open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Herzl Rosenblum

**Herzl Rosenblum** (1903 m. rugpjūčio 14 d. Kaune – 1991 m. vasario 1 d. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio politikas ir žurnalistas, Izraelio nepriklausomybės deklaracijos signataras, laikraščio Yedioth Ahronoth redaktorius.  

## Biografija
Gimė 1903 m. rugpjūčio 14 d. Kaune. Negavęs leidimo studijuoti teisės Lietuvoje išvyko studijuoti į Vienos universitetą. Baigęs studijas išvyko į Londoną, kur dirbo pas rašytoją Zeev Jabotinsky. 1935 emigravo į Palestiną, kur pradėjo dirbti HaBoker laikraštyje, rašė pseudonimu *Herzl Vardi*. 1948 m. kaip revizionistinio sionizmo atstovas pasirašė Izraelio nepriklausomybės deklaraciją, kurioje pasirašė savo pseudonimu. 1949 m. tapo laikraščio *Yedioth Ahronoth* redaktoriumi, kur dirbo iki 1986 m. Jo vadovavimo metais laikraštis tapo perkamiausiu ir labiausiai skaitomu laikraščiu Izraelyje. Jam pasitraukus iš redaktoriaus pareigų, redaktoriumi tapo jo sūnus Moshe.   


Vaizdas:Herzl Rosenblum tomb.JPG|Kapas Tel Avive


## Nuorodos

* Biografija (ang.)
Moteris katė

**Moteris katė** (**Selina Kyle**) (, iš angl. cat – „katė“ + angl. woman – moteris) – DC Comics komiksų veikėja, dažniausiai siejama su superherojumi Betmenu. Personažą sukūrė Bob Kane ir Bill Finger, ji debiutavo *[[Batman (komiksų knyga)|Batman]]* #1 numeryje (1940 m. pavasarį), kuriame buvo žinoma kaip „Katė“. Moteris katė buvo vaizduojama kaip piktadarė ir Betmeno priešė, bet nuo 1990 m. pradėta vaizduoti kaip antiherojė, o ne tradicinė piktadarė. Moteris katė palaikė sudėtingus meilės – neapykantos santykius su Betmenu.

Moters katės tikras vardas yra Selina Kail (Selina Kyle). Personažo dizainą įkvėpė Kane’o pusseserė Ruth Steel ir aktorė Jean Harlow. Iš pradžių Moteris katė buvo vaizduojama kaip rimbu ginkluota vagilė ir įsilaužėlė.  Ilgus metus personažas buvo populiarus, bet nuo 1954 m. rugsėjo iki 1966 m. lapkričio Moters katės komiksai nustoti leisti dėl JAV įsisteigusios komiksų vertinimo tarnybos *Comics Code Authority*, nes moteriškų figūrų vaizdavimas šio personažo komiksuose pažeidė Komiksų vertinimo kodekso nuostatas. Moters katės tapatybę komiksuose perėmė kitos dvi moterys: Holly Robinson ir Eiko Hasigawa.

## Šaltiniai
Benediktas Svilas

**Benediktas Svilas** (1898 m. vasario 8 d. Žaibiškių k., Užpalių valsčius, Utenos apskritis – 1942 m. sausio 3 d. Rešiotose, Krasnojarsko kr.) – Lietuvos kariuomenės karininkas, pasienio dalinių ir policijos valdininkas, Vyčio kryžiaus kavalierius.

## Biografija

Benediktas Svilas gimė 1898 m. Mokėsi Užpaliuose ir Zarasų progimnazijoje.

### Nepriklausomybės kovos

1919 m. vasario 28 d. savanoriu įstojo į Panevėžio srities apsaugos batalioną (vėliau 4-asis pėstininkų Lietuvos Karaliaus Mindaugo pulkas). Po trumpų apmokymų, kaip turinčiam pakankamą išsilavinimą, suteikiamas viršilos laipsnis ir pasiunčiamas į frontą su bolševikais. Mūšyje prie Kupiškio buvo sužeistas. Pasveikęs kovėsi su bermontininkais Radviliškio kautynėse. Nuo 1920 m. spalio 16 d. kovojo prieš lenkus Giedraičių mūšyje. Narsumu pasižymėjusį savanorį pasiuntė į karininkų kursus, kuriuos baigus, 1921 m. sausio 12 d. suteiktas leitenanto laipsnis ir paskirtas 4-ojo pėst. pulko 7 kuopos vadu. Nors kovos su lenkais baigėsi ir buvo nustatyta demarkacinė linija, jų puldinėjimai nesiliovė. B. Svilo vadovaujama kuopa gynė Lietuvos sienas Širvintų – Giedraičių – Musninkų ruože. Už šias kovas leitenantas B. Svilas 1923 m. balandžio 3 d. kariuomenės vado įsakymu apdovanotas Vyčio Kryžiumi.

Pristatydamas leitenantą apdovanojimui kapitonas Juozas Variakojis rašė: 

### Vėlesnė veikla

1924 m.vasario 26 d., pačiam prašant, paleistas į atsargą, priimtas į pasienio policiją Vilkaviškio baro rajono viršininku. 1927 m. spalio 15 d. paskirtas pasienio policijos Ukmergės baro viršininku. Nuo 1928 m. lapkričio 15 d. Ukmergės miesto ir apskrities policijos vadas. Nuo 1937 m. liepos 15 d. iki 1940 m. birželio 26 d. – Zarasų apskrities policijos vadas. Sovietų sąjungai okupavus Lietuvą, atleistas iš pareigų gyveno savo ūkyje Viršuliškių kaime Širvintų rajone.

### Gyvenimo pabaiga

1941 m. birželio 14 d. suimtas, išvežtas į Rešiotų konclagerį Krasnojarsko krašte ir ten 1942 m. sausio 3 d žuvo.

## Žmona ir vaikai
Žmona Bronislava Bereznauskaitė – Svilienė (1902–1981 m.) su sūnumi Jurgiu (g. 1927 m.) ištremta į Oirot Turos rajoną, Altajaus krašte. Sūnus Eugenijus Svilas (1926–1949 m.) Žaliojo Velnio rinktinės partizanų būrio vadas, slapyvardžiu „Slyva“ žuvo kovoje su „sovietiniais baudėjais“ Ukmergės rajone.

## Apdovanojimai

** Ordinai: **

* Vyčio kryžiaus 5 laipsnio (1923)
* LDK Gedimino IV laipsnio (1928)

** Medaliai: **

* Savanorių (1928)
* Lietuvos Nepriklausomybės 10–čio (1928)
* Latvijos išsivadavimo kovų 10–čio (1929)

## Šaltiniai

* LCVA, f. 930, apr. 2S, byla 328, f. 377, apr. 2, byla 189.
* „Policija“ 1934 m. Nr. 21.
* „Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953“, VII tomas, 2007, psl. 238.
* Vytautas Indrašius „Nepriklausomybės riteriai“, 1998, psl. 139–142.
* Vilius Kavaliauskas „Lietuvos karžygiai“, tomas 5, psl. 652–656.
Askaridozė

**Askaridozė** – parazitinių apvaliųjų kirmėlių *[[Ascaris lumbricoides]]* sukeliama liga. Daugiau nei 85 % atvejų infekcija jokiais simptomais nepasireiškia, ypač jeigu kirmėlių skaičius mažas. Simptomų padaugėja didėjant kirmėlių skaičiui; ligos pradžioje tai gali būti dusulys ir karščiavimas. Vėliau gali pasireikšti tokie simptomai, kaip pilvo tinimas, pilvo skausmas ir viduriavimas. Šia liga dažniausiai serga vaikai, kuriems dėl infekcijos gali taip pat prastai augti svoris, pasireikšti malnutricija (išsekimas dėl badavimo) ir atsirasti mokymosi sunkumų.

## Priežastys ir ligos eiga
Užsikrečiama suvalgius arba išgėrus produktų, užterštų iš išmatų patekusiais askaridžių kiaušinėliais. Žarnyne iš kiaušinėlių išsirita lervos, kurios, pragręžusios žarnos sienelę, su krauju patenka į plaučius. Čia jos įsiskverbia į alveoles ir patenka į trachėją, kur, sukėlusios kosėjimo refleksą, iškosimos ir nuryjamos. Tada lervos per skrandį į žarnyną patenka antrąjį kartą ir čia tampa suaugusiomis kirmėlėmis.

## Profilaktika ir gydymas
Infekcijos profilaktikai reikia gerinti sanitarines sąlygas, įskaitant galimybės naudotis tualetais užtikrinimą ir tinkamą išmatų šalinimą. Nustatyta, kad apsauga pagerėja plaunantis rankas su muilu. Vietovėse, kuriose užsikrėtę daugiau nei 20 % gyventojų, rekomenduojama reguliariai gydyti kiekvieną asmenį. Dažnai pasitaiko kartotinių infekcijų. Vakcinos (skiepo) nėra. Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja infekciją gydyti vaistais albendazoliu, mebendazoliu, levamizoliu arba pirantelio pamoatu. Kitos veiksmingos veikliosios medžiagos – tribendimidinas ir nitazoksanidas.

## Epidemiologija
Visame pasaulyje askaridoze užsikrėtę nuo 0,8 iki 1,2 milijardų žmonių, o stipriausiai paveikta Užsachario Afrikos, Lotynų Amerikos ir Azijos populiacija . Dėl šios priežasties askaridozė laikoma dažniausia geohelmintoze (liga, kuria užsikrečiama per išmatomis užterštą dirvožemį). 2010 m. nuo jos mirė maždaug 2 700 žmonių, palyginti su 3 400 žmonių 1990 m. Kito porūšio askaridėmis užsikrečia kiaulės.

## Išnašos
Tikslas - 500 milijonų

**Tikslas – 500 milijonų** () – 1966 m. sukurtas trileris apie lėktuvo, gabenančio pinigus, užpuolimą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Bruno Cremer – kapitonas Žanas Rišo
* Marisa Mell – Jo
* Jean-Claude Rolland – Pjeras
* Etienne Bierry – Duardas
* Pierre Fromont
* Jean-Francois Chauvel

## Turinys

Praleidęs keletą metų kalėjime po maišto, sukelto armijoje karo Alžyre metu, kapitonas Žanas Rišo grįžta į Prancūziją. Tiek jis, tiek buvę kovos draugai jaučiasi išduoti ir nebereikalingi savo valstybei. Rišo leidžia dienas bokso klube, kur kartą jį užkalbina paslaptinga moteris, vardu Jo. Ji pasiūlo šiam „darbą“: apiplėšti lėktuvą, kuriuo kartą per mėnesį kartu su paštu gabenami pinigai – senieji Prancūzijos frankai. Jo bendrininku pasirodo besantis lakūnas Pjeras – žmogus, dėl kurio Rišo buvo atsidūręs kalėjime. Pradžioje šis atsisako, bet vėliau persigalvoja, su sąlyga, kad apiplėšimas įvyks pagal jo scenarijų. Rišo įsmunka į lėktuvą, ketindamas iš šio išmesti maišus su pinigais virš jūros iš anksto sutartoje vietoje, lėktuvą susprogdinti, o pats prieš tai iššokti su parašiutu. Situaciją sunkina tikimybė, kad Pjeras gali pamėginti juo atsikratyti, todėl Rišo pasitelkia į pagalbą vieną buvusių kovos draugų, tikėdamasis jį pergudrauti pats.
Paskutinis teismas (1961 filmas)

**Paskutinis teismas** () – 1961 m. sukurta komedija. Filmas, kuriame mėginama komiškai pažvelgti į Paskutiniojo teismo pranašystę ir kuriame vaidino aktoriai iš JAV, Italijos, Prancūzijos ir Graikijos, buvo neigiamai sutiktas tiek kritikų, tiek žiūrovų.

## Pagrindiniai aktoriai
* Alberto Sordi
* Vittorio Gassman
* Anouk Aimee
* Fernandel
* Nino Manfredi
* Silvana Mangano
* Jack Palance
* Lino Ventura
* Vittorio De Sica

## Turinys

Vieną dieną Neapolio gyventojai iš dangaus išgirsta balsą, skelbiantį, kad 6 valandą prasidės Paskutinis teismas ir kiekvienas jų gaus pagal savo gyvenimo nuopelnus. Žmonės į tai reaguoja labai įvairiai: vieni staiga bando rasti gyvenimo prasmę, kiti – išgryninti savo protą, treti plaka save už padarytas nuodėmes, o dar kiti prisiekia pasitaisyti.

Tačiau nurodyta valanda praeina ir nieko neįvyksta, baimė praeina ir žmonės vėl grįžta prie savo įpročių.
Karas prieš terorą

**Karas prieš terorą**  (taip pat **tarptautinis karas prieš terorizmą**) – tai tarptautinė karinė kampanija, pradėta po rugsėjo 11 dienos teroristinių išpuolių Jungtinėse Valstijose. JAV vadovavo kitų NATO šalių ir aljansui nepriklausančių šalių koalicinei kampanijai sunaikinti al-Qaeda ir kitas karines ekstremistinės organizacijas.

JAV prezidentas George W. Bush pirmasis panaudojo terminą „*karas prieš terorą*” () 2001 metų rugsėjo 20 d. Prezidento Bušo administracija ir vakarų žiniasklaida nuo to laiko šį terminą naudoja apibūdinti tarptautinei karinei, politinei, teisinei ir ideologinei kovai prieš teroristines organizacijas bei jų palaikymu kaltinamus režimus. Ypatingas dėmesys buvo skiriamas musulmonų šalims, susijusiomis su islamo teroristinėmis organizacijomis, tokiomis kaip al-Qaeda. 

2013 metais JAV prezidentas Barakas Obama paskelbė, kad Jungtinės Valstijos nebevykdo karo prieš terorą ir dėmesį sutelkia tik ties tam tikrais priešais ir grėsmėmis. Jis teigė, kad „privalu savo pastangas apibrėžti ne kaip beribį „tarptautinį karą prieš terorą”, o kaip eilę nuolatinių, tikslingų pastangų (mėginimų) išardyti tam tikrus Amerikai grėsmę keliančius agresyvių ekstremistų tinklus.”

## Šaltiniai
Pepė, Liusė, Bom ir kitos merginos

**Pepė, Liusė, Bom ir kitos merginos** () – 1980 m. sukurta komedija, debiutinis režisieriaus Pedro Almodóvar filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Carmen Maura – Pepė
* Eva Siva – Liusė
* Alaska – Bom
* Felix Rotaeta – policininkas / Chuanas
* Concha Gregori – Charito
* Kiti Manver – modelis / dainininkė

## Turinys

Pepė – jauna mergina, kuri savo bute Madride augina marihuaną. Apie tai sužino kaimynystėje gyvenantis policininkas, kuris, mainais už tylėjimą, ją išprievartauja, atimdamas nekaltybę. Norėdama atkeršyti, Pepė kreipiasi pagalbos į savo draugę Bom – lesbietę dainininkę, kuri su savo grupės nariais naktį užpuola ir sumuša skriaudiką. Kitą dieną, norėdama pasimėgauti rezultatu, Pepė pamato, kad auka tapo ne policininkas, o jo brolis dvynys.

Tuomet ji sugalvoja naują keršto planą: mezgimo pamokoje ji ir Bom susidraugauja su šio žmona Liuse. Netrukus paaiškėja, kad Liusė, užguita namų šeimininkė, turi mazochistinių polinkių ir kadangi vyras jos nemuša ir nežemina, paskatinta naujos patirties su agresyviąja Bom, nusprendžia šį palikti. Trijulė – Pepė, Liusė ir Bom – neria į naktinį gyvenimą. Po kurio laiko tėvas nustoja finansuoti Pepę ir ši sukuria reklaminę agentūrą, kuriančią filmukus apie neegzistuojančius produktus. Liusės vyras, negalintis sustaikyti su jos netektimi, nesiliauja jos persekioti ir kartą (su jos sutikimu) ją sumuša. Pepė ir Bom aplanko ją ligoninėje, kur Liusė pareiškia paliekanti Bom ir grįžtanti pas vyrą. Merginos supranta praradusios draugę ir Pepė pasiūlo Bom persikraustyti pas ją...
Romeo ir Džuljeta (1968 filmas)

**Romeo ir Džuljeta** () – to paties pavadinimo Viljamo Šekspyro pjesės ekranizacija, kurioje į ekraną perkeltas eiliuotas tekstas. Interneto svetainėje Rotten Tomatoes juosta vertinama 97% teigiamų atsiliepimų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Leonardo Whiting – Romeo
* Olivia Hussey – Džiuljeta
* Laurence Olivier – balsas už kadro
* Robert Stephens – princas
* Paul Hardwick – lordas Kapuletis
* Natasha Parry – ponia Kapuleti

## Apdovanojimai ir nominacijos
Paslaptis (1974 filmas)

**Paslaptis** () – 1974 m. sukurtas psichologinis trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Louis Trintignant – Deividas
* Marlene Jobert – Džulija
* Philippe Noiret – Tomas

## Turinys

Deividas atsibunda surištas neaiškioje patalpoje, iš kurios jam pavyksta pabėgti nužudžius sargybinį. Besislapstydamas nuo persekiotojų, jis atsiduria atokiame sename name, kuriame gyvena menininkai Tomas ir Džulija, pabėgę ten nuo Paryžiaus triukšmo. Deividas jiems pasisako esąs persekiojamas dėl turimos slaptos informacijos ir pora juo patiki, tačiau kuo toliau, tuo labiau jo elgesys ima kelti abejonių, ypač kuomet laikraštyje pasirodo skelbimas apie iš psichiatrinės ligoninės pabėgusį ligonį. Kelyje sutinkamos policijos užkardos, netoliese nuolat skraidantis sraigtasparnis tarsi patvirtina Deivido žodžius, kad jis pavojingas ir žmonėms, kurie jam padeda, taip pat gresia pavojus, tačiau kažkas jo elgesyje Džuliją verčia abejoti pasakojama istorija. Matydama, kad Tomas vis daugiau leidžia laiko su naujuoju pažįstamu ir juo visiškai pasitiki, ji nusprendžia pati priimti sprendimą ir pranešti apie bėglį policijai. Apie tai sužinojęs, Deividas įniršta ir ją puola, tačiau Džulija spėja iššauti iš jo pistoleto. 

Paskutiniuose filmo kadruose Džulija ir Tomas stovi apsikabinę, ji klausia vyro ar gerai pasielgė, tuo tarpu iš už kalvos pasirodo ginkluoti vyrai, kurie priartėję atidengia į juos ugnį...
Bill Finger

**Bilas Fingeras** (; 1914 m. vasario 8 d. – 1974 m. sausio 18 d.) – amerikiečių komiksų kūrėjas ir rašytojas, geriausiai žinomas dėl kartu su Bob Kane sukurto DC Comics personažo Betmeno.

Fingeras taip pat parašė daug pirmųjų 1940 metų Žaliojo žibinto istorijų, po to kai padėjo sukurti jo personažą ir prisidėjo prie daugelio kitų komiksų serijų plėtros bei kūrimo.

## Ankstesnis gyvenimas ir karjera
Bill Finger gimė Denveryje, Kolorade žydų šeimoje. Jo tėvas Louis Finger emigravo į JAV 1907 metais.  Motina Tessie taip pat pagimdė Bilo Fingero seses: Emily ir Gilda. Šeima persikelė į Bronksą, Niujorką, kur didžiosios ekonominės krizės metu Fingero tėvui teko uždaryti savo parduotuvėlę.

Fingeras baigė DeWitt Clinton gimnaziją Bronkse 1933 metais. Trokštantis būti rašytoju jis prisijungė prie Bobo Keino besiformuojančios studijos 1938 metais, po to kai būdamas šventėje susipažino su Keino kolega DeWitt Clinton. Kane vėliau jam pasiūlė vaiduoklio rašytojo darbą Rusty ir Clip Carson juostoje.

Po metų, kai „National Comics“ sukūrė sėkmingą superherojų Supermeną (*[[Action Comics]]* komiksų žurnale), kilo lenktynės dėl panašių superherojų sukūrimo. Reaguodamas į tai Keinas sugalvojo „The Bat-Man“ personažą. Fingeras patardamas Keinui personažui pasiūlė suteikti gobtuvą vietoj domino kaukės, apsiaustą vietoj sparnų, taip pat pridėti pirštines ir pašalinti raudoną spalvą iš originalaus kostiumo. Pasak paties Fingero, vardas Briusas Veinas kilo iš Robert Bruce, Škotijos patrioto:

Keinas po dešimtmečio savo autobiografijoje parašė: „Aš sukūriau Betmeną kaip superherojų-blogietį, o Bilas jį pavertė mokslininku-detektyvu.“

## Betmeno piktadariai
1994 metais Keinas apdovanojo Fingerą už Betmeno piktadario Džokerio sukūrimą.

Pingvinas pasirodė *Detective Comics* #58 numeryje (1941 m. gruodį). Keinas jį nupiešė po to, kai buvo įkvėptas „Kool“ cigarečių, ant kurių pakelio buvo vaizduojamas pingvinas su kepure ir vytele.

## Filmai
Kaip scenaristas Fingeras parašė, ar padėjo rašyti: *Death Comes to Planet Aytin*, *The Green Slime*, ir *Track of the Moon Beast*, taip pat padėjo rašyti televizijos serialą *Hawaiian Eye* ir *77 Sunset Strip*. Taip pat prisidėjo prie dviejų dalių epizodo „The Clock King’s Crazy Crimes / The Clock King Gets Crowned“, bei prie antrojo *Betmenas* TV serialo sezono.

## Asmeninis gyvenimas
Fingeras buvo vedęs du kartus. Pirmoji jo žmona Portia pagimdė jam sūnų – Fredą, kuris mirė 1992 metais.Po skyrybų Fingeras vedė Lyn Simmons 1960 m.

## Šaltiniai
Kick in de Kök

**„Kick in de Kök“**&nbsp;– didžiausias Estijoje uždarų patalpų ultimeito turnyras, taip pat ir vienas didžiausių Baltijos šalyse, organizuojamas nuo 1998 metų. Turnyras pradėtas rengti Viimsi miestelyje, vėliau perkeltas į Taliną.

„Kick in de Kök“ turnyras tradiciškai organizuojamas balandžio mėnesio antroje savaitėje ir trunka dvi dienas (šeštadienį ir sekmadienį).

Turnyre dėl stipriausių vardo varžosi 24 atvirojo (vaikinų) diviziono ir 16 merginų diviziono komandų iš Baltarusijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Rusijos, Suomijos ir Švedijos.

## Rezultatai

### Atvirasis divizionas

### Merginų divizionas

## Nuorodos
* Turnyro „Kick in de Kök“ oficialus puslapis  (anglų k.)
* Praėjusių turnyrų rezultatai 
* Praėjusiu turnyrų rezultatai (rusų k.) http://175g.ru/tournaments/kick-in-de-kok-2015

## Šaltiniai
Medžių lajų takas

**Medžių lajų takas** (, )  – pažintinis takas, kuris įrengiamas medžių lajų lygyje, paprastai apie 8 – 25 m aukštyje.

Lajų takai pirmiausia pradėti statyti moksliniais tikslais, suteikiant prieigą prie tyrimo objektų, palengvinant senųjų miškų tiriamuosius ir stebėjimo darbus. Ypač turtinga medžių lajose įsikūrusių gyvūnijos ir augmenijos rūšių įvairovė tropiniuose miškuose. Be ekosistemų stebėjimo renkami ir meteorologiniai duomenys, nustatomi išskiriamos ir absorbuojamos anglies kiekiai, fotosintezės reiškiniai, jų poveikis visuotiniam atšilimui.  

Lajų takai – tai dažniausiai tiltų konstrukcijos, jungiančios su aukštai medžiuose ar aplink juos iškeltomis apžvalgos platformomis, stebėjimo bokštais. Šiandien jie taip pat tarnauja kaip ekologinio ir pažintinio turizmo trasos nacionaliniuose parkuose, yra populiarūs daugelyje pasaulio šalių. 

Vieni žinomiausių lajų takų yra *Dhlinza Forest* Pietų Afrikoje, *Taman Negara* nacionaliniame parke Malaizijoje, Kakumo nacionaliniame parke Ganoje, *Kendeda Canopy Walk* Atlantos miesto botanikos sode, JAV. Ilgiausias pasaulyje takas medžių viršūnėse 2010 m. įrengtas Vokietijoje (*Baumwipfelpfad*).

## Lietuvoje

2015 m. pastatytas Anykščių šilelio medžių lajų takas. Jis prasideda nuo Puntuko akmens ir tęsiasi 300 m. Jo pabaigoje galima pakilti į 35 m aukščio apžvalgos bokštą, iš kur atsiveria plati miško panorama. Lankytojams teikiamos gido paslaugos, pravedama mokomoji programa.


Walpole-Nornalup - Tree Top Walk.JPG|Australijoje
Ghana footbridge2.jpg|Ganoje
Baumkronenpfad - Hainich - TreeTopWalk above.JPG|Vokietijoje
Costa rica santa elena skywalk.jpg|Kosta Rikoje
Canopy walkway Makó 01.JPG|Vengrijoje


## Šaltiniai
Rutulai

**Rutulai** (sav. *мыхIаІбыр*) – Kaukazo tauta. Gyvena Rusijoje, pietų Dagestane (daugiausia Rutulo rajone) ir šiaurės Azerbaidžane (Šekio, Kacho raj.). Taip pat yra gyvenančių kitur Rusijoje (Stavropolio kr., Rostovo sr.), Ukrainoje, Gruzijoje, Turkijoje. Bendra populiacija – ~100 tūkst. žmonių. Šneka rutulų kalba, priklausančia šiaurės rytų Kaukazo kalbų šeimai, kuri turi daug tarmių: Muchado, Šinazo, Miuchreko, Ichreko, Borčino–Chnovo. Išpažįsta islamą (sunitai).

## Istorija

Ankstyvoji rutulų istorija susijusi su Kaukazo Albanija, į kurios sudėtį pateko ir Dagestano tautos. Rutulų gyvenama žemė buvo žinoma kaip gelų kraštas. XVI a. sudarė gyvenviečių sąjungą. 1812 m. užkariauti Rusijos.

## Verslai

Rutulai verčiasi daugiausia gyvulininkyste (galvijų, avių auginimas) ir žemdirbyste (kviečiai, rugiai, miežiai, soros). Namudiniai verslai – gelumbės, kilimų gamyba, veltinių vėlimas, vilnonės avalynės gamyba, puodininkystė nenaudojant žiedimo rato, akmens, vario, sidabro apdirbimas.

## Buitis

Gyvenvietės kūrėsi sunkiai prieinamose vietovėse. Aūlai įtvirtinti – su storomis sienomis, signaliniais ir gynybiniais bokštais. Seniausi rutulų namai būdavo vienaaukščiai, vieno kambario, akmeniniai, atskirti nuo ūkinių statinių. Taip pat būta vieno arba dviejų aukštų namų su kiemu.

Apranga panaši į lezginų. Virtuvėje vyrauja miltiniai, mėsos, pieno patiekalai. Valgomi įvairių pavidalų ir dydžių chinkaliai, sorų ir grūstų miltų košės, virtiniai su įvairiais įdarais.

## Papročiai

Būdinga mažoji šeima, nors XIX–XX a. dar buvo gyvenančių išplėstinėmis šeimomis.

Svarbiausia tautinė šventė – *er*. Ji žymi pavasario ir kalendorinių metų pradžią. Išlikęs turtingas folkloras: pasakos, legendos, apeiginės dainos, posakiai, patarlės, „bardinė“ poezija.

## Šaltiniai
* Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998

## Nuorodos
* '''rutulia.com''' —  Rutulų nacionalinė svetainė.
1955 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1955 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 22-asis Lietuvos vyrų ir 8-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

22-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1955 m. kovo 27 – balandžio 22 d.
### Dalyviai
Čempionate dalyvavo 16 dalyvių: dauguma jų buvo vilniečiai – 10, kauniečių dalyvavo 4, po 1 žaidėją iš Klaipėdos bei Plungės. Varžybose dalyvavo ir praėjusių metų prizininkai ir kiti pernai gerai pasirodę šachmatininkai: M. Ostrauskas, L. Abramavičius. J. Krimeris. Tarp debiutantų buvo ir klaipėdietis Reinhardas Barstatis (9 v.) vėliau tapęs prizininku ir plungiškis Algimantas Česnauskis (12 v.), būsimas čempionas ir prizininkas. 
### Rezultatai
Dėl čempiono vardo, kaip ir 1953 m., susikovė R. Cholmovas ir J. Čiukajevas. Pasibaigus turnyrui, abu buvo surinkę po 11,5 taško. Tačiau birželio mėn. tarp jų surengtą mačą vėl įtikinamai laimėjo R. Cholmovas, šeštą kartą tapęs Lietuvos šachmatų čempionu. 

V. Mikėnas, atsilikęs tašku, iškovojo bronzos medalį. Po jo sekė J. Krimeris ir M. Ostrauskas (abu po 9,5 tšk.). Nesėkmingai susiklostė varžybos praėjusių metų Lietuvos čempionui I. Vistaneckiui – aštuntoji vieta (8 tšk.).
### Lentelė

Dėl čempiono išaiškinimo 1955 m. birželio 15-25 d. Vilniuje buvo surengtas mačas tarp Ratmiro Cholmovo ir Jegoro Čiukajevo, kurį 5:1 laimėjo R. Cholmovas.

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

8-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1955 m. spalio 10 – lapkričio 1 d.

Jame dalyvavo 15 šachmatininkių: 7 vilnietės, 5 kaunietės ir po viena žaidėja iš Šiaulių ir Molėtų. Čempionate dalyvavo ir 1954 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės. Nežaidė du kart Lietuvos čempionė, bei daugkartinė prizininkė – E. Lukauskienė. 

Praėjusių metų čempionė M. Lichtenfeld, pasiekusi aukštą rezultatą (13,5 tšk. iš 14) apgynė savo titulą ir antrą kartą tapo Lietuvos moterų šachmatų čempione. 

Marija Kartanaitė, kaip ir pernai, iškovojo sidabro medalį (12 tšk.). Na, o trečią vietą užėmė 1953 m. Lietuvos moterų čempionate debiutavusi, vilnietė  Vilhelmina Kaušilaitė (10,5 tšk.). 

Keturis kartus Lietuvos čempionė, praėjusių metų bronzos medalininkė kaunietė J. Čukajeva turėjo dalintis ketvirtąją vietą su kita kauniete I. Šimkute (abi po 9 tšk.), kuri pernai buvo 5-a. 

Čempionate debiutavo ir keletas būsimų čempionių bei prizininkių: I. Epšteinaitė (6 v. 7,5 tšk.) ir A. Stepanovičiūtė (8 v. 7 tšk.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
Agulai

**Agulai** (sav. *агъулар*) – Kaukazo tauta. Gyvena Rusijoje, pietų Dagestane (daugiausia Agulų rajone, šiek tiek Tabasaranų, Derbento, Kuracho rajonuose). Bendra populiacija – ~35 tūkst. žmonių. Šneka agulų kalba, priklausančia šiaurės rytų Kaukazo kalbų šeimai, kuri turi daug tarmių: Tpigo, Kersio, Košano, Burkichano, Fičio. Plačiai vartoja lezginų, rusų, azerbaidžaniečių kalbas. Išpažįsta islamą (sunitai).

## Istorija

VII a. armėnų šaltiniuose minimi kaip „agutakaniai“, o VIII–IX a. arabų šaltiniuose aprašomi Kušanderės tarpeklio gyventojai. Etnoninimas kildinamas nuo Agulderso tarpeklio pavadinimo. XIV–XVIII a. pateko į Kazikumucho kunigaikštystę. Nuo XIX a. prijungti prie Rusijos.

## Verslai

Agulai verčiasi daugiausia žemdirbyste (kviečiai, rugiai, miežiai, žirniai, kiti ankštiniai, nuo XIX a. – bulvės, česnakai, svogūnai, morkos) ir gyvulininkyste (galvijų, avių, arklių, mulų, asilų auginimas). Namudiniai verslai – odos, vilnos apdirbimas, akmens, medžio raižymas. Dabar lygumų agulai verčiasi vynuogininkyste, sodininkyste, daržininkyste. Kalnuose tebeaudžiami kilimai.

## Buitis

Kalnų kaimai kupetiniai-terasiniai arba padrikieji-laiptiški, lygumose – kupetiniai, mišrūs. Aūlai gerai įtvirtinti, su apsauginiais bokštais. Kaimuose namai greta vienas kito, gatvelės siauros, primena laiptines. Būstas akmeninis, stačiakampio plano, 2–3 (kartais 4) aukštų, plokščiu stogu, siaurais langais, vieneriomis durimis. Nuo XIX a. ėmė plisti didesni namai su terasomis, balkonais.

Apranga panaši į kitų Kaukazo tautų, naudojami sidabriniai papuošalai.

Būdingi mėsiški, pieniški, miltiniai patiekalai: chinkaliai, koldūnai, virtiniai, sūris ir kt.

## Papročiai

Kaimo bendruomenė sudaro atskirą socialinį-ūkinį vienetą. Išlikę kraujo giminystės nulemti endogaminiai visuomeniniai dariniai – tuchumai. Šeima mažoji, bet iki XX a. pr. dar būta išplėstinių šeimų (15–20 narių). Būdingas vaišingumas, pagarba vyresniesiems.

Išlikęs turtingas folkloras: pasakos, legendos, apeiginės, lyrinės dainos, posakiai, patarlės, raudos. Muzikiniai instrumentai: zurna, būgnas, taras, sazas.


Оборонительная башня в селе Хвередж.jpg|Chveredžo gynybinis bokštas (rusų sugriautas)
Агульский мужской костюм.jpg|Vyrų tautinis rūbas
Традиционный костюм агулки.jpg|Moterų tautinis rūbas


## Šaltiniai
* Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998
2015 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

**2015 m. pasaulio vandens sporto čempionatas** – 16-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 24 d. – rugpjūčio 9 d. Rusijos mieste Kazanėje.

## Miestai kandidatai
Čempionato miestas buvo išrinktas 2011 m. liepos 11 d. FINA kongrese Šanchajuje. Kazanė nugalėjo Gvadalacharos, Honkongo, Guangdžou ir Monrealio miestus.

Pirmą kartą plaukimo čempionate dalis sportininkų buvo apgyvendinti sportininkų kvartaluose – kaip daroma ir Olimpinėse žaidynėse. Taip pat pirmą kartą plaukimo čempionatas buvo rengiamas futbolo stadione.

## Medalių lentelė

## Lietuva čempionate

### Šuoliai į vandenį
;Moterys

### Plaukimas
;Vyrai

;Moterys

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pietų Sudano olimpinis komitetas

**Pietų Sudano olimpinis komitetas** – nevyriausybinė sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Pietų Sudane ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete. 

## Istorija
2011 m. Pietų Sudanas paskelbė nepriklausomybę nuo Sudano valstybės. 2012 m. Londone vykusiose 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pietų Sudanas dar negalėjo dalyvauti kaip atskira valstybė, nes neturėjo tarptautinio olimpinio komiteto pripažinto nacionalinio olimpinio komiteto. Galiausiai iš Pietų Sudano kilusiam maratonininkui Guor Marial buvo leista dalyvauti olimpinėse žaidynėse po olimpine vėliava. Tokiomis pat sąlygomis Pietų Sudano lengvaatlečiai turėjo dalyvauti ir 2014 m. jaunimo olimpinėse žaidynėse. 2015 m. rugpjūčio 2 d. Malaizijoje vykusiame tarptautinio olimpinio komiteto posėdyje Pietų Sudanas tapo 206-ąja pilnateise TOK nare.

## Šaltiniai
Eysenck asmenybės klausimynas

**Eysenck asmenybės klausimynas** – psichologijoje naudojamas klausimynas, skirtas įvertinti žmogaus asmenybės bruožus. Šį klausimyną sukūrė psichologai Hans Eysenck ir Sybil B. G. Eysenck.

Hanso Eysencko teorija iš esmės yra paremta fiziologija ir genetika. Nors H. Eysenckas buvo bihevioristas, manęs, kad didelę reikšmę asmenybės formavimuisi turi išmokimas, tačiau jis tvirtino, kad egzistuojančius asmenybės skirtumus lemia genetinis paveldimumas. Todėl Hans Eysenck domėjosi tuo, kas įprastai vadinama temperamentu.

Temperamentas – tai genetiškai nulemtas žmogaus asmenybės aspektas, kuris gali stebimas nuo pat gimimo ar net iki jo. Aprašydamas temperamentu pagrįstą teoriją, Eysenckas neatmetė galimybės, kad kai kurie asmenybės aspektai yra išmokstami, tačiau juos tirti jis paliko kitiems tyrėjams.

## Dimensijos

Eysenck iš pradžių asmenybę apibrėžė kaip dvi biologinio pagrindu paremtas nepriklausomas temperamento dimensijas – *E* ir *N*, bet vėliau išplėtė savo koncepciją, įtraukdamas ir trečią – *P*, dimensiją.

## Šaltiniai
Gita Birenbaum

**Gita Birenbaum** (1903 m. Kaune – 1952 m. Maskvoje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės TSRS psichologė, kartu su Bluma Zeigarnik laikoma viena iš TSRS psichopatologijos tyrimų pradininkių.

## Biografija
Gimė 1903 m. Kaune, studijavo Dancigo technikos universitete, vėliau Berlyno Humboldtų universitete. Kartu su Bluma Zeigarnik ir Tamara Dembo 1927 m. apsigynė disertaciją apie Zeigarnik efektą, kitaip vadinamą nebaigto veiksmo efektu. Darbo vadovu buvo žinomas psichologas Kurtas Levinas. 1930 m. išvyko gyventi į TSRS, kur dirbo Maskvos universitete kartu su Levu Vygotskiu. Vėliau dirbo Maskvos Z. Solovjovo psichiatrijos ligoninėje, taip pat Uljanovske ir Riazanėje. Mirė 1952 m. Maskvoje.

## Darbai
* Das Vergessen einer Vоrnahme: isolierte seelische Systeme und dynamische Gesamtbereiche // Psychologische Forschung. Bd. 13, H. 2–3. Berlin: Springer Verlag, 1930;
* Биренбаум Г. В. К вопросу об образовании переносных и условных значений слова при патологических изменениях мышления // Новое в учении об агнозии, апраксии и афазии. М., 1934
* Самухин Н. В., Биренбаум Г. В., Выготский Л. С. К вопросу о структуре деменции при болезни Пика. – Советская невропатология, психиатрия и психогигиена, 1934, т. III, вып. 6.
* Зейгарник Б. В., Биренбаум Г. В. К проблеме смыслового восприятия. – Советская невропатология, психиатрия и психогигиена, т. IV, вып. 6. М., 1935.
* Биренбаум Г. В., Зейгарник Б. В. К динамическому анализу расстройств мышления. – Советская невропатология, психиатрия и психогигиена, т. IV, вып. 6. М., 1935.

## Nuorodos
* Biografija (rus.)
Kostas Šilgalis

**Kostas Šilgalis** (1923 m. balandžio 1 d. Kašučiuose, Darbėnų valsčius – 1994 m. birželio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos operos solistas (baritonas), redaktorius.

## Biografija
1944 m. Kretingos apskrities raudonųjų partizanų būrio „Pirmyn“ dalyvis. 1945–1949 m. mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume.

1947–1949 m. dirbo „Komjaunimo tiesos“, „Švyturio“ redakcijose. 1949–1976 m. Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro solistas. Sukūrė daugiau kaip 40 vaidmenų. 1976–1988 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto vyriausiasis muzikos redaktorius. 1990–1991 m. prosovietinės radijo stoties „Tarybų Lietuva“ vadovas. 1991 m. sausio 13 d. – rugpjūčio 21 d. prosovietinės radijo ir televizijos vyriausiasis muzikos redaktorius. 

## Įvertinimas
* 1954 m. LTSR nusipelnęs artistas
* 1970 m. LTSR liaudies artistas

## Šaltiniai
2017 m. pasaulio vandens sporto čempionatas

**2017 m. pasaulio vandens sporto čempionatas** – 17-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 14 d. – liepos 30 d. Vengrijos mieste Budapešte.

## Miestai kandidatai
Čempionato miestas buvo išrinktas 2011 m. liepos 15 d. FINA kongrese Šanchajuje. Gvadalachara nugalėjo Honkongo, Guangdžou ir Monrealio miestus.

2015 m. vasario mėnesį, Meksika nusprendė neberengti čempionato, nes neturi pakankamai finansinių lėšų surengti tokį daugiašakį vandens čempionatą.

2015 m. kovo 11 d. čempionato miestu organizatoriai pasirinko Budapeštą.

## Vietos
* Alfréd Hajós nacionaliniame plaukimo stadione – plaukimas, sinchroninis plaukimas, šuoliai į vandenį, vandensvydis
* Balatono ežere – atviro vandens plaukimas

## Grafikas
Iš viso buvo išdalinta 75 medalių komplektai 6 skirtingose rungtyse.

## Lietuva čempionate
Lietuvai šiame čempionate atstovavo 11 sportininkų 2 rungtyse.

### Šuoliai į vandenį
Lietuvai atstovavo Indrė Marija Girdauskaitė ir Angerame Genevievė.

;Moterys

### Plaukimas
Lietuvai plaukime atstovavo 9 sportininkai.

;Vyrai

;Moterys

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Šuoliai į vandenį
}Cao YuanXie Siyi || 443.40
|Oleh KolodijIlja Kvaša || 429.99
|-
| Vyrų sinchroninis 10 m platforma
|Chen AisenYang Hao || 498.48
|Aleksandr BondarViktor Minibaev || 458.85
|Patrick HausdingSascha Klein || 440.82
|-
| Moterų 1 m tramplinas
|Maddison Keeney || 314.95
|Nadežda Bažina || 304.70
|Elena Bertocchi || 296.40
|-
| Moterų 3 m tramplinas
|Shi Tingmao || 383.50
|Wang Han || 359.40
|Jennifer Abel || 351.55
|-
| Moterų 10 m platforma
|Cheong Jun Hoong || 397.50
|Si Yajie || 396.00 	
|Ren Qian || 391.95
|-
| Moterų sinchroninis 3 m tramplinas
|Chang YaniShi Tingmao || 333.30
|Jennifer AbelMélissa Citrini-Beaulieu || 323.43
|Nadežda BažinaKristina Ilinykh || 312.60
|-
| Moterų sinchroninis 10 m platforma
|Ren QianSi Yajie || 352.56
|Kim Mi-raeKim Kuk-hyang || 336.48
|Cheong Jun HoongPandelela Rinong || 328.74
|-
| Mišrus sinchroninis 3 m tramplinas
|Wang HanLi Zheng || 323.70
|Grace ReidTom Daley || 308.04
|Jennifer AbelFrançois Imbeau-Dulac || 297.72
|-
| Mišrus sinchroninis 10 m platforma
|Ren QianLian Junjie || 352.98
|Lois ToulsonMatty Lee || 323.28
|Kim Mi-raeHyon Il-myong || 318.12
|-
| Mišri komanda
|Laura MarinoMatthieu Rosset || 406.40
|Viviana del ÁngelRommel Pacheco || 402.35
|Krysta PalmerDavid Dinsmore || 395.90
|}

### Ekstremalūs šuoliai į vandenį

### Atviras vanduo

### Vandensvydis

### Dailusis plaukimas

### Plaukimas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Jevgenija Gidoni

**Jevgenija Gidoni** (1902 m. sausio 13 d. Kaune – 1954 m. gruodžio 23 d. Leningrade, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės Lietuvos ir TSRS teatro aktorė. Aleksandro ir Grigorijaus Gidoni sesuo.

## Biografija
Gimė 1902 m. sausio 13 d. Kaune Josifo Gidoni (1861–1916) ir Chajos Orelovič (1865–1925) šeimoje. 1918–1922 m. studijavo Petrogrado rusų dramos mokykloje. 1922–1925 m. vaidino Petrogrado valstybiniame akademiniame dramos teatre. 1927 m. ištekėjo už Moisiejaus Kopelmano ir grįžo gyventi į Lietuvą. Antrojo pasaulinio karo metu kartu su vyru ir sūnumi Dmitrijumi buvo uždaryta į Kauno getą, iš kurio pabėgo 1944 m. liepos 10 d. Kauną vėl užėmus sovietų armijai, 1944 m. rugsėjo 4 d. vyras buvo suimtas NKGB ir ištremtas į Taišetą, kur ir mirė po metų. E. Gidoni 1945 m. apsigyveno Vilniuje, 1947–1949 m. vaidino Lietuvos rusų dramos teatre. Mirė 1954 m. gruodžio 23 d. Leningrade.

## Literatūra

* Абашидзе С. К. Мысли и параллели. – Театр, 1924, № 10, с. 4–5.
* Абашидзе С. К. Когда же, наконец, спящий проснется. – Рабочий и театр, 1925, № 5, с. 12–13.
* Новая артистка Театра Русской Драмы Е. О. Гидони. – Сегодня (Рига). – 1930, 29 янв., с. 8.
* Советский театр: документы и материалы, Т. 3. – Л., 1975, с. 308–310.
* Вербинина, Н. В. В школе русской драмы. – M., 1978, с. 86, 99, 112, 213, 224, 247, 255.
* Dramos teatrų premjerinių spektaklių programos. I sąsiuvinis. 1940–1950. – Vilnius, 1983. – P. 44–46.
* Мейерхольд репетирует. Т. 2. – M., 1993.
* Пушкин в эмиграции. 1937. – M., 1999, с. 641.
* Шварц Е. Л. Предчувствие счастья. – M., 1999, с. 66.
* Александринская энциклопедия. Актеры и режиссеры (1756–2006). (В печати)

## Nuorodos
* J. Gidoni Global Performing Arts Consortium tinklalapyje
* J. Gidoni JAV Holokausto memorialinio muziejaus tinklalapyje
Eurolygos 2015–2016 m. sezonas

**[[Eurolyga|Eurolygos]] 2015–2016 m. sezonas** – 16-asis sezonas moderniojoje Eurolygos eroje ir šeštasis po „Turkish Airlines“ vardu.

Berlyne nuo 2016 m. gegužės 12 iki gegužės 15 d. vyko finalinio ketverto varžybos. Čempionai 7 kartą istorijoje tapo Maskvos CSKA klubas iš Rusijos.

## Komandos

Numeris skliaustuose rodo kelintą vietą komandos užėmė nacionaliniuose čempionatuose 2014–2015 m.

## Reguliarusis sezonas

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

## Top 16

### E grupė

### F grupė

## Atkrintamosios varžybos

## Finalo ketvertas

### 1 pusfinalis

### 2 pusfinalis

### Dėl 3 vietos

### Finalas

## Nuorodos
* Oficialus Eurolygos tinklalapis
Oksyvo kultūra

**Oksyvo kultūra** – geležies amžiaus III a. pr. m. e. pabaigos – I m. e. a. pradžios archeologinė kultūra dabartinės Lenkijos teritorijoje Vyslos žemupyje. Kultūros vardas kilo nuo vietovės *Oksywie* (*Oxhöft*), šiandieninio Gdynės miesto dalies, apie 10 km į šiaurę nuo Gdansko, kur buvo atidengtas šios kultūros kapinynas. Oksyvos kultūra, kaip nauja vėlyvojo ikiromėniškojo geležies amžiaus archeologinė kultūra, susidarė dėl keltų pasaulio įtakos bei Pševorsko ir Jastorfo kultūrų impulsų III a. pr. m. e.
Pradžioje ši kultūra užėmė visą dešiniąją žemutinės Vyslos pusę ir sritį prie Kulmo. Klasikiniame periode A2 kultūra užėmė ir sritį Pomeranijoje.

Archeologinių šaltinių duomenimis, čia buvo įsikūrusios vietinių gyventojų grupės – Pomeranijos kultūros tęsėjos. Dėl materialinės kultūros pokyčių ir galbūt gotų diktuojamų laidojimo papročių iš Oksyvos kultūros ikiromėniškojo laikotarpio A3 periodo pabaigoje ir romėniškojo laikotarpio B1 periodo pradžioje išsivystė Vielbarko kultūra. Kapai, kuriuose rasta ginklų (ietigalių, kalavijų, antskydžių), yra ypač svarbūs, tačiau jie žinomi tik iš A2 periodo ir A3 periodo baigiamosios stadijos. Iš minėto laikotarpio ankstyviausio horizonto galima kalbėti apie Pomeranijos varpinius kapus ir Jastorfo kultūros įtaką. Geriau pažįstama Pševorsko kultūros įtaka, ypač Oksyvos kultūros puodininkystei.
Dėl kultūros gyventojų lingvistinės priklausomybės nėra sutariama.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* The Estern Celts in the North. Tomasz Pochnak.
Levas Leontjevas

**Levas Leontjevas** (1901 m. gegužės 10 d. Kaune – 1974 m. Maskvoje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės TSRS ekonomistas. 

## Biografija
Gimė 1901 m. gegužės 10 d. Kaune. 1917 m. tapo komjaunuoliu, 1925 m. baigė Raudonųjų profesorių institutą Maskvoje. Vėliau įvairiuose universitetuose dėstė politinę ekonomiką. Parengė kelis darbus apie politinę ekonomiką, kuriuose kritikavo kapitalistines ekonomikos teorijas. 1944 m. lapkričio 4 d. apdovanotas Lenino ordinu, taip pat Darbo raudonosios vėliavos ordinu. Dirbo Pravdos laikraščio tarptautinio gyvenimo skyriaus redaktoriumi. Mirė 1974 m. Maskvoje. 

## Darbai

* *О ленинских "Тетрадях по империализму"*, М. – Л., 1941;
* *Предмет политической экономии*, М., 1945;
* *Ленинское исследование империализма*, М., 1964;
* *Краткая политическая экономия*, М., 1966;
* *"Капитал" К. Маркса и современная эпоха*, М., 1968.

## Nuorodos

* Biografija (rus.)
ZIL-130

** ZIL-130** (*ЗИЛ-130*) – tarybinis (vėliau Rusijos) sunkvežimis, 1962–2012 m. gamintas Lichačiovo vardo automobilių gamykloje (nuo 1992 iki 2012 m. šiuos sunkvežimius rinko AMUR gamykloje). Tai buvo vienas gausiausių, plačiausiai naudojamų tarybinių sunkvežimių – jų pagaminta virš 3 mln. vienetų.

Automobilio kūrimas pradėtas nuo 1953 m. (tada vadintas ZIS-125). Pirmieji prototipai pasirodė 1957 m., o serijinė gamyba pradėta 1962 m. Sunkvežimis turėjo hidraulinį vairo stiprintuvą, kabinoje – trys sėdimos vietos. Nuo 1977 m. pasikeitė kabinos dizainas – pakeistos radiatoriaus grotelės, posūkių lemputės įrengtos virš (o ne po, kaip anksčiau) žibintų.

Standartinis ZIL-130 modelis buvo bortinis sunkvežimis, kurio ilgis 6675 mm, plotis 2500 mm, aukštis 2400 mm, ratų bazė 3800 mm, masė 4300 kg. Sunkvežimio keliamoji galia – ~6 t. Automobilį varė 8 cilindrų, 6 l darbinio tūrio, 150 AG benzininis variklis.

Sukurta daug įvairių ZIL-130 modifikacijų: vilkikai (ZIL-130V1), savivarčiai (ZIL-130D1), varomi dujomis (ZIL-138), taip pat gaisriniai automobiliai, autokranai ir kt. Sunkvežimiai gausiai eksportuoti į užsienį: Afganistaną, Laosą, Vietnamą, Kubą, Mongoliją ir kt.


ZiL-130V in Seversk.JPG|Vilkikas (seno modelio kabina)
ZiL-130 truck 2013 G1.jpg|Savivartis
Cuba Bus 2.JPG|Kuboje naudojamas žmonių pervežimui
ZiL-130 truck at the Muzeum Polskiej Techniki Wojskowej in Warsaw.JPG|Lenkijos armijoje
Brno, Řečkovice, hasičský ZIL.JPG|Gaisrinė
ZIL-157

**ZIL-157** (*ЗИЛ-157*) – tarybinis padidinto pravažumo sunkvežimis, 1958–1978 m. gamintas Lichačiovo vardo automobilių gamykloje.

1958–1961 m. gamintas kaip ZIL-157, nuo 1961 m. atnaujintas ir gamintas kaip ZIL-157K. Nuo 1978 m. automobilio gamyba perkelta į UAMZ ir tęsėsi iki pat 1991 m. ZIL-157 plačiai naudotas Tarybinės armijos, kolūkiuose, miškų ūkiuose, kai kuriomis savybėmis (paprastu remontu, lengvu pakrovimu) lenkė naujesnius ZIL-130 ar GAZ-53. Tiesa, sunkvežimis neturėjo hidraulinio vairo stiprintuvo.

Standartinis ZIL-157 modelis buvo bortinis sunkvežimis, kurio ilgis 6684 mm, plotis 2315 mm, aukštis 2360 mm (su tentu – 2915 mm), ratų bazė 3665 mm, masė 5540 kg. Sunkvežimio keliamoji galia – ~2,5–4,5 t. Sunkvežimis triašis, visų 6 varomų ratų. Automobilį varė 6 cilindrų, 5,5 l darbinio tūrio, 104 AG benzininis variklis. Didžiausias greitis – 65 km/h.

Sukurta keletas modifikacijų: vilkikas (ZIL-157V), su dvejomis benzino talpyklomis (ZIL-157E) ir kt.


ZiL-157 truck in Russia.jpg|Furgonas
ZIL-157 on Naissaar.jpg|Estijoje
ЗИЛ-157 пожарная машина с флагом Ед иной России.JPG|Gaisrinė
ZiL-157 Koffer vorn links.JPG|Lenkijos armijoje
Калининский район Донецка 021.jpg|Kaip paminklas Donecke
Ev bekčisi

**Ev bekčisi** () turkų mitologijoje – piktoji namų dvasia, naminis. Žmonėms pasirodo gyvatės arba bjauraus juodaodžio žmogaus, kurio apatinė lūpa kybo iki pat kojų, akys juodos, žibančios it anglys, plaukai ilgi ir susivėlę, pavidalu. Namą, kuriame įsikūrė Ev bekčisi, šeimininkai norėję parduoti. Tikima, kad ši būtybė taip pat gyvena apleistuose statiniuose.

Kitose tiurkų tautose Ev bekčisi atitikmenys vadinami , , , .

## Literatūra
* Гордлевский В. А., 1962. * Из османской демонологии*, Избр. соч., т. 3. М., с. 307.

## Šaltiniai
Edzenai

**Edzenai** („šeimininkai“) arba ***edzetai, eženai*** (buriatų), ***eznai*** (kalmukų), ***chanai, chatai, nojonai, sabdakai, šibdakai, debdžidai*** (iš  „vietos valdovai, laukpačiai“, *bde-byed* „geradėjai“) mongolų tautų mitologijoje – tam tikrų gamtos vietų (kalnų, upių, ežerų, miškų ir kt.), būstų, įrankių dvasios. Jos taip pat globoja skirtingas žmogaus veiklas. Atitinka tiurkų *[[Eje]]*.

„Slaptajame pasakojime“ (XIII a.) pasakojama apie Edzenus – žemės ir dangaus viešpačius (*Гадзар усуно эдзет хат*). Mongolų šamanistiniuose iššaukimuose vardijami atskirų upių, uolų, pelkių Edzenai, minimi aštuonių giminių Edzenai, 24, 49 Edzenai, podraug su jais – „Žemės-vandens viešpats“ (*хан Гадзар усун*), esantis lyg ir visų kraštovaizdžio dvasių paveikslu, lyg ir jų valdovu. Dalis mongolams bendrų Edzenų priartėja prie žemės dievybių kategorijos (pvz., Changajaus dvasia-šeimininkė yra oiratų žemės Edzenas, o Tanu kalnagūbrio – Mongolijos).

Kai kurie Edzenai neįasmeninti, tačiau liaudyje tikima, kad jie gali apsireikšti baltu žmogumi baltais rūbais, o jų valdovas, Cagan Ebugenas, žilabarzdis senolis. Pavyzdžiui, buriatų mitologijoje vienas iš miškų Edzenų, Sagannojonas, įsivaizduojamas kaip milžiniškas senis, jojantis briedžiu. Tiesa, kitur tikima, kad Edzenai žmonėms visai nesirodo.

Tikima Edzenus esant turtingais, todėl jų prašoma turtų, jie taip pat globoja augalus, gyvūnus, yra medžiotojai, gyvulių bandų varovai. Vandenų Edzenai (, ) globoja žuvis ir žvejybą. Mongolų tikėjimu, aštuoni debdžitai, vadovaujami Nansaruno, pagal Hormustos valią valdo lietų, sniegą, vėją, perkūniją. Kaip viduriniojo, žmogiškojo, pasaulio būtybės, Edzenai gali būti tarpininkais tarp žmonių ir Tengri. Buriatų mitologijoje chanai, chatai, nojonai suprantami kaip Tengri vaikai ir vaikaičiai, nusileidę iš dangaus. Su Edzenais dažnai sumišęs protėvių kultas. Mongolai tiki, kad Edzenais tampa žymių žmonių, šamanų, raganių dvasios. Buriatai juos dar vadina „babajais“, „batiuškomis“ (t. y., senoliais, tėvokais). Jie skirstomi į gerus ir blogus: geri yra vakarų chanai ar chatai, gyvenantys šiaurės Sajanuose, Pabaikalėje, o blogi, šalti yra rytų kalnų chanai. Jie važiuoja juodais vežimais, pakinkytais varnomis. Blogųjų chanų viešpats – Erlenchanas (Erlikas).

## Šaltiniai
Liudas Alseika

**Liudas Alseika** (1887 m. balandžio 25 d., Kvietkeliai, Šiaulių apskritis – 1960 m. gegužės 19 d., Gorochovecas, Vladimiro sritis, TSRS) – Lietuvos keliautojas, esperantininkas, kraštotyrininkas, pedagogas.

## Biografija
Gimė bajorų šeimoje. Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, vėliau – Rusijoje. 1910 m. baigė Ufos (Baškirija) aukštąją geodezijos mokyklą, įgijo inžinieriaus geodezininko specialybę. Dirbo Urale, Besarabijoje (dabar Moldavija), Kaukaze, Vidurinėje Azijoje. Mokytojavo Vladivostoke.1921 m. grįžo į Lietuvą ir kaip jaunas matininkas įsijungė į žemėtvarkos darbus. Gyveno ir dirbo Klaipėdoje. 1949 m. buvo Klaipėdos kraštotyros muziejaus mokslinis bendradarbis, buvo vienas pirmųjų gidų mieste. Organizavo keliones, pirmuosius respublikinius ir Baltijos šalių turistų sąskrydžius. Būdamas Tarptautinės esperanto asociacijos atstovas Lietuvoje, Klaipėdoje atgaivino esperantinę veiklą, vadovavo kursams Klaipėdos žemės ūkio technikume, dėstė gamtos mokslus. Kelerius metus dirbo Ignalinos gimnazijoje. Praktikavo vegetarizmą.

## Dviračių žygis Klaipėda – Vladivostokas

1960 m. L. Alseika sumanė ir organizavo turistų žygį dviračiais iš Klaipėdos į Vladivostoką, Rusijos Tolimųjų Rytų miestą prie Japonijos jūros. Vladivostokas, kaip pasienio miestas, buvo uždaras, tačiau 1960 m. buvo palankūs miestui lankyti, kadangi buvo švenčiamas 100 metų Vladivostoko jubiliejus. Žygyje, be organizatoriaus, dalyvavo lietuviai Algimantas Knašas, Algirdas Petkūnas, Gofredas Šimkus, Domas Vitkus, du estai Matis Lervandis ir Evaldas Seibė bei vienas dviratininkas iš Leningrado. Keliautojai iš Klaipėdos pajudėjo 1960 m. gegužės 1 d. Kelionės maršrutas apytiksliai sutapo su Sibiro traktu. Dvidešimtąją žygio dieną Rusijoje, 200 km už Maskvos, L. Alseiką mirtinai sužalojo sunkvežimis:

Žygio dalyviai, prie kurių prisijungė Danielius Štaras, pratęsė kelionę ir 1960 m. spalio 9 d. pasiekė savo tikslą – Vladivostoką, ir simboliškai į Ramųjį vandenyną išpylė Baltijos jūros vandenį. Kelionė truko 162 dienas, nuvažiuota 11&nbsp;800 km.

L. Alseika buvo palaidotas Klaipėdos Joniškės kapinėse.

## Pripažinimas
* Gedimino ordinas už nuopelnus Lietuvai;
* 2000 m. Klaipėdoje, ant Bangų gatvėje esančio 23 namo, kuriame dešimt metų gyveno L. Alseika, sienos buvo atidengta memorialinė lenta;
* L. Alseikai skirta ekspozicija Šiaulių dviračių muziejuje.

## Literatūra
* Jonas Kiriliauskas. Liudas Alseika (1887–1960). Pasakojimai apie žmogų kelyje. Litera, 2023.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dviračiais per du žemynus *mytrips.lt*, 2019 m.