open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Roland Vrabec

**Rolandas Vrabecas** (g. 1974 m. kovo 6 d.) – Vokietijos futbolo specialistas, futbolo treneris.

## Biografija

Kitados treniravo Frankfurto FSV ir „Mainz 05“ ekipų jaunimą, darbavosi Vokietijos jaunimo rinktinėje trenerio asistentu. Dirbo asistentu Leipcigo „Lokomotive“, Hamburgo „St. Pauli“ bei „Luzern“.

2013 m. tapo treneriu asistentu, o netrukus ir vyr. treneriu „St. Pauli“ klube. Vėliau treniravo FSV bei „Vaduz“ (Lichtenšteinas). Su pastaruoju klubu iškovotos dvi Lichtenšteino futbolo taurės. 2018 m. R. Vrabeco klubas Europos lygos antrajame atrankos varžybų etape kovojo prieš „Žalgirį“.

Sekančia karjeros stotele tapo Nyderkorno „Progres“ klubas (Liuksemburgas). Vėliau dirbo „Esbjerg“ (Danija) bei „Greifswalder“ (Vokietija).

2023–2024 m. treniravo Hesperanžo „Swift“ (Liuksemburgas). Šis klubas čempionate iškovojo antrąją vietą.

### FK Panevėžys
2024 m. gruodžio 16 d. paskelbta, kad „Panevėžio“ naujuoju treneriu tapo Roland Vrabec.

2025 m. kovo 2 d. kaip vyr. treneris oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai. Varžovai palaužė panevėžiečius rezultatu 3-1.

2025 m. lapkričio 13 d. oficialiai paskelbta, kad pratęsta sutartis 2026 m. sezonui.

2026 m. sezoną FK Panevėžys pradėjo sunkiai, per pirmas 6 rungtynes iškovojo 8 taškus. 2026 m. kovo 22 d. oficialiai paskelbta, kad abipusiu susitarimu nutraukta iki sezono pabaigos turėjusi galioti sutartis.iki 2026 m. kovo 22 d.

## Pasiekimai
;  su FC Vaduz
* Lichtenšteino futbolo taurė: 2016–2017, 2017–2018 m.

;  su FK Panevėžys
* LFF taurės laimėtojas: 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY svetainė
* Transfermarkt svetainė
* worldfootball.net svetainė
* Globalsportsarchive
Otto Hahn

**Otas Hanas** (, g. 1879 m. kovo 8 d. – 1968 m. liepos 28 d.) – vokiečių chemikas, radioaktyvumo tyrimų ir radiochemijos pradininkas. Vadinamas branduolinės chemijos tėvu ir branduolio dalijimosi, kuriuo grindžiami branduolinė energetika ir branduoliniai ginklai, atradėju. Hanas ir Liza Meitner atrado radioaktyviųjų elementų radžio, torio, protaktinio ir urano izotopus. Jis taip pat atrado atomo atoveiksmio ir branduolinio izomerizmo reiškinius, pirmasis pradėjo rubidžio-strončio datavimą. 1938 m. Hanas, Meitner ir Fricas Štrasmanas atrado branduolių dalijimąsi, už kurį Hanas vienas buvo apdovanotas 1944 m. Nobelio chemijos premija.

## Biografija
Hanas baigė Marburgo universitetą, 1901 m. įgijo mokslų daktaro laipsnį. Studijavo pas serą Viljamą Remzį Londono universitetiniame koledže ir Ernesto Rezerfordo vadovaujamame Makgilo universitete Monrealyje, kur atrado keletą naujų radioaktyvių izotopų. 1906 m. grįžo į Vokietiją; Emilis Fišeris leido jam naudotis buvusia medžio apdirbimo dirbtuve Berlyno universiteto Chemijos instituto rūsyje kaip laboratorija. 1907 m. pradžioje Hanas tapo privatdocentu. 1912 m. paskirtas naujai įkurto Kaizerio Vilhelmo chemijos instituto Radioaktyvumo skyriaus vadovu. Dirbdami kartu su austrų fizike Lize Meitner pastate, vėliau pavadintame jų vardais, padarė daugybę novatoriškų atradimų, kurių kulminacija tapo 1918 m. išskirtas ilgiausiai išliekantis protaktinio izotopas.

Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Landvero pulke Vakarų fronte ir Frico Haberio vadovaujamame cheminio ginklo dalinyje Vakarų, Rytų ir Italijos frontuose. Už dalyvavimą Pirmajame Ypreso mūšyje buvo apdovanotas 2-ojo laipsnio Geležiniu kryžiumi. Po karo jis tapo Kaizerio Vilhelmo bendrijos vadovu, ir toliau tęsdamas vadovavimą savo skyriui. 1934–1938 m. kartu su Štrasmannu ir Meitner tyrinėjo izotopus, susidarančius uraną ir torį bombarduojant neutronais, tai padėjo atrasti branduolio dalijimąsi. Hanas buvo nacionalsocializmo ir nacių partijos vykdyto žydų persekiojimo priešininkas. Dėl nacistinės valdžios antisemitinės politikos atleista daug Hano kolegų, įskaitant Meitner, kuri 1938 m. buvo priversta bėgti iš Vokietijos. Nepaisant to, Antrojo pasaulinio karo metais jis dirbo Vokietijos branduolinių ginklų programoje, katalogavo urano skilimo produktus. Karo pabaigoje jis buvo suimtas Sąjungininkų pajėgų ir nuo 1945 m. liepos mėn. iki 1946 m. sausio mėn. kartu su kitais devyniais vokiečių mokslininkais kalintas Fermos salėje.

1946 m. Hanas buvo paskutinis Kaizerio Vilhelmo mokslo pažangos draugijos prezidentas, o 1948–1960 m. – jos teisių perėmėjos, Makso Planko draugijos, steigėjas ir pirmininkas. 1959 m. Berlyne jis buvo vienas iš Vokietijos mokslininkų federacijos, nevyriausybinės organizacijos, siekiančios atsakingo mokslo idealo, įkūrėjų. Siekdamas atkurti Vokietijos mokslą, jis tapo vienu įtakingiausių ir labiausiai gerbiamų pokario Vakarų Vokietijos piliečių.

Mokslininko vardu pavadintas asteroidas nr. 19 126 ir krateris Mėnulyje. Nuo 1955 m. Vokietijos chemikų ir fizikų draugijos už pasiekimus gamtos mokslų srityse teikiama Oto Hano vardo premija.

## Šaltiniai
Ačekė

**Ačekė** (ebrių kalba: *adjèkè*, bambarų kalba: *cɛkɛ*, ) – tradicinis valgis, tiekiamas kaip garnyras, kurio tradicija paplitusi Dramblio Kaulo Kranto pietinėje dalyje. Jai naudojama kasava, ir savo išvaizda ji yra panaši į kuskusą.

Dėl savo svarbos Dramblio Kaulo Krante 2024 m. ji įrašyta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

## Aprašymas
Nors kasava buvo prijaukinta Amazonijoje, po didžiųjų geografinių atradimų ji paplito tropinėje Afrikoje, kur tapo vienu svarbiausių maisto produktų. Ačekės gaminimo tradicija susuformavo tarp Dramblio Kaulo Kranto pakrantės tautų.

Kasavos auginimu ir kasimu visuomenėje užsiima vyrai, kai tuo tarpu ačekės gaminimas yra išimtinai moterų darbas. Dažnai ačekė ruošiama kartu viso kaimo moterų. Ruošiant valgį kasavos šakniagumbiai nulupami, sutarkuojami, ir tada į tarkius dedama šiek tiek nuo praeito gaminimo likusio raugo (vietinėmis kalbomis vadinamo *mangnan*, *lidjrou* arba *bêdêfon*). Jo dėka kasava fermentuojama kelias dienas, kol pašalinamas nuodingas ciano vandenilis. Tada tarkiai yra išspaudžiami, džiovinami ir sijojami, kol gaunamos norimos tekstūros kruopos panašios į kuskusą.

Įprastinė ačekė yra smulkiagrūdė (, bet egzistuoja ir stambiagrūdis variantas ( bei ypač smulkių grūdelių variantas (). Nedžiovintas ačekės variantas yra žinomas kaip atukpu ().

Džiovintos kruopos gali būti saugomos ilgai. Prieš valgant ačekė šiek tiek paverdama garuose. Laba dažnai virta ji gali būti suvyniojama ir parduodama.

Ačekė patiekiama su kepta žuvimi ar mėsa, pomidorais, ankštiniais pipirais. Iš labai smulkios ačekės ruošiamas specialus patiekalas garba: salotos su kapotais pipirais, svogūnais, pomidorais, tekiamos su keptu tunu.


FIle:Vendeuse d'Attiéké au Marché Cocovico de cocody.jpg|Virtos ačekės pardavimas
File:Breakfast of Attieke and fried fish (33403482835).jpg|Ačekė su žuvimi
File:Attieke and chicken.jpg|Ačekė su viščiuku
File:Sauce claire poisson.jpg|Aęekė su troškinta žuvimi
File:Le_garba.jpg|Garba


## Kitos pasaulio paveldu pripažintos susijusios tradicijos
* Plovas (2016,  / 2016, )
* Kuskusas (2020, , , , )
* Mansafas (2022, )
* Čebudžienas (2023, )
* Košaris (2025, )

## Nuorodos
Hapoel Jerusalem (moterys)

**moterų Jeruzalės „Hapoel“** – Izraelio futbolo klubas iš Jeruzalės.

## Istorija
1926 m. įkurtas klubas. Vėlesniais metais suburta moterų ekipa. Nuo 2022–2023 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje Izraelio moterų lygoje – žinomoje kaip Pirmasis divizionas (I). Debiutantės iškovojo antrą vietą. 2023–2024 m. sezone vėl buvo antros.

## Pasiekimai
; Pirmasis divizionas (I):
*  **Čempionės (0)**: 

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Odzalos-Kokua nacionalinis parkas

**Odzalos-Kokua nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Kongo Respublikos šiaurės vakaruose, Vakarų Kuvetės regione. Įsteigtas 1935 m., nuo 1997 m. – biosferos rezervatas, nuo 2023 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas. Tai vienas seniausių Afrikos nacionalinių parkų.

Odzalos-Kokua nacionaliniame parke saugomos Kongo baseino džiunglių ekosistemos. Būdingos gamtinės sritys – Kongo miškai, Žemutinės Gvinėjos miškai ir savanos. Čia sutinkami miškiniai drambliai, vakarinės lygumų gorilos. Parkas pasižymi didele primatų įvairove. Parke yra labai didelė augalų gamtinė įvairovė. Būdingos lenktalapių finikų giraitės Mambilio upės pakrantėse, parko pietuose vyrauja savanos ir retmiškiai, centrinėje dalyje – marantinių medžių miškai, o šiaurėje – daugiausia drėgnieji atogrąžų miškai. Natūralios aikštelės džiunglėse svarbios gyvūnų rūšims. Svarbūs objektai – Ekutu skardis su kerpių miškais ir Džua pelkė. Tai labai atkampios teritorijos, kuriose vykdyta dar nedaug mokslinių tyrimų.

Parke žinoma daugiau nei 100 žinduolių rūšių – miškiniai drambliai, afrikiniai buivolai, lygumų gorilos, šimpanzės, kolobai, Brazo markatos, vikrieji mangabiai, sitatungos, bongos, kitos sraigtaragės antilopės, įvairūs dukeriai, didžiosios miškinės kiaulės, krūmyninės kiaulės. Iš plėšrūnų paminėtinos dėmėtosios hienos, servalai, auksinės katės. Yra daugiau nei 1000 paukščių rūšių. Parko gyvūnija kenčia nuo brakonierių ir ligų.


Primage2.jpg|Vietiniai vaikai parko upokšnyje
Loxodonta cyclotis 2996356.jpg|Miškinis dramblys upėje
Syncerus caffer nanus 4079157.jpg|Afrikiniai miškiniai buivolai


## Šaltiniai
Lietuvių žygis į Naugardą (1200)

**Lietuvių žygis į Naugardą** – 1200 m. vykdyta nesėkminga Lietuvos kunigaikštystės (ar kunigaikštysčių) karinė plėšikavimo kampanija Naugardo respublikai priklausiusioje Černianų žemėje.

Žygis aprašytas Naugardo metraštyje ir Būtųjų laikų pasakojime. Abiejų pusių pajėgų dydis, vadų vardai nėra nurodomi. Manoma, kad lietuviai surengė plėšikavimo žygį, apie kurį sužinoję Novgorodo kunigaikščiai surengė kontrataką. Naugardiečiai jau grįžtančius lietuvius pasivijo ties Klinu.

Įvykusiame mūšyje nugalėjo Novgorodo pajėgos. Būtųjų laikų pasakojime nurodoma, kad žuvo 80 lietuvių ir 15 naugardiečių.  Turint omenyje tuometinę tradiciją padidinti priešininkų nuostolius, pastarasis rodiklis vertintinas atsargiai.

Būtųjų laikų pasakojime pateikiamas toks žygio aprašymas: «В лѣто 6708 [1200]. Литва взяша Ловоть и до Налюча, с Бѣлѣи и до Свинорта и до Ворча середу; и нагнашася новгородци по них и до Чернянъ, и бишася с ними и убиша у нихъ мужь въ Клинѣ 80, а новгородець 15» /

„6708 m. (1200 m.) Lietuva užėmė Lovatę iki Naliučo, nuo Belajos ir iki Svinorogo ir iki Vorčios vidurio; ir pasivijo naugardiečiai juos prie Černianų; ir kovojo su jais ir prie Klino; ir užmušė jų vyrų 80, o naugardiečių  15.“Šiuolaikinėje Rusijos literatūroje laikoma, kad lietuviai žygiavo maršrutu iš Lietuvos per Polocko žemę, aplenkiant Didžiuosius Lukus į Rusą (Starają Rusą). Spėjama naugardiečių maršrutu nurodomas tiesus kelias iš Didžiojo Naugardo iki Černianų.

## Literatūra

* Полное собрание русских летописей Т. 3. p. 45, 239; Т. 4. Ч. 1. p. 179; Т. 6. Вып. 1. Стб. 252; Т. 7. p. 107; Т. 10. p. 33; Т. 15. p. 290.
* Карамзин, Николай Михайлович,  История государства Российского / сочинение Н. М. Карамзина. – Издание 5-е в 3-х книгах, заключающих в себе 12 томов, с полными примечаниями, украшенное портретом автора, гравированным на стали в Лондоне. – Санкт-Петербург : издание И. Эйнерлинга, 1842–1843.
* Набег новгородских войск на Литву , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Пашуто В. Т., Образование Литовского государства, М.: АН СССР, 1959.
* Соловьев, Сергей Михайлович (1820–1879)., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°).

## Išnašos
Lietuvių žygis į Smolensko žemę (1257)

**Lietuvių žygis į Smolensko žemę** – 1257 m. vasarą vykęs Lietuvos ir Smolensko pasienio konfliktas, Lietuvos karalystės pajėgų, palaikomų Polocko kunigaikštystės kariaunos, sėkmingas įsiveržimas į Smolensko kunigaikštystės žemes, pasibaigęs Voinovščinos () miestelio užėmimu.

Žygis trumpai paminėtas Būtųjų laikų pasakojime. Abiejų pusių pajėgų dydis, vadų vardai ar koviniai nuostoliai nenurodomi. Trumpame įraše užfiksuotas faktas, kad lietuviai užėmė Voinovščinos miestelį.

## Literatūra

* Полное собрание русских летописей. Т. 3. p. 82, 310; Т. 4. Ч. 1. p. 232.
* Карамзин, Николай Михайлович, История государства Российского / сочинение Н. М. Карамзина. – Издание 5-е в 3-х книгах, заключающих в себе 12 томов, с полными примечаниями, украшенное портретом автора, гравированным на стали в Лондоне. – Санкт-Петербург : издание И. Эйнерлинга, 1842–1843., Т. 4. Прим. 102, Стб. 38;
* Набег литовских войск на Смоленскую землю , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике;
* Соловьев, Сергей Михайлович (1820–1879)., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889. T. 3, p. 183.
Aspairingo kalno nacionalinis parkas

**Aspairingo kalno nacionalinis parkas** (arba *Žvilgančiojo Kalno nacionalinis parkas*, ) – saugoma gamtos teritorija Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos vidurio vakarinėje dalyje, Vakarų Pakrantės ir Otago regionuose. Įkurtas 1964 m. Parkas patenka į UNESCO pasaulio paveldo objektą – Te Vahipounamu.

Parkas apima didelę dalį Pietų Alpių. Vakaruose apribotas Olivino ir Hasto kalnagūbrių, šiaurėje – Mataketakės ir Tomo kalnagūbrių, rytuose – Jango, pietryčiuose – Ričardsono ir Hariso kalnagūbrių. Šiaurine parko riba teka Hasto upė. Pietuose ribojasi su Fjordlando nacionaliniu parku.

Parko kraštovaizdis įvairus ir mozaikiškas. Čia išteka keletas didesnių upių, yra ledynų, uolingų kalnų, tarpeklių, krioklių, perėjų. Centrinis parko objektas – Aspairingo kalnas (3033 m). Rytinėje dalyje veši notofagų (balkšvųjų ir Klifordo) miškai, vakarinėje – tankūs miručių ir kamahių miškai. Augaliją nuniokoję invaziniai žinduoliai – taurieji elniai, gemzės, ožkos. Būdingos paukščių rūšys – N. Zelandijos tujai, medsiurbiai varpininkai, skėstauodegės, pilkosios gerigonos, kalviukai, rudieji nestorai, kėjos, kiviai.

Parke išskirtos mokslinių tyrimų, laukinės gamtos, natūralios aplinkos ir vystymo teritorijos.


View towards Gillespie Valley from Gillespie Pass, New Zealand 13.jpg|Džilespio perėja
Mount Aspiring, New Zealand (Unsplash).jpg|Aspairingo kalnas
Rob Roy Glacier (5862945533).jpg|Rob Rojaus ledynas
Matukituki valley.jpg|Matukitukio slėnis


## Šaltiniai
LDK žygis į Možaiską (1340)

**LDK žygis į Možaiską** – 1340 m. pabaigoje – 1341 m. pradžioje įvykęs Vitebsko kunigaikščio Algirdo vadovaujamos LDK kariuomenės žygis į tuo metu Maskvos didžiosios kunigaikštystės vasalinę Možaisko kunigaikštystę, pasibaigęs Možaisko miesto sunaikinimu ir aplinkinių žemių nusiaubimu.

Možaisko kunigaikštystę 1303 m. užėmė Maskvos kunigaikščio Jurijaus pajėgos, iki 1322 m. jį valdė Maskvos vietininkai, vėliau jis tapo vienu iš Maskvos didžiojo kunigaikščio valsčiumi. Možaiską 1340 m. gynusių pajėgų vado vardas, abiejų pusių pajėgų dydžiai, kariniai nuostoliai neužfiksuoti.

1340 m. spalio 1 d. įvykęs mėginimas užimti Možaisko tvirtovę baigėsi nesėkmingai. Duomenų apie tai, kad Maskvos pajėgos būtų persekioję su grobiu grįžusius LDK karius nėra.

## Literatūra

* Набег литовских войск на Можайск , Военные конфликты, кампании и боевые действия русских войск 860–1914 гг., Runivers.ru – Россия в подлиннике.
* Полное собрание русских летописей. Т. 4. Ч. 1. p. 271; Т. 5. Вып. 2. p. 93; Т. 6. Вып. 1. Стб. 413.
* Соловьев, Сергей Михайлович (1820–1879)., История России с древнейших времен / соч. Сергея Соловьева. – Изд. 5-е. -Москва : В Унив. тип. (Катков и К°), 1874–1889. p. 286.
* *Власьев Н.И.* Можайск в его прошлом – краткий исторический очерк // Можайский уезд Московской губернии. – Можайский уездный исполнительный комитет. – Можайск: типография редакции газеты „Новый пахарь“, 1925. – 493 с.
Aspairingo kalnas

**Aspairingo kalnas** (dar nurodoma *Žvilgantysis kalnas*,  'iškilusis, prakilnusis kalnas', ) – kalnas Naujojoje Zelandijoje, Pietų saloje, Pietų Alpėse. Viršūnė piramidiška, nuo jos leidžiasi nedideli Bonaro, Voltos, Termos ir Iso ledynai. Aukštis – 3033 m. Vakariniuose šlaituose auga tankūs drėgnieji miškai.

Kalną pastebėjo ir pavadino 1857 m. tyrinėtojas Džonas Tarnbulas Tomsonas (*John Turnbull Thomson*). Kalnas pirmąsyk išmatuotas 1909 m. majoro Bernardo Hido. 1964 m. tapo centriniu Aspairingo kalno nacionalinio parko objektu.

## Šaltiniai
Haurakio įlanka

**Haurakio įlanka** () arba **Tikapa Moana** () – didelė Ramiojo vandenyno įlanka, įsiterpusi į šiaurės rytinius Naujosios Zelandijos Šiaurės salos krantus. Iš šiaurės su vandenynu jungiasi Dželiko ir Kradoko sąsiauriais (į vakarus ir rytus nuo Mažosios Barjero salos), o iš šiaurės rytų – Kolvilio sąsiauriu (tarp Didžiosios Barjero salos ir Koromandelio pusiasalio). Plotas – 2290 km². Pietryčiuose įlanka pereina į Temzo užutėkį (jūros užlietą slėnį).

Į Haurakio įlanką įteka Piako ir Vaihou upės. Įlankoje yra keletas vulkaninių salų – Vaihekė, Motutapu, Rangitotas, Ponujus, Kavau, Tiritiri Matangis, Rakinas, Motuihė ir kt.

Pagrindiniai pakrančių miestai – Oklandas, Hibiskus Koustas, Snels Bičas, Bičlandsas, Koromandelis.

Pavadinimas *Hauraki* maorių kalba reiškia „šiaurės vėjas“.

## Šaltiniai
Gausos įlanka

**Gausos įlanka** (, ) – didelė Ramiojo vandenyno įlanka, įsiterpusi į šiaurės rytinius Naujosios Zelandijos Šiaurės salos krantus. Apie 160 km pločio. Tęsiasi tarp Koromandelio pusiasalio vakaruose ir Pabėgimo kyšulio rytuose. Matakanos sala pietvakarinėje pakrantėje atskiria Taurangos užutėkį.

Į Gausos įlanką įteka Rangitaikio ir Fakatanės upės. Įlankoje yra keletas nedidelių salų: Motitis, Baltoji (didžiausios), taip pat Folknerio uolos, Tūhua, Moutohora.
 
Pagrindiniai pakrančių miestai – Maunt Maunganujus, Maketu, Matata, Fakatanė, Opotikis.

Gausos įlankos vardą 1769 m. suteikė Džeimsas Kukas, nes iš pakrantėse gyvenusių maorių ekspedicija gavo daug maisto atsargų ir vandens.

## Šaltiniai
Hoko įlanka

**Hoko įlanka** (, ) – Ramiojo vandenyno įlanka, įsiterpusi į rytinius Naujosios Zelandijos Šiaurės salos krantus. Įlanka gana ovali, ~80 km ilgio ir 55 km pločio. Tęsiasi nuo Mahijos pusiasalio šiaurėje iki Pagrobėjų kyšulio pietuose. Gylis neviršija 180 m.

Į Hoko įlanką įteka Vairoa, Mohaka, Vaikaris, Aropaoanujus, Tutaekuris, Ngaruroras ir Tukitukis.
 
Pagrindiniai pakrančių miestai – Neipiras, Vairoa.

Hoko įlankos vardą 1769 m. suteikė Džeimsas Kukas – ją pavadino Admiraliteto pirmojo lordo, sero Edvardo Hoko (*Edward Hawke*) garbei.

## Šaltiniai
Baltų apdovanojimas

**Baltų apdovanojimas** () – apdovanojimas, teikiamas už lietuvių literatūros vertimą į latvių kalbą arba latvių literatūros į lietuvių kalbą, taip pat latvių kalbos mokymą Lietuvoje arba lietuvių kalbos mokymą Latvijoje, abiejų baltų tautų materialaus bei nematerialaus kultūros ir istorijos paveldo tyrimus, tiriamosios žurnalistikos darbus apie šiųdviejų šalių istoriją, kultūrą ir turizmą.

Apdovanojimą 2017 m. rugsėjo 22 d. įsteigė Lietuvos ir Latvijos Respublikų užsienio reikalų ministrai minint Baltų vienybės dieną. Baltų apdovanojimas teikiamas fiziniams ir juridiniams asmenims nuo 2018 m., jį įteikia Lietuvos ir Latvijos Respublikų užsienio reikalų ministrai. Apdovanojimo komisija sudaroma iš abiejų šalių užsienio reikalų ministerijų atstovų ir kalbotyros, literatūros bei istorijos ekspertų.

## Laureatai
Baltų apdovanojimas įteiktas šiems asmenims:

## Išnašos
Mohaka

**Mohaka** () – upė Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos rytuose. Prasideda Kavekos ir Ahimanavos kalnagūbriuose. Vinguriuoja į pietryčius, šiaurės rytus, vėl pietryčius. Įteka į Ramiojo vandenyno Hoko įlanką ties Mohakos gyvenviete.

Didžiausi intakai – Vaipunga, Taharua ir Hautapu.

Mohaka teka per daugelį tarpeklių. Giliausias iš jų siekia 75 m ir tęsiasi 27 km. Per Mohaką ties Rapunga 1937 m. pastatytas 90 m aukščio ir 275 m ilgio geležinkelio tiltas (Mohakos viadukas). 1869 m. prie upės įvyko Mohakos žudynės – maoriai nužudė 60 europiečių.

## Šaltiniai
Mokau

**Mokau** () – upė Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos vakaruose, Vaikato regione. Prasideda Rangitotos kalnagūbryje, į pietus nuo Te Kuičio. Teka į pietvakarius. Įteka į Tasmano jūros Šiaurės Taranakio įlanką ties Mokau gyvenviete.

Nepaisant to, kad žiotis užtveria smėlio nerija, upė laivuojama 37 km nuo žiočių. Žemupio slėnis užliejamas potvynių, naudojamas pieninių galvijų ganymui.

Upės pavadinimas maorių kalba reiškia „vinguriuojantis srautas“.

## Šaltiniai
Klevynė

**Klevynė** (arba ***Klevinė***) gali reikšti:

## Baltarusija
* Klevyčia, kaimas Ašmenos rajone.

## Lietuva

Gyvenvietės:
* Klevinė, kaimas Elektrėnų savivaldybėje;
* Klevinė, kaimas Jurbarko rajone;
* Klevinė, kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Klevynė, buvęs kaimas Kelmės rajone;
* Klevinė, kaimas Marijampolės savivaldybėje;
* Klevynė, buvęs kaimas Raseinių rajone;
* Klevynė, buvęs kaimas Rokiškio rajone;
* Klevinė, viensėdis Vilniaus rajone.

Upė:
* Klevinė, dešinysis Nemuno intakas netoli Kulautuvos.
Devyniasdešimties mylių paplūdimys

**Devyniasdešimties mylių paplūdimys** (, ) – Tasmano jūros pakrantės ruožas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pačioje šiauriausioje dalyje, Aupourio pusiasalio vakaruose. Ilgis nuo Skoto kyšulio iki Ahiparos įlankos – 88 km. Būdingos smėlio kopos ir krūmynai.

1643 m. pakrantę pasiekė Abelis Tasmanas ir įvardijo kaip „dykumos krantą“. Dabar tai poilsinė teritorija. Populiari žvejyba (ypač *toheroa* moliuskų) ir automobilių lenktynės.

## Šaltiniai
2026–2027 m. UEFA Tautų lyga

**2026–2027 m. UEFA Tautų lyga** – ketvirtasis UEFA rengiamo vyrų futbolo turnyro – UEFA Tautų lygos sezonas. 

Turnyro formate pakitimų nenumatyta. Burtai bus traukiami 2026 m. pavasarį, komandų krepšeliai traukiant burtus buvo paskirstyti remiantis 2024–2025 m. UEFA Tautų lygos galutinių rezultatų pagrindu.

Varžybos prasidės 2026 m. rudenį. Lietuvos rinktinė žais D divizione.

## Šaltiniai
2025 m. Meistriliiga

**[[2025]] m. [[Meistriliiga]]** – aukščiausioji Estijos futbolo lyga. Dėl rėmimo sutarčių dar vadinama **[[A. Le Coq]] Premium liiga 2025**. 

Sezonas prasidėjo 2025 m. vasario 28 d., o baigėsi 2025 m. lapkričio 8 d.

## Dalyviai
Rungtyniavo 10 komandų. Prie devynių senbuvių prisijungė Harju JK Laagri.

## PokyčiaI

## Galutinė lentelė

## Pereinamosios rungtynės
Kuressaare dėl išlikimo stipriausiame šalies divizione kovojo prieš 2025 m. Esiliiga antros vietos laimėtojus Viimsi JK. 

; Pirmosios rungtynės

----

; Antrosios rungtynės 

* Kuressaare nugalėjo varžovus bendru dviejų rungtynių rezultatu 3–0 ir išsaugojo vietą 2026 m. Meistriliiga.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Lagris

**Laagris** () – šiaurės vakarų Estijos gyvenvietė, Harju apskrityje, 12 km į pietvakarius nuo Talino, prie *[[Via Baltica]]* plento. Veikia gimnazija, muzikos mokykla, keletas parduotuvių, biblioteka ir sporto kompleksas. Susisiekimas gyvenvietėje galimas viešuoju transportu – autobusais ir maršrutiniais taksi.

Lagris yra sparčiai auganti su Talinu glaudžiai susijusi gyvenvietė, kurios gyventojų skaičius nuolat auga.

## Istorija
Gyvenvietė išaugo netoli buvusio Jalgimijos dvaro, kuris 1656 m. buvo atskirtas nuo kaimyninės Sauės žemės.

Sovietmečiu gyvenvietė tapo „Sauės“ tarybinio ūkio centrine gyvenviete. 1977 m. suteiktas kaimo tipo gyvenvietės statusas.

Su Lagrio kaimu ribojasi to paties pavadinimo Talino mikrorajonas, kuriame yra Lagrio geležinkelio stotis (pastatyta 1928 m.).

## Sportas
* Harju JK Laagri (futbolo klubas);
* Lagrio Arena () – stadionas, talpinantis vieną tūkstantį žiūrovų.
* Veikia teniso centras; jame įrengti teniso kortai.

## Galerija

Laagri kool.JPG|Lagrio mokykla
Laagri uuemad kortermajad.JPG|Apartmentai
Laagri tennisekeskus.jpg|Teniso centras


## Žymesni gyventojai
* Jaan Teemant (1872–1941) – Lagryje gimęs estų advokatas, politinis veikėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* sporto kompleksas
Jānis Timma

**Janis Tima** (, 1992 m. liepos 2 d. – 2024 m. gruodžio 17 d.) – Latvijos krepšininkas, rungtyniavęs lengvojo krašto puolėjo pozicijoje.

Gimė Kraslavoje. Būdamas 15-os persikėlė į Rygą, kur treniravosi Rygos „ASK“ jaunimo komandose. Kartais pasirodydavo ir pagrindinės komandos sudėtyje. Daugiau žaidimo gavo 2011 m. prisijungęs prie Liepojos „Lauvas“, o kitais metais tapo „Ventspilio“ žaidėju, atvedė klubą į pergalę BBL turnyre, išrinktas turnyro MVP. 2013 m. dalyvavo NBA naujokų biržoje, kur paskutiniuoju šaukimu pakviestas Memfio „Grizzlies“. 2014 m. J. Tima prisijungė prie Rygos „VEF“, su kuriuo varžėsi Europos taurėje ir VTB lygoje. 2015 m. tapo VTB lygos geriausiu jaunuoju žaidėju, laimėjo Latvijos pirmenybes. Po tokio sėkmingo sezono pasirašė 2 metų kontraktą su Sankt Peterburgo „Zenit“ klubu.

2017–2021 m. atstovavo Eurolygos klubams – Vitorijos „Baskonia“, Pirėjo „Olympiakos“, „Chimki“. 2019 m., būdamas 29-erių, sudalyvavo NBA vasaros lygoje (Orlando „Magic“ sudėtyje). Vėliau J. Tima dažnai keitė klubus – žaidė Rusijoje, NBA G lygoje, Puerto Rike, Turkijoje, Ispanijoje. 2024 m. pabaigoje profesionalaus krepšinio nežaidė, bet atstovavo „Alikson Team“ 3 prieš 3 krepšinio komandai iš Rusijos.

Su Latvijos U-18 rinktine J. Tima laimėjo Europos čempionato bronzą. Su nacionaline rinktine dalyvavo 2015, 2017 m. Europos čempionatuose, o prieš latviams labai sėkmingą 2023 m. pasaulio čempionatą, į galutinę rinktinę po pasirengimo turnyro nepakviestas.

Janis Tima 2020–2024 m. buvo susituokęs su ukrainiečių kilmės Rusijos dainininke Ana Sedokova. Netrukus po jų skyrybų (2024 m. gruodžio 9 d.) Janis Tima rastas negyvas prie daugiabučio Maskvoje. Įtariama, kad krepšininkas būdamas 32 metų nusižudė.

## Pasiekimai
* Europos U-18 krepšinio čempionatas: bronza – 2010 m.
* BBL: 2013 m.
* BBL finalo MVP: 2013 m.
* Latvijos krepšinio lyga: 2014, 2015 m.
* Latvijos dėjimų konkurso nugalėtojas: 2014 m.
* Latvijos lygos atkrintamųjų MVP: 2014 m.
* VTB lygos metų jaunasis žaidėjas: 2015 m.
* VTB lygos dėjimų konkurso nugalėtojas: 2017 m.

## Šaltiniai
Tigro Raguvos rezervatas

**Valstybinis gamtinis rezervatas „Tigro Raguva“** (, ) – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Tadžikistane, Chatlono provincijos Dusti rajone, Vachšo žemupio slėnyje. Įsteigtas 1938 m., nuo 2001 m. – Ramsaro konvencijos saugoma šlapynė (kaip „Piandžo žemupys“), nuo 2023 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Įkurtas siekiant išsaugoti Vachšo žemupio slėnio sąžalynų (tugajų) kompleksus ir aplinkinius dykumų plotus. Tugajus sudaro eufratinės tuopos (turangos), žilakrūmiai, eglūnai; didelius plotus užima nendrynai (užauga iki 4–5 m aukščio), cukranendrės (užauga iki 5–6 m aukščio). Būdingi gyvūnai – baktrinis elnias, nendrinė katė, šakalas, tolajus, dykumose gyvena džeiranai. Būdingos gyvatės – kobra, giurza, smėlyninė angis. Gausiose senvagėse sutinkami šamai, sazanai, ūsoriai, kuojos ir kitos žuvys. „Tigro Raguva“ paskelbta svarbia paukščiams buveine – čia sustoja pailsėti migruojantys paukščiai. Sutinkami fazanai, didieji einiai, taip pat šalminės antys, mažieji kormoranai, taurieji sakalai, laukiai, pilkosios gervės, dykuminiai apuokėliai, egiptiniai lėliai, baltasparniai geniai, dykuminiai smiltvieversiai, saksaūliniai žvirbliai ir kt. Seniau rezervate gyveno turaninis tigras, jo pėdsakai paskutinį kartą pastebėti 1971 m.

„Tigro Raguvos“ rezervatas paskelbtas pasaulio paveldo objektu kaip didžiausia Vidurinėje Azijoje išlikusi pirmykščių tugajų sąžalynų bendrija.

## Šaltiniai
Noragėliai (reikšmės)

**Noragėliai** gali reikšti:

## Lietuva
* Noragėliai, kaimas, seniūnijos centras Lazdijų rajone;
* Nuoragėliai, kaimas Marijampolės savivaldybėje.

## Rusija
* Noragėliai, buvęs kaimas Gastų parapijoje (dabar – Slavsko rajone).
Noragėliai (Gastos)

**Noragėliai** (, nuo 1938 m. *Urbansprind*) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 3 km į rytus nuo Gastų.

## Istorija

XVIII a. pabaigoje buvo nuošalus kaimas, XIX a. pradžioje – mišrus kaimas, per kurį nutiestas vieškelis Gastos–Tilžė. XX a. pradžioje veikė mokykla ir pieninė. Sovietmečiu kaimas suniokotas.

## Gyventojai

Kaime gimė kalbininkas Frydrichas Kuršaitis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Opšrininkai

**Opšrininkais** seniau vadinti žmonės, medžioję barsukus. Atitinkamai buvo pavadintos įvairios gyvenvietės buvusioje Rytų Prūsijos teritorijoje.

## Lenkija
* Obšarnikai Geldapės apskrityje.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Opšrininkai (Partizanskojė) Černiachovsko rajone;
* Opšrininkai (Rečkalovas) Gusevo rajone;
* Opšrininkai Nesterovo rajone;
* Opšrininkai (Krasnoarmeiskojė) Oziorsko rajone;
* Opšrininkai Polesko rajone;
* Slavsko rajone:
** Didieji Opšrininkai,
** Mažieji Opšrininkai.

## Šaltiniai
Naudvariškiai

**Naudvariškiai** (, nuo 1931 m. *Adelshof*, 1946 m. ***Čistopolė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 1 km į rytus nuo Pakriokių, kairiajame Nemuno krante.

## Istorija

Priklausė Tilžės parapijai. Po II pasaulinio karo sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Nybudžiai (reikšmės)

**Nybudžiais** vadinami kaimai Kaliningrado srityje (Rusija):
* Černiachovsko rajone:
** Didieji Nybudžiai,
** Mažieji Nybudžiai;
* Nybudžiai Gusevo rajone.
Opšrininkai (Krasnoarmeiskojė)

**Opšrininkai** (arba ***Obšrininkai***; , nuo 1938 m. *Dachshausen*, 1946 m. ***Krasnoarmeiskojė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 12 km į vakarus nuo Darkiemio.

## Istorija

Minimi nuo 1583 m., XVIII a. buvo kaimas tarp miškų. Priklausė Trempų parapijai. XIX–XX a. buvo dvaras, nutiestas siaurasis geležinkelis link Įsruties. Sovietmečiu kaimas sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
FC Elva (moterys)

**moterų „Elvos“ futbolo klubas** – Estijos futbolo klubas iš Elvos. 

## Istorija

Klubas įkurtas 2000 m. Vyrų komanda kitados dalyvaudavo žemesniųjų divizionų kovose. Vėlesniais metais suburta moterų komanda. 2024 m., sezone moterų Esilliga iškovojo antrą vietą. Nuo 2025 m. sezono rungtyniavo Naiste Meistriliiga, aukščiausioje Estijos moterų futbolo lygoje.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* jalgpall.ee svetainė
* Globalsportsarchive
Asteras Tripolis FC (moterys)

**moterų futbolo klubas Astéras Trípolīs** () – Graikijos futbolo klubas iš Tripolės.

## Istorija
Klubas įkurtas 1931 m. 2022 metais suburta moterų komanda, rungtyniavusi B divizione. 2022–2023 m. sezone tapo B diviziono nugalėtojomis 2–ojoje grupėje ir pateko į stipriausią šalies moterų lygą. 

; A divizionas
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo A divizione. Debiutantės iškovojo ketvirtą vietą.

## Pasiekimai
;  A divizionas
* Ketvirtoji vieta: 2023–2024 m.

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (1):** 2022–2023 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Ifigeneia Georgantzi, saugė (2023–)
*  Nikoleta Pitsiou, saugę (2024–)
; Užsiienietės
*  Anastasija Ročāne, gynėja (2024–)
*  Chara Neofytou, gynėja, (2023–)

## Spalvinė gama

Asteras Tripolis.svg|
Asteras Tripolis.png|


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SCCERWAY
* Globalsportsarchive
Graikijos A divizionas

**A divizionas** arba **Graikų A divizionas** – aukščiausias moterų divizionas Graikijoje. Čempionatą organizuoja šalies futbolo federacija.

## Istorija
1987 m. buvo įkurta lyga. Tuometinės lygos įkūrėjais tapo futbolo klubai. 1988–1989 m. sezonas nevyko. 

1991 m. čempionatą organizuoti ėmėsi Graikijos Futbolo Federacija (GFF).

Nuo 1993 m. žinoma kaip A divizionas. PAOK klubo moterys čempionėmis tapo 19 kartų, tai yra rekordinis skaičius.

## Formatas
Visos dvylika komandų tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes. Daugiausiai taškų turinti komanda tampa čempione. 

Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą.

## Dalyviai

; 2024–2025 m. A diviziono dalyvės

## Čempionės

; Neoficialus čempionatas
* 1987:	Ilioupoli Thessaloniki
* 1988:	Nevyko
* 1989:	Doxa Piraeus
; GFF čempionatas
* 1990:	Olympiada Thessaloniki
* 1991:	Doxa Piraeus
* 1992:	Doxa Piraeus
; A divizionas
* 1993:	Kavala 86
* 1994:	Doxa Piraeus
* 1995:	Doxa Piraeus
* 1996:	Olympiada Thessaloniki
* 1997:	Ilioupoli Thessaloniki
* 1998:	Olympiada Thessaloniki
* 1999:	Union Doxa/Artemis Piraeus	
* 2000: Filyriakos Florina
* 2001: Kavala 86
* 2002: PAOK
* 2003: A.E. Aegina
* 2004: A.E. Aegina
* 2005: A.E. Aegina
* 2006: PAOK
* 2007: PAOK
* 2008: PAOK
* 2009: PAOK
* 2010: PAOK
* 2011: PAOK
* 2012: PAOK
* 2013: PAOK
* 2014: Amazones Dramas
* 2015: PAOK
* 2016: PAOK
* 2017: PAOK
* 2018: PAOK
* 2019: PAOK
* 2020: PAOK
* 2021: PAOK
* 2022: PAOK
* 2023: PAOK
* 2024: PAOK
* 2025: AEK


## Taip pat skaitykite
* Superlyga 1 – vyrų čempionatas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY
AEK FC (moterys)

**moterų AEK** arba **Atėnų „AEK“** – Graikijos futbolo klubas iš Atėnų. Šis straipsnis apie **Atėnų AEK** klubo moterų futbolo komandą.

## Istorija
Klubas įkurtas 1924 m. Klubą įkūrė Graikijos-Turkijos karo metu iš Konstantinopolio pasitraukę graikai.

2021 m. liepos mėn. suburta moterų komanda. 2021–2022 m. sezone tapo C diviziono nugalėtojomis, 2022–2023 m. B diviziono nugalėtojomis savo grupėje. Per keturiolika rungtynių iškovojo dvylika pergalių, du kartus sužaidė lygiosiomis ir nepatyrė nė vieno pralaimėjimo. Pelnė net 95 įvarčius, o prasileido į savus vartus vos du kartus. 

Nuo 2023–2024 m. rungtyniavo A divizione. Debiutantės iškovojo šeštą vietą. 2024 m. pateko į moterų futbolo taurės finalą, kuriame tik po baudinių serijos turėjo pripažinti PAOK pranašumą.

## Pasiekimai
;  **A divizionas:**
*  **Čempionės (1)** 2024–2025 m.

;  **B divizionas:**
*  **Nugalėtojos (1):** 2022–2023 m. (3-oji grupė)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Dimitra Giannakouli, vartininkė;
*  Maria Kapnisi, gynėja;
*  Tatiana Georgiou, gynėja;
*  Despoina Chatzinikolaou, saugė;
*  Sophia Koggouli, saugė
; Užsiienietės
*  Maria Panagiotou, saugė;
* {[vlv|Kipras}} Antri Violari, saugė;

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Vetrenicos urvas

**Vetrenicos urvas** (,  'vėjų urvas') – karstinis urvas Bosnijos ir Hercegovinos pietuose, Popovo Polėje, Ravno savivaldybėje (Hercegovinos-Neretvos kantonas). Nuo 2024 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Dinarų kalnuose esantis Vetrenicos urvas pasižymi didele biologine įvairove ir endemizmu – tai vienas svarbiausių urvų gyvūnijos (ypač požeminių vandenų faunos) taškų pasaulyje. Tai viena iš nedaugelio vietų, kur aptinkamas europinis protėjas (*Proteus anguinus*). Iš viso, čia rasta apie 200 skirtingų gyvūnų rūšių (91 troglobionatas, 37 rūšys čia aprašytos pirmą kartą). Dalis rūšių reliktinės, siekia terciaro arba dar ankstesnius laikus.

Vetrenicos urvas minimas jau Plinijaus Vyresniojo (77 m.). 1912 m. urvą iš naujo atrado čekų speleologas Karlas Absolonas, o 1929 m. aprašė Michailo Radovanovičius. Urve rasta ir paleontologinių radinių (pvz., leopardo griaučiai).

Vetrenicos urvas turizmui pritaikytas 1964 m., elektrifikuotas 1050 m ruožas. Bendras požeminių kanalų ilgis – 7014 m. Urve nuolatos laikosi 11,4 °C temperatūra.

## Šaltiniai
Carlton Carrington

**Karltonas Kalilas Karingtonas III** (, g. ) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Vašingtono „Wizards“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Pitsbergo „Panthers“ komandoje.

## Karjera universitete
2023–2024 m. sezono pradžioje Karingtonas prisijungė prie Pitsbergo „Panthers“ ir iš karto tapo startinio penketo žaidėju. Debiutinėse rungtynėse jis pelnė trigubą dublį – 18 taškų, 12 atkovotų kamuolių ir 10 rezultatyvių perdavimų – tai buvo pirmasis toks debiutas universiteto istorijoje.

## Profesionali karjera

### Vašingtono „Wizards“ (2024–dabar)
2024 m. NBA naujokų biržoje Portlando „Trail Blazers“ pasirinko jį 14-uoju šaukimu, tačiau iškart kartu su Malcolm Brogdon buvo iškeistas į Vašingtono „Wizards“ už Deni Avdija. 2024 m. liepos 7 d. pasirašė naujoko sutartį.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2023–24
| style="text-align:left;"|Pitsbergas
| 33 || 33 || 33.2 || .412 || .322 || .785 || 5.2 || 4.1 || .6 || .2 || 13.8
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 33 || 33 || 33.2 || .412 || .322 || .785 || 5.2 || 4.1 || .6 || .2 || 13.8
|}

## Asmeninis gyvenimas
Jis yra buvusio NBA žaidėjo Rudy Gay antros eilės pusbrolis.
## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* Antrosios NBA simbolinės naujokų komandos žaidėjas (2025 m.)
## Išnašos

## Nuorodos
* Carlton Carrington NCAA profilis „Sports Reference“
Badain Džarano dykuma

**Badain Džarano dykuma** arba **Badandzilino dykuma** () – dykuma Kinijos Liaudies Respublikos vidurio vakaruose, Gansu, Ningsios ir Vidinės Mongolijos provincijose; šiaurės vakarinė Alašano dykumos dalis. Plotas apie 49 tūkst. km².

Badain Džarano dykuma pasižymi dideliais smėlynų plotais ir kopomis. Čia stūkso vienos aukščiausių pasaulyje stacionarių kopų (iki 460 m). Greta didžiųjų kopų yra mažesnių. Kopų kloniuose susidarę 144 ežerėliai – jie druskingi, neretai įvairiaspalviai ir yra svarbi buveinė moliuskų, žuvų, paukščių rūšimis. Ežerų spalvas lemia skirtinga mineralinė ir bakterinė sudėtis. Badain Džarane gausu eolinių darinių. Ežerų pakrantėse susidariusios oazės. Būdingas reiškinys – vadinamieji „dainuojantys smėlynai“, kai vėjo nešamos smiltys skleidžia savitus garsus. Dėl savitų klimato ir tektoninių sąlygų, Badain Džarane dykumos formavimosi procesai tebesitęsia ligšiol.

Badain Džarano dykuma labai retai gyvenama. Čia daugiausia įsikūrę gyvulių augintojai, ganantys kupranugarius, ožkas, asilus, avis. Didesnių kelių ir gyvenviečių nėra. Badain Džarano dykuma 2024 m. paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu.

## Šaltiniai
Panathinaikos FC (moterys)

**moterų „Panathinaikos“** arba **Atėnų „Panathīnaïkós“** – Graikijos futbolo klubas iš Atėnų. Šis straipsnis apie **Atėnų „Panathīnaïkós“** klubo moterų futbolo komandą.

## Istorija
Klubas įkurtas 1908 m. Vienas žinomiausių šalies futbolo klubų.

Kitados klubas turėjo moterų komandą, tačiau vėlesniais metais jos nebeliko. Nuo 2021 m. prie klubo veikia ir moterų futbolo komandos.

2022–2023 m. sezone žaidė B divizione ir tapo nugalėtojais 4-ojoje grupėje. Per šešiolika rungtynių iškovojo penkiolika pergalių ir patyrė vos vieną pralaimėjimą.

Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo A divizione. Debiutantės iškovojo trečią vietą.

## Pasiekimai
;  A divizionas
*  **Trečioji vieta (1):** 2023–2024 m.

;  B divizionas
*  **Nugalėtojos (1):** 2022–2023 m. (4-oji grupė)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesnės žaidėjos
; Žaidėjos, atstovavusios nacionalinei rinktinei
*  Zoi Nasi, vartininkė;
*  Eirini Nefrou, gynėja;
*  Anastasia Gkatsou, gynėja;
*  Chara Dimitriou, saugė;
*  Ioanna Chamalidou, puolėja;
*  Anastasia Spyridonidou, puolėja;
*  Grigoria Pouliou, puolėja;
; Užsiienietės
*  Joanna Olszewska, gynėja;
*  Milica Šebek, puolėja;

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Hiperstezija

**Hiperestezija** ( – 'jutimas, jautimas') – sustiprėjęs aplinkos dirgiklių suvokimas, išaugęs jautrumas.

Esant hiperestezijai, įprasti garsai ir reiškiniai atrodo labai stiprūs. Pavyzdžiui, uždaromų durų trinktelėjimas primena šūvio garsą, šviesa (ir natūrali, ir dirbtinė) rėžia akis, kelia skausmą, labai stiprūs atrodo kvapai, nemalonius pojūčius kelia vilkimi drabužiai, užmigti trukdo odą erzinanti patalynė.

Teigiama, kad hiperestezija nereta. Gali atsirasti įvairių psichozių (labiausiai ūminių) pradinėje stadijoje, esant giliai astenijai. Kita vertus, hiperestezija pasitaiko ir psichikos sutrikimų neturintiems žmonėms, taip gali nutikti po sunkių potyrių, pervargus. Taip pat gali būti sukelta hipnozės būdu.

## Išnašos
Padeimiai

**Padeimiai** (arba ***Padeimenis***; ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 2 km į vakarus nuo Laukiško, prie Deimės ir Mauros upių santakos.

## Istorija

Minimi nuo 1336 m. XIX a. buvo bajoriškasis dvaras. Po II pasaulinio karo sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Pakalviai

**Pakalviai** (, nuo 1938 m. *Berghöfen*) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 3 km į šiaurės rytus nuo Sprakčių.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas siejamas su gamtos aplinka – *pakalve*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Ray Davies

**Rėjus Deivisas** (g. 1944 m. birželio 21 d. Londone) – Jungtinėje Karalystėje muzikantas, prodiuseris, tekstų autorius.

## Biografija
Grupės „The Kinks“ įkūrėjas. Jis buvo pagrindinis vokalistas, ritmo gitaristas ir pagrindinis dainų autorius roko grupėje The Kinks, kuriai vadovavo kartu su savo jaunesniuoju broliu Dave’u, grojančiu pagrindinę gitarą ir pritariantį vokalą.  Jis taip pat vaidino, režisavo ir prodiusavo laidas teatrui ir televizijai. Jo žmona buvo lietuvaitė Rasa Davies Dičpetris kuri buvo grupės pritariantis vokalas, bei daugelio dainų bendraautorė.

## Veikla
Žinomas dėl to, kad savo dainų tekstus koncentruoja į roko skambesį, anglų kultūrą, nostalgiją ir socialinę satyrą, jis dažnai vadinamas „britpopo krikštatėviu“, nors ir ginčija šį pavadinimą. 1990 m. jis buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų kaip grupės „The Kinks“ narys. Po The Kinks iširimo 1996 m. jis pradėjo solinę karjerą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Knygos.lt 
* The Kinks, music.lt
Taurinas

**Taurinas** – neproteinogeninė aminosulfoninė rūgštis, plačiai aptinkama gyvūnų audiniuose.

Žodis *taurinas* sudarytas iš  (atitinka , *taûros*), reiškiančio 'jautis' arba 'bulius'; taip pavadinta, nes pirmąsyk išskirta iš galvijų tulžies (1827 m. tai padarė vokiečių mokslininkai Friedrich Tiedemann and Leopold Gmelin). Žmogaus tulžyje tauriną 1846 m. aptiko Edmund Ronalds.

Taurinas dedamas į energetinius gėrimus ir papildus. Visgi, nors taurinas parduodamas kaip maisto papildas, nėra svarių klinikinių įrodymų, kad tokie papildai duoda kokį nors teigiamą poveikį žmogaus sveikatai.

## Nuorodos
* Schaffer, S., & Kim, H. W. (2018). Effects and mechanisms of taurine as a therapeutic agent. Biomolecules & Therapeutics, 26(3), 225–241.
Papelkiai (reikšmės)

**Papelkiai** vadinamos gyvenvietės:

## Lietuva
* Raseinių rajone;
* Šiaulių rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Papelkiai (Cholmai) Gvardeisko rajone;
* Papelkiai (Vysokojė) Slavsko rajone.
Pažuižiai

**Pažuižiais** vadinamos Kaliningrado srities gyvenvietės:
* Pažuižiai (Ručjai) Nemano rajone;
* buvusios gyvenvietės Pilkalnio apskrityje:
** Didieji Pažuižiai,
** Mažieji Pažuižiai,
** Lindikai.
Pabalys

**Pabaliu** vadintos gyvenvietės Kaliningrado srityje:
* Pabalys (Kionigshuldas) Krasnoznamensko rajone (anksčiau – Pilkalnio apskrityje);
* Pabalys (Ščerbatovas) Nesterovo rajone.
Pabalys (Ščerbatovas)

**Pabalys** (, nuo 1938 m. *Kleinhopfenbruch*; nuo 1946 m. ***Ščerbatovas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 3 km į pietvakarius nuo Stalupėnų.

## Istorija

Vietovė siejama su 1785 m. minimu *Anglupöhnen* kaimu. Po II pasaulinio kaimo sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Pažuižiai (Ručjai)

**Pažuižiai** (, nuo 1946 m. ***Ručjai***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 3 km į pietvakarius nuo Ragainės.

## Etimologija

Tai vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo užpelkėjusio, vėliau nusausinto ežero *Žiuižė*.

## Istorija

XIX a. buvo žemdirbių kaimas, sovietmečiu sunykęs.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vajuku

**Vajuku** () – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Oklando regione, 40 km į pietvakarius nuo Oklando, prie Vajuku upės estuarijos ir pietinės Manukau užutėkio įlankos. Plentas ir geležinkelis į Oklandą, Pukekohę. Metalo apdirbimo (gardų, valčių gamybos, inžinerijos, mezgimo reikmenų), maisto (sviesto), tekstilės, medienos apdirbimo pramonė. Už 8 km į šiaurę yra pirmasis šalyje Glenbruko plieno kombinatas (atidarytas 1970 m.). Pieninės ir mėsinės gyvulininkystės regiono prekybinis centras.

## Istorija
Jau maorių laikais dabartinės Vajuku apylinkės buvo svarbi perkėlos vieta.

Dabartinė gyvenvietė įkurta 1843 m. kaip uostas kelyje tarp Oklando ir Vaikato slėnio žemdirbystės srities. Prekybinės reikšmės nustojo po 1863–1864 m. Vaikato karo, kai čia įrengta karinė tvirtovė. Miestelio teisės suteiktos 1914 m.

## Šaltiniai
Petrikai (Fontanka)

**Petrikai** (, nuo 1938 m. *Welmdeich*; 1946 m. ***Fontanka***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 5 km į pietus nuo Kryžionų.

## Istorija

XVIII a. pabaigoje kaimas buvo pelkynuose. XIX a. priklausė Gilijos parapijai. Sovietmečiu kaimas sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Akaroa

**Akaroa** () – gyvenvietė Naujojoje Zelandijoje, Pietų saloje, Kenterberio regione, Bankso pusiasalio pietryčiuose, prie Akaroa užutėkio Prancūzų įlankos. Ši įlanka susidarusi buvusio ugnikalnio kalderos vietoje. Plentas į Kraistčerčą. Žvejybos uostas. Turizmas. Apylinkėse plėtojama pieninė gyvulininkystė ir vaisių auginimas.

## Istorija
1838 m. prancūzų banginių medžioklės laivo kapitonas Žanas Langlua (*Jean Langlois*) įsigijo iš maorių 30 tūkst. akrų žemės Bankso pusiasalyje. Grįžęs į Prancūziją, 1839 m. jis suorganizavo Nanto–Bordo kompaniją ir lydimas karo laivo atplaukė su kolonistais į Naująją Zelandiją. Atplaukus paaiškėjo, kad Pietų salą savo valda jau paskelbusi Jungtinė Karalystė. 1840 m. prancūzai įkūrė Port Lui Filipo (*Port Louis-Philippe*) gyvenvietę, bet 1849 m. ji parduota britų Naujosios Zelandijos valdžiai. XIX a. pab. Akaroa buvo likę gyventi vos keletas prancūzų.


The wharf Akaroa. NZ (48022713051).jpg|Prieplauka
Rue Balguerie, Akaroa, Canterbury, New Zealand.jpg|Balgero gatvė
Old Church (55056418).jpeg|Šv. Petro bažnyčia
New Zealand - Canterbury Plains - Akaroa.jpg|Akaroa užutėkis


## Šaltiniai
Pyplinė

**Pyplinė** (arba ***Piplinė***; , nuo 1938 m. *Timberhafen*) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Mielaukių, prie Timbros upės.

## Istorija

Gyvenvietė įsikūrė sausesniame paupyje. XIX a. priklausė Papelkių parapijai. XX a. veikė lentpjūvė, užeigos namai, valčių uostas su prekių sandėliais, nuo Mielaukių nutiestas siaurasis geležinkelis. Sovietmečiu kaimas sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Pahiatua

**Pahiatua** (, ) – miestelis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Manavatu-Vanganujaus regione, 22 km į pietryčius nuo Palmerston Norto, prie Mangatainokos ir Mangaramaramos upių santakos. Praeina Velingtono–Neipiro plentas ir geležinkelis. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (pieninė ir mėsinė gyvulininkystė).

## Istorija
*Pahīatua* pavadinimas maorių kalba reiškia „dievo vieta“.

1881 m. gyvenvietę įkūrė imigrantai iš Skandinavijos. Beveik visa sudegė per 1897 m. miško gaisrą. 1934 m. Pahiatua nukentėjo nuo žemės drebėjimo. Per II pasaulinį karą čia įsikūrė lenkų pabėgėliai, veikė lenkų pradinė mokykla ir gimnazija.

## Šaltiniai
Raselas (Naujoji Zelandija)

**Raselas** (, ) – gyvenvietė Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Nortlando regione, kyšulyje pietrytinėje Salų įlankos pakrantėje, 50 km į šiaurę nuo Fangarėjaus, priešais Paihiją. Yra giliavandenė prieplauka, keltas į Paihiją. Vystoma žvejyba, austrių auginimas, turizmas. Veikia istorijos muziejus.

## Istorija

Iki europiečių kolonizacijos čia buvo maorių gyvenvietė Kororareka. Vakariečių laivai dažnai apsistodavo aplinkiniuose vandenyse, pradėjo vystyti prekybą su maoriais, suklestėjo prostitucija. 1840 m. piečiau esančioje Okiato gyvenvietėje britai, vadovaujami leitenanto Viljamo Hobsono įsteigė koloniją, kuri tapo pirmąja Naujosios Zelandijos sostine. Gyvenvietė pavadinta Britanijos premjero Džono Raselo garbei. 1841 m. sostinė perkelta į Oklandą, o Raselą nuniokojo gaisras. 1846 m. nauja Raselo gyvenvietė įsteigta Kororarekos vietoje.


2001-01 Russell (cropped).jpg|Kristaus Karaliaus bažnyčia
Russell 1709 (10260294024) (4).jpg|Vėliavos Stiebo kalnas
Russel with Bay of Islands.jpg|Raselo ir Salų įlankos reginys
Clipper in Kororareka Bay, Russell 1 (5645513157).jpg|Škuna „Takeris Tompsonas“ prie Raselo krantų


## Šaltiniai
Prūdymai

**Prūdymai** (, nuo 1936 m. *Erlenrode*; nuo 1946 m. ***Prudkai***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 1 km į pietus nuo Didžiųjų Krauleidžių.

## Istorija

Kaimas kūrėsi upėtoje vietovėje prie gausiai iškastų kanalų. Po II pasaulinio karo sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Krauleidžiai (reikšmės)

**Krauleidžiais** vadinami kaimai:

## Lietuva
* Krauleidžiai Šilutės rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Krauleidžiai (Kolchoznojė) Oziorsko rajone;
* Slavsko rajone:
** Didieji Krauleidžiai,
** Mažieji Krauleidžiai.

## Taip pat skaitykite

* Kraujaleidžiai.
Puodžiūnai (Ragainė)

**Puodžiūnai** (, nuo 1938 m. *Eichenheim*) – buvęs kaimas Kaliningrado srityje, 4 km į šiaurės rytus nuo Žilių.

## Istorija

Dvarvietė kurėsi molinguose plotuose ties senu mišku. XIX a. pradžioje buvo mišrusis kaimas, XIX a. pradžioje buvo vienkiemiai ir nedidelio dvaro sodyba. Sovietmečiu sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*