Babtų tiltas

::*Apie gretimą automagistralės tiltą žr. [[Babtų tiltas per Gynią]]*

**Babtų tiltas** – automobilių transporto tiltas per Nevėžio upę automagistralės  122,1 km, Kauno rajone, Babtų seniūnijoje, slėnyje į šiaurės vakarus nuo Babtų miestelio. Dešiniajame krante, Klaipėdos pusėje, už 350 m įrengtas viadukas su keliais  ir . Babtų transporto statinys – tai du nevienodos konstrukcijos tiltai abipus automagistralės skiriamosios juostos, skirti priešingų krypčių eismui. 

## Istorija

Tarpukaryje tiesiant naują Žemaičių plentą, 1934 m. pradėti didesni Kauno-Babtų ruožo statybos darbai. Mechanizacijos lygis buvo žemas: naudota vien žmogaus ir arklio jėga, tik skaldos tankinimui pasitelkti gariniai plentvoliai. Iki tol veikė keltas per Nevėžį Stabaunyčioje, žemiau Babtų miestelio. Nutiestas Žemaičių plentas ir atsiradęs tiltas per Nevėžį smarkiai sumažino šios upės svarbą Babtų gyventojams, iš esmės pakeitė susisiekimą su Kaunu: laikui bėgant nutrūko susisiekimas garlaiviais, nebeliko upinių keltų ties aplinkinėmis gyvenvietėmis. 

1936 m. buvo pradėtos tilto statybos. Žemaičių plento tiesimo etapas Nevėžio upės slėnyje buvo vienas sunkiausių. Trasoje kieto molio sluoksniai buvo neįveikiami kirtikliams bei laužtuvams, todėl buvo sprogdinami. Buvo pastatytas gelžbetoninis Gerberio sistemos 108,80 m ilgio tiltas, sudarytas iš trijų 26,10+32,90+26,10 m angų ir dviejų galinių gembių po 11,85 m. Statinio plotis – 8,35 m, važiuojamosios dalies – 6 m. Tilto perdangos plokštė rėmėsi į tris išilgines sijas, kurias  kas 2,9 m jungė skersinės sijos. Tilto aukštis (vidury) buvo 11,7 m virš žemo vandens lygmens, atsižvelgiant į vandens svyravimus dėl tuometinių Nemuno potvynių. Tiltą suprojektavo Kelių valdybos inž. Anatolijus Rozenbliumas.

Gelžbetoninis tiltas per Nevėžį Antrojo pasaulinio karo metais buvo susprogdintas. Tiltas pastatytas po karo gana greitai, atstačius vieną sugriautą taurą ir dviejuose tarpatramiuose įrengus naują perdangą iš medinių konstrukcijų. 1957 m. prasidėjo pastovaus tilto statyba. 1958 m. vasarą buvo betonuojami karo metais sugriauti tarpatramiai. Uždarius pagrindinį tiltą, šalia kariai per parą virš vandens buvo nutiesę medinį tiltą praleisti transporto priemonėms.

Tiesiant greitkelį, senasis tiltas 1975 m. buvo rekonstruotas. Naujam keliui nepakako tilto pločio, todėl aukštupio pusėje šiam tiltui buvo praplatintos atramos ir perdangoje pridėtos dar dvi išilginės sijos, o žemupio pusėje praplatinta kraštinės sijos lentyna. Tokiu būdu pasiektas 11,75 m važiuojamosios dalies plotis. Perdanga paaukštinta nuo 10 iki 90 cm.

## Dešinysis tiltas

Tiesiant automagistralės ruožą, šalia senojo tilto, pastatyto dar tarpukaryje, Nevėžio aukštupio pusėje (Klaipėdos kryptimi) 1972 m. iškilo naujas dešinysis tiltas. Projekto autoriai „Lietkelprojekto“ specialistai Darius Žickis ir Stasys Starta. Pastatė Kauno tiltų statybos valdyba, darbams vadovavo inž. Alfonsas Meškinis. Tiltas 105 m ilgio, 5 angų, 11,75 m pločio, su gembėmis virš atramų (10,4+25,5+32,3+25,5+10,4 m). Perdangai panaudotos tipinės 24 m ilgio tėjinio profilio gelžbetoninės sijos su įtempta armatūra.

## Tiltų konstrukcijos

Abu tiltai stovi atskirai, abipus automagistralės skiriamosios juostos. Jų konstrukcijos skirtingos:
* kairysis tiltas (žemupio pusėje) – sijinis šarnyrinis, perdanga – monolitinė briaunota, 3 tarpatramių, su gembėmis, skerspjūvyje – 5 kintamo aukščio sijos;
* dešinysis tiltas (aukštupio pusėje) – karpytasis sijinis, perdanga –  3 tarpatramių, su pailgintomis skirtingo ilgio gembėmis, skerspjūvyje – 6 tėjinio profilio sijos.

## Galerija


2, Babtų tiltas žiemą.jpg|Tiltas nuo žemupio
2026, Babtų tiltas.jpg|Senesnioji tilto pusė
Babtų tiltas., aukštupys.jpeg|Naujesnysis tiltas iš aukštupio pusės
Babtai. Tarp 2 tiltų.jpeg|Abiejų tiltų reginys iš skiriamosios juostos
Babtų tiltas. Atramos.jpeg|Tilto atramos aukštupio pusėje
Babtų tiltas. Tauras su pamatu.jpeg|Ant pamato užsilikę potvynio nešmenys


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį
* Babtų seniūnija. Istorija
* Babtų tilto per Nevėžio upę projektas. 20 a. 4 deš. LCVA,  f. 386, ap. 1, b. 975, l. 7–8, 10.