open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
José Ramos Horta

**Žozė Ramošas Horta** (*José Manuel Ramos Horta*; g. 1949 m. gruodžio 26 d.) – Rytų Timoro užsienio reikalų ministras (iki 2002 m.) ir svarbiausias nepriklausomybės nuo Indonezijos judėjimo veikėjas (1975–1999 m.). Nuo 2007 m. gegužės 20 d. iki 2012 gegužės 20 d. Rytų Timoro prezidentas.

Gimė Dilyje, portugalo ir timorietės šeimoje. Mokėsi katalikų misijoje. Po Indonezijos invazijos įstojo į Fretilin judėjimą. Jo 8 broliai ir 4 seserys buvo nužudyti Indoneziečių armijos. Pasitraukė į užsienį, kur atstovavo Fretilin. Spaudė tarptautinę bendruomenę atkreipti dėmesį į Rytų Timoro okupaciją. Kovojo prieš žmogaus teisių pažeidimus tėvynėje. 1996 m. kartu su savo bičiuliu, vyskupu Carlos Filipe Ximenes Belo pasidalino Nobelio taikos premiją. Gyvendamas užsienyje studijavo Hagos tarptautinės teisės akademijoje, taip pat studijavo teisę kituose garsiuose universitetuose.
Horta

**Horta** ( 'daržas') – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Fajalo salos pietrytinėje pakrantėje; didžiausias salos miestas. Yra uostas, bažnyčia, muziejus, jėzuitų konventas, keli senoviniai įtvirtinimai.

## Istorija

Horta įkurtas apie 1467 metus, o savivaldybės statusą gavo tik 1833 metais. Ilgą laiką buvo banginių taukų, dažinių mėlžolių eksporto centras.

## Galerija

Image:Portão Fortificado de Porto Pim, Horta, ilha do Faial, Açores, Portugal.JPG|Tvirtovės vartai
Image:Convento dos Jesuítas da Horta, cidade da Horta, ilha do Faial, Açores, Portugal.JPG|Konventas
Image:Cidade da Horta vista da Baía da Horta, ilha do Faial, Açores, Portugal.JPG|Miesto panorama


## Šaltiniai
Maurakulis

**Maurakulis** (*Volvox*) – tai kolonijinis žaliadumblis (*Chlorophyta*).

Maurakulio kolonija – tai tuščiaviduris rutulys, pripildytas vandeningo turinio ir tūkstančių ląstelių, apgaubtas vienaląsčiu sluoksniu. Pavienės maurakulio ląstelės primena valkčiadumblio ląstelę. Maurakulio ląstelės derina savo žiuželių judesius.

Suaugusioje maurakulio kolonijoje randama *dukterinių kolonijų*, susidariusių iš specializuotų ląstelių nelytinio dauginimosi būdu. Tam tikrą laiką dukterinė kolonija būna tėvinės kolonijos viduje, po to išsilaisvina – išskiria fermentą, išardantį dalį tėvinės kolonijos ir leidžiantį dukterinei kolonijai išsilaisvinti.

Maurakulis gali daugintis ir lytiniu būdu.

## Rūšys
Lietuvoje aptiktos 3 maurakulių rūšys:

* Rutulinis maurakulis (*Volvox globator*)
* Gelsvasis maurakulis (*Volvox aureus*)
* 

## Šaltiniai
AEGEE

**AEGEE** (Association des États Généraux des Étudiants de L’Europe) – Europos studentų organizacija, vienijanti per 15 000 jaunuolių 241 mieste, 40 valstybių. Tai pasaulietinė ne pelno siekianti organizacija.

## Pagrindiniai tikslai
* Remti ir skatinti Europos vienybę be išankstinių nuostatų.
* Siekti sukurti atvirą bei tolerantišką šiandienos ir rytojaus visuomenę.
* Skatinti ir plėtoti demokratiją, žmogaus teises, toleranciją, tarptautinį bendradarbiavimą, mobilumą ir Europinę dimensiją švietime.

## Veiklos kryptys
* Kultūriniai mainai (Cultural Exchange): mainai, Summer Universities, European Schools;
* Pilietiškas aktyvumas (Active Citizenship): padeda piliečiams daryti įtaką savo šaliai. Pvz., Oranžinė revoliucija. Taip pat stebi rinkimus;
* Aukštasis mokslas (Higher education): kalbų mokymasis, tarptautinis akademinis bendradarbiavimas, tolimesnis studijų programų vystymas, studentų ir dėstytojų mobilumas;
* Taika ir stabilumas (Peace and stability): prisideda prie konfliktų sprendimo Balkanuose, Kipre, Graikijoje, Turkijoje. Skatina demokratiją, toleranciją;
 
AEGEE skatina pažinti įvairių šalių kultūras ir tapti Europos piliečiais, bei prisideda prie Europos vystymo ir rytinių šalių integracijos.

AEGEE bendradarbiauja su UNESCO, ESN, OSCE (Organization for security and Co - operation in Europe), ECOSOC (United Nations Economic and Social Council), Europos taryba, Europos komisija, Pasaulio banku… Taip pat turi Jungtinių Tautų konsultanto statusą.

Vienas iš AEGEE projektų – Bolonijos procesas (ECTS kreditų sistema, EUROPASS CV ir t. t.). Tai organizacija, lėmusi Erasmus programos atsiradimą ir tolesnį vystymą.

AEGEE neturi nacionalinio lygio: tik vietinį ir Europinį.
Kiekvienas AEGEE narys gali dalyvauti Europos darbo grupėse, projektų komandose, komisijose, konferencijose.
Projektai neapsiriboja vien tik Europa.

## Nuorodos
* AEGEE-Europe
* AEGEE televizija
Zefyrantas

**Zefyrantas** (*Zephyranthes*) – amarilinių (*Amaryllidaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kildinamas iš  'vakarinis vėjas' +  'žiedas'.

Gentyje yra apie 70 rūšių, ji kilusi iš Centrinės Pietų Amerikos ir Karibų jūros salų, kur jos augalai auga drėgnose vietovėse. Augalai daugiamečiai, svogūnėliai nedideli. Kaip dekoratyvinės auginamos vos 4-5 rūšys:
*Auksinis zefyrantas (*Zephyranthes aurea*)
*Baltasis zefyrantas (*Zephyranthes candida*)
*Didžiažiedis zefyrantas (*Zephyranthes grandiflora*)
Zūbiškės

**Zūbiškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Stabintiškių, prie kelio , kairiajame Neries krante (68 km nuo žiočių). Seniūnaitijos centras. Veikia Kaišiadorių V. Giržado mokyklos Konstantino Bajerčiaus skyrius (buvo pagrindinė mokykla), biblioteka, Kaišiadorių kultūros centro filialas, paštas (LT-56057).

Yra Zūbiškių buvusio dvaro liekanų – iš dvaro sodybos išliko medinis rūmų pastatas, klojimas, perstatyta spirito varykla ir jos sandėlis, senojo parko medžių. Prie kaimo šniokščia Zūbiškių rėva, dar vadinama Zūbu arba Rapu (ilgis 0,19 km).

## Etimologija

Zūbiškės – dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo bajorų Zubavičių pavardės.

## Istorija

Vietovė minima nuo XVI a., vadinta ne tik Zūbiškėmis (*Zubiszkami*, pagal bajorus Zubavičius), bet ir Eidžiotais (*Eydziatowszczyzny*), Rodais (*Radowie*), Zubavičių Paneriais (*Ponary Zubowiczowski*). Nuo 1937 m. veikė spirito varykla.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stabintiškės

**Stabintiškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Žaslių, prie kelio . Seniūnaitijos centras.

## Etimologija

Kaimas pavadintas pagal Stabinskių giminę, kuriai priklausė dvaras.

## Istorija

XVIII a. minimas Stabintiškių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Neprėkšta

**Neprėkšta** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Palomenės seniūnijos šiaurėje, Neprėkštos ežero pietiniame krante, apsupta miškų. 1 parduotuvė, poilsio namai, medicinos punktas, naujai įrengta viešoji biblioteka. Eina keliai  ir . Anksčiau veikusi Neprėkštos pradinė mokykla uždaryta dėl jaunimo stygiaus.

Kaimo teritorijoje telkšo Neprėkštos, Bedugnis, Kovinė, Juodas, Baltas, dunkso Gaižiūnų miškai.

## Istorija

XIX a. minimi trys Neprėkštos palivarkai Trakų apskrities Gegužinės valsčiuje. Tos valdos pradžioje priklausė Koskovskiams, paskui padalintos Banzdinskams, Bilinskams ir Kirkliauskams. 1850 m. Neprėkštoje valdas turėjo Kirkliauskai, Gliščinskai, Kavaliauskai, Zaleskos ir Žakavičiai.

1918 m. atidaryta pradinė mokykla, 1948 m. – biblioteka. Tarybiniais metais Neprėkšta buvo Palomenės kolūkio pagalbinė gyvenvietė, pateko į Palomenės apylinkę.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Poilsio namai
Beloniškės

**Beloniškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Kaišiadorių. Seniūnaitijos centras. Ribojasi su Palomenės gyvenviete, vakaruose Lomenos upė, rytuose Medinų kaimu. Priklauso Palomenės paštui. Yra kapinės.

## Istorija

Minimas XVII a. Lietuvos metrikoje. Priklausė Stabintiškių dvaro savininkams Stabinskiams. XIX a. viduryje, prieš baudžiavos panaikinimą priklausė Palomenės dvaro savininkams Navalskams.

Stolypino žemės reformos metu kaimas išskirstytas vienkiemiais. 1923 m. buvo 15 ūkių (kiemų) ir 83 gyventojai. Gyveno Baurai, Čėsnos, Černiauskai, Galubickai, Grinkevičiai, Markevičiai, Morkevičiai, Vilkai.

Antrosios sovietinės okupacijos metais kaimo gyventojai buvo priversti įstoti į kolūkį. Priklausė 1947 m. įsteigtam Stalino vardo, nuo 1950 m. – Palomenės kolūkiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lomeniai

**Lomeniai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Neprėkštos, kairiajame Lomenos (kairysis Neries intakas) krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dainava (Kaišiadorys)

**Dainava** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Paparčių, kairiajame Žiežmaros krante. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, Dainavos koplyčia. Kaime yra I pasaulinio karo vokiečių karių kapai.

## Istorija
 
1925 m. buvo nusavintas ir išparceliuotas M. Šumkauskienei priklausęs 389,47 ha Dainavos dvaras su Bernardinkos ūkiu ir Galviškių palivarku. Dvarininkei palikta 81,84 ha žemės.

Sovietmečiu veikė Dainavos pagrindinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Birutė Teresė Lengvenienė

**Birutė Teresė Toleikytė-Lengvenienė** (1942 m. kovo 7 d. Stemplėse, Švėkšnos valsčius – 2010 m. gruodžio 8 d.) – pedagogė, rašytoja, Lietuvos ir Rietavo savivaldybės kultūros, sporto bei politinė veikėja.

## Biografija
1959 m. baigė Švėkšnos vidurinę mokyklą, 1963 m. Lietuvos kūno kultūros institutą.

1963–1976 m. Kvėdarnos vidurinės mokyklos (Šilalės raj.) kūno kultūros mokytoja. 1976–1999 m. Rietavo tarybinio ūkio-technikumo, nuo 1999 m. Rietavo aukštesniosios žemės ūkio mokyklos, nuo 2001 m. Žemaitijos kolegijos kūno kultūros dėstytoja.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rietavo skyriaus narė. 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m. ir 2007–2010 m. Rietavo savivaldybės tarybos narė.

Kaimo rašytojų sąjungos narė, Lietuvos rašytojų sąjungos narė (nuo 2010 m. rugsėjo 30 d.), „Tėvynės pažinimo“ draugijos narė. 2008 m. Rietavo garbės pilietė. Sutuoktinis Petras, vaikai Petras, Audronė, Giedrė.

## Bibliografija
* Judo gvazdikai: eilėraščiai. – Vilnius: Informacijos ir leidybos centras, 1996 m.
* Per bruką: humoreskos. – Vilnius: Informacijos ir leidybos centras, 1997 m.
* Deginu rožę: poezija. – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 1998 m.
* Ančių ginčas: eilėraščiai. – Jonava, 2000 m.
* Lūžęs meldas: eilėraščiai. – Jonava, 2000 m.
* Kalėdų atvirukas, arba Ar nesušalai, Seneli?: kalėdiniai ir naujametiniai eilėraščiai vaikams. – Jonava, 2000 m.
* Krepšinis: y – ga – ga: humoreskos. – Jonava, 2001 m.
* Gandras manekenas: eilėraščiai ir pasakaitės iš paukštelių gyvenimo. – Jonava, 2001 m.
* Vienu sparnu: eilėraščiai. – Jonava, 2002 m.
* Saulė neria skarą: eilėraščiai: trumpos skaičiuotės linksmiems vaikučiams. – Jonava, 2003 m.
* Tėti, pasakyk: eilėraščiai vaikams. – Vilnius: Mokslo aidai, 2003 m.
* Alkų akys. – Vilnius: Mokslo aidai, 2004 m.
* Jau žinau, kuo būsiu: eilėraščiai vaikučiams. – Jonava, 2006 m.
* Vainikžolės: poezija. – Kaišiadorys: Kaišiadorių literatų klubas „Gija“, 2006 m.
* Žemaitiškas skaičiuotis liksmyms žemaitokams. – Vilnius: Mokslo aidai, 2007 m.
* Gyvenimas – albumas: eilėraščiai. – Jonava, 2008 m.
* Be rožėtų užuolaidų: humoreskos. – Vilnius: Kriventa, 2009 m.
* Pasitaiko apsirikti, bet už tai nereikia pykti: eiliuota pasakaitė. – Jonava: Dobilas, 2009 m
* Vėlyva gervuogė: poezijos rinktinė. – Vilnius: Kriventa, 2010 m.
* Žemiau vaterlinijos: eilėraščiai. – Vilnius: Kriventa, 2010 m.
* Eilėraščiai, Varpai 2011 (26), almanachas. – Šiauliai, p.76-79.

## Šaltiniai
Kariologija

**Kariologija** (*kario* +  – ištirpimas) tai citologijos šaka, tirianti ląstelės branduolio ir jo struktūrų (chromosomų, branduolėlio, branduolio apvalkalo) sandarą.

## Reikšmė

Daugiausia nagrinėja chromosomų morfologiją, mikroskopinę ir submikroskopinę struktūrą ir funkcijas.

Kariosistematikos tyrimų duomenys padeda diagnozuoti chromosominės ligas, nustatyti organizmų rūšis, vartojami selekcijoje.

## Kryptys ir tyrimo metodai

Viena kariologijos krypčių – **kariosistematika**, tirianti rūšių, genčių ir kitų sistematinių organizmų grupių kariotipus, jų giminystės ryšius ir kilmę.

Kariologija naudojasi citogenetikos, vystymosi biologijos, mol. biologijos duomenimis, optinės ir elektroninės mikroskopijos, autoradiografijos, diferencinio centrifugavimo metodais.

## Istorija

Kariologija atsirado XIX a. I pusėje, kai buvo aprašyta branduolio reikšmė ląstelei.

Kariologija itin vystėsi XIX a. pab., kai buvo nustatyta, kad branduolys lemia paveldimumo procesus, ištirtas ląsteles ir branduolio dalijimasis.
Kaugonys

**Kaugonys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dainavos, prie Žiežmaros upelio. Seniūnaitijos centras. Yra Kaugonių geležinkelio stotis (ruožas Vilnius–Kaunas), priklausanti Elektrėnų savivaldybei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vrniačka Bania

**Vrniačka Bania** () – miestas pietvakarių Serbijoje, Raškos apygardoje, į pietvakarius nuo Kraljevo, Vakarų Moravos upės slėnyje, 250 m aukštyje. Savivaldybės centras. 9877 gyventojų (2002 m.).

Miestas garsus savo mineralinėmis versmėmis, kurios buvo žinomos jau romėnų laikais. Yra net 7 sanatorijos ir gydyklos. Svarbus transporto mazgas. Vrnjačka Banią supa aukšti kalnai – Kopaonikas (2017 m), Željinas (1785 m) ir kiti, kuriuose vystomas kalnų slidinėjimas.

## Nuorodos
* Vrnjacka Banja Portal 
* Vrnjacka Banja 
* Vrnjačka Banja smestaj 
* Vrnjacka Banja
Vaira Vīķe-Freiberga

**Vaira Vykė-Freiberga** (*Vaira Vīķe-Freiberga*, g. 1937 m. gruodžio 1 d. Rygoje) – šeštoji Latvijos prezidentė, pirmoji šalies prezidentė moteris. Vadovavo nuo 1999 iki 2007 m.

## Biografija
Vairos Vykės-Freibergos tėvai buvo karo pabėgėliai. 1944 m. jie emigravo iš Latvijos; Vokietija, Marokas ir Kanada vėliau tapo jų laikinaisiais namais. Tėvas – jūreivis *Kārlis Vīķis*, motina – *Annemarija Vīķe* (mergautinė pavardė *Raņķe*).

Kanadoje Toronto universitete bei McGill universitete studijavo psichologiją, 1965 m. apgynė psichologijos mokslų daktarės vardą. 1965–1998 m. dėstė psichologiją Monrealio universitete. Greta mokslinės veiklos aktyviai veikė Išeivijoje, tyrinėjo latvių dainas. 1998 m. grįžo į Latviją, ėmė vadovauti Latvijos institutui.

1999 m. birželio 10 d. išrinkta Latvijos Respublikos Prezidente. Birželio 17 d. inauguruota. 2003 m. birželio 20 d. išrinkta antrai kadencijai.

2005 m. gavo Hannah Arendt apdovanojimą už savo politinę mąstyseną.

2006 m. rugsėjo 15 d. – trijų Baltijos valstybių iškelta jos kandidatūra JTO generalinio sekretoriaus postui užimti. Spalio 5 d. Prezidentė atšaukė savo kandidatūrą.

## Šeima
Ištekėjusi, vyras – Imants Freibergs (1934–2026), buvo informatikos profesorius, dėstęs Kvebeko universitete Monrealyje. Pora turėjo du vaikus: sūnų Karlį (*Kārlis*) ir dukrą Indrą.

## Asmenybė
Nepartinė prezidentė nuo pat pradžių pasisakė už vakarietišką kryptį bei integraciją į euroatlantines struktūras. Dėl savo laisvo, nevaržomo, betarpiško bendravimo mėgstama Latvijos gyventojų.

Be gimtosios latvių kalbos, Vaira Vykė-Freiberga laisvai šneka angliškai, prancūziškai ir vokiškai. Taip pat moka ispanų kalbą, truputį itališkai ir portugališkai. 1999 m. pradėjo mokytis rusų kalbos, tačiau išmokti jos Prezidentei nepavyko.

## Nuorodos
* Prezidentės tinklalapis
* Hannah-Arendt apdovanojimas  

|-
Valstybės rinkliava

**Valstybės rinkliava** – privaloma įmoka už valstybės ir vietos savivaldos institucijų, įstaigų, tarnybų ar organizacijų, (kai kur apimant arba išskyrus teismų), teikiamas paslaugas.

Institucijos teikia paslaugas – išduoda juridinę galią turinčius dokumentus bei jų dublikatus, taip pat juos perregistruoja ir teikia kitas papildomas paslaugas.

Valstybės rinkliava imama už:

1) civilinės būklės aktų registravimą civilinės metrikacijos įstaigose, įrašų civilinės būklės aktuose pakeitimą bei papildymą ir dokumentų, patvirtinančių įrašą civilinės būklės akte, išdavimą;

2) išduodamus dokumentus dėl pilietybės, išvykimo į užsienį ir atvykimo į valstybę bei gyvenimo joje, dėl užsieniečių įdarbinimo, taip pat dokumentą, patvirtinantį asmens gyvenamąją vietą;

3) licencijos (leidimo) verstis licencijuojama veikla išdavimą;

4) kitas institucijų teikiamas paslaugas.

Konkretų valstybės rinkliavos objektų sąrašą nustato vykdomosios valstybės valdžios institucijos.

Lietuvoje valstybės rinkliavų nustatymą, rinkimą ir kontrolę reglamentuoja Rinkliavų įstatymas.
Vietinė rinkliava

**Vietinė rinkliava** – vietos valdžios institucijos (Lietuvoje – savivaldybės tarybos) sprendimu nustatyta privaloma įmoka, galiojanti savivaldos vieneto (Lietuvoje – savivaldybės) teritorijoje.

Savivaldos institucijos nustato jų teritorijoje vietines rinkliavas už įvairias veiklos rūšis:

1) leidimo atlikti kasinėjimo darbus savivaldybės viešojo naudojimo teritorijoje (gatvėse, vietinės reikšmės keliuose, aikštėse, žaliuosiuose plotuose), atitverti ją ar jos dalį arba apriboti eismą joje išdavimą;

2) leidimo prekiauti ar teikti paslaugas savivaldybės tarybos nustatytose viešosiose vietose išdavimą (viešąja vieta, kurioje vykdoma prekyba, teikiamos paslaugos, laikytina savivaldybės teritorijoje esanti savivaldybei ar valstybei nuosavybės teise priklausanti ar patikėjimo teise valdoma teritorija (išskyrus išnuomotą ar perduotą naudotis teritoriją), kurioje teikiamos paslaugos, taip pat vykdoma prekyba nuo (iš) laikinųjų prekybos įrenginių, kioskų, paviljonų, prekybai pritaikytų automobilių ar priekabų, lauko kavinių);

3) leidimo įrengti išorinę reklamą ant savivaldybei priklausančių ar valdytojo teise valdomų objektų išdavimą;

4) leidimo organizuoti komercinius renginius savivaldybei priklausančiose ar valdytojo teise valdomose viešojo naudojimo teritorijose išdavimą bei kt.
Vladas Gefenas

**Vladas Gefenas** (g. 1955 metų spalio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas,   Europos korespondencinių šachmatų nugalėtojas (1987 m.), chemikas, LEU docentas.

## Biografija
1978 metais baigė chemijos studijas Vilniaus universiteto Chemijos fakultete, chemikas-dėstytojas. 1987 m. Kauno politechnikos institute baigė aspirantūrą, chemijos mokslų kandidatas. Gamtos mokslų daktaras (nostrifikacija 1993 m.). 

1978–1982 m. VU Chemijos fakulteto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1982–1991 metais VU Fizikos fakulteto mokslinis bendradarbis. 1991–1998 metais VU Chemijos fakulteto mokslo darbuotojas. 1998–2011 m. VPU GMF Chemijos katedros docentas. 2005-2010 m. VPU GMF Chemijos katedros vedėjas. Nuo 2012 metų LEU Chemijos ir technologinio ugdymo katedros docentas.  Nuo 2013 m. LEU Fizikos ir chemijos katedros docentas.   Dėstomieji dalykai: Organinė chemija,  Organinė sintezė,  Organinių junginių analizė,  Heterocikliniai junginiai,  Kvantinė chemija,  Biologiškai aktyvūs organinai junginiai.

Mokslinių tyrimų sritys (kryptys): heterociklinių junginių sintezė ir tyrimas;  organinių reakcijų mechanizmai.

## Šachmatai
Vl. Gefenas šachmatais pradėjo žaisti būdamas 7 metų. 1981 m. apgynė sporto meistro atskyrį. 1985 m. dalyvavo zoniniuose turnyruose Prahoje. Nuo 1973 metų žaidė korespondenciniais šachmatais. Dalyvavo pirmenybėse ir įvairiuose turnyruose. 1982 metais tapo Europos jaunių čempionu (+8,=2,-0). 1984 metais užėmė pirmą vietą Baltijos šalių vyrų turnyre. 1987 metais tapo Europos čempionu XXV Europos korespondencinių šachmatų čempionate. 1987 m. XIV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionate (3/4 finalo) užėmė antrąją vietą ir pateko į XV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionato finalą. Žaisdamas finale (1996/2002), pasidalino 14-15 vietomis.

1981 m. SSRS šachmatų sporto meistras. 1985 m. tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM). Nuo 2001 m. vyresnysis tarptautinis meistras (SIM). Titulus suteikė Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija.

## Šeima

Žmona Audronė Mozerytė-Gefenienė, fizinių mokslų daktarė, VPU Gamtos mokslų fakulteto Chemijos katedros docentė.
Sūnus Gediminas (g. 1988 m.). Dukra Viltė (g. 1984 m.).

## Šaltiniai
Manchester United FC

**Mančesterio „United“** – Anglijos futbolo klubas iš Mančesterio.

## Istorija
Klubas buvo įkurtas 1878 m. nedidelės Mančesterio geležinkelio darbininkų grupelės iniciatyva (tuomet dar vadintas „Newton Heath LYR FC“). 1902 m. klubas išgyveno didelę finansinę krizę ir galėjo bankrutuoti, tačiau klubo akcijos buvo išpirktos John Henry Davies dėka, kuris sumokėjo klubo skolas ir pakeitė pavadinimą į „Manchester United“.

Pirmą garsią pergalę klubas iškovojo 1908 m. laimėjęs Anglijos lygą, po metų iškovojo FA taurę, finale nugalėjęs Bristol City komandą. 1910 m. persikėlė į Old Trafford stadioną, kuriame žaidžia iki šiol.

Auksiniai klubo metai buvo 1999 m., kai komanda laimėjo visus pagrindinius prizus – UEFA Čempionų lygos taurę, FA taurę, FA Premier lygą ir Tarpžemyninę taurę.

## Pasiekimai

* Anglijos II diviziono (Futbolo lygos čempionato) čempionas (1936, 1975 m.)

## Sezonai

|}

## [[UEFA]] varžybos

## Lietuviai
* Andrejus Kančelskis, lietuvių kilmės saugas 1991–1995 m.

## Treneriai

*  A. H. Albut (1892–1900)
*  James West (1900–1903)
*  Ernest Mangnall (1903–1912)
*  John Bentley (1912–1914)
*  Jack Robson (1914–1921)
*  John Chapman (1921–1926)
*  Lal Hilditch (1926–1927)
*  Herbert Bamlett (1927–1931)
*  Walter Crickmer (1931–1932, 1937–1945)
*  Scott Duncan (1932–1937)
*  Matt Busby (1945–1969, 1970–1971)
*  Wilf McGuinness (1969–1970)
*  Frank O'Farrell (1971–1972)
*  Tommy Docherty (1972–1977)
*  Dave Sexton (1977–1981)
*  Ron Atkinson (1981–1986)
*  Alex Ferguson (1986–2013)
*  David Moyes (2013–2014)
*  Louis van Gaal (2014–2016)
*  José Mourinho (2016–2018)
*  Ole Gunnar Solskjær (2018–2021)
*  Erik ten Hag (2022–2024)
*  Ruben Amorim (2024–2026)

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Konteineris

**Konteineris** arba **krovadėžė** – standartinės konstrukcijos ir išmatavimų metalinė dėžė, į kurią pakraunamas transportavimui skirtas krovinys. Tie patys standartiniai konteineriai neretai tinka gabenti tiek laivais, tiek ir žeme (geležinkeliu arba sunkvežimiais). Šiuo metu konteineriais pervežama apie 90 % krovinių, išskyrus piltinius krovinius (birius ar skystus).

Konteneriai pradėti naudoti XIX a. antroje pusėje, Lietuvoje – 1936 m.

## Standartai
Egzistuoja 5 konteinerių standartai:
* 20 pėdų (6,1 m)
* 40 (12,2 m)
* 45 (13,7 m)
* 48 (14,6 m)
* 53 (16,2 m)
48 ir 53 pėdų naudojami vietiniams JAV pervežimams.

## Konteinerių pervežimas laivais
Konteinerių pervežimams jūra naudojami laivai konteinervežiai. Jie taip pastatyti, kad tiktų specialiai gabenti konteinerius. Kai kurie konteinervežiai gali gabenti tūkstančius konteinerių. Jų pajėgumas yra pamatuojamas TEU ( '20 pėdų ekvivalentinis vienetas') ir FEU ( '40 pėdų ekvivalentinis vienetas').

Pavyzdžiui, laivai, galintys gabenti 1000 40 pėdų ilgio konteinerių, arba 2000 20 pėdų konteinerių, gali būti apibūdinti, kaip 1000 FEU arba 2000 TEU.

Didžiausias registruotas pastoviai gabenantis krovinius laivas yra kiek didesnis nei 8000 TEU. Šiuo metu kuriami 13000 TEU laivų projektai.

## Šaltiniai
Mišrieji ir plačialapiai miškai

**Mišrieji ir plačialapiai miškai** – miškų kategorija.

## Mišrieji miškai

Europoje jie išplitę į pietus nuo spygliuočių miškų ir siaura juosta nusidriekia nuo Norvegijos iki Uralo kalnų. Šioje miškų juostoje yra ir Lietuva. Mišrieji miškai yra tarpinė juosta tarp spygliuočių ir plačialapių miškų, todėl juose drauge auga ir spygliuočiai, ir plačialapiai medžiai. Plačialapių medžių (ąžuolų, liepų ir kt.) čia yra gerokai mažiau nei smulkialapių (beržų, drebulių). Beržai ir drebulės išplito šioje zonoje po to, kai buvo iškirsti anksčiau augę plačialapiai medžiai. Šiuose miškuose, lyginant su taiga, vešlesnė bei įvairesnė žolinė augalija.

Mišrieji miškai gerokai daugiau nukentėję nuo žmonių ūkinės veiklos, nei spygliuočiai. Šių miškų pasikeitusi ne tik rūšinė sudėtis, bet ir daug jų yra iškirsta, jie nesudaro ištisinės dangos.

## Plačialapiai miškai

Šis biomas užima didžiausius plotus Europoje. Vakarų ir Vidurio Europoje jie driekiasi plačia juosta, tačiau tolstant į žemyno gilumą ir keičiantis klimatui ji siaurėja. Plačialapiams miškams būdingi klevai, liepos, kaštonai ir kiti medžiai. Labiausiai paplitę ąžuolai, skroblai ir bukai.

Bukas – drėgmę ir šilumą mėgstantis medis, todėl auga ten, kur iškrinta pakankamai kritulių, t. y. jūrinio (arba tarpinio) klimato srityse (Europos rytuose bukai neauga). Bukai auga tankiai, todėl jų girios yra gana tamsios. Ąžuolas, atvirkščiai, labiau pakantus šalčiams, todėl paplitęs rytinėje Europos dalyje. Ąžuolai mėgsta šviesą, todėl ąžuolynai kiek retesni, šviesesni. Bukų ir ąžuolų mediena labai patvari, todėl nuo seno naudojama įvairiems dirbiniams gaminti.

Plačialapių miškų pomiškyje daug krūmų: lazdynų, gudobelių ir kt. Vešli žolinė augalija.

Plačialapiai Europos miškai labai paveikti žmogaus ūkinės veiklos. Dirvožemiai čia derlingi, todėl nuo seno žmonės kirto šiuos miškus, o jų vietoje, suarę dirvas, vertėsi žemės ūkiu. Dėl to plačialapių miškų plotai Europoje labai sumažėjo, o kai kur jų neliko visai. Dabar daugelis iškirstų miškų atsodinami (dažniausiai pušimis).

## Gyvūnija

Mišriuosiuose ir plačialapių miškuose daug stambiųjų žvėrių ir kailinių žvėrelių būdavo sumedžiojama viduramžių riterių ir karalių medžioklėse. Nemažai jų išnaikinta per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus. Šiuose miškuose paplitę daugelis taigos „gyventojų“: lūšys, lapės, vilkai, taurieji elniai, briedžiai, stirnos, barsukai, šeškai, kiaunės. Jų daugiau išliko Europos rytuose. Belovežo rezervate Lenkijoje ir Baltarusijoje, Lietuvos draustiniuose saugomi stumbrai.

Šioje juostoje gyvena dauguma taigos paukščių, be to, volungės, lakštingalos, kėkštai, gegutės, slankos, geniai ir daug kitų; pastaraisiais metais kai kuriose vietose įvežta fazanų.
Valkčiadumblis

**Valkčiadumblis** (*Chlamydomonas*) – tai vienaląsčių žaliadumblių (*Chlorophyta*) gentis.

Valkčiadumblis paprastai mažesnis nei 25 μm. Jis turi ląstelės sienelę ir vieną didelį puoduko formos chloroplastą. Chloroplastas turi *pirenoidą* – tankų kūnelį, gaminantį krakmolą. Chloroplaste yra raudono pigmento turinti šviesai jautri akutė (stigma), padedanti valkčiadumbliui patekti į apšviestą zoną, kur gali vykti fotosintezė. Du ilgi žiuželiai, esantys ląstelės priekyje, padeda dumbliui judėti.
Luiso sala

**Luiso sala** (, ) – sala Škotijoje, Hebridų salose, didžiausia Išorinių Hebridų grupėje. Faktiškai susideda iš dviejų, Loch Tarbeto sąsmaukos jungiamų salų – pačios Luiso salos (šiaurėje) ir Hariso (pietuose). Luiso–Hariso bendras plotas – 2100 km² (vien Luisas – 1700 km²).

Nuo šiaurinės Vidinių Hebridų dalies ir Aukštutinės Škotijos pakrantės skiria Minčo sąsiauris.

Sala kalnuota, gausu ežerų ir pelkių. Krantai skardingi, raižyti. Neskaitant keleto rajonų pietinėje dalyje, kur yra iki 574 m aukščio kalvų, Luisui būdingas lygumų reljefas, o Harisui - kalnuotas. Luisas taip pat yra labiau derlingas už kitas Išorinių Hebridų salas. Vyrauja daugiausia žolinė augalija. Paviršiaus didžiausias aukštis 799 m (Klishamo kalnas).

Saloje gyvena 16,9 tūkst. gyventojų. Daugiausiai gyventojų pakrantėje, vidinėje salos dalyje yra tik vienintelė gyvenvietė - Achmoras. Svarbiausia gyvenvietė – Stornovėjus (apie 8000 gyv.). Kitos stambesnės gyvenvietės - Nort-Tolsta, Karlovėjus, Kalanišas. Tradiciškai Luiso gyventojai gyveno atskirose, po visą salą išsimėčiusiose fermose (). Svarbiausios ūkio šakos: žvejyba, turizmas, amatai. 

Salose išlikę neolitinių akmenų žiedų (Kalanišo akmenys), viduramžių pilių griuvėsių. Kaip ir kitos Išorinių Hebridų salos Luisas įėjo į škotų-norvegų Salų karalystę, čia vyko intensyvi skandinavų kolonizacija. Tam tikrais vertinimais iki 80 proc. toponimų Luise yra skandinavų kilmės, vietos škotų gėlų kalbos dialektuose atsekama reikšminga skandinaviška įtaka. Pagal 1266 m. Perto sutartį Luisas pateko į Škotijos sudėtį, tačiau Hebridai dar ilgai išlaikė ženklią autonomiją.

1830 m. saloje rastos plačiai žinomos Britų muziejuje laikomos Luiso šachmatų figūrėlės.

Lyginant su kitais Škotijos regionais Luise gana gerai išsilaikė škotų keltų liaudies kultūra ir škotų gėlų kalba: iki 60 % gyventojų reguliariai kalba škotų gėlų kalba,, 70 proc. gyventojų kalbą supranta. Kai kuriuose rajonuose kalbančiųjų škotų gėlų kalba dalis viršija 70 proc.

## Šaltiniai
Stornovėjus

**Stornovėjus** (, ) – miestas šiaurės vakarų Škotijoje. Miestas yra Liojo (Levio) saloje.

## Galerija

File:LewsCastle.jpg|Liojo pilis
File:Boats at Stornoway.jpg|Laivai Stornovėjuje
File:Stornoway.jpg|Stornovėjus iš kelto
File:Stornoway December 2004.jpg|*Bayhead*, Stornovėjus


## Šaltiniai
Dernesas

**Dernesas** (, ) – kaimas šiaurės Škotijoje, Hailando regione, 190 km į šiaurę nuo Inverneso, Šiaurės jūros pakrantėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Neatrastoji Škotija – Dernesas
Alapulas

**Alapulas** () – kaimas šiaurės Škotijoje. Iš Alapulo kursuoja keltas į Stornovėjaus miestą Luiso saloje.

## Šaltiniai
Akmena (Jūra)

**Akmena** – upė, kairysis Jūros intakas, tekantis Kelmės, Šilalės ir Tauragės rajonų teritorijomis. Upė išteka Paalksnių apylinkėse (į pietvakarius nuo Karklėnų), teka į pietvakarius per Žemaičių aukštumą ir Karšuvos žemumą. Įteka į Jūrą žemiau Pagramančio, 71,7 km nuo Jūros žiočių.

Slėnis 15–20 m, kai kur – iki 30 metrų pločio. Vagos plotis 6 – 22 m, gylis 0,3 – 2,5 m. Upės nuolydis – 1,86 m/km.

Prie Akmenos yra Pagrybio, Vedrių, Kazokų, Kreivių, Biržų Lauko, Vaičių, Naujininkų, Indijos, Pagramančio piliakalniai, Grigulių alkakalnis, upėje stūkso Kaušų mitologinis akmuo, ties Kilpinėmis – ištisas akmenynas – Didžioji Akmenos rėva. Ties Alijošiškėmis Akmenos slėnyje įsikūręs Lakštingalų slėnis. Netoli upės stovi vandens matavimo stotis.

Žymesni tiltai: Pagramančio tiltas, Žemaičių plento Akmenos tiltas.

Upėvardis kilo nuo žodžio *akmuo, akmenas*.

## Intakai


### Kairieji
* Karklė
* Ežerupis
* Grybupis
* Akmenynas
* Bremena
* Sermas
* Gramančia

### Dešinieji
* Ašvija
* Yžnė
* Jėrubynas
* Vaksupė
* Žadalis


## Akmenos vaizdai

Vaizdas:Akmenostiltas.JPG|Tiltas per Akmeną ties Pagramančiu
Vaizdas:AkmenosRėva3.JPG|Akmenos rėva
Vaizdas:AkmenosRėva4.JPG|Akmenos rėva
Vaizdas:AkmenatiesPagrybiu.JPG|Akmena ties Pagrybio piliakalniu
Vaizdas:JūrosIrAkmenosSantaka.JPG|Jūros ir Akmenos santaka (Akmena dešinėje žemiau)
Vaizdas:AkmenosIrJūrosSantaka.JPG|Akmenos žiotys (Akmena dešinėje)


## Nuorodos
* Upės aprašymas
UEFA taurių laimėtojų taurė

**UEFA taurių laimėtojų taurė** – 1960–1999 m. rengtos futbolo varžybos, kuriose dalyvaudavo Europos šalių taurių laimėtojai. Po 1999 metų klubai, kurie būtų dalyvavę šioje taurėje, patenka į UEFA taurę. Klubas, laimėjęs taurę daugiausiai – FC Barcelona (4 kartus). Aštuonis kartus taurę iškovojo Anglijos klubai, po 7 kartus – Ispanijos ir Italijos, 5 kartus – Vokietijos.

Priešingai nei kituose UEFA turnyruose, šios taurės nė vienas klubas nelaimėjo dukart iš eilės (t. y. neišsaugojo iškovoto titulo; finale trofėjaus savininkai pralaimėjo 8 kartus).

## Finalai

## Klubų pasiekimai

## Nuorodos
* European Cup Winners' Cup (Rsssf.org)
* UEFA Cup Winners' Cup: History (Uefa.com)
DNR ūkas

**DNR ūkas** (arba dvigubos sraigės ūkas, ) – netoli mūsų galaktikos centro aptiktas ūkas, turintis tarpžvaigždiniams ūkams neįprastai sudėtingą struktūrą. Ši struktūra primena vienos svarbiausių gyvosios gamtos molekulių, DNR struktūrą. Manoma, jog ūką taip susuko stiprus besisukantis magnetinis laukas, kuriamas netoli esančios didelės juodosios skylės. Ši milžiniška skylė, esanti mūsų galaktikos centre, nuo ūko nutolusi tik apie 300 šviesmečių (ūko ilgis – 70 šviesmečių). Nuo Saulės ūkas nutolęs apie 25000 šviesmečių.

DNR ūkas neturi būti painiojamas su panašiai vadinamu, daug arčiau Saulės (už 650 šviesmečių) esančiu Sraigės ūku.
UEFA Intertoto taurė

**UEFA Intertoto taurė** buvo UEFA vasarą rengiamos varžybos Europos klubams, nepatekusiems į pagrindinius Europos klubų turnyrus – UEFA Čempionų lygą bei UEFA taurę. Į varžybas buvo kviečiami klubai, turnyrinėse lentelėse esantys iškart po į pagrindinius turnyrus patekusių komandų. Tris pirmąsias vietas užėmusios komandos patekdavo į UEFA taurės varžybas. Turnyras turėjo ypatingą formatą – jame nugalėdavo ne vienas klubas, tačiau keli (nuo 2 1995 m. iki 11 2005 m.).

Pirmosios varžybos buvo surengtos 1961 m., tada vadintos „Tarptautine futbolo taure“. 1995 m. varžybų organizavimą perėmė UEFA, pakeitė formatą, nustatė taisyklę, kad aukščiausias vietas iškovojusios komandos gali dalyvauti UEFA taurėje.

2006–2007 m. sezone varžybų formatas buvo pakeistas. Etapų skaičius sumažintas iki trijų, visos 11 trečio etapo rungtynes laimėjusios komandos patekdavo į antrą atrankinį UEFA taurės etapą. Kiekviena šalis galėjo siųsti tik vieną komandą į Intertoto taurės varžybas.

2008 m. vyko paskutinis šios taurės turnyras. Nuo 2009 m. komandos dalyvauja UEFA taurės atrankos etapuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali UEFA svetainė
* Intertoto-cup.org
UEFA Super taurė

**Europos Super taurė** () – kasmetinės futbolo rungtynės tarp praėjusio sezono UEFA Čempionų lygos ir UEFA Europos lygos laimėtojų. Rungtynės organizuojamos prieš šalių pirmenybių sezonų pradžią, rugpjūčio mėnesį.

## Istorija

Tokių rungtynių idėją 1972 m. pasiūlė olandų žurnalistas Anton Witkamp. Tuo metu buvo pasiūlyta rengti varžybas tarp UEFA Europos Čempionų taurės laimėtojo bei UEFA Taurių laimėtojų taurės laimėtojo. Varžybos buvo pavadintos *Europos Super taurė*, pirmuoju taurės laimėtoju tapo Amsterdamo Ajax klubas. Pirmosios varžybos nebuvo oficialiai dar nebuvo pripažintos UEFA. 1973 m. varžybas pripažino ir ėmė remti UEFA. Varžybose vykdavo dvejos rungtynės – namuose ir išvykoje, o nuo 1998 m. žaidžiamos tik vienerios rungtynės. 1999 m. UEFA Taurių laimėtojų taurės turnyrą pakeitė UEFA taurės turnyras, o UEFA Super taurės varžybose nuo šiol žaidė UEFA taurės laimėtojas. UEFA taurė buvo pervadinta į UEFA Europos lygą 2009 m.  

Varžybos neįvyko 1974, 1981 ir 1985 metais. 1974 ir 1981 m. klubai nesugebėjo rasti tinkamos datos dėl perpildyto rungynių tvarkaraščio, o 1985 m. dėl įsigaliojusio draudimo Anglijos klubams dalyvauti Europos varžybose.

Tarp 1998 ir 2012 metų rungtynės vykdavo Stade Louis II stadione, Monake. Nuo 2013 m. rungtynės vyksta skirtinguose stadionuose. 

Super taurė yra pereinamoji, jos nuolatiniu savininku yra UEFA. Kasmet nugalėtojams įteikiama taurės replika bei aukso medaliai. Pralaimėjusiai komandai įteikiami sidabro medaliai. Dabartinė Super taurės versija buvo sukurta 2006 m. Italijoje, Bertoni dirbtuvėse. Taurė yra 58 cm aukščio ir sveria 12,2 kg. Iki 2008 m. Super taurės originalą galėjo laimėti komanda, laimėjusi varžybas 5 kartus iš viso, arba 3 kartus iš eilės. Vienintelė komanda iškovojusi Super taurės originalą yra AC Milan, laimėjusi penktą kartą 2007 m. Vėliau FC Barcelona bei Real Madrid CF taip pat iškovojo titulą penktą kartą, tačiau ši tvarka jau nebegaliojo.

## Finalai

## Klubų pasiekimai

## Nuorodos
* Europos Super taurė
* The-sports.org
Europos taurė (reikšmės)

* Eurolygos Europos taurė – antras pagal komandų pajėgumą Europos krepšinio turnyras, kurį rengia Eurolyga.
* FIBA Europos taurė – ketvirtas pagal komandų pajėgumą Europos krepšinio turnyras, kurį rengia FIBA.
Malda

**Malda** – kreipimasis į Dievą, bendravimas su Juo ir Jo šlovinimas, prašymas atleisti ir padėti bei padėka už tai.

Maldos naudojamos įvairiose religijose ir dvasiniuose judėjimuose. Didžiąsias religijas galima skirti į dvi kryptis: tos, kuriose malda yra vyraujanti dvasinės praktikos priemonė (judaizmas, krikščionybė, islamas) ir tos, kuriose malda yra tik papildoma arba išvis nereikšminga dvasinės praktikos priemonė (hinduizmas, budizmas).

## Žodžio kilmė

Žodis „poteris“ kilęs nuo lotyniškos pirmojo Tėve mūsų maldos žodžio *Pater noster, qui es in caelis <…>* Žodis „malda“ nuo „maldauti“ – stipriai ko nors prašyti.

## Pasikartojančios formulės

### Judaizme
* Tikėjimo išpažinimas „Schma Israel adonai elohenu, adonai echad“ („Klausyk, Izraeli, Viešpats yra tavo Dievas, ir jis yra tavo vienintelis Dievas“)
* „Hevenu Shalom Aleichem“
* „Shalom chaverim“ (Šalom ševerim, „Sveiki, draugai“)

### Krikščionybėje
* „Alleliuia“ (*[[Tebūnie pagarbintas]] [[Jah]]*)
* „Credo“ (Tikiu)
* „Kyrie eleison“ (Viešpatie, pasigailėk)
* „Christe eleison“ (Kristau, pasigailėk)
* „Hosanna“ (šlovė; padėk, pagelbėk)
* „Amen“ (Pasakyta; Tebunie; palygink su Aum, Om)
* Jėzaus malda
* Rožinis
* Giesmės iš Taizé (Communauté de Taizé).

### Islame
* Tikėjimo išpažinimas „Laa 'ilaah 'illaa Allaah“ („Nėra jokio kito dievo, išskyrus Alachas“)
* „Allaahu Akbar“ (Dievas yra didis/galingas)
* Pirmasis Korano sakinys ir kone visų surų: „Bismi 'allahi 'ar – rahmaani 'ar – rahiimi“ („Gailestingojo ir maloningojo Dievo vardu (vardan)“)
Sen Siulpisas

**Sen Siulpisas** () – miestas Prancūzijoje, Vidurio Pirėnų regione, Tarno departamente, 32 km į šiaurės vakarus nuo Tulūzos, netoli Tarno ir Aguto upių santakos. 6,4 tūkst. gyventojų. Miestas pasižymi sparčiu gyventojų skaičiaus augimu.

## Lankytinos vietos
* 1243–1247 m. įkurta gynybinė tvirtovė
* XVI a. pastatyta bažnyčia
* XX a. kabantysis tiltas

## Nuorodos
* Miesto svetainė
* Miesto duomenys
Lukoil

**„Lukoil“** (*[[Rusų kalba|rus.]]* ЛУКОЙЛ) – tarptautinis Rusijos naftos koncernas, didžiausia Rusijos energetikos bendrovė. Lukoil palaiko glaudžius ryšius su Rusijos valdžios sluoksniais.

„Lukoil“ valdo naftos produktų platinimo tinklus Baltijos šalyse, Bulgarijoje, Čekijoje, JAV, Kipre, Lenkijoje, Serbijoje, Rumunijoje, Suomijoje, Vengrijoje, taip pat Rusijoje ir NVS šalyse.

„Lukoil“ yra privatus koncernas; strateginis partneris – vienas didžiausių JAV energetikos koncernų „ConocoPhillips”.

Lukoil yra antra tarp privačių bendrovių pagal ištirtus naftos rezervus, esančius Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje ir Pietų Amerikoje. „Lukoil“ pagal turimus naftos rezervus užima aštuntą, o pagal naftos perdirbimą – penktąją vietą pasaulyje.

## Rodikliai
2005 Bendrovės pelnas (neišskaičiavus mokesčių, palūkanų, pelno mokesčių ir amortizacijos, EBITDA) – 10,404 mlrd. JAV dolerių (27,9 mlrd. litų); buvo 44,4 proc. didesnis nei 2004 metais.

2005 m. Lukoil gavo 6,443 mlrd. JAV dolerių (17,3 mlrd. litų) grynojo pelno – arba 51,7 proc. daugiau nei 2004 metais.
2005 m. „Lukoil“ išgavo 90,16 mln. t naftos, perdirbo 47,55 mln. t.
2005 m. „Lukoil“ sumokėjo apie 18,7 mlrd. JAV dolerių (50,2 mlrd. litų) mokesčių.

## Lukoil ir Lietuva
Lietuvoje veikia antrinė „Lukoil“ įmonė „Lukoil Baltija“, kuriai priklauso didžiausias mūsų šalyje degalinių tinklas.
Jukos

**JUKOS** (rus. *ЮКОС*) – vienas didžiausių Rusijos naftą išgaunančių ir petrochemijos koncernų.
Pavadinimas JUKOS yra akronimas firmų, dalyvavusių įsteigiant koncerną: „**JU**ganskneftegas“ ir „**K**uibyschewnefte**O**rg**S**intesa“ (***Ю'''ганскнефтегаз'', ***К**уйбышевнефте**О**рг**С*'интеза*).

## Literatūra
* Heiko Pleines und Hans-Henning Schröder (Herausgeber): Die Jukos-Affäre – Russlands Energiewirtschaft und die Politik; Arbeitspapiere und Materialien Nr. 64 der Forschungsstelle Osteuropa an der Universität Bremen, Juni 2005, zweite, aktualisierte Auflage.
* Angela Rustemeyer: Putins Oligarchenfeldzug und Russlands Demokratie; die JUKOS-Affäre und ihr Umfeld in den Augen der politisch liberalen Opposition und der Bevölkerung, Friedrich-Ebert-Stiftung, 2004, ISBN 3-89892-319-3.

## Nuorodos
* Oficialus „Jukos“ tinklalapis
Ajas (faraonas)

**Ajas** (Kerperkeprurė Ajas, m. apie 1321 m. pr. m. e. arba 1323 m. pr. m. e.) – dvyliktasis aštuonioliktosios Egipto dinastijos faraonas, Tutanchamono įpėdinis. Valdė apie ketverius metus (1325–1321 m. pr. m. e., 1327–1323 m. pr. m. e., arba 1311–1307 m. pr. m. e.). Ajo prenomenas Kerperkeprurė reiškia „Amžini Re apreiškimai“.

Ajas buvo viziris dar Echnatono laikais. Kaip karalienės Tijos tėvas Juja, jis buvo kilęs iš Achmimo ir turėjo „karališkųjų arklidžių prižiūrėtojo“ titulą. Yra iškelta versija, kad jis galbūt buvo Tijos brolis. Kitas jo titulas „dievo tėvas“ gali nurodyti, kad jis buvo Echnatono uošvis ir Nefertitės tėvas. Jo žmona Tei buvo Nefertitės slaugė. Šios teorijos nėra patikrintos, yra tik aišku, kad Amarnos laikotarpiu Ajas neabejotinai buvo artimas faraono šeimai ir labai reikšmingas Egipto valstybės veikėjas. Jam buvo paruoštas vienas iš didžiausių kapų Amarnoje, kurio sienose užrašyta viena iš dviejų išlikusių „Himno Atonui“ versijų. Ajas pakilo iki kanclerio pareigų ir įgijo neįprastą „teisingumo vykdytojo“ vardą.

Po Echnatono ir Smenchkarės valdymo Ajas su naujuoju faraonu Tutanchamonu, kuriam turėjo tikriausiai didelę įtaką, pradėjo grįžimą prie senosios Egipto dievų sistemos, kurią Echnatonas buvo pakeitęs į vieno dievo Atono garbinimą. Tutanchamonas mirė sulaukęs 18−19 metų, todėl nepaliko sosto įpėdinio, tuo pasinaudojo Didysis viziris Ajas. Iki tol Ajas garsėjo savo turtais, įgytais vykdant laidojimo apeigas. Buvo teigta, kad Ajas vedė Tutanchamono našlę Ankhesenamon, tačiau tai nėra patvirtinama. Ajas valdė tik apie 4 metus. Jis tikriausiai įžengimo į sostą metu jau buvo senas ir, beveik tikra, uzurpavo Tutanchamono kapą Karalių slėnyje KV23, kai Tutanchamonas buvo palaidotas kape KV63, kuris, tikima, buvo skirtas viziriui Ajui. Šio kapo sienoje pavaizduotas Ajas, atliekantis pomirtinę burnos atvėrimo ceremoniją Tutanchamonui. Ajo įpėdiniu tapo generolas Horemhebas, neturėjęs jokių giminystės ryšių su 18-os dinastijos valdovais, nebent per žmoną.

## Valdymo laikotarpiai
Istorikų nurodomos šio faraono valdymo datos (Ancient Egypt history & chronology, The Ancient Egypt Site, Redford, Arnold, Hornung, Dodson, Kitchen, Aldred, Grimal, Shaw, Malek, von Beckerath, Krauss, Murnane, Helck) išdėstytos laiko juostoje:

## Literatūra
* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 46
* Encyclopaedia Britannica, 2015 12 17

## Išnašos
Air Finland

**Air Finland** – Suomijos skrydžių bendrovė, įkurta 2002. Nuo 2003 balandžio 3 d. rengia skrydžius bei čarterinius reisus į Pietų ir Vidurio Europą.

Pirmaisiais veiklos metais Air Finland gabeno apie 89 000, 2004–311 000 keleivių.

Bendrovė turi 3 Boeing 757 200 lėktuvus, juose telpa 219 keleivių.

## Nuorodos
* Air Finland
Saldus

**Saldus** – miestas vakarinėje Latvijoje, Kurše, prie kelio Ryga-Liepoja. Saldaus savivaldybės centras.

## Istorija

Pirmąsyk vietovė paminėta 1253 m. Miesto teisės nuo 1917 m.

## Sportas
* JFK Saldus (futbolas) 2017 m.
* Saldus FK/Brocēni (futbolas) išformuotas.

## Miestai partneriai
*  Sergijevo Posadas, Rusija 
*  Vilebonas prie Iveto, Prancūzija 
*  Lyderbachas prie Taunu, Vokietija
*  Paidė, Estija
*  Mažeikiai, Lietuva
*  Sankt Andrė, Austrija
*  Lidingė, Švedija
*  Stargardas, Lenkija
*  Šilutė, Lietuva

## Išnašos
Dievų miškas (filmas)

**Dievų miškas** – 2005 m. lietuvių draminis filmas, kurio režisierius Algimantas Puipa. Filmas pastatytas pagal Balio Sruogos romaną „Dievų miškas“. Filme pasakojama apie išskirtinės asmenybės profesorių, kuris Antrojo pasaulinio karo metais buvo įkalintas nacių Vokietijos koncentracijos stovykloje, o grįžęs sarkastiškai aprašo Štuthofą.

Uždirbęs daugiau nei 650 000 litų, tapo pelningiausiu po valstybingumo atkūrimo sukurtu filmu.

## Aktoriai
* Valentinas Masalskis – *Profesorius*
* Steven Berkoff – *[[Koncentracijos stovykla|konclagerio]] vadas Hopė*
* Monika Bičiūnaitė – *komendanto Hopės žmona*
* Liubomiras Laucevičius – *Vacekas Kozlovskis*
* Rolandas Boravskis
* Šarūnas Puidokas
* taip pat Robertas Urbonas, Saulius Mykolaitis, Diana Anevičiūtė, Regina Arbačiauskaitė, Marius Jampolskis ir kiti.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Algimantas Puipa, Ričardas Gavelis
* Režisierius – Algimantas Puipa
* Operatorius – Algimantas Mikutėnas
* Garso operatoriai – Jonas Maksvytis, Romualdas Fedaravičius
* Dailininkas – Galius Kličius
* Kompozitorius – Kipras Mašanauskas
* Kostiumų dailininkė – Daiva Petrulytė
* Montažo režisierius – John Grover
* Prodiuseris – Robertas Urbonas

## Šaltiniai
Nordea

**Nordea** – Švedijos kapitalo bankas, didžiausias Šiaurės ir Baltijos šalyse finansų grupės bankas. Bankas teikia finansinio tarpininkavimo paslaugas Šiaurės Europoje, Baltijos šalyse. Pagrindinė būstinė – Stokholme.

Nordea grupės turtas siekia 347 milijardus eurų, o grynasis 2009 m. pelnas trečiąjį ketvirtį siekė 2,873 mlrd. eurų. Grupės tinklą sudaro 1 400 skyrių, 22 Šiaurės ir Baltijos šalyse, juose dirba 34 000 darbuotojų. „Nordea“ aptarnauja apie 11 mln. privačių klientų ir beveik 960 000 įmonių bei institucijų. „Nordea“ pasaulyje pirmauja internetinės bankininkystės srityje – 5,2 mln. banko klientų naudojasi internetinės bankininkystės paslaugomis.

## Istorija
1820 m. įkurtas „Nordea“ bankas vadinosi „Sparekassen for Kjøbenhavn og Omegn“. Per visą banko istoriją prie „Nordea“ banko buvo prijungta per 250 įmonių. 2001 m. tapo „Nordea“, po to, kai 2000 m. pavasarį MeritaNordbanken susijungė su Unidanmark, o dar po metų ir su Norvegijos banku Christiania og Kreditkasse. 2017 m. Lietuvoje „Nordea“ padalinys susijungė su banku DNB ir tapo „Luminor“.

## Nuorodos

* Oficiali „Nordea Bank Lietuva“ svetainė  
* Oficialus „Nordea“ grupės tinklalapis 
* Yahoo! – Nordea Bank, Yahoo informacija
Sigulda

**Sigulda** – miestas Vidžemės regione, Latvijoje, 53 km nuo Latvijos sostinės Rygos, vaizdingame Gaujos upės slėnyje, vadinamame Latvijos Šveicarija, Gaujos nacionaliniame parke.

## Istorija
1207 m. kraštą užėmus Kalavijuočių ordinui, Livonijos ordinas ir Rygos vyskupas Albertas pasidalijo žemes. Strateginėse vietose ant Gaujos kranto abi konfrontuojančios jėgos apsaugai viena nuo kitos, taip pat nuo lyvių ir lietuvių užpuolimų pasistatė mūrines pilis, aplink kurias vėliau išaugo gyvenvietės Sigulda, Turaida ir Krimulda. Per daugybę karų 1226 m. pastatyta Siguldos pilis smarkiai nukentėjo, o po Žalgirio mūšio neteko karinės reikšmės. Livonijos karo (1558-1587 m.) metu pilį dukart apiplėšė rusų kariuomenė. Livonijos ordino meistras Gothardas Ketleris, pabūgęs Rusijos caro Ivano IV, 1561 m. pasidavė Lietuvos ir Lenkijos kariuomenei, kraštas atiteko Abiejų Tautų Respublikai. Šiaurės karo (1600-1629 m.) metu pilį sugriovė kariaujančių pusių artilerija.

1878-1881 m. pilies griuvėsių teritorijoje žemių valdytojas kunigaikštis Kropotkinas pasistatė eklektinio stiliaus Naująją pilį – gyvenamąjį namą su administracinėmis patalpomis (meistras J. Mengelis). Joje nuo 1923 m. buvo rašytojų ir žurnalistų namai. 1937 m. architektas Andris Birkans paaukštino bokštą.

1887 m. nutiesus Rygos-Valkos geležinkelio liniją ir Rygos – Pskovo kelią, kraštas ėmė garsėti kaip kurortas ir poilsiavietė. Jame pradėjo savo vilas statyti Rusijos turtuoliai.

1483 m. buvusios bažnyčios vietoje pastatyta Šv. Bertulio bažnyčia, vėliau atitekusi evangelikams liuteronams.

## Turizmas ir sportas
Sigulda garsėja žiemos sporto bazėmis. Mieste yra Siguldos ledo trasa, greta, Gaujos slėnyje – kelios slidinėjimo ir nusileidimo nuo kalnų trasos. Ledrogių trasa pastatyta 1897 m. Siguldos pilies šeimininko iniciatyva. Tada buvo nutiesta 900 metrų ilgio trasa su vienu viražu. Dabartinę trasą suprojektavo Leipcigo mokslinis sporto centras, o pastatė Sarajevo firma „Graming“. Jos ilgis – 1420 metrų, yra 16 viražų, aukščių skirtumas – 120 metrų. Tarp keturioliktojo ir penkioliktojo viražų galima pasiekti 125 km/h greitį.

Kartu su Stokholmu Sigulda buvo padavusi paraišką (dalis rogučių rungčių) surengti 2026 m. žiemos olimpines žaidynes (TOK pasirinko Italijos miestus).

Per Gaujos upę 1969 m. nutiestas lyno kelias. Iš 43 m aukštyje virš upės plaukiančio vagonėlio atsiveria abiejų Gaujos krantų vaizdas, matosi Turaidos pilis, Gaujos tiltas, Krimuldos dvaras ir bobslėjaus trasa. Mieste ir jo apylinkėse gausu gamtos ir istorijos paminklų: Siguldos pilis, Krimuldos pilis, Gutmanio ola, Viktoro ola, Velnių olos. Veikia nuotykių parkas „Miško katinas“, vertikalus vėjo tunelis „Aerodium Sigulda“.

Veikia 3 sanatorijos ir turistinė bazė. Siguldoje vyksta operos festivaliai.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Sigulda yra užmezgusi partnerystės ryšius:
*  Keila, Estija
*  Falčiopingas, Švedija
*  Legstoras, Danija
*  Štuhras, Vokietija
*  Angusas, Didžioji Britanija
*  Birštonas, Lietuva

## Šaltiniai

## Nuorodos
Siguldos radijas