open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rudagalvis kiras

**Rudagalvis kiras** (*Larus ridibundus*) – kirinių (*Laridae*) šeimos paukštis. Maždaug varnos dydžio paukštis, turintis tamsiai rudos spalvos galvą ir už akių siaurą baltą juostelę. Nugara ir sparnai pilki. Trys pirmosios didžiosios plasnojamosios plunksnos baltos, tamsiomis viršūnėmis. Snapas ir kojos raudonos.

Dažniausia kirų rūšis Lietuvoje. Aptinkamas IV–XI mėn. Gyvena įvairiuose vandenyse, pelkėtose vietose. Lizdus krauna salose, pelkių kupstuose, ant žemės tarp pernykščių žolių, nendrių, švendrų. Deda 1-4 kiaušinius, kurie rausvai pilkos spalvos, gausiai išmarginti tamsiai rudomis dėmėmis. Peri kolonijomis. Patinas ir patelė peri pakaitomis. Jaunikliai išsirita po 22-24 dienų ir netrukus palieka lizdą. Maistą patinas atryja tiesiog į jauniklio snapą. Maždaug po 25 dienų jaunikliai apsiplunksnuoja ir pradeda skaidyti. Tada su suaugusiais paukščiais palieka kolonijas.

Minta įvairiais bestuburiais, taip pat lesa varliagyvius, įvairias atliekas. Dažnai atskrenda maitintis į sąvartynus, ariamus laukus, ganyklas, pievas. Rudagalvių kirų maistas labai priklauso nuo metų sezoniškumo ir gyvenamosios vietos.
Chordiniai

**Chordiniai** (*Chordata*) – gyvūnų tipas. Labai didelė gyvūnų grupė, apimanti apie 40 tūkst. rūšių. Jiems būdinga dvišalė kūno simetrija ir celomas. Pagrindiniai chordinių gyvūnų požymiai yra šie:
* Chorda – stangri nugarinė styga, suteikianti atramą segmentuotiems liemens bei uodegos raumenims. Aukštesniesiems gyvūnams aplink chordą formuojasi stuburas, sudarytas iš daugelio slankstelių. Atsiradus stuburui, chorda išnyksta.
* Centrinė nervų sistema – ją sudaro vamzdelio pavidalo darinys, esantis nugarinėje pusėje, virš chordos. Stuburinių nervinis vamzdelis priekinėje dalyje virto galvos smegenimis su 3 arba 5 smegenų skyriais.
* Žiaunų aparatas – žemesnieji chordiniai, taip pat žuvų bei varliagyvių lervos turi žiauninius plyšius, pro kuriuos pašalinamas įsiurbtas vanduo. Aukštesniųjų gyvūnų šis žiauninis aparatas modifikavosi ir virto ne tik kvėpavimo, bet ir košimo aparatu. Sausumos stuburinių gyvūnų kvėpavimo sistema tobulesnė, jie kvėpuoja plaučiais, o žiauniniai plyšiai liko tik gemalo stadijose.

Chordiniai gyvūnai skirstomi:
* **Potipis. [[Bekaukoliai]]** (*Acrania*)
** Klasė. Galvachordžiai (*Cephalochordata*)
*** Šeima. *[[Asymmetronidae]]*
*** Šeima. *[[Branchiostomidae]]*
* **Potipis. [[Gaubtagyviai]]** (*Urochordata*)
** Klasė. Ascidijos (*Ascidiacea*)
** Klasė. Larvacea
** Klasė. Salpos (*Thaliacea*)
** Klasė. Sorberacea
* **Potipis. [[Stuburiniai]]** (*Vertebrata*)
** Antklasis. Bežandžiai (*Agnatha*)
*** Klasė. Nėginiai apskritažiomeniai (*Cephalaspidomorphi*)
*** Klasė. Miksiniai apskritažiomeniai  (*Pteraspidomorphi*)
** Antklasis. Žuvys (*Pisces*)
*** Klasė. Kremzlinės žuvys (*Chondrichthyes*)
*** Klasė. Kaulinės žuvys (*Osteichthyes*)
** Antklasis. Sausumos stuburiniai, arba keturkojai, (*Tetrapoda*)
*** Klasė. Varliagyviai, arba amfibijos (*Amphibia*)
** Antklasis. Tikrieji sausumos stuburiniai, arba amniotai, (*Amniota*)
*** Klasė. Ropliai (*Reptilia*)
*** Klasė. Paukščiai (*Aves*)
*** Klasė. Žinduoliai (*Mammalia*)
Jūrinis kirlikas

**Jūrinis kirlikas** (*Charadrius hiaticula*) – sėjikinių (*Charadriidae*) šeimos paukštis. 

## Išvaizda
Labai panašus į upinį kirliką, nuo kurio skiriasi oranžinėmis kojomis ir snapo pamatine dalimi, kuri oranžinė, o galas juodas. Be to yra didesni. Abiejų lyčių individai labai panašūs, bet patelės juodos juostelės galvos ir kaklo srityje  ne tokios kontrastingos. Jauniklių snapas juodas, kojos tamsesnės, beveik visai neturi kontrastingos juodos spalvos galvos ir kaklo srityje. 

## Elgesys
Tuoktuvių metu patinėlis skraido neaukštai virš žemės ratais ir visaip vartaliojasi, skleisdamas girdimas frazes „kuviu-kuviu-kuviu“. Lietuvoje peri tik pajūrio regione. Mėgsta smėlėtas ar akmenuotas vandens telkinių pakrantes. Lizdą įsiruošia duobutėje, iškloja akmenukais ar kriauklelėmis. Toks lizdas gana susilieja su pagrindu ir sunkiai pastebimas. Deda dažniausiai 4 melsvai pilkus kiaušinius, kurie išmarginti rausvomis dėmelėmis. Peri abu porelės nariai, jauniklius saugo ir šildo. Maždaug po 25 dienų jaunikliai pradeda skraidyti ir gyvena savarankiškai. Pavasarį sugrįžusių paukščių amžiaus nustatyti pagal apdarą  beveik neįmanoma.


Charadrius hiaticula.jpg
Charadrius hiaticula eggs.jpg|Kiaušiniai
Charadrius hiaticula MHNT.jpg|
Sieweczka.jpg
Sėjikiniai

**Sėjikiniai** (*Charadriidae*) – sėjikinių paukščių (*Charadriiformes*) būrio šeima.

Šios šeimos paukščiai turi didelę galvą ir trumpą kaklą. Snapas trumpesnis už galvą, tiesus. Sparnai dažniausiai ilgi ir smailūs. Gyvena drėgnose vietose. Vikriai vaikšo ir bėgioja, be to gerai skraido. Lizdą suka ant žemės. Deda 4 kriaušės formos margus kiaušinius. Minta įvairiais bestuburiais. Visos rūšys – migrantai.

## Sistematika
Pasaulyje gyvena apie 64-66 sėjikinių rūšys.
* **Pošeimis: ''Charadriinae***
** *Anarhynchus* – [[Kreivasnapiai kirlikai]];
** *Charadrius* – [[Kirlikai]];
** *Elseyornis* – [[Juodakakčiai sėjikai]];
** *Oreopholus* – [[Rausvagerkliai sėjikai]];
** *Peltohyas* – [[Australiniai dykuminiai sėjikai]];
** *Phegornis* – [[Diademoniniai kirlikai]];
** *Pluvialis* – [[Sėjikai]];
** *Thinornis* – [[Gobtuviniai sėjikai]];
* *'Pošeimis: *Vanellinae*'
** *[[Erthrogonys]]* – Raudonkeliai sėjikai;
** *[[Vanellus]]* – Pempės;

## Sėjikiniai Lietuvoje
Lietuvoje aptinkamos 3 gentys ir 10 sėjikinių rūšių:
* *[[Charadrius alexandrinus]]* – Juodakojis kirlikas;
* *[[Charadrius dubius]]* – Upinis kirlikas;
* *[[Charadrius hiaticula]]* – Jūrinis kirlikas;
* *[[Charadrius morinellus]]* – Mornelis;
* *[[Pluvialis apricaria]]* – Dirvinis sėjikas; rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* *[[Pluvialis dominica]]* – Amerikinis sėjikas;
* *[[Pluvialis fulva]]* – Tundrinis sėjikas; į Lietuvą užklysta retai.
* *[[Pluvialis squatarola]]* – Jūrinis sėjikas;
* *[[Vanellus leucurus]]* – Baltauodegė pempė;
* *[[Vanellus vanellus]]* – Paprastoji pempė;
Australopitekas

left|thumb|Australopithecus africanus
**Australopitekas** (*Australopithecus africanus*) – buvo į žmones panaši išnykusi primatų (*Primates*) rūšis, gyvenusi maždaug prieš 1-5 milijonus metų. Daugiausia jų rasta Pietų ir Rytų Afrikoje. Manoma, kad tai tarpinė grandis tarp žmogbeždžionių ir dabartinių žmonių (*Homo sapiens*). Australopitekų (lot. australis – pietinis + gr. pithecos – beždžionė) terminą sukūrė Witwatersrand'o universiteto Pietų Afrikoje anatomijos profesorius Raymond Dart, 1925 m. taip pavadinęs fosilizuotą kaukolę iš Taung akmens skaldyklų.

Sprendžiant pagal trijų milijonų metų senumo griaučius, rastus 1974 metais Afrikoje, australopitekų kaukolė buvo beždžioniška, smegenys palyginti nedidelės, tačiau rankos trumpos ir jie galėjo vaikščioti stati dviem kojomis. Australopitekų smegenys tesudarė 35 % dabartinio žmogaus smegenų, kaukolės talpa 350-600 cm³. Jų ūgis buvo apie 1,3 m, kūno svoris galėjo siekti 25-50 kg.

Veidas prognatiškas, ryškūs antakių lankai, iltiniai dantys mažesni, o krūminiai didesni, nėra beždžionėms būdingos diastemos. Neabejotinai vaikščiojimui dviem kojomis pritaikyti griaučiai (stuburo, dubens, kelio sąnario sandara); tai tiesiogiai liudija ir 3-4 mln. m. senumo pėdų įspaudai (Laetoli, Tanzanija). Santykinai ilgos rankos, išlaikiusios primityvius bruožus, rodo prisitaikymą laipioti medžiais (ilgi lenkti pirštai, mentės sąnarinės duobės padėtis). Skeleto anatomija rodo, kad nors australopitekai galėjo vaikščioti žeme dviem kojomis, dalį laiko jie greičiausiai vis dar praleisdavo medžiuose, miegodami, maitindamiesi ar slėpdamiesi nuo plėšrūnų.
Australopitekai

**Australopitekai** (*Australopithecus*) – išnykusi primatų gentis, gyvenusi maždaug prieš 1,5-4 milijonus metų. Manoma, kad tai tarpinė grandis tarp žmogbeždžionių ir dabartinių žmonių (*Homo sapiens*).

Australopitekų radimas paneigė teoriją, kad pirma išsivystė žmogaus protas, o tik vėliau vaikščiojimas dviem kojom, kadangi australopitekai jau vaikščiojo stati, nors jų smegenys buvo ne daugiau išsivystę nei šimpanzės.

Australopitekų sugebėjimas naudotis įrankiais maždaug prilygsta beždžionių sugebėjimui, išskyrus kai kurias rūšis, naudojusias labai primityvius įrankius.

## Šaltiniai
1702 m.

**1702** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje
### Įvykiai

* '''Kovo 24''' d. – Darsūniškio mūšis
* **[[Balandžio 5]]** d. – švedų kariuomenė užėmė Vilnių.
* '''Balandžio 19''' d. – nesėkmingas Lietuvos pajėgų bandymas atsiimti Vilnių
### Gimtadieniai
* **[[Birželio 13]]** d. – Mykolas Kazimieras Radvila Žuvelė, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas (m. 1762 m.).

## Pasaulyje
### Ilgalaikiai įvykiai

* Danijoje panaikinta baudžiava;
* Maras Indijoje ir Bengalijoje.

### Įvykiai

* **[[Gegužės 14]]** d. – Šiaurės karas: švedai užima Varšuvą;
* **[[Gegužės 15]]** d. – Prancūzijai karą paskelbia Augsburgo lyga, prasideda Ispanijos palikimo karas;
* **[[Liepos 19]]** d. – Šiaurės karas: švedai užima Krokuvą.

### Mirtys
* **[[Kovo 8]]** d. – Viljamas III, Oranijos princas, taip pat žinomas kaip **Anglijos karalius Viljamas III**, **Škotijos karalius Viljamas II** (g. 1650 m.).

## Nuorodos
Polietilenas

**Polietilenas**, arba **polietenas** (**termoplastinis etileno polimeras**) – vienas paprasčiausių ir pigiausių polimerų, baltas chemiškai inertiškas plastikas. Labai geras dielektrikas.

Polietileno monomero, etileno, teisingiau vadinamo etenu, cheminė formulė yra
\,\!CH_2=CH_2
Polietileną sudaro ilgos
\,\!-(CH_2)_n-
grandinės.

Polietilenas skirstomas į rūšis pagal polimerinių grandinių šakotumą. Mažo tankio polietilenas (angl. LDPE, *Low density polyethene*) sudarytas iš labai šakotų makromolekulių. Dėl savo sudėtingos struktūros jos nesuglunda tarpusavy, dėl to tarpmolekulinės traukos jėgos yra sąlyginai mažos. Toks polietilenas yra tąsus ir minkštas. Buityje jis dažniausiai sutinkamas polietileninių maišelių ar plėvelių pavidalu. Didelio tankio polietilenas (angl. HDPE, *High density polyethene*) sudarytas iš ilgų mažai šakotų molekulių, kurios suglunda labai tankiai, tarp jų susidaro tarpmolekulinės traukos ryšiai. Aukšto tankio polietilenas buityje randamas ploviklių, baliklių, pieno butelių pavidalu.

Polietilenas pirmą kartą buvo susintetintas vokiečių chemiko Hanso fon Pechmano (*Hans von Pechmann*) 1898 metais, jam kaitinant diazometaną. Pirmasis pramonei pritaikomas polietileno sintezės būdas buvo atsitiktinai atrastas Eriko Foseto (*Eric Fawcet*) ir Redžinaldo Gibsono (*Reginald Gibson*) 1933 metais. Jie labai aukštame slėgyje kaitino eteno ir benzaldehido mišinį. Visgi, jų eksperimentą pavyko atkartoti tik 1935 metais, nes polimerizaciją sukėlė atsitiktinai į sistemą pakliuvęs deguonis. Pramoninė polietileno gamyba pradėta 1939 metais. Vėliau polietileno gamyba tobulėjo atrandant vis efektyvesnius katalizatorius polimerizacijai, leidusius gaminti polietileną daug žemesniame slėgyje.
Audinys (reikšmės)

Žodis audinys gali reikšti:

* **[[audinys]]** – austinis audeklas, medžiaga, iš kurios galima siūti drabužius, naudoti kaip baldų apmušalus ar pan;
* **[[Audinys (biologija)|audinys]]** – evoliuciškai susiformavusi ląstelių ir neląstelinių struktūrų sistema, kuriai būdinga bendra sandara ir funkcijos.
Sėklinės pūslelės

**Sėklinės pūslelės** () – tai vyro lytinių organų pridėtinės lytinės liaukos, esančios šalia prostatos (priešinės liaukos). Jos yra 15-20 cm ilgio, susiformuoja trečią embriogenezės mėnesį. Sėklinės pūslelės sudarytos iš epitelinio audinio, kurio paviršius padengtas labai raukšlėta gleivine. Pačiame epitelyje susitelkusios stulpinės ląstelės, kurių citoplazmoje yra daug vakuolių, sekreto lašelių, pigmento. Šios ląstelės atlieka sekrecinę funkciją – išskiria klampų, gelsvą sekretą. Šis sekretas išsiskiria ejakuliacijos metu ir įeina į spermos skysčių sudėtį. Su amžiumi šių ląstelių aukštis kinta, todėl ir sekreto išsiskiria mažiau. Po kastracijos šios ląstelės išvis neišskiria sekreto. Sekrecinių ląstelių veikla labai susijusi su hormonu testosteronu. Sėklinės pūslelės atsiveria į apatinį sėklidės latako galą.
Vinipisokis

**Vinipisokis** () – didžiausias ežeras Naujojo Hampšyro valstijoje (JAV), taip pat šeštas pagal dydį natūraliai susiformavęs vidaus ežeras JAV. Amerikos indėnų kalba *„winnipesaukee“* reiškia „Didžiosios dvasios šypsena“ arba „gražus aukštumų vanduo“.

Ežero ilgis – apie 41,6 km. Ežere yra 253 salos. Kranto linija yra labai raižyta: daugybė iškyšulių ir įlankų. Kelio ilgis aplink Vinipisokio ežerą – 100,8 km.

Jau ilgiau kaip šimtmetį Vinipisokio ežeras yra mėgiamas turistų ir gausiai lankomas, ypač Bostono ir Niujorko gyventojų, norinčių pabėgti nuo vasaros kaitrų.

Vinipisokis yra ledyninis ežeras. Jis priklauso Naujojo Hampšyro Ežerų regionui (), kuriame yra apie 1300 ežerų ir tvenkinių.

Prie Vinipisokio ežero yra įsikūręs Vulfboro () miestelis – seniausias vasaros kurortas Jungtinėse Amerikos Valstijose.

## Nuorodos
* Vinipisokio vaizdas per WebCam 
* Kruizai Vinipisokio ežere
Pranas Lubinas

**Pranas Lubinas** (**Frank Lubin**; 1910 m. sausio 7 d. Los Andželas – 1999 m. liepos 8 d.) – Amerikos lietuvis krepšininkas, Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos narys, olimpinis ir Europos čempionas, kartais tituluojamas Lietuvos krepšinio krikštatėviu.

## Biografija

Gimė Los Andžele, abu tėvai buvo išeiviai iš Lietuvos. Mokykloje domėjosi įvairiom sporto šakom ir tik priešpaskutinėje klasėje pradėjo žaisti krepšinį. Greitai pateko į mokyklos rinktinę, o sekančiais metais – į simbolinę miesto rinktinę. 1927 m. pradėjo studijas UCLA universitete (Kalifornijos universitetas Los Andžele), kuriame žaidė kaip universiteto komandos narys. Po universiteto pradėjo žaisti AAU (Mėgėjiško Sporto Sąjunga) varžybose.

1936 m. Berlyno olimpiadoje, kurioje krepšinis buvo pirmą kartą įtrauktas kaip olimpinė sporto šaka, 198 cm ūgio vidurio puolėjas buvo JAV krepšinio rinktinės, iškovojusios auksą, kapitonas. JAV rinktinė žaidynėse nugalėjo Estiją (52:28), Filipinus (56:23), Meksiką (25:10), o finale nugalėjo Kanados rinktinę rezultatu 19:8. Pranas Lubinas vidutiniškai per rungtynes pelnė po 11 taškų (antras pagal rezultatyvumą komandoje).

Pagal trenerio nurodymą, žaidėjai buvo padalinti į dvi komandas, kurios žaidė pakaitomis, žaidė su Estija (pelnė 13 taškų) ir Meksika (9 taškai), o finale nedalyvavo.

1939 m. Europos čempionate, vykusiame Kaune, Pranas Lubinas atstovavo Lietuvos krepšinio rinktinę kaip žaidžiantysis treneris. Šiame čempionate Lietuva iškovojo pirmą vietą, Prano Lubino metimų dėka paskutinėmis finalo minutėmis palaužusi Latvijos rinktinę.

Vėliau krepšininkas grįžo į JAV, dirbo kino studijoje filmavimo grupės scenos darbininku, taip pat iki 54-rių metų žaidė AAU varžybose, buvo ne kartą išrinktas į „Visų Žvaigždžių“ komandą.

Krepšinio šlovės muziejaus (*Helms Hall of Fame*) valdyba pripažino Praną Lubiną geriausiu Pietų Kalifornijos krepšininku mėgėju nuo 1900 m. iki 1950 m.

Su žmona, krepšininke Mary Agnes, susituokė 1935 m. vasario 9 d. ir užaugino du vaikus – sūnų ir dukrą.

Palaidotas Riversaide, Kalifornijoje.

## Nuorodos
* Krepšininko ir jo kapo nuotrauka
* Pranas Lubinas – Lietuvos krepšinio Krikštatėvis
Žiotelė

**Žiotelė** – nedidelė angelė lapo epidermyje, pro kurią į lapo vidų patenka fotosintezei reikalingas anglies dioksidas ir kvėpavimui būtinas deguonis.

## Sandara

Žiotelę sudaro dvi varstomosios ląstelės, tarp kurių yra plyšys. Šio plyšio platumas nepastovus ir priklauso nuo žiotelės varstymosi. Dieną jos būna praviros, o naktį beveik uždaromos. Varstymasis priklauso nuo šiose ląstelės esančio turgorinio slėgio. Be to, varstomosios ląstelės turi chloroplastus, ir todėl jos yra žalios. Šalia varstomųjų ląstelių išsidėsčiusios leukoplastus turinčios pagalbinės žiotelės ląstelės, kurių būna dvi arba keturios. Pačių varstomųjų ląstelių vidinė sienelė, esanti į plyšio vidų, yra storesnė, o priešingoje pusėje (dorsalinė) – plonasienė. Kai į šią ląstelę priteka vandens, išsitempia dorsalinė sienelė ir ląstelė pasidaro kreiva, o žiotelės plyšys padidėja.

## Žiotelių varstymasis
Žiotelių varstymasis priklauso nuo apšviestumo. Rytą jos atsidaro, o vakare užsidaro. Tai yra susiję su krakmolo, esančio varstomųjų ląstelių chloroplastuose suskaidymu ir vandens įsiurbimo padidėjimu iš gretimų pagalbinių ląstelių. Dėl tokios priežasties žiotelė atsidaro, o vakare vyksta priešingai – varstomosiose ląstelėse esantis cukrus pereina į krakmolą, sulčių koncentracija sumažėja, ir šių ląstelių dalis vandens pereina į pagalbines, todėl žiotelės užsidaro.

## Žiotelių išsidėstymas
Žiotelių skaičius priklauso nuo augalo rūšies. Pavyzdžiui, beginklės dirsės lapų epidermyje viename kvadratiniame milimetre jų yra apie 30, kopūsto – 200–300, klevo – apie 550, lanksvos – apie 1300. Drėgnose vietose augančių augalų žiotelės yra abiejose lapų pusėse. Sausesnių vietų augalų žiotelės paprastai tik vienoje pusėje – dviskilčių apatinėje, o miglinių – viršutinėje pusėje. Vandens paviršiuje pludūriuojančių lapų (pvz., vandens lelijų ir lūgnių) žiotelės tik viršutinėje lapo pusėje, o vandens augalai, kurių visi lapai panirę, žiotelių iš viso neturi (pvz.: plūdės, elodėjos). Miglinių augalų žiotelės išsidėsčiusios eilėmis išilgai lapo lakšto, o kitų jos padrikai išsimėčiusios lapo epidermyje.

Augalo gyvenimo sąlygos taip pat svarbios žiotelių išsidėstymui. Sausų vietų augalų žiotelės įdubusios ir nuo išdžiūvimo apsaugotos savotiškomis briaunomis, o drėgnų vietų – žiotelės truputį pakilusios, kad lengviau anglies dioksidas patektų į lapus ir galėtų garinti vandenį.
Nagai

**Nagai** () – gyvūnų rankų ir kojų pirštų galų dorsalinį paviršių dengiančios raginės plokštelės. Jie sudaryti iš epidermio, pamatinio ir dygliuotojo sluoksnių epiteliocitų.

## Žmogaus nagai
Nagai sparčiai auga – atsinaujina per 170–130 parų. Nago plokštelė yra apie 0,5 mm storio. Jų distaliniai galai baigiasi laisvai.

Nagą sudaro:
* **nago guolis** (). Jį dengia nago plokštelė.
* **nago velenėlis** – nago plokštelę ir nago guolį iš šono ir galo gaubianti odos raukšlė.
* **nago šaknis**, **gyvuonis** () – tai nago augimo vieta. Dėl šios vietos epitelinių ląstelių dauginimo sutrikimo nago plokštelė iškyla, susiraukšlėja ir nagas deformuojasi.
* **pusmėnulis** () – prie nago šaknies esanti pusmėnulio pavidalo šviesi sritis.
* **antnagis** () – suragėjusio epidermio raukšlė, esanti nago plokštelės pakraščiuose.
* **panagė **() – suragėjusio epidermio raukšlė po nago laisvu galu.

Kartais nagai „žydi“ – nago plokštelėje pastebimos baltos dėmelės. Taip atsitinka dėl nago plokštelėje atsiradusių pripildytų oro vakuolių. Rausva nago spalva priklauso nuo po nagu esančio kraujagyslėmis turtingo tikrosios odos sluoksnio. Pusmėnulio formos nago pagrindo balkšva spalva priklauso nuo storesnio užuomazginių ląstelių sluoksnio. Augimu ir ragėjimu nagas reaguoja į daugelį veiksnių. Senyvo amžiaus žmonių nagai auga lėčiau. Augimas sutrinka po persirgtų ligų, dėl hormoninio, psichinio poveikio. Vasarą nagai auga intensyviau negu žiemą. Didžiojo piršto nagas kartais įauga į minkštuosius audinius ir sukelia uždegimą. Todėl nereikia nagų trumpai karpyti. Kojų nagai apkarpomi tiesiai, o rankų – ovaliai. Be to, nagų įaugimą gali sukelti ankštos avalynės nešiojimas.

### Nagai kultūroje

Profesionali rankų nagų priežiūra vadinama manikiūru, kojų nagų – pedikiūru.

Šiuolaikinėje Vakarų visuomenėje priimta kultūrinė norma yra vyrams nagus kirpti trumpai, o didelė dalis moterų augina ilgus nagus. Tačiau seniau, ypač XIX a., ilgi nagai (tiek vyrų, tiek moterų) buvo auginami kaip socialinio statuso ženklas (t. y., žmogus tokiais nagais nedirba fizinio darbo). Dalyje Rytų, Pietryčių Azijos šalių ši tradicija išlikusi iki šių dienų.

Nagų dažymas žinomas bent 6000 metų. Dabar nagams dažyti naudojamas specialus nagų lakas. Vakarų visuomenėje tradiciškai nagus dažo moterys, tačiau paskutiniais XX a. dešimtmečiais dažniausiai su subkultūromis siejami vyrai taip pat pradėjo lakuotis nagus (ypač juodai), tačiau dabar nagus lakuoja ir dalis populiariajai kultūrai priskiriamų žvaigždžių (vyrų). Skirtingais istoriniais laikotarpiais dalyje kraštų (pvz., Senovės Kinijoje) vyravo mados dažytis nagus tiek moterims, tiek vyrams.

Gineso rekordų knygoje ilgiausių nagų savininku įrašytas indas Shridhar Chillal, kurio kairės rankos nykščio nagas siekė 1,5 m ilgį. Ilgiausius nagus ant abiejų rankų ir ilgiausius nagus turėjusi moteris įrašyta amerikietė Lee Redmond. Jos ilgiausias nagas siekė 80 cm ilgį.

## Nagų ligos
* Onichomikozė (nagų grybelis)
* Onichokriptozė (nagų įaugimas)

## Nagų priežiūra
* Manikiūras
* Pedikiūras

## Nuorodos
Veigelė

Gražiažiedė veigelė (*Weigela florida*) Ankstyvoji veigelė (*Weigela praecox*)  Mandžiūrinė veigelė (*Weigela middendorfiana*)

**Veigelė** (*Weigela*) – sausmedinių (*Caprifoliaceae*) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta Greifsvaldo universiteto profesoriaus, botaniko C. A. Veigelio (Weigel, 1748-1831) garbei. Tai vidutinio dydžio dekoratyviniai krūmai su baltais, purpuriniais arba tamsiai raudonais žiedais, kurie susitelkę lapuotų ūglių viršūninių lapų pažastyse. Gentyje yra apie 15 rūšių. Auginama parkuose, soduose, skveruose. Kartais apšąla per šaltąsias žiemas. Žydi gegužės – liepos mėn., vaisiai prinoksta rugpjūčio mėn.
Salieriniai

**Salieriniai**, **Skėtiniai** (*Apiaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso įvairaus amžiaus žolės, rečiau krūmai. Stiebai dažniausiai tuščiaviduriai, sustorėjusiais bambliais. Lapai pražanginiai, su plačia makštimi pamate. Lapalakštis paprastai plaštakiškai arba plunksniškai suskaidytas. Žiedynai – skėčiai, susitelkę stiebo ir jo šakų viršūnėse.

Daugumos salierinių augalų rūšių visuose organuose yra eterinių aliejų, dervų ir kitų kvapių medžiagų. Dėl malonaus kvapo daugelį rūšių panaudojama parfumerijos ir maisto pramonėje. Gausiai auginamos kai kurios daržovės – morka, salieras, pastarnokas. Šioje augalų šeimoje yra vaistinių augalų, taip pat ir nuodingų. Kelios rūšys auginamos kaip dekoratyvinės.

Iš viso šeimoje apie 434 genčių ir 3 700 rūšių, kurios plačiai paplitusios vidutinio klimato juostoje.

## Lietuvoje augančios gentys

Lietuvoje auga šių genčių augalai:

## Raudonosios knygos rūšys
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie salieriniai:
* Didžioji astrantija (*Astrantia major*). Lietuvoje labai reta rūšis, žinomos vos kelios augavietės.
* Pelkinė guostė (*Cnidium dubium*). Lietuvoje labai reta, auga tik pietryčiuose. Dėl mažo gausumo augalams pražūtingas bet koks ekotopų keitimas, intensyvus pievų ir ganyklų naudojimas.
* Totorinė maludė (*Conioselinum tataricum*). Lietuvoje rasta keliose vietose, tačiau dabar ne visur išliko.
* Pajūrinė zunda (*Eryngium maritimum*). Lietuvoje išlikusi tik Kuršių nerijoje. 
* Pelkinė raistenė (*Hydrocotyle vulgaris*). Lietuvoje apie 1950 m. augo Kelmės raj., Tytuvėnų apyl., kur išnyko eksploatuojant durpyną. Dabar Lietuvoje neaptikta.
* Plačialapis begalis (*Laserpitium latifolium*). Lietuvoje randamas pietryčių, pietvakarių, šiaurės vakarų dalyse.
* Prūsinis begalis (*Laserpitium prutenicum*). Aptinkamas visuose regionuose, išskyrus šiaurės rytų ir šiaurinę dalis.
* Pievinis auksveitis (*Seseli annuum*). Lietuvoje reta rūšis, žinomos vos kelios augavietės.

## Šaltiniai
Sausmediniai

**Sausmediniai** (*Caprifoliaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso krūmai, nedideli medeliai arba daugiametės žolės. Žiedynai ryškių spalvų. Vaisius – uoga, uogos pavidalo kaulavaisis arba atsidaranti dėžutė.

Šeimoje yra apie 15 genčių ir 450 rūšių, išplitusių Šiaurės pusrutulio vidutinio klimato kraštuose. Labai daug rūšių dekoratyviniai augalai, auginama želdiniuose, parkuose, sodybose, skveruose.

Lietuvoje savaime ir dekoratyviniuose želdiniuose auga šių genčių augalai:
* Diervilė (*Diervilla*)
* Kolkvicija (*Kolkwitzia*)
* Linėja (*Linnaea*):
* Meškytė (*Symphoricarpos*)
* Sausmedis (*Lonicera*). **Pav.**
* Veigelė (*Weigela*).

Anksčiau priklausė šios gentys, kurios dabar priskiriamos prie Ūksmininių augalų šeimos:
* Šeivamedis (*Sambucus*)
* Putinas (*Viburnum*).

## Sistematika

**Diervilleae**
* Dirvilė (*Diervilla*)
* Veigelė (*Weigela*)
**Heptacodium**
* *[[Heptacodium]]*
**Caprifolieae**
* *[[Leycesteria]]*
* Sausmedis (*Lonicera*)
* Meškytė (*Symphoricarpos*)
* *[[Triosteum]]*
**Linnaeeae**
* *[[Dipelta]]*
* Kolkvicija (*Kolkwitzia*)
* Linėja (*Linnaea*)
* Vytmenys (*Abelia*)
**Morinaceae**
* *[[Cryptothladia]] *
* *[[Morina]]*
**Dipsacaceae**
* *[[Acanthocalyx]]*
* *[[Pterocephalus]]*
* Karšulis (*Dipsacus*)
* Žvaigždūnė (*Scabiosa*)
**Triplostegia**
* *[[Triplostegia]]*
**Valerianaceae**
* *[[Patrina]]*
* Nardas (*Nardostachys*)
* Viduvis (*Centranthus*)
* *[[Plectritis]]*
* Valerijonas (*Valeriana*)
* Sultenė (*Valerianella*)
* *[[Fedia]]*
Riedlenčių sportas

**Riedlenčių sportas** – Jungtinėse Amerikos Valstijose kilusi gatvės sporto rūšis, kai važinėjamasi riedlente ir daromi triukai. Tai taip pat laisvalaiko leidimo, susisiekimo būdas, tam tikra meninės išraiškos terpė bei profesija. Riedlenčių sportas laikomas viena iš ekstremaliojo sporto šakų.

## Šaltiniai
Zunda

**Zunda** (*Eryngium*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis. Daugiametės žolės su skiautėtais, standžiais ir dygiais pakraščiais lapais, dažnai melsvo atspalvio. Žiedynas – galvutė. Lietuvoje auga dvi rūšys:
*Plokščioji zunda (*Eryngium planum*);
*Pajūrinė zunda (*Eryngium maritimum*) – rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Ervinas (uraganas)

**Ervinas** – uraganas, siautėjęs 2005 m. sausio 8-9 d. naktį ir dieną Lietuvoje ir Skandinavijos valstybėse. Pradėjo formuotis sausio 6 d. vakariau Didžiosios Britanijos salyno. Sausio 8 d. staigiai stiprėdamas per Škotiją pasuko Pietų Skandinavijos pusėn. Sausio 8 d. po pietų Norvegijoje uragano centre buvo žemiausias slėgis – 960 hektopaskalių; čia užregistruotas didžiausias vėjo greitis – 169 km/val. Į uragano sritį pateko dalis Didžiosios Britanijos, Nyderlandai, Danija, Pietų Norvegija.  

Dėl to, jog Ervino pietinėje periferijoje ir užnugaryje vyravo pietvakarių–vakarų krypties vėjai, labiausiai nukentėjo pietvakariniai Estijos krantai, o Lietuvoje stipriausi vėjai buvo fiksuoti tik Palangoje. 

Per uraganą Erviną Lietuvos pajūrio zonoje gūsiais vėjo greitis siekė iki 34-35 m/s, kitur Lietuvoje vėjo gūsiai siekė 24-29 metrus per sekundę. Palangoje – 32 m/sek. (arba 115 km/val.), Šilutėje – 29, Klaipėdoje – 28, Šiauliuose – 23, Vilniuje – 22 m/sek.  

## Padariniai
Smarkiai nukentėjo Palangos paplūdimio kopos, išlaužyti miškai, Danė užtvindė Klaipėdos senamiestį, vandens lygis Klaipėdos laivybos kanale buvo pakilęs iki 1,54 metro padalos. Elektros avarijų šalinimas truko šešias dienas. Be elektros visoje šalyje buvo likę dar daugiau gyventojų nei 1999-aisiais, maždaug 150-180 tūkst. Prieš dešimtmetį siautę uraganai elektros oro linijoms pridarydavo nepalyginamai daugiau žalos. Šiais laikais nuo gedimų apsaugo naujos technologijos.

## Nuorodos
* Delfi.lt straipsnis
* 15min.lt straipsnis
* Extreme Wind Storms Catalogue
Vikiteka

**Vikiteka** () – daugialypės terpės failų talpyklos projektas yra nemokamo turinio (paveikslėlių, įvairių daugialypės terpės failų) duomenų bazė, kurią išlaiko bei remia Vikimedijos fondas. Įvairi medžiaga dažniausiai naudojama kuriant Laisvąją enciklopediją – Vikipediją.

Projekte esantys failai gali būti naudojami iš enciklopedijos bet kuria kalba. 2024 m. duomenimis, jų patalpinta daugiau nei 100 mln.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pagrindinis puslapis (''Wikimedia Commons'')
* Wikimedia Commonplace 
* [Ankstesnis projekto variantas, 2004 [kovo 19] d.]
Savana

**Savana** – subekvatorinių platumų geografinė zona.

Vyrauja varpinės žolės su pavieniais medžiais ir krūmais. Augalai prisitaikę pakelti ilgai trunkančią sausrą: lapai šiurkštūs, labai nuleisti arba virtę dygliais, medžių kamienai padengti stora žieve. Varpinės žolės aukštos (3-5 m). Medžiai neaukšti, šakotais kamienais ir skėtiškomis lajomis (skėtinės akacijos). Kai kurie medžiai kamienuose kaupia vandenį (baobabai, buteliniai medžiai ir kt.). Savanos ypač būdingos Afrikai, didelius plotus užima Pietų Amerikoje, Indijoje ir Australijos tropinėse platumose.

## Savanų tipai
Tarp pusiaujo ir atogražų klimato juostų plyti subekvatorinės klimato juostos. Gamtoje irgi yra perėjimas tarp drėgnųjų pusiaujo miškų ir dykumų. Toje pereinamojoje juostoje plyti savanos. Tačiau savanos taip pat yra kelių rūšių. Yra drėgnosios savanos, sausosios savanos ir dygliuotosios savanos. Jos yra skirstomos pagal tai kiek mėnesių trunka drėgnasis ir sausasis metų laikai ir kaip jos nutolusios nuo pusiaujo.

**Drėgnoji** savana yra panaši į mišką. Sausasis laikotarpis ten trunka nuo 3 – 6 mėn. Kritulių per metus 1100–1500 mm. Augalija: žolė, kurios aukštis siekia 2 m, retos giraitės, įvairių rūšių palmės. Dauguma medžių sausuoju laikotarpiu nemeta lapų. Šioje savanoje gyvenantys žmonės per metus išaugina net du derlius, taigi žemė yra palanki žemdirbystei. Auginama: kukurūzai, ryžiai, soros, manijokai, medvilnė, žemės riešutai.

**Sausoji** savana išsiskiria tuo, kad palei upes auga galeriniai miškai, kurie neišdžiūna net per sausąjį laikotarpį, kuris čia trunka apie pusę metų. Žolė ten nėra tokia aukšta kaip drėgnojoje savanoje ir jos nėra tiek daug. Medžiai žemi, o jų lapai maži ir siauri, kad apsaugotų medžius nuo išdžiūvimo. Svarbiausi šių savanų medžiai yra akacijos ir baobabai. Akacijos turi tankų skėčio pavidalo vainiką, kuris meta šešėlį ir apsaugo žemę nuo išdžiūvimo. Baobabas turi storą kamieną, kuriame kaupia vandenį. Kritulių per metus: 600–1100 mm. Sausasis laikotarpis trunka 6–8 mėn.

**Dygliuotoji** savana yra panaši į dykumą. Šioje savanoje sausasis laikotarpis trunka iki 10 mėn. Vyrauja dygliuoti krūmai, šiurkšti aukšta žolė. Šios savanos dirvožemis yra raudonos spalvos. Negausiai augantys medžiai beveik visus metus būna be lapų. Kritulių iškrinta nedaug, todėl upės vandenį neša tik kelis mėnesius per metus. Kadangi žemdirbystei nėra sąlygų, todėl ten ypač plačiai paplitusi klajoklinė gyvulininkystė. Iš kitų geografinių zonų savanos išsiskiria gyvūnų gausa. Savanų gyvūnai puikiai prisitaikę prie aplinkos sąlygų. Pavyzdžiui, žirafos ir drambliai gali skabyti lapus nuo pačių medžių viršūnių. Nuo plėšrūnų augalėdžius saugo kailio spalva ir greitis. Per ilgą laiką savanų gyvūnai prisitaikė prie sausojo laikotarpio. Mažesni gyviai užmiega, o didesni migruoja. Niekur kitur žemėje nėra tiek daug vienu metu migruojančių gyvūnų. Kritulių per metus: 200–600 mm. Sausasis laikotarpis 8–10 mėn.
Šimtmetis

**Šimtmetis** (arba ***amžius***, sutrumpintai *a.*) – chronologinis vienetas, 100 metų trukmės laikotarpis. 10 šimtmečių sudaro tūkstantmetį. Šimtmečiai paprastai užrašomi naudojant romėniškus skaičius ir pridedant sutrumpinimą „a.“: I a. – pirmasis šimtmetis, V a. – penktasis šimtmetis ir t. t.

Pagal Grigaliaus kalendorių, šimtmečiai prasideda pirmųjų metų sausio 1 d. ir baigiasi šimtųjų metų gruodžio 31 d. Pavyzdžiui, dabartinis XXI a. prasidėjo 2001 m. sausio 1 d., o baigsis 2100 m. gruodžio 31 d. Dėl šios priežasties, šimtmetį rodantis skaičius visada būna vienu didesnis nei metų pirmieji skaičiai (kaip kad **20**12 metai priklauso XXI šimtmečiui). Vienintelė išimtis būna paskutiniai šimtmečio metai, kai abu skaičiai sutampa (pvz., **21**00 metai vis dar priklausys XXI šimtmečiui).

Šimtmečiu taip pat yra vadinamos sukaktuvės – 100 metų jubiliejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Jungtinės Karalystės politinė sistema

**[[Jungtinė Karalystė]]** yra unitarinė valstybė ir demokratinė konstitucinė monarchija. Pagal Jungtinės Karalystės modelį (Vestminsterio sistema) kūrėsi ir kitų šalių – Kanados, Indijos, Australijos, Jamaikos ir kitų šalių politinės sistemos.

## Partinė sistema
XVIII a. valdančioji partija buvo vigai, o 1783-1830 m. valdžioje buvo toriai. Esminių skirtumų tarp šių partijų tuo laikotarpiu nebuvo, nes abi atspindėjo Anglijos viršūnių interesus. Abu pavadinimai kilę iš įžeidimų - vigų iš „*whiggamor*“ (angliškai „arkliavagis“), torių iš „*tory*“ (airiškai „banditas“). Apibrėžtos struktūros šios partijos dar neturėjo, ji atsirado tik po rinkimų sistemos demokratizavimo XIX a. II-oje pusėje. Toriai apie save subūrė turtingiausią visuomenės dalį. 1832 m. įvykdyta parlamentinė reforma. Pramoninė revoliucija pakeitė klasinį jėgų santykį. Partijos pradėjo skirtis pagal požiūrį į ekonominių ir kitų problemų sprendimą. 1867 m. toriai pasiūlė įstatymą dėl rinkimų teisės praplėtimo, kurio reikalavo čartistai.

Iki XX a. pr. nebuvo darbininkų interesus atstovaujančios partijos ir darbininkai rėmė liberalus. Tuo tarpu toriai gavo nemažą paramą iš miestiečių, pagrindinę socialinę bazę sudarė vidutiniai žemvaldžiai ir anglikonai. Išaugus rinkėjų ratui, didesnę reikšmę įgavo partijos struktūra. Partinių organizacijų kūrimas vietose ir vieningos nacionalinės partinės organizacijos susidarymas užtruko ilgą laiką ir vyko per kelis etapus. 1831 m. toriai organizavo savo politinių šalininkų klubą – Čarltono klubą. 1836 m. panašų – Reformų klubą įsteigė ir vigai. Kandidatų iškėlimas dar nebuvo centralizuotas. Parlamento nariai patys kėlė savo kandidatūras, arba tai darė lyderiai.

Nuo 1834 m. Torių partiją imta vadinti Konservatorių partija. 1839 m. vigų partiją buvo pradėta vadinti Liberalų partija. Šios partijos dominavo Jungtinės Karalystės politikoje iki pat XX a. 1900 m. buvo įkurtas „Darbo atstovavimo komitetas“, kuris 1906 m. vasario 15 d. pasivadino Leiboristų partija. Po Pirmojo pasaulinio karo Jungtinės Karalystės politikoje sumažėjo liberalų vaidmuo ir dominavo konservatoriai ir leiboristai.

## Parlamentas
Jungtinės Karalystės įstatymų leidžiamoji valdžia sutelkta Parlamente, kurį sudaro žemesnieji Bendruomenių rūmai ir aukštesnieji Lordų Rūmai.
Plėšrieji žinduoliai

# Mažosios pandos (*Ailuridae*)
# Šuniniai (*Canidae*)
# Eupleridae
# Katiniai (*Felidae*)
# Mangustiniai (*Herpestidae*)
# Hieniniai (*Hyaenidae*)
# Skunkiniai (*Mephitidae*)
# Kiauniniai (*Mustelidae*)
# Civetiniai (*Nandiniidae*)
# Vėpliniai (*Odobenidae*)
# Ausytieji ruoniai (*Otariidae*)
# Ruoniniai (*Pinnipedia*)
# Prionodontidae
# Meškėniniai (*Procyonidae*)
# Lokiniai, arba Meškiniai (*Ursidae*)
# Viveriniai (*Viverridae*)

**Plėšrieji žinduoliai** (*Carnivora*) – žinduolių būrys. Nors lotyniškas būrio pavadinimas reiškia „mėsėdžiai“, tačiau dauguma plėšriųjų žinduolių yra visaėdžiai. Išimtį sudaro pandos, kurios yra išskirtinai „žolėdės“.

## Apibūdinimas
Gyvūnai įvairaus dydžio bei išvaizdos, turintys gerai išvystytus jutimo organus ir tobulą nervų sistemą, užtikrinančią greitus refleksus ir sudėtingą elgseną.

Svoris – nuo 100 g iki 1 tonos. 44 dantys, pritaikyti kramtyti mėsą, gerai išvystytos iltys ir karpantys mėsą gumburiuoti skruostiniai (plėšrieji) dantys. Galingi kramtomieji raumenys padeda tvirtai sukąsti.

Galūnės keturpirštės ar penkiapirštės, su aštriais nagais. Dažniausiai remiasi ne pėda, o tik pirštais. Nagai buki arba aštrūs, gali būti įtraukiami (katinių šeimos atstovų). Raktikaulių nėra arba jie rudimentiniai. Uodegos pamatinėje dalyje arba prie analinės angos yra kvapiosios liaukos. Jaunikliai gimsta nerangūs, akli.

## Paplitimas
Sutinkami visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, į Australiją plėšrieji žinduoliai dingai, manoma, pateko žmogaus pagalba. Nors iki tol Australijoje buvo plėšriųjų gyvūnų, tačiau tai buvo sterbliniai arba ropliai.

## Plėšriųjų žinduolių klasifikacija
Būryje apie 270 rūšių, tai vienas gausiausių žinduolių būrių.

Naujausios klasifikacijos plėšriuosius žinduolius skirsto į du pobūrius:
* *Feliformia* – „panašūs į kates“
* *Caniformia* – „panašūs į šunis“

Ankstesnės klasifikacijos skirstė plėšriuosius žinduolius į du pobūrius:
* *Fissipedia* – priskiriami daugiausia žeme vaikščiojantys plėšrieji žinduoliai
* *Pinnipedia* – ruoniniai

## Plėšrieji žinduoliai Lietuvoje

Kartu su išnykusiomis, invazinėmis ir vietinėmis rūšimis, plėšrieji žinduoliai Lietuvoje išskiriami į 6 šeimas ir 18 rūšių.
Menama

**Menama** (arba ***Manama***; ) – Bahreino sostinė ir didžiausias miestas. Miestas yra salos šiaurėje, šalia Persijos įlankos. 147,1 tūkst. gyventojų (2007; apie trečdalis visų Bahreino gyventojų). Ekonomika remiasi nafta ir jos perdirbimu, laivų statyba, žvejyba ir perlų gavyba. 1986 m. Menamoje įsteigtas Bahreino universitetas.

Į šiaurę nuo Menamos, Muharako (*al-Muharraq*) saloje yra tarptautinis Bahreino oro uostas.

## Etimologija

Manoma, kad miesto vardas kilęs iš arabų kalbos ir reiškia „sapnų vieta“, pagal kitą versiją – „jau miestas miega“. Tačiau neatmetama ir persiška vietovardžio kilmė.

## Istorija

Musulmonų kronikose Menama pirma sykį paminima 1345 m. 1521 m. miestą užėmė portugalų jūrininkai, 1602 m. – Persija. Nuo 1783 m. Bahreiną su trumpomis pertraukomis valdo Chalifų (*al-Khalifa*) dinastija. 1958 m. Menama paskelbta laisvuoju uostu. 1971 m. tapo nepriklausomo Bahreino sostine.

## Sportas
* Manama Club – futbolo klubas;
* Al-Ahli Club – futbolo klubas;
* Al-Najma SC – futbolo klubas;
* Al-Shabab Club – futbolo klubas;

## Galerija

Progressive Bahrain.jpg|Miesto prospektai
Manama Fog.jpg|Manamos centras


## Šaltiniai
Geografinių atradimų istorija

**Geografinių atradimų istorija** – įvairių, paprastai nutolusių ir sunkiai prieinamų, teritorijų atradimo ir tyrimo istorija. Ši istorija tęsiasi nuo pirmųjų civilizacijų atsiradimo iki dabartinių laikų.

## Geografinių atradimų istorijos periodizacija

* Geografinių atradimų priešistorė 
* Antikos geografiniai atradimai 
* Senovės Romos geografiniai atradimai 
* Viduramžių geografiniai atradimai 
** Arabų geografiniai atradimai 
** Europiečių geografiniai atradimai Viduramžiais 
* Didieji geografiniai atradimai 
* Geografiniai atradimai XVII ir XVIII a. 
* Geografiniai atradimai XIX a. ir XX a. I-oje pusėje 
* Šiuolaikiniai geografiniai atradimai ir tyrimai

## Geografiniai atradimai atskirose pasaulio dalyse

* Europa
* Azija 
** Šiaurės Azija 
** Arktinė Azija 
** Vakarų Azija 
** Pietų ir Rytų Azija 
** Vidurinė Azija 
* Amerika 
** Pietų ir Centrinė Amerika
** Šiaurės Amerika 
* Afrika
* Australija
* Okeanija
* Arktis 
* Antarktida
Amerika

**Amerika** – sausumos masyvas tarp Ramiojo ir Atlanto vandenynų, dažniausiai įvardijamas kaip pasaulio dalis, kurią sudaro du žemynai: Šiaurės Amerika ir Pietų Amerika. Amerika apima taip pat ir Karibų jūros salas bei Grenlandiją, bet Islandija nelaikoma Amerikos dalimi dėl istorinių priežasčių.

Šnekamojoje kalboje **Amerika** dažnai reiškia tik Jungtines Amerikos Valstijas.

## Geografija
Amerika iš šiaurės į pietus driekiasi 15 500 km. Plotas – 42,5 mln. km². Populiacija – 858 mln. (2002 m.). Abiejų žemynų vakariniu pakraščiu eina aukšti jauni kalnai – Kordiljeros, rytiniu kraštu – žemesni ir senesni kalnai. Žemynus supa Atlanto ir Ramusis vandenynai, juos jungia Panamos sąsmauka.

## Istorija
Pirmieji žmonės pasiekė Ameriką per Beringo tiltą ~10 000 pr. m. e. Vikingai Amerikos krantus pasiekė X a., tačiau vėliau ryšiai nutrūko. Europiečių kolonizacija prasidėjo tik po Kolumbo kelionių. Ir Europiečiai čia pradėjo kurti savo kolonijas.

## Etimologija
Pasaulio dalies pavadinimo kilmė susijusi su mūsų planetos geografinio pažinimo raida. Ji pavadinta pagal keliautoją Amerigą Vespučį. Pirmą kartą naujos europiečių atrastos žemės taip pavadintos 1507 metais, kai Martino Valdzemiulerio žemėlapyje jos pirmą kartą buvo pavaizduotos kaip atskiras sausumos masyvas.

## Šaltiniai
Huygens

**Huygens** – atmosferinis zondas, išsiųstas tirti Saturno palydovo Titano. Zondas priklauso Europos Kosmoso Agentūrai (ESA). Pavadintas XVII amžiaus olandų astronomo Kristiano Hiuigenso vardu. Šis zondas yra dalis *[[Cassini-Huygens]]* misijos, kurios metu kombinuotas *[[Cassini-Huygens]]* erdvėlaivis paleistas iš Žemės 1997 metų spalio 15 d., o zondas atskirtas nuo *[[Cassini]]* 2004 m. gruodžio 25 d. ir 2005 m. sausio 14 d. sėkmingai nusileido ant Titano paviršiaus. Žemėje gautos pirmos planetos paviršiaus, padengto ledo blokais, nuotraukos.

Huygens zondas buvo sukonstruotas taip, kad atsiskyręs nuo *Cassini*, galėtų parašiutu leistis per Titano atmosferą ir nusileisti ant paviršiaus. Planuojant misiją, dar nebuvo aišku ar zondo nusileidimo vieta bus kalnuose, lygumoje, vandenyne ar kitokioje vietoje. Tikėtasi tai išsiaiškinti analizuojant *Cassini* teikiamus duomenis.

## Taip pat skaitykite
* Cassini-Huygens

## Nuorodos

* Europos Kosmoso Agentūra  (anglų k.)
Taikomoji programinė įranga

**Taikomoji programinė įranga** (**taikomoji programa** arba **programa**) – kompiuterinė programa, skirta tam tikriems veiksmams atlikti, nesusijusiems su kompiuterio darbu. Taikomosios programos skirtos atlikti tam tikras funkcijas paprastiems vartotojams (ne IT profesionalams). Dažniausiai tokia įranga parašoma naudojant programavimo kalbas, o vėliau kompiliuojant ar interpretuojant parašytą kodą.  

Klasifikuojant programinę įrangą, pirmiausia ją galima suskirstyti į dvi grupes: sisteminę (bendrąją) ir taikomąją. Šie terminai dažniausiai vartojami kaip sinonimai, neatsižvelgiant į programinės įrangos klasifikaciją. Taikomųjų programų terminas naudojamas, siekiant atskirti atitinkamą programų grupę nuo sisteminių programų, tokių kaip operacinės sistemos, tvarkyklės, kompiliatoriai ir pan., kurios skirtos paties kompiuterio ir taikomųjų programų veikimui užtikrinti. 

Tipiški taikomųjų programų pavyzdžiai yra: skaičiuoklės, tekstų rengyklės, buhalterinės programos. Tam tikrai sričiai taikytinos programos, turinčios bendrų savybių, dažnai apibrėžiamos programų paketu (pvz., *[[Microsoft Office|MS Office]]* programų paketas). Kai kuriose integruotose sistemose gali būti sudėtinga ar net neįmanoma atskirti sisteminę ir taikomąją programinę įrangą, pvz., videomagnetofonuose ir mikrobangų krosnelėse naudojama programinė įranga.

## Nuorodos
* Taikomoji programinė įranga 
*
Durnaropė

**Durnaropė** (*Datura*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos žolinių augalų gentis. Genties pavadinimas *Datura* kilęs per portugalų kalbą iš kokios nors indų kalbos (plg. hindi *dhatūra*). Pavadinimas žinomas jau sanskrite *dhattūra*.

Vienmetis 30-120 cm aukščio vaistinis augalas; nemalonaus kvapo, nuodingas. Stiebas stačias, tuščiaviduris, viršūnėje dažniausiai šakotas. Šakų vidinė pusė, lapkočiai ir lapo gyslos apaugusios retais trumpais plaukeliais. Lapai kotuoti, kiaušiniški, stambiai dantyti. Žiedai balti, stambūs, 8-10 cm ilgio. Vaisius – dygliuota dėžutė. Žydi liepos-spalio mėnesiais.

Lietuvoje apyretė (dažnesnė pietrytinėje dalyje); auga daržuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Lietuvoje savaime auga paprastoji durnaropė (*Datura stramonium*). Gentyje yra 12-15 rūšių:
* Ąžuolalapė durnaropė (*Datura quercifolia*)
* Ilgadyglė durnaropė (*Datura ferox*)
* Indėninė durnaropė (*Datura inoxia*)
* Miltuotoji durnaropė (*Datura leichhardtii*)
* Stambiažiedė durnaropė (*Datura metel*)
* Švelnioji durnaropė (*Datura wrightii*)
* Paprastoji durnaropė (*Datura stramonium*)
ir kt.

## Kilmė
Genties rūšys savaime augo Amerikoje ir Azijoje. Kai kurių, dabar kosmopolitinių rūšių, ypač paprastosios durnaropės (*Datura stramonium*), kilmė nėra aiški.

Anksčiau genčiai *Datura* buvo priskiriami iš pietų Amerikos kilę augalai, kurie dabar priskirti brugmansijos (*Brugmansia*) genčiai. Jie dažnai neskiriami nuo durnaropės ir taip pat vadinami.

## Savybės, taikomoji reikšmė

Genties augalai labai nuodingi, visose dalyse turintys alkaloidų. Pagrindinis ir svarbiausias randamas alkaloidas – skopolaminas. Dėl narkotinio poveikio vartojami ritualuose. Poveikis labai pavojingas ir sunkiai valdomas.

Jie taip pat yra vaistiniai augalai. Vaistinei žaliavai skinami žydinčio augalo lapai (kartais renkamos ir prinokusios sėklos). Renkantysis turi dėvėti pirštines, saugotis, kad augalo sulčių nepatektų į akis, burną. Džiovinama pavėsyje arba džiovykloje iki 50ºC temperatūroje. Žaliava tinka vartoti 2 m. Durnaropių lapų dedama į priešastminius vaistažolių mišinius astmatiną ir astmatolį.

## Literatūra
* Medicinos enciklopedija 1; A.Baubinienė, A.Dembinskas, V.Grabauskas, V.Gurauskas, P.Kaltenis, A.Mickis, B.Padegimas, S.Pavilionis, A.Praškevičius, A.Raugalė, E.Razgauskas, J.Tamulaitienė, A.Venckauskas, A.Žiugžda; 1991 m.

## Nuorodos
* www.arzinai.lt portalo straipsnis
Bulviniai

95 gentys, *žr. tekstą*

**Bulviniai** (*Solanaceae*) – magnolijainių (*Magnoliopsida*) klasės notreliažiedžių poklasio augalų šeima.

Šeimoje yra ir labai nuodingų augalų 

Daugelis šeimos augalų turi svarbią ūkinę reikšmę, taip pat yra dekoratyvinių augalų bei piktžolių. Maistui auginamos bulvės, pomidorai, paprikos. Šunvyšnė, durnaropė – vaistiniai augalai. 

## Gentys

Pasaulyje 95 gentys, kuriose priskaičiuojama apie 2000 rūšių. Lietuvoje auga 21 augalų rūšis, priklausanti šioms gentims:
* Brugmansija (*Brugmansia*)
* Drignė (*Hyoscyamus*)
* Dumplūnė (*Physalis*)
* Durnaropė (*Datura*)
* Kiauliauogė (*Solanum*). Kiauliauogių **Rūšys**:
** Apelsinija (*Solanum quitoense*)
** Baklažanas (*Solanum melongena*) 
** Ežinė kiauliauogė (*Solanum muricatum*)
** Karklavijas (*Solanum dulcamara*) **Pav.**
** Koralinė kiauliauogė (*Solanum pseudocapsicum*)
** Valgomoji bulvė (*Solanum tuberosum*)
* Nikandra (*Nicandra*)
* Ožerškis (*Lycium*)
* Paprika (*Capsicum*)
* Petunija (*Petunia*)
* Pomidoras (*Lycopersicon*)
* Skeltažiedis (*Schizanthus*)
* Skopolija (*Scopolia*)
* Sodo mėlynė (*Saracha edulis*)
* Šunvyšnė (*Atropa*)
* Tabakas (*Nicotiana*)
Numizmatika

**Numizmatika** ( – „moneta“) – monetų ir pinigų (banknotų) kolekcionavimas, taip pat – pagalbinė istorijos mokslo šaka, tirianti monetas, archeologinius jų kompleksus (lobius), monetų kalimo istoriją, pinigų apyvartą pagal monetas bei su monetų gamyba susijusius dalykus (kalimo štampus, dokumentus, ir t. t.).

Terminas numizmatika mokslui apie monetas pavadinti pradėtas vartoti viduramžiais.
Monetų kolekcionavimas Europoje pradėjo plisti XIV amžiuje, XVI amžiuje buvo žinoma apie 950 monetų kolekcijų. Moksliniai monetų ir jų kolekcijų tyrimai buvo pradėti vėliau, XVIII amžiuje.

Šiuo metu mokslinė numizmatika yra viena iš istorijos mokslo sričių, pagal archeologinius radinius leidžianti nustatyti įvairių šalių prekybinius, kultūrinius ryšius, jų intensyvumą ir kt.

Kolekcinė numizmatika šiuo metu yra tapusi vienu iš pelningiausių verslų (pagal kai kuriuos vertinimus – pelningiausias iš legalių verslų).

## Nuorodos

* Lietuvos Banko piniginiai ženklai 
* Lietuvos monetų kalykla
* Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės numizmatika 

## Pinigų istorija

Per visą istoriją pinigai dažnai buvo kuriami kaip ribotos pasiūlos turtas. Jų gamybai naudotos įvairios medžiagos – nuo natūraliai retų tauriųjų metalų ir kaurinių kriauklelių iki cigarečių. Šiandien dauguma pinigų yra vadinamieji dekretiniai pinigai (angl. Fiat money) – tai dirbtinės vertės turintys banknotai ir monetos. Kai kurios papildomos valiutos kaip matavimo vienetą naudoja laiką – jos grindžiamos tarpusavio kreditų sistema, kurioje pinigų balansas visuomet išlieka lygus.

Šiuolaikiniai pinigai (kaip ir dauguma senovinių) iš esmės yra žetonas – abstrakti vertės išraiška. Popieriniai banknotai turbūt yra dažniausia fizinių pinigų forma šiandien. Vis dėlto tokios prekės kaip auksas ar sidabras vis dar turi daugelį pagrindinių pinigų savybių – jų kiekis yra ribotas, o kaina svyruoja. Tačiau šios vertybės nėra kontroliuojamos vienos konkrečios institucijos.