open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jacques Le Goff

**Jacques Le Goff** (*Žakas Le Gofas*; 1924 m. sausio 1 d. Tulonas, Prancūzija – 2014 m. balandžio 1 d. Paryžius) – prancūzų istorikas, Viduramžių (ypač XII – XIII amžių) specialistas. Jis priklauso taip vadinamos Analų mokyklos trečiajai kartai.

## Bibliografija
* *Un long Moyen Âge*, Paris, Tallandier, 2004, ISBN 2-84734-179-X
* *Héros du Moyen Âge, Le roi, le saint, au Moyen Âge*, Gallimard Quarto, 2004
* *À la recherche du Moyen Âge*, Louis Audibert, 2003
* *Une histoire du corps au Moyen Âge* (avec Nicolas Truong), Liana Lévi, 2003
* *Le Dieu du Moyen Âge*, Bayard, 2003
* *L’Europe est – elle née au Moyen Âge ?*, Seuil, 2003
* *De la pertinence de mettre une œuvre contemporaine dans un lieu chargé d’histoire*, Le Pérégrinateur, 2003
* *Cinq personnages d’hier pour aujourd’hui : Bouddha, Abélard, saint François, Michelet, Bloch*, La Fabrique, 2001
* *Marchands et banquiers du Moyen Âge*, PUF, 2001
* *Le sacre royal à l'époque de Saint-Louis*, Gallimard, 2001
* *Un Moyen Âge en images*, Hazan, 2000
* *Dictionnaire raisonné de l’Occident médiéval* (en collaboration avec Jean-Claude Schmidt), Fayard, 1999
* *Saint François d’Assise*, Gallimard, collection « à voix haute », 1999 (CD)
* *Un autre Moyen Âge*, Gallimard, 1999
* *Le Moyen Âge aujourd’hui*, Léopard d’Or, 1998
* *La bourse et la vie*, Hachette Littératures, 1986
* *Pour l’amour des villes* (en collaboration avec Jean Lebrun), Textuel, 1997
* *La civilisation de l’Occident Médiéval*, Flammarion, 1997
* *Une vie pour l’histoire* (entretiens avec Marc Heurgon), La Découverte, 1996
* *L’Europe racontée aux jeunes*, Seuil, 1996
* *Saint Louis*, Gallimard,1995
* *L’Homme médiéval* (dir.), Seuil, 1994
* *La vieille Europe et la nôtre*, Seuil, 1994
* *Le XIIIe siècle: l’apogée de la chrétienté*, Bordas, 1992
* *Gallard, passeport 91-92 : une œuvre d’art à la rencontre de…*, Fragments, 1992
* *Histoire de la France religieuse* (dir., avec René Rémond), 4 volumes, Seuil, 1988–1992
* *L'État et les pouvoirs*, (dir.), Seuil, 1989
* *Histoire et mémoire*, Gallimard, 1988
* *Faire de l’histoire* (dir., avec Pierre Nora), 3 volumes, Gallimard, 1986
* *Intellectuels français, intellectuels hongrois, XIIe-XXe siècle*, Editions du CNRS, 1986
* *Crise de l’urbain, futur de la ville: actes*, Economica, 1986
* *L’imaginaire médiéval*, Gallimard,1985
* *La naissance du purgatoire*, Gallimard, 1981
* *La nouvelle histoire* (en collaboration avec Jacques Revel), Editions Retz, 1978
* *Pour un autre Moyen Âge*, Gallimard,1977
* *Les propos de Saint Louis*, Gallimard, 1974
* *Hérésie et sociétés dans l’Europe pré-industrielle, XIe-XVIIIe siècle: communications et débats du colloque de Royaumont*, EHESS, 1968
* *Marchands et banquiers au Moyen Âge*, Le Seuil, 1957
* *Les intellectuels au Moyen Âge*, Le Seuil,1956

### Lietuvių kalba
* *Skaistyklos gimimas* Vilnius, Baltos lankos: 2005
* *Viduramžių vaizduotė: esė* Vilnius, Alma Littera: 2003;
* *Europos istorija, papasakota jaunimui* Vilnius, Alma Littera: 2000.
Trambolinės

**Trambolinės** (*Chaenopsidae*) – ešeržuvių (*Perciformes*) šeima. Tai tropikinės žuvys, paplitusios nuo Šiaurės iki Pietų Amerikos. Dydis – iki 30 cm, tačiau daug rūšių – smulkios. Gyvena priekrantėse.

Šeimoje 14 genčių, apie 90 rūšių.
## Gentys
*Dygiosios emblemarijos (*Acanthemblemaria*)
*Chenopsiai (*Chaenopsis*)
**[[Cirriemblemaria]]*
**[[Coralliozetus]]*
**[[Ekemblemaria]]*
*Paprastieji trambolai (*Emblemaria*)
**[[Emblemariopsis]]*
**[[Hemiemblemaria]]*
**[[Lucayablennius]]*
**[[Mccoskerichthys]]*
**[[Neoclinus]]*
**[[Protemblemaria]]*
**[[Stathmonotus]]*
**[[Tanyemblemaria]]*
Tongos ryšiai

Ryšių sistemos Tongoje išvystytos silpnai, ypač už Tongatapu salos ribų.

* **[[Telefonas|Telefonija]]:**
** fiksuoto ryšio: 25 500 (2008 m.)
** mobilaus ryšio: 35 000 (2007 m.)
Šalies kodas – **676**

* **[[Radijas]]:**
** Radijo stotys: AM – 1, FM – 2 ir 1 trumpųjų bangų (2001 m.)
** Radijo vartotojai: 61 000 (1997 m.)

* **[[Televizija]]:**
** Televizijos kanalai: 1 (2001 m.)
** Televizijos vartotojai: 2000 (1997 m.)

* **[[Internetas]]:**
** Interneto tiekėjai: 2 (2005 m.)
** Interneto vartotojai: 8400 (2008 m.)
** Internetinis kodas: .to
Dansk Conversations-Lexikon

**Dansk Conversations-Lexikon** – daniška universalioji enciklopedija, išleista XIX a. pradžioje.

Autorius – Ch. A. Kofodas.

1-28 tomai išleisti 1816–1826 metais.
Gyliai (Raseiniai)

**Gyliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Viduklės, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Veikia paštas (LT-60043), Pryšmančių biblioteka. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras yra Rimkiškiuose.

## Istorija

1950–1995 m. Pryšmančių tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Į vakarus nuo kaimo yra Jūkainių geomorfologinis draustinis. 

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Literatūra
* Gimtieji Gyliai (sud. Petras Sadaunykas). – Utena: Utenos Indra, 2009. – 142 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8004-09-0
Dauparai

**Dauparai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Gargždų, šalia magistralės . Seniūnaitijos centras. Pietiniu miestelio pakraščiu teka Smeltalės intakas Smeltaitė. Yra pirminės sveikatos priežiūros centras, darželis, mokykla, kultūros namai, biblioteka, žuvinė, parduotuvė.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas (*Dauparai, Dauperiai*) tikriausiai kilęs iš asmenvardžio *Dauparas* (dėl vokiečių k. įtakos galimai pakitęs į *Dauperas*).

## Istorija

1639 m. Martinas Baumgartas įsteigė Dauparų kulminį dvarelį. 1785 m. minimas kaip kulminis kaimas, 7 sodybos. 1895 m. sujungtas Didžiųjų Dauparų (*Groß Daupern*) dvaras ir Mažųjų Dauparų (*Klein Daupern*) kaimas. XIX a. kaime buvo mokykla ir smuklė. Šalia buvo durpinga Dauparų pelkė.

LTSR laikais dvaras ir kaimas beveik visai sunyko. XX–XXI a. pradžioje auga kaip Klaipedos priemiestis.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kvietiniai

**Kvietiniai** – kaimas šiaurinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Gargždų, prie kelio  ir Minijos upės. Kvietinių seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, mokykla-darželis, kultūros namai. Kultūros objektai:
* Pilkapiai (I tūkstantmečio pr. m. e. II pusė).
* Senosios kaimo kapinės, vadinamos *Maro kapeliais, Marų kapinaitėmis, Pilkapiais* (XVI–XIX a.).
* Koplytstulpis su Šv. Florijono paminklu.

## Geografija

Kaimas išsidėstęs Minijos dešiniojo kranto aukštumoje, 0,65 km į šiaurę nuo magistralės . Ribojasi su Gribžiniais, Antkalniu, Rudaičiais, Gerduvėnais, Saulažoliais, Smilgynais. Per Kvietinius teka Galupalis (Gargždupio dešinysis intakas), vakarine dalimi praeina kelias . Iš rytų prieina Minijos senslėnio kraštovaizdžio draustinis.

Mikrotoponiminiai vietovardžiai:
* Daubalė – atsišakojantis kelias rytinėje kaimo dalyje, vedantis prie Minijos pro Šėmaičių sodybą. Kita atšaka vadinta Raguva.
* Gurgždaubis – šaltiniuota, medžiais apaugusi dauba Minijos šlaite, žemiau Šėmaičių sodybos.
* Kardinskiškė – žemė į pietus ir rytus nuo buvusio ūkio vaismedžių sodo, priklausiusi Kardinskiams.
* Kilčiauskio/ Kilišauskio lanka – paupio pieva, šiaurės rytinėje-rytinėje kaimo dalyje, priklausiusi Kilčiauskiams.
* Kuršupalis – upelis, Minijos dešinysis intakas, žemėlapiuose vadinamas Kurtupaliu, 55.7521694°š. pl. 21.431525°r. ilg.
* Lankos galas – Minijos kilpa, ribojanti paupio pievą Kvietinių kaimo ribose.
* Luko Jonio lanka – paupio pieva, esanti šiaurės rytinėje Kvietinių dalyje. Pietuose ribojosi su Kilčiausio lanka.
* Pa*ý*žis – Minijos pakrantės vieta ties Gerdaujos įtekėjimu. Čia seniau buvo brasta ir vežimų kelias per upę.

## Istorija

Prie Minijos esantys pilkapiai liudija, kad kaimo žemėje žmonių gyvenama nuo I tūkstantmečio pr. m. e. 2015 m. tiesiant dujotiekį rasta ir akmens amžiaus gyvenvietė, virvelinės keramikos pavyzdžių, o tarp pilkapių – dvi urnos su kaulais, spėjamai bronzos amžiaus .

Kvietinių kaimas minimas 1535–1540 m. įkurtos, 1590 m. po reformacijos atkurtos Gargždų katalikų bažnyčios fundacijos dokumentuose kaip karalienės Bonos, vėliau – karalienės Onos Jogailaitės-Batorienės Gargždų bažnyčiai skirtų žemių dalis. XIX a. Kvietiniai buvo kaimas Telšių apskrities Gargždų valsčiuje.

1913 m. įkurta Kvietinių pradinė mokykla, 2003–2005 m. veikė darželis-mokykla, nuo 2005 m. – mokykla-darželis. 1971 m. įsteigta biblioteka, yra kultūros namai, pirminės sveikatos priežiūros centras. 1950–1992 m. – Gargždų tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

2013 m. patvirtintas Kvietinių herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Smilgynai

**Smilgynai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Plikių, šalia kelio . Seniūnaitijos centras. Šiaurėje prateka Eketė.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš žodžio *smilgýnas* ‚vieta, kur auga daug smilgų‘. Įmanomas variantas ir priesagos vedinys iš pavardės *Smilgys* (tokia fiksuojama Klaipėdos krašte, tačiau ne šiose apylinkėse), tačiau paprastai tokios darybos vietovardžiuose priesagos forma būna *-ỹnė*.

Kitas minimas kaimo pavadinimas – *Budeningken Gedmin* – nuo žodžių *būdininkas* ‚būdos, lūšnos gyventojas‘ ir vardo *Gedminas*.

## Istorija
Smilgynai minimi nuo 1685 m.

1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, stovėjo 9 sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baičiai

**Baičiai** (arba ***Baitai***) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Dovilų, kairiajame Minijos krante. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias , atšaka į Dovilus. Aptiktas Baičių kapinynas.

## Etimologija

Gyvenvietės pavadinimas yra prūsiškos-lietuviškos kilmės, kilęs iš asmenvardžio *Baitis*, . Tolimesnė asmenvardžio kilmė neaiški (galbūt iš šaknies **be-/bi-* ‚bijoti‘?).

## Istorija

1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas prie Minijos, 8 sodybos. XX a. pradžioje kaimą sudarė 4 ūkiai, per jį ėjo Klaipėdos–Pėžaičių siaurasis geležinkelis, buvo Baičių geležinkelio stotelė, veikė akmens skaldykla, kalvė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rudgalviai

**Rudgalviai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Endriejavo. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jonas Labokas (~1856–1921), katalikų kunigas Lietuvoje ir Rusijoje, vienas garsiausių to meto pamokslininkų.

## Šaltiniai
Žadeikiai (Klaipėda)

**Žadeikiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 6 km į šiaurės vakarus nuo Endriejavo. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias . Veikia Endriejavo mokyklos skyrius, biblioteka. Veikia Žadeikių Šv. Jono Krikštytojo koplyčia. Prie Žadeikių yra Ablingos memorialinis ansamblis II pasaulinio karo aukoms atminti, Lurdas. Žadeikių piliakalniu vadinamas gretimas Žvaginių piliakalnis.

## Istorija

XIX a. kaimas buvo Raseinių apskrities Labardžių valsčiuje, priklausė Endriejavo parapijai.

## Gyventojai

## Galerija

Žadeikiai (Klaipėda).JPG|Įvažiuojant į Žadeikius keliu 
Žadeikiai, kultūros namai.JPG|Sovietmečio statinys
Žadeikiai, rodyklė į Ablingą.JPG|Rodyklė į Ablingą


## Šaltiniai
Mataičiai

**Mataičiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Judrėnų. Seniūnaitijos centras. Stūkso Mataičių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Girkaliai

:: *Apie kaimą Mažeikių rajone žr. [[Girkaliai (Mažeikiai)]]*.

**Girkaliai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Kretingos, 8 km į šiaurės vakarus nuo Kretingalės, 3 km į rytus nuo Baltijos jūros, prie greitkelio . Seniūnaitijos centras. Į pietvakarius nuo kaimo yra Pajūrio regioninis parkas.

Veikia žemės ūkio, medžio apdirbimo bendrovės, kelios parduotuvės. Yra Girkalių naftos telkinys.

## Etimologija

Vietovardis vokiškuose šaltiniuose minimas kaip *Girngallen*, *Girkallen*, *Girnkallen* ir pan. Jis kildinamas iš asmenvardžio **Girn(a)kalis*, kuris – iš žodžio  („kas kala girnas“). XVI a. kaimas minimas kaip *Syrnekul, Syrinkall*. Toks užrašas gali atspindėti kuršišką tarimą 'dzirnkaliai'.

## Istorija

Prie kaimo kapinių aptiktas VIII–XIII a. Girkalių kapinynas.

1687 m. kaimui priklausęs ūkis *Lauck-Michel*, nurodomas kaip kaimo dalis. 1773 m. atidaryta pradžios mokykla, dabar Kretingalės mokyklos skyrius. 1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, 2 sodybos. Kaimas XX a. pradžioje susidėjo iš 5 stambesnių ūkių ir 8 mažesnių viensėdžių pasienyje.

1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1961 m. įsteigta biblioteka, kultūros namai, paštas, medicinos punktas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daukšiai (reikšmės)

**Daukšiais** vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:

* kaimas Joniškio rajone;
* kaimas Kėdainių rajone;
* miestelis Marijampolės savivaldybėje;
* kaimas Pasvalio rajone;
* kaimas Radviliškio rajone;
* kaimas Skuodo rajone;
* kaimas Švenčionių rajone;
* kaimas Vilniaus rajone.
Plikiai (reikšmės)

**Plikiais** vadinamos gyvenvietės:

* miestelis Klaipėdos rajone;
* kaimas Biržų rajone;
* kaimas Plungės rajone;
* kaimas Raseinių rajone;
* kaimas Baltarusijoje, Varanavo rajone.
Medsėdžiai

**Medsėdžiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šiūparių, Agluonos aukštupyje.

## Etimologija

Medsėdžiai – kuršiškas vietovardis (kaip ir dauguma kitų, turinčių dėmenį *-sėdžiai* – Alsėdžiai, Traksėdžiai ir kt.). Pirmasis dėmuo *med-* susijusi su žemaičių žodžio „medė“ (miškas, giria) šaknimi. Antrasis dėmuo *-sėdžiai* siejamas su veiksmažodžiu „sėdėti“, kuris be savo pagrindinės reikšmės dar gali reikšti ir „būti kur nors, kur nors laikytis ar gyventi“. Taigi, Medsėdžių pirminė reikšmė galėjo būti „gyvenantys miške“ ar panašiai.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šiūpariai

**Šiūpariai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Gargždų, prie kelio į Švėkšną. Seniūnaitijos centras. Pro gyvenvietę teka upė Aisė. Veikia Šiūparių pagrindinė mokykla, medicinos punktas. Plėtojama sportinė veikla, turizmas. Šiūpariuose įkurtas jojimo sporto klubas „Žemaičiai“ dalyvauja varžybose ir pats jas rengia. Gyvenvietėje yra Sauliaus Baniulio kaimo turizmo sodyba. Naftos telkinys.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Šiūpariuose gimė Pranas Gudauskas (1906–1941), vienas iš lietuvių profesionaliojo cirko kūrėjų, cirko artistas.

## Šaltiniai
Tongos lovys

**Tongos lovys** – įduba, išsidėsčiusi Ramiajame vandenyne, šalia Tongos salų. Didžiausias gylis 10 882 m. Tai giliausia pietų pusrutulio vieta. Nusidriekusi 860 km šiaurės, šiaurės rytų kryptimi nuo Kermadeko iki Samoa salų. Plotis 78 km. Susidarė Ramiojo vandenyno, Indijos-Australijos ir nedidelės Tongos plokštės sandūroje. Pietuose pereina į Kermadeko įdubą.

## Išnašos
Haafeva

**Ha'afeva** – nedidelė sala Tongoje, Ha'apai salyno, Kotu grupėje. Plotas 1,81 km². 313 gyventojų. Išsidėsčiusi 7 km į rytus nuo Kotu. Šioje saloje prasidėjo karališkoji Tu'uhetoka linija. Čia vyko svarbūs karališkųjų giminių mušiai.
Ūkio subjektas

**Ūkio subjektas** (**ūkinis subjektas**) – ūkinės veiklos subjektas, vienetas; asmuo, aktyviai ir betarpiškai veikiantis ūkio srityje, ekonominėje veikloje – vykdantis ūkinę veiklą ir gaunantis atitinkamas (nedarbines) pajamas.

Pagal teisinę formą subjektas gali būti tiek juridinis, tiek ir fizinis asmuo; organizacija, užsienio valstybės įmonės filialas, atstovybė ar nuolatinė buveinė.

## Ekonomika
Makroekonomika ūkio subjektus išskiria greta valstybės ir užsienio. Mikroekonomikoje ūkio subjektai skirstomi į namų ūkius ir įmones.
 
Pagal veiklos mastus verslo subjektai gali būti:
* stambaus verslo ūkio subjektas
* Smulkaus ar vidutinio verslo (SVV) ūkio subjektas.
Priskiriamas pagal metinės finansinės atskaitomybės dokumentuose fiksuojamus duomenis, konkrečios valstybės stambiojo, smulkiojo ar vidutinio verslo ūkio subjekto apibrėžimo sąlygas.

## Teisė
Pagal veiklos pagrindą ūkio subjektas gali būti:
* verslininkas (įmonė, taip pat ir fizinis asmuo) – siekia pelno, ūkine veikla užsiima kaip profesionalia veikla. Plačiąja prasme prie tokių ūkio subjektų galėtų būti priskiriami ir laisvųjų profesijų atstovai – profesionalūs (t. y. šia veikla užsiimantys kaip pagrindine profesija asmenys):
** menininkai (dailininkai, muzikai, šokėjai, dainininkai),
** privačia (konsultacine) praktika užsiimantys gydytojai, teisininkai, kitokie patarėjai (gyvenimo būdo, verslo, mokesčių, audito ir kt.),
** techninės srities specialistai (privačiai dirbantys architektai, planuotojai, braižytojai).
** kt.
* neverslininkas, namudininkas (tik fiziniai asmenys) – iš ūkinės veiklos siekia gauti (kaip pagrindinių) pajamų savo pragyvenimui arba verčiasi ja greta kitos (pagrindinės) veiklos gauti iš namudinės veiklos pajamų.

Teisinė kvalifikacija (priskyrimas) – ar ūkio subjektas yra verslininkas, ar ne – sąlygoja skirtingų teisės normų taikymą, statuso skirtumus, (turtinės) atsakomybės ribojimą arba jos išplėtimą, atitinkamas pareigas (pvz., privalomasis profesinės atsakomybės draudimas) ir teises.

Teisinis ūkio apibrėžimas apibrėžimas priklauso nuo konkrečios valstybės (nacionalinės) teisės, taip pat teisės šakos (ūkinė, mokesčių teisė), pošakio (ūkinės veiklos skatinimo teisė), reglamentuojančios atitinkamą ūkinę veiklą.

## Lietuva
Vienas populiariausių Lietuvoje fizinio asmens ūkinės veiklos pagrindų – verslo liudijimas (anksčiau – verslo patentas). 2007 m. liepos 1 d. Lietuvoje veikė 75 648 ūkio subjektai (45,3 % visų įregistruotų ūkio subjektų, 54,7 % – neveikiantys subjektai).
Fizinis asmuo

**Fizinis asmuo** – teisės subjektas; asmuo, kuris nėra juridinis asmuo. Tai gali būti žmogus, taip pat organizacija, neturinti juridinio asmens teisių (statuso). Senovės Romoje buvo žmonių, kurie nebuvo laikomi teisės subjektais (vergas ir jo šeimos nariai teisine prasme buvo laikomi daiktais).

Pagal kilmę gali būti vidaus (buvimo valstybės) ir užsienio fizinis asmuo.

Fizinio asmens teisinį subjektiškumą, statusą reguliuoja teisės normos; nustato teisės aktai (įstatymai). Pvz., civilinį teisinį subjektiškumą – civilinė teisė (CK), baudžiamąjį teisinį subjektiškumą – baudžiamoji teisė.

Fizinio asmens (civilinis) teisnumas atsiranda asmens gimimo momentu ir išnyksta, jam mirus. Fizinis asmuo už savo (turtines) prievoles (sutartines bei įstatymines, taip pat mokesčius, skolas) atsako tik savo turtu. Fizinis asmuo gali būti ūkio subjektu.

## Lietuvos teisė
Lietuvoje fizinio asmens civilinį subjektiškumą reguliuoja LR Civilinis kodeksas – Antroji knyga „Asmenys“, I dalis „Fiziniai asmenys“.
Luís Figo

**Luišas Figu** (g. 1972 m. lapkričio 4 d.) – buvęs portugalų futbolininkas, saugas. Atstovavo Portugalijos rinktinei.

## Karjera
Kitados atstovavo tokiems klubams kaip Lisabonos „Sporting“, FC Barcelona, Madrido „Real“, Milano „Inter“.

2009 m. gegužės 17 d. paskelbė, kad po 2008–2009 m. sezono baigs profesionalo karjerą.

## Rinktinė
1991 m. spalio 12 d. debiutavo nacionalinėje komandoje draugiškose rungtynėse prieš Liuksemburgą.

Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur atliko tris rezultatyvius perdavimus. 

2006 m. liepos 6 d. pranešta, kad Figu ir Pauleta baigia karjerą nacionalinėje rinktinėje.

## Pasiekimai
2000 metais išrinktas geriausiu Europos metų žaidėju, 2001 metais – geriausiu pasaulio metų žaidėju.

Laimėjimai profesionaliuose klubuose bei nacionalinėse komandose:
* UEFA Čempionų lygos čempionas (2002)
* Tarpžemyninė taurė (2002)
* UEFA Taurių laimėtojų taurė (1997)
* Pasaulio jaunimo čempionas (1991)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt (žaidėjas)
Chlodvigas

**Chlodvigas** (šaltiniuose ir: Klovis I, Chlodovekas I, , o vokiečių – *Ludwig*, 466 m. Turnė – 511 m. lapkričio 27 d., Liutecijoje) – Frankų valstybės įkūrėjas ir pirmasis jos karalius, frankų genčių suvienytojas, Merovingų dinastijos pradininkas.

## Biografija

Salijų frankų šakos karaliaus Childeriko I ir tiuringų karaliaus dukters Bazinos sūnus. Po tėvo mirties 481 m. buvo išrinktas Salijų frankų karaliumi. Nepaisant jauno amžiaus sugebėjo įtikinti kitų frankų šakų vadus užpulti Šiaurės vakarų Galiją, kur po Vakarų Romos imperijos žlugimo laikėsi nepriklausoma vietininko Siagrijaus valda.

Salijų frankai gyveno į vakarus nuo Reino žemupio, o jų centras buvo Turnė. Chlodvigo sąjungininkas buvo Ragnacharas, kurio sostinė buvo Kamerichas (dab. Kambre *Kambrai*) pagal dabartinę Prancūzijos ir Belgijos sieną, teritorijos, vadinamoj Toksandrija. 485 m. frankai užpuolė Siagrijaus valdą, sumušė jo kariuomenę ir apiplėšė Suasoną. Chlodvigo valdos išsiplėtė iki Senos upės.

Tuo pat metu buvo užkariauta tungrų žemė su Reimsu. Visą karo grobį frankų kariai pasidalijo burtais lygiomis dalimis. Liko tik taurė, kurią Chlodvigas norėjo pasilikti sau. Tada vienas frankų karys nenorėjo sutikti su tuo ir taurę sudaužė. Chlodvigas nutylėjo, tačiau jau kitais metais (486 m.) per tradicinę kariuomenės apžiūrą 'gegužės laukuose' jis tą karį nužudė kirviu visų akivaizdoje. Šis įvykis istorijos veikaluose pateikiamas kaip klasikinis feodalinės valstybės tapsmo pavyzdys.
Jis atsivertė į katalikybę, o ne į arijonų krikščionybę, įprastą tarp kitų germanų genčių, raginamas žmonos burgundės Klotildos, kuri jau buvo katalikė. Jis buvo pakrikštytas Reimso katedroje kaip dauguma būsimų Prancūzijos karalių. Tai buvo labai svarbus poelgis po to sekusiai Vakarų Europos ir Prancūzijos istorijai, nes Chlodvigas užėmė visą buvusią Galijos provinciją (maždaug visa dabartinė Prancūzijos teritorija), kuri tuomet buvo Europos reikalų centras. Jis laikomas Prancūzijos (jo valstybės valdos maždaug sutampa su Prancūzijos teritorija jo mirties metu) ir Merovingų dinastijos, kuri valdė frankus atėjusius du šimtmečius, įkūrėju.

## Frankų suvienijimas

481 m., pakeitęs tėvą Childeriką, Chlodvigas tapo karaliumi. Jo valdoma teritorija apėmė sritį į vakarus nuo žemutinio Reino, taip vadinamąją Toksandriją. 486 m. sumušė Siagrijų (*Syagrius)*, paskutinį romėnų vietininką Galijoje, valdžiusį maždaug dabartinės Aukštutinės Prancūzijos teritorijoje. Ši pergalė leido Chlodvigui išplėsti savo teritoriją į pietus, iki dabartinio Luaros departamento. Po to jis sudarė sąjungą su ostrogotais, kai atidavė į žmonas savo seserį Audofledą jų karaliui Teodorikui Didžiajam. 491 m. sumušė rytinius kaimynus tiuringus, o dar po penkerių metų su kitų frankų karaliukų pagalba Tolbiako mūšyje nugalėjo alemanus. Po šio mūšio Chlodvigas atsivertė į katalikų tikėjimą. Tuo jis išsiskyrė iš kitų tuometinių germanų valdovų, pasirinkusių arijonų tikėjimą.

Po Vouillé mūšio 507 m. Chlodvigas išstūmė vizigotus į Ispaniją ir prisijungė didžiąją Akvitanijos dalį. Tada savo karalystės sostinę perkėlė į Paryžių, kur ir buvo palaidotas po mirties 511 m.

## Šaltiniai


**Chlodvigo genealogija**
Lygatnė

**Lygatnė** () – miestas Latvijoje, Vidžemėje, Cėsių savivaldybėje, kairiajame Gaujos krante, Gaujos nacionalinio parko teritorijoje. 1079 gyventojai (2021 m.).

Gyvenvietė pradėjo formuotis XIX a. pradžioje, kai buvo pastatytas popieriaus fabrikas. Miesto teisės nuo 1993 m. 2009–2021 m. buvo Lygatnės savivaldybės administracinis centras.

## Šaltiniai
Adriano Leite Ribeiro

**Adrianas Leitė Ribeiras** (g. 1982 m. vasario 17 d.) – buvęs brazilų futbolininkas, Brazilijos rinktinės puolėjas.

## Karjera

2010 m. birželio 8 d. pasirašė trejų metų sutartį su AS Roma klubu, tačiau 2011 m. kovo 9 d. buvo atleistas. 2011 m. kovo 25 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Corinthians klubu.

## Rinktinė
2000 m. lapkričio 15 d. debiutavo nacionalinėje komandoje.

Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias žaistas rungtynes įmušė du įvarčius.

## Pasiekimai
* FIFA pasaulio jaunių (iki 17 m.) čempionas (1999)
* Copa América (2004)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Nilo krokodilas

**Nilo krokodilas** (*Crocodylus niloticus*) – roplys, priklausantis tikriesiems krokodilams (*Crocodylidae*), didžiausias ir pavojingiausias Afrikos krokodilas. Paplitęs visame žemyne, išskyrus šiaurinę jo dalį ir Sacharos dykumą. Mėgsta upių ir ežerų pakrantes. Ilgis nuo galvos iki uodegos galo – iki 6 m. Gali sverti iki 750 kg. Gyvena pavieniui arba tokio paties dydžio krokodilų grupėmis, nes didesni krokodilai užmuša mažesnius.

## Medžioklė ir mityba
Maistas – žinduoliai (gazelės, buivolai, laukiniai šunys, kartais net liūtai ar žmonės), paukščiai, ropliai, žuvys, dvėsena.

Medžioklės taktika – auką pulti iš pasalų. Medžiodamas krokodilas plūduriuoja seklumoje ir laukia atsigerti ateinančių gyvūnų. Jo galva yra tokios sandaros, kuri leidžia akis, ausis ir šnerves iškišti į paviršių, o likęs kūnas nugrimzta. Kartais krokodilas praryja vieną kitą akmenį, kūno masei padidinti. Aukai pakankami priartėjus, šis žaibiškai ją puola ir stipriai laikydamas nasruose, bando nusitempti į vandenį ir paskandinti.

Dantys visiškai nepritaikyti kąsti ir kramtyti, todėl iš pradžių krokodilas paslepia grobį ir palieka irti. Visada suėda visą gyvūną, nepalieka jokių atliekų. Jo skrandis prisitaikęs skaidyti net sunkiai virškinamas gyvūnų dalis.
Juan Silveira dos Santos

**Juan Silveira dos Santos** (g. 1979 m. vasario 1 d.) – brazilų futbolininkas, Brazilijos rinktinės  gynėjas.

## Karjera

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2001 m. liepos 15 d.

Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per penkerias rungtynes atliko vieną rezultatyvų perdavimą.

## Pasiekimai
* Mercosul taurė (1999)
* Rio de Žaneiro valstijos lygos čempionas (1999)
* Copa America (2004, 2007)
* Konfederacijų taurė (2005, 2009)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 
* Juan Silveira dos Santos (pagal „Leverkusen“ svetainę)
Lúcio

**Lusijas** (**Lusimaras da Silva Fereira**; g. 1978 m. gegužės 8 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, gynėjas. Atstovavo Brazilijos rinktinei.

## Karjera
2012 m. liepos 4 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Juventus klubu.

## Rinktinės
2000 m. lapkričio 15 d. debiutavo nacionalinėje komandoje.

su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.

## Pasiekimai
* Pasaulio čempionas (2002)
* FIFA Konfederacijų taurė (2005)
* Vokietijos lygos taurė (2004)
* Vokietijos Bundeslygos čempionas (2005, 2006)
* Vokietijos taurė (2005, 2006)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Zé Roberto

**Zė Robertas** (; g. 1974 m. liepos 6 d.) – brazilų futbolininkas, Brazilijos rinktinės saugas.

## Karjera

2002 m. gegužės 17 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Miuncheno „Bayern“ klubu. 2007 m. birželio 22 d. sugrįžo į Miuncheno „Bayern“ klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį. 2009 m. liepos 2 d. persikėlė į Hamburger SV klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį. 2011 m. liepos 11 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Kataro „Al-Gharafa“ klubu.

## Rinktinė

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. rugpjūčio 12 d.

Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur įmušė vieną įvartį, o antrosiose grupės rungtynėse bei aštuntfinalyje išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. 2007 m. liepos 9 d. paskelbė, kad pasitrauks iš nacionalinės rinktinės po 2007 m. Copa América žaidynių.

## Pasiekimai
* Vokietijos Bundeslygos čempionas (2003, 2005)
* Vokietijos taurė (2003, 2005)
* Vokietijos Lygos taurė (2004)
* Ispanijos La Liga čempionas (1997)
* Ispanijos Supertaurė (1997)
* Copa América (1997, 1999)
* Konfederacijų taurė (1997, 2005)

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
San Chuanas (Puerto Rikas)

**San Chuanas** () – didžiausias Puerto Riko miestas, uostas ir šios šalies sostinė. 434,4 tūkst. gyventojų (2000). Išsidėstęs šiaurės rytinėje salos dalyje. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, tekstilės, chemijos, naftos pramonė. Yra universitetai. Išlikę gynybiniai pastatai, XVI–XVIII pastatai.

## Istorija

Miestą 1508 m. įkūrė ispanai ir pavadino **Kapara** (*Caparra*). 1521 m. jis buvo perkeltas į kitą vietą ir pavadintas **Puerto Riku** (*Puerto Rico* arba *San Juan Bautista de Puerto Rico*); palaipsniui šis pavadinimas prigijo pačiai salai, o miestas pradėtas vadinti **San Chuanu**.
Ainažiai

**Ainažiai** () – miestas šiaurės Latvijoje, prie Estijos sienos. 717 gyventojų (2021 m.). 

Ainažiuose buvo įkurta pirmoji Latvijoje jūreivystės mokykla, kurią Krišjanio Valdemaro siūlymu įkūrė kapitonas Kristianas Dalis.


Heinaste põhjamuul (2013).JPG
Heinaste tuletorn.JPG 
Heinaste merekooli hoone.JPG 
Heinaste punamonument (3).JPG
Heinaste häärber.JPG
Heinaste tuletõrjemuuseum 2012.JPG


## Šaltiniai
Staicelė

**Staicelė** (, ) – miestas šiaurės Latvijoje, netoli Estijos sienos, prie Salacos upės, į vakarus nuo Mazsalacos, Limbažių savivaldybėje. 883 gyventojai (2021 m.).

Miesto teisės nuo 1992 m.

## Sportas

* FK Staiceles Bebri (futbolas).

## Šaltiniai
Piltenė

**Piltenė** () – miestas vakarų Latvijoje, Ventspilio savivaldybėje, Ventos dešiniajame krante. Piltenės valsčiaus centras. 856 gyventojai (2022 m.). Veikia vidurinė mokykla, muzikos ir sporto mokyklos, biblioteka, kultūros rūmai. Architektūros paminklai: Piltenės pilies griuvėsiai (XIV a. pr.), evangelikų liuteronų bažnyčia (1709–1719 m.).

Pradėjo kurtis po 1253 m. 1309 m. pirmąkart minima Piltenės pilis (*castrum Pilten*). 1330 m. Piltenę puolė lietuviai, tačiau pilies neužėmė. Nuo XIII a. pab. iki 1583 m. Piltenė buvo Kuršo vyskupijos centras. 1557 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Mažoji orka

**Mažoji orka** (*Pseudorca crassidens*) – stambiausias delfininių šeimos gyvūnas. Ji šiek tiek panaši į orką. Plėšri, kartais puola kitus banginius

## Fizinės charakteristikos
Mažosios orkos kūnas grakštus. Nugarinis pelekas gali būti aukštesnis nei 30 cm. Uodegos galiukai smailūs, uodegos viduryje ryški įkarpa. Kūno spalva – nuo tamsiai pilkos iki juodos. Mažosios orkos – stiprios ir greitos plaukikės. Turi 44 dantis. Gyvena bendruomenėmis po 10–50 individų.

## Paplitimas
Mažosios orkos gyvena atogrąžų vandenyse.
Aknysta

**Aknysta** – miestas Latvijos pietryčiuose, Jekabpilio savivaldybėje, prie Susėjos upės, netoli Lietuvos sienos, apie 10 km į šiaurės rytus nuo Juodupės. 1036 gyventojai (2021 m.). Plentai į Daugpilį, Jekabpilį, Rygą.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose pirmąkart paminėta 1298 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Augustas 1561 m. liepos mėn. Livonijos ordino Aknystos valdą už skolas paskyrė Upytės pavieto bajorui Jonui Krašinskiui (nuo tada ši teritorijai priklausė Lietuvai). 1795 m. po Trečiojo ATR padalijimo įtraukta į Rusijos sudėtį, priklausė Kauno gubernijai.

1921 m., pagal Lietuvos-Latvijos sienos sutartį, Alūkstos apskričiai priklausiusios etniškai mišrios žemės iki Susėjos upės atiduotos Latvijai, mainais į Šventosios ir Palangos pajūrį. Nuo 1950 m. miesto tipo gyvenvietė, 1950–1956 m. buvo rajono centras. 1991 m. suteiktos miesto teisės. 2009–2021 m. buvo Aknystos savivaldybės centras.

## Lietuviai
Aknystoje ir valsčiuje iš seno gyventa lietuvių. 1925 m. valsčiuje buvo 408 lietuviai, veikė keturių klasių lietuvių mokykla. XX a. pab. Aknystoje ir jos apylinkėse (Liuobų, Riūkų, Skardupio kaimuose) lietuviai sudarė apie 10 % gyventojų. Nuo 1993 m. Aknystos mokykloje 2-11 klasių mokiniams lietuvių kalba dėstoma fakultatyviai. 1998 m. įkurta Aknystos lietuvių kultūros draugija, veikia moterų folkloro ansamblis „Sutartinė“. Aknystos Šv. Ignaco Lojolos bažnyčioje du kartus per metus būna lietuviškos pamaldos.

## Šaltiniai

*  1919 m. Paryžiaus konferencija (latv.)
Albinas Lozuraitis

**Albinas Lozuraitis** (g. 1934 m. sausio 2 d. Zamkuje, Raudonės valsčiuje) – lietuvių filosofas, politikas, vertėjas ir redaktorius.

## Biografija
1952 m. baigė Jurbarko vidurinę mokyklą, 1957 m. baigė Vilniaus universitetą, Istorijos ir filologijos fakultetą, įgydamas lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1963 m. birželio 25 d. Vilniaus universitete apsigynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Socialinė ideologija (jos socialinių principų metodologiniai pagrindai)“. 1963 m. suteiktas filosofijos daktaro laipsnis.

1957–1992 m. dirbo Vilniaus universitete dėstytoju, vyresniuoju dėstytoju, docentu. 1974–1994 m. – Vilniaus universiteto filosofijos žurnalo „Problemos“ vyr. redaktorius. 1992–1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, Valstybės ir teisės komiteto pirmininko pavaduotojas.

Buvo Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, šios partijos tarybos, prezidiumo narys, partijos kandidatas į Lietuvos Respublikos Seimo narius Naujamiesčio rinkimų apygardoje.

Vedęs. Pirmoji žmona – redaktorė Žana Levitina iš gyvenimo pasitraukė 1991 metais. Iš pirmosios santuokos turi du vaikus: architektą Eduardą Lozuraitį (g. 1960 m.) ir filologę Lizetą Lozuraitytę (g. 1968 m.). Antrą kartą vedė 1995 metais filosofę Loretą Anilionytę. Su ja turi dukrą teisininkę Ievą Lozuraitytę (g. 1996 m.).

## Bibliografija
**Monografijos**
* Socialistinė ideologija. – Vilnius, 1963;
* Filosofijos pagrindai. 4 knygos. – V.: LAD, 1975;
* Tiesa ir vertybė. Teorinė ir praktinė antikinės filosofijos orientacija. – Vilnius, 1980;
* Materialistinio istorijos supratimo pagrindai. – Vilnius, 1985;
* Metodologiniai marksistinės socialinės filosofijos bruožai. – Vilnius, 1986.

**Svarbesni straipsniai**
* Socialinė teorija ir socialinis vertinimas. – Metodologinės vertybių problemos. – V., 1970, p. 23-33;
* Pažinimas kaip laisva veikla.1- Problemos, Nr. 9,p. 14-25, 2 Nr.12, p. 5-15;
* Prof. V. Sezemanas ir jo „Estetika“// V. Sezemanas, Estetika. V.,1970. – p. 435–454;
* Gnoseologijos labirintuose. – Sezemanas V., Raštai. Gnoseologija. V., 1987. p. 6-24;
* Aristotelis iš amžių perspektyvos. – Aristotelis. Rinktiniai raštai., V.,1990. – p. 5-21;
* Išminties ramybė gyvenimo sumaištyje. – Sezemanas V.. Filosofijos istorija. Kultūra. – V., 1997. (bendraaut. Loreta Anilionytė), p. I–XV;
* Logika ir istorija. Dvasia ir filosofija. – G.W. F. Hegel. Filosofijos istorijos paskaitos. -T.1. – V., 1999. – p. 9-58.

**Sudarytojas, redaktorius**
* Sezemanas V. Estetika. – Vilnius, 1970;
* Sezemanas V. Gnoseologija. – Vilnius, 1984;
* A. Halder. Filosofijos žodynas. V., Alma Littera. 2002. (spec. redaktorius).

**Vertimai**
* G.W. F. Hegel. Filosofijos istorijos paskaitos: Trys tomai, V., Alma Littera, 1999–2001;
* Zenonas Norkus. Max Weber ir racionalus pasirinkimas, V., Margi raštai, 2003;
* W. Wundt. Psichologijos pagrindai. V.,Alma Littera, 2005.
* G. Simmel. Sociologija ir kultūros filosofija. V., Margi raštai, 2007. 608 p. – ISBN 978-9986-09-325-1
* Metzlerio filosofų žinynas. Nuo ikisokratikų iki Naujųjų laikų filosofų. V., Mintis, 2008, 1000 p. (kartu su Alfonsu Tekoriumi).

## Išnašos
RheinEnergieStadion

**RheinEnergieStadion** – futbolo stadionas Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės Kelno mieste (Vokietija), Miungersdorfo rajone. Savo namų rungtynes čia žaidžia FC Köln futbolo klubas. Stadione telpa 50 374 žiūrovai. Tarptautinių rungtynių metu stadiono talpa siekia 46 134, kadangi visi bilietai parduodami tik į sėdimas vietas. Čia vyksta ir amerikietiškojo futbolo komandos *Cologne Centurions* rungtynės. Stadionui suteiktas vietinės energijos kompanijos *RheinEnergy AG* vardas.

2004 m. liepą Tarptautinis olimpinis komitetas apdovanojo stadioną bronzos medaliu už puikias sporto ir laisvalaikio praleidimo patalpas. Kadangi aplink stadioną nėra bėgimo takų, tai futbolo mėgėjai gali stebėti rungtynes iš arčiau. Stadiono ilgis – 220 m, plotis – 180 m, iki stogo – 33,25 m.

## Istorija

Aikštė veikė nuo 1920 m., stadionas atidarytas 1923 m. rugsėjo 16 d. Jis vadinosi Miungersdorfo stadionu. Dukart buvo remontuojamas, 1972–1975 ir 2002–2004 m. Jame vyko 1988 m. Europos futbolo čempionatas.

2004 m. atidarytas naujasis dabartinis stadionas. Šis stadionas jau yra trečias pastatytas toje pačioje vietoje. Stadione buvo sužaistos penkerios 2006 m. pasaulio futbolo čempionato varžybos, vyko 2005 m. konfederacijų taurė.

## Galerija

RheinEnergieStadion Köln 002.jpg|RheinEnergieStadion
RheinEnergieStadion Köln 001.jpg|Stadiono viduje


## Nuorodos

* Stadiono puslapis
* Stadionas trijų dimensijų formate 
* 1.FC Köln
Wayne Rooney

**Veinas Rūnis** (; g. 1985 m. spalio 24 d.) – buvęs anglų futbolo puolėjas, futbolo treneris.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. vasario 12 d. iki 2018 m., su rinktine žaidė ketveriose 2006 m. pasaulio čempionato rungtynėse, ketvirtfinalyje po pražangos žaidėjui parodyta raudona kortelė ir jis buvo išvarytas iš aikštės.

2008 m. su Manchester United laimėjo UEFA Čempionų lygą.

2009–2010 metų sezone Veinas Rūnis tapo geriausiu Anglijos Premier lygos futbolininku.

2019 m. rugpjūčio 6 d. paskelbta, kad nuo 2020 m. sausio taps žaidžiančiuoju Derby County klubo treneriu.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Investicijų bendrovė

**Investicijų bendrovė** – bendrovė, užsiimanti investicine veikla. Ji investuoja savo išteklius į kitas bendroves (įmones), projektus, nekilnojamą turtą bei kitas vertybes, siekdama gauti didesnę grąžą nei ji būtų gaunama verčiantis gamyba, prekyba ar kitokiu verslu.

Investicijų bendrovė sukaupia fizinių ir juridinių asmenų lėšas viešai platindama savo akcijas. Jos pagrindinė veikla, iš kurios gaunama daugiau kaip pusė pajamų, paprastai yra sukauptų lėšų investavimas ar reinvestavimas į vertybinius popierius ir (ar) prekyba vertybiniais popieriais arba daugiau kaip 50 procentų bendrovės turto vertės sudaro vertybiniai popieriai.

Investicijų bendrovės geriausias veiklos sąlygas turi liberaliose rinkose, kuriose kapitalo priežiūra nėra griežtai kontroliuojama, ir kur sudaromos sąlygos tinkamai investuotojų interesų apsaugai.

## Klasifikacija
Investicinės bendrovės gali būti šių rūšių:
* investiciniai fondai;
* investicinis bankas;
* privataus kapitalo bendrovė;
* kontroliuojančiosios investicinės bendrovės.
James Harris Simons

**James Harris (Jim) Simons** (1938 m. balandžio 25 d. Niutone, Masačusetse, JAV – 2024 m. gegužės 10 d. Niujorke, JAV) – JAV kriptoanalitikas, fizikas, mokslininkas, investuotojas, fondų valdytojas, multimilijonierius ir filantropas.

## Biografija
1958 m. įgijo matematikos bakalauro laipsnį Masačusetso technologijos institute. 
1961 m. suteiktas daktaro laipsnis filosofijos, taip pat ir matematikos srityje Kalifornijos universitete. 
1982 m. Simonsas įkūrė Renesanso technologijų korporaciją.

## Nuorodos
* Testimony of James H. Simons Before the US Congress 

## Šaltiniai
Pietryčių Azija

**Pietryčių Azija** – regionas, kuris driekiasi į pietus nuo Kinijos ir Japonijos, apimantis ir dalį Indijos ir Ramiojo vandenyno salų. Pietryčių Azijai priklauso Brunėjus, Mianmaras, Kambodža, Indonezija, Laosas, Malaizija, Filipinai, Singapūras, Tailandas, Vietnamas, Rytų Timoras, Palau bei daugybė mažų ir didesnių salelių.

Pietryčių Azija yra kalnų, salų ir plačių lygumų šalis. Nuo Mianmaro, per Laosą, Tailandą iki Vietnamo stūkso vešliais drėgnaisiais atogrąžų miškais apaugę kalnai. Tarp jų derlingose lygumose ir upių deltose gyvena dauguma žmonių. Pietuose yra Malakos pusiasalis, nutįsęs į Pietų Kinijos jūrą, o už jo 3700 Indonezijos vulkaninių salų.
Indonezija apaugusi drėgnaisiais atogrąžų miškais, tarp miškų įsiterpusios tankiai gyvenamos lygumos.

Aukščiausia viršukalnė yra Džaja (Indonezija; 5030 m), didžiausias ežeras Tonlesapas (Kambodža; didžiausias ežero plotas drėgnuoju metu 6475 km²).

## Klimatas
Regionas priklauso subekvatorinei ir pusiaujo klimato juostoms.
Žemyninėje dalyje vyrauja drėgna vasara, tačiau sausa žiema, nes vasarą atkeliauja pusiaujo, o žiemą atogražų oro masės.
Salose karšta ir drėgna ištisus metus, dėl pusiaujo klimato juostos.
Vyrauja vasaros ir žiemos musonai. Vasarą musonai daugiau pučia į žemynine dalį, todėl ten daug krituliu ir potvynių. Žiemą atvirkčiai – iš žemyninės dalies į salas.

## Taip pat skaitykite
* Azijos tigrai

## Šaltiniai
Investuotojas

**Investuotojas** () – asmuo, investuojantis finansines vertybes kapitalo rinkoje. Investuotojus galima suskirstyti į mažmeninius (tai fiziniai ar juridiniai asmenys, tiksliau – neprofesionalūs investuotojai) ir institucinius (profesionalius) investuotojus. Įmonė investuotoja, besiverčianti tokia veikla kaip viena iš pagrindinių, vadinama investicijų bendrove.

## Investuotojų rūšys
Investuotojai pagal jų investicijų apimtis skirstomi į stambius, vidutinius ir smulkius. Taip pat gali būti skiriami investuotojai pagal jų reikšmę rinkoje, investavimo strategijas bei kt.

* Individualūs investuotojai:
* Verslo angelai;
* Instituciniai investuotojai:
* Investiciniai bankai;
* Svertinio išpirkimo bendrovės;
* Draudimo bendrovės;
* Investiciniai fondai:
* Pensijų fondai;
* Privataus kapitalo fondai;
* Apribotos rizikos fondai;
* Rizikos kapitalo fondai;
* Valstybiniai investiciniai fondai;
* Fondų fondai.

## Finansiniai investuotojai

**Finansiniai investuotojai**, paprastai investicijų fondai, perka privačias įmones, jas vysto ir vėliau parduoda, o strateginis investuotojas dažniausiai tik perka, o parduoda tik blogiausiu atveju, be to, šiame procese jis nėra taip įgudęs kaip finansinis – kaip rasti tinkamas įmones, greičiau ir išradingiau jas vystyti, vėliau rasti tinkamus tokios įmonės pirkėjus. Finansinio investuotojo tikslas yra kuo didesnė finansinė grąža ir greitesnis atsipirkimas. Finansinis investuotojas dažniausiai pasamdo geriausius tos srities specialistus, o Lietuvoje daugelis įmonių tvirtai laikomos pačių vadovų rankose, kurie save ir vadina strateginiais investuotojais. Tarp finansinių investuotojų dabar jau aktyviai veikia ne tik privataus kapitalo fondai (), tačiau vis dažniau įsilieja ir pensijų fondai bei draudimo įmonės.

## Strateginiai investuotojai

**Strateginiai investuotojai** dažniausiai yra bendrovės, tiek vietinės, tiek užsienio, kurios siekia įsigyti stambius emitento vertybinių popierių paketus, kurie leistų daryti įtaką emitento valdymui. Galėdamas kontroliuoti bendrovę, strateginis investuotojas tikisi gauti didesnį pelną, negu būdamas paprastu akcininku. Strateginiai investuotojai taip pat aktyvūs privatizuojant valstybines įmones.

Strateginių investuotojų tikslas yra vienas: Įsigyti kontrolinį bendrovės akcijų paketą, kad galėtų pakeisti įstatus; likviduoti bendrovę; išsimokėti dividendus; susijungti; išleisti akcijų emisiją. Strateginis investuotojas gali siekti visiškos bendrovės kontrolės ir supirkti visas laisvas akcijas. Ir kuo didesnis laisvų akcijų skaičius, tuo didesnė gali būti išspausta kaina.
Strateginis investuotojas visais atžvilgiais yra pats apdairiausias investuotojas: jis turi daugiausiai informacijos apie įmonę, jai įsigyti turi sukaupęs, pasiskolinęs reikiamą kiekį lėšų.
Natererio pelėausis

**Natererio pelėausis** (*Myotis nattereri*) yra lygianosinių šeimos (*Vespertilionidae*) šikšnosparnis. 
Daugelyje šalių tai yra saugoma rūšis. Kaip ir visi mažieji šikšnosparniai jis geriausiai orientuojasi naudodamiesi ne akimis, o ausimis (ultragarsinė echolokacija). Jie skleidžia ultragarsą ir atpažįsta nuo aplinkinių objektų atsispindėjusį aidą.

## Požymiai
Kailis ilgaplaukis, nugaros kailis rusvai pilkos spalvos. Poplaukis yra šviesiai pilkas arba baltas. Ilgis 40-50 mm, sparnų plotis 245-280 mm, svoris 5-10 gramų. Natarerio pelėausio ausys yra santykinai mažos, beveik nesiekiančios 20 mm, pailgos formos.

## Mityba
Minta nedideliais vabzdžiais, pvz., musėmis, uodais, naktiniais drugeliais, taip pat vorais ir vikšrais. Juos medžioja daugiausia miškuose, daugiausia pažeme.

## Poilsio vietos
Vasarą poilsio įsitaiso pastatų fasadų skylėse ir atbrailose. Čia ilgesniam laikui nepasilieka, nes poilsio vietą keičia kas 1-4 dienas. Žiemą stengiasi poilsiui naudoti požemines olas, bunkerius ar senus rūsius. Kadangi nuolat pastebimi individai su apšalusiomis ausų viršūnėlėmis, manoma, kad dalis jų žiemoja ne požeminėse slėptuvėse, bet mažai nuo šalčio apsaugotose vietose, pvz., medžių drevėse.

## Nuorodos
*Natererio pelėausis (Myotis nattereri Kuhl)
Antanas Bunga

**Antanas Bunga** (1919 m. sausio 5 d. Šiupyliuose, Gruzdžių valsčiuje, Šiaulių apskr. – 2001 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – lietuvių kunigas, prelatas, lietuvių katalikų sielovados Vokietijoje vadovas.

## Biografija

Vidurinį mokslą įgijo Darbo rūmų suaugusiųjų gimnazijoje Kaune. 1943 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją.

Antrojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Vakarus, gyveno Eichštete. Eichšteto-Rebdorfo lietuvių gimnazijoje gavo brandos atestatą ir 1946 m. įstojo į Tiubingeno universitetą, kur vienerius metus studijavo filosofiją. Vėliau įstojo į Bambergo kunigų seminariją. 1952 m. įšventintas į kunigus. 1984 m. pasitraukė iš vokiečių katalikų sielovados.

1986 m. gegužės 21 d. prelatas A. Bunga paskirtas vadovauti lietuvių katalikų sielovadai Vokietijoje. Rūpinosi lietuvių bendruomene Memingene, kiekvieną pirmąjį mėnesio sekmadienį aukojo Šv. Mišias Štutgarte. A. Bungos rūpesčiu buvo įkurtas Europos lietuvių katalikų centras (Šv. Ulricho parapijoje). Redagavo žurnalą „Krivūlė“.

2000 m. spalio mėn. prelatas A. Bunga sugrįžo į Lietuvą ir apsigyveno Vilniuje. Pritraukė į Lietuvą didžiuosius Vokietijos katalikų fondus – Kirche in Not bei Renovabis, rėmusius bažnyčių statybą bei kitus visuomeninius projektus.

## Nuorodos

* Bažnyčios žinios apie kun. A. Bungą
* Interviu su prelatu
Rudoji pečialinda

**Rudoji pečialinda** (*Phylloscopus fuscatus*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis, priklausantis pečialindų genčiai. Veisiasi Rytų Azijoje. Gyvena drėgnuose taigos miškuose ir pelkėse. Lizdą suka žemai krūmuose. Deda 5-6 kiaušinius. Maitinasi vabzdžiais.

Į Lietuvą užklysta atsitiktinai pavieniai paukščiai rudeninių migracijų metu.
Storasnapė pečialinda

**Storasnapė pečialinda** (*Phylloscopus schwarzi*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis, priklausantis pečialindų genčiai. Tai gana stambi rūšis, kuri yra didesnė už pilkąją pečialindą. Peri Sibire. Mėgsta atviras vietas. Lizdą krauna žemai krūmuose. Minta vabzdžiais.

Žiemoja Pietryčių Azijoje. O į Lietuvą kartais atsitiktinai užklysta pavieniai paukščiai rudeninių migracijų metu.
Konstantinas Gulbinas

**Konstantinas Gulbinas** (1919–1997 m.) – lietuvių vienuolis kunigas, lietuvių sielovados Vokietijoje vadovas.

## Biografija

Gimė Lietuvoje, Antrojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Vakarus – 1941 m. vokiečiams kapucinams grįžtant į savo tėvynę, kartu su kitu lietuviu klieriku Alfonsu Bernatoniu apsistojo Miunsteryje, čia studijavo teologiją ir filosofiją; baigė Miunsterio kunigų seminariją bei buvo įšventintas kunigu. Dirbo Oberhauzene.

Visą gyvenimą dirbo Vokietijos lietuvių sielovadoje. Rūpinosi “Lietuvių katalikų bažnyčios kronikos“ leidimu („Krivūlė“ ir kt. – Vokietijos Vyskupų konferencijos lėšomis, nes surenkamų aukų neužtekdavo nė šimtui numerių išleisti). Perkopęs per 50 metų, Miunsterio universitete apsigynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją iš Marijos Pečkauskaitės kūrybos.

Nepriklausomybės metais padėjo vokiečių organizacijoms (*Maennerforum der kath. Kirchengemeinde St. Paulus*) užmegzti ryšius su Lietuvos katalikų bendruomene Telšių vyskupijoje (vysk. Antanas Vaičius). Nuo 1992 m. per 30 labdaros akcijų (siuntinių, vežtų autotransportu) pasiekė Telšius.
Sajaninė pečialinda

**Sajaninė pečialinda** (*Phylloscopus humei*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis, priklausantis pečialindų genčiai. Labai panaši į geltonbruvę pečialindą, kad net anksčiau laikyta jos porūšiu. Gyvena Centrinės Azijos kalnų miškuose iki 3500 m aukštyje. Lizdą įsirengia ant žemės. Minta vabzdžiais. Giesmė primena zyzimą, todėl nesunkiai atskiriama nuo kitų pečialindų.

Į Lietuvą retai atsitiktinai užklysta per rudenines migracijas.
Barbarai

**Barbarais** Senovės Graikijoje vadinti svetimšaliai nemokėję graikų kalbos ir nepažinoję jos kultūros.

Senovės Romoje barbarais vadintos imperiją puldinėjusios tautos, pirmiausia germanai.

Po Romos imperijos žlugimo *barbaras* prigijo kaip bendrinis žodis, apibūdinantis tamsų ir žiaurų žmogų, nevertinantį kultūros vertybių.

## Nuorodos