open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Thoutas

**Thoutas** () arba **Totas** () - pirmasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir atitinkantis maždaug laikotarpį tarp rugsėjo 11 ir spalio 11 d. Grigaliaus kalendoriuje.
## Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo antrasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas Antruoju acheto mėnesiu (*2-nw-aḫt*). Ilgainiui jam prigijo pavadinimas **Tech(i)**. Mėnuo iš pradžių buvo siejamas su saulės dievu Ra, tačiau vėliau vis labiau asocijuotas su mėnulio dievybe Totu, ir Naujojoje karalystėje jau žinomas kaip **Džehuti**, t. y. dievo Toto vardu.

Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu liepos II pusę ir rugpjūčio I pusę (Memfyje prasidėdavo liepos 19 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Techi mėnuo vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. Kadangi po šios datos vėl prasidėjo mėnesio ankstėjimas, 1291 m. pr. m. e. Techi pradžia jau sutapo su Nilo potvynio pradžia. Tais metais faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu. Taigi, jis dar tapo žinomas Pirmuoju acheto mėnesiu.

Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Džehuti vėl ėmė atsilikti, ir 22 m. pr. m. e. jau prasidėdavo rugpjūčio mėn. Tais metais įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Thouto pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. rugpjūčio 29 d.). Nepaisant to, kad jis nebesutapo su Nilo potvyniu, jis išliko pirmuoju metų mėnesiu. 

XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir Koptų kalendoriaus. Dėl to toto 1 d. dabar sutampa su rugsėjo 11 d.
Biuletinas

**Biuletinas** (*Biuletenis*) – Argentinos lietuvių socialistų sąjungos vienkartinis leidinys, išėjęs 1919 m. gruodžio 6 d. Berise. Pirmasis leidinys lietuvių kalba Pietų Amerikoje.

## Šaltiniai
Biulleten vysšego soveta narodnoggo choziaistva SSR Litvy i Belorussiji

**Biulleten vysšego soveta narodnoggo choziaistva SSR Litvy i Belorussiji** () – komunistinis informacinis leidinys, išleistas 1919 m. kovą Minske rusų kalba.

## Istorija

Išleistas vienas numeris. Redaktoriai J. Podolskis ir K. Sokolovas.

## Šaltiniai
Karmentalijos

**Karmentalijos** () – romėnų šventė, švęsta sausio 11–15 d. pagerbiant senovės Romos deivę Karmentą (), buvusią senovės orakulę, vėliau romėnų sudievintą. Šias šventes daugiausia švęsdavo moterys.

Jos šventykla buvo ant Kapitolijaus kalvos. Į Karmentą kreipdavosi kreipiniais *Postvorta* ir *Antevorta*, kurie išreiškė jos galią pažvelgti į praeitį ir ateitį.

## Šaltiniai
XIII (komiksas)

**XIII** (**Trylika**) – Prancūzijos ir Belgijos komiksų serija, kurią rašė ir piešė belgai Jean Van Hamme ir William Vance. Komikse rašoma apie pagrindinį herojų, sergantį amnezija, kuris ieško būdų kaip atsiminti savo praeitį.

Komikso siužetas taip pat įkvėpė ir Robert Ludlum, jis parašė knygą Bornas. Sunaikinta tapatybė *XIII* pirmą kartą buvo išleistas 1984 m. *[[Spirou (žurnalas)|Spirou]]* žurnale, vėliau buvo išleistas Dargaud. 2003 m. pagrindinė 5 serijos komiksų tomų siužeto linija buvo panaudota kuriant to paties pavadinimo video žaidimą *[[XIII (video žaidimas)|XIII]]*.

## Lietuviški leidimai

Komiksas *XIII* lietuvių kalba buvo išleistas vieną kartą:

* W. Vance, J. van Hamme. Juodosios saulės diena (vertė Gintaras Morkūnas). Vilnius: „Tradintek“ (2001). ISBN 9955-9421-0-X

## Išnašos

## Nuorodos
* English publisher of XIII – Cinebook Ltd
* ''XIII'' non-official site
Paopis

**Paopis** () arba **Faofis** () - antrasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir atitinkantis maždaug laikotarpį tarp spalio 11 ir lapkričio 9 d. Grigaliaus kalendoriuje.
## Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo trečiasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas Trečiuoju acheto mėnesiu (*3-nw-aḫt*). Ilgainiui jam prigijo pavadinimas **Menchet**. Jo metu buvo švenčiamos svarbios Senovės Egipto šventės Menchetas ir Chenep-Ša. Naujosios karalystės laikais svarbiausia šio mėnesio šventė buvo Opetas, ir dėl to ilgainiui mėnuo įgijo naują pavadinimą - Opeto mėnuo (**Pa-en-Ipet**), kuris vėliau transformavosi į Paopį.

Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu rugpjūčio II pusę ir rugsėjo I pusę (Memfyje prasidėdavo rugpjūčio 18 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Menchetas vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Menchetas (Pa-en-Ipetas) tapo žinomas Antruoju acheto mėnesiu.

Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Pa-en-Ipetas vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Paopio pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. rugsėjo 28 d.). 

XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir Koptų kalendoriaus. Dėl to paopio 1 d. dabar sutampa su spalio 11 d.
## Šventės
* Mencheto šventė (mencheto 2 d.)
* Chenep-Ša (mencheto 3 d.)
* Opeto šventė (pa-en-Ipet 15 d.)
Kietasis kūnas

**Kietasis kūnas** – viena iš medžiagos būsenų (kitos yra skystis ir dujos).

Ši būsena yra apibūdinama pagal struktūrinį kietumą ir pasipriešinimą formos arba tūrio pokyčiams. Priešingai negu skystis, kietasis kūnas neteka, kad įgautų indo formą, kuriame jis yra, nei nesiplečia ir neužpildo viso tūrio kaip tai daro dujos. Atomai kietajame kūne turi tarpusavyje tvirtą ryšį, sudaro gardelę, kuri gali būti taisyklinga, pvz., ledas arba netaisyklinga – amorfinis kūnas.

## Kietųjų kūnų klasės
Ryšiai tarp atomų kietajame kūne gali būti įvairūs. Pavyzdžiui, natrio chlorido kristalai (paprastoji druska) yra sudaryta iš joninės formos natrio ir chloro, kurie yra kartu dėl joninio ryšio. Deimante arba silicyje atomai dalinasi elektronais ir suformuoja kovalentinius ryšius. Metaluose elektronai yra pasidalinami per metališkąjį ryšį. Kai kurie kietieji kūnai, dažniausiai organiniai junginiai laikosi kartu dėl Van der Valso sąveikos. Skirtumus tarp kietųjų kūnų apsprendžia juose esančios sąveikos.

### Metalai

Metalai paprastai yra stiprūs, tankūs ir geri elektros ir šilumos laidininkai.

### Mineralai

Mineralai yra natūraliai randami kietieji kūnai, kurie susidarė dėl geologinių procesų, kurie vyko esant aukštam slėgiui. Kad kietasis kūnas būtų laikomas tikruoju mineralu jis turi turėti kristalinę struktūrą.

### Keramika
Keraminiai kietieji kūnai yra sudaryti iš neorganinių junginių, dažniausiai cheminių elementų oksidų. Jie yra chemiškai inertiški ir dažnai atlaiko cheminę eroziją rūgštinėse ar kaustinėse aplinkose. Keramika taip pat paprastai gali atlaikyti aukštas temperatūras nuo 1000 iki 1600 °C (1800 to 3000 °F).

### Organiniai junginiai

#### Medis

Medis yra natūrali organinė medžiaga, sudaryta iš celiuliozės skaidulų, kuriose yra įtvirtintas ligninas.

## Šaltiniai
Laimingasis Lukas

**Laimingasis Lukas** – Belgijos komiksų serija, kurią sukūrė belgų karikatūristas Maurice De Bevere, labiau žinomas kaip Morris, taip pat šiek tiek kūrė ir René Goscinny. Serijos vyksta Amerikos laukiniuose vakaruose, pagrindinis herojus yra Laimingasis Lukas – kaubojus, kuris „šaudo greičiau už savo šešėlį“.

Kartu su Tintino nuotykiais ir Asteriksu, Laimingasis Lukas yra viena iš populiariausių ir labiausiai parduodamų komiksų serijų Europoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Laimingojo Luko oficialus puslapis
Charles Lindbergh

**Čarlzas Augustas Lindbergas** (; 1902 m. vasario 4 d. – 1974 m. rugpjūčio 26 d.) – JAV aviatorius, rašytojas, išradėjas, tyrinėtojas bei aktyvistas.

## Biografija

Būdamas 25 metų amžiaus, dirbo JAV oro pašto tarnyboje. Pasaulinę šlovę pelnė po 1927 m. gegužės 20–21 d. atlikto skrydžio per Atlanto vandenyną be sustojimų nuo Gardeno miestelio, esančio Long Ailendo saloje, Niujorko valstijoje, iki Buržė oro uosto, Prancūzijoje. Maršrutą, kuris driekėsi beveik 5 800 km, jis įveikė vienviečiu, vienmotoriu monoplanu *[[Spirit of St. Louis]]*. Už šį istorinį žygdarbį Lindbergui buvo įteikta Orteigo premija bei kaip JAV armijos rezervo karininkui – Garbės medalis, aukščiausias karinis apdovanojimas.

XX a. 3-jame ir 4-jame dešimtmečiuose Lindbergas, pasinaudodamas savo šlove, skatino komercinės aviacijos bei oro pašto paslaugų vystymą tiek Jungtinėse Valstijose, tiek ir už jų ribų. 1932 m. kovą, buvo pagrobtas ir nužudytas jo naujagimis sūnus, kas netrukus buvo praminta kaip „Šimtmečio nusikaltimas“. Po šių įvykių, 1935 m., Lindbergo šeima paliko valstijas ir persikėlė gyventi į Europą. Šeima gyveno užsienyje iki 1939-ųjų balandžio.

Prieš Jungtinėms Valstijoms oficialiai įstojus į Antrąjį pasaulinį karą, Lindbergas atvirai pasisakė prieš JAV įsitraukimą į pasaulio konfliktą, lygiai kaip ir jo tėvas, kongreso narys Čarlzas Augustas Lindbergas, Pirmojo pasaulinio karo metu; Lindbergas netgi tapo antikarinio judėjimo „Amerika pirmiausia“ lyderiu. Nepaisant to, po Perl Harboro įvykių ėmė remti karą ir pats dalyvavo daugelyje oro misijų Ramiajame vandenyne kaip civilių konsultantas, kadangi prezidentas Franklinas D. Ruzveltas atsisakė grąžinti jam armijos oro tarnybos pulkininko laipsnį, kurio Lindbergas atsisakė 1941 m. balandį.

Savo vėlyvaisiais metais Lindbergas tapo daug apdovanojimų pelniusiu rašytoju, tyrinėtoju, išradėju bei gamtosaugininku. Mirė nuo linfomos 1974 m. rugpjūčio 26 d. Maui saloje, Havajuose, būdamas 72 metų amžiaus.

## Išnašos
Vinalijos

**Vinalijos** () – senovės romėnų šventės, šlovinusios vynuogynus ir sodus. Ta proga buvo pagerbiamos dievybės Jupiteris ir Venera. Balandžio 23 d. buvo švenčiama *Vinalia urbana*, šlovinusi praeitų metų vyną, linkinti gero derliaus naujajame sezone, o rugpjūčio 19 d. – *Vinalia rustica*, šventė prieš pat naujojo derliaus nuėmimą ir vynuogių spaudimą.

## Vardai

Dievų karalius Jupiteris buvo pagrindinis archajiškos triados, į kurią taip pat įėjo  Marsas ir Kvirinas, dievas. Pastarajai triadai pagerbti skirtos šventyklos buvo statomos naujų romėnų miestų ar kolonijų centre. Meilės deivei Venerai pirmoji šventykla pastatyta 293 m. pr. m. e. rugpjūčio 18 d. Tą pačią dieną buvo švenčiama *Vinalia rustica* šventė.

## ''Vinalia urbana''

Venera globojo „žemiškąjį“ vyną, skirtą kasieniam vartojimui, tuo tarpu Jupiterio žinioje buvo stipriausias ir gryniausias „dieviškasis“ vynas. Ir vyrai, ir moterys vartojo paprastąjį vyną, pagerbdami Venerą, kurios galių dėka žmonės gavo šią dovaną. Aukštesniojo luomo moterys rinkdavosi Veneros šventykloje Kapitolijuje. Jupiterio garbei šalia šventyklos buvo rengiamas praėjusiojo derliaus vyno nupylimo ritualas. Paprastos mergaitės ir prostitutės, nešinos rožių puokštėmis, apkaišytomis mirtomis, mėtomis ir žolynais, rinkdavosi prie išorinių Kolino vartų melsti deivės grožio, žavesio ir išminties.

## ''Vinalia rustica''

Šios vinalijos, švenčiamos rugpjūčio 19 d., yra kildinamos iš lotynų rengtos kaimiškos vynuogynų, daržovių auginimo ir derliaus šventės *Venus Obsequens*. Daržų, sodų  ir vynuogynų gėrybės buvo skiriamos Venerai pagerbti. Patys romėnai nesutarė dėl to, kam ši šventė iš tikrųjų buvo skiriama. Pasak Varono, tai buvo pagerbiamas Jupiteris, kuris buvo orų valdovas, ir nuo jo priklausė derliaus branda ir gausa. Veneros šalininkų argumentas buvo aukojamas gyvulys – ėriuko patelė. Šventę, jos ištakas aprašė Festas, II a. m. e. romėnų leksikografas. 
  
## Šaltiniai
Flëur

**„Flëur“** – muzikos grupė iš Odesos miesto Ukrainoje. Jos atliekama muzika apibūdinama kaip eterinė, *[[dream pop]]*, neoklasikinė, *[[darkwave]]*, gotikinė, patys atlikėjai savo kuriamai muzikai sukūrė terminą *cardiowave*.

Grupę 2000 m. sukūrė odesietės Olga Pulatova ir Jelena Voinarovska. Netrukus prie jų prisijungė fleitininkė Julija Zeliana, kuri ir sugalvojo grupei pavadinimą „Flëur“ (nuo prancūzų k. *fleur* – „gėlė“). Per ateinančius metus prie grupės prisijungė dar keletas atlikėjų. 2002 m. su prancūzų įrašų kompanija „Prikosnovénie“ išleido pirmąjį albumą, kuris taip pat pavadintas *Прикосновение*. Flëur palaipsniui išpopuliarėjo, pradėjo koncertuoti ne tik Ukrainoje, bet ir Rusijoje. Dauguma grupės narių taip pat dalyvauja kitose grupėse ir projektuose.

## Nariai

### Dabartiniai
* Olga Pulatova – vokalas, pianinas
* Jelena Voinarovska – vokalas, gitara
* Oleksijus Tkačevskis – būgnai
* Katerina Kotelnikova – klavišiniai
* Anastasija Kuzmina – smuikas
* Jevgenijus Čebotarenko – bosinė gitara

### Buvę
* Julija Zemliana – fleita
* Katerina Sebina – violončelė
* Oleksijus Dovhalevas – klavišiniai, akustinė gitara
* Oleksandra Didik – violončelė
* Ala Lužecka – fleita
* Vladislavas Micovskis – mušamieji
* Georgijus Matvejevas – bandūra
*Alex Kozmidi — bosinė gitara, gitara 

## Diskografija
* *Прикосновение* (2002 m.)
* *Волшебство* (2003 m.)
* *Сияние* (2004 m.)
* *Всё вышло из-под контроля* (2006 m.)
* *Эйфория* (2008 m.)
* *Почти живой* ir *Сердце* (neoficialių leidimų kolekcija; 2008 m.)
* *Тысяча светлых ангелов* (2010 m.)
* *Пробуждение* (2012 m.)
* *Штормовое предупреждение* (2015 m.)

## Nuorodos

* Oficialus Flëur tinklalapis 
* Flëur tinklalapis
* 
* Prikosnovenie puslapis apie „Flëur“ 
* Flëur lyrics
Tobis (mėnuo)

**Tobi** (, ) – penktasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir maždaug atitinkantis laikotarpį tarp sausio 9 ir vasario 7 d. Grigaliaus kalendoriuje.

## Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo šeštasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas antruoju pereto sezono mėnesiu (*2-nw-prt*). Mėnuo buvo siejamas su derlingumo dievu Minu, ir jo pavadinimas buvo **Šef-Bedet**, reiškiantis „kviečių varpos“. Pavadinimas žymėjo tai, kad maždaug tuo metu pradėdavo bręsti javai. Naujojoje karalystėje mėnesiui buvo suteiktas naujas pavadinimas **Ta-Abet**.

Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu lapkričio II pusę ir gruodžio I pusę (Memfyje prasidėdavo lapkričio 16 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Šef-Bedet vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Ta-Abetas tapo žinomas pirmuoju pereto mėnesiu.

Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Ta-Abetas vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Tobio pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. gruodžio 27 d.).

XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir koptų kalendoriaus. Dėl to tobio 1 d. dabar sutampa su sausio 9 d.

## Šventės
* Nechebkau (tobio 1 d.) – dar vadinama Horo naujaisiais metais.
Bolševik

**Bolševik** () – Vakarų Baltarusijos komunistų partijos CK laikraštis, nelegeliai ėjęs 1929–1931 m. Vilniuje jidiš kalba.

## Šaltiniai
Borba (laikraštis)

**Borba** () – LKP Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai leistas 1920–1922 m. Kaune rusų kalba.

## Istorija

Išėjo septyni numeriai. Leido priedą „Krasnaja molodiož“.

## Šaltiniai
Tubilustriumijos

**Tubilustriumijos** () – Senovės Romos šventės, vykdavusios kovo 23 d., paskutinę Kvinkvuatrijų šventimo dieną.,  buvo skirtos pagerbti Romos globėją, karo dievą Marsą ir sabinų deivę **Neriną**. Šventės vėl vykdavo gegužės 23 d., pagerbiant ugnies ir ugnikalnių dievą Vulkaną. Po jų šventoms apeigoms susirinkdavo komicijos *Comitia Calatia* išklausyti patricijų norus ir įpėdinių priesaikas.  

Senovės Romoje kovo mėnuo pagal susiklosčiusią tradiciją buvo karinių kampanijų pradžia. Tubilustriumijos buvo rengiamos kaip ceremonija parengti armiją, tinkamą kariauti. Neatsiejama švenčių dalimi buvo šventieji karo trimitai (*tubae*). Jie naudoti tiek karinėse, tiek religinėse apeigose, taip pat juos armija turėjo ir karo lauke.

Šventės vykusios Batsiuvių salėje (*atrium sutorium*) Argilete, amatininkų gatvėje miesto centre. Abejose šventėse buvo aukojami ėriukai. Tie romėnai, kurie nedalyvavo ceremonijoje, galėjo gėrėtis miesto gatvėse atliekamais Marso šokančių žynių (*Salii*) pasirodymais su šokiais ir dainomis. Tai buvo 12 patricijų jaunuolių, dėvėjusių pilną senovės kario aprangą su kardais ir legendiniais Marso skydais ankilais (*ancile*). Pasibaigus paradui, žyniai šventuosius ankilus grąžindavo saugojimui į šventyklą Forume.


Vaizdas:I salii.jpg|Šventės dalyviai salijai
Vaizdas:Ancile, Nordisk familjebok.png|Ankilas


## Šaltiniai

* J.Quasten, 1983, Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity, p.6-7;
* J.Quasten, 1983, Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity, p.8.

## Nuorodos

*''Tubilustrium'' šventė
* Vulkano pagerbimas ''Tubilustrium'' šventėje
Malavis (miestas)

**Malavis** () – miestas Egipto centrinėje dalyje, Minjos muchafazoje, Nilo kairiajame krante, 40 km į pietus nuo Minjos. Tekstilės pramonė, išvystyti amatai. Žemdirbystės regiono centras. 15 km nuo Malavio yra Tuna el Gabalio nekropolis, kurio katakambose yra senovės Egipto laikotarpio gyvūnų mumijų. Taip pat netoli miesto yra koptų Šv. Fanos vienuolynas.
Dienos darbas

**Dienos darbas** () yra darbas, kuriam žmogus samdomas vienai dienai, išmokant už ją atlyginimą, tačiau nežadant jog žmogus bus pasamdytas ir ateityje. Tokie laikini darbai turi paklausą tarp jaunų žmonių, neturinčių pastovaus darbo ir norinčių užsidirbti. Šie darbai pasižymi:
* darbo grafiko lankstumu;
* darbo uždarbiu, kuris dažniausiai priklauso nuo rezultato;
* dinamiškumu.
**Laikino darbo pasiūlymai** dažniausiai skelbiami tų žmonių, kurie neturi laiko atlikti tam tikram darbui arba darbui reikalingas specialistas. Tokie darbo skelbimai šiai dienai skelbiami virtualioje erdvėje, kadangi joje didžiausias srautas žmonių, tuo pačiu daugiausia potencialių kandidatų darbui atlikti. Dar vienas labai patogus būdas paskelbti savo darbo pasiūlymą konkurso principu. Kada žmonės, ieškantys laikino (trumpalaikio) darbo, patys siūlo už kiek gali atlikti vieną ar kitą darbą. Konkurso skelbėjui atsiranda puiki proga pasirinkti jam patraukliausią kandidatą. Todėl sutaupomas laikas ir pinigai, atsiranda galimybė rinktis, įdėti skelbimą paprasta ir patogu.

Tokie darbai vertinami ir neigiamai, ypač jei taip samdo didelė įmonė. Atsiranda daugiau galimybių mėginti apeiti įvairias darbo saugos taisykles, nors to svarba priklauso nuo to kiek siūlomas darbas gali būti pavojingas. Profsąjungos neretai siekia jog papildomi darbininkai šiuo būdu nebūtų samdomi.
Tubiliustrijus

**Tubiliustrijus** () – ceremonija, vykusi kovo 23 d., paskutinę Kvinkvatrijų dieną. Kvinkvatrijų metu būdavo pagerbiami romėnų dievas Marsas ir sabinų deivė and Nerine. Tubiliustrijus turėjęs paruošti Romos armiją karui, jo metu buvo naudojami trimitai, vadinti . Ceremonija vykdavo Romoje, pastate, vadintame  („batsiuvių atriumas“), jos metu būdavo aukojamas ėriukas. Senovės Romoje kovas buvo mėnuo, kai tradiciškai būdavo pradedamas kampanijų sezonas. 

*J. Quasten* rašė, kad terminas  („karo trimitai“) nėra tas pats, kas šventės pavadinime esantis *tubi*. Jis teigė, kad *tubi* vadindavo tik šventėse naudotus trimitus ir kad ceremonija buvo apeigos aukojimuose naudojamiems trimitams rituališkai apvalyti. Tai, jo nuomone, geras pavyzdys, kaip Romos religijoje buvo susiję muzika ir kultai.

Romėnams, kurie nedalyvaudavo ceremonijoje, apie ją primindavo salijai, šokdavę miesto gatvėse.  

## Šaltiniai
Purimas

**Purimas** () – pavasario šventė, kurios metu švenčiamas žydų išgelbėjimas nuo mirties Babilone. Vyksta pagal Hebrajų kalendoriaus *adaro* mėnesio (vasario-kovo mėn. pagal Grigalių) 14 d., po žydų pergalės prieš savo priešus.

## Istorija

Karaliaus Ahasvero patarėjas Amanas nekentė žydų, todėl jis pasiūlė karaliui juos sunaikinti mainais už didelius turtus. Pasiūlymas buvo priimtas ir laikomas didžiulėje paslaptyje, tačiau žydai apie didelį pavojų sužinojo. Karalienė Estera buvo žydų kilmės, sinedriono pirmininko Mordekajaus dukterėčia. Ji liepė žydams tris dienas pasninkauti. Be to, ji ketvirtą dieną nuėjo pas karalių prašyti pasigailėti žydų tautos. Karalius neatsispyrė gražuolei žmonai ir sutiko, vėliau dar ir pakardamas Amaną.

## Papročiai

Žodis *purim* reiškia burtą, kurį karalius metė norėdamas išrinkti dieną, kada bus sunaikinti visi žydai. Tam atminti per purimą vaikai žaidžia vilkeliais (suktukais). Judėjai per Purimo šventę skaito Esteros knygą, kurioje pasakojama apie žydaitę Esterą, tapusią Persijos karaliaus Ahasvero žmona. Svarbiausia šių laikų purimo šventės tradicija – tai Esteros ritinio, pasakojančio purimo istoriją, skaitymas sinagogoje. Skaitymo metu pasigirdus   Amano vardui, visi ima belsti, kelti triukšmą specialiomis tarškynėmis ir t. t. Taip daroma todėl, kad nebūtų girdimas Amano vardas, kad jis būtų ištrintas iš žmonių atminties. 

Purimas yra linksmiausia žydų šventė, jos metu priimta ir netgi būtina persirengti, rengti karnavalus, paradus, daug vaišintis, dovanoti maistą kitiems.  
 

Vaizdas:PikiWiki Israel 10870 Adloyada - Purim parade.jpg|Paradas
Vaizdas:Musrara P1010057.JPG|Pasipuošę vaikai
Vaizdas:Book of Esther IMG 1826.JPG|Esteros ritinys
Vaizdas:Flickr - Israel Defense Forces - IDF Logistics Branch Celebrates Purim.jpg|Šventės skanėstai
Vaizdas:Purim gragger.jpg|Tarškynė – šventinis atributas


## Nuorodos

* Žydų šventės Lietuvoje 
* Purimo šventė
Kupala

**Kupala** (arba ***Ivano Kupalos naktis***; , ) – slavų šalyse, ypač Rusijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, vykstanti šventė, birželio 23/24 d.d. pagal Grigaliaus kalendorių arba liepos 6/7 d.d. pagal Julijaus kalendorių. Įvedus krikščionybę šventę imta sieti ne tik su vasaros saulėgrįža, bet ir su Jono Krikštytojo vardu.

## Papročiai

Iki krikščionybės *Kupalo* buvęs gausos dievas. Šventės apeigos sietos su ugnies ir vandens kultu. Buvo pagerbiami žolynai, ypač kūpoliai (), iš kurių pinti vainikai, be to, tikėta paparčio žiedo magija. Ivano Kupalos garbei šventės išvakarėse būdavo pinami gėlių vainikai, uždegama ugnis, o kai kur (pvz., Ukrainoje) statomas nukirstas medis, šakos apkabinamos vainikais. Rytų slavų tradicijoje per šventę buvo atliekamos apeigos su tam tikru stabu – iš šiaudų padaryta (paprastai moteriška) figūra, vadinta Kupala, Mara, Marena ar kitais vardais. Jai uždėdavo vainiką, papuošdavo kaspinais. Ji galėjo būti nešiojama, paskui sudeginama dideliame lauže ar paleidus į upę paskandinama vandenyje. Aplink ugnį būdavo šokama susiėmus už rankų ir dainuojant. Rusijos šiaurėje buvo priimta šia proga iškūrenti pirtį. Po Ivano Kupalos dienos jau buvo leidžiama laisvai maudytis upėse ir ežeruose, nes juose nebelikę piktųjų dvasių. 


Vaizdas:Ivankupala.jpg|Paveiksle – Ivano Kupalos naktis
Vaizdas:1991 CPA 6354.jpg|TSRS pašto ženkle – Ivano Kupalos šventė
Vaizdas:Ivan Kupala Night in Belarus.jpg|Tradicijos Baltarusijoje


## Taip pat skaitykite

* Joninės
* Kupolė
* Janių šventė

## Nuorodos

* Kupalos šventės tradicijos
* Kupalos festivalis (rusų k.)
Mersa Matruhas

**Mersa Matruhas** () – miestas šiaurės vakarų Egipte, Viduržemio jūros pakrantėje, 240 km į vakarus nuo Aleksandrijos. Matruho muchafazos administracinis centras. Per miestą eina Aleksandrijos–Tripolio plentas, atsišakoja keliai į Sivos ir Baharijos oazes. Yra oro uostas bei jūrų uostas. Mersa Matruhas yra populiarus pajūrio kurortas, vasarą lankomas tiek europiečių, tiek egiptiečių.

Mersa Matruhe yra Ramzio II rūmų liekanos, romėnų laikų miesto griuvėsiai, buvusio antikinio uosto žymės.

## Istorija

Senovės Egipto laikais dabartinio miesto vietoje buvo žvejų kaimas. Aleksandro Makedoniečio laikais jis buvo žinomas kaip ***Amunija***. Ptolemėjų valdymo metu pavadintas ***Paraitonionu*** (, ), o romėnų laikais tapo svarbiu prekybiniu uostu.
Peremoudis

**Peremoudis**, arba **Farmouthis** () – aštuntasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir maždaug atitinkantis laikotarpį tarp balandžio 9 ir gegužės 8 d. Grigaliaus kalendoriuje.

## Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo devintasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas pirmuoju šemu sezono mėnesiu (*1-nw-šmw*). Ilgainiui jam prigijo kitas pavadinimas **Renutet**. Naujojoje karalystėje mėnuo buvo skirtas žmogaus sielos (Ren deivei Renenutet, ir mėnesiui buvo suteiktas naujas pavadinimas - **Pa-en-Renenutet**. Pagrindinė mėnesio šventė Renenutet šventė buvo švenčiama 27 d. Galiausiai mėnesio pavadinimas išsivystė į koptišką Peremoude.

Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu vasario II pusę ir kovo I pusę (Memfyje prasidėdavo vasario 14 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Renutet vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Renutet (Pa-en-Renenutet) tapo žinomas ketvirtuoju pereto mėnesiu.

Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Pa-en-Renenutet vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Peremoudžio pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. kovo 27 d.).

XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir koptų kalendoriaus. Dėl to peremoudžio 1 d. dabar sutampa su balandžio 9 d.
Bušojaras

**Bušojaras** (, ) – kasmetinis 6 dienas trunkantis kaukių paradų renginys, vykstantis dažniausiai vasario mėnesį, prieš Pelenų dieną. Šventė vyksta pietų Vengrijoje, Mohačo mieste prie Dunojaus. 2009 m. rugsėjo mėn. įtraukta į UNESCO nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.

## Aprašymas

Tai didžiulis žaismingų liaudies personažų, mitinių būtybių ir pan. *Busós* kaukių maskaradas su persirengėlių eitynėmis, liaudies šokiais, muzika, dainomis, vykstantis karnavalų sezono *Farsang* pabaigoje. Linksmybės trunka nuo ketvirtadienio iki ateinančio antradienio ir užsibaigia užgavėnėmis (*Mardi Gras*). Persirengėlių pagrindiniai atributai – medinės kaukės, kailių apsiaustai. Šventė daugialypė: karnavalinių kostiumų varžytuvės, amatininkų mugės, daugiau kaip 500 *Busós* dalyvių atvykimas irklinėmis valtimis Dunojumi, jų eisena per miestą kartu su arkliais kinkytais vežimais ir karietomis, simbolinis žiemos sudeginimas karste ant laužo centrinėje aikštėje.

Šventę surengia čia gyvenančių kroatų *Šokci* subetninė grupė (be Vengrijos, šie pietų slavai dar gyvena Serbijoje ir Kroatijoje). Renginys sutraukia tūkstančius žiūrovų ne tik iš Vengrijos, bet ir užsienio, taip pat dalyvauja svečių *Busós* komandos iš kaimyninių šalių, Slovėnijos, Lenkijos.

## Legenda
Viena iš legendų byloja, kad kraštą užėmus osmanų užkariautojams, vietiniai gyventojai gelbėdamiesi paliko Mohačą ir apsigyveno apylinkių pelkynuose. Kartą grupei pabėgėlių naktį sėdint prie laužo iš tamsos išniro senis. Jis jiems pasakė, kad netrukus visi galės grįžti į gimtas vietas ir toliau laimingai gyventi. Iškėlė vieną sąlygą: ne tik ruošti ginklus ir galąsti kardus, bet ir prisigaminti pačių baisiausių kaukių. Vieną naktį pasirodys kaukėtas raitelis, kuris duos ženklą grįžti į Moharačą. Taip pasakęs senis staiga dingo. Po kurio laiko taip ir įvyko – netikėtai vieną audringą naktį atjojęs raitelis liepė visiems pasiimti turimus ginklus, užsidėti kaukes ir grįžti į miestą, keliant kuo didesnį triukšmą. Užkariautojai, išvydę neregėtas baidykles, išgirdę kurtinantį triukšmą, pamanė, kad juos per audrą užpuolė demonai ir, nelaukdami saulės patekėjimo, išsigandę pabėgo. Taip *Šokci* žmonės išlaisvino Mohačą ir nuo to meto šį įvykį pažymi didele švente.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Bušojaro šventė 
* Bušojaras
Karačiai

**Karačiai** (it. **Carracci**) − itališka pavardė, meno istorijoje paprastai nurodo 2 brolius ir pusbrolį Karačius, Italijos Bolonijos dailės mokyklos formuotojus, kurie dažnai dirbdavo ir pasirašydavo kartu viena pavarde: 

* Agostino Carracci, (1557–1602)
* Annibale Carracci, (1560–1609)
* Lodovico Carracci, (1555–1619)
Time

**„Time“** (stilizuojamas kaip **TIME**) – savaitinis JAV naujienų žurnalas. Pradėtas leisti 1923 m. kovo 23 d. Niujorke. Leidžiamas bendrovės Time Inc. 2011 m. duomenimis, turi 3 376 226 tiražą (visi keturi leidimai sudaro apie 5,2 mln. tiražą). Didžiausias pagal skaitytojų skaičių savaitinis naujienų žurnalas pasaulyje, kurį skaito apie 25 mln. skaitytojų.

Europietiškoji versija („Time Europe“, anksčiau žinoma kaip „Time Atlantic“) leidžiama Londone, taip pat apima Viduriniųjų Rytų, Afrikos bei Lotynų Amerikos regionus. Azijai skirtos versijos padalinys („Time Asia“) įsikūręs Honkonge, o Pietų Ramiojo vandenyno regiono – Sidnėjuje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Aukštkalvių palivarkas

**Aukštkalvių palivarko (dvaro) sodyba** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas 313, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP374At) – palivarko sodybos fragmentai centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 13 km į šiaurės rytus nuo Kretingos, 2 km į pietvakarius nuo Kūlupėnų, abipus kelio Kretinga – Salantai, Skroblupio dešiniajame krante netoli Aukštkalvių kaimo.

## Vieta

Palivarko sodyba įrengta aplinkoje dominančioje aukštoje kalvoje, kuri suteikė vietovei vardą. Sodybą kerta kelias Kretinga–Salantai, nuo kurio atsišakoja keliai į Šatilgalį ir Pipirus. Šalia praeina Šiaulių–Klaipėdos geležinkelis.
 
## Istorija

Palivarkas įkurtas XIX a. pabaigoje Aukštkalvių kaimo žemėje kaip Kretingos dvaro ūkinis – gamybinis padalinys po baudžiavos panaikinimo dvarui paliktoms žemės valdoms administruoti. Priklausė grafui Aleksandrui Tiškevičiui, kuris XIX a. pab. – XX a. pr. pastatė ūkinius – gamybinius statinius (tvartas statytas 1904 m.), kumetyną ir administracijos (ūkvedžio) namą.

1923 m. palivarke buvo 2 kiemai su 53 gyventojais. Vykdant Lietuvos žemės reformą, valstybė palivarką 1924 m. nusavino ir išparceliavo, jo žemę išdalino kumečiams ir Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams. 1926 m. vietovė pavadinta Aukštkalvių kaimu. Palivarko sodyboje įkurtą ūkį su statiniais 1926 m. įsigijo poetas Juozas Butkus. 1937 m. ūkį už skolas perėmė bankas, perleidęs jį kitam savininkui.

1941 ir 1945 m. palivarko sodyba nacionalizuota, joje įkurtas Kretingos tarybinio ūkio Aukštkalvių skyrius. Vėliau priklausė Kretingos žemės ūkio technikumo mokomajam ūkiui, Kūlupėnų tarybiniam ūkiui, joje veikė ūkio gamybinis centras. Administraciniame (ūkvedžio) name ir kumetyne apgyvendintos darbininkų šeimos, o tvarte buvo laikomi ūkio galvijai. Mediniai sodybos statiniai sunyko, buvo nugriauti. Jų vietoje pastatytos daržinės, pašiūrės, kiti statiniai, įrengtas vandentiekio bokštas.

1982 m. palivarko statinius inventorizavo Paminklų restauravimo projektavimo institutas. 1991 m. palivarko (dvaro) sodybos fragmentai paskelbti naujai išaiškinamu Lietuvos istorijos ir kultūros (architektūros) paminklu, 1995 m. įrašyti į Kultūros paveldo inspekcijos kultūros paveldo objektų registrą.. 1991 m. nustatyta saugoma teritorija, 1993 m. patvirtintas jos ribų planas, pagal kurį bendras teritorijos plotas siekia 5,6 ha.

Vykdant agrarinę reformą, buvusios palivarko sodybos statiniai privatizuoti keliems savininkams.

## Dabartis

Šiandien buvusioje Aukštkalvių palivarko sodyboje išliko administracinis (ūkvedžio) namas, kumetynas ir tvartų liekanos. Pastatai akmenų ir raudonų plytų mūro, vienaukščiai, stačiakampio plano, gyvenamieji statiniai stovi lygiagrečiai keliui Kretinga–Salantai, o tvartas – atsuktas galu. Administracinis namas ir kumetynas naudojami gyvenamajai paskirčiai. Tvarto medinės perdengimų ir stogo konstrukcijos sudegusios, išlikusios mūrinės sienos užkonservuotos. Sodyba saugoma kaip istorinę, architektūrinę ir kraštovaizdinę vertę turintis kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai
Mesoris

**Mesori** (, ) – vienuoliktasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir maždaug atitinkantis laikotarpį tarp rugpjūčio 7 ir rugsėjo 10 d. Grigaliaus kalendoriuje.

## Istorija
Šis mėnuo Senosios karalystės laikotarpiu buvo pirmasis metų mėnuo ir dėl to jis buvo vadinamas pirmuoju achet sezono mėnesiu (*1-nw-aht*). Ilgainiui jam prigijo pavadinimas **Vapet-Renpet**, reiškiantis „Metų pradžia“. Kitas jo pavadinimas buvo **Peret-Sopdet**, t. y. „Sopdet (Sirijaus) atėjimas“. Mėnuo buvo skiriamas saulės dievo Ra kultui, jo metu buvo švenčiamos Ra šventės, dėl to atsidaro ir alternatyvus pavadinimas **Mesut-Ra**, t. y. „Ra gimimas“. Galiausiai pavadinimas išsivystė į koptišką *mesori*.

Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu birželio II pusę ir liepos I pusę (Memfyje prasidėdavo birželio 19 d.) pagal Grigaliaus kalendorių. Būtent tą dieną kildavo Nilo potvynis ir patekėdavo Sirijus. Tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Vapet-Renpet mėnuo vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Mesut-Ra mėnuo tapo tapo paskutiniuoju metų mėnesių. Jis dar buvo žinomas kaip ketvirtasis šemu mėnuo.

Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Mesut-Ra vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, mesorio pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. liepos 25 d.).

XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir koptų kalendoriaus. Dėl to mesorio 1 d. dabar sutampa su rugpjūčio 7 d.
## Šventės
* Naujieji metai - Vapet-Renpet 1 d. (iki kalendoriaus reformos);
* Vag šventė - Vapet-Renpet 18 d.;
Šv. Kotrynos vienuolynas

**Šv. Kotrynos vienuolynas** (, ) – Jeruzalės stačiatikių vienuolynas Egipte, Sinajaus pusiasalyje, Sinajaus kalno papėdėje, prie Katerino miestelio. Šv. Kotrynos vienuolynas kartu su Šv. Antano vienuolynu (taip pat Egipte) laikomi seniausiais pasaulyje tebeveikiančiais krikščionių vienuolynais.

Pasak krikščionių tradicijos, šiame vienuolyne palaidota kankinė Šv. Kotryna Aleksandrietė. Jos palaikus ant Sinajaus kalno užnešę angelai, o ~800 m. juos nukėlę ir į vienuolyną pernešę vienuoliai. Nors vienuolynas vadinamas Šv. Kotrynos vardu, jo oficialus pavadinimas yra „Sinajaus Dievo Nužengimo kalno šventasis ir karališkasis vienuolynas“.

Rašytiniuose šaltiniuose (piligrimės Egerijos laiške) vienuolių buveinė šioje vietoje minima nuo 381 m. Pats vienuolynas pastatytas valdant imperatoriui Justinianui (527–565 m.). Tuo tarpu koplyčia, gaubianti Degantį Krūmą buvo pastatyta dar III-IV a., karalienės Elenos. Fatimidų laikais greta vienuolyno pastatyta mečetė, bet ji taip ir netapo naudojama. Vienuolynas buvo įtvirtintas kaip tvirtovė, sunkiai pasiekiamas. Prasidėjus kryžiaus žygiams, į vienuolyną padidėjo piligrimų srautas. Vienuolynas per savo istoriją priklausė įvairioms bažnyčioms – Bizantijos, Jeruzalės, Jeruzalės graikų. Dabar jis dažnai laikomas autokefaliniu vienuolynu.

Be Degančio Krūmo ir Šv. Kotrynos relikvijų, vienuolynas žymus savo bažnytinio meno paveldu. Čia yra mozaikų, ikonų iš V-VI a., nepaliestų bizantinio meno tradicijos. Taip pat yra vėlesnių, bizantinio, kryžininkų meno darbų. Vienuolyne saugoma antra pagal dydį rankraščių ir kodeksų kolekcija, nusileidžianti tik Vatikano bibliotekai. Čia yra senovinių rankraščių graikų, arabų, armėnų, hebrajų, gruzinų, asirų, udų kalbomis. Čia rastas IV a. Sinajaus kodesas (graikų Biblijos rankraštis). Kitas labai svarbus dokumentas, rastas vienuolyne, yra pranašo Mohamedo pasirašytas dokumentas, kuriuo įsipareigojama globoti vienuolyną.

2002 m. dėl savo istorinės ir kultūrinės vertės Šv. Kotrynos vienuolynas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


PikiWiki Israel 8612 Sanatah Kattarina Monastery in the Sinai Desert in.jpg|Vienuolyno viduje
Sinai Brennender Dornenbusch.jpg|Degantis Krūmas
Christ Icon Sinai 6th century.jpg|VI a. Kristaus ikona
Icon of Saint Catherine.jpg|Šv. Kotrynos ikona


## Susiję pasaulio paveldo objektai
*  Lalibelos uolų bažnyčios (1978)
*  Abu Mena (1979)
*  Gioremės nacionalinis parkas ir Kapadokijos olos (1985)
*  Šv. Hilarijaus vienuolynas/Tel Um Ameras (2024)
Pi Kogi Enavot

**Pi kogi enavot** ( - "mažasis mėnuo"), arba **Epagomenai** () – penkios arba šešios galutinės metų dienos Koptų kalendoriuje, maždaug atitinkančios laikotarpį tarp rugsėjo 6 ir rugsėjo 10 d. Grigaliaus kalendoriuje.

## Istorija
Penkios likutinės dienos, susidarančios tam, kad išlyginti metų dienų skaičių, egzistavo nuo Senosios Egipto karalystės ir buvo vadinamos **Hariu-Renpet** t. y. „Tarp metų“. Kadangi 12 mėnesių turėjo po 30 dienų, iš viso jie sudarydavo 360 dienų per metus. Kadangi soliariniai metai yra lygūs 365 pilnoms dienoms, būdavo reikalingos 5 papildomos dienos, kurios ir būdavo pridedamos metų gale. Šių dienų metu koncentravosi vienos svarbiausių metų švenčių, ir kiekviena diena buvo skirta paminėti skirtingą dievybę. Vidurinėje karalystėje minima, kad pirmoji diena buvo skirta Ozyriui, antroji - Horui, trečioji - Horachčiui, ketvirtoji - Izidei, penktoji - Ra. 

Senosios ir viduriniosios karalystės laikotarpiu Hariu-Renpet buvo įterpiamas tarp mėnesių Ipet-Chemet ir Vepet-Renpet. Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu birželio vidurį (Memfyje prasidėdavo birželio 14 d.) pagal Grigaliaus kalendorių ir būdavo prieš pat Sirijaus patekėjimą ir Nilo potvynius. Kadangi Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis periodas ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu. 

Naujojoje karalystėje, 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu. Nuo tada Hariu-Renpet pradėta įterpinėti tarp mėnesių Mesut-Ra ir Džehuti. Kadangi metai vis tiek atsilikdavo nuo Sirijaus metų, 237 m. pr. m. e. Ptolemėjas III pasiūlė kalendoriaus reformą, pagal kurią epoagomenai turėtų šešias dienas kas ketverius metus. Kiekviena iš dienų buvo paskirta atskiram dievui: Ozryriui, Horui, Setui, Izidei, Neftidei. Šeštoji diena turėjo būti skirta garbinti patį Ptolemėjų.

Ptolemėjaus reforma nebuvo iki galo įvykdyta, tačiau pabaigta 22 m. pr. m. e. įvedus Aleksandrijos kalendorių, epagomenai pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. rugpjūčio 24 d.). XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir koptų kalendoriaus. Dėl to Pi kogi Enavot pradžia dabar sutampa su rugsėjo 6 d.
Achetas

**Achet** – vienas iš trijų metų laikų Senovės Egipto kalendoriuje, kurio pavadinimas reiškė „Potvynis“. Tai buvo pirmasis metų laikas, ir jį sudarė 4 mėnesiai.

## Istorija
Gamtinis acheto sezonas prasidėdavo Sirijaus patekėjimu (apie birželio vidurį), ir trukdavo 120 dienų, t. y. iki spalio vidurio. Jo metu pakildavo Nilo vanduo, atnešdavo derlingą dumblą, o jam atsitraukus prasidėdavo sėja ir žemdirbystės ciklas.

Kalendorinis acheto sezonas nesutapo su gamtiniu achetu, kadangi kalendoriniai metai buvo šiek tiek trumpesni nei gamtiniai (t. y. Sirijaus metai). Sezonas ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), achetas vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu, o vėliau vėl ėmė atsilikti.

22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, kalendorinio acheto pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. rugpjūčio 29 d., arba rugsėjo 11 d Grigaliaus kalendoriuje), ir achetas trunka iki gruodžio 26 d. (sausio 8 d.). 
## Mėnesiai
Achetą sudaro 4 mėnesiai, kurie dažnai numeruojami sezone. Kadangi 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu (anksčiau juo buvo Vepet-Renpet), acheto mėnesiai iki reformos ir po jos yra nevienodi.
Ibn Tuluno mečetė

**Ibn Tuluno mečetė** () – mečetė Egipto sostinėje Kaire. Tai didžiausia pagal plotą mečetė mieste ir viena seniausių, išlaikiusių savo originalią formą.

Mečetė pastatyta valdant Abasidų gubernatoriui Ahmadui ibn Tulunui. Mečetė buvo statoma nuo 876 iki 879 m. Ši mečetė turėjo būti pagrindine Ibn Tuluno įkurtos dinastijos (Tulunidų) sostinėje Katajuje. Mečetė buvo sujungta su greta buvusiais Ibn Tuluno rūmais. X a. Katajus buvo sugriautas, išliko tik ši mečetė. Vėliau mečetė kelis kartus restauruota, plėsta.

Ibn Tuluno mečetė yra Samaros architektūrinio stiliaus, su vienu minaretu, primenančiu garsųjį Samaros minaretą. Mečetė išdėstyta aplink didelį vidinį kiemą, visose keturiose pusėse yra dengtos halės. Didžiausioji yra kiblos pusėje. Vidiniame kieme yra masyvus kupolas, gaubiantis fontaną.

## Galerija

Vaizdas:Kairo Ibn Tulun Moschee BW 7.jpg|Minaretas
Image:Kairo Ibn Tulun Moschee BW 8.jpg|Vidinis kiemas
Image:Flickr - Gaspa - Cairo, Moschea di Ibn-Tulun (19).jpg|Arkados
Image:Flickr - Gaspa - Cairo, Moschea di Ibn-Tulun (8).jpg|Fontano vieta
Šemu

**Šemu** – vienas iš trijų metų laikų Senovės Egipto kalendoriuje, kurio pavadinimas reiškė „Karštis“ arba „Žemas vanduo“. Tai buvo paskutinysis metų laikas, ir jį sudarė 4 mėnesiai bei 5 papildomos dienos.

## Istorija
Gamtinis šemu sezonas prasidėdavo po pereto (apie vasario vidurį), ir trukdavo 125 dienas, t. y. iki birželio vidurio. Jo metu Nilo vanduo pasiekdavo žemiausią lygmenį, kai kada kildavo sausra, būdavo imamas derlius.

Kalendorinis šemu sezonas nesutapo su gamtiniu šemu, kadangi kalendoriniai metai buvo šiek tiek trumpesni nei gamtiniai (t. y. Sirijaus metai). Sezonas ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu. 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), šemu vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu, o vėliau vėl ėmė atsilikti.

22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, kalendorinio šemu pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. balandžio 26 d., arba gegužės 9 d Grigaliaus kalendoriuje), ir sezonas trunka iki rugpjūčio 29 d. (rugsėjo 10 d.). 
## Mėnesiai
Šemu sudaro 4 mėnesiai, kurie dažnai numeruojami sezone, ir 5 ar 6 papildomos dienos. Kadangi 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu (anksčiau juo buvo Vepet-Renpet), šemu mėnesiai iki reformos ir po jos yra nevienodi.
Hossam Ramzy

**Hosamas Ramzis** () – Egipto perkusionistas ir kompozitorius. Atliko muziką įvairiais rytietiškais mušamaisiais – darbuka, tabla, sadžatais, mazharu. Daugelis jo muzikos skirta pilvo šokiams.

Gimė turtingoje kairiečių šeimoje. Nuo vaikystės pradėjo groti darbuka. Vėliau keliavo po Saudo Arabiją, kur mokėsi beduinų muzikos. 1970 m. išvyko į Londoną, kur grojo su saksofonistu Endžiu Šepardu. Dėl dalyvavimo džiazo koncertuose Hosanas Ramzis pramintas „svingo sultonu“. 1989 m. jis prisidėjo prie „auksinį gaublį“ laimėjusio Piterio Geibrielio albumo **. Vėliau prisidėjo kuriant Page and Plant (buvusių „Led Zeppelin“ narių) albumą *No Quarter*. Hosamas Ramzis kartu su anglų kompozitoriumi Filu Torntonu sukūrė egiptietiškos tematikos albumus *Eternal Egypt*, *Enchanted Egypt* ir *Immortal Egypt*. Pastarasis albumas 1999 m. apdovanotas „New Age Voice“ apdovanojimuose kaip geriausias šiuolaikinis *world* muzikos albumas.

Hosamas Ramzis taip pat prisidėjo įrašant albumus Rašidui Tahai, Chaledui, Rikiui Martinui, Šakirai, prisidėjo prie garso takelių filmams „Persijos princas: laiko smiltys“ bei „Konanas Barbaras“.

## Diskografija
 
* *Baladi Plus* (1994 m.)
* *Sultaan* (1994 m.)
* *Source of Fire* (1995 m.)
* *Modern Egyptian Belly Dance* (1996 m.)
* *Eternal Egypt* (su Phil Thornton, 1996 m.)
* *Best of Hossam Ramzy* (1997 m.)
* *Rhythms of the Nile* (1998 m.)
* *Immortal Egypt* (su Phil Thornton, 1996 m.)
* *Amar* (2000 m.)
* *Sabla Tolo – Journeys into Pure Egyptian Percussion* (2000 m.)
* *Faddah* (2002 m.)
* *Qanun El Tarab* (2002 m.)
* *Flamenco Arabe* (2003 m.)
* *Hossam Ramzy Presents Egyptian Sufi Sheikh Mohamed Al Helbawy* (2003 m.)
* *Enchanted Egypt* (su Phil Thornton, 2004 m.)
* *Bedouin Tribal Dance* (2007 m.)
* *Secrets of the Eye* (2007 m.)
* *Sabla Tolo II* (2007 m.)
* *Sabla Tolo III* (2008 m.)
* *Ruby* (2009 m.)
* *Rock the Tabla* (2011 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
Vulkanalijos

**Vulkanalijos** () – senovės romėnų šventė, vykusi kasmet rugpjūčio 23 d., buvo skirta Vulkanui, ugnies ir kalvystės dievui, Jupiterio ir Junonos sūnui. Be rugpjūčio 23 d., ugnies dievo šventė vyko ir gegužės 23 d. per antrąjį
Tubiliustrijų, kada buvo pagerbiami šventieji karo trimitai *Tubae*.

## Vulkano kultas

Manoma, kad Vulkano garbinimą pradėjo sabinų karalius Titas Tacijus. Šventė vykdavo tuo metu, kai buvo didelis vasaros karščių ir gaisrų pavojus javų derliui ir jo saugykloms. Šventės metu dievui pagerbti į uždegamus laužus buvo metamos žuvys, smulkūs gyvuliai. Buvo priimta per vulkanalijas iškabinti saulėje drabužius ir audinius, taip siejant Vulkano ir saulės kultą. Pagal kitą paprotį, tą dieną buvo privaloma darbus pradėti prie žvakių šviesos. Taip ugnies panaudojimu buvo siekiama dievo palankumo, tikintis, kad jis tramdys gaisrus, žemės drebėjimus ir ugnikalnius.   
Ypač sustiprėjo Vulkano kultas po Romos Didžiojo gaisro (64 m.), kuris siautėjo 6 dienas, padarydamas miestui nepataisomą žalą. 

Vieną kartą, rugpjūčio 23 d., 20 m. pr. m. e., imperatorius Augustas buvo surengęs Vulkanalijų Žaidynes (*Ludi Volcanalici*). Jomis buvo pažymėta sutartis su Partų imperija ir prarastų štandartų mūšyje prie Harano 53 m. pr. m. e. sugrąžinimas.
 
## Šventyklos

Dievo pagerbimo šventės su laužų deginimu, aukojimo ritualais vyko prie Vulkano šventyklų. Jos buvo Marso lauke (jau stovėjo iki  214 m. pr. m. e.) ir Vulkanale Kapitolijaus papėdėje. Vulkanalas buvo vienas seniausių to meto kulto statinių, įkurtas dar Romos karalių laikais. Etruskų žynių nurodymu šventykla buvo statoma už miesto ribų. Romai plečiantis, Kapitolijus vėliau atsidūrė jos ribose.  

Pasak romėnų istoriko Plinijaus, Vulkanalą pastatė pats Romos įkūrėjas Romulas, o altorių – karalius Titas Tacijus. Altorius, pasagos formos statinys, stovėjo kartu su *Lapis Niger* stela su įrašais, liudijusiais vietos šventumą. Manoma, ankstyvaisiais laikais tai galėjusi būti ir vieta kremacijų apeigoms, tribūna oratoriams.

Didžiojo gaisro metu valdė Neronas, kuris dėl gaisro kaltino krikščionis. Tačiau sekantis imperatorius Domicianas, valdęs 81-96 m., Vulkano garbei pastatė kitą altorių ant aukščiausios Romoje Kvirinalo kalvos, pradėjo aukoti daugiau gyvulių.

## Nuorodos

* Vulkanalijos 
* Apie vulkanalijas 
* Vulkano pagerbimas ''Tubilustrium'' šventėje