open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hanna Hilton

**Hana Hilton** (, tikrasis vardas – *Erica Hunter*; g . 1984 m. gruodžio 31 d. Brukvilis, JAV) – amerikiečių pornografijos aktorė.

## Biografija
Hana gimė 1984 m. gruodžio 31 d. nediliame Indianos miestelyje – Brukvilyje. Mokykloje buvo palaikymo grupės narė, tuo pačiu pusę dienos dirbdamo „Dairy Queen“ užkandinėje. Modelio karjerą pradėjo nuo apatinio trikotažo reklamos. Vėliau jos nuotraukas internete pamatęs agentas pasiūlė darbą Los Andžele.

2006 m. gruodį įvyko pirmoji jos fotosesija žurnalui „Penthouse“, kuriame ji iškart tapo „mėnesio mergina“. Šiek tiek vėliau, sutikus jos vaikinui Džekui Venaisui (pornografijos aktoriui, kuris 2008 m. nuteistas 9 metams laisvės atėmimo už plėšimą ir išžaginimą), nusprendė filmuotis filmuose suaugusiems. Pirmoji jos sekso scena nufilmuota 2008 m., kompanijos „Brazzers“. Tų pačių metų gegužę Hana pasirašė išskirtinį kontraktą su kompanija „Vivid Entertainment“, kuriame nurodyta, kad visose sekso scenose jos partneriu bus jos vaikinas Džekas Venaisas. Jos debiutinis filmas šioje kompanijoje buvo „Meggan & Hanna Love Manuel“.

2009 m. spalio 28 d. tinklalapis „Lukeford.com“ pranešė, kad Hana paliko suaugusiems skirtą pramogų industriją.

Be pornografijos filmų, Hana atliko kamėją filme „Svetimas kūnas“.

## Premijos ir nominacijos
* 2006: Twistys Treat of the Month November
* 2006: Penthouse – Pet December
* 2007: Hustler Honey January
* 2007: Booble Girl of the Month May
* 2008: Booble Girl of the Month July
* 2009: WrestlingInc Girl of the Month April

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* IMDb profilis
Kabardos-Balkarijos vėliava

**Kabardos-Balkarijos vėliava** – Rusijos Federacijos respublikos Kabardos-Balkarijos simbolis. Vėliava patvirtinta 1994 m. Jos proporcijos – 2:3. Tai trispalvė, kurioje gulsčiai išdėstytos žydra, balta ir žalia juostos. Per vidurį, baltojoje juostoje yra apskritimas, kuriame iš tų pačių spalvų sudarytas Elbruso kalno vaizdas (žydras dangus, žalia žemė, balti kalnai).
Naujasis Atonas

**Naujasis Atonas** (, , , ) – miestas prie Juodosios jūros, Abchazijoje („de jure“ – autonominė respublika Gruzijos sudėtyje). Priklauso Gudautos rajonui. Nutolęs 22 km į šiaurės vakarus nuo Suchumio. Ankstesni miesto pavadinimai: *Nikopol*, *Acheisos*, *Anakopia*, *Nikopia*, *Nikofia*, *Nikopsis*, *Absara* ir *Psyrtskha*.

Netoli miesto stūkso Iverijos kalnas, kuriame yra Naujojo Atono urvas (karstinio tipo urvas).

III a. dokumente paminėtas Anakopijos stambus graikų jūrų uostas. Išlikę griuvėsiai. V a., ant Iverijos kalno, gruzinai pastatė tvirtovę. 1033 m. atiteko Bizantijai. Nuo 1072 m. Gruzijos sudėtyje.

## Miestų partnerystė
*  Sergijev Posadas, Rusija
*  Sarovas, Rusija
*  Riazanė, Rusija
*  Kalaseta, Italija
*  Sremski Karlovcai, Serbija


2014 Nowy Aton, Plaża i Góra Anakopia (01).jpg|Naujojo Atono paplūdimys. Tolumoje Iverijos kalnas
2014 Nowy Aton, Cerkiew św. Szymona Apostoła (06).jpg|Apaštalo Simono Kananiečio cerkvė
2014 Nowy Aton, Muzeum Królestwa Abchazji (02).jpg|Muziejus


## Šaltiniai
Ust Džeguta

**Ust Džeguta** (, , ) – miestas Rusijoje, Karačiajų Čerkesijoje, 8 km į pietus nuo Čerkesko, Kubanės dešiniajame krante; rajono centras. Mieste nuo Kubanės atsišakoja Didysis Stavropolio kanalas. Pro miestą eina vadinamasis Suchumio karo kelias, yra Džegutos geležinkelio stotis prie atšakinės linijos. Statybinių medžiagų (plytų, cemento, gelžbetonio, klinties) pramonė. Veikia vandens jėgainė.

## Gyventojai

2002 m. tautinė sudėtis mieste buvo tokia: 49,6 % – karačiajai, 35,3 % – rusai, 6,8 % – abazinai, 1,8 % – čerkesai.

## Istorija

1861 m. įkurta kazokų stanica Ust Džegutskaja. 1935 m. tapo rajono centru, o 1975 m. – Ust Džegutos miestu.

## Šaltiniai
Naujojo Atono urvas

**Naujojo Atono urvas** (, , ) – karstinio tipo urvas Iverijos kalne, netoli Naujojo Atono, Abchazijoje (Gruzija). Vienas didžiausių pasaulio urvų. Jo tūris apie 1 000 000 m³. Ilgis – 1900 m. Gylis – 183 m.

Pirmą kartą tyrinėtas 1961 m. Nuo 1975 m. – turistinė atrakcija.


New Athos cave (3337826345).jpg
Novoafonskaya peshera 3.jpg
New Athos cave (3337830487).jpg


## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Toma Vaškevičiūtė

**Toma Vaškevičiūtė** (g. 1986 m. liepos 3 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė.

## Vaidmenys

## Teatre
* 2008 Donja Marija arba Markita. Prosper Mérimée „Atsitiktinumas“, rež. Gabrielė Tuminaitė. VVMT
* 2008 Mergelė. „Svajonių Piligrimas“, rež. Jonas Vaitkus. VVMT
* 2008 Brenda. Jim Cartwig. „Kelias“, rež. Artūras Areima. VVMT
* 2009 Polina Andrejevna. Anton Čechov. „Žuvėdra“ , rež. Rimas Tuminas. VVMT
* 2009 Luizė Miller. Friedrich Schiller. „Laimingi“, rež. A. Areima. NKDT (1. Auksinis scenos kryžius)
* 2009 Jelena, jaunoji Serebriakovo žmona. A. Čechov. „Dėdė Vania“, rež. Eric Lacascade. LNDT
* 2009 Hildė. Henrikas Ibsenas. “Meistras Solnesas” , rež. Yana Ross. LNDT
* 2010 Kambarinė. Arthur Schnitzler. „10 dailogų apie meilę“, rež. Y. Ross. LNDT
* 2010 Lavinija. Eugene O’Neill. „Prakeiktieji“, rež. Artūras Areima
* 2010 Regina. H. Ibsen. „Šmėklos“, rež. A. Areima. NKDT
* 2011 Emi. Mika Myllyaho. „Chaosas“, rež. Y. Ross. LNDT
* 2011 Liz. Marius Ivaškevičius. „Išvarymas“, rež. Oskaras Koršunovas. LNDT
* 2012 Slavka. B. Nušičius. „Daktaras“, rež. Adolfas Večerskis. Domino teatras
* 2012 Ieva Teresė. Justinas Marcinkevičius. „Katedra“, rež. O. Koršunovas. LNDT
* 2013 Marika. Ferenc Molnár. „Lilijomas“, rež. László Bagossy. LNDT
* 2013 Bakchantė. Euripidas. „Bakchantės“, rež. Gintaras Varnas. LNDT
* 2013 Dora (1920-1941). Tadeusz Słobodzianek. „Mūsų klasė“, rež. Y. Ross. LNDT
* 2014 Toma. Jānis Balodis, Goda Dapšytė. „Barikados“, rež. Valteris Sīlis. LNDT
* 2014 Rašytojos siela. Saara Turunen. „Broken Heart Story (Sudaužytos širdies istorija)“, rež. Saara Turunen. LNDT
* 2014 Jolanta. Mindaugas Nastaravičius. „Demokratija“, rež. Paulius Ignatavičius. LNDT
* 2015 Tarnaitė Herta. Thomas Bernhard. „Didvyrių aikštė“, rež. Krystian Lupa. LNDT
* 2016 Inga. Agnese Rutkēviča. „Gyvūnas Ku Kū“, rež. Rolandas Atkočiūnas. LNDT
* 2017 Nomeda. Pagal A. Čechovą. „Trys seserys“, rež. Y. Ross. LNDT
* 2017 Elmira. Moljeras „Tartiufas“, rež. O. Koršunovas. LNDT
* 2021 Dita-Marija. Marius Ivaškevičius „Miegantys“, O. Koršunovas. LNDT (2. Auksinis scenos kryžius, Geriausia nepagrindinio vaidmens aktorė)

### Kine
* 2007 m. Nuodėmės užkalbėjimas
* 2007 m. Das Inferno - Flammen über Berlin (TV filmas)
* 2008 m. Nereikalingi žmonės (filmas)
* 2009 m. Hot Dog (trumpametražis filmas)
* 2009 m. Duburys (filmas)
* 2010 m. Anarchija Žirmūnuose, Vilė
* 2012 m. Expermenas (trumpametražis filmas)
* 2012 m. Banged Up Abroad (dokumentinis filmas)
* 2013 m. Commemoration: Ponym (trumpametražis filmas)
* 2013 m. Bez Prava Na Vybor (mini serialas)
* 2014 m. Inspektorius Mažylis (serialas)
* 2014 m. Nesamasis Laikas
* 2015 m. Visi vyrai – kiaulės (serialas)
* 2015 m. Kunigo naudą velniai gaudo
* 2018 m. Grąžinti nepriklausomybę
* 2021 m. Piktųjų karta

## Įvertinimai
* 2010 m. Auksinis scenos kryžius už pagrindinį Luizės vaidmenį spektaklyje „Laimingi“ (pagal Friedrich Schiller pjesę „Klasta ir meilė“, rež. Artūras Areima, KVDT)
* 2021 m. Auksinis scenos kryžius už Ditos ir Ditos-Marijos vaidmenis spektaklyje „Miegantys“ (Lietuvos nacionalinis dramos teatras)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
Argentina (serialas)

**„Argentina“** () – 2015 m. rusiškas kriminalinis serialas, melodrama. Pasakoja apie paauglį vaikiną (pravarde Argentina). Jis auga vaikų namuose, krečia įvairias išdaigas, apkaltinamas, kad pavogė pinigus iš internatinės mokyklos seifo ir yra priverstas bėgti iš internato. Tuo tarpu verslininkas Olegas Basovas savo pagalbininkei Olgai pranešė apie firmos bankrotą ir su vekseliais išsiuntė į oro uostą, kad ši skristų į Kiprą. Pakeliui į oro uostą Olga partrenkė Argentiną ir prasideda nenuspėjamų įvykių grandinė. Lagaminėlį ima medžioti ir nusikaltėliai, ir Olego Basovo parankiniai.

## Kūrėjai
* Prodiuseris Sergejus Sendykas (Сергей Сендык).
* Režisierius Sergejus Krutinas (Сергей Крутин).
* Scenaristas Andrejus Fadejevas (Андрей Фадеев).
* Operatorius Ilšatas Šugajevas (Ильшат Шугаев).

## Aktoriai
: *Aktorius – serialo veikėjas.*
* Tatjana Arntgolc (), – pagalbininkė Olga.
* Konstantinas Solovjovas (), policijos kapitonas.
* Semionas Treskunovas (), vaikų namų globotinis "Argentina".
* Anatolijus Kotas (), verslininkas Olegas Basovas.

## Šaltiniai
Sinchronininkės (serialas)

**„Sinchronininkės“** () – 2016 m. rusiška melodrama. Pasakoja apie merginas Olią ir Janą, kurios dvidešimt metų užsiima sinchroniniu plaukimu, kartu nuo vaikystės sportuoja. Prieš čempionatą jų santykiai komplikavosi ir jų duetas išsiskyrė. Olia svajojo ištekėti ir sukurti šeimą, bet jos jaunikis apie tai nenorėjo net girdėti, tada ji įsidarbina tėvo firmoje ir tampa tėvų skyrybų dramos liudininke. Jana svajoja dalyvauti pasaulio pirmenybėse, tačiau jai akivaizdžiai trūksta artistiškumo ir charizmos, kuria pasižymi Olia. Janos naujoji porininkė neatitinka pasaulinio lygio reikalavimų ir nesiseka darniai atlikti privalomų programų.

## Kūrėjai
* Prodiuserės Irina Kuznecova ir Anastasija Ščerbakova (Ирина Кузнецова (II), Анастасия Щербакова (II)).
* Režisierius Aleksandras Kananovičius (Александр Кананович).
* Scenaristė Valentina Ševiachova (Валентина Шевяхова).
* Operatorius Aleksejus Arsentjevas (Алексей Арсентьев).

## Aktoriai
: *Aktorius – serialo veikėjas.*
* Eugenija Osipova () – sinchronininkė Olia.
* Vera Špak () – sinchronininkė Jana.
* Anton Denisenko () – lovelasas, turistinės firmos savinininkas.
* Rodion Galiučenko () – Olios tėvo firmos juristas.

## Šaltiniai
* russkoekono.net svetainė
Karačiajevskas

**Karačiajevskas** (, , ) – miestas Rusijoje, Karačiajų Čerkesijoje, 55 km į pietus nuo Čerkesko, ties Kubanės, Teberdos ir Maros santaka; rajono centras. Pro miestą eina vadinamasis Suchumio karo kelias. Gelžbetonio, kondensatorių gamyklos, maisto (duonos, pieno, alaus, mineralinio vandens) pramonė. Veikia universiteto padalinys.

## Gyventojai

2002 m. tautinė sudėtis mieste buvo tokia: 72,7 % – karačiajai, 16,3 % – rusai, 3 % – osetinai, 1,4 % – čerkesai, 1,1 % – nogajai.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1926 m. ir iki 1944 m. vadinta Mikojan Šacharu (*Микоян-Шахар*). Ištrėmus karačiajus, miestas (nuo 1929 m.) priskirtas Gruzijos TSR, ir vadintas Kluchoriu. 1955 m. grąžintas į RTFSR sudėtį, o 1957 m. pervadintas Karačiajevsku.

## Šaltiniai
Airija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Airija]]** **[[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos dainų konkurse]]** debiutavo 2015 metais.

## Istorija
Airija konkurse planavo bei galėjo dalyvauti ir 2014 m., tačiau dėl finansinių problemų, debiutas neįvyko.

2015 m. kovo 23 d. Airijos televizijos kanalas TG4 paskelbė, kad šalis debiutuos 2015 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, Sofijoje, Bulgarijoje.  Šalis surengė atranką „Junior Eurovision Éire“, kurioje išaiškėjo, kas bus pirmasis šalies atstovas ir kas gi dainuos ant scenos Bulgarijoje. Atranką laimėjo Aimee Banks su daina „Réalta na mara“ (). Su šia daina Airijos atstovė konkurse surinko 36 taškus ir užemė 12-ą vietą.

Airija kelią konkurse tęsė ir kitais metais. Kaip ir praeitą kartą, šalis surengė atranką, kurią laimėjo Zena Donnelly. Su savo daina „Bríce ar Bhríce“ (), atlikėja Maltoje užemė 10-ą vietą, o iki šiol tai geriausias Airijos rezultatas.

2017 m. šaliai atstovavo Muireann McDonnell su daina „Súile glasa“ (). Surinkusi 54 taškus, užemė priešpaskutinę (15-ą) vietą. Tai kol kas blogiausias Airijos rezultatas konkurse.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2015–2017 m.

### Taškai nuo Airijos į…

### Taškai Airijai nuo...

## Komentatoriai ir pranešėjai

## Taip pat skaitykite
* Airija Eurovizijoje
* Airija Eurovizijos šokių konkurse

## Nuorodos
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Karačiajų Čerkesijos vėliava

**Karačiajų Čerkesijos vėliava** – Rusijos Federacijos respublikos Karačiajų Čerkesijos simbolis. Patvirtinta 1994 m. Proporcija – 1:2. Tai trispalvė, sudaryta iš gulsčių juostų – žydros, žalios ir raudonos. Viduryje, žaliojoje juostoje yra apskritimas geltonu kraštu, kuriame vaizduojama tekanti saulė (geltona) bei balta, kalnus simbolizuojanti, horizonto linija. Žydra vėliavos spalva simbolizuoja ramybę, taiką, giedrus poelgius, žalia – gamtą, vaisingumą, jaunystę, raudona – pergalę, draugiškumą, tautų santarvę.

## Šaltiniai
Adygėjos vėliava

**Adygėjos vėliava** – Rusijos Federacijos respublikos Adygėjos simbolis. Vėliava oficialiai patvirtinta 1992 m., nors sukurta kur kas seniau. Tai tradicinė čerkesų vėliava – jos fonas žalias, jame geltona spalva atvaizduotos 3 sukryžiuotos strėlės (simbolizuoja 3 senąsias adygų kunigaikštystes bei kalvystės dievą Tlepšą), o virš strėlių pusračiu išdėstyta 12 žvaigždžių (9 sudaro pusračio lanką, o 3 – gulsčia tiese virš strėlių). Žalia vėliavos spalva simbolizuoja krašto žalumą, gamtą, taip pat gyvastį, amžinybę, islamą. Proporcija – 1:2.

Vėliavą 1836 m. sukūrė škotų diplomatas Deividas Urkvartas (*David Urquhart*), kadangi britai tuo metu rėmė čerkesus Kaukazo kare ir palaikė Čerkesijos valstybės sukūrimą. Dabar ši vėliava naudojama ne tik adygų, bet ir kitų Rusijoje bei svetur gyvenančių čerkesų grupių.

## Šaltiniai
Polesė (viešbutis)

**„Polesė“** () – apleistas viešbutis Pripetėje, Černobylio zonoje.

## Istorija
Viešbutis pastatytas XX a. aštuntojo dešimtmečio viduryje ir buvo skirtas Černobylio AE svečiams ir lankytojams. 1986 m. balandžio 26 d. atominėje elektrinėje įvyko avarija, dėl kurios buvo evakuoti Pripetės gyventojai. Likviduojant avarijos padarinius viešbutis, kuris tiesiogiai matomas nuo atominės elektrinės, buvo apgyvendintas likvidatorių. Be to jame buvo įrengtas dozimetrinis postas, o nuo jo stogo vyko straigtasparnių skrydžių krypties korekcijos. Pasibaigus aktyviai likvidacijos fazei statinys buvo apleistas.

2012 m. pasirodė pranešimai apie ketinimą nugriauti pastatus begriūnančiame mieste, tame tarpe ir viešbutį „Polesė“. Tačiau šie planai nebuvo įgyvendinti ir 2019 m. vasarą apleistas pastatas tebestovėjo.

## Populiariojoje kultūroje
* Kompiuteriniame žaidime „Call of Duty 4: Modern Warfare“ leitenantas Praisas ir kapitonas Makmilanas planavo teroristų lyderio Imrano Zachajevo žmogžudystę nuo šio pastato stogo.
* Viešbutis yra viena iš lokacijų žaidime „S.T.A.L.K.E.R.: Shadow of Chernobyl“.

## Šaltiniai
Tuapsė

**Tuapsė** () – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, uostamiestis Juodosios jūros pakrantėje, prie Tuapsės upės žiočių, Kaukazo papėdėje; rajono centras. Transporto mazgas: geležinkelio stotis prie linijos į Sočį, plentai į Novorosijską, Sočį, Apšeronską. Naftos perdirbimo, maisto (duonos, mėsos) pramonė, laivų remontas. Turizmas, kurortai. Veikia krašto, Tuapsės gynybos muziejai, teatras.

## Gyventojai
2010 m. 75,2 % Tuapsės gyventojų buvo rusai, 8,5 % – armėnai, 1,9 % – ukrainiečiai, 1,3 % – adygai (čerkesai).

## Istorija
1838 m. rusai prie Tuapsės žiočių pastatė karinį įtvirtinimą, kurį pavadino Aleksėjaus Veliaminovo garbei. Netrukus tvirtovę sugriovė čerkesai šapsugai. 1857–1859 m. veikė turkų tvirtovė, bet vėliau užimta rusų. 1864 m. per Tuapsės uostą iš Čerkesijos į Osmanų imperiją išsikraustė didelė dalis čerkesų. 1864 m. įkurta Veliaminovskajos stanica. 1896 m. gyvenvietė pervadinta į Tuapsę, o 1916 m. tapo miestu, tais pačiais metais ją pasiekė geležinkelis. Miestas buvo smarkiai apgriautas per II pasaulinį karą.

## Sportas
* FK Tuapsė (futbolo klubas);

## Šaltiniai
Gelendžikas

**Gelendžikas** () – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros (Gelendžiko užutėkio) pakrantėje, 25 km į pietryčius nuo Novorosijsko, Kaukazo (Markotcho kalnagūbrio) papėdėje. Praeina plentas Novorosijskas–Sočis. Svarbus pajūrio klimatinis kurortas, apylinkėse įsikūrę daug kurortinių miestelių (Gelendžiko kurortinis rajonas). Apylinkėse vystoma vynuogininkystė ir sodininkystė. Veikia krašto muziejus.

## Gyventojai

2010 m. 84,9 % Gelendžiko gyventojų buvo rusai, 4,9 % – graikai, 2,7 % – armėnai, 2,7 % – ukrainiečiai.

## Istorija

Senovėje dabartinio miesto vietoje gyvavo graikų kolonijos – ankstyviausia žinoma kolonija buvo ***Torikas*** (), vėliau vadinta ***Pargais***. Bizantijos laikais čia būta prieplaukos, vadintos Eptala, o XIII–XV a. – genujiečių uosto ***Mavrolako***. XV a. uostą perėmė turkai ir pavadino Gelendžiku. 1829 m. gyvenvietę užėmė rusai. Vėliau tvirtovę užėmė turkai, o 1857 m. ją vėl atkovojo rusai. 1915 m. Gelendžikas tapo miestu.

Į pietryčius nuo miesto yra didesni nei 17 000 m² ploto vadinami Putino rūmai. 

## Šaltiniai
Mineraliniai Vandenys

**Mineraliniai Vandenys** () – miestas Rusijoje, Stavropolio krašto pietuose, Kaukazo Mineralinių Vandenų kurortinėje srityje, Kumos slėnyje. Labai svarbus transporto mazgas: yra didžiausias pietų Rusijoje oro uostas, geležinkelio stotis (linijos į Armavirą, Prochladną, Kislovodską), praeina „Kaukazo“ plentas (M29). Maisto (duonos), statybinių medžiagų pramonė. Turizmas, sanatorijos.

## Gyventojai

2010 m. 82,6 % miesto gyventojų sudarė rusai, 8,7 % – armėnai, 1,3 % – ukrainiečiai, 1,1 % – graikai.

## Istorija

1875 m. prie geležinkelių mazgo įsteigta stotis „Sultanovskaja“. 1925 m. atidarytas svarbus oro uostas. 1922 m. suteiktos miesto teisės ir pavadinimas „Mineraliniai Vandenys“.

## Šaltiniai
Unė Kaunaitė

**Unė Kaunaitė** (g. 1991 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – rašytoja, visuomenės veikėja.

## Biografija
2010 m. baigė Vilniaus licėjų. 2010–2014 m. studijavo Šv. Andriaus universitete Škotijoje, suteiktas psichologijos ir socialinės antropologijos bakalauro kvalifikacinis laipsnis. 2015–2016 m. studijavo Kembridžo universitete Didžiojoje Britanijoje, suteiktas Švietimo studijų magistro kvalifikacinis laipsnis.

2014–2015 m. dirbo VšĮ „Investuok Lietuvoje“ projektų vadove programoje „Kurk Lietuvai“, vykdė projektus Švietimo ir mokslo ministerijoje, Nacionalinėje Martyno Mažvydo bibliotekoje ir Vidaus reikalų ministerijoje. 2016–2020 m. dirbo Ministro Pirmininko Sauliaus Skvernelio patarėja švietimo, mokslo, kultūros ir sporto klausimams.

U. Kaunaitės romanas „Sudie, rytojau“ išrinktas į Metų knygos rinkimus (paauglių kategorija) 2012 m. ir išleistas Brailio raštu. 2021 m. tapo Lietuvos rašytojų sąjungos nare.

## Kūrybos bruožai
U. Kaunaitės kūriniuose aiški pilietinė laikysena, jos romanai realistiniai, socialinio pobūdžio. Jos kūriniuose nagrinėjamos Nepriklausomybės kartos problemos: pasirinkimai ir vyresniosios kartos primetama atsakomybė už laisvos šalies kūrimą, emigravusių jaunų žmonių santykis su tėvyne, patyčios, tapatybė ir žmogiškumas. Jos romanas „Sudie, rytojau“ apibūdinamas kaip „unikalus riboženklis,  pasukęs ne tik gana reta problemų prozos, bet ir intelektualesnės paauglių literatūros linkme“, „keliantis labai originalią ir mūsų paauglių ir jaunimo literatūroje dar netyrinėtą temą“.

## Bibliografija

* *Sudie, rytojau*. Vilnius, Žara, 2011. ISBN 978-9986-34-267-0
* *Žmonės iš Alkapės*. Vilnius, Žara, 2014. ISBN 978-9986-34-307-3
* *Laiškai Elzei*. Vilnius, Alma Littera, 2016. ISBN 978-6090-12-394-2
* *2084*. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2023. ISBN 978-6094-80-354-3

## Šaltiniai
Paalksnių pilkapynas

**Paalksnių pilkapynas ir kapinynas** (***Milžinkapiai***) – senovinių kapaviečių ir pilkapių sankaupa Lietuvoje, Kelmės rajone, Kražių seniūnijoje, Paalksnių kaimo pakraštyje, miškelyje. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.

Pilkapyną sudaro ~20 apardytų II–IV a. pilkapių. Sampilų skersmuo 5–7 m, aukštis 0,5–1,5 m. Pilkapiuose rasta laiptelinė žalvarinė segė. Netoli pilkapyno esančiuose laukuose rasta X–XIV a. degintinių bei griautinių kapų su įkapėmis (dalis radinių apdegę): plačiaašmeniais kirviais, žalvarinėmis pasaginėmis segėmis, geležiniais skiltuvais ir peiliais, molinių puodų šukėmis.

Paalksnių pilkapyno radiniai saugomis Lietuvos nacionaliniame, Kauno istorijos, Šiaulių „Aušros“ muziejuose.

## Šaltiniai
Karpotasis ožekšnis

**Karpotasis ožekšnis** (*Euonymus verrucosus*) – smaugikinių (*Celastraceae*) šeimos krūmas.

Rūšis paplitusi Europoje, Kaukaze ir Mažojoje Azijoje. Šiaurrytinė arealo riba nuo pietinės Skandinavijos siekia Narvą, Pskovą, Tverę, Jaroslavlį, Viatką, Permę eina Ufos link.

Iki 2 m aukščio rutuliškas, ažūrinis, paprastai su keliais kamienais krūmas. Auga lėtai. Žydi sulapojus, gegužę–birželį.

Šakelės apvalios, karpotos. Lapai pailgai kiaušiniški, smulkiai dantytais kraštais. Vainiklapiai žalsvi, raudonai taškuoti. Subrandina gelsvai raudonas dėžutes. Sėklų apvalkalas raudonas, apaugęs tik pusę sėklos. Sėklos juodos. Daugiametis, gyvena iki 50 metų.

Plinta sėklomis, negausiai šaknų atžalomis.

Dirvožemiui mažiau reiklus ir geriau pakenčia unksmę nei europinis ožekšnis. Ištvermingas šalčiui ir sausroms. Dažnai pasitaiko lapuočių miškų arba mišrių pušynų su eglėmis ir lapuočiais trake, taip pat paupių šlaitų krūmynuose.

Kadangi šaknų žievėje esama iki 33 % gutaperčios, anksčiau buvo auginamas plantacijose. Sėklose esama iki 54 % lėtai džiūstančio aliejaus.

Karpotasis ožekšnis auga visoje Lietuvoje, išskyrus vakarinę šalies dalį.


Euonymus verrucosus20110528 137.jpg|Žiedai
Euonymus verrucosus 20080907a.jpg|Lapai
Euonymus verrucosus kz2.jpg|Augalas


## Šaltiniai
Šluotelinė hortenzija

**Šluotelinė hortenzija** (*Hydrangea paniculata*) – hortenzijinių šeimos (*Hydrangeaceae*) augalas. Kilusi iš pietų ir rytų Kinijos, Korėjos, Japonijos, Sachalino.

Tai iki 2 m aukščio užaugantis krūmas. Žiedus augina pirmamečiai ūgliai. Žiedai susitelkę į dideles šluotelės žalsvai balti, žydėjimo pabaigoje rausvi.

Lietuvoje auginama lauke ir šiltnamiuose.

Veislės: 'Interhydia', 'Grandiflora', 'Kyushu', 'Praecox', 'Unique'.

## Šaltiniai
Akera

**Akera** (, ) – upė, tekanti Azerbaidžane (Kalnų Karabache); Arakso kairysis intakas. Prasideda Karabacho kalnyne. Upės ilgis – 128 km. Teka per Kubadlio ir Zangelano rajonus bei Armėnijos–Azerbaidžano pasieniu.

Didžiausias intakas – Vorotanas.

Nuolydis tarp ištakų ir žiočių – 2812 m. Upės vandenys naudojami drėkinimui. Veisiasi upėtakiai ir arktiniai omuliai.
Šviesioji hortenzija

**Šviesioji hortenzija** (*Hydrangea arborescens*) – hortenzijinių šeimos (*Hydrangeaceae*) augalas. Kilusi iš Šiaurės Amerikos rytų: nuo pietų Niujorko iki Floridos, Apalačų miškuose.

Tai nedidelis krūmokšnis. Lapai dideli (8–18 cm ilgio), plačiai kiaušiniški. Žiedai balti, sukrauti į kekę. Nereikli, ganėtinai atspari šalčiui.

Lietuvoje auginama darželiuose. Dauginama ūgliais ir krūmo dalijimu.

Veislės: ‘Annabelle’, ‘Grandiflora’.


Hydrangea arborescens 'annabelle'2.jpg|‘Annabelle’
Lake Hopatcong State Park NJ wildflowers.jpg|Laukinės hortenzijos


## Šaltiniai
Karabacho kalnynas

**Karabacho kalnynas** (, ) – vulkaninė plynaukštė rytinėje Mažojo Kaukazo dalyje, Armėnijoje ir Azerbaidžane (Kalnų Karabacho Respublikoje). Pietuose ribojasi su Murovdagu. Karabacho kalnyną nuo Karabacho kalnagubrio skiria Akeros upė (Arakso kairysis intakas). Aukščiausias taškas – Deligadas (3616 m).
Bufetas

**Bufetas** () – maitinimo paskirties įstaiga, skirta tenkinti masinio maitinimo poreikius ir veikianti savitarnos principu. Maistas būna paruoštas bei matomas iš anksto ir tinkamas valgyti iškart, lankytojams sudaromos sąlygos patiems įsidėti pageidaujamą kiekį norimo maisto arba dirba tai darantis personalas. Pagrindinis dėmesys skiriamas aptarnavimo greičiui bei efektyvumui, galimybei aptarnauti daug žmonių vienu metu, ir maisto kokybei.


Vaizdas:Hot Buffet line aboard Celebrity Equinox.jpg|Karšto maisto bufetas su aptarnaujančiu personalu
Vaizdas:Buffet brekafast (5078306699).jpg|Pusryčių bufetas
Vaizdas:Chinese buffet2.jpg|Kinų virtuvės maisto bufetas


## Taip pat skaitykite
* Valgykla
* Bistro
* Kavinė
* Baras
* Užeiga
* Smuklė
* Kabaretas
* Restoranas
Užeiga

**Užeiga**, užeigos namai () – ekonominės ar vidutinės klasės maitinimo paskirties įstaiga, gebanti aptarnauti vidutinius lankytojų srautus, turinti licenciją pardavinėti alkoholinius gėrimus bei orientuota į žmonių socializacijos poreikius. Didelis dėmesys skiriamas gėrimų pasirinkimui, užsakymai maistui priimami pagal meniu, atsiskaitoma užsakant arba apsilankymo pabaigoje. 

Siekiama kompromiso tarp aptarnavimo greičio, kainos ir kokybės bei išlaikyti platesnį prieinamumą bei populiarumą, stengiamasi sukurti jaukią, kartais teminę, aplinką tinkančią įvairaus dydžio kompanijoms. Paprastai jungiama su baru, siūloma įvairių šalių populiarių patiekalų, gėrimų bei užkandžių norint įtikti kuo platesniam lankytojų ratui. Ruošiant patiekalus atsižvelgiama į įtaką savikainai, kokybei ir paruošimo greičiui: dalis populiariausių patiekalų ar jo dalių gali būti paruošta iš anksto, dalis ruošiama pagal užsakymą, dalis – iš pusfabrikačių. Atsisakoma paslaugų savikainą stipriai didinančių maisto produktų, aplinkos detalių, personalo.

Gali būti rengiami žmones pritraukiantys bei suburiantys vieši renginiai, pvz., gyvos muzikos vakarai, žaidimai, teminiai vakarėliai.


Vaizdas:Pub grub.jpg|Maistas ir gėrimai užeigoje
Vaizdas:Pub.williams.arp.750pix.jpg|Užeiga (Šiaurės Devonas, D. Britanija)


## Taip pat skaitykite
* Valgykla
* Bistro
* Baras
* Kavinė
* Smuklė
* Bufetas
* Kabaretas
* Restoranas
Tauragės futbolo mokykla

**Tauragės futbolo mokykla** (**TFM**) – futbolo mokykla Tauragėje.

## Istorija

Įkurta 2014 m. 2014 m. mokykloje treniravosi 50 vaikų.

## Šaltiniai
Šuša

**Šuša** () arba **Šuši** () – miestas Kalnų Karabache (*de jure* Azerbaidžanas), 11 km į pietus nuo Stepanakerto, Karabacho kalnagūbrio papėdėje; rajono centras. Pro miestą eina Jevlacho–Nachičevanės plentas. Yra miesto istorijos, kilimų muziejai, kompozitoriaus Zulfugaro Gadžibekovo namas-muziejus, Šušos tvirtovė, Vagifo mauzoliejus, armėnų soboras ir dvi cerkvės, keletas mečečių, kitų XVIII–XIX a. architektūros paminklų.

Šuša yra tradicinės kilimų gamybos centras. Tarybiniais metais vystyta lengvoji pramonė, muzikos instrumentų gamyba, garsėjo kaip kalnų klimatinis kurortas, tačiau dėl Karabacho karo miesto ekonomika smuko.

## Gyventojai

Cariniais laikais armėnai ir azerbaidžaniečiai mieste gyveno beveik lygia dalimi (1897 m. atitinkamai 55,7 % ir 41,6 %), tačiau 1920 m. Šušos žudynių metu beveik visi miesto ir apylinkių armėnai buvo nužudyti arba priversti bėgti, todėl 1926 m. azerbaidžaniečiai sudarė jau 96,4 % gyventojų. Tarybiniais laikais armėnų nuošimtis vėl padidėjo (23,3 % – 1959 m., 13,1 % – 1979 m.). Po Karabacho karo Šušoje gyvena iš esmės vien tik armėnai.

## Istorija
Šuša kaip armėnų tvirtovė žinoma nuo XV a. Dabartinis miestas įkurtas 1752 m. Iki 1822 m. jis buvo Karabacho chanato sostine. Miestas buvo svarbus kultūrinis ir religinis tiek armėnų, tiek azerbaidžaniečių centras.

1920 m. azerbaidžaniečiai išžudė daugumą armėnų, o armėnų kvartalas buvo sugriautas. Tarybiniais laikais Karabacho sostinė perkelta į Stepanakertą. 1988 m. prasidėjus Karabacho karui, armėnai apgulė miestą, o 1992 m. užėmė. Azerbaidžaniečiai buvo priversti trauktis, o didžiuma miesto buvo sugriauta. Į miestą ėmė keltis armėnų pabėgėliai iš Azerbaidžano.


Aşağı Gövhər ağa məscidi restavrasiya işlərindən sonra, 2024-cü ildə.jpg|Mečetės minaretai Šušoje
Շուշիի ամրոց 1 , ArmAg.jpg|Gandžos vartai
2014 Szuszi, Katedra Chrystusa Zbawiciela (01).jpg|Šušos soboras
Khans Palace010.JPG|Chano rūmų griuvėsiai


## Šaltiniai
Lečchumijos kalnagūbris

**Lečchumijos kalnagūbris** () – kalnagūbris Užkaukazėje, šiaurės Gruzijoje, driekiasi lygiagrečiai su Didžiojo Kaukazo Vandenskyros kalnagūbriu. Iškilęs Cchenisckalio ir Rionio tarpupyje, istorinėje Lečchumijoje. Ilgis apie 60 km. Iškyla į 3562 m aukštį (Samercchlės k.).

## Šaltiniai
Onuškio ežeras

**Onuškio ežeras** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 0,5 km į šiaurę nuo Onuškio. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,21 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 137,7 m. Gylis siekia 13,5 m. Krantai daugiausia žemi, plačiai užpelkėję. Telkšo rininiame duburyje. Pakrantės daugiausia apaugę miškeliais, iš vakarų prieina Onuškio miškas. Į ežerą suteka keletas upokšnių ir kanalų, išteka Samė (Verknės intakas). Ežero dugne susikaupęs storas (virš 4 m storio) dumblo sluoksnis.

Greta ežero įsikūrę Bičiūnai, Kęstučiai.

## Šaltiniai
Karkarčajus

**Karkarčajus** (, ) – upė Azerbaidžane (de jure) ir Kalnų Karabacho Respublikoje (de facto); Kuros dešinysis intakas. Upės ilgis – 115 km, baseino plotas – 1490 km². Upė prasideda susiliejus dviem upėms Karabacho kalnyne, 2080 m aukštyje virš jūros lygio. Teka kalnuotomis vietovėmis. Maitinama požeminių vandenų.

Pagrindiniai intakai: Balidža, Badara ir Dagdaganas.


2014 Górski Karabach, Widoki ze szlaku turystycznego Dżanapar (14).jpg
Kaňon řeky Karkar, Náhorní Karabach.jpg
Waterfall, Karabakh Azerbaijan.jpg


## Išnašos
Lačinas

**Lačinas** () arba ***Berdzoras*** () – miestas Užkaukazėje, Akeros kairiajame krante, Karabacho kalnagūbrio papėdėje, 51 km į pietvakarius nuo Stepanakerto; rajono centras. Lačinas *de jure* priklauso Azerbaidžanui, tačiau faktiškai yra nepriklausomame Kalnų Karabache. Kelių mazgas – plentai į Stepanakertą, Gorisą, Zangelaną. Veikia cerkvė. Tarybiniais metais vystyta aliejaus pramonė.

## Gyventojai

Tarybinių metų pradžioje gyventojų sudėtis buvo mišri (1926 m.: 37,7 % – azerbaidžaniečiai, 25,3 % – kurdai, 15,2 % – armėnai, 13,1 % – rusai). Prijungus miestą prie Azerbaidžano, čia gyveno beveik vien azerbaidžaniečiai (1970 m. – 95 %). Po Karabacho karo gyvena iš esmės tik armėnai.

## Istorija

Senovėje miestas pateko į armėnų Siuniko kraštą. XVII a. į kraštą tarp Karabacho ir Zangerzūro (t. y., į dabartinio Lačino apylinkes) atkeldinti kurdai. 1923 m. tuometinis ***Abdeliaras*** paskelbtas miestu bei Kurdistano apskrities centru. 1926 m. miestui suteiktas tiurkiškas pavadinimas Lačinas. Tarybiniais metais miestas pateko į Azerbaidžano TSR sudėtį, per jį ėjo vadinamasis Lačino koridorius – plentas, jungiantis Kalnų Karabachą su Armėnija. 1992 m., Karabacho karo metu, miestą užėmė armėnai, o 1993 m. pervadino Berdzoru.


Berdzor080.JPG|Berdzoro riboženklis
Berdzor004.JPG|Archeologijos muziejus


## Šaltiniai
Janis Tilbergas

**Janis Tilbergas**, dar žinomas kaip **Tilbergas** (, , 1880 m. liepos 2 d. – 1972 m. lapkričio 7 d.) – latvių menininkas, tapytojas ir skulptorius.

## Karjera
1901–1909 m. Tilbergas studijavo Rusijos menų akademijoje Sankt Peterburge, tuometinėje Rusijos imperijos sostinėje.

1936 m. jis nutapė naują altorių istorinei Siguldos bažnyčiai.

Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui Tilbergas grįžo į Latvijos menų akademiją ir ten buvo profesoriumi nuo 1947 m. iki 1957 m.

## Pripažinimas
Latvijoje Tilbergas yra atpažįstamas kaip vienas iš didingiausių pastarojo šimtmečio tautos dailininkų. 2005 m. Latvijos paštas išleido dalininko 125-ojo gimtadienio metinėms skirtą pašto reikmenų rinkinį.

## Šaltiniai
Karlis Baumanis

**Karlis Baumanis** (1835 m. gegužės 11 d. – 1905 m. sausio 10 d.) – latvių kompozitorius. Latvijos himno * [[Latvijos himnas|Dievs, svētī Latviju!]] * muzikos ir žodžių autorius.

Karlis Baumanis buvo pirmasis kompozitorius, kuris XIX a. dainos žodžiuose panaudojo žodį „Latvija“, nors Latvija vis dar buvo Rusijos imperijos sudėtyje.

## Biografija
Karlis Baumanis gimė 1835 m. gegužės 11 d. Latvijos himną sukūrė 1870 m. Gyveno ir dirbo mokytojui bei žurnalistu Limbažiuose. Mirė 1905 m. sausio 10 d., būdamas 69 metų.

## Nuorodos
* Baumanis, Karlis biografija – S9.com
Liachvės rezervatas

**Liachvės rezervatas** () – saugoma gamtos sritis Kaukazo pietinėse pašlaitėse, Pietų Osetijoje. Įsteigtas 1977 m., siekiant apsaugoti bei ištirti reliktinius kalnų miškus ir subalpinius žolynus.

Rezervatas apima Liachvės upės slėnį bei Didžiojo Kaukazo pietinius šlaitus (1200–2300 m aukštyje). Čia sutinkami taurieji elniai, rudieji lokiai, stirnos, šernai, gemzės, lūšys, kaukaziniai ularai ir kt. Būdingi ąžuolų, kalninių guobų, kaštainių, Radės beržų, buksmedžių miškai.

Dėl karo veiksmų Pietų Osetijoje, rezervatas ilgą laiką nebeprižiūrimas, tačiau bandoma jį atkurti.

## Šaltiniai
Dzau

**Dzau** () arba **Džava** () – miesto tipo gyvenvietė Užkaukazėje, faktiškai nepriklausomoje Pietų Osetijoje (*de jure* Gruzija), už 22 km į šiaurę nuo Cchinvalio, Didžiosios Liachvės slėnyje. Įsikūrusi Kaukazo šlaituose, balneologinis ir kalnų klimato kurortas. Veikia kultūros namai, biblioteka, ligoninė, yra poilsio ir kultūros parkas. Apylinkėse trykšta mineralinės versmės.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta XV a. ir stovėjo ties osetinų bei gruzinų tautine riba. Dzau buvo iš esmės Užkaukazės osetinų kultūrinis centras. 1960 m. tapo miesto tipo gyvenviete. 1991 m. balandžio 29 d. Dzau sugriauta žemės drebėjimo. 2009 m. įsteigta Rusijos karinė bazė.

## Šaltiniai
Juan Manuel Santos

**Chuanas Manuelis Santosas Kalderonas** (; g. 1951 m. rugpjūčio 10 d. Bogotoje) – Kolumbijos prezidentas (2016–2018 m.), buvęs Kolumbijos gynybos ministras. Nobelio taikos premijos laureatas 2016 m.

## Biografija

Santosas kilęs iš žinomos politikų dinastijos. Jo senelio brolis Eduardo Santos Montejo buvo Kolumbijos prezidentas 1938–1942 m., tėvas Enrique Santos Castillo – daugiau kaip 50 metų „El Tiempo“ nacionalinio dienraščio redaktorius, pusbrolis Francisco Santos Calderón – viceprezidentas buvusio prezidento Álvaro Uribe administracijoje.

1973 m. baigė ekonomikos bakalauro studijas Kanzaso universitete (JAV). 1975 m. – Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklos magistras, 1981 m. – Harvardo universiteto Džono Kenedžio vyriausybės mokyklos magistras. 

1991–1994 m. – užsienio prekybos ministras, 2000–2002 m. – finansų ministras, 2006–2009 m. – gynybos ministras.

2010 m. Santosas tapo kandidatu į prezidentus. Laimėjo antrajame rinkimų ture gavęs 69,06 % balsų. 2014 m. perrinktas Kolumbijos prezidentu iki 2018 m.

2016 m. pasirašė taikos sutartį su Kolumbijos ginkluotųjų revoliucinių pajėgų (FARC) partizanine organizacija, taip užbaigdamas pusę amžiaus šalyje trukusį pilietinį karą. Už šį pasiekimą Santosui skirta Nobelio taikos premija.

## Asmeninis gyvenimas

Pirmoji santuoka su režisiere ir televizijos laidų vedėja Silvia Amaya Londoño truko 3 metus. 1987 m. vedė antrą kartą – susituokė su pramonės dizainere María Clemencia Rodríguez Múnera, susilaukė 3 vaikų.

Pasak paties Santoso, jis užsiima transcendentine meditacija. 1988 m. buvo susitikęs su šio judėjimo įkūrėju Maharishi Mahesh Yogi.

## Nuorodos

* Biografija
Atom (tekstų rengyklė)

**Atom** – nemokama ir atvirojo kodo tekstų ir išeities tekstų rengyklė, palaikoma macOS, Linux, ir Windows operacinėse sistemose, parašyta naudojant Node.js ir palaikanti įskiepius. „Atom“ taip pat gali būti naudojama kaip integruota kūrimo aplinka (IDE).

„Atom“ beta versija 1.0 buvo išleista 2015 m. birželio 25 d.

## Kalbų palaikymas
Naudojant „Atom“ IDE numatytuosius įskiepius yra palaikomos šios programavimo kalbos: HTML, CSS, Less, Sass, GitHub Flavored Markdown, C/C++, C#, Go, Java, Objective-C, JavaScript, JSON, CoffeeScript, Python, PHP, Ruby, Ruby on Rails, shell screnarijai, Clojure, Perl, Git, Make, Property List (Apple), TOML, XML, YAML, Mustache, Julija & SQL.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* GitHub saugykla
Purmsatai

**Purmsatai** () – gyvenvietė Latvijoje, Kurše, Pietų Kuršo savivaldybės Virgos valsčiuje, kelių V1211 (Priekulė–Purmsatai–Kalėtai), V1215 (Kruogžemiai–Purmsatai) ir V1216 (Purmsatai–Gramzda) kryžkelėje. 115 gyventojų (2021 m.). Yra biblioteka ir Purmsatų specialioji internatinė mokykla.

Purmsatai pirmąsyk paminėti 1357 m. kaip Romelių (*Rommel*) giminės nuosavybė. Giminė valdė gyvenvietę ateinančius 456 metus. 1840 m. dvare įsteigta mokykla, 1961 m. dvaras perduotas Purmsatų specialiajai internatinei mokyklai. Dvaro parkas ir kai kurie pastatai išlikę. 1915 m. pro gyvenvietę nutiestas Bajorų–Priekulės geležinkelis, įrengta geležinkelio stotelė.

1848–1861 m. Purmsatuose mokytoju dirbo literatas Matysas Vytinis (1795-1861).

## Šaltiniai
2016 m. Berlyno kalėdinės mugės ataka

**2016 m. Berlyno kalėdinės mugės ataka** įvyko Berlyne gruodžio 19 d., kai į kalėdinės mugės teritoriją Breitscheidplatz aikštėje įsirėžė Scania sunkvežimis. Atakos metu žuvo 13 žmonių, dar 56 sužeista.

Keleivio vietoje buvo rastas nušautas Lenkijos pilietis Łukasz Robert Urban, kuriam priklausė sunkvežimis. 

Iš karto po išpuolio netoli įvykio vietos buvo suimtas asmuo, kurį iš pradžių policija įratė kaltininku. Dienraštis „Die Welt“ paskelbė, kad policija suėmė 23 metų pabėgėlį iš Pakistano, kuris atvyko į Vokietiją 2016 m. vasario 16 d. Tačiau kitą dieną šis žmogus buvo paleistas, neturint įrodymų apie jo dalyvavimą šioje atakoje.

Išpuolio vykdytojas buvo 24 m. prieglobsčio prašytojas iš Tuniso Anis Amri. Po keturių dienų po išpuolio jis buvo surastas netoli Milano Italijoje, kur buvo nušautas per susišaudymą su policija.

Praėjus 5 metams terorizmo akto metu sunkiai sužeistas žmogus mirė nuo komplikacijų. Jis tapo 13 šio išpuolio auka.

2016 m. gruodžio 23 d. Islamo valstybė išleido vaizdo įrašą, kuriame prisiėmė atsakomybę už išpuolį.

Ši ataka yra didžiausia terorizmo ataka Vokietijoje nuo 1980 m. Oktoberfest sprogdinimo, kurio metu žuvo 13 žmonių ir virš 200 sužeista.

## Taip pat skaitykite
* 2016 m. Nicos ataka – panaši ataka, įvykusi Nicoje 2016 m. liepos 14 d.

## Šaltiniai
Pietų kūgis

**Pietų kūgis** (, ) – geografinis regionas, sudarytas iš piečiausių Pietų Amerikos žemių, esančių į pietus nuo ir aplinkui Ožiaragio atogrąžą. Tradiciškai Pietų kūgis apima Argentiną, Čilę bei Urugvajų, ir yra vakaruose ribojamas Ramiojo vandenyno, rytuose – Atlanto vandenyno. Remiantis socialine ir politine geografija, Pietų kūgis apima Argentiną, Čilę, Urugvajų, Brazijos Pietų regioną ir kartais Paragvajų.

Pietų kūgio šalių aukšta vidutinė gyvenimo trukmė, aukštas Lotynų Amerikos žmogaus socialinės raidos indeksas, aukštas gyvenimo lygis, reikšmingas dalyvavimas pasaulinėse rinkose ir auganti ekonomika.

## Geografija

Daugiausiai vyrauja vidutinių platumų klimatas, tačiau yra ir drėgno subtropinio, viduržemio, aukštumų tropinio, subarktinio, aukštumų šaltojo ir pusiau sausringų vidutinių platumų klimato juostų. Išskyrus šiaurės Argentinos regionus, visas Paragvajus, Argentinos-Brazilijos siena ir Atakamos dykuma retai kenčia nuo karščių. Be to, žiemai yra būdingos daugiausiai žemos temperatūros. Atakama yra sausiausia vieta Žemėje.

Vienas iš ypatingų regiono augalų yra araukarija – medis, augantis pietų Brazilijoje, Čilėje ir Argentinoje. Tai yra vienintelis vietinis pušūninis augalas, sutinkamas pietų pusrutulyje ir kilęs iš Pietų kūgio. Brazilinė araukarija, kadaise plačiai išplitusi pietų Brazilijoje, dabar yra pavojuje išnykti ir yra saugoma įstatymų. Argentinos, Urugvajaus ir pietų Brazilijos stepių regionai yra vadinami pampomis.

## Kultūra

Be to, kad Pietų kūgio gyventojai vartoja tas pačias kalbas ir turi bendrą kolonijinį palikimą, jie garsėja išskirtinėmis futbolo tradicijomis ir turi aukščiausios klasės futbolo rinktines. Argentinos vyrų futbolo rinktinė ir Urugvajaus vyrų futbolo rinktinė laimėjo Pasaulio futbolo čempionatą du kartus, šios rinktinės, kartu su Brazilijos, yra vienintelės, kurios laimėjo taurę nebūdamos Europos dalimi. Argentina, Čilė, Urugvajus ir Brazilija buvo Pasaulio futbolo čempionato šeimininkėmis. Taip pat nacionalinės rinktinės iš regiono laimėjo kelis Olimpinius medalius futbolo šakoje. Taip pat futbolo klubai iš Pietų kūgio yra laimėję klubinius turnyrus: Pietų-Amerikos, Copa Interamericana ir Tarpžemyninę taurę.

Asado kepsniai yra Pietų kūgio kulinarinė tradicija. Ji atsirado iš Argentinos ir pietų Čilės gaučų ir iš Čilės huasų kaubojų kultūros. Pietų kūgyje kaubojai yra laikomi tautine tapatybės dalimi, jie aprašyti epe *[[Martín Fierro]]*. Matė yra populiari visame Pietų kūgyje, ypač Argentinoje, Paragvajuje ir Urugvajuje.

Į šį regioną XIX–XX a. atsikėlė daug europiečių, kurie, kartu su savo palikuonimis, stipriai paveikė Pietų kūgio šalių kultūrą, socialinį gyvenimą ir politiką. Jie padėjo organizuoti darbininkų judėjimą ir liaudies judėjimą už demokratiją, tačiau taip pat dalyvavo ir diktatūrose.

## Šalys ir teritorijos




## Šaltiniai
San Fransisko perėja

**San Fransisko perėja** () – kalnų perėja per Andų kalnus, kuri sujungia Argentiną su Čile. Aukščiausias perėjos taškas yra 4726 m. Perėja jungia Argentinos Katamarkos provinciją su Atakamos regionu Čilėje.

## Galerija

Image:Paso San Francisco 2.jpg
Image:Paso San Francisco 3.jpg
Image:Ruta 60 Argentina Paso san Francisco.jpg


## Šaltiniai
Tarptautinė Los Libertadoreso perėja

**Tarptautinė Los Libertadoreso perėja** (), dar vadinama ***Kristaus Atpirkėjo perėja*** (*Cristo Redentor*) – kalnų perėja Anduose tarp Argentinos ir Čilės. Per šią perėją eina kelias tarp Čilės sostinės Santjago ir Mendosos miesto Argentinoje. Aukštis virš jūros lygio – 3175 m.

## Apžvalga
1980 m. atidarytas tunelis yra 3080 m ilgio ir tarnauja kaip svarbus susisiekimas tarp Čilės ir Argentinos. Tunelio viduryje yra valstybių siena. Kelias gali būti uždaromas žiemos metu dėl didelio sniego kiekio, kuris užblokuoja abu išvažiavimus, ir dėl akmenų griūties pavojaus.

2013 m. rugsėjo 19 d. apie 15 000 čiliečių buvo įstrigę Argentinos pusėje, kai perėja buvo uždaryta 10 valandų dėl stingdančių temperatūrų ir 40–50 cm sniego sluoksnio.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tuneliai Argentinoje
Andrejaus Karlovo žmogžudystė

Rusijos ambasadoriaus Turkijoje **Andrejaus Karlovo žmogžudystė** įvyko 2016 m. gruodžio 19 d. Ankaroje. Ambasadorius buvo nušautas į nugarą nuotraukų parodos atidaryme 22 metų policininko (ne tarnybos metu) Mevlüt Mert Altıntaş.

Žmogžudystė įvyko praėjus kelioms dienoms po Rusijos karinės intervencijos į Sirijos pilietinis karą ir Alepos miesto apgulties.

Mevlüt Mert Altıntaş po šūvių sušuko „Allahu Akbar“ (dievas yra didis) ir šaukė „nepamirškite Alepo“, bei „mes žuvome Alepe, tu mirsi čia“.

## Auka
Ambasadorius Andrejus Karlovas () baigė mokslus Maskvos tarptautinių santykių institute ir Diplomatijos akademijoje. 1976 m. pradėjo savo diplomato karjerą. Buvo Rusijos ambasadorius Šiaurės Korėjoje, o nuo 2013 m. – Turkijoje.

## Nusikaltėlis
Žmogžudystę įvykdė 22 metų Turkijos policijos pareigūnas Mevlüt Mert Altıntaş. Jis ne tarnybos metu įėjo į parodų salę ir iš nugaros paleido 8 šūvius. Po išpuolio nusikaltėlis buvo nukautas Turkijos specialiųjų pajėgų.

A. Karlovas buvo išvežtas į ligoninę, tačiau netrukus mirė.

## Šaltiniai
Imants Ziedonis

**Imantas Zieduonis** (; 1933 m. gegužės 3 d. – 2013 m. vasario 27 d.) – latvių poetas ir rašytojas, Dainuojančios revoliucijos Latvijoje aktyvistas.

## Ankstyvieji metai ir išsilavinimas
I. Zieduonis gimė Sluokos žvejų kvartale, Jūrmaloje, Latvijoje. Mokėsi Latvijos universitete, Rygoje, kur 1959 m. įgijo filologijos mokslų laipsnį. Antrą laipsnį literatūros srityje įgijo Maskvoje 1964 m.

## Karjera ir literatūros darbai
1961 m. I. Zieduonis išleido savo pirmąjį poezijos rinkinį „Žemės ir sapnų smėlis“ (*Zemes un sapņu smilts*), dešimtmečio pabaigoje jis tapo labiau žinomu išleidęs tris poezijos rinkinius: „Širdies dinamitas“ (*Sirds dinamīts*, 1963 m.),  „Motociklas“ (*Motocikls*, 1965 m.) ir „Einu į save“ (*Es ieeju sevī*, 1968 m.).

Savo poezijos kūrybos laikotarpiu I. Zieduonis išleido ir prozos darbų. 1965 m. – „Poeto dienoraštis“ (*Dzejnieka dienasgrāmata*) ir po dvejų metų – 1967 m. – „Tarp minkštų kelių“.

## Bibliografija

### Poezija
**Zemes un sapņu smilts*. R.: LVI (1961)
**Sirds dinamīts*. R.: LVI (1963)
**Motocikls*. R.: Liesma (1965)
**Es ieeju sevī*. R.: Liesma (1968)
**Epifānijas/ pirmā grāmata*. R.: Liesma (1971)
**Kā svece deg*. R.: Liesma (1971)
**Epifānijas/ otrā grāmata*. R.: Liesma (1974)
**Caurvējš. R.*: Liesma (1975)
**Poēma par pienu*. R.: Liesma (1977)
**Epifānijas/ pirmā un otrā grāmata*. R.: Liesma (1978)
**Man labvēlīgā tumsā*. R.: Liesma (1979)
**Re, kā*. R.: Liesma (1981)
**Viddivvārpa/ poēma grām. "Maize", kopā ar L. Damianu*. R.: Liesma (1982)
**Flowers of Ice*. Translated by Barry Callahan. Exile editions, Ltd. 1987.
**Taureņu uzbrukums*. R.: Liesma (1988)
**Viegli*. R.: Preses nams (1993)
**Mirkļi. Foreles*. R.: Teātra Anekdotes (1993)
**Epifānijas/ trešā grāmata*. R.: Preses nams (1994)
**Ceļa sentiments*. R.: Nordik (2000)
**Trioletas*. R.: Pētergailis (2003)

### Liaudies ir vaikų pasakos
**Krāsainās pasakas*. R.: Liesma (1973)
**Lāču pasaka*. R.: Liesma (1976)
**Blēņas un pasakas*. R.: Liesma (1980)
**Kas tas ir — kolhozs?* R.: Liesma (1984)
**Sākamgrāmata*. R.: Liesma (1985)
**Pasaka par bizi*. R.: Jumava (1997)

### Kiti darbai
**Dzejnieka dienasgrāmata*. R.: Liesma (1965)
**Pa putu ceļu*. R.: Liesma (1967)
**Kurzemīte: 1. grāmata*. R.: Liesma (1970)
**Perpendikulārā karote* co-athored with Vitaly Korotiču. R.: Liesma (1972)
**Kurzemīte. Otrā grāmata*. R.: Liesma (1974)
**Garainis, kas veicina vārīšanos*. Raksti, runas, studijas. R.: Liesma (1976)
**Tik un tā*. R.: Liesma (1985)
**Mūžības temperaments*. R.: Liesma (1991)
**Tutepatās*. R.: Karogs (1992)
**Ne tas kādam jāzina*. R.: Pētergailis (2005)

## Šaltiniai

## Literatūra
*
*
*
Itata

**Itata** () – upė Čilėje, Bio Bijaus regione, 400 km į pietvakarius nuo Čilės sostinės Santjago. Susidaro susiliejus Čolgvano bei Hvepilio upėms, teka šiaurės vakarų kryptimi lygumomis. Įteka į Ramųjį vandenyną į šiaurę nuo Konsepsjono.

Didžiausi intakai: Digiljinas, Sero Negras ir Njublė.
Antukas

**Antukas** () – ugnikalnis (stratovulkanas), esantis Čilėje, Bio Bijaus regione, netoli Siera Veljudos kalno, prie Lachos ežero pakrantėje. Patenka į Laguna de Lachos nacionalinį parką. Aukštis – 2979 m. Kalno papėdėje įrengtas slidinėjimo centras.

Pirmas šaltiniuose paminėtas Antuko išsiveržimas įvyko 1739 m., o paskutinis – 1911 m. Dabar ugnikalnis laikomas snaudžiančiu. 2013 m. balandžio mėnesį vietiniai gyventojai pranešė apie pastebėtą vulkano aktyvumą, taip pat vienas pilotas pranešė apie pelenus, sklindančius iš ugnikalnio. Vulkaninio aktyvumo centras Argentinoje ištyrė ir nustatė, jog iš vulkano kilo tik dujos ir garai.

Kalno pavadinimas mapučių kalba reiškia „saulės vanduo“.

## Šaltiniai
Degustacija

**Degustacija** (,  'ragauju') – aukštosios kulinarijos terminas, reiškiantis įvairaus maisto ir gėrimų atsargų ragavimą bei kritišką įvertinimą. Koncentruojamasi į skonio sistemą, pojūčius, išvaizdą, aukštos klasės kulinarijos meną.

Degustacija apima mažus porcijų pavyzdžius, ne daugiau nei 10 vienu metu, paruoštus ar patikrintus ir patvirtintus vyriausiojo virėjo. Su maistu dažnai kartu degustuojamas ir derantis vynas.

## Išnašos
Oki salos

**Oki salos**  (, ar 隠岐の島 *Oki-no-shima*, 隠岐群島 *Oki-guntō*) – salynas Japonijos jūroje. Jos priklauso Japonijai, Šimanės prefektūrai ir sudaro Okio apskritį. Anksčiau Oki salos sudarė Oki žemę. Salų bendras plotas 346,1 km². Tik keturios iš šešiolikos salų, turinčių pavadinimus, yra nuolat gyvenamos. Didžioji salyno dalis priklauso Daisen-Oki nacionaliniam parkui. Dėl geologinio palikimo Oki salos nuo 2014 m. yra UNESCO geoparkas.

## Valdymas

24,5 tūkst gyventojų sudaro 4 savivaldybes:
***[[Okinošima (Šimanė)|Okinošima]]** (Okinošimos miestas), kuriam priklauso Dogo sala ir negyvenamos Okinašimos, Obanašimos, Cunamešimos, Šidžikidžimos ir Ombešimos salos. Iš viso mieste gyvena apie 17 tūkst žmonių.
***[[Čibu (Šimanė)|Čibu]]** (Čibu kaimas), kuriam priklauso Čiburidžima ir negyvenamos Okagašimos, Šimazudžimos, Asašimos ir Kamišimos salos. Iš viso kaime gyvena apie 800 žmonių.
***[[Ama (Šimanė)|Ama]]** (Amos miestas), kuriam priklauso Nakanošima ir negyvenamos Omoridžimos ir Macušimos salos. Iš viso mieste gyvena apie 2,6 gyventojų.
***[[Nišinošima (Šimanė)|Nišinošima]]** (Nišinošimos miestas), kuriam priklauso Nišinošima ir negyvenamos Hošikamidžimos, Futamatadžimos ir Okadzurošimos salos. Iš viso mieste gyvena apie 3,9 tūkst gyventojų.

## Pagrindinės salos

## Išnašos
Limari

**Limari** () – upė Čilėje, Kokimbo regione. Upė susidaro susiliejus Hutado ir Grandės upėms, apie 4 km į rytus nuo Ovaljės miesto. Teka per Boske Frai Chorchės nacionalinį parką.

Upės baseino teritorijoje auga nykstanti rūšis didžioji jubėja, kuri priešistoriniais laikais buvo labiau išplitusi, tačiau šiuo metu dėl gyventojų pertekliaus centrinėje Čilėje jai kyla pavojus išnykti.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Cuenca del Río Limarí , Dirección general de aguas, Ministerio de Obras Públicas, Gobierno de Chile
Motorola MC14500B

**Motorola MC14500B** - CMOS mikroprocesorius, turėjęs tik vieno bito apimties registrus ir duomenų magistralę. Jo architektūra neblogai tiko įvairių relinių schemų logikai pakeisti bei visur kur programos tikslas buvo ne atlikti apskaičiavimus, o priimti sprendimą. Procesorius buvo reklamuojamas kaip atsparus trikdžiams. Pasirodė 1977 m.

Procesorius buvo naudojamas mokymui skirtame kompiuteryje WDR-1, turėjusiame 512 bitų atminties. 

Procesorius palaikė 16 komandų, veikdamas iki  1 MHZ dažniu. Vidinio programos adreso skaitiklio nebuvo. Didžiausias galimas komandų skaičius priklausė nuo išorinio adreso skaitiklio talpos.

## Šaltiniai