open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Talino tarptautinis oro uostas

**Tarptautinis Talino oro uostas** (IATA kodas: **TLL**, ICAO kodas: **EETN**) – (*Lenarto Meri Talino oro uostas*, *Ülemiste oro uostas*) – didžiausias Estijos tarptautinis oro uostas, esantis 4 km į rytus nuo Talino centro, ant rytinio Ulemistės ežero kranto. Buvo oficialiai atidarytas 1936 m. rugsėjo 20 d. Dar iki Antrojo pasaulinio karo iš Talino oro uosto buvo vykdomi skrydžiai į užsienį. Pokario metais, iš oro uosto skrydžius vykdė tik Aeroflot aviakompanijos vietos padalinys. 1989 m. reguliarius skrydžius į Talino oro uostą pradėjo aviakompanija SAS. Oro uosto terminalas buvo du kartus modernizuotas 1999 m. ir 2008 m.

## Aviakompanijos
* Air Baltic (Lappeenranta, Oulu, Ryga, Stockholmas-Arlanda, Tamperė, Turku, Vilnius)
* Avies (Kärdla)
* City Airline (Goteborgas-Landvetter)
* Czech Airlines (Praha)
* Easy Jet (Londonas-Stanstedas)
* Finnair (Helsinkis)
* LOT Polish Airlines (Varšuva)
* Lufthansa (Frankfurtas, Miunchenas)
* Norwegian Air Shuttle (Oslas-Gardemoen)

## Pervežimai

2008 m. Talino oro uoste buvo pervežta daugiausia keleivių per visą oro uosto veiklos laikotarpį – 1 811 536 (4,8 % daugiau, nei 2007 m. Talino oro uoste populiariausios kryptys – Helsinkis, Londonas, Kopenhaga ir Oslas. Talino oro uoste 2008 m. buvo pervežta 41867 tonos krovinių.

#### Baltijos valstybių oro uostų lyderiai
Aptarnautų keleivių skaičius (pagal metus ir oro uostus):

## Nuorodos

* Oficialus oro uosto tinklalapis
Kirgizijos ATSR

**Kirgizijos ATSR** – viena iš dviejų autonomijų Rusijos TFSR sudėtyje:

* Kirgizijos ATSR – pirmoji Kirgizijos ATSR, egzistavusi 1920–1925 m., vėliau tapusi Kazachijos TSR.
* Kirgizijos ATSR – antroji Kirgizijos ATSR, egzistavusi 1926–1936 m., vėliau tapusi Kirgizijos TSR.
Veislininkystė

**Veislininkystė** - zootechninių ir ūkinių organizacinių priemonių sistema žemės ūkio gyvulių ir paukščių veislėms gerinti. Taip pat - veislinių gyvulių veisimas pardavimui.

Svarbiausi elementai: geriausių pagal požymius ir kilmę gyvulių atranka (dirbtinė atranka), tinkamas gyvulių porų parinkimas, gauto prieauglio specialus auginimas.

Atrenkant gyvulius, vedama individuali jų produktyvumo apskaita - kontroliniai melžimai, svėrimas ir kt. (zootechninė apskaita). Reproduktoriai vertinami dar ir pagal palikuonių produktyvumo savybes. Kad jos išryškėtų, kontroliuojamas kiaulių penėjimas, galvijų prieauglis auginamas kontrolinėse karvidėse, buliukų centruose.  Gyvulių kilmė tikrinama imunogenetiniais metodais. Kad būtų galima įvertinti visas veislines savybes, gyvuliai bonituojami. Geriausieji įrašomi į veislių kilmės knygą. Poros parenkamos pagal numatytus selekcinio darbo uždavinius, naudojamasi atitinkamais veisimo metodais. Išryškinus geriausias suaugusių karvių savybes, sudaromos grupės rinktinių karvių, kurios poruojamos su rinktiniais buliais. Gauti palikuonys paliekami veislei toliau gerinti.

Veislininkystės darbas dirbamas veislininkystės ūkiuose, fermose, žirgynuose, veislininkystės įmonėse. Labai svarbu veislinės medžiagos platinimas: dirbtinis sėklinimas, gerai organizuotas veislinių gyvulių pirkimas bei pardavimas, veislininkystės propagavimas - veislinių gyvulių parodos ir parodos pardavimai.

Lietuvoje veisiami Lietuvos juodmargiai ir žalieji galvijai, Lietuvos juodagalvės avys, Lietuvos baltosios kiaulės, Lietuvos sunkieji arkliai, žemaitukai, leghornų, kornišų, plimutrokų vištų veislės ir jų deriniai.

## Istorija
### Lietuvoje

Lietuvoje gyvulių veislininkystė pradėta XX a. pradžioje. Po I pasaulinio karo gyvulių gerinimu rūpinosi žirgynai ir gyvulių auginimo draugijos.

Tarybiniais metais Lietuvoje dirbo 6 tarprajoninės valstybinės veislininkystės įmonės. Rinktinių bulių ir karvių palikuonys buvo auginami trijuose buliukų auginimo centruose. Kiekviename rajone buvo tarpūkinės galvijų sėklinimo įmonės. Pieno riebumas nustatomas pieno laboratorijose, galvijų kilmė tikrinama Respublikinėje kraujo grupių tyrimo laboratorijoje (Baisogaloje). Galvijai tobulinami 35 veislininkystės ūkiuose ir 156 fermose.
Kiaulių veislininkystės darbas buvo dirbamas veislininkystės įmonių skyriuose. Paveldimos savybės tiriamos penkiose kiaulių penėjimo stotyse, kiaulių veislinės savybės tobulinamos 34 veislininkystės ūkiuose ir 94 fermose. Avys tobulinamos 1 ūkyje ir 13 fermų. Arklių veislės gerinamos 5 valstybiniuose žirgynuose. Gyvulių veislininkystės darbą organizavo Veislininkystės įmonių trestas, metodiškai vadovavo Gyvulininkystės institutas. Paukščių veislininkystę organizavo Paukštininkystės trestas, metodiškai jam vadovavo Pabaltijo zoninė paukštininkystės bandymų stotis.

## Šaltiniai
* *J. Šleiva,* Galvijininkystė, V., 1975 m.
Kirgizijos ATSR (1920–1925)

**Kirgizijos ATSR**, *Kirgizijos autonominė tarybinė socialistinė respublika* – autonominė tarybų socialistinė respublika Rusijos TFSR sudėtyje, egzistavusi 1920–1925 m.

1920 m. rugpjūtį iš kirgizų kaisakų (tada taip vadino kazachus) gyvenamų Uralo, Turgajaus ir Semipalatinsko sričių, Užkaspijio srities šiaurinės dalis, Bukejaus gubernijos ir Orenburgo gubernijos pietinės dalies buvo sukurta nauja autonomija Rusijos TFSR sudėtyje, kuri buvo pavadinta *Kirgizijos ATSR*, o jos sostinė buvo Orenburgas.

1921 m. respublikai buvo perduota didelė dalis Omsko gubernijos, 1924 m. - šiaurinės Džetysu, Syrdarjos ir Samarkando sričių dalys

1925 m. vasarį pietinėje Priearalės dalyje Kirgizijos ATSR sudėtyje buvo sukurta Karakalpakijos autonominė sritis. 

1925 m. Kirgizijos ATSR buvo pervadinta į Kazakijos ATSR, kuri 1936 m. tapo Kazachijos TSR.

## Antroji Kirgizijos ATSR
1926 m. buvo suformuota antra Kirgizijos ATSR, kuri vėliau tapo Kirgizijos TSR.
Antropocentrizmas

**Antropocentrizmas** (iš  'žmogus' +  'centras') – pasaulėžiūra, teigianti, jog žmogus yra reikšmingiausia būtybė visatoje, arba pasaulio vertinimas remiantis žmogiškomis vertybėmis ir patirtimis. Etikoje ši savoka naudojama tais atvejais, kada gėris apibrėžiamas kaip tai, kas gera žmogui, o gamtai pripažįstama tik instrumentinė vertė. Antropocentrizmas buvo ir yra reikšmingas Vakarų filosofijoje, kai kuriose religinėse tradicijose.

## Skirstymas
Antropocentrizmas gali būti skirstomas į tris kryptis: dominavimo, valdymo ir evoliucinį.
* *Dominavimo antropocentrizmas* kildinamas iš Senojo Testamento ir antikinės filosofijos. Pagal jį gamta matoma kaip didelė resursų saugykla, turinti instrumentinę vertę ir egzistuojanti tik tam, kad tarnautų žmogui ir tenkintų jo poreikius.
* *Valdymo antropocentrizmas* taip pat kilęs iš Senojo Testamento, tačiau jame esantys Dievo įsakymai žmogui interpretuojami švelniau ir suprantami ne kaip liepiantys dominuoti, bet protingai valdyti ir prižiūrėti. Nors žmogus išlieka centrinė figūra, kitos organizmų rūšys ar ekosistemos taip pat įgauna vertę.
* *Evoliucinis antropocentrizmas* teigia, kad iš evoliucijos perspektyvos išgyvenimas, klestėjimas ir dauginimasis yra didžiausias gėris, todėl žmonijos elgesys, kuriuo rūpinamasi visų pirma tik žmogumi, yra natūralus ir tinkamas. Kadangi aplinkos padėtis susijusi su žmonijos išlikimu, ja reikia rūpintis, tačiau tai daroma ne dėl jos pačios, o mąstant apie naudą žmogui.

## Šalininkai ir kritikai
Antropocentrizmo šalininkai teigia, jog šis požiūris neišvengiamas ir yra būdingas žmogui kaip rūšiai. Kaip kad vorai būtų voracentriški ar vilkai vilkocentriški, taip ir žmonės save pastato į centrinę poziciją. Tačiau tai nereiškia leidimo naikinti gamtą ar tenkinti bet kokias žmogaus užgaidas. Protingas, gilesnes elgesio pasekmes įvertinantis ir toliau į ateitį žiūrintis antropocentrizmas gali būti suderinamas su gerovės užtikrinimu ne tik žmogui, bet ir visai gamtai.

Kritikai mano, kad žmogus, save pastatydamas į centrinę poziciją, neišvengia dominavimo prieš gamtą, jos išnaudojimo. Antropocentrizmas yra kaltinamas sukėlęs ekologines krizes, atsakingas už gamtos naudojimą siekiant visų pirma tik žmogaus gerovės, gyvūnų išnaudojimą ir jų poreikių nepaisymą. Val Plumwood teigia, kad antropocentrizmas vaidina tokį patį vaidmenį aplinkosaugoje, kaip androcentrizmas feminizme ar etnocentrizmas antirasizme.

## Išnašos
Vladimiras Gogberašvilis

**Vladimiras Gogberašvilis** (g. 1987 m. balandžio 16 d.) – buvęs gruzinų kilmės Rusijos futbolininkas, atakuojantis saugas. 
## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo Rusijoje. Atstovavo Maskvos Dinamo. Vėliau rungtyniavo Piatigorske, Vladivostoke.

### FK Vėtra
2010 m. pasirašė sutartį su FK Vėtra.
### FK Sūduva
Nuo 2010 metų vasaros atstovavo FK Sūduva ekipai.

Vėlesniais metais rungtyniavo Rusijoje, o 2019 m. persikėlė į Gruziją ir atstovavo FC Aragvi.

## Kita informacija

Vladimiro brolis dvynys Otaras Gogberašvilis irgi profesionaliai žaidė futbolą.

## Išnašos

## Nuorodos
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* footballfacts.ru
Povilas Valinčius

**Povilas Valinčius** (g. 1989 m. gegužės 16 d. Kalvarijoje) – Lietuvos futbolininkas.
## Klubinė karjera
Karjerą pradėjo FK Kalvarija komandoje. 

Nuo 2006 m. vasaros žaidė FK Vėtra. Iširus komandai, nuo 2010 m. vasaros rungtyniavo FK Sūduva ekipoje. 

2012 m. persikėlė i Rumunijos futbolo klubą - FC Petrolul Ploiești. Ten praleido du su puse metų.

Baigęs žaisti Rumunijoje, sugrįžo į Lietuvą, bet sezonas jau buvo prasidėjęs, todėl porai mėnesių treniravosi su FK MRU Vilnius ekipa. Spėjo sužaisti 4 rungtynes. 

Paskui karjera pakrypo į „Šiaulius“ 2015 m. ir Klaipėdos „Atlantą“ 2016 m.

2017 m. tapo FK Šilas nariu, tačiau klubui nebuvo lemta startuoti A lyga pirmenybėse, komandos žaidėjai išsiskirstė į kitas komandas.

2017 m. gegužės mėnesį tapo FK Jonava nariu.

## Lietuvos rinktinės
Tris kartus yra gynęs Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinės vartus, buvo kviečiamas į nacionalinę futbolo rinktinę.

## Pasiekimai
Du kartus Lietuvos vicečempionas:
* 2009 m. su FK Vėtra 
* 2010 m. su FK Sūduva. 

Du kartus bronzos medalio laimėtojas:
* 2008 m. su FK Vėtra 
* 2011 m. su FK Sūduva.

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Kirgizijos ATSR (1926–1936)

**Kirgizijos ATSR** – autonominė tarybų socialistinė respublika Rusijos TFSR sudėtyje, egzistavusi nuo 1926 m. vasario 1 d. iki 1936 m. gruodžio 5 d. Sostinė – Pišpekas, kuri 1926 m. buvo pervadinta į Frunzę. 

Tai buvo jau antroji Kirgizijos ATSR. Anksčiau egzistavusi Kirgizijos ATSR buvo pervadinta į Kazakijos ATSR, o ši vėliau tapo Kazachijos TSR.

## Istorija
Antroji Kirgizijos ATSR buvo sudaryta 1926 m. pertvarkius Kirgizijos autonominę sritį. 

1936 m. gruodžio 5 d. priėmus naują „stalininę“ TSRS konstituciją Kirgizijos ATSR buvo pertvarkyta į sąjunginę respubliką Kirgizijos TSR.
Kirgizijos autonominė sritis

**Kirgizijos autonominė sritis** – Rusijos TFSR administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs 1925 m. gegužės 25 d. – 1926 m. vasario 1 d. Sostinė – Pišpekas. 

## Istorija
1925 m. gegužės 25 d. Rusijos TFSR sudėtyje buvusi Kara-Kirgizijos autonominė sritis buvo pervadinta į Kirgizijos autonominę sritį.

Ši sritis 1926 m. vasario 1 d. buvo pertvarkyta į Kirgizijos ATSR.
Veislininkystės ūkis

**Veislininkystės ūkis** - gyvulininkystės ūkis, laikantis labai produktyvę, tam tikros veislės gyvulių bandą, kurios prieauglis auginamas veislei. Tobulina esamas gyvulių veisles, kuria naujas zootechnines linijas (vieno individo palikuonys, gauti giminingo kryžminimo būdu). Veislininkystės ūkiuose vedama tiksli produktyvumo, kilmės ir pašarų sunaudojimo apskaita.
Kazakijos ATSR

**Kazakijos ATSR**, *Kazakijos autonominės tarybų socialistinė respublika*, *Kazachstanas* – Rusijos TFSR administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs 1925–1936 m. 1936 m. gruodį, patvirtinus naują TSRS konstituciją, gavo sąjunginės respublikos statusą, nepriklausomybę nuo Rusijos TFSR ir buvo pavadinta Kazachijos TSR. Pavadinimas buvo pakeistas todėl, kad tuo metu Tarybų Sąjungoje imta pripažinti kazokus (), todėl pavadinimo  pasidarė nepriimtinas – ėmė reiškė du skirtingus etninius vienetus – kazokus ir kazachus (jų savasis pavadinimas – *qazaq*). Tad Kazakijos ATSR pervadinant *к* raidė buvo pakeista į *х*.

Kazakijos ATSR administracinis centras nuo 1933 m. – Almata.

## Sienos
1932 m. su Kazakijos ATSR ribojosi:
* vakaruose – Žemutinės Volgos kraštas (),
* šiaurės vakaruose – Vidurio Volgos sritis,
* šiaurėje – Uralo sritis,
* šiaurės rytuose – Vakarų Sibiro kraštas,
* pietuose – tarybinės Vidurinės Azijos respublikos,
* pietryčiuose – Kinija.

## Demografija
1933 m. sausio 1 d. Kazakijos ATSR plotas buvo 2853 tūkst. km².
Pagal 1926 m. gyventojų surašymą Kazakijos ATSR buvo 6 mln. 170,2 tūkst. gyventojų, iš jų miesto gyventojų – 519,2 tūkst.
Gyventojų skaičius 1931 m. sausio 1 d. buvo 7 mln. 260,5 tūkst. (iš jų miestų gyventojų – 911,2 tūkst.).

## Ekonomika
1931 m. Kazakijos ATSR bendrajame produkte sudarė pramoninė produkcija sudarė 36,8% (1927-28 ūkiniais metais – 18,4%).

1931 m. turėjo:
* 40 mln. hektarų arimui tinkamos žemės (iš kurių 1932 m. naudojo tik 5,6 mln. ha),
* 10 mln. hektarų šienaujamos žemės,
* 135 mln. hektarų įvairių ganyklų.

Pirmojo penkmečio metu Kazachstanas užaugindavo 10% TSRS grūdų (daugiausia – kviečių).

1928 m. kolūkiuose buvo 4% ūkių, 1932 m. 5120 kolūkių apėmė 66% ūkių ir 85,6% dirbamos žemės. Taip pat buvo organizuota apie 300 tarybinių ūkių, kurių dauguma – gyvulininkystės. 1933 m. pradžioje jau buvo sukurtos 75 MTS (mašinų ir traktorių stočių) ir 160 arklius naudojusių MŠS (mašininio šienavimo stočių) ir 5 MŠS, naudojusios traktorius).

1932 m. Kazakijos ATSR turėjo 5474 km geležinkelių (1927 m. jų buvo 3241 km).

## Istorija
Kazakijos ATSR atsirado 1925 m. iš pervadintos Kirgizijos ATSR. Kartu sostinė iš Orenburgo buvo perkelta į miestą Ak-Mečetę, kuri buvo pervadinta į Kyzylordą. Orenburgo gubernija grįžo į tiesioginę priklausomybę Rusijos TFSR.

1927 m. sostinė buvo perkelta į Almatą.

1928 m. rugpjūtį buvo likviduotos visos Kazachijos ATSR gubernijos, o teritorija sudalinta į 13 apygardų ir rajonų.

1930 m. kovą Karakalpakijos autonominė sritis iš Kazakijos ATSR perkelta tiesioginei RTFSR priklausomybei.

1932 m. kovą respublikos teritorija sudalinta į 6 dideles sritis.

1934 m. gruodį nedidelė dalis teritorijos iš šiaurinės KATSR buvo perduota naujai sukurtai Orenburgo sričiai.

1936 m. gruodžio 5 d. buvo priimta nauja TSRS konstitucija, kurioje Kazakijos ATSR statusas buvo pakeltas iki sąjunginės respublikos. Naujoji respublika nustojo priklausyti Rusijos TFSR. Pakeistas pavadinimas, Kazakija tapo Kazachija.
Bradostas

**Bradostas** () – istorinis Kurdistano regionas, esantis į lygumose vakarus nuo Urmijos ežero. Jis iš dalies atitinka dabartinio Irano Vakarų Azerbaidžano provincijos šiaurinę dalį. Taip pat to paties pavadinimo pusiau priklausoma kurdų valstybė, egzistavusi regione XV–XIX a.

## Geografija

Regionas yra derlingoje lygumoje, iš pietų apribotoje Zagroso kalnyno (Mukrijano regionas), iš rytų – Urmijos ežero, iš vakarų – Armėnijos kalnyno (kurdų Hakiario regionas). Priklauso šiaurės Kurdistanui, čia kalbama kurdų kurmandžių dialektu. Regiono upės yra trumpos ir visos teka iš vakarų į rytus į Urmijos ežerą. Svarbiausios jų – Nazli, Šachras, Baranduzas. Smulkesnieji Baradosto subregionai – Somai, Baradost, Tergavar, Margavar, Dizadžas ir kt.

Tai – vienas atokiausių šiaurės rytinių Kurdistano regionų, kuriame greta kurdų gausu ir azerių, apgyvendinusių derlingiausias žemumas. Iki XX a. svarbios mažumos buvo krikščionys armėnai ir asirai.

## Istorija
I tūkst. pr. m. e. asirų šaltiniuose buvo žinomas kaip Gilzanas, vėliau priklausė Senovės Armėnijai – buvo vienas iš 15 tradicinių Armėnijos regionų – Persarmėnija. Nuo tų laikų čia gyvena krikščionys asirai ir armėnai, regione gausus krikščioniškas paveldas.

Po arabų užkariavimo VIII a. regionas prijungtas prie Kalifato. Kalifatui nusilpus, čia susiformavo viena ankstyviausių viduramžių kurdų valstybių – Urmijos emyratas. Vėliau jį prisijungė Zengidai. Vėliau regione viepatavo Seldžiukai, Ilchanidai, Timūridai.

XV a. susidarė prielaidos susikurti vietinei kurdų valstybei – **Bradosto emyratui** su sostine Urmijoje. Augant Safavidų grėsmei, Bradosto kunigaikštis *Amir Khan Lepzerin* susivienijo su gretimu Mukrijanu ir pradjo karą su persais. Didžiausias mūšis įvyko 1609-10 m. prie Dimdimo pilies. Jam pasibaigus kurdų pralaimėjimu, emyratas prijungtas prie Persijos, daug Bradosto kurdų išnaikinta ir ištremta į Chorasaną. Vietoj jų daug tiurkų (azerių) kolonizavo kraštą.

XVII a. į regioną atsikėlė naujas klanas – *šekakai* (*sheqaqi*), kurie kildino save iš vakarų, t. y. iš Dijarbakyro. Jie ir kitos kurdų gentys kaip plėšikai siaubė kitus Irano regionus, ypač Pietų Azerbaidžaną. Šis Irano pasienio su Osmanų imperija kraštas buvo *de facto* nekontroliuojamas centrinės vyriausybės, tačiau valdomas šekakų vadų.

Iš jų kilo Simko Šekakas (1887–1930), kuris paėmė kontrolę, kai jo tėvas *Cewer Agha* buvo nužudytas. 1918-22 m. jo iniciatyva buvo sukurta kurdų valstybė, kuri siekė įtraukti į išsivadavimo kovą visus kurdus. Simko Šekak pavyko surinkti kurdų armiją ir jos padedamas kontroliavo ne tik istorinį Bradostą, bet ir Mukrijaną pietuose. Šis kurdų sukilimas baigėsi Irano pergale, o Simko buvo nužudytas.
  
1946 m. regioną trumpai užvaldė Mahabado respublika, kilusi iš Mukrijano regiono.
Divna Ljubojević

**Divna Liubojevič** (*Дивна Љубојевић*; g. 1970 m. balandžio 7 d.) – Serbijos dainininkė, atliekanti bažnytinę Serbijos, Rusijos, Bulgarijos, Bizantijos ortodoksų muziką. Muzikinio choro „Melodi“ įkūrėja, vadovė, dirigentė, solistė.

Divna Liubojevič būdama 10 metų pradėjo mokytis giedojimo Belgrado Šv. Marijos įžengimo į dangų vienuolyne. Vėliau užbaigė Belgrado muzikos mokyklą ir Novi Sado muzikos akademiją. 1991 m. prie Šv. Marijos vienuolyno įkūrė chorą „Melodi“. Divna Liubojevič su savo choru giedojo daugelyje bažnytinės muzikos festivalių. Dainininkė pasižymi giliu, lyrišku vokalu.

## Diskografija

• *Аксион эстин*, 1996 m. 
• *Достойно есть*, 1999 m. 
• *Живоносный источник*, 2000 m. 
• *Мелоди*, 2001 m. 
• *Славословие*, 2002 m. 
• *Liturgija u manastiru Vavedenje*, 2004 m.
• *Концерти*, 2006 m.
• *Христос воскресе*, 2007 m. 
• *Христос се роди*, 2007 m. 
• *Divna en concert* 
• *Mysteres Byzantins* 
• *Lumieres du Chant Byzantin* 
• *La Divine Liturgie de Saint Jean Chrisostome* 
• *La Gloire de Byzance*

## Nuorodos
* Choro Melodi svetainė 
*
1932 m. vasaros olimpinės žaidynės

**1932 m. vasaros olimpinės žaidynės**, oficialiai **X olimpinės žaidynės** – tarptautinės sporto varžybos, vykusios 1932 m. liepos 30 – rugpjūčio 14 d. Los Andžele, Kalifornijoje, JAV. Pagrindinis žaidynių stadionas – Los Andželo memorialinis koliziejus. Dėl kilusios didžiosios ekonominės krizės nė vienas kitas miestas nepareiškė noro rengti Olimpines žaidynes, daugelio šalių delegacijos nepajėgė sumokėti už kelionę į JAV ir neatvyko. Šalies prezidentas Herbert Hoover žaidynėse nepasirodė ir tapo pirmuoju valstybės vadovu, nedalyvavusiu olimpiadoje savo šalyje.

## Žymūs faktai
* Pirmą kartą žaidynių istorijoje buvo pastatytas olimpinis kaimelis. Jame gyveno tik vyrai. Moterys buvo apgyvendintos viešbutyje.
* Pirmą kartą panaudota nugalėtojų pakyla.
* Žaidynių proga mieste pavadinta gatvė.
* Žolės riedulio varžybose dalyvavo tik trys šalys. JAV rinktinė abu susitikimus pralaimėjo, bet vis tiek pelnė bronzinį apdovanojimą.
* Suomijos bėgikas Paavo Nurmi prieš varžybas buvo pripažintas profesionalu ir jam buvo uždrausta žaidynėse dalyvauti.
* Lenkijos sprinterė Stanislawa Walasiewicz pelnė auksą 100 m bėgime (bei sidabrą po ketverių metų). Po sportininkės mirties 1980 m. ištirta, jog lengvaatletė turėjo ir vyriškų genitalijų ir negalėjo būti pripažinta nei vyru, nei moterimi.
* JAV bėgikas Eddie Tolan laimėjo aukso medalius 100 m ir 200 m sprinto rungtyse.

## Sporto šakos

### Demonstracinės sporto šakos
* Amerikietiškas futbolas
* Lakrosas

### Menai
Olimpinių žaidynių metu vyko ir meno varžybos. Nors į olimpinę programą neįtraukti, bet medaliais buvo apdovanoti menininkai penkiose kategorijose: architektūros, literatūros, muzikos, tapybos ir skulptūros. Kai kurios rungtys turėjo po dar kelias porungtes. Visi darbai turėjo būti susieti su sporto tema.

## Dalyvaujančios šalys

Iš viso žaidynėse pasirodė 37 šalių dalyviai. Kolumbija ir Kinijos respublika (vėliau žaidynėse vadinta *Kinijos Taipėjumi*) pirmą kartą dalyvavo žaidynėse.

## Medalių lentelė

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Samoa salynas

**Samoa salynas** – salynas pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje, Polinezijoje. Apima 3030 km² plotą. Salos vulkaninės kilmės. Sudaro kelios didesnės salos (Upolu, Savajas ir Tutuila) bei keletas mažesnių salelių, prisišliejusių prie didesniųjų (Manonas, Apolima, Aleipatos salos, Manua salos, Rozos atolas). Aukščiausia vieta – Silisilio kalnas (1858 m, Savajo s.). Gausu užgesusių ugnikalnių. Salas dengia tropiniai miškai. Klimatas tropinis, karštas. Lietingasis laikotarpis trunka nuo lapkričio iki balandžio. Nereti taifūnai.

Samoa salynas apgyvendintas polineziečių tautų grupei priklausančių samojiečių. Iš viso Samoa salyne gyvena apie 250,1 tūkst. gyventojų. Vakarinė salyno dalis sudaro nepriklausomą Samoa valstybę, o rytinė – JAV valdą Amerikos Samoa. Svarbiausi miestai yra Apija (38,8 tūkst. gyventojų) ir Pago Pago (11,5 tūkst.).
Dudukas

**Dudukas** () – tradicinis medinis pučiamasis muzikos instrumentas, populiarus Kaukaze. Beveik identiškas instrumentas Artimuosiuose Rytuose, Balkanuose yra vadinamas balabanu arba mėjumi.

Duduko tradicinės muzikos atlikimas Armėnijoje 2008 m. įrašytas į UNESCO nematerialaus kultūros paveldo sąrašą. 2023 m. į šį sąrašą įtraukti Balabano ir Mėjaus meistrystė ir atlikimo menas Azerbaidžane bei Turkijoje.

Turi dvigubą liežuvėlį. Tai labai senas instrumentas, pačioje senovėje gamintas iš kaulo ar nendriškų stiebų. Dabar dudukas yra gaminamas iš medienos. Armėnijoje, kur šis instrumentas itin populiarus, jis gaminamas iš abrikoso (nacionalinio medžio) medienos. Standartinis dudukas turi vieną oktavą, tačiau yra įvairių regioninių variacijų. Duduku kartais vadinamas kiek kitoks Balkanuose paplitęs instrumentas kavalas.

Dudukas išsiskiria savo itin melodingu, melancholišku, gedulingu, bet tuo pat metu ir skaidriu skambesiu. Grojimas šiuo instrumentu sudėtingas ir reikalauja gerų kvėpavimo įgūdžių.

Duduko partijos ne kartą panaudotos žymiuose filmuose – „Paskutinė Kristaus pagunda“ (kompozitorius Peter Gabriel), „Gladiatorius“ (Hans Zimmer), „Siriana“ (Alexandre Desplat), „Kruvinasis deimantas“ (James Newton Howard), „Varnas“ (Graeme Revell), „Kristaus kančia“ (John Debney) ir kt.

Bene žymiausias visų laikų duduko virtuozas buvo armėnų muzikas Dživanas Gasparianas, atlikęs muziką daugeliui aukščiau paminėtų filmų, dalyvavęs pasauliniuose turuose.

## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos

* Fujara ir jos muzika (2008, )
* Cuuras, fleita (2009, , reikalinga skubios apsaugos)
* Bigvala, Busogos karalystės moliūginio trimito muzika ir šokis Ugandoje (2012, , reikalinga skubios apsaugos)
* Lao tautos khaeno muzika (2017, )
* Rago muzikos menas, instrumentinė technika, susijusi su dainavimu, kvėpavimu, vibrato, vietos rezonansu ir linksmumu (2020, , , , )
* Balabano/Mėjaus meistrystė ir atlikimo menas (2023, , )

## Išnašos

## Nuorodos
* Duduko muzika Peter Gabriel kūrinyje „The Feeling Begins“
* Kūrinis duduku, atliekamas Dživano Gaspariano
Mukrijanas

**Mukrijanas** () – istorinis Kurdistano regionas, esantis į pietus nuo Urmijos ežero, daugiausia Zarine upės baseine. Jis iš dalies atitinka dabartinio Irano Vakarų Azerbaidžano provincijos pietinę dalį. Taip pat to paties pavadinimo pusiau priklausoma kurdų valstybė, egzistavusi regione XV–XIX a.

## Geografija
Regionas apima dalį Zagroso kalnyno ir priklauso centriniam (Sorano) Kurdistanui, čia kalbama kurdų soranių dialektu. Į šiaurę nuo jo yra Urmijos ežeras, į pietus – Ardalanas. Į rytus nuo regiono esančios aukštikalnės atskiria nuo Persijos Irako, o vakaruose besidriekiantis pagrindinis Zagroso kalnagūbris – nuo Sorano.

## Istorija
I tūkst. pr. m. e. asirų šaltiniuose buvo žinomas kaip Vidinė Zamua, ir čia iki VII a. pr. m. e. egzistavo Manos karalystė. Vėliau regionas buvo sparčiai iranizuotas, čia įsitvirtino kurdai. Buvo žinomas įvairiais pavadinimais.

Po arabų užkariavimo VIII a. regionas prijungtas prie Kalifato. Kalifatui nusilpus, regioną valdė Zengidai. Tuo metu į regioną iš pietų migravo kurdų hadhabanių klanas ir jie XI a. sukūrė valstybę, valdžiusią gana didelę teritoriją nuo Maraghos iki Mosulo. Jų sostinė buvo Ušnu. Vėliau regione viepatavo Seldžiukai, Ilchanidai, Timūridai.

XV a. susidarė prielaidos susikurti vietinei kurdų valstybei, kuri buvo vadinama **Mukrijano emyratu** su sostine Mahabade. Į šiaurę nuo jo buvo kitas stiprus emyratas Bradostas. Augant Safavidų grėsmei, Bradostas ir Mukrijanas susivienijo prieš bendrą priešą. Didžiausias mūšis įvyko 1609-10 m. prie Dimdimo pilies. Jam pasibaigus kurdų pralaimėjimu, emyratas prijungtas prie Persijos, daug Mukrijano ir Bradosto kurdų išnaikinta ir ištremta į Chorasaną. Vietoj jų daug tiurkų (azerių) kolonizavo kraštą.
  
Sefevidų Persijos sudėtyje, Mukrijanas iki XIX a. išliko pusiau priklausoma valstybėlė, turėjusi savo valdovų dinastiją. Kurdų valstybingumas regione dar kartą trumpam atkurtas 1946–47 m. kaip Mahabado respublika.
Kara-Kirgizijos autonominė sritis

**Kara-Kirgizijos autonominė sritis** – Rusijos TFSR administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs 1924 m. spalio 14 d. – 1925 m. gegužės 25 d. Sostinė – Pišpekas.

## Istorija
1924 m. spalio-lapkričio mėnesiais Rusijos TFSR buvo vykdytas Vidurinės Azijos nacionalinis valstybinis padalinimas. Jo metu 1924 m. spalio 14 d. buvo suformuota Kara-Kirgizijos autonominė sritis, tiesiogiai pavaldi RTFSR.

1925 m. gegužės 25 d. Kara-Kirgizijos autonominė sritis buvo pervadinta į Kirgizijos autonominę sritį.
Žirgynas

**Žirgynas** – žemės ūkio įmonė, veisianti, tobulinanti, platinanti veislinius arklius.

## Istorija

Pirmieji žirgynai įkurti XI–XII a. Daugiausia jų atsirado Vakarų Europoje XVIII – XIX a. Tada buvo išvestos geriausios arklių veislės: grynakraujai jojamieji, brabansonai, peršeronai, ardėnai, trakėnai, Hanoverio arkliai, Norfolko ristūnai.

### Lietuvoje

Lietuvoje žirgynų būta jau feodaliniais laikais. Mažojoje Lietuvoje, Trakėnuose (dab. *Jasnaja Poliana*). 1732 m. buvo įsteigtas Prūsijos valstybinis žirgynas (veisė trakėnus). XIX a. pab. – XX a. pr. veikė Vilniaus zemskinis eržilų depas. Rietave ir Plungėje (įsteigtas 1922 m.) žirgynus turėjo dvarininkai Oginskiai. 1936–1944 Kėdainiuose buvo valstybinis žirgynas.

1981 m. Lietuvoje buvo 5 valstybiniai žirgynai:
* „Nemuno“ (Šilutės rj., įkurtas 1945 m.),
* Vilniaus (Riešėje, įkurtas 1949 m.),
* Sūduvos (Marijampolės rj., įkurtas 1950 m.),
* Žagarės (įkurtas 1952 m.),
* Dusetų (įkurtas 1967 m.).
* Rietavo žirgynas (įkurtas 2010 m.).

## Nuorodos
* Rietavo žirgyno svetainė
Tuvos autonominė sritis

**Tuvos autonominė sritis** (), *Tuvos AS* – buvęs administracinis teritorinis Rusijos TFSR vienetas, sudarytas 1944 m. spalio 11 d. Tarybų Sąjungai prisijungus Tuvos liaudies respubliką.

1961 m. spalio 10 d. Tuvos AS buvo performuota į Tuvos autonominę tarybų socialistinę respubliką.

Dabar tai Rusijos Federacijos sudėtyje esanti Tuvos respublika.

## Administracinis suskirstymas
1945 m. rugpjūčio mėn. Tuvos AS turėjo 16 chošunų (rajonų) ir 1 sritinio pavaldumo miestą (Kyzylas):
* Bai-Taigos rajonas (*Бай-Тайгинский*) – pavadintas pagal Bai-Taigos kalnų masyvą. Centras – Telio kaimas ()
* Barun-Chemčiko rajonas (*Барун-Хемчикский*) – centras Kyzyl-Mažalykas (*Кызыл-Мажалык*).
* Dzun-Chemčiko rajonas (*Дзун-Хемчикский*) – centras miestas Čadanas (*Чадан*). *Dzun* reiškia 'rytinis', o Chemčikas – upė Tuvoje.
* Kaa-Chemo rajonas (*Каа-Хемский*) – сentras kaimas Saryg-Sepas (*Сарыг-Сеп*). Rajonas pavadintas pagal Mažąjį Jenisiejų, kuris tuviškai vadinasi Kaa-Chem (*Каа-Хем*).
* Kyzylo rajonas (*Кызылский*) – centras miestas Kyzylas
* Mongun-Taigos rajonas (*Монгун-Тайгинский*) – Centras kaimas Mugur Aksy (*Мугур-Аксы*). Pavadintas pagal Mongun Taigos kalnų masyvą.
* Oviuro rajonas (*Овюрский*) – centras kaimas Chandagaity (*Хандагайты*)
* Pij-Chemo rajonas (*Пий-Хемский*) – centras miestas Turanas (*Туран*). Rajonas pavadintas pagal upę Didysis Jenisiejus, kuri tuviškai vadinasi Bij Chemas ().
* Sut Cholio rajonas (*Сут-Хольский*) – centras kaimas Sug-Aksy (*Суг-Аксы*). Rajonas pavadintas pagal Sut-Cholio ežerą (*Сут-Холь*).
* Tandy rajonas (*Тандинский*) – centras kaimas Bai-Chakas (*Бай-Хак*).
* Tere-Cholio rajonas (*Тере-Хольский*) – centras kaimas Čirgalandy (*Чиргаланды*). Rajonas pavadintas pagal Tere-Cholio (*Тере-Холь*) ežerą.
* Tes-Chemo rajonas (*Тес-Хемский*) – centras kaimas Samagaltajus (*Самагалтай*). Rajonas pavadintas pagal Tes-Chemo ('Тес-Хем*) upę.
* Todžos rajonas (*Тоджинский*) – centras kaimas Tora-Chemas (*Тора-Хем*). Rajonas pavadintas pagal Todžos (*Тоджа*) ežerą.
* Ulug-Chemo rajonas (*Улуг-Хемский*) – centras miestas Šagonaras (*Шагонар*). Rajonas pavadintas pagal Aukštutinio [[Jenisiejus|Jenisiejaus]] tuvišką pavadinimą Ulug-Chem (*Улуг-Хем*).
* Čaa-Cholio rajonas (*Чаа-Хольский*) – centras kaimas Čaa-Cholis (*Чаа-Холь*).
* Erzino rajonas (*Эрзинский*) – centras kaimas Saryg-Bulunas (*Сарыг-Булун'').

1953 m. vasario 23 d. buvo panaikinti Mongun-Taigos ir Tere-Cholio rajonai.

1957 m. kovo 28 d. buvo panaikintas Kyzylo rajonas.

1961 m. balandžio 11 d. buvo panaikinti Sut-Cholio ir Čaa-Cholio rajonai.

Tuvos AS pertvarkant į Tuvos ATSR autonominė sritis turėjo 11 rajonų.
Turanas (reikšmės)

Žodis **Turanas** gali reikšti:

* Turanas – istorinis regionas Vidurinėje Azijoje;
* Turanas – sugalvotas kraštas R. Howard’o sukurtame barbaro Konano pasaulyje;
* Turanas – Antrojo pasaulinio karo laikų Vengrijos tankas 40M Turán;
* Turanas – keli gyvenamieji punktai įvairiose šalyse:
** Turanas – miestas Tuvoje, rajono centras;
** Turan – kaimas Azerbaidžane.

Išvestiniai terminai:
* Turano žemuma – žemuma Turkmėnijoje, Uzbekijoje ir Kazachijoje;
* Turano universitetas – 1993 m. įkurtas universitetas Almatoje (Kazachija);
* *Turan Air* – Azerbaidžano aviakompanija;
* *Turan Corporation* – privati kompanija, prekiaujanti valstybių skolomis;
* Turan Tovuz – Azerbaidžano futbolo klubas.
Bandymai su gyvūnais

**Bandymai su gyvūnais** – gyvūnų (išskyrus žmones) naudojimas mokslo tikslais, dėl kurių jie gali patirti skausmą, kančią, baimę ar ilgalaikį sužalojimą. Bandymai atliekami su įvairiomis gyvūnų rūšimis – pradedant vabzdžiais ir baigiant primatais. Nėra tikslių duomenų, kiek gyvūnų naudojama šiam tikslui pasaulio mastu, skaičiai svyruoja nuo 25 iki 100 mln. per metus, įtraukiant tik stuburinius. Dauguma jų atlikus bandymus eutanizuojami. Priklausomai nuo valstybės ir rūšies, gyvūnai bandymams gaunami iš specialių veisyklų, gaudomi gamtoje arba perkami iš žmonių.

Bandymai su gyvūnais atliekami universitetuose, medicinos mokyklose, farmacijos kompanijose, gynybos institucijose, specializuotose tyrimų laboratorijose, teikiančiose paslaugas užsakovams. Su gyvūnais gali būti atliekamos bendrosios su jais pačiais susijusios genetikos, vystymosi, elgesio studijos, arba taikomieji biomedicinos, organų transplantacijos, naujų gydymo metodų tyrimai. Gyvūnai taip pat naudojami išbandant vaistus ir cheminių medžiagų, įskaitant kosmetiką ir buitinę chemiją, toksiškumą. Kai kurie universitetai ir mokyklos gyvūnus naudoja mokymo tikslais, o gynybos institucijos – ginklų veiksmingumo ar kitokiuose bandymuose. Įvairiose šalyse bandymai su gyvūnais reguliuojami skirtingai.

Bandymų su gyvūnais šalininkai teigia, kad nuo to priklauso medicinos progresas, o tuo pačiu ir žmonių gerovė. Manoma, jog šiuo metu neegzistuoja pakankamai alternatyvių metodų, kurie padėtų gauti reikiamus duomenis įvairiose tyrimų srityse. Oponentai, tarp kurių yra dalis medikų, taip pat ir gyvūnų teisių bei gyvūnų gerovės atstovų, abejoja, ar tai geriausias būdas vystyti mediciną ir ar bandymai su gyvūnais patikimai nuspėja poveikį žmonėms. Taip pat teigiama, kad bandymai su gyvūnais nepateisinami iš moralinės pusės.

## Išnašos
Burbulis (upė)

**Burbulis** – upelis Lietuvoje, Kauno miesto pietrytiniame pakraštyje; Sėmenos dešinysis intakas. Prasideda ties Dubravos miškais. Teka į šiaurės vakarus palei Kauno pakraščio nausėdijas. Įteka į Sėmeną 7,5 km nuo jos žiočių. Visa upelio vaga reguliuota.
Utra

**Utra** () – upė pietų Norvegijoje, daugiausia Serlando apskrityje. Prasideda Skandinavijos kalnuose, Setesdalsheinės masyve, Eusto-Agderio apskrityje. Teka į pietus, aukštupyje prateka ežerų virtinę (Eraksjordenas, Biuglansfjordenas, Hartevatnas, Kilefjordenas ir kt.), teka Setesdalio slėniu. Įteka į Skagerako sąsiaurį ties Kristiansandu.

Upė patvenkta 12 hidroelektrinių užtvankų. Svarbesnės gyvenvietės prie Utros: Valė, Biuglanas, Evė, Venesla, Kristiansandas.
Klarelvenas

**Klarelvenas** (), **Trisilelva** () – upė Švedijoje ir Norvegijoje. Išteka iš Rugeno ežero, telkšančio Norvegijos ir Švedijos pasienyje. Aukštupyje teka Norvegijos teritorija (Hedmarko apskritis), ten prateka vieną didžiausių šalies ežerų – Femuną. Upė teka į pietryčius, toliau per Švedijos teritoriją (Vermlandą). Švedijoje upė sudaro daug meandrų ir senvagių. Įteka į Venerno ežero šiaurinę dalį ties Karlstadu; sudaro deltą. Klarelvenas kartais laikomas iš Venerno ištekančios Jotaelveno upės ištaka. Tuomet Klaras su Jotaelvenu būtų ilgiausia Skandinavijos upė.

Upėje įrengtos 9 hidroelektrinės. Seniau upė intensyviai naudota miško plukdymui. Klarelvenas yra atlantinių lašišų ir upėtakių nerštavietė.

Svarbesnės gyvenvietės prie Klarelveno: Inbygda (Norvegija), Munkforsas, Dejė, Forshaga, Karlstadas.
Rolandas Maščinskas

**Rolandas Maščinskas** (g. 1992 m. rugpjūčio 6 d. Strielčiuose) – Lietuvos irkluotojas. 2010 m. jaunimo olimpiadoje sportininkas tapo pirmuoju šalies jaunimo olimpinių žaidynių medalininku ir čempionu. Daugkartinis Lietuvos bei triskart Europos čempionas, pasaulio čempionas.

## Biografija
Studijuoja Mykolo Riomerio universitete viešąją politiką ir vadybą. Sportuoja nuo 2006 m. Šiuo metu gyvena Trakuose. Pirmasis treneris Petras Albertavičius, dabartiniai treneriai – Vladislavas Sokolinskis ir Mykolas Masilionis.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 6 vietą dviviečių porinių valčių finale.

Buvo priverstas praleisti 2016 m. vasaros olimpines žaidynes Rio de Žaineire, Brazilijoje, dėl patirtos rankos traumos, nukritus nuo dviračio, likus 3 savaitėms iki olimpiados pradžios. Jo porininkas Saulius Ritter buvo priverstas sėst į vieną valtį su vienvietę valtį irkluojančiu Mindaugu Griškoniu, o irkluoti ir užimti Mindaugo vietą vienviečių valčių klasėje buvo deleguotas vienas perspektyviausių Lietuvos jaunųjų irkluotojų −Armandas Kelmelis, taip pat tapęs ir jauniausiu 2016 m. Lietuvos olimpinės rinktinės nariu.

## Pasiekimai
2014 m. žiemą neoficialiai pagerino labai neilgai išsilaikiusį Lietuvos vidaus patalpų („Indoor Rowing“) 2 km irklavimo varžybų rekordą, kuris prieš porą savaičių buvo oficialiai pagerintas Mindaugo Griškonio (5:49.9) 

2015 m. sausio 31 d. tapo Europos uždarų patalpų („Indoor Rowing“) 2 km irklavimo varžybų nugalėtoju, įveikęs distanciją per 5:44.9, šitaip pagerindamas Lietuvos ir asmeninį rekordus.

2016 m. gruodžio 17 d. pagerino savo paties, prieš tai pasiektą, Lietuvos uždarų patalpų 2 km irklavimo varžybų rekordą, įveikęs distanciją per 5:42.9. Taip pat iškovojo teisę varžytis pasaulio uždarų patalpų irklavimo čempionate Liepos 26−27 d. Lenkijoje, Vroclavo mieste.

2017 m. Europos čempionas porinių keturviečių valčių klasėje. 2017 m. pasaulio čempionas su porinės keturvietės valties įgula.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* WorldRowing.com puslapis apie sportininką
Lietuva 2010 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse

}}|}|3}}
**Sidabras**
**Bronza**
**Suma**
|}
**[[Lietuva]]i** pirmose **2010 m. [[Jaunimo olimpinės žaidynės|jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse]]** atstovavo 24 sportininkai dešimtyje sporto šakų: 7 lengvaatlečiai, 4 krepšininkai, 3 plaukikai, 2 boksininkai, 2 penkiakovininkai, 2 dziudo kovotojai, 1 gimnastas, 1 irkluotojas, 1 kanojininkas, 1 buriuotojas. Žaidynių metu penki šalies atstovai iškovojo medalius, kurių trys buvo aukso. Tai geriausias Lietuvos pasirodymas lyginant ir su saugusiųjų olimpinėmis žaidynėmis. Galutinėje įskaitoje Lietuva liko 19 vietoje tarp 205 šalių.

## Medalininkai
 
: ** - Sportininkas laimėjo medalį maišytoje komandoje ir galutinėje įskaitoje medalis nebuvo priskirtas nei vienai šaliai.*

## Rezultatai

### Lengvoji atletika
**Vaikinai** 

1 - sportininkas pasiekė sepyniolikmečių nacionalinį rekordą.

DSQ - sportininkas diskvalifikuotas.

**Merginos** 

### Krepšinis
**Vaikinų komanda**

### Boksas

*Evaldas Petrauskas - 
*Ričardas Kuncaitis - 

### Kanojų sportas

NBG - nebaigė, NST - nestartavo.

### Sportinė gimnastika

### Modernioji penkiakovė

: ** - Sportininkas laimėjo medalį maišytoje komandoje su ruse [[Gulnaz Gubaydullina]] ir galutinėje įskaitoje medalis nebuvo priskirtas nei vienai šaliai.*

### Dziudo
* Kęstutis Vitkauskas
* Laura Naginskaitė - 

### Irklavimas

### Buriavimas

### Plaukimas
**Vaikinai** 

**Merginos** 

## Išnašos

## Nuorodos
*Dalyvių sąrašas
Badinanas

**Badinanas** () – istorinis Kurdistano regionas, esantis į pietus nuo Haburo upės dabartinio Irako šiaurėje. Jis dalinai atitinka Irako Dahuko guberniją. Taip pat to paties pavadinimo pusiau priklausoma valstybė, egzistavusi regione XIV–XIX a.

Didžiausi regiono miestai – Amedija, Zakso, Duhukas, Akrė, Sindžaras.

## Geografija
Regionas priklauso šiauriniam Kurdistanui, ir čia kalbama kurmandži dialektu. Į šiaurę nuo jo, už Haburo upės yra Bochtanas ir Hakaris (senovės Korduena), rytuose – Soranas, vakaruose – Kamislo ir Heseke regionai (dab. Sirija). Pietuose jis susisiekia su arabų gyvenamu Al-Džazira regionu.

Regione be kurdų (didžiausi klanai mzuriai ir zibariai) gyvena žymi krikščionių asirų mažuma.

## Istorija
Antikiniais laikais regionas sudarė šiaurinę istorinės Adiabenos dalį. Vėliau čia įsitvirtino kurdai, ir pirmaisiais mūsų eros amžiais buvo žinomas kaip **Sindas**.

Po arabų užkariavimo VIII a. regionas buvo prijungtas prie Kalifato. Kalifatui nusilpus, Badinaną valdė iš Mosulo kilusios dinastijos: Hamdanidai ir Ukailidai, vėliau tiurkai Seldžiukai, o po jų – vėl Mosulo Zengidai (čia buvo sukurtas atskiras Sindžaro Zengidų emyratas 1171–1220).

Valdant Zengidams, o vėliau mongolų Ilchanidams, stiprėjo vietos kurdų tapatybė, susifomavo savita kurdų religija jazidizmas, veikusi ir kitus gretimus regionus. XIV a. susidarė prielaidos susikurti vietinei kurdų valstybei. Tai buvo **Badinano emyratas** su sostine Amedijoje.

Netgi po to, kai Kurdistane įsiviešpatavo Osmanų imperija, Badinanas išliko pusiau priklausoma valstybėlė ir vienas svarbiausių kurdų kultūrinių centrų. 1832 m. ją trumpam nukariavo gretimas Sorano emyratas (tuo metu jį valdė Mochamedas Paša Revanduzas), o 1842 m. tiek Soranas, tiek Badinanas įtraukti į Osmanų provincijų sistemą, valstybės galutinai panaikintos.
Urtė Kazakevičiūtė

**Urtė Kazakevičiūtė** (g. 1993 m. spalio 15 d.) – Lietuvos plaukikė ir jaunimo olimpinės rinktinės narė. 2009 m. pasaulio vandens sporto čempionate pasiekė 50 m ir 200 m plaukimų krūtine nacionalinius rekordus.

2010 m. gavo pakvietimą į pirmąsias 2010 m. jaunimo vasaros žaidynes, kuriose pasirodė sėkmingiausiai iš visų šalies deleguotų plaukikų.

## Pasiekimai
Turkestano ATSR

**Turkestano ATSR** (), *Turkestano autonominė tarybų socialistinė respublika* – autonominis administracinis teritorinis vienetas Rusijos TFSR sudėtyje, egzistavęs 1918–1924 m. TATSR gyveno virš 5 mln. gyventojų, sostinė buvo Taškentas.

## TATSR „palikuonys“

Iš Turkestano ATSR vėliau buvo sukurti:
* Uzbekijos TSR (dabar Uzbekija),
* Turkmėnijos TSR (dabar Turkmėnija),
* Tadžikijos ATSR (dabar Tadžikija),
* Kara-Kirgizijos autonominė sritis (dabar Kirgizija),
* Karakalpakijos autonominė sritis (dabar Karakalpakija).
Alta

**Alta** (, , ) – miestas šiaurės Norvegijoje, Finmarko apskrityje, Altafjordo pakrantėje, prie Altos upės žiočių. Yra žvejybinis uostas, oro uostas, hidroplanų bazė, eina plentas E6 „Treleborgas-Kirkenesas“. Vystomas turizmas, prekyba. Skalūnų gavyba. Yra Finmarko aukštoji mokykla, ledo viešbutis.

Altos apylinkėse yra 2500–6000 m. senumo Altos uolų piešiniai (siejami su Komsos kultūra) – nuo 1985 m. UNESCO pasaulio paveldo paminklas. Į pietus nuo miesto yra didžiausias Europos šiaurėje Sautso kanjonas.


File:Church in Alta.JPG|Altos bažnyčia
File:Bilde-Alta boligomraade.jpg|Miesto panorama
File:Alta Felszeichnung Fischer.jpg|Altos uolų piešiniai


## Šaltiniai
Alksnupis (reikšmės)

**Alksnupis** gali reikšti:

* Upę/upelį
** Alksnupį – upelį netoli Kauno, dešinįjį Daugupio intaką (Nevėžio pabaseinis).
** Alksnupį – upelį netoli Kauno, dešinįjį Nevėžio intaką.
** Alksnupį – upelį pietuose, dešinįjį Novos intaką.
** Alksnupį – upelį vakaruose, kairįjį Šešuvies intaką.
** Alksnupį – upelį vakaruose, kairįjį Kartenalės II intaką (Minijos pabaseinis).
** Alksnupį – upelį vakaruose, netoli Mažeikių, dešinįjį Ašvos intaką (Ventos pabaseinis).
** Alksnupį – upę šiaurėje, netoli Pasvalio, dešinįjį Mūšos intaką.
Namsenas

**Namsenas** (, p. sam. *Nååmesje*) – upė vidurio Norvegijoje, Šiaurės Trendelago apskrityje. Prasideda Reirviko savivaldybėje, teka į pietus Namdaleno slėniu. Žemupyje pasuka į vakarus, įteka į Norvegijos jūros Namso fjordą ties Namsuso miestu.

Upės baseine gausu ežerų. Upės vaga keliose vietose patvenkta. Upėje gausu lašišų ir upėtakių (mėgėjiška žūklė). Svarbesnės gyvenvietės prie Namseno: Namskuganas, Tronesas, Grongas, Namsusas.
Halingdalselva

**Halingdalselva** () – upė pietinėje Norvegijoje, Buskerudo apskrityje; Dramenselvos kairysis intakas. Prasideda Skandinavijos kalnuose, Hardangervidos nacionaliniame parke, susidaro susiliejus Ustos upei (išteka iš Ustevatno ežero) ir Holso upei (išteka iš Strandavatneto). Aukštupyje teka į šiaurės rytus, už Gulio pasuka į pietryčius ir sudaro Halingdalio slėnį. Prateka Bromafjordeno ežerą, žemupyje – nemažą Krederno ežerą. Už šio ežero vadinama **Snarumu** (). Įteka į Dramenselvą ties Emotu.

Svarbiausi intakai: Votna, Lia, Hemsilis, Tudela, Rukedela. Ties Guliu upėje yra status krioklys. Upė kelete vietų patvenkta. Svarbesnės gyvenvietės prie Halingdalselvos: Geilas (prie Ustos), Gulis, Nesbjuenas, Gulsvikas, Snarumas.
Finougrų savižudybių hipotezė

**Finougrų savižudybių hipotezė** – hipotezė, jog finougrų tautose savižudybės dažnos dėl genetinės priežasties – ypatingo alelio, paplitusio šiose tautose.

Aptikta, kad marių ir udmurtų savižudybių dažnis triskart didesnis negu suomių ar vengrų. Tuo remiantis keliama mintis, jog alelis galbūt atsirado marių ar udmurtų populiacijose.

## Šaltiniai

*
*
Altaelva

**Altaelva** () – upė šiaurės Norvegijoje, Finmarko regione, Altos savivaldybėje. Prasideda Finmarko plynaukštėje, susiliejus kelioms upėms. Teka į šiaurę, kerta plynaukštę, sudaro 10 km ilgio ir 300–420 m gylio Sautso kanjoną. Įteka į Norvegijos jūros Altos fjordą ties Altos miesteliu.

1982 m. Altaelvos slėnyje pastatyta hidroelektrinė, prieš kurią ilgai protestavo samių organizacijos.
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2010

**2010 m. vaikų Eurovizijos dainų konkursas ** – 8-asis vaikų Eurovizijos dainų konkursas, vykęs Baltarusijos sostinėje Minske. Konkursą laimėjo Armėnijos atstovas Vladimir Arzumanyan.

## Vieta
Rengti 2010 m. vaikų Euroviziją norėjo rengti trys šalys: Rusija, Malta ir Baltarusija. Teisę rengti Euroviziją laimėjo Baltarusija. Konkursas vyko Minsko arenoje. Ji pastatyta 2009 m. ir talpina 15 000 žiūrovų. Šiai šaliai taip pat puikiai sekėsi atstovauti – ji net du kartus tapo konkurso nugalėtoja.

## Dalyviai

Šiais metais Vaikų Eurovizijoje dalyvavo 14 šalių. Pasitraukė Kipras ir Rumunija, sugrįžo Lietuva ir Latvija, debiutavo Moldova.

## Balsavimų lentelė

### 12 taškų

* Visos šalys konkurso pradžioje gauna 12 balų. Nė viena šalis negauna nulio taškų.

## Nuorodos
* 2010 m. vaikų Eurovizijos dalyvių vaizdo klipai
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Čefyras

**Čefyras** (arba ***čifyras***; , kitaip *чифи́р, čifir*) – gėrimas, gaunamas plikant arba verdant labai stiprią arbatą. Glaudžiai susijęs su Rusijos kalėjimų sistema, dažniausiai geriamas kalinimo įstaigose. Pasižymi psichoaktyviu poveikiu, gali sukelti priklausomybę.

## Etimologija

Yra kelios hipotezės, iš kur kilo žodis *čefyras*:
* iš *чихирь* (čichir') 'stiprus Kaukazo vynas';
* iš rusų kalbos sibiriečių dialektinio žodžio *чихирь* 'sugadintas, prarūgęs vynas; bet kokia svaiginanti medžiaga, neaiškios kilmės ir tamsios spalvos.;
* iš *чагир* *(Rytų Sibire) 'arbatos surogatas'

== Gamyba ==

Čefyras dažniausiai verdamas dedant du–tris birios arbatos šaukštelius vienam žmogui (kalėjime dažniausiai matuojama degtukų dėžute vienam žmogui), kuri beriama į verdantį vandenį. Ji verdama 10-15 minučių be maišymo – kol lapeliai nusėda ant puodelio dugno. Tada geriama siunčiant puodelį ratu, iš kurio kiekvienas nuteistasis geria du gurkšnius. Čefyras geriamas be [[cukrus|cukraus]], nes su cukrumi poveikis padidėja iki nemalonių pojūčių – stiprus [[galvos skausmas]], [[tachikardija]], kai kuriais atvejais žmogų su silpnesne širdimi gali ištikti [[infarktas]]. Kad būtų sumažintas kartus skonis burnoje, gali būti laikomas [[saldainis]].

== Literatūroje ==
* Muzikinė grupė *Leningrad* mini čefyrą savo dainoje „Laisvė“ (*Свобода*).
* [[Aleksandras Solženicynas]] mini knygoje *Archipelagas Gulagas*.
* Muzikinė grupė „Belomorkanal“ mini dainoje „Чифирок и папироса“ (*Chifirok y Papirosa* 'Čefyras ir [[papirosas]]') savo albume „Ночь перед расстрелом“ (*Noch Pered Rasstrelom* 'Naktis prieš sušaudymą').
* *Nicolai Lilin'' mini kelis kartus savo knygoje „Sibiro mokytojas“.
* Henrikas Daktaras smulkiai aprašo savo autobiografijoje „Išlikti žmogumi“.
* Jurgio Kunčino romane „Tūla“ čefyro gėrimas yra minimas kaip psichiatrinės ligoninės ir „girtuoklių kalėjimo“ gyvenimo kasdienybė.

## Šaltiniai
Sportinė gimnastika

**Sportinė gimnastika** (dar vadinama **artistine gimnastika**) – gimnastikos forma, reikalaujanti fizinės jėgos ir koordinacijos. Vyrų ir moterų pratimai skiriasi. Pirmose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse įtraukta į olimpinę programą ir vykdoma ligi šių dienų.

## Istorija
Sportinė gimnastika susiformavo XIX a. iš bendrosios gimnastikos. Didelį indėlį į tuometinį sportinės gimnastikos vystymą turėjo Vokietijoje diegiama „turnen“ sistema ir „sakalų“ gimnastika Čekijoje. 1862 m. Čekijoje įkurta gimnastų draugija „Sakalai“ savo vienerių metų jubiliejaus proga surengė pirmąsias sportinės gimnastikos varžybas. 1881 m. įkurta tarptautinė gimnastikos federacija (FIG), kuri yra seniausia veikianti tarptautinė sportinė federacija, pradėjo reglamentuoti ir vykdyti sportinės gimnastikos veiklą. Pradžioje varžybos vykdytos tik nacionalinėse federacijose ir tik vėliau buvo pradėti organizuoti tarptautiniai turnyrai. Reguliariai pradėti organizuoti pasaulio čempionatai. Pirmasis jų surengtas 1903 m. Antverpene, Belgijoje. Nuo 1958 m. pradėti apdovanoti ir atskirų rungčių nugalėtojai (ligi tol gimnastai varžydavosi tik daugiakovės rungtyje).

## Pratimai
* Vyrų:
** laisvieji pratimai (kartais vadinami pratimais ant kilimo)
** pratimai ant arklio su rankenom
** pratimai ant žiedų
** atraminiai šuoliai
** pratimai ant lygiagrečių
** pratimai ant skersinio

* Moterų
** atraminiai šuoliai
** pratimai ant įvairiaaukščių lygiagrečių
** laisvieji pratimai
** pratimai ant buomo (balansyro)

## Išnašos

## Nuorodos
* Animuota gimnastika
Naujadalis (Švenčionys)

**Naujadalis** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Šventos. 

## Istorija
XX a. pr. užusienis buvo Švenčionių apskrities Švenčionių valsčiuje.

Tarpukariu palivarkas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Švenčionių valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujadvaris (Karsakiškis)

**Naujadvaris** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Karsakiškio, 1 km į pietus nuo Geležių. Šiauriniu pakraščiu teka Žambas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujadvaris (Ramygala)

**Naujadvaris** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Ramygalos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujadvaris (Švenčionys)

**Naujadvaris** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Pabradės, prie kelio . Šiauriau kaimo auga Naujadvario miškas.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujadvaris (Vilnius)

**Naujadvaris** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Medininkų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujadvaris (Zarasai)

**Naujadvaris** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Tirylių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujakaimis (Marijampolė)

**Naujakaimis** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km nuo Padovinio. Yra neveikiančios kapinės.

## Gyventojai

## Šaltiniai