open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mįslingas nutikimas Stailze

**Mįslingas nutikimas Stailze** – pirmoji "nusikaltimų karaliene" tituluojamos rašytojos Agatos Kristi knyga.

Idėja sukurti detektyvinį romaną rašytojai kilo dėl jos sesers Madžės abejonių, ar ji sugebėtų parašyti detektyvą. Knyga pirmą kartą išleista 1920 m. JAV, leidėjas Džonas Leinas (). Šioje knygoje skaitytojas pirmą kartą supažindinamas su žymiuoju sekliu Erkiuliu Puaro ir jo pagalbiniku leitenantu Artūru Hastingsu (vėlesnėse knygose – kapitonu). Taip pat pristatomas ir kitose knygose pasirodantis Skotland Jardo seklys inspektorius Džeimsas Džepas.

## Aprašymas

Istorijos pasakotojas – Artūras Hastingsas. Po sužeidimo fronte, leitenantas Hastingsas grįžta į gimtąją Angliją ir sutinka vaikystės draugą Džoną Kavendišą, kuris jam pasiūlo pasisvečiuoti jo pamotės Emilės dvare Stailze, Esekse. Stailze nesilankęs jau daugybę metų, Hastingsas nežino ir apie ten įvykusius pokyčius: Džono pamotė ištekėjo antrą kartą. Naujasis Stailzo gyventojas Alfredas Ingltorpas niekam nekelia pasitikėjimo. Ypač didelę neapykantą jam jaučia misis Ingltorp dešinioji ranka Evelina Hovard. Praėjus porai valandų po Hastingso atvykimo, dėl barnio su šeimininke, Stailzą palieka mis Hovard. Prieš išvykdama, ji dar ispėja Hastingsą apie tvyrantį pavojų…

Ilgai nelaukus, Evos Hovard spėjimai pasitvirtina. Hastingsas pasikviečia savo seną draugą Erkiulį Puaro, buvusį Belgijos policijos viršininką, išnarplioti šią bylą.

*„Sudaužyto kavos puodelio, vaško dėmės ant kilimo, begonijų klombos - viso to prireikė Puaro, kad atsiskleistų jo legendinis įžvalgumas“*

## Veikėjai
***Emilė Ingltorp** – Stailzo savininkė;

* **Alfredas Ingltorpas** – Emilės vyras;

* **Džonas Kavendišas** – misis Ingltorp posūnis;

* **Lorencas Kavendišas** – misis Ingltorp posūnis;

* **Merė Kavendiš** – Džono žmona;

* **Sintija Merdok** – misis Ingltorp globotinė;

* **Daktaras Baueršteinas** – garsus gydytojas, nuodų žinovas;

* **Artūras Hastingsas** – leitenantas, Džono svečias, knygos pasakotojas;

* **Erkiulis Puaro** – Belgijos išeivis, seklys pasižymintis ypatingu pilkųjų ląstelių darbu ir įspūdingų ūsų savininkas.
Joana Taujanskienė

**Joana Taujanskienė** (1924 m. liepos 12 d. Šiauliuose – 1983 m. rugpjūčio 15 d. ten pat) – Lietuvos dailininkė scenografė.

## Biografija
1939 m. įstojo į Šiaulių mokytojų seminariją. 1942–1944 m. Šiauliuose lankė dailės studiją. 1953 m. baigė LSSR dailės institutą. 1953–1980 m. Šiaulių dramos teatro vyriausioji dailininkė. Kūrė scenografiją įvairių epochų, krypčių, žanrų dramos kūriniams. Apipavidalino ir saviveiklinių kolektyvų spektaklius. Nuo 1954 m. dalyvavo parodose.

## Scenografija
* Maksimas Gorkis. Vasa Železnova, 1956 m.
* Vladimiras Majakovskis. Pirtis, 1962 m.
* Vincas Krėvė. Žentas (1964 m.) ir Šarūnas (1966 m.)
* Michailas Šatrovas. Liepos šeštoji, 1967 m.
* Aleksandras Fredras. Damos ir husarai, 1968 m.
* Vytautas Rimkevičius. Girių kirtėjai, 1969 m.
* Karlas Goldonis. Kjodžos kivirčai, 1974 m.
* Petras Vaičiūnas. Prisikėlimas, 1977 m.
* Judžinas O’Nilas. Meilė po guobomis, 1979 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja

## Literatūra
* Vytenis Rimkus. Joana Taujanskienė: monografija. – Vilnius: Vaga, 1989. – 102 p.

## Šaltiniai
Rodžerio Ekroido nužudymas

**Rodžerio Ekroido nužudymas** – vienas iš garsiausių anglų rašytojos Agatos Kristi () kūrinių. Ši knyga pakylėjo ne tik autorės karjerą – ji įnešė naujų vėjų į to meto detektyvinį žanrą. Pirmą kartą išleista 1926 m. Britanijoje, leidėjas „Viljamas Kolinsas ir Sūnūs“ ().

## Aprašymas

Pasakotojas – Daktaras Džeimsas Šepardas. Istorija prasideda nuo daktaro Šepardo pacientės misis Ferar savižudybės. Mažame Kingz Eboto miestelyje apie ją sklando vardą purvinantys gandai apie jos vyro, užkietėjusio girtuoklio, mirtį. Žmonės taip pat šneka apie jos santykius su kaimo skvairu, džentelmeniškų pažiūrų Rodžeriu Ekroidu. Ekroidas pasikviečia vakarienės savo gerą draugą daktarą Šepardą ir papasakoja jam viską apie misterio Feraro mirtį – gandai pasitvirtina. Pasirodo, kažkas dėl šito dar ir šantažavo misis Ferar. Pokalbio su daktaru Šepardu metu, Ekroidas vakariniu paštu gauna laišką nuo misis Ferar, kurį ji išsiuntė prieš savo mirtį. Rodžeris Ekroidas nusprendžia, kad jo mylimoji tame laiške parašė kas ją šantažavo. Jis praneša daktarui Šepardui, kad norėtų laišką perskaityti vienas. Bet šmeižėjo tapatybė taip ir lieka neatskleista – Ekroidas negali kalbėti, mat jam virš marškinių apykaklės styro durklas.

Žmogžudystės tyrimo imasi Erkiulis Puaro, baigęs savo privataus seklio karjerą ir neseniai tapęs daktaro Šepardo kaimynu.
Aloyzas Toleikis

**Aloyzas Toleikis** (1931 m. balandžio 12 d. Gvalduose, Kvėdarnos valsčiuje – 2021 m. gruodžio 17 d.) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, pedagogas.

## Biografija
1949–1955 m. mokėsi Telšių taikomosios dailės technikume, 1957–1963 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1963–1980 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1974–1983 m. Menų fakulteto Piešimo katedros profesorius, Šiaulių universiteto senato narys.

Nuo 1966 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Sukūrė paminklų, dekoratyvinių kompozicijų, portretų, medalių. Su kūrybiniais darbais dalyvavo parodose Maskvoje, Vokietijoje, Lenkijoje, Vengrijoje.

Svarbesni darbai: „Jaunystė“ (1969 m.), „Ikaras“ (1971 m.), „Grojanti mergaitė“ (1978 m.), „Dubysa“ (1976 m.), „Rytas“ (1979 m.), „Motinystė“ (1980 m.), „Mergaitė su dūdelėmis“ (1985 m.), antkapinis paminklas poetui J. Krikščiūnui-Jovarui „Poezijos mūza“ (1973 m.), antkapinis paminklas A. Bilevičiūtei (1977 m.). Sukūrė šiauliečių bareljefų, biustų: muziejininko J. Naudužo, dailininko G. Bagdonavičiaus, aktorės P. Pinkauskaitės, gydytojo J. Jankausko ir kt.

## Įvertinimas
* 1978 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

## Literatūra
* Jonas Sidarvičius, Aloyzas Toleikis, 1972 m.
* Vytenis Rimkus. Aloyzas Toleikis, 1982 m.

## Šaltiniai
Vytautas Tribandis

**Vytautas Tribandis** (g. 1942 m. liepos 10 d. Pamusiuose, Onuškio valsčius – 2009 m. lapkričio 3 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.

## Biografija
1956-1961 m. mokėsi Kauno dailės mokykloje, 1961-1967 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1967-1992 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Menų fakulteto Tapybos katedros docentas.

Nuo 1980 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1997–2004 m. Šiaulių skyriaus pirmininkas.

## Kūryba
Dalyvavo parodose Latvijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Švedijoje. Darbų yra Vokietijoje, Belgijoje. Svarbesni kūriniai: „Konstrukcijos“ (1974 m.), „Laivai“ (1978 m.), „Sena obelis“ (1982 m.), „Šiaulių žemė“ (1986 m.), „Nuo Ladakalnio“ (1988 m.), „Ąžuolai“ (1992 m.), „Tiltelis“ (1994 m.), „Ryto šalna“ (1996 m.), „Kopų motyvas“ (1997 m.), ciklas „Šaknys“ (1997-2004 m.) ir kt.

Pagrindinė V. Tribandžio kūrybos erdvė – molbertinė tapyba, kurioje atskleidžiamas lietuviškas gamtovaizdis. Plačios lygumų panoramos ir jaukūs Dzūkijos miškų ir tarpukalnių kampeliai, Baltijos jūra ir žvejų kaimeliai – visa tai susilieja į epinį pasakojimą apie gimtinę, tėviškę, Tėvynę. Gamtovaizdyje ypatingą vietą užima medžiai. Pro išsikerojusių kamienų, šakų, lapijos ažūrą atsiveria tolesnės erdvės, horizontas su sodybomis, kalvomis, šlaitais. Medžiai pripildo paveikslą gyvybės. Vienur jie stovi ramūs, kitur draskomi vėjo, bet visur jie yra svarbiausia tema, savotiški gyvybės sargai. Nejučiom kyla mintys apie ekologinę gamtos būklę, apie drevėtų senolių ir lieknų medelių artumą, giminystę žmogui.

V. Tribandis yra sukūręs ir sieninės tapybos kūrinių, dalyvavęs miesto šventėse, kūrybinėse stovyklose. Dailininkas domėjosi fotografija, filmavimu, kompiuteriais. Darbus, kurie sukurti pasitelkus techniką, jis įvardijo „fotografikos“ terminu: gamtos motyvai taip komponuojami į išraiškingus vaizdus, realūs elementai tartum susipina į dekoratyvinius, fantastinius derinius. Autorius tuos darbus laikė eksperimentiniais, jais norėta parodyti kompiuterinės technikos galimybes. Dabartinėje krypčių ir tendencijų įvairovėje naujai suvokiamas kūrybinis nuoseklumas vidine meninio vaizdo kaita įsitvirtina kaip viena svarbiausių šiuolaikinio meno atšakų ir sudėtinių dalių.

## Šaltiniai
Valerija Vija Tarabildienė

**Valerija Vija Tarabildienė** (g. 1942 m. rugsėjo 13 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkė tapytoja, grafikė.

## Biografija
1967 m. baigė Vilniaus dailės institutą, Tapybos fakultete įsigydama freskos-mozaikos dailininkės specialybę. 1998 m. dėsto akvarelinę tapybą Dizaino mokymo centre, Vilniuje.

Nuo 1980 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė. 1992–2001 m. grupės „Aqua 12“ narė, nuo 2001 m. grupės „A“ narė.

## Kūryba
Nuo 1968 m. dalyvauja daugelyje parodų Lietuvoje ir užsienyje. Akvareles lieja gamtos, religinėmis, liaudiškomis ir. kt. temomis. 1973–1989 m. sukūrė per 20 sieninės tapybos darbų architektūroje. Darbų turi Vilniaus dailės muziejus, Žemaičių dailės muziejus, Vilniaus dailės akademijos muziejus, Paryžiaus universiteto biblioteka, jų yra privačiose kolekcijose JAV, Vokietijoje, Lenkijoje, Italijoje, Norvegijoje, Švedijoje, PAR, Kanadoje.

## Parodos
;Personalinės parodos
* 1988 m. – Čiurlionio galerija, Čikaga, JAV
* 1993 m. – „Arkos“ galerija, Vilnius
* 1994 m. – Miulheimas  prie Rūro, Rhein Ruhr Zentrum, Vokietija
* 1996 m. – Žemaičių dailės muziejus, Plungė
* 2001 m. – Lietuvos dailės muziejaus ir Žemaičių kultūros fondo parodų salė, Vilnius
* 2002 m. – „Baltų ratas“, „Arkos“ galerija, Vilnius
* 2003 m. – akvarelės paroda, Birštono viešoji biblioteka
* 2004 m. – akvarelės paroda, Birštono sakralinis muziejus

;Svarbesnės grupinės parodos
* 2003 m. – tarptautinė Šiaurės ir Baltijos šalių šiuolaikinės akvarelės paroda, Madona, Latvija
* 2004 m. – Šiaurės ir Baltijos šalių akvarelės festivalis Aalborge, Danija. Paroda „Husets“ galerijoje
* 2004 m. – tarptautinė paroda „Kurėnai mene“, LDS parodų salė ir Šilutės viešoji biblioteka
* 2004 m. – tarptautinė paroda „Spalva, popierius, vanduo“, Žemaičių dailės muziejus (laikraščio „Lietuvos žinios“ prizas)
* 2005 m. – paroda-konkursas „Lietuvos kelias“, Lietuvos dailės muziejus ir Čiurlionio galerija, JAV

## Įvertinimas
* 1997 m. – parodoje „Lietuvos peizažas“ LDS premija
* 1998 m. – dailės parodoje, skirtoje Lietuvos nepriklausomybės 80-mečiui, Kauno paveikslų galerijoje, diplomu
* 2001 m. – tarptautinėje Baltijos akvarelės trienalėje diplomu ir LDS prizu
* 2005 m. – III Teofilio Petraičio premija konkurse „Lietuvos kelias“

## Šaltiniai
Ksenija Balta

**Ksenija Balta** (g. 1986 m. lapkričio 1 d. Minske) – Estijos lengvaatletė, kuri specializuojasi šuolio į tolį rungtyje. Sportininkė anksčiau varžėsi ir kitose rungtyse.

## Biografija
Balta pradėjo sportinę karjerą kaip daugiakovės atletė. 2005 m. ji dalyvavo Europos uždarų patalpų čempionate Madride kur penkiakovės rungtyje užėmė 14 vietą. Tais pačiais metais sportininkė sudalyvavo septynkovės rungtyje Europos jaunimo čempionate. Kaune vykusiose varžybose K. Balta iškovojo bronzos medalį. 2006 m. Europos lengvosios atletikos čempionate sportininkė nepateko į daugiakovės rungtį, bet įvykdė 100 m bėgimo ir šuolio į tolį normatyvus. Nors sprinto rungtyje sportininkė užėmė 17, o šuolio sektoriuje 23 vietą, bet Balta pradėjo specializuotis būtent šuolio į tolį rungtyje. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė įveikė 6,38 m distanciją, bet į finalą nepateko. Po metų šuolininkė iškovojo auksą Europos uždarų patalpų čempionate. 2009 m. pasaulio čempionato kvalifikacinio raundo metu Balta pateko į geriausių dvyliktuką ir varžėsi finale. Nušokus 6,62 m ji liko aštuntoje vietoje. Tais metais sportininkei suteiktas Estijos metų sportininkės moters vardas. 2010 m. poasaulio uždarų patalpų čempionate sportininkė pasiekė tokį patį rezultatą kaip Keila Costa, bet pagal taisyklės Brazilijos atstovė turėjo pirmenybę vietų skirstyme ir Balta liko ketvirtojo vietoje be apdovanojimo.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Ksenija Balta IAAF svetainėje
Vilijus Vaišvila

**Vilijus Vaišvila** (g. 1955 m. liepos 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas, poetas.

## Biografija, kūryba
Vilijus Vaišvila gimė 1955 metais. Baigė Šiaulių 5-ąją vidurinę mokyklą,dailės mokyklą. Studijavo Vilniaus Dailės institute. Tapo paveikslus, freskas,kuria medžio, akmens ir metalo skulpūras. Kelerius metus dirbo Danijoje. Kopenhagoje nutapė 300 kvadratinių metrų freską ,,Povandeninis pasaulis’’. Taip pat kūrė pastatų interjerus, portretus. 2002 metais buvo pakviestas į Ispaniją, kur Marbeloje nutapė 6 freskas.
Vilijus Lietuvoje surengė aštuoniolika autorinių parodų. Dailininko darbai buvo eksponuoti Londone,Čikagoje,Osle. 2004 metais-parodoje ARTVILLE 04 Kopenhagoje. BALT ART Berne. ARTBASEL satellite Majamyje. CuetoJames galerijoje, Mixed Emotions Fine Art galerijoje,JoMar Visions galerijoje Hiustone. Nuo 2002 metų Vilijus Vaišvila yra Amerikos portretistų asociacijos (ASOPA) narys.
Vilijaus Vaišvilos darbuose dominuoja asociatyvus meninis vaizdas, paradoksalūs sugretinimai, individuali mitologizuota figūrinė simbolika, ironija ir sarkazmas, komiškumas ir tragizmas...

## Bibliografija
* Privati erdvė, 2005 m.
* Svetimos durys, 2006 m.

## Nuorodos
* Galerija
* http://www.vaisvila.com 

## Šaltiniai
About a Girl (Nirvana daina)

**„About a Girl“** (angl. *„Apie merginą“*) – amerikiečių grupės „Nirvana“ daina. Tai trečioji daina pirmajame grupės albume „Bleach“ (1989), taip pat pirmoji daina jau po grupės lyderio Kurto Cobaino mirties išleistame albume „MTV Unplugged in New York“, kurio versija buvo išleista ir kaip singlas.

## Dainų sąrašas
# „About a Girl“
# „Something in the Way“
Sigutė Valiuvienė

**Sigutė Valiuvienė** (1931 m. gegužės 25 d. Šiauliuose – 2021 m. rugsėjo 5 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė grafikė.

## Biografija
1956 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba

Daugiausia kuria estampus ir knygų iliustracijas vaikystės ir motinystės temomis. Nuo 1956 m. dalyvauja nacionalinėse ir tarptautinėse parodose Baltijos šalyse, Italijoje, Čekoslovakijoje, Japonijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje. Apdovanota diplomais knygų meno parodose, grafikos tienalėse Taline.

Svarbesni kūriniai: linoraižinių ciklas „Motina ir vaikas“ (1966–1968 m.), „Šeima“ I, II, III (1968) „Sodauto“ I, II, III (1970 m.), litografijų ciklai „Žvejo vaikai“ ir „Vaikai ir miestas“ (1963 m.), freskos „Motinystė“ (1975 m.), „Lietuvos piliakalnių legendos“ (1984 m.) ir kt. Yra sukūrusi ekslibrisų.

## Bibliografija
Žymiausios iliustruotos knygos, eksponuotos tarptautinėse knygos meno parodose:
* Salomėja Nėris. Eglė žalčių karalienė, 1961 m.
* Antanas Vienuolis. Užkeiktieji vienuoliai, 1964 m.
* Ona Miciūtė. Pavasarėlio puokštė, 1969 m.
* Janina Degutytė. Saulėtos dainelės, 1972 m.
* Maironis. Jūratė ir Kąstytis, 1979 m.
* Martynas Vainilaitis. Spalvoti nykštukai, 1986 m.
* Gulbė karalienė, lietuvių liaudies pasaka, 1987 m. – Tokijo leidyklos HOLP SHUPPAN konkursinis užsakymas
* Vytė Nemunėlis. Tėvų nameliai brangūs, 1994 m.

## Įvertinimas
* 1997–1998 m. Lietuvos valstybinė stipendija darbų ciklui „Vilniaus pilies legenda“ (pagal Vaižgantą) ir „Milžinkapis“ (pagal V.Krėvę).

## Šaltiniai
Raimondas Juozas Trušys

**Raimondas Juozas Trušys** (g. 1941 m. rugsėjo 9 d. Pušalote, Panevėžio apskritis) – Lietuvos dailininkas tapytojas.

## Biografija
Brolis Algimantas Vitolis Trušys. 1960-1966 m. studijavo Vilniaus dailės institute. Nuo 1966 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas.

Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Parodose dalyvauja nuo 1966 m. Surengė 12 personalinių parodų. Savo darbus eksponavo Latvijoje, Rusijoje, Švedijoje, Olandijoje, JAV. Dirba tapybos, skulptūros, monumentaliosios dailės srityse. Svarbesni darbai: „Švytėjimas“, „Šešėlio žaismas“, „Riba, kuri mus skiria“ (1996 m.), „Vertikalių kompozicija“ (1997 m.), „Aktyvus geltonas“ (1996 m.), „Karibų baseino žuvis“ (1998 m.) ir kt.

## Nuorodos
* Galerija

## Šaltiniai
Arūnas Uogintas

**Arūnas Uogintas** (g. 1960 m. kovo 26 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas tapytojas.

## Biografija
1983 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1990–1994 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos direktorius, 2000–2006 m. Šiaulių dramos teatro dailininkas scenografas. Nuo 2005 m. Šiaulių universiteto Tapybos katedros docentas.

Nuo 1992 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Kuria kartu su žmona dailininke Reda Uogintiene. 1989–1997 m. surengė teminį parodų ciklą apie Mažosios Lietuvos kaimą Giliją (dab. Matrosovas, Kaliningrado sritis). Nuo 1993 m. surengė parodų ir performansų ciklą „Archeologai“, parodas „Sandrija“ (1995 m., 1997 m.) „Scenografika“ (2003 m.). Nuo 1996 m. dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose meno ir mados festivaliuose: VIRUS (Šiaulių dailės galerija, 1996–2004 m.), AR’MADA (1997 m., 1998 m.), performansų festivalyje „Dimensija“ (Šiuolaikinio meno centras, 1997 m.), teatro plakatų bienalėje (Lenkija, 2003 m., 2005 m.) ir kt. Dalyvavo parodose JAV, Vengrijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje, Rusijoje ir kt.

## Scenografija
* Kostas Kubilinskas. Joniukas aviniukas ir sesytė Elenytė, 2000 m.
* Terensas Ratiganas. Dama be kamelijų, 2000 m.
* Antanas Vienuolis. Veronika (pagal Paskenduolę), 2001 m.
* Jaroslavas Hašekas. Juozapas Šveikas, 2001 m.

## Bibliografija
* Erdvės suvokimo problemos, 2003 m.
* Ritmas gamtoje ir mene, 2005 m.
* Šiaulių dailės mokykla, sudarė

## Šaltiniai
Romanas Vilkauskas

**Romanas Vilkauskas** (g. 1949 m. gegužės 7 d. Ylakiuose, Mažeikių apskritis) – Lietuvos dailininkas tapytojas.

## Biografija
1976 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Tapybos katedros dėstytojas, nuo 1993 m. docentas.

Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

## Kūryba
Dalyvavo parodose Lietuvoje, Latvijoje, Švedijoje, Olandijoje, JAV, Kanadoje. 1989 ir 1999 m. surengė personalines kūrybos parodas. Tapybos darbų yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus, Kauno M. K.Čiurlionio dailės muziejus, Zimerli meno muziejus (JAV), Šiaulių Aušros muziejus, kolekcininkai iš užsienio šalių.

Svarbesni darbai: „Natiurmortas su obuoliais“ (1980, 2009 m.), „Kompozicija su bulvėmis ir vabalu“ (1981 m.), „Natiurmortas su laikraščiu“ (1981 m.), „Siena“ (1983), „Bočių daiktas“ (1984 m.), „1949 metų interjeras“ (1987 m.), „Giminės“ (1988 m.), „Šviesos interjeras“ (1992 m.), „Absurdiška idėja“ (1994 m.), „Karūnos ratas“ (1994 m.), „Interjeras XI“ (1998 m.), „Raudonasis archyvas“ (1999 m.) ir kt.

## Bibliografija
* Romanas Vilkauskas, 2003 m.

## Šaltiniai
Antanas Visockis

**Antanas Visockis** (g. 1941 m. liepos 18 d. Džiuikiuose, Šiaulių valsčius) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių J. Janonio vidurinėje mokykloje, 1957–1962 m. – Kauno dailės mokykloje. 1968 m. baigė Vilniaus dailės institutą.

1968–1969 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, nuo 1969 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1981–1985 m. Menų fakulteto Tapybos katedros vedėjas, nuo 2004 m. profesorius.

Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1984–1988 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.

## Kūryba
Pagrindinė kūrybos sritis – akvarelė. Tapo aliejumi, kuria filosofines-simbolines akvareles puantelistine technika. Teminis diapazonas – peizažai, natiurmortai, portretai, teminės kompozicijos. Nuo 1968 m. dalyvauja miesto, respublikos parodose ir Baltijos šalių akvarelės trienalėse. Daugelio parodų užsienyje dalyvis (Rusija, Lenkija, Prancūzija, Švedija, JAV, Belgija, Beninas ir kt.). Surengė per dešimt personalinių parodų, iš kurių dvi – Olandijoje. Yra sukūręs keramikos pano interjeruose (su žmona keramike A.Visockiene). 

Akvarelininkų kūrybinės grupės „Akva-12“ narys.

## Bibliografija
* Kompozicija, kaip mokymo ir kūrybos procesas, metodinės priemonė.

## Įvertinimas
* 2004 m. tarptautinės akvarelės parodos diplomas.

## Šaltiniai
Aldona Visockienė

**Aldona Visockienė-Krolytė** (g. 1942 m. lapkričio 24 d. Žarėnuose, Telšių apskritis) – Lietuvos dailininkė keramikė, pedagogė.

## Biografija
1961 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą, 1967 m. – Vilniaus dailės institutą. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto dėstytoja, docentė.

Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba
Sukūrėi monumentalių darbų visuomeniniams interjerams ir eksterjerams, figūrinių kompozicijų. Dalyvauja Lietuvos bei užsienio šalių parodose (Rusija, Olandija, Švedija ir kt.). Personalines parodas organizavo Šiauliuose, Vilniuje, Belgijoje. Piešia portretus. Svarbesni darbai: „Sėdinti“ (1968 m.), „Angelas“ (1994 m.), „Laivas“, „Laukimas“ (1998 m.), „Sirena“ (1998 m.) ir kt.

## Bibliografija
* Keramika, 2004 m.

## Šaltiniai
Kily González

**Kristianas Albertas Gonsalesas Peretas** (*Cristian Alberto González Peret*; 1974 m. rugpjūčio 4 d.), dar žinomas kaip **Kily González** – buvęs Argentinos futbolininkas, rungtyniavęs kairiojo krašto saugo pozicijoje.

## Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo Rosarijo miesto klube Rosario Central. 1995 m. perėjo į vieną šalies lyderių Boca Juniors. 1996 m. išvyko į Europą, žaidė pajėgiuose Ispanijos ir Italijos klubuose. Su Valensijos klubu du kart laimėjo La Liga, o su „Interu“ – Serie A. 2006 m. grįžo į Argentiną, į savo buvusį klubą Rosario Central.

## Rinktinė
Argentinos rinktinėje žaidė 1995–2005 m. Dalyvavo 2002 m. pasaulio čempionate ir dvejuose Copa America čempionatuose. Laimėjo aukso medalį 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Laimėjimai
;Valencia
* La Liga: 2001-02, 2003-04

;Internazionale
* Serie A: 2005-06
* Coppa Italia: 2005
* Italijos supertaurė: 2005

;
* 2004 m. vasaros olimpinės žaidynės: auksas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Leonidas Vorobjovas

**Leonidas Vorobjovas** (1949 m. kovo 10 d. Šiauliuose – 2013 m. gruodžio 2 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas karikatūristas.

## Biografija
1969–1970 m. mokėsi Šiaulių pedagoginiame institute piešimo, braižybos ir darbų specialybės. Po karinės tarnybos dirbo Šiaulių medžio apdirbimo kombinate, vėliau – Buitinio aptarnavimo kombinate.

## Kūryba
Išspausdinta per 20 tūkstančių karikatūrų. Piešė karikatūras miesto laikraščiui „Šiaulių naujienos“, žurnalams „Šluota“, „Krokodil“, vėliau – „Verslo žinios“. Nuo pat įkūrimo bendradarbiauja dienraštyje „Respublika“. Piešiniai publikuoti Makedonijos žurnale „Osten“, Vokietijos – „Eulenschpiegel“. Dalyvavo tarptautinėse karikatūrų parodose Anglijoje, Armėnijoje, Belgijoje, Bulgarijoje, Latvijoje, Italijoje, Rusijoje, Turkijoje, JAV, Kanadoje, Vokietijoje.

## Bibliografija
* Seksas, L. Vorobjovas ir alus, 1997 m.
* Karikatūros, Lucilijus, 2004 m. ISBN 9955-564-93-8
* Karikatūros 2, Lucilijus, 2007 m. ISBN 9789955320012
* Karikatūros 3, Lucilijus, 2008 m. ISBN 978-9955-32-054-8

## Nuorodos
* Leonidas Vorobjovas. Šluota
* ''Pro memoria'' 

## Šaltiniai
Juozas Ruzgis

**Juozas Ruzgis** (1940 m. gruodžio 4 d. Akėčiuose, Lukšių valsčius – 1980 m. liepos 19 d. Kuršėnuose, Šiaulių rajonas. Palaidotas Micaičių kapinėse.) – Lietuvos poetas, pedagogas. Jo eilėmis parašyta daina „Lietuva“ (muzikos autorius Aidas Sabaliauskas) Lietuvos radijo patriotinės dainos konkurse „Daina Lietuvai“ užėmė antrąją vietą.

## Biografija
Baigė Akėčių pradinę mokyklą, mokėsi Lukšių vidurinėje, baigė Kapsuko (dabar – Marijampolė) pedagoginę mokyklą.

1964–1965 m. mokytojavo Kapsuko rajone, Liubave, nuo 1965 m. Šiaulių rajono Dirvonėnų vidurinėje mokykloje.

## Bibliografija
* Tu – mano tylus liūdesys, sudarė Juozas Sabaliauskas, Saulės delta, 1995 m.

## Literatūra
* Vytautas Kirkutis. Baltosios nakties paukštis, 2000 m.

## Šaltiniai
Vidmantas Zarėka

**Vidmantas Zarėka** (g. 1962 m. lapkričio 9 d. Bernatoniuose, Panevėžio rajonas) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.

## Biografija
1981–1986 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, Menų fakulteto docentas.

Nuo 1995 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. „Aqua 12“ grupės narys.

## Kūryba
Nuo 1986 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Surengė 22 personalines parodas. Dailės kolekcijos pristatytos Latvijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Turkijoje, Vokietijoje, Švedijoje. Tapo ir kuria akvareles. Svarbesni darbai: akvarelių ciklai „Palikimas“ (1989–1991 m.), „Atodangos“ (2001–2003 m.), „Senoji lenta“ (2004–2006 m.), „FM bangų ruožas“ (2006 m.), „Spektrogramos“ (2006–2007 m.) ir kt. Nuo 1992 m. darbai įvertinti diplomais akvarelės trienalėse bei tarptautinėse akvarelės parodose.

## Bibliografija
* Akvarelė. Technika ir technologija, Šiaulių universiteto leidykla, 2002 m.
* Nuo kopijos iki interpretacijos. Metodinės rekomendacijos savarankiškoms akvarelės studijoms, Šiaulių universiteto leidykla, 2008 m.

## Įvertinimas
* 2005 m. 45-os šiauliečių dailininkų parodos meno ir kultūros premija.
* 2008 m. Grand prix premija (Tarptautinė akvarelės bienalė „Baltijos tiltai“. Kauno paveikslų galerija).

## Šaltiniai
Vita Žabarauskaitė

**Vita Žabarauskaitė** (1962 m. sausio 3 d. Kairiuose, Šiaulių rajone – 2021 m. liepos 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkė, pedagogė.

## Biografija
1980 m. baigė M.K.Čiurlionio menų mokyklą, 1988 m. – Šiaulių pedagoginį institutą. Dirbo Šiaulių Gegužių vidurinėje mokyklos dailės mokytoja metodininke.

Nuo 1995 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

## Kūryba
Surengė per 100 personalinių parodų Lietuvoje ir užsienyje (Austrija, Italija, Danija, Latvija). Jos kūrinių yra įsigiję Austrijos, Vokietijos, JAV, Izraelio, Lenkijos ir Lietuvos kolekcininkai.

Svarbesni darbai: „Metų laikai“, „Didžioji verba“, ciklai „Kristaus kančių kelias“, „Rudens nuotaikos“, „Skrynios. Dangčiai. Langinės“, „Nušvitimas“, „Pjesė mechaniniam pianinui“, „Medunešis“, „Niveliacija“, „Stebuklingosios Nilso kelionės“, „Lietuviškos pasakos“ ir kt. Rašė eilėraščius, pati iliustravo savo eilėraščių publikacijas spaudoje.

## Įvertinimas
* Lietuvos Kultūros ministerija suteikė meno kūrėjo statusą.

## Šaltiniai
Kvapusis pipiras

**Kvapusis pipiras** (*Pimenta dioica*), oficialiai – **kvapusis pimentas** – mirtinių (*Myrtaceae*) šeimos, pimento (*Pimenta*) genties prieskoninis augalas. Kilęs iš Centrinės Amerikos, pietų Meksikos ir Karibų jūros salų, dabar plačiai auginamas tropikuose (Brazilijoje, Indijoje, Afrikoje). Didžiausios plantacijos yra Jamaikoje.

Tai vidutinio dydžio medis arba krūmas, augantis tropinio miško centriniame arde. Lapai lacetiški, lygiakraščiai, padengti stora vaško kutikule. Žiedai smulkūs, balti, susitelkę kekiniuose žiedynuose. Augalas dvinamis. Vaisius – mažas rutuliškas kaulavaisis.

Džiovintas kvapiojo pimento vaisius – populiarus, visame pasaulyje plačiai paplitęs prieskonis. Kvapu ir skoniu primena juodojo pipiro, cinamono, gvazdikėlio ir muskato mišinį. Jis nėra toks aitrus kaip juodasis pipiras, todėl tinka pagardinti įvairius maisto produktus – mėsos gaminius, užkandžius, salotas, sriubas, gėrimus, konditerijos gaminius, marinatus. Naudojami ir sveiki grūdeliai, ir malti (tada tirpsta vandenyje), taip pat gaminamas eterinis aliejus.

Image:Allspice.JPG|Džiovinti vaisiai
Image:Starr 050516-1367 Pimenta dioica.jpg|Žiedai
Image:Pimenta_dioica_-_Köhler–s_Medizinal-Pflanzen-239.jpg|Požymiai


## Šaltiniai
Prudencija Navickaitė

**Prudencija Navickaitė-Bičkienė-Jokūbauskienė** (1920 m. vasario 6 d. Lydeikiuose, Meškuičių valsčius – 1993 m. rugpjūčio 28 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos operos dainininkė, JAV lietuvių visuomenės veikėja.

## Biografija
1939 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją. 1939–1944 m. mokėsi Vilniaus konservatorijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur tęsė studijas. Nuo 1949 m. gyveno JAV. 1958 m. stažavo Italijoje, Milano teatre debiutavo Toskos vaidmeniu. Surengė rečitalių, solinių koncertų, dalyvavo radijo ir televizijos laidose. Koncertavo JAV ir Kanados lietuvių bendruomenėse.

## Vaidmenys
* Richardas Vagneris. Valkirija
* Džiuzepė Verdis Rigoletas

;Čikagos lietuvių operoje
* Neda – Rudžeras Leonkavalis. Pajacai
* Toska – Džakomas Pučinis. Toska

## Šaltiniai

## Literatūra
* D. Petrauskaitė. Prudencija Bičkienė, 1998 m.
Petras Dargis (1907)

**Petras Dargis** (g. 1907 m. birželio 6 d. Šiauliuose – 1962 m. gegužės 29 d. Kaune) – Lietuvos operos dainininkas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, Klaipėdos muzikos mokykloje. Nuo 1930 m. Kauno Valstybės teatro choro artistas, 1944-1948 m. teatro solistas. 1948-1959 m. Kauno muzikinio teatro solistas.

## Vaidmenys
* Don Bartolas – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas,
* Čepranas, Grenvilis – Džiuzepė Verdis. Rigoletas, Traviata,
* Zareckis – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas,
* Makaras – Viktoras Dolidzė. Keto ir Kotė,
* Papandopulas – Borisas Aleksandrovas. Vestuvės Malinovkoje

## Šaltiniai
Daiva Mongirdaitė

**Daiva Mongirdaitė-Ričardson** (g. 1938 m. liepos 9 d. Šiauliuose) – JAV lietuvių operos dainininkė.

## Biografija
Nuo 1950 m. gyvena JAV. 1960 m. baigė Bostono universitetą. Būdama studentė ir vėliau aktyviai dalyvavo įvairiuose lietuvių renginiuose, dainavo beveik visuose didesniuose JAV miestuose. 1961 ir 1969 m. dalyvavo Baltų muzikos koncertuose Bostone. „Dirvos“ jaunųjų menininkų konkurse 1959 m. laimėjo I vietą. Čikagos lietuvių operos dainininkė.

## Vaidmenys
* Dalia – Darius Lapinskas. Lokys, 1966 m.
* Violeta – Džiuzepė Verdis. Traviata, 1966 m.
* Gražina – Jurgis Karnavičius. Gražina, 1967 m.
* Liudvigas van Bethovenas. Fidelijas, 1968 m.
* Mimi – Džakomas Pučinis. Bohema, 1973 m.
* Amelija – Džiuzepė Verdis. Kaukių balius, 1974 m.

## Šaltiniai
Liutauras Navickas

**Liutauras Navickas** (g. 1960 m. gruodžio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos operos dainininkas, pedagogas.

## Biografija
1986 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją. Nuo 1987 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas, nuo 1994 m. – Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Nuo 2008 m. Vilniaus konservatorijos dainavimo metodinės grupės vadovas, mokytojas.

Dalyvavo tarptautiniuose konkursuose Belgijoje, Ispanijoje, Australijoje. Stažavosi 1991 m. Kopenhagoje, 1996 m. Barselonoje.

## Vaidmenys
* Artūras – Gaetanas Donicetis. „Liučija di Lamermur“,
* Polonė – Vinčencas Belinis. „Norma“,
* Barinkajus – Johanas Štrausas. „Čigonų baronas“,
* Josefas – Johanas Štrausas. „Vienos kraujas“.

## Šaltiniai
Doifunango nacionalinis parkas

**Doifunango nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Fajao provincijoje. Parkas įkurtas 1991 m. kovo 13 d.

## Vieta
Parkas užima 861,00 km² plotą ir apima Dokhamtajo (Dok Kham Tai), Pongo (Pong) ir Čiangmuano (Chiang Muan) apylinkes, 50 km į pietryčius nuo provincijos centro Fajao.

## Flora ir fauna
Doifunango nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), Afzelia xylocarpa ir kt.

Parke gyvena: Himalajinis lokys, viverinė katė, šernas, Indijos muntjakas, palminis musangas, ausytasis skujuotis (*Manis pentadactyla*) ir kt., sutinkama daug paukščių ir roplių.

## Lankytinos vietos
* Thansavano (Than Sawan), Nabua (Na Bua) kriokliai.
* Jaifatango (Yai Pha Tang) urvas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Logothetes tou dromou

**Logothetes tou dromou** (), *pašto logotetas* – atsakingas už imperijos paštą, diplomatiją ir žvalgybą. Paštas vadinosi *Dromos* ( ar tiesiog *ὁ δρόμος*) arba *Viešasis paštas* ().
X–XI a. šis logotetas dažnai pagal veiklą atitiko vyriausią imperijos ministrą.

## Istorija ir funkcijos
Kada pareigybė įkurta ir kokios tikslios jos funkcijos, nėra žinoma. Pareigybė pirmą kartą aiškiai paminėta apie 762 m. Paprastai manoma, kad ji yra atsiradusi besivystant ankstesnei pareigybei *curiosus cursus publici* ('viešojo pašto inspektorius'), kuri pirmąkart minėta IV a. pabaigos dokumenta *[[Notitia Dignitatum]]* kaip *[[magister officiorum]]* (*Pars Orientalis*, XI). Palaipsniui panaikinus plačiai apimančias *magister officiorum* pareigas pašto logoteto kompetencija ėmė apimti ne tik viešąjį paštą, bet ir Imperijos užsienio reikalus, žvalgybinės informacijos apie užsieniečius rinkimą, susirašinėjimą su užsienio kunigaikščiais ir ambasadorių priėmimą.

Palaipsniui šios pareigos tapo vyriausiojo ministro ir imperatoriaus pagrindinio patarėjo pareigomis, kol XII a. jas išstūmė *[[logothetes ton sekreton|logothetēs tōn sekretōn]]*. Šios pareigybės pirmumą rodo tai, kad IX–X a. Bizantijos šaltiniuose paminėtos logoteto pareigos be patikslinimų reikšdavo būtent *logothetēs tou dromou*. Pareigų svarbą rodydavo ir tai, kad kiekvieną rytą pašto logotetas turėdavo audienciją pas imperatorių.

Pagal Konstantino Purpurinio *[[De Ceremoniis]]* *logothetēs tou dromou* turėjo ir svarbių ceremoninių pareigų – apdovanojimų metu jis pristatydavo vyriausiuosius valdininkus. Matyt, jis buvo svarbus ir priimant užsienio pasiuntinybes bei pristatant belaisvius. Po Aleksijaus I Komnino 1108 m. reformos *Dromos* departamentas buvo panaikintas, bet pašto logoteto pareigos išliko. Šis logotetas nuo tada buvo atsakingas už viešuosius ryšius ir Konstantinopolyje gyvenusių užsieniečių priežiūrą.

## Pavaldūs valdininkai
*Logothetēs tou dromou* pavaldiniai buvo:

* *[[protonotarios|Prōtonotarios]] tou dromou* () – vyriausias pavaduotojas.
* *[[chartoularios|Chartoularioi]] tou [oxeōs] dromou* () – klerkai su *[[spatharios]]* rangu, derinę tiek Romos provincijų *curiosi* pareigas, tiek valodininkų, atsakingų už *scrinium barbarorum* ('Barbarų biuras').
* *Episkeptētai* () – valdininkai, atsakingi už įvairius imperijos dvarus.
* Vertėjai (, *ermēneutai*), paminėti kaip (*interpretes diversarum gentium*) sąvade *Notitia Dignitatum*.
* *Kouratōr tou apokrisiareiou* () – atsakingas už *apokrisiarieion*, pastatą Konstantinopolyje, kuriame būdavo apgyvendinami kitų šalių pasiuntiniai.
* Įvairūs inspektoriai *diatrechontes* (, )
* Mandatoriai () – kurjeriai

## Nuorodos
Aiga Grabuste

**Aiga Grabuste** (g. 1988 m. kovo 24 d. Rėzeknėje) – Latvijos lengvaatletė, kuri specializuojasi daugiakovių rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narė.

Nuo 2007 m. Grabuste varžosi stambiausio rango varžybose. Jos geriausias pasiekimas – 13 vieta 2009 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate. 2010 m. įveikė pasaulio penkiakovės normatyvą ir pateko į 2010 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatą kur liko paskutinėje 8 vietoje.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Aiga Grabuste IAAF svetainėje
Adolfas Jarulis

**Adolfas Jarulis** (1941 m. birželio 15 d. Šiauliuose – 2014 m. gruodžio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos estrados dainininkas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių Vinco Kudirkos, Juliaus Janonio vidurinėje, Didždvario neakivaizdinėje, 2-oje darbo pamaininėje vidurinėje mokykloje.

Dainavo Šiaulių kultūros namų liaudies dainų ir šokių ansamblyje, Stasio Jautako vadovaujamame chore. Nuo 1963 m. LSSR filharmonijos estradinių ansamblių „Nemuno žiburiai“, „Lietuvos estradinis orkestras“, „Estradinės melodijos“ solistas.

1971 m. persikėlė gyventi į Klaipėdą. Klaipėdos statybos tresto pavyzdinio estradinio ansamblio „Žėrutis“ (vadovas Teodoras Kareckas) solistas. 1975–1976 m. dainavo Valstybiniame pučiamųjų orkestre „Trimitas“ (vadovas Romualdas Balčiūnas).

1975–1980 m. mokėsi Klaipėdos tarybiniame ūkyje technikume, įgijo techniko mechaniko specialybę. 1986–1991 m. mokėsi Klaipėdos konservatorijos fakultete, kultūrinio darbo metodininkas organizatorius. 1987–1988 m. Klaipėdos liaudies operos solistas. 1993 m. grįžo į Šiaulius, Šiaulių senjorų bigbendo artistas. UAB „Asta ir Liūtas“ saugos ir sveikatos tarnybos specialistas. Palaidotas Ginkūnų kapinėse.

## Vaidmenys
* Odisėjas – Aleksandras Žurbinas. Odisėjo sugrįžimas
* Nortonas – Džoakinas Rosinis. Vedybų vekselis

## Įvertinimas
* 1973 m. konkurso „Vilniaus bokštai“ laureatas
* 2003 m. Antano Šabaniausko premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Prisiminkime. Dainuoja Adolfas Jarulis (LRT) 
* A. Jarulis – „Prie apleisto seno namo“
Madara Palameika

**Madara Palameika** (g. 1987 m. birželio 18 d. Talsai) – Latvijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ieties metimo rungtyje. Šalies nacionalinio rekordo savininkė.

Daugkartinė Europos iki 23 metų čempionato prizininkė. Kaune vykusio 2009 m. Europos atletikos iki 23 metų čempionato metu Palameika ietį nusviedė 64,51 m ir pelė aukso medalį, bei pagerino Latvijos ieties metimo rekordą.
Metikė atstovavo savo šaliai 2009 m. pasaulio čempionate.

## Pasiekimai

## Nuorodos
* Madara Palameika IAAF svetainėje
Tonolec

**„Tonolec“** – muzikinis duetas iš šiaurės Argentinos (Čiako ir Formosos provincijų). Sudaro Diego Pérez ir indėnų tobų kilmės Charo Bogarín. „Tonolec“ savo kūryboje jungia elektroninę muziką su indėnų tobų folkloru.

## Diskografija
* *Tonolec* (2005 m.)
* *Plegaria del árbol negro* (2009 m.)
* *Folk – Los Pasos Labrados* (2010 m.)
* *Cantos de la tierra sin mal* (2014 m.)
* *Tonolec: Cancionero* (2015 m.)
* *Mitai* (2017 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Gintarė Skėrytė

**Gintarė Skėrytė** (g. 1960 m. vasario 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos operos dainininkė (sopranas).

## Biografija
Lietuvos valstybinėje konservatorijoje baigė fortepijono ir dainavimo studijas. Nuo 1992 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos bei chorinio dainavimo mokyklos „Liepaitės“ dėstytoja.

Tarptautinių muzikos festivalių dalyvė. Koncertavo daugelyje pasaulio šalių (Latvija, Rusija, JAV, Islandija, Suomija, Švedija, Danija, Olandija, Vokietija, Tailandas ir kt.). Koncertuoja su įvairiais Lietuvos ir užsienio šalių orkestrais, chorais bei kameriniais ansambliais. Dalyvauja tarptautiniuose Pažaislio muzikos festivaliuose, tarptautiniuose senovinės muzikos festivaliuose „Banchetto musicale“, festivalyje „Baroko kelias per Lietuvą“, „Kristupo vasaros festivalis“, tarptautiniuose muzikiniuose projektuose. Koncertuoja ir su trio „BSM“.

Įrašė solo kompaktinę plokštelę (pagal F.Bajoro kūrinius). 1998 m. sukurtas TV filmas apie jos kūrybinį kelią. Lietuvos muzikų sąjungos narė.

Buvęs sutuoktinis Algirdas Janutas, dukterys Kotryna, Monika.

## Vaidmenys
* Didonė – Henris Perselis. Didone ir Enėjas,
* Euridikė – Klaudijus Monteverdis. Orfėjas ir Euridikė,
* Alčina – Frančeska Kačini. Rudžiero išlaisvinimas iš Alčinos salos.

## Įvertinimas
* 1974 m. – Pirmojo konkurso „Dainų dainelė“ laureatė

## Šaltiniai
Laukagalėliai (Panevėžys)

**Laukagalėliai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Raguvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukagaliai

**Laukagaliai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Traupio, prie Nevėžio ir jo intako Brastos. Praeina vieškelis . Likusi dvarvietė, kurią mena medžių alėja, tvenkiniai. Yra apleista ferma.

## Istorija

Laukagalių kaimo žemės XIX a. ir XX a. pradžioje priklausė dvarininkams Kontautams. 1936 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius. Iki 1950 m. – Laukagalių apylinkės centras. 1946 m. kaime ėmė veikti pieninė. 1949 m. kaimas buvo įjungtas į kolūkį „Nevėžis“, vėliau priklausė „Vienybės“, Traupio kolūkiui. Pokario metais veikė Vyčio apygardos, Krištaponio partizanų rinktinės partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukagaliai (reikšmės)

**Laukagaliais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Jonavos mieste;
* Jonavos rajone;
* Panevėžio rajone:
** Krekenavos seniūnijoje,
** Vadoklių seniūnijoje;
* Rokiškio rajone.
Gediminas Beržinis

**Gediminas Beržinis-Beržinskas** (g. 1958 m. gruodžio 10 d. Troškūnuose, Anykščių rajonas) – Lietuvos fotografas, žurnalistas, filmų kūrėjas.

## Biografija
1976 m. baigė Kelmės rajono Užvenčio vidurinę mokyklą. 1976-1978 m. atliko privalomąją karinę tarnybą, grįžęs dirbo kolūkio pirmininko pavaduotoju, vėliau – kultūros namų direktoriumi. 1992 m. jis baigė Klaipėdos universitetą, įgijo kultūros vadybininko išsilavinimą. 1992 m. vienas iš Šiaulių televizijos steigėjų, nuo 1998 m. telekompanijos „Brydė“ prezidentas. Šiaulių apskrities televizijos prodiuseris, kuria reklamines, saugaus eismo populiarinimo laidas, autorines televizijos ir radijo laidas, tarp jų: pakruojiečiams „Gyvenimas šalia Kruojos“, radviliškiečiams „Radviliškis šiandien ir rytoj“. Nuo 2003 m. Šiaulių Simono Daukanto vidurinės mokyklos bei Šiaulių moksleivių namų būrelių vadovas, vadovauja jaunųjų žurnalistų būreliui.

Vienas iš Lietuvos kultūros fondo Šiaulių skyriaus atkūrimo iniciatorių. Šiauliuose rengiamo „Nuostabiausių kojų“ konkurso idėjos autorius ir organizatorius. 1999-2003 m. dalyvavo įvairiose teminėse, grupinėse foto ir vaizduojamojo meno parodose Lietuvoje ir užsienyje.Parodos.Lenkija,Ukraina,Lietuva.Tapytojas.Aktyviai dalyvauja plenerinėje veikloje Lietuvoje ir užsienyje.Indija,Rusija,Baltarusija,Vokietija,Lenkija. Respublikinio projekto „Drąsinkime ateitį“ dalyvis.

Lietuvos kino mėgėjų sąjungos narys.Nuo 2015m.Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos kino mėgėjų sąjungos diplomai už geriausią garsą, geriausią dokumentinį filmą (filmas „Popiežius“),
* 1995 m. Baltijos neprofesionalaus filmų festivalio medalis už filmą „Popiežiaus belaukiant“,
* 1995 m. Vilniaus TV diplomas už geriausią mėgėjišką dokumentinį filmą,
* 1997 m. Talino festivalio diplomas už filmą „Ąsotis“,
* 1997 m. Pasaulinio UNICA kino festivalio diplomas už filmą „Lietuva 1967-1997“.

## Šaltiniai
Laukagaliai (Krekenava)

**Laukagaliai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukagalis (Švenčionys)

**Laukagalis** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Labanoro, Labanoro girioje, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukeliai

**Laukeliais** vadinami kaimai:

* Kretingos rajone;
* Kupiškio rajone;
* Radviliškio rajone;
* Ukmergės rajone;
* Vilniaus rajone.
Laukeliai (Kretinga)

**Laukeliai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybė šiaurinėje dalyje, į rytus nuo Grūšlaukės, prie kelio . Plyti lygumoje tarp Grūšlaukės ir Buginių kaimų bei Narmantų ir Grūšlaukės mišku. Per kaimą teka **Grūšlaukio upelis**, praeina kelias .

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio  mažybinės formos.

## Istorija

Įkurtas XIX a. 7 deš., po baudžiavos panaikinimo, buvusioje bendro naudojimo Grūšlaukės kaimo žemėje. 1866 m. buvo 7 kiemai, 1923 m. – 14 ūkių.

### Gyventojai

## Šaltiniai
Laukeliai (Kupiškis)

**Laukeliai** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Skapiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukelis (Rokiškis)

**Laukelis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Rokiškio, prie kelio . Į rytus nuo kaimo teka Nemunėlio dešinysis intakas Laukupė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukelis (Šalčininkai)

**Laukelis** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šalčininkų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukiai (reikšmės)

**Laukiais** vadinama:

* vištelinių šeimos paukščiai;
* kaimai:
** Kelmės rajone;
** Švenčionių rajone.
Mandatorius

**Mandatorius** () – jaunesnysis valdininkas vidurinėje Bizantijos imperijoje, atlikęs kurjerio pareigas.

Mandatoriai buvo kurjeriai ypatingiems pavedimams, priskirti visų vyriausių civilinių ir karinių valdininkų (pvz., temų strategų, tagmų vadų, logotetų ir pan.) biurams. Mandatoriams vadovaudavo ***protomandatoriai*** ( 'pirmasis mandatorius') – vidutinio lygio valdininkai. Šie valdininkai nesusiję su rūmininko garbės titulu *[[imperatoriaus mandatorius|basilikos mandatōr]]* ( 'imperatoriaus mandatorius').

Tiek paprasti mandatoriai, tiek protomandatoriai, tiek *basilikoi mandatores* egzistavo VII–XI a. Po to šios pareigybės išnyko.
Prancūzijos bizantistas *Rodolphe Guilland* teigė, kad mandatorius pakeitė *[[caosijas|tzaousioi]]*.

## Išnašos
Laukiai (Švenčionys)

**Laukiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Šutų, Sarios dešiniajame krante, miško progumoje. Ateina keliukas iš Sarių. Kaimas gatvinis.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui. Greta buvo Laukių girininkija (1931 m. – 5 gyventojai).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukianka

**Laukianka** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šutų, 1 km į pietus nuo Sarių, šalia Sarios upelio. Šalia anksčiau būta geležinkelio linijos.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu užusienis priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukinčiai

**Laukinčiai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Miroslavo, prie vieškelio Miroslavas–Varanauskas.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Kalvarijos apskrities Balkūnų valsčiuje. Pradžioje sudarė bendrą gyvenvietę su Laukintukais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukinė Kubiliškė

**Laukinė Kubiliškė** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Griškabūdžio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukiniai

**Laukiniai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ceikinių, miškų apsuptyje, netoli Švintės upelio. Pasiekiamas keliuku nuo Savulių.

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai iš žodžio *lauki̇̀nis* ʻlaukų gyventojas, laukininkasʼ; kita vertus, gali būti ir iš asmenvardžio **Lauki̇̀nis*.

## Istorija
XX a. buvo Laukinių palivarkas (Brinkos valda) Švenčionių apskrityje Zablatiškės valsčiuje. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Imperatoriaus mandatorius

**Imperatoriaus mandatorius** () – Bizantijos imperatoriaus rūminininko titulas. Ta vienas iš žemiausių titulų, ketvirtas iš apačios (aukštesnis už vestitorių, žemesnis už *[[kandidatas (Bizantija)|kandidatos]]*. Pareigybė egzistavo VII–XI a., po išnyko. Nesusijęs su mandatoriais.

Pagal 899 m. dokumentą *Kletorologion* imperatoriaus mandatorių skiriamasis ženklas buvo raudona lazda. Kartu su kitais žemo rango rūmininkais *basilikoi mandatores* buvo laikomi *basilikoi anthrōpoi* ('imperatoriaus vyrais'), jiems vadovavo specialus valdininkas *[[protospatarijus|prōtospatharios]] tōn basilikōn*.

## Nuorodos
Laukiniai Šunkariai

**Laukiniai Šunkariai** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Jankų.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukininkai (Rokiškis)

**Laukininkai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lukštų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukininkai (Šalčininkai)

**Laukininkai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Pabarės, 5 km į vakarus nuo Butrimonių, prie raistų.

## Istorija
XIX a. pab. buvo šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukininkai (Varėna)

**Laukininkai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Nedzingės. Šalia kaimo telkšo Ilgis. Praeina keliukas Pilvingiai–Ilgai. Išlikusios senosios kapinės.

## Etimologija
Pavadinimas arba kilęs iš asmenvardžio *Laukininkas*, arba tiesiai iš tokio pat žodžio, reiškiančio „kas gyvena toli nuo miškų, laukuose; laukinis, be kultūros žmogus“.

## Istorija
XIX a. pab. Laukininkų valstybinis kaimas pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Laukininkuose 1941 m. rugsėjo 5 d. gimė inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras Adolfas Baublys.

## Šaltiniai
Laukininkai (Vilnius)

**Laukininkai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šumsko. Išlikusi Laukininkų dvaro sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laimutis Gudinavičius

**Laimutis Gudinavičius** (g. 1946 m. rugsėjo 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos kino operatorius, režisierius, filmų ir televizijos laidų kūrėjas.

## Biografija
1968 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Dirbdamas Šiaulių televizorių gamykloje vadovavo gamyklos mėgėjų kino studijai. Jovaro pagrindinės mokyklos mokytojas. 1991-1992 m. vienas iš Šiaulių televizijos kūrėjų. Pasaulinės mėgėjiško kino draugijos UNICA narys.

## Kūryba
Nuo 1978 m. pradėjo filmuoti, dalyvavo festivaliuose. Sukūrė apie 35 mėgėjiškus filmus, tarp kurių:
* Šiaulių kraštotyros draugijai – 70,
* Šiaulių Televizorių gamyklos kronikos (6 filmai),
* Čia Lietuva (2 dalys: Po žemaičių kraštą; Dubysa) ir kt.

Sukūrė 22 filmus ir televizijos laidas, turinčias istorinę-pažintinę reikšmę:
* Simonas Daukantas,
* Laurynas Ivinskis,
* Šatrijos Ragana,
* Žemaitijos knygnešiai ir kt.

1996-2000 m. sukūrė per 50 vaizdajuosčių apie Šiaulių krašto tautodailininkus ir šviesuolius.

## Įvertinimas
* 1983 m. Suomijos ir TSRS mėgėjiško kino festivalio sidabro medalis.

## Šaltiniai
Laukininkėliai

**Laukininkėliai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Nedzingės, prie pietrytinio Ilgio ežero galo, šalia Laukininkų. Eina vieškelis Ilgai–Pilvingiai.

## Etimologija
Vietovardis padarytas nuo gretimo *Laukininkų* kaimo vardo.

## Gyventojai

## Šaltiniai