open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Japonijos futbolo varžybos 2022 m.

**[[Japonija|Japonijos]] futbolo varžybos [[2022]] m.**
*  prasidėjo 2022 m. vasario 18 d., baigėsi 2022 m. lapkričio 5 d.
* s turnyras prasidėjo 2022 m. vasarą, o finalas įvyko 2022 m. spalio 16 d. 

## Japonijos supertaurė


## 2022 m. J1 lyga
* **J1 League 2022**, arba **Meiji Yasuda J1 League 2022** – aukščiausioji futbolo lyga.
* 2022 m. sezone dalyvavo 18 komandų. Čempionais tapo Yokohama F. Marinos.
### Galutinė lentelė

## Pereinamosios ir atkrintamosios rungtynės
2022 J.League J1/J2 pereinamųjų ir atkrintamųjų rungtynių cikle sprendėsi vienintelės vietos aukščiausioje lygoje likimas.
### Pirmasis etapas

### Antrasis etapas

### Finalo rungtynės

* Kyoto Sanga išsaugojo vietą J1 League. Roasso Kumamoto liko J2 League. 
----

## Imperatoriaus taurės finalo rungtynės
----




## J lygos taurė
* Pirmame etape kovojo šešiolika ekipų, rungtyniaujančių J1 League. Jos buvo suskirstytos į keturias grupes po keturias ekipas.
* Į atkrintamųjų rungtynių ciklą pateko dvi geriausios kiekvienos grupės komandos.
* Į finalą pateko Cerezo Osaka ir Sanfrecce Hiroshima.
* 2022 m. spalio 2 d. įvyko finalo rungtynės. Sanfrecce Hiroshima palaužė varžovus pratęsimo metu, nugalėjo rezultatu 2:1 ir iškovojo J.League taurę.
### Finalo rungtynės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (2022)
* Soccerway J1 lyga
* Soccerway J2 lyga
* Soccerway J3 lyga
* Imperatoriaus taurės finalas
* Imperatoriaus taurės rezultatai
Adamsų šeimynėlė

**Adamsų šeimynėlė** () – išgalvoti juodosios komedijos personažai. 1938 m. sukūrė JAV animatorius Čarlzas Adamsas ().

Rodyta 150 animacinių serijų. Apie pusę publikavo „The New Yorker“. Personažai išpopuliarėjo serialiuose, filmuose, kompiuteriniuose žaidimuose, komiksuose, miuzikluose.

## Savybės
Satyrinė viduriniosios klasės amerikiečių šeimos priešprieša. Gyvena makabriškai, keistai elgiasi, bet dėl giminystės paveldėjo didelius turtus. Savo požiūrį į aplinkinius laiko įprastu, kitiems jis keistas ar siaubingas.

### Personažai
Pradžioje personažai neturėjo vardų. 1964 m. sukūrus serialą „Adamsų šeimynėlė“, jie įvardinti.

Adamsų šeimą sudaro vyras Gomesas ir žmona Mirtišė, jųdviejų vaikai Pūgžlys bei Trečiadienė, dėdė Pūlinys, močiutė, liokajus Svirdulys, Pūgžlio aštuonkojis Aristotelis. 1954 m. įtraukti retesni personažai, pvz. bekūnė ranka vardu Daiktas. 1964 m. sugalvotas Gomeso Pusbrolis Itas, Mortišės naminė liūtė Katinėlis bei mėsėdis augalas Kleopatra. 1993 m. filme „Adamsų šeimynėlės vertybės“ pirmąsyk parodytas Trečiadienės ir Pūgžlio naujagimis brolis Pubertas Adamsas.

## Premisa
Originaliajame seriale šeima yra tariamai susijusi su istorine Adamsų gimine – viena iš JAV politinių dinastijų. Šeimynėlės kredo yra „*Sic gorgiamus allos subjectatos nunc*“, kas laužyta lotynų kalba reiškia: „Mes džiugiai vaišinsimės tais, kurie mus pavergs.“

Autorius idėjų sėmėsi iš gimtojo Vesfildo, Naujojo Džersio, kuriame gausu Viktorijos laikų architektūros ir senųjų kapinių paveldo. Originalioje komiksų serijoje Adamsų šeimynėlė gyvena gotiško stiliaus pastate. Seriale jų namai – niūrios išvaizdos dvaras, pastatytas greta kapinių bei pelkės neįvardintame Amerikos miestelyje.

Nors didžioji dalis humoro kyla iš personažų makabriškų interesų, tokių kaip vienas kito pastatymas į fiziškai pavojingas situacijas, Adamsai nėra piktadariai. Mirtišė yra pavyzdinga motina, kuri su Gomesu gyvena darnioje santuokoje: serialo metu Mirtišė savo vyrą yra ne kartą pavadinusi „babele“ (jid. באָבעלע – „berniukas“). Į tai Gomesas įprastai atsako išbučiuodamas mylimosios rankas, o po šio gesto žmona savo vyrui dažniausiai prabyla prancūziškai. Sutuoktiniai palaiko savo vaikus, yra malonūs ir paslaugūs savo svečiams, kartais net pasiryždami paaukoti didžiules pinigų sumas vardan kilnaus tikslo. Personažai vardų neturėjo iki 1964 m., išskyrus Trečiadienę ir Mirtišę, kurios pirmąkart įvardintos 1962 m. licencijuotoje lėlių kolekcijoje.

## Adaptacijos
### Televizija

## Išnašos
Šaudymas iš lanko 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Šaudymas iš lanko]] 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 18-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Varžybos vyks tik lenktųjų lankų olimpinėse kategorijoje. Pietų Korėjos nacionalinė rinktinė laimėjo visus aukso medalius.

## Programa
Šaudymas iš lanko Paryžiaus olimpiadoje vyks penkiose rungtyse. Olimpinė programa liko nepakitusi nuo 2021 m. tad olimpiniai medaliai bus išdalinti vyrų ir moterų vienetų varžybose bei vyrų, moterų ir mišrių porų komandinėse varžybose.

## Kvalifikacija

## Medalininkai
### Individualios rungtys

### Komandinės rungtys

## Medalių lentelė

## Rezultatai
### Vyrai
#### Kvalifikacija

### Moterys
#### Kvalifikacija

### Vyrų komandos
#### Kvalifikacija

#### Atkrentamosios varžybos

### Moterų komandos
#### Kvalifikacija

#### Atkrentamosios varžybos

### Mišrios komandos
#### Kvalifikacija

#### Atkrentamosios varžybos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Šv. Mikalojaus Auksinių Kupolų vienuolynas

**Šv. Mikalojaus Auksinių Kupolų vienuolynas** () – stačiatikių vienuolynas, esantis Kijeve, atstatytas 1998 m. vietoje 1930-aisiais nugriautos Šv. Mikalojaus katedros. Pagrindinė Ukrainos stačiatikių bažnyčios šventovė, kurioje veikia Kijevo ir visos Ukrainos metropolito rezidencija. Vienuolynas įsikūręs ant Dniepro kranto, į šiaurės rytus nuo Sofijos soboro. Pastatytas viduramžiais Kijevo Rusios didžiojo kunigaikščio Sviatopolko Iziaslavičiaus.

## Istorija

Šv. Mikalojaus Auksinių Kupolų vienuolynas yra vienas seniausių vienuolynų Kijeve. Statinių kompleksas apima atkurtą 1990-ųjų viduryje, Kijevo dangiškojo globėjo arkangelo Mykolo garbei pastatytą katedrą ir ukrainietiško baroko stiliaus varpinę. Išlikęs refektoriumas, jungiantis su Šv. Jono evangelisto cerkve (1713 m.). Spėjama, kad 1108-1113 m. pastatyta Šv. Mikalojaus katedra Kijeve buvo pirmoji šventovė su paauksuotomis viršūnėmis, iš kur atkeliavo ši savita tradicija į Rusiją. Vienuolynas garsėjo savo freskomis ir ypač mozaikomis. XII amžiuje jis buvo kunigaikščių laidojimo vieta. 

1934–1935 metais katedra sovietų valdžios buvo nugriauta. Kankinės Šv. Barboros relikvijos buvo perkeltos į Vladimiro katedrą, nuimtos mozaikos  išvežtos į Šv. Sofijos katedrą, taip pat į Leningrado muziejus (Ermitažas, Rusų muziejus), Maskvą (Tretjakovo galerija). 1998 m. katedra ir varpinė baigtos restauruoti, o 1999 m. įvyko oficialus atidarymas. 2001 m. Rusijos Federacijos kultūros ministerija pradėjo grąžinti katedrai šios šalies muziejuose saugotas freskas ir mozaikas, o 2008 m. jos buvo paruoštos eksponuoti.

## Galerija


Старый Михайловский Златоверхий монастырь.jpg|Vienuolynas iki Spalio perversmo
Румовища собору Михайлівського золотоверхого монастиря після підриву 14 серпня 1937 року.jpg|Vienuolyno griuvėsiai 1937 m.
P1140566-001.JPG|Šv. Mikalojaus Auksinių Kupolų katedra
St. Michael's Cathedral (Kiev), Summer 2008 - 3.jpg|Varpinė
Kostel svatého Jana Křtitele.jpg|Refektoriumas
Зустріч Президента України та Прем‘єр-міністра Великої Британії у Києві 25.jpg|Katedroje Borisas Džonsonas ir Volodymyras Zelenskis, 2022 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (*archangel.kiev.ua*)
*
Kriauklinis

**Kriauklinis** () – ežeras, telkšantis Lenkijoje, Mozūrijos ežeryne, apytikriai 8 km į rytus nuo Lėciaus. Ilgis siekia 5 km, plotis – 1,3 km, didžiausias gylis – 25 m, plotas – 326 ha. Priklauso Angrapės (Unguros) baseinui.

Ežeras nusidriekęs iš šiaurės į pietus, esama 6 salelių. Intakai – keletas nedidelių upelių, išteka upelis į Galdapgaro ežerą.

1300 m. paminėtas *Kreukelin* vardu.

## Išnašos
Iwaki FC

**„Iwaki“** () – Japonijos futbolo klubas iš Ivakio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2012 m. Rungtyniavo devintoje pakopoje (2014 m.). Nuolat laimėdavo savo divizionuose ir sparčiai kilo į aukštesnį lygmenų. 

2022 m. sezone žaidė J3 lygoje. Debiutantai tapo nugalėtojais. Nuo 2023 m. rungtyniavo J2 League.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

Šaltiniai:

## Stadionai
Ivakio Grynfildo stadionas, angliškuose šaltiniuose žinomas kaip *Iwaki Greenfield Stadium* () buvo namų aikštynu 2022 m., kai klubas rungtyniavo J3 League. 

2023 m. rungtyniavo J2 League, o namų arena tapo J-Village aikštynas.

## Spalvinė gama

## Apranga

## Sudėtis
*Atnaujinta; [[2022]] m. [[rugsėjo 10]] d.*

**[[J.League designated special players|DSP]]**

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė (japoniškai)
* facebook svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Gorodoko valsčius

**Gorodoko valsčius** (ir daug sinoniminių vietovardžių) – taip vadinta daug valsčių Rusijos imperijoje:

* Gardino gubernijos:
** Grudeko valsčius Balstogės apskrityje,
** Haradzeco valsčius Kobryno apskrityje;
* Minsko gubernijoje:
** Haradoko valsčius Babruisko apskrityje;
** Minsko apskrityje:
*** Astrašycki Haradoko valsčius,
*** Siomkau Haradoko valsčius.
* Mogiliavo gubernijoje:
** Haradzeco valsčius Bychavo apskrityje,
** Haradzecko valsčius Čavusų apskrityje,
** Haradzeco valsčius Rahačovo apskrityje,
** Vysoki Haradzeco valsčius Siano apskrityje.
* Horadoko valsčius Podolės Kameneco gubernijos Podolės apskrityje;
* Vilniaus gubernijoje:
** Harodzkų valsčius Ašmenos apskrityje,
** Haradoko valsčius Vileikos apskrityje;
* Voluinės gubernijoje:
** Horodeco valsčius Lucko apskrityje,
** Horodoko valsčius Rivnės apskrityje.
Nepaprastas Gumuliuko pasaulis

**Nepaprastas Gumuliuko pasaulis** (angl. *The Amazing World of Gumball*) – amerikiečių–britų animacinė situacijų komedija, kurią sukūrė prancūzų–anglų animatorius Benas Bokletas (*Ben Bocquelet*) kanalui „Cartoon Network“. Animacinis serialas yra apie Vatersonų šeimoje augančius du netikrus brolius – mėlyną katiną, dvylikametį Gumuliuką, bei įsūnytą auksinę žuvelę, dešimtmetį Darviną, kurie mokosi fiktyvaus Elmoro miesto vidurinėje mokykloje, Kalifornijoje. Šiedu visuomet atsiduria kokio nors įdomaus nuotykio dėmesio centre, kurio metu bendrauja tiek su miestelio gyventojais, tiek savo likusiais šeimos nariais – sesute Anais, mama Nikole bei tėčiu Ričardu.

Kai kurie serialo personažai yra paimti iš ankstesnių Bokleto atmestų idėjų, kurios buvo skirtos kitiems komerciniams darbams, susijusiems su „šeimyninių laidų ir mokyklinių laidų“ derinimo premisa – tuo itin domėjosi „Cartoon Network“. Laidą prodiusavo „Cartoon Network Studios Europe“ drauge su „Boulder Media“ (Airija; 1 sezonas) bei „Studio Soi“ (Vokietija; 2–6 sezonai).

„Nepaprastas Gumuliuko pasaulis“ pasižymi sąmoningu stilistiniu nedarnumu: laidos personažų dizainas, filmavimas ir animavimas  vykdytas taikant įvairias technikas – tradicinę animaciją, lėlių teatrą, CGI, sustabdyto kadro animaciją, vaidybinę juostą, – kurios neretai kisdavo net toje pačioje scenoje. Serialas sulaukė didelio pripažinimo, turi žymų gerbėjų kultą, mat į savo kūrybą įtraukė populiariosios ir internetinės kultūros temas. Taip pat programai būdingas sarkazmas, subtilios seksualinio pobūdžio užuominos, juodas humoras bei metahumoras. Nors „Nepaprastas Gumuliuko pasaulis“ skirtas vaikams, serijose apstu temų, kurios yra gana rimtos, tokios kaip filosofija, santuoka, kibernetinės patyčios, politinė netolerancija, psichikos ligos ir bendražmogiškieji egzistenciniai klausimai.

## Išnašos
Harry Cohn

**Haris Konas** (, 1891 m. liepos 23 d. Niujorkas, JAV – 1958 m. vasario 27 d. Finiksas, JAV) – amerikiečių kino prodiuseris, kino kompanijos „Columbia Pictures Corporation“ įkūrėjas ir prezidentas.

## Biografija
H. Konas gimė žydų darbininkų šeimoje Niujorke. Jo tėvas buvo kilęs iš Vokietijos, o motina – iš Rusijos imperijos. H. Konas anksti metė mokyklą ir dirbo įvairius darbus, pavyzdžiui, jis dirbo choristu, kailių pardavėju, baseinų prižiūrėtoju, ekspeditoriumi, tramvajaus konduktoriumi ir kt. Be to, jis pasirodė vodevilyje su Hariu Rubiu. Vėliau įsidarbino kino kompanijoje „Universal Pictures“, kur tuo metu jau dirbo jo brolis Džekas Konas. 1919 m. broliai Konai su Džo Brandtu įkūrė kino kompaniją „CBC Film Sales Corporation“. Inicialai *CBC* reiškė *Cohn*, *Brandt* ir *Cohn*. „CBC Film Sales Corporation“ buvo žinoma dėl mažo biudžeto, prastos kokybės produkcijos. H. Konas rūpinosi gamyba Holivude, o jo brolis Džekas tvarkė finansus Niujorke.
Dž. Brandtui pardavus trečiąją bendrovės dalį H. Konui, kompanija buvo pervadinta į „Columbia Pictures Corporation“, o H. Konas iš esmės tapo kompanijos prezidentu.

„Columbia Pictures“ ir toliau kūrė žemos kokybės filmus, kol 1934 m. gavo „Oskarą“ už filmą „Tai nutiko vieną naktį“ („It Happened One Night“). Nuo tol „Columbia Pictures“ ėmė klestėti. Tais pačiais metais H. Konas į savo kino kompaniją pasikvietė vodevilio ir komedijos grupę „The Three Stooges“ ir su ja sudarė sutartį iki 1957 m.

H. Konas buvo žinomas dėl savo autokratiško ir bauginančio vadovavimo stiliaus. Kadangi jis buvo ir „Columbia Pictures“ viršininkas, ir pagrindinis prodiuseris, jo rankose buvo sutelkta visa valdžia. Kompanijos darbuotojai H. Koną apibūdino kaip „tironą policinėje valstybėje“. H. Konas iš moterų kino žvaigždžių reikalaudavo seksualiai atsiduoti, kad jos galėtų vaidinti jo filmuose. Teigiama, kad kino magnato Džeko Volco (*Jack Woltz*) personažas filme „Krikštatėvis“ (1972) sukurtas pagal Harį Koną.

1958 m. vasarį Finikso viešbutyje „Arizona Biltmore Hotel“ iškart po vakarienės H. Konas patyrė širdies smūgį ir mirė greitosios pagalbos automobilyje pakeliui į Šventojo Juozapo ligoninę. Palaidotas Holivudo kapinėse.

## Išnašos
Paolo Genovese

**Paolas Dženovezė** (; g. 1966 m. rugpjūčio 20 d. Romoje) – italų kino režisierius ir scenaristas.

## Biografija
Dženovezė universitete studijavo ekonomiką ir verslą, o savo karjerą pradėjo „McCann Erickson“ reklamos agentūroje. Per keletą metų jis nufilmavo daugiau kaip 100 įvairių reklamų ir šioje srityje pelnė apdovanojimų. 1998 m. jis kartu su režisieriumi Luca Mineiro parašė scenarijų ir kartu režisavo trumpo metražo flmą „La scoperta di Walter“ (vėliau jie kartu nufilmavo juostą dar keletą filmų). 2010 m. Dženovezė savarankiškai sukūrė savo pirmąjį filmą – komediją „La banda dei Babbi Natale“. 

2016 m. jis sukūrė filmą „Idealūs nepažįstamieji“, kuris Italijoje pelnė geriausio metų filmo apdovanojimą.

## Filmografija
* Incantesimo napoletano (2002, su Luca Mineiro)
* Nessun messaggio in segreteria (2005, su Luca Mineiro)
* Viaggio in Italia - Una favola vera (2007, su Luca Mineiro)
* Questa notte è ancora nostra (2008, su Luca Mineiro)
* La banda dei Babbi Natale (2010)
* Immaturi (2011)
* Immaturi - Il viaggio (2012)
* Ideali šeima (2012)
* Dėl visko kaltas Froidas (2014)
* Ar esi buvusi Mėnulyje? (2015)
* Idealūs nepažįstamieji (2016)
* The Place (2017)
* Visam gyvenimui (2021)
* Superherojai (2021)

### Scenaristas
* Un fantastico via vai (2013)
* Ti ricordi di me? (2014)
* Se mi lasci non vale (2016)

## Pagrindiniai apdovanojimai
* David di Donatello – geriausias filmas ir scenarijus (2016)
* Ciak d'oro – geriausias filmas ir scenarijus (2016)
* Globo d'oro – geriausias debiutas (2002)
* Nastro d'argento - – geriausia komedija ir scenarijus (2016)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Simona Mariani

**Simona Mariani** (g. 1954 m. gegužės 13 d. Neapolyje) – italų aktorė..

## Filmografija
Pane, burro e marmellata (1977)
* Saldymedis (1978)
* Agenzia Riccardo Finzi... praticamente detective (1979)
* Il casinista (1980)
* Razza selvaggia (1980)
* I fichissimi (1981)
* Segni particolari: bellissimo (1983)
* Al lupo al lupo (1992)
* Ti amo Maria (1997)
* Pazzo d'amore (1999)
* Tutta la conoscenza del mondo (2001)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Natasha Lytess

**Nataša Laites** (, 1911 m. gegužės 16 d. Jekaterinoslavas, Rusijos imperija – 1963 m. gegužės 12 d. Ciurichas, Šveicarija) – aktorė, rašytoja ir dramos dėstytoja.

## Biografija
Gimė kaip Natalija Postmann, dar ji žinoma kaip Tala Forman. Mokėsi aktorystės pas režisierių Maksą Reinhardtą, po to vaidino teatre. Teigiama, kad ji turėjo santykių su rašytoju Bruno Franku, kuris buvo jos dukters Barbaros, gimusios 1943 m., tėvas.

Vokietijoje naciams atėjus į valdžią, dėl savo žydiškos kilmės ji buvo priversta išvykti į JAV, apsigyveno Los Andžele. Tikėjosi scenoje padaryti didelę karjerą, tačiau jos akcentas ir neva nemoteriška išvaizda ribojo vaidmenų pasirinkimą.

Ji atliko vaidmenis filmuose „Draugas X“ („Comrade X“, 1940), „Kartą medaus mėnesį“ („Once Upon a Honeymoon“, 1942) ir „Namas ant telegrafo kalvos“ („The House on Telegraph Hill“, 1951). Jos vaidybą filme „Kartą medaus mėnesį“ gyrė „New York Times“ kritikas Boslis Krauteris (*Bosley Crowther*), pasak jo, Nataša Laites „atlikdama nedidelį kambarinės žydės vaidmenį skleidžia skaidrų ir jaudinamą spindesį“.

Natašai Laites dirbant dramos dėstytoja tarp jos mokinių buvo Meimė Van Doren, Virginija Lait ir En Sevidž ( 'žiaurus'; manoma, kad En Sevidž šį sceninį vardą gavo po ypač „žiaurių“ ginčų su Laites).

Nataša Laites labiausiai žinoma dėl savo bendradarbiavimo su aktore Merlin Monro, ji buvo Monro dramos mokytoja nuo 1948 iki 1956 m. Kai Nataša Laites kino kompanijoje „Columbia Pictures“ dirbo dramos mokytoja, ji stebėjo Monro peržiūras ir įtikino „Columbia Pictures“ vadovybę pasirašyti su Monro standartinę šešių mėnesių sutartį. 1954 m. rugsėjį N. Laites pasirodė populiarioje pramoginėje televizijos laidoje „What’s My Line?“ kaip Merlin Monro dramos pedagogė. Jos veiklos pobūdį atspėjo Benetas Serfas, vienas iš žiuri narių, nes atpažino jos veidą. N. Laites buvo Monro vadovė beveik visos Monro karjeros metu, 25–iuose filmuose. Žinoma, kad N. Laites Monro jautė daugiau nei profesinius jausmus, kurie, pasak Monro ir kitų pas N. Laites besimokiusių aktorių, buvo peraugę tarsi į apsėdimą. 1956 m. Monro išsiuntė Natašai Laites telegramą, kurioje rašė, kad jai nebereikia N. Laites paslaugų. Taip baigėsi jųdviejų draugystė ir 8–erius metus trukęs bendradarbiavimas.

N. Laites mirė nuo vėžio likus keturioms dienoms iki 52–ojo gimtadienio Ciuriche, Šveicarijoje. Ji vaizduojama Lindslio Krauzo filme „Norma Džyn ir Merlin“ („Norma Jean & Marilyn“) ir Embet Deividts filme „Slaptas Merlin Monro gyvenimas“ („The Secret Life of Marilyn Monroe“).

## Filmografija
* N. Laites filmografija

## Išnašos
Lengvoji atletika 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Lengvoji atletika]] 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 30-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. 

## Pasikeitimai
Iš olimpinių žaidynių programos pašalinta vyrų 50 km sportinio ėjimo rungtis, kuri olimpiadoje vyko nuo 1932 m. Pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje vyks mišri 35 km sportinio ėjimo komandinė rungtis. 2024 m. olimpiada bus pirmosios olimpinės žaidynės, kurioje lengvosios atletikos programa turės lygų skaičių rungčių tarp vyrų ir moterų.

## Kvalifikacija
50 % vietų bus skirta sportininkams, įvykdžiusiems kvalifikacinius normatyvus, kiti 50 % – aukščiausias pozicijas pasaulio reitinguose turėsiantiems atletams.

Maratono rungtyje rezultatai įskaitomi pasiekti nuo 2022 m. lapkričio 1 d., 10000 m bėgime, daugiakovėse, ėjime ir estafetėse – nuo 2023 m. sausio 1 d., kitose rungtyse – nuo 2023 m. liepos 1 d.

;Kvalifikaciniai standartai

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Medalių lentelė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Sunkioji atletika 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Sunkioji atletika]] 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko 27-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. 

## Pasikeitimai
Lyginant su 2021 m. sunkioji atletika Paryžiaus olimpiadoje prarado virš 38% savo sportininkų kvotos. Bendras dalyvių skaičius sumažėjo nuo 196 sportininkų iki 120 dalyvių. Tai mažiausias sportininkų skaičius nuo 1956 m.

Iš viso bus varžomasi penkiose vyrų svorio kategorijose. Tai mažiausias vyrų kategorijų skaičius nuo 1936 m. Moterų programa pirmą kartą sumažinta iki penkių rungčių. 

Vietą olimpiadoje iškovos individualūs sportininkai, o ne šalių federacijos. Maksimalus sportininkų skaičius iš vieno šalies sumažėjo iki šešių sportininkų - tris vyrai ir tris moterys. Sugriežtintos bausmės šalims, kurių nacionalinės rinktinės nariai patenka į masinius dopingo atvejus.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Medalių lentelė

## Rezultatai
### Vyrai iki 61 kg

### Moterys iki 49 kg

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Atleisk mums mūsų skolas

**Atleisk mums mūsų skolas** () – 2018 m. Italijoje sukurtas filmas, rodomas Netflix platformoje.

## Turinys

Darbo netekęs Gvido susiduria su sunkumais grąžinant skolas. Nerasdamas išeities, jis įsidarbina skolų išieškojimo kompanijoje mainais už savo paties skolos anuliavimą. Gvido paskiriamas patyrusiam išieškotojui Franko, kuris apmoko naujoką įvairių jų veiklos triukų. Netrukus Gvido sėkmingai įsilieja į skolų išieškotojų gretas, kol kartą tarp jo klientų atsiduria Profesorius: kaimynystėje gyvenantis pagyvenęs vyriškis, kurį Gvido labai gerbia ir laiko savo draugu.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Claudio Santamaria – Gvido
* Marco Giallini – Franko
* Jerzy Stuhr – Profesorius
* Flonja Kodheli – Rina
* Maddalena Crippa
* Paolo De Vita
* Giovanni Galati

## Šaltiniai
Superherojai

**Superherojai** () – 2021 m. režisieriaus Paolo Genovese sukurta komiška drama.

## Turinys

Ana – impulsyvi ir perspektyvi dailininkė. Markas – fizikas, kurio gyvenime viskas paremta dėsniais ir apskaičiavimais. Jiedu  kartu jau  10 metų  ir dabar Ana gauna darbą laikraštyje: kartą per mėnesį publikuoti savo sukurtą komiksą bet kokia tema. Ji pradeda seriją pavadinimu „Superherojai“, kurios pagrindiniai veikėjai – eilinė pora, o jų „supergalios“ yra įveikti kasdienybės rūpesčius ir rutiną. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Alessandro Borghi – Markas
* Jasmine Trinca – Ana
* Greta Sarano – Pilar, buvusi Marko mergina
* Elena Sofia Ricci – Elena, Anos motina
* Vinivio Marchioni – Vitorijo
* Linda Caridi – Tulija
* Angelica Leo – Sofija 

## Šaltiniai
Miknevičiai

**Miknevičiai** – kaimas Smurgainių rajone (Minsko sritis, Baltarusija), 8 km į pietryčius nuo Smurgainių.

## Istorija

XIX a. pabaigoje kaime gyveno 120 stačiatikių ir 122 katalikai, buvo palivarkas. Vietovė priklausė Bienicos valsčiui.

## Šaltiniai
Baranovičių rajonas

**Baranovičių rajonas** – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srities šiaurėje. Centras – Baranovičiai.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. kaip ***Naujosios Myšos rajonas*** su centru Naujojoje Myšoje. 1954 m. centras perkeltas į Baranovičius, 1957 m. ir pats rajonas pervadintas Baranovičių vardu.

## Gyvenvietės

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Haradzišča.

## Šaltiniai
Mozyriaus rajonas

**Mozyriaus rajonas** – rajonas pietryčių Baltarusijoje, Gomelio srities pietvakariuose. Centras – Mozyrius.

## Istorija

Mozyriaus rajonas įkurtas 1924 m. liepos 17 d., jis 1926 m. spalio 5 d. pervadintas Slabados vardu, kadangi centras buvo perkeltas į Slabados gyvenvietę. 1927 m. rugpjūčio 4 d. rajonas panaikintas, bet jau 1930 m. rugsėjo 27 d. vėl atkurtas Mozyriaus vardu. 1954 m. jis priskirtas Gomelio sričiai.

## Gyvenvietės

Vienintelis miestas – Mozyrius.

## Šaltiniai
Glusko rajonas

**Glusko rajonas** – rajonas vidurio rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srities pietvakariuose. Centras – Gluskas.

## Istorija

Glusko rajonas įkurtas 1924 m. liepos 17 d., 1954 m. jis priskirtas Minsko sričiai, bet 1960 m. perduotas Mogiliavo sričiai.

## Gyvenvietės

Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Gluskas.

## Šaltiniai
Gluskas

**Glùskas**  (arba ***Hluskas***) – miesto tipo gyvenvietė pietryčių Baltarusijoje, 168 km į pietvakarius nuo Mogiliavo. Rajono centras. Yra viešbutis, medienos pramonė.

## Istorija

Senas miestelis, minimas dar nuo 1396 m. Iš pradžių gyvenvietė kūrėsi už 20 km nuo dabartinės vietos, po dviejų amžių persikėlė į dabartinę vietą. XIX a. buvo Glusko valsčiaus centras (Babruisko apskritis, Minsko gubernija). 1924 m. tapo rajono centru, 1938 m. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą.

## Šaltiniai
Krepšinis 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Krepšinis]] [[2024 m. vasaros olimpinės žaidynės|2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse]]** vyko 21-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Į žaidynių programą įtrauktas salės krepšinis ir antrą kartą žaidynėse vyksiančio 3x3 krepšinio varžybos. Iš viso bus išdalinti 4 medalių komplektai.

## Krepšinio kvalifikacija
### Vyrai

### Moterys

### 3x3 vyrai

### 3x3 moterys

## Medalininkai

## Rezultatai
### Vyrai 5x5
#### Grupių turnyras
##### A grupė

*  92:80 
*  79:86 
*  84:77 
*  93:83 
*  71:77 
*  88:85 

##### B grupė

* 97:77 
* 78:66 
* 90:94  
* 73:86 
* 84:102 
* 71:85 

##### C grupė

* 90:79 
* 84:110 
* 66:107 
* 103:86 
* 83:104 
* 96:85 

#### Atkrintamosios rungtynės

### Vyrai 3x3
#### Grupių turnyras





----




----








----








----





#### Atkrintamosios rungtynės

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Santarvės aikštė

**Santarvės aikštė** () – didžiausia viešoji aikštė Prancūzijos sostinėje Paryžiuje. Aikštė sujungta su rytine Eliziejaus laukų alėjos dalimi.

Didžioji Prancūzijos revoliucijos metu aikštė laikinai suteiktas Revoliucijos aikštės pavadinimas. Aikštėje vykdavo atviros egzekucijos, čia buvo giljotinuoti karalius Liudvikas XVI, karalienė Marija Antuanetė, jakobinų vadovas Maximilien Robespierre. Revoliucijos metu aikštėje giljotinuoti 1119 asmenų.

1819 m. padovanotas Prancūzijai ir Santarvės aikštėje eksponuojamas obeliskas iš Luksoro šventyklos.

2021 m. sausį paskelbta apie aikštės renovacijos planus, ją pritaikant didesniam pėsčiųjų eismui ir sporto varžybų rengimui 2024 m. vasaros olimpinėms žaidynėms vykdimui. Investicijų sumą - 250 milijonai €. 

## Galerija

Luxor Obelisk in 2014 (15051263570).jpg|Luksoro obeliskas
Fontaine des Fleuves, Paris May 2013.jpg|Upių navigacijos fontanas
Fontaine des Mers, September 24, 2011.jpg|Jūrų fontanas
Tuileries Coysevox Renommée.jpg|Statula „Šlovė jojanti ant Pegaso“
Place de la Concorde 1, Paris 25 May 2014.jpg|Vakariniai vartai


## Šaltiniai
Indura

**Indurà**  (arba ***Indūra***, , ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 25 km į pietus nuo Gardino.

## Istorija

XIX a. pabaigoje buvo miestelis, Induros valsčiaus centras (Gardino apskritis).

## Šaltiniai
Liubčia

**Liubčià**  (arba ***Liubčius***) – miesto tipo gyvenvietė vidurio vakarų Baltarusijoje, 26 km į šiaurės rytus nuo Naugarduko. Apylinkės centras.

## Istorija

Minima nuo 1401 m. vokiečių kronikose. 1590 m. gavo Magdeburgo teises ir herbą. XIX a. buvo miestelis, Liubčios valsčiaus centras (Naugarduko apskritis).

## Šaltiniai
Koncertas smuikui (Mendelsonas)

**Koncertas smuikui e-moll** (op. Nr. 64) – vokiečių romantinės muzikos kompozitoriaus F. Mendelsono (1809–1847) koncertas smuikui, parašytas 1844 metais. Tai vienas iš žinomiausių F. Mendelsono kūrinių ir vienas iš populiariausių koncertų smuikui.

Apie koncertą smuikui F. Mendelsonas pirmą kartą užsiminė laiške smuikininkui Ferdinandui Davidui, tuo metu Leipcigo Gėvendhauzo orkestro koncertmeisteriui, 1838 metais. Tačiau dėl intensyvios koncertinės veiklos jam koncertą pavyko užbaigti tik 1844 m. F. Mendelsonas su F. Davidu buvo pažįstami nuo jaunystės. Kai 1835 m. F. Mendelsonas buvo paskirtas Leipcigo Gėvendhauzo orkestro dirigentu, vienas jo pirmųjų rūpesčių buvo pasikviesti į orkestrą F. Davidą, kuris tuo metu buvo vienas iš labiausiai pripažintų smuiko virtuozų. Dėl koncerto kompozitorius daug kartų laiškais konsultavosi su smuikininku.

Koncerto premjera įvyko 1845 m. kovo 13 d. Leipcige. Smuiko solo partiją atliko Ferdinandas Davidas ir Gėvendhauzo orkestrui dirigavo F. Mendelsono asistentas, danų kompozitorius Nilsas Gadė, nes pats F. Mendelsonas tuo metu buvo susirgęs. Tais pačiais metais koncertas išleistas Breitkopfo ir Hartelio Leipcige, dedikuotas F. Davidui. Jame F. Mendelsonas visiškai atsisakė pauzių tarp koncerto dalių, kas tuo metu buvo labai neįprasta. Taip pat jis parašė visą smuiko kadencijos partiją, nors paprastai kompozitoriai suteikdavo laisvės solo atlikėjui. Kūrinio autorinis rankraštis yra Jogailos bibliotekoje Krokuvoje. Koncertas yra vienas iš dažniausiai atliekamų koncertų smuikui klasikiniame repertuare. Aukštai vertinamas dėl melodijinės pirmosios dalies ir virtuoziškos, nuotaikingos pabaigos.

## Koncerto dalys

F. Mendelsono „Koncertas smuikui“ skirtas atlikti smuiku su orkestro pritarimu, parašytas e-moll (minoro) tonacijoje ir sudarytas iš trijų dalių:

# *Allegro molto appassionato*. 
# *Andante - Allegretto non troppo*.
# *Allegro molto vivace*.

Koncerto dalys atliekamos be pauzių tarp jų.

## Šaltiniai
* ''Violin Concerto E minor: Op. 64''. Eulenburg, 2017. Preface
* Betsy Schwarm, Encyclopaedia Britannica, 2013 m.
*  San Francisko filharmonijos orkestro programa
## Nuorodos
* [„Koncerto smuikui“ įrašai, natos IMSLP projekte](https://imslp.org/wiki/Violin_Concerto,_Op.64_(Mendelssohn,_Felix))
Ragatna

**Ragatnà**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 15 km į pietryčius nuo Zietelos.

## Istorija

XIX–XX a. buvo Valavičių giminės dvaras, Slanimo apskrities Ragatnos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Nasilava

**Nasilava** – kaimas vidurio Baltarusijoje, 2 km į vakarus nuo Maladečinos.

## Istorija

XVI a. vietovė priklausė Vitebsko vaivadai Jurijui Nasilovičiui. XIX a. buvo seniūnijos centras Lebedžių valsčiuje.

## Šaltiniai
Lex retro non agit

***Lex retro non agit*** ('įstatymas atgal negalioja') – teisės principas, pagal kurį teisės aktų galia nukreipta į ateitį, įstatymų ir kitų teisės aktų galiojimas atgal neleidžiamas.

Vadovaujantis šiuo principu, teisės norminiuose aktuose įtvirtintos teisės normos negali būti taikomos dar iki šio akto įsigaliojimo atsiradusiems juridiniams faktams ir teisinėms pasekmėms. *Lex retro non agit* principo tikslas – užtikrinti teisinio reguliavimo bei asmenų teisinio statuso aiškumą, stabilumą. Subjektai turi žinoti, kokio elgesio iš jų tikimasi, reikalaujama, ir turi būti tikri, kad elgesys, atitinkantis tuo metu galiojančius teisės aktus, ir vėliau bus laikomas teisėtu ir nesukeliančiu neigiamų teisinių padarinių.

Išimtis daroma tada, kai baudžiamojoje ar administracinėje teisėje panaikinamas veikos baudžiamumas arba švelninama atsakomybė. Tokie įstatymai turi ir atgalinio veikimo galią (tai atitinka teisės doktrinos taisyklę *lex benignior retro agit*).

Nors pats principas paremtas romėnų teise, lotyniškas jo pavadinimas sugalvotas ne romėnų. Manoma, kad XX a. pradžioje jį galėjo suformuluoti romėnų teisės specialistas Stanisław Wróblewski. Esama teigiančių, kad ši formuluotė neaptinkama jokiame už Lenkijos ribų išleistame teisinės lotynų kalbos žodyne. Įvairiuose 1971–2001 m. Lenkijos teismų, ypač Konstitucinio, nutarimuose *lex retro non agit* paminėtas 140 kartų. Jį mini ir Lietuvos teismai.

## Išnašos
Lipskas (Vitebskas)

**Lipskas** – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 37 km į rytus nuo Dokšicos.

## Etimologija

Vietovardis siejamas su žodžiu *липа* („liepa“).

## Šaltiniai
Grin Riveris

**Grin Riveris** arba ***Žalioji upė*** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vajominge, Kolorade bei Jutoje; dešinysis Kolorado intakas. Prasideda vakarų Uolinių kalnų Vind Riverio kalnagūbryje. Teka daugiausia pietų kryptimi kalnuotomis vietovėmis. Prateka pro šiaurės vakarinį Kolorado valstijos pakraštį, o toliau srūva Jutos teritorija. Įteka į Koloradą žemiau Moabo.

Didžiausi intakai – Jampa, Vaitas (kairieji), Dušeinas, Praisas, San Rafaelis (dešinieji).

Upė keliose vietose patvenkta (didžiausias tvenkinys – Liepsnojančiojo tarpeklio), vanduo naudojamas drėkinimui ir hidroenergetikai. Slėnyje – Dinozaurų nacionalinis paminklas (jame randama daug dinozaurų fosilijų), prie žiočių – Kanjonų krašto nacionalinis parkas. Upė laivuojama tik poplūdžių metu ir tik specialiais, sekliam vandeniui pritaikytais laivais.

Pagrindinis miestas prie upės – Grin Riveris (Vajomingas).

Seniau prie upės gyveno indėnai jutai ir šošonai (pastarųjų kalba upė žinoma kaip *Seeds-kee-dee-Agie* 'prerijų vištų upė'). Ispanai upę vadino Žaliąja (). Amerikiečiai pradžioje ją vadino Ispanų upe ().


Dinosaur National Monument, Colorado.jpg|Grin Riveris ties Dinozaurų nacionaliniu paminklu Kolorade
Wyoming 1997 09.jpg|Grin Riverio aukštupys Vajominge
Mineral-Bottom.jpg|Žemupys Kanjonų krašto nacionaliniame parke
Greenutrivermap.png|Grin Riverio baseino žemėlapis


## Šaltiniai
Pelekai (Šarkauščina)

**Pelekai** (arba ***Pelekas***) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 4 km į pietvakarius nuo Šarkauščinos, prie Dysnos upės.

## Istorija

XIX a. kaimas buvo Ihumenavo valsčiaus Lonsko seniūnijoje.

## Šaltiniai
Gauja (Vija)

**Gauja** – kaimas vakarų Baltarusijoje, 3 km į pietryčius nuo Lipniškių.

## Istorija

XIX a. buvo palivarkas, seniūnijos centras Vijos valsčiuje.

## Šaltiniai
Dvarčius (Zietela)

**Dvar̃čius**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 10 km į pietryčius nuo Zietelos.

## Istorija

Vietovė žinoma nuo XV a. vidurio, ją valdė Kęsgailos, vėliau – Zavišos. XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Slanimo apskrities Dvarčiaus valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Šumilina

**Šumìlina**  (arba ***Šumilinas***) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Baltarusijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Vitebsko. Rajono centras. Yra geležinkelio stotis, katalikų bažnyčia, kultūros rūmai.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Haradoko apskrityje, įsikūręs prie geležinkelio Vitebskas–Daugpilis. 1927 m. tapo rajono centru, 1938 m. įgijo miesto tipo gyvenvietės statusą.

## Šaltiniai
Markava (Šumilina)

**Markava** – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 12 km į pietus nuo Šumilinos.

## Istorija

Iki 2004 m. priklausė Svetlaselskio apylinkei, nuo tol priklauso Dabėjos apylinkei.

## Šaltiniai
Palionys (Kamieny Lohas)

**Palionys** – kaimas vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Kamieny Loho, pasienyje su Lietuva.

## Šaltiniai
Simaronas

**Simaronas** () – upė centrinėse Jungtinėse Amerikos Valstijose; dešinysis Arkanzaso intakas. Prasideda Naujosios Meksikos šiaurės rytuose, Uoliniuose kalnuose, netoli Kapulino kalno nacionalinio paminklo. Teka į rytus, vėliau pietryčius lygiagrečiai su Arkanzaso upe. Pradžioje prateka pro Juodąją Mesą Kolorado valstijos pakraščiu, toliau – per Kanzasą ir Oklahomą. Įteka į Arkanzasą (Keistono tvenkinį) netoli Talsos.

Didžiausi intakai: Šiaurės Forkas, Kruked Krikas.

Aukštupio vaga vandeninga tik pavasarį ir per retus potvynius. Oklahomoje teka nuolat. Miestų prie Simarono nėra (tiesa, netoliese įsikūrę Gatris, Kingfišeris, Feirvju, Kušingas, Jeilas).

Indėnai ajovai upę vadina *Ñíxgu* arba *Ñíhgu* ('druskos upė'). Angliškas pavadinimas kildinamas iš  ('laukinis'). Nors upė nelaivuojama, tačiau jos krantais XIX a. driekėsi svarbus Santa Fė traktas.

## Šaltiniai
Markava (Glubokas)

**Markava** – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 9 km į šiaurę nuo Plisos.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis Vileikos apskrityje, prie pašto trakto Vilnius–Minskas, priklausęs krikščionims miestelėnams. XX a. tarpukariu buvo Plisos valsčiuje.

## Šaltiniai
Šajenas (Misūris)

**Šajenas** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vajomingo ir Pietų Dakotos valstijose; dešinysis Misūrio intakas. Susidaro susiliejus Pietų Forko ir Biver Kriko upėms, tekančioms iš Uolinių kalnų. Aukštupyje tėkmė nenuolatinė. Teka į rytus. Tik pasiekus Pietų Dakotos Fol Riverio apygardą vanduo upėje būna visus metus. Toliau teka į šiaurės rytus, įteka į Ovahio tvenkinį ant Misūrio upės į šiaurę nuo Piro, Šajeno upės sijų rezervacijoje.

Didžiausias intakas – Bel Furšas (kairysis).

Šajeno vanduo naudojamas drėkinimui. Vidurupyje 1946 m. sudarytas Angosturos tvenkinys. Teka Bedlendų nacionalinio parko pakraščiu.

Upė pavadinta pagal indėnus šajenus. Vėliau čia apsigyvenę lakotai ją vadina *Wakpá Wašté* ('gera upė').

## Šaltiniai
Šajenas (reikšmės)

**Šajenas** ( 'šajenai') gali reikšti šiuos objektus JAV:
* Šajenas – Vajomingo sostinė;
* Šajenas – miestelis Oklahomoje;
* Šajenas – miestelis Šiaurės Dakotoje;
* Šajenas – upė Vajominge ir P. Dakotoje; Misūrio intakas;
* Šajenas – upė Š. Dakotoje; Šiaurės Raudonosios upės intakas;
* Šajenų apygarda – Kolorade;
* Šajenų apygarda – Kanzase;
* Šajenų apygarda – Nebraskoje;
* Šajenų kalnas – kalnas Kolorade;
* Šajenų pelkynas (*Cheyenne Bottoms*) – Kanzase;
* Šajenų Upės indėnų rezervacija – P. Dakotoje;
* Šiaurės Šajenų indėnų rezervacija – Montanoje;
Yana Ross

**Jana Ros** (, g. 1973 m. vasario 6 d. Maskvoje) – Lietuvos amerikiečių režisierė.

## Biografija
Augo Latvijoje.. 1991–1992 m. studijavo A. Lunačiarskio teatro meno institute (Maskva), 1995 m. įgijo masinės komunikacijos bakalauro laipsnį Kvinipiako universitete Hemdene (JAV).

Baigė Jeilio universiteto dramos mokyklą, yra šio universiteto doktorantė. Dėstė teatro disciplinas ir dirbo Niujorke bei Berlyne. 2006–07 m. Fulbraito stipendininkė.

Sukūrė eksperimentinių filmų, režisavo TV laidų programoms HBO, „Paris‑Première“, „E! Entertainment“.

## Režisuoti spektakliai

Kūrė spektaklius JAV, Japonijoje.
* 2002 Susan Lee Dviakė
* 2003 William Shakespeare Kaip jums tai patinka
* 2004 Jean-Paul Sartre Išėjimo nėra
* 2005 Jevgenij Švarc Drakonas
* 2005 Reiner Werner Fassbinder Laisvė Brėmene
* 2006 Sarah Ruhl Švarūs namai (festivalis „Naujoji drama“, Maskva)
* 2006 Elfriede Jelinek Miegančioji gražuolė
* 2006 Lola Arias Karalystė sniege („Performance Space 122“, Niujorkas)
* 2007 Elfriede Jelinek Bembilendas (LNDT, OKT)
* 2007 Laura Sintija Černiauskaitė Liučė čiuožia (OKT)
* 2008 Juodoji našlė (Laisvės kaina) (LNDT)
* 2008 W. Shakespeare Makbetas („Volksbühne am Rosa-Luxemburg-Platz“, Berlynas)
* 2008 Elfriede Jelinek Miegančioji gražuolė (Seulo menų festivalis, Pietų Korėja)
* 2009 Meistras Solnesas (LNDT)
* 2010 Arthur Schnitzler 10 dialogų apie meilę (LNDT)
* 2011 Giacomo Puccini Sesuo Andželika / Džianis Skikis (Klaipėdos valstybinis muzikinis teatras)
* 2011 Mika Myllyaho Chaosas (LNDT)
* 2012 Gabrielė Labanauskaitė Raudoni batraiščiai (LNDT)
* 2013 Sarah Ruhl Euridikė (Suomijos nacionalinis teatras, Helsinkis)
* 2013 Tadeusz Słobodzianek Mūsų klasė (LNDT)
* 2014 Aleksandr Molčianov Žudikas (teatras „Bárka“, Budapeštas)
* 2014 Anton Čechov Dėdė Vania (Uppsalos miesto teatras, Švedija)
* 2014 Franz Xavier Kroetz Sveikinimų koncertas („Teatr Rozmaitości“, Varšuva, teatras „Łaźnia Nowa“, Krokuva; Krokuvos festivalis „Dieviškoji komedija“)
* 2015 pagal Michailą Bulgakovą Šuns širdis (Uppsalos miesto teatras)
* 2016 Michail Durnenkov Ežeras (TR Warszawa, Lenkija)
* 2016 A. Čechov Žuvėdra (Reikjaviko miesto teatras, Islandija)
* 2016 Halldór Laxness Salka Valka (Reikjaviko miesto teatras)
* 2017 A. Čechov Trys seserys (LNDT)
* 2018 Henrik Ibsen Lėlių namai (Göteborgo miesto teatras, Švedija)
* 2018 H. Ibsen Laukinė antis („Nacionalinė scena“, Bergenas)
* 2019 pagal Ödöną von Horváthą Vienos miško pasakos (VJT)
* 2019 A. Čechov Vyšnių sodas (Dramos teatras, Ciurichas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
Roberta Sirgedaitė

**Roberta Sirgedaitė** (g. 1995 m. balandžio 3 d.) – Lietuvos kino ir teatro aktorė.

## Biografija

2014 m. baigė Tarptautinę Amerikos mokyklą Vilniuje.

2014–2015 m. studijavo Londono Royal Holloway universitete prancūzų kalbą ir kiną.

2015–2019 m. LMTA studijavo Vaidybą. 2019–2021 m. VDU studijavo Žurnalistiką ir medijas.

2021 m. liepą – gruodį dirbo „Lietuvos ryto TV“ reportere, sukūrė ~50 reportažų.

2017–2022 m. su kolegėmis Saule Gotberge, Kamile Lebedyte ir Jurgita Maskoliūnaite grojo bosine gitara ir dainavo grupėje *kofewino*.

## Vaidmenys

### Teatre
* 2016 Gudmunduras Steissonas – Lukas	*Elžbieta*, rež. Algirdas Latėnas, VJT
* 2016 Mindaugas Nastaravičius – Pasirinkimas	*Silvija*, rež. Vidas Bareikis, VJT
* 2017 Ivan Vyrypaev – Iliuzijos	*Pirma moteris*, rež. V. Bareikis
* 2018 Thomas Mann – Manno laimė	*Baronaitė Ada*, rež. Gulnaz Balpeisova, VVMT
* 2019 Šiuolaikinio šokio performansas „Visas menas apie mus“	rež. Ieva Jackevičiūtė, MO muziejus
* 2019 „Vaiduokliškos teatro istorijos“ *Chaja Kupricienė*, NKDT
* 2019 Ingrid Lausund – Bestuburiada	*Šmit*, rež. Aldona Vilutytė, NKDT
* 2020 Agnius Jankevičius – Tuščia kėdė	*JB band narė*, rež. A. Jankevičius, NKDT ir VšĮ Raudondvario menų inkubatorius
* 2020 Gytis Padegimas – Pirmeiviai	*Polė Tendžiulytė*, rež. G. Padegimas, NKDT
* 2020 Elektra pagal Sofoklio, Euripido, Aischilo tekstus – *Ifianasė*, rež. Jaša Koceli, NKDT
* 2021 Paulina Okunytė – Mirgėjimai	*Eva Až*, rež.  Augustas Gornatkevičius, NKDT
* 2021 Kristina Marija Kulinič – SoDra, Mon Amour ***Snaiguolė***, rež. Gildas Aleksa, Menų spaustuvė

### Kine
* 2017 Klaudija Matvejevaitė – Paskutinė diena (trumpametražis) *Sonia*, rež. K. Matvejevaitė
* 2018 Laura Tamošiūnaitė – Laimei einant užmigęs buvau *duktė Lilita*, rež. L. Tamošiūnaitė
* 2018 Haruki Murakami – Yesterday	*Erika*, rež. Laurynas Valkiūnas
* 2018 Justinas Krisiūnas ir Julius Paškevičius Širdys ***Milda***, rež. J. Krisiūnas
* 2019 Karolis Kaupinis Nova Lituania *Julytė*, rež. K. Kaupinis
* 2021 Ieva Šakalytė – Virstant žvėrim *Algina*, rež. I. Šakalytė

### TV
* 2022 Netflix serialas „Blood, Sex & Royalty“, * Jane Seymour*, rež. James Bryce
* 2023 LRT/Telia TV serialas „Trolių ferma“, *žurnalistė Kristina Dagytė* rež. Ernestas Jankauskas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
* IMDb profilis
* Ankstesnis „Aktorių gildijos“ profilis
### Video
* 2018 m. lapkričio 17 d. interviu LTV
* 2020 m. gegužės 5 d. Trumpas interviu NKDT
* 2021 m. kovo 10 d. interviu tinklalaidėje „Po premjeros“
* 2021 m. vasario 8 d. Aktorės showreel
Dado Coletti

**Dado Koletis** (*Dado Coletti*, g. kaip *Riccardo Broccoletti* 1974 m. rugpjūčio 27 d.) – Italijos kino aktorius, balso aktorius, radijo ir televizijos laidų vedėjas.

## Biografija
Rikardas Brakoletis gimė Romoje, mokėsi Enco Garinėjaus kino mokykloje, debiutavo Romos „Sistina“ teatre. Lankė pantomimos ir dubliavimo kursus. Pradėjo vesti laidas vaikams, 1991–1994 m. dirbo „Disney Club“ televizijoje. 1998–1999 m. jis vėl vedė „Disney Club“ programą kartu laidų vedėju Frančesku Barberiniu. 1999 metais jis vedė „Rai 1“ televizijos laidą *Big!*

1999 m. debiutavo kaip kino aktorius Luidžio Perelio filme „Morte di una ragazza perbene“. „Rai Isoradio“ radijo laidų vedėjas.

Televizijos Rai 1, 2 ir 3 kanaluose vedė, įgarsino laidas „Telethon“, „Vienas už visus“ (*Uno per tutti*), „GNU“, „Sereno variabile“, „Festa italiana“ ir kt.

## Filmografija
* „Laureatai“ (1995 m.)
* „Garbingos mergaitės mirtis“ (1999 m.)
* „Pietų Kensingtonas“ (2001 m.)
* „Mano gyvenimas su žvaigždėmis ir juostelėmis“ (2003 m.)
* *Labas rytas, mama!*, TV filmas (2021 m.)

## Šaltiniai
Greta Šepliakovaitė

**Greta Bendžė** (g. 1996 m. balandžio 24 d. Zarasuose) – Lietuvos kino ir teatro aktorė, dainininkė, edukatorė.

## Biografija
Mokėsi Zarasų Ąžuolo gimnazijoje, Zarasų menų mokykloje (fortepijono klasėje) ir Visagino Česlovo Sasnausko menų mokykloje (dainavimas, muzikinis teatras).

Nuo 2014 m. aktyvi dainuojamosios poezijos atlikėja. 2021 m. dalyvavo TV laidose „Lietuvos balsas“ (8 sezonas).

Plačiai vykdo edukacines veiklas.

## Vaidmenys

### Teatre
* 2016 Mindaugas Nastaravičius Pasirinkimas 	*Karolina*, rež. Vidas Bareikis, VJT
* 2017 Ivan Vyripajev Būtis Nr 2	*Antonina Velikanova* , rež. V. Bareikis, No Theatre
* 2017 Justas Tertelis Sudie, Idiotai!	*Miglė*, rež. V. Bareikis, No Theatre
* 2017 Spektaklis vaikams  Tuku Tuku	rež. Ieva Jackevičiūtė
* 2018 Bernard-Marie Koltes Roberto Zucco	*Mergaitė*, rež. Augustas Gornatkevičius, JMDT
* 2018 Spektaklis vaikams Aštuntadienis	rež. I. Jackevičiūtė
* 2019 Siuolaikinio šokio performansas „Visas menas apie mus“	rež. I. Jackevičiūtė
* 2019 Agnius Jankevičius NIGGAZ	*Mokytoja Laimė*, rež. A. Jankevičius, KMKT
* 2019 *G.Šepliakovaitė „Gulbė juoda“ Autorė ir atlikėja*
* 2019 Spektaklis vaikams 7 ratai	rež. I. Jackevičiūtė, KMKT
* 2019 Daiva Čepauskaitė Lė- kiau-lė-kiau	*Greta*, rež. Eglė Kižaitė, NKDT
* 2019 Ingrid Lausund Bestuburiada	rež. Aldona Vilutytė, LMTA ir NKDT
* 2020 A.Jankevičius Tuščia kėdė	*JB band narė*, rež. A. Jankevičius, NKDT ir VšĮ Raudondvario menų inkubatorius 
* 2020 Gytis Padegimas Pirmeiviai	*Morta Grikšaitė-Vaičkienė*, rež. G. Padegimas, NKDT
* 2020 Elektra pagal Sofoklio, Euripido, Aischilo tekstus	Elektra, rež. Jaša Koceli, NKDT
* 2021 Paulina Okunytė Mirgėjimas	*Ona Rutkauskienė*, rež. A. Gornatkevičius, NKDT
* 2021 Vydūnas Ne sau žmonės	*Aliutė, Daiva, Gamtos jėgos, Kabareto mergina*, rež. Jonas Vaitkus, NKDT
* 2021 Emilių Emilis	*Emilis*, rež. A. Gornatkevičius, NKDT
* 2022 Babelio bokštas/Planet Earth/Game Over/Reset	Swanhilld, rež. Hilde Brinchmann, NKDT
* 2022 Tinder dates, rež. Gabrielė Tuminaitė/Stas Žyrkov (Ukraina)/Kirilas Glušajevas, VVMT

### Kine
* 2018 „Širdys“, rež. Justinas Krisiūnas

## Įvertinimas
* 2020 m. „Fortūnos“ diplomas už vaidmenis spektakliuose „Pirmeiviai“ ir „Elektra“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
* Atliekamos dainos
Šiaurės Platas

**Šiaurės Platas** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose; šiaurinė Plato ištaka (Misūrio baseinas). Prasideda keliomis ištakomis šiaurės-vidurio Kolorade, Uoliniuose kalnuose (Medisin Bou, Parko ir Triušio Ausų kalnagūbriuose). Teka į šiaurę pro Vajomingą, ties Kasperiu pasuka į rytus, pietryčius, pasiekia Nebraskos valstiją. Ties Nort Platu susilieja su Pietų Plato upe ir sudaro Platą.

Didžiausi intakai: Svitvoteris (kairysis), Laramis, Medisin Bou (dešinieji).

Ties Nebraskos–Vajomingo riba upės slėnis išplatėja iki 80 km (vad. Gošen Holas). Upė daugelyje vietų užtvenkta (drėkinimo, hidroenergetikos, potvynių valdymo reikmėms). Pagrindiniai miestai prie Šiaurės Plato: Kasperis, Daglsasas (Vajomingas), Skotsblufas, Giringas (Nebraska).

## Šaltiniai
Milkas

**Milkas**, kitaip ***Milk Riveris*** arba ***Pieno upė*** – upė Kanadoje (Alberta) ir Jungtinėse Amerikos Valstijose (Montana); Misūrio kairysis intakas. Prasideda Montanoje, Gleišerio apygardoje, dviem ištakomis, ištekančiomis iš Uolinių kalnų Indėnų juodakojų rezervacijoje. Šios ištakos (Saut ir Midl Forkai) teka į šiaurės rytus ir Kanados teritorijoje susilieja į Milką. Upė teka ~160 km į rytus, tada pasuka pietryčių link ir grįžta į Montanos teritoriją. Toliau per šią valstiją teka į rytus. Įsilieja į Misūrį žemiau Našua, už keleto kilometrų į šiaurės rytus nuo Fort Peko užtvankos ir tvenkinio.

Didžiausias intakas – Prancūzų upė (kairysis).

Pagrindinis miestas prie Milko – Havras. Ties juo upė 1939 m. patvenkta Fresno užtvanka (drėkinimo reikmėms).

„Pieno upės“ vardą dėl balkšvo vandens suteikė amerikiečių keliautojas Meriveteris Luisas.

## Šaltiniai
Šajenas (Šiaurės Raudonoji upė)

**Šajenas** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Šiaurės Dakotoje; Šiaurės Raudonosios upės (Red Riverio) kairysis intakas (Vinipego ežero baseinas). Prasideda centrinėje valstijos dalyje, Šeridano apygardoje. Teka į rytus pro Dvasių ežero sijų rezervaciją, tada į pietus pro Vali Sitį. Ties Lizbenu pasuka į šiaurės rytus ir susilieja su Raudonąja upe už 16 km į šiaurę nuo Fargo.

Tai ilgiausia vien Šiaurės Dakotos teritorija tekanti upė. Vidurupyje patvenkta Boldhido užtvanka (sudarytas Aštabulos tvenkinys). Lizbeno apylinkėse prie upės plyti vieni didžiausių prerijų plotų valstijoje – Šajeno nacionalinė prerija.

Upė pavadinta pagal indėnus šajenus.

## Šaltiniai
Smoki Hilas

**Smoki Hilas** ( – 'dulsvųjų kalvų upė') – upė centrinėse Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kolorade bei Kanzase; Kanzaso upės dešinioji ištaka. Prasideda dviem ištakomis (Šiaurine ir Pietine šakomis) rytų Kolorade (Šajenų apygarda), Aukštosiose lygumose, į šiaurę nuo Šajen Velso. Abi šios ištakos teka į rytus, į Kanzasą, kur netoli Rasel Springso susilieja į Smoki Hilą. Toliau teka į rytus Kanzaso lygumomis. Ties Džankšn Sičiu susilieja su Repablikanu ir sudaro Kanzaso upę.

Didžiausi intakai: Salinas, Solomonas (kairieji).

Ties Kanapoliu patvenkta (1948 m.) potvynių reguliacine užtvanka. Didžiausi miestai prie Smoki Hilo: Elsvortas, Marketas, Lindsborgas, Salina, Abilinas.

Indėnų vadinta Okesisebu (*Oke-see-sebo*), amerikiečių – Padukų upe (*River of the Padoucas*).

## Šaltiniai
Arechauskas

**Arèchauskas**  (arba ***Orechovskas***) – miesto tipo gyvenvietė rytų Baltarusijoje, 27 km į šiaurės rytus nuo Oršos.

## Istorija

XIX a. priklausė Vysokajės valsčiui.

## Šaltiniai
Vysokajė (Orša)

**Vysòkajė**  (; arba ***Vysokojė***, ) – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Oršos.

## Istorija

XIX a. buvo Oršos apskrities Vysokajės valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Klimavičų rajonas

**Klimavičų rajonas** – rajonas rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srities pietvakariuose. Centras – Klimavičai.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1924 m. liepos 17 d., 1938 m. jis priskirtas Mogiliavo sričiai.

## Gyvenvietės

Vienintelis miestas – Klimavičai.

## Šaltiniai