open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amerikanidai

**Amerikanidai** – žmonių didžioji rasė, gyvenanti Šiaurės ir Pietų Amerikoje.

Dažnai priskiriami mongolidams, bet turi daug skirtingų bruožų (pvz., epikanto nebuvimas). Amerikanidų savitumas nulemtas ilgos izoliacijos nuo kitų mongolidų. Dabar amerikanidų rasinė kategorija laikoma pasenusia.

## Požymiai
* Plaukai tiesūs, juodi
* Veidas:
** vidutiniškai ar silpnai plokščias
** dažnai stambus
* Akys tamsios, akių plyšiai platesni negu mongolidų, bet siauresni negu europidų.
* Nosis stambi, kartais iškila nugarėle.
* Epikantas retas, bet tarp vaikų pasitaiko gana dažnai. Vaikui augant ir aukštėjant nosies šakniai dažniausiai išnyksta.
* Galva dažnai didelė
* Ūgis vidutinis ar aukštas
* Dažnai kūnas masyvus, jei normaliai maitinasi.

## Mažosios rasės
Arizonos ir Kalifornijos indėnų oda tamsiausia.

Kartais išskiriamas *paleoamerikinė mažoji rasė*. Jos atstovai gyvena Ugnies Žemėje (pati pietinė Pietų Amerikos dalis) ir kai kuriose Amazonijos teritorijose.

Jiems būdinga dolichocefalija (ilgagalvystė), banguoti, net garbanoti plaukai (bakairių gentis), žemas ūgis. Kai kurių grupių (sirionų gentis) barzdotumas labiau išreikštas nei kitų indėnų. Kai kurie antropologai teigia, kad šie bruožai yra paveldėti iš seniausių Amerikos gyventojų, kurie atplaukė iš Melanezijos.

Kita, dabar jau praktiškai išnykusi grupė – *Patagonijos mažoji rasė*. Jos atstovai buvo labai aukšti, jie buvo brachicefalai, jų nosys buvo tiesios, veidas stačiakampis, su išreikštais skruostakauliais, plačiu apatiniu žandikauliu. Oda buvo tamsiai ruda.

## Šaltiniai
Pasaulio muitinių organizacija

**Pasaulio muitinių organizacija**, sutr. **PMO** () - tarptautinė organizacija, vienijanti daugelio pasaulio valstybių muitines. Šiuo metu ši organizacija turi daugiau kaip 170 narių. Būstinė įsikūrusi Briuselyje (Belgija).

Pasaulio muitinių organizacijos pagrindinė veikla ir siekiai yra padėti valstybėms derinti tarpusavyje muitinės veiklą, teisės aktus, taip gerinant tarptautinės prekybos sąlygas verslo partneriams įvairiose šalyse. 

Nors savo veiklą pradėjo dar 1947 m., formaliai ši organizacija buvo įkurta 1952 m. pavadinimu "Muitinių bendradarbiavimo taryba" (). 1994 m. pervadinta į Pasaulio muitinių organizaciją.

Pasaulio muitinių organizacija parengė rekomendacijų ir konvencijų, susijusių su muitinės veikla, taip pat teikia pagalbą valstybių muitinių tarnyboms. Pasaulio muitinių organizacija sukūrė Harmonizuotą prekių aprašymo ir klasifikavimo sistemą (), kurią naudoja dauguma pasaulio valstybių prekių klasifikavimui ir mokesčių (pvz., muito tarifo) nustatymui. Europos Komisija šios sistemos pagrindu parengė Europos Bendrijų kombinuotąją nomenklatūrą.

2005 m. birželio mėn. Pasaulio muitinių organizacija parengė Standartus dėl pasaulinės prekybos saugumo ir skatinimo (), tarptautinį dokumentą, kuriame išdėstoma 17 rekomendacijų (standartų) dėl saugumo, prekybos skatinimo, kovos su korupcija, mokesčių rinkimo ir kt.

Pasaulio muitinių organizacija glaudžiai bendradarbiauja su Europos Sąjunga, Jungtinių Tautų Organizacija ir Interpol'u.

Dabartinis PMO generalinis sekretorius yra prancūzas Michel Danet.

Lietuvos muitinė šios organizacijos pilnateise nare tapo 1992 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (anglų ir prancūzų k.)
* Pasaulio muitinių organizacijos struktūra 
* PMO narių sąrašas
Marlene Dietrich

**Marlene Dietrich** (1901 m. gruodžio 27 d. Berlyne, Vokietijos imperija – 1992 m. gegužės 6 d. Paryžiuje, Prancūzija) – viena garsiausių pasaulio aktorių, dainininkė, tapusi savo laikmečio simboliu.

## Biografija
Gimė pasiturinčioje policijos leitenanto šeimoje. Tėvas mirė, kai jai tebuvo vos šešeri. Ankstyvaisiais metais buvo mokoma privačių mokytojų namuose, vėliau lankė Berlyno Augustos Viktorijos, o 1918 m. baigė Viktorijos Luizos mokyklą. Anksti pradėjo mokytis groti įvairiais muzikos instrumentais. 1917 m. birželį, vykstant Pirmajam pasauliniam karui, M. Dietrich pirmą kartą dalyvavo viešame Raudonojo Kryžiaus organizuotame koncerte.
Pradėjusi kabareto dainininke, choriste ir kino aktore Berlyne 1920 m. ji tapo pirmąja vokiečių aktore, susilaukusia pripažinimo ir šlovės Holivude. Amerikos filmų institutas jai suteikė 9 vietą per visą pasaulio kino istoriją, tačiau aukščiau jos tame sąraše nėra nė vienos dainuojančios aktorės.

## Kūryba
### Filmografija
Manoma, kad pirmoji rolė kino filme — dar 1919 m. nebyliojo kino juostoje. Nuo 1930 m. vaidindavo garsinėse kino juostose.

### Diskografija
1928-1978 m. laikotarpiu išleista 40 singlų vokiečių, prancūzų ir anglų kalbomis, 3 studijos albumai (*Overseas* (1951 m.), *Die neue Marlene* (1965 m.) ir *Marlene singt Berlin, Berlin* (1965 m.), 4 koncertiniai albumai, įvairiose šalyse išleista Marlene Dietrich muzikos rinktinių albumų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Marlene Dietrich
* Marlene Dietrich kolekcija 
* Fotogalerija
* Marlene Dietrich – „Sag' Mir, Wo Die Blumen Sind“ Youtube įrašas (daina)
* Marlene Dietrich – Lili Marlene Youtube įrašas (daina)
The Carpenters

**The Carpenters** – populiarus JAV lengvosios popmuzikos brolio ir sesers Ričardo (g. 1946) ir Karen (1950–1983 m.) duetas iš Konektikuto valstijos. Duetas buvo itin populiarus aštuntame  praėjusio šimtmečio dešimtmetyje, kuomet buvo išpirkta daugiau nei 100 mln. jų muzikinių albumų. Duetas iširo 1983 m. Karen mirus nuo anoreksijos.

## Diskografija
* Ticket to Ride – 1969;
* Close to You – 1970;
* Carpenters – 1971;
* A Song for You – 1972;
* Now & Then – 1973;
* Horizon – 1975;
* A Kind of Hush – 1976;
* Passage – 1977;
* Christmas Portrait – 1978;
* Made in America – 1981;
* Voice of the Heart – 1983;
* An Old-Fashioned Christmas – 1984;
* Lovelines – 1989;
* As Time Goes By – 2001.

## Nuorodos
* ;
* Carpenters - Only yesterday;
* Carpenters - Yesterday Once More (Karaoke);
* The Carpenters - Top Of The World.
Jonas Meškelevičius

**Jonas Meškelevičius** (1950 m. balandžio 5 d. Pleškučių kaime, Klaipėdos raj. – 2005 m. sausio 5 d. palaidotas Priekulėje) – lietuvių skulptorius, gyvenęs ir kūręs Užupyje, Vilniuje.

Vilniaus Universiteto bibliotekos bareljefinių durų autorius. Kūrė akmens, medžio, metalo skulptūras.

## Biografija
1971–1977 m. studijavo skulptūrą Valstybiniame dailės institute. Jo diplominis darbas „Kartos“ (1977) buvo įgyvendintas Vilniaus universitete. 1975 m. surengė pirmąją personalinę parodą.

J. Meškelevičius sukūrė K. Sirvydo biustą Anykščių bažnyčioje (1982), paminklą režisieriui J. Vaičkui (1983) ir rašytojai Šatrijos Raganai (1985) Mažeikiuose, skulptūras „Laisvės angelas“ (1988) ir „Patrimpas“ (1989) Alytuje, „Aušrinė“ (1986) Radviliškio aikštėje.

1989 m. Krasnojarsko srityje, Rešotų lageryje (Rusija) J. Meškelevičius pastatė paminklą „Tremtyje žuvusiems“.

Vienas įspūdingiausių J. Meškelevičiaus kūrinių – bareljefinės Vilniaus universiteto bibliotekos durys (1996–2001).

Daugelį darbų skulptorius sukūrė dirbdamas simpoziumuose ir pleneruose. J. Meškelevičiaus kūriniai saugomi Lietuvos dailės, Nacionaliniame M. K. Čiurlionio dailės muziejuose, Klaipėdos paveikslų galerijoje, Tretjakovo galerijoje.

Skulptorius palaidotas Priekulėje.

## Nuorodos
* Lietuvos dailininkų sąjungos mėnraštis (PDF)
Faktas

**Faktas** ( – kas atlikta) – informacija apie realų pasaulį, tai, kas iš tiesų egzistuoja, tai kas patikrinta, yra tiesa, iš tiesų įvyko.

Faktai naudojami kaip argumentas ginče (istoriniai, moksliniai faktai). Moksliniai faktai grindžiami eksperimentų ar stebėjimų duomenimis. Įvairių šaltinių pateikiami faktai gali būti taip pat ir abejotini ar akivaizdžiai klaidingi.
Juozas Mažeika

**Juozas Mažeika:**

* Juozas Mažeika (1907) – operos solistas;
* Juozas Mažeika (1927) – architektas, pedagogas, dailininkas;
* Juozas Mažeika (1952) – politikas.
Perlojos respublika

**Perlojos respublika** – autonomiškas teritorinis darinys, oficialiai įkurtas 1918 m. lapkričio 13 d., panaikintas 1919 m. gegužės 2 d., faktiškai gyvavo iki 1922–1923 metų. Vadovas Jonas Česnulevičius (1897–1952). Respublikai priklausė Perloja ir 10 gretimų kaimų (Dvarčiai, Trakiškiai, Žiūrai, Mančiagirė ir kiti).

Herbe buvo vaizduojamas stumbras.

## Istorija

1918 m. pasibaigė Pirmasis pasaulinis karas. Perloja tuo metu atsidūrė Lenkijos ir Rusijos interesų sankirtoje. 1918 m. lapkričio 13 d. susirinkę Perlojos gyventojai išrinko Perlojos parapijos komitetą, kuris pirmiausia turėjo užtikrinti gyventojų apsaugą ir tvarką. Komiteto vadovu išrinktas Jonas Česnulevičius. Respublikoje veikė savigynos būrys, milicija, teismas, kalėjimas, dirbo keli eiguliai. Dokumentai buvo tvirtinami vienu antspaudu, vartota tik lietuvių kalba. Iš pradžių naudotas bažnytinis antspaudas, vėliau sukurtas naujas, kuriame, pagal Joną Matusą, buvo įrašytas kunigaikščio Perlio vardas. Vėliau komitetui pradėjo vadovauti kunigas A. Petkelis, be to tapęs ir karinių, ir partizaninių veiksmų vadu.

Savigynos būryje buvo 80 ginkluotų vyrų, jiems vadovavo Juozas Lukoševičius. Kariuomenei teko kovoti tiek prieš lenkus, tiek prieš rusus, taip pat ir vėliau, jau tapus Lietuvos dalimi. Pasak J. Matuso, Perlojos savigynos būrys apsišaudė ir su 1919 m. atvykusia centrine Lietuvos delegacija. 1919 m. sausio 6 d. savigynos būrys apšaudė iš Rusijos grįžtantį lenkų kariuomenės dalinį, sudarytą iš šimto karių, kelis jų sužeidė bei nukovė.

1919 m. rudenį Perloją užėmė bolševikai, išbuvę iki kitų metų pradžios, kuomet juos išstūmė iki Varėnos prasiveržusi Lietuvos kariuomenė. Lenkų puolimo metu Lietuvos kariuomenei teko atsitraukti iki Daugų. 1925 m. vasario 3 d. Tautų Sajungos taryba panaikino 20 km neutraliąją zoną tarp Lietuvos ir Lenkijos kontroliuojamų teritorijų, į kurią pateko ir Perlojos respublika. Tokiu būdu Perlojos parapijos teritorija buvo padalinta perpus tarp šių šalių.

## Šaltiniai
Fortas (reikšmės)

Žodis **fortas** reiškia:

* Fortas – įtvirtintas statinys;
** Kauno tvirtovės fortai:
*** I Kauno fortas;
*** II Kauno fortas;
*** VI Kauno fortas;
*** IX Kauno fortas;
** Agros fortas – statinių kompleksas Indijoje;
** Zelandijos fortas – fortas Paramaribe;
* Fort – Ukrainos šaulių ginklų gamybos kompanija;
* Fortas – lietuviško alaus markė;
* Fortas – lietuviškų restoranų tinklas;
* Fort – pavardė.

Sandas miestų pavadinimuose. Paprastai tai miestai, kurie pradėjo formuotis apie karinius įtvirtinimus (fortus ar blokhausus):
* Vju Fortas – miestas Sent Lusijoje;
* Fort Loderdeilas – miestas Floridoje;
* Fort Makleodas – gyvenvietė Albertoje (Kanada);
* Fort Saskačevanas – miestas Albertoje (Kanada).
Čypiškiai

**Čypiškiai** (arba ***Čipiškiai, Čipiškis***) – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Skapiškis. Iš šiaurės ir šiaurės rytų prieina Virbališkių miškas, pietiniu pakraščiu teka Mituva.

## Istorija

Kaimo apylinkės minimos nuo XVIII a., XIX a. priklausė Civinskių valdomam Mituvos dvarui, vadintas palivarku arba užsieniu. Pirmasis valdė Upytės miesto regentas Justinas Civinskis, o po jo mirties 1824 m. atiteko sūnui Jeronimui Mykolui. Jis dalyvavo 1831 m. sukilime, o pralaimėjus pasitraukė į Prancūziją. Valdžia palivarką konfiskavo ir vėliau įkūrė Čypiškių valstybinį dvarą. Į vienkiemius pradėtas skirstyti 1937 m.

Čypiškiai sunyko vykstant melioracijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Róisín Murphy

**Róisín Marie Murphy** (*Rošyn Meri Merfi*; g. 1973 m. liepos 5 d.) – airių elektronikos muzikos atlikėja, dainų tekstų autorė, prodiuserė.

Išgarsėjo būdama dueto Moloko dalimi. Jos partneris buvo ir jos tuo metu vaikinas Markas Brandonas. Kai pora išsiskyrė, 2005 metais Róisín išleido debiutinį albumą *[[Ruby Blue]]*. Antrasis solinis albumas *[[Overpowered]]* buvo išleistas 2007 metais. Albumas sulaukė plataus kritikų ir atlikėjos muzikos gerbėjų pripažinimo.

## Biografija

Róisín Murphy užaugo Arklou miestelyje Airijoje. Nuo pat mažų dienų pasižymėjo nekomformistiniu požiūriu į pasaulį. Devynerių metų sutaupytus pinigus išleido plaukų nukirpimui ežiuku. Kai jai buvo dvylika metų, su šeima išsikraustė į Mančesterį Anglijoje. Čia ji susižavėjo septintojo dešimtmečio mada. Ilgai slėpė savo sugebėjimus ir nedainavo.

Po trejų metų gyvenimo Mančesteryje Róisín tėvai išsiskyrė ir grįžo atgal į Airiją. Murphy pareikalavo, kad ją paliktų Anglijoje, nes nemanė, jog motina pajėgi ja pasirūpinti. Metus gyveno su geriausia drauge, kol gavo paskolą ir galėjo nuomuotis butą šalia. Mokykloje iš jos buvo tyčiojamasi, tačiau čia ji susidraugavo su „keistais vaikinais, kurie vilkėjo juodai“. Vėliau išsikraustė į Šefildą, kur pradėjo lankytis naktiniuose klubuose ir buvo įkvėpta Vivienne Westwood kūrybos.

## Karjera
### Moloko (1994–2003)

1994 metais susipažino su Marku Brandonu. Abu padarė keletą įrašų, Markui patiko teatrališkas Róisín interpretavimas. Jie pradėjo susitikinėti ir pasirašė sutartį su Echo Records bei išleido debiutinį albumą *[[Do You Like My Tight Sweater?]]*, fraze, nuo kurios jie pradėjo savo pažintį. Albumas buvo trip hopo, funk ir electronic dance mišinys. Kitas albumas *[[I Am Not a Doctor]]* apėmė panašų muzikinį spektrą, o dainos Sing It Back Boriso Dlugoscho remiksas sulaukė tarptautinės sėkmės ir pateko į 110 rinkinių albumų.

2001 metų spalį išleistas trečiasis Moloko albumas *[[Things to Make and Do]]*, kuriame panaudota daugiau gyvos instrumentinės muzikos. Albumas pasiekė trečią vietą Jungtinės Karalystės čartų lentelėje, o „The Time Is Now“ tapo sėkmingiausia dueto daina Britanijoje, pasiekusi trečiąją vietą. 2003 metais išleistas paskutinis Moloko albumas „Statues“. Po to duetas iširo. 

### Solo karjera (2004-dabar)

Pirmajį solo albumą, pavadintą *[[Ruby Blue]]*, Róisín Murphy išleido 2005 metų birželį su Echo Records. Daina „Ruby Blue" buvo įtraukta į amerikiečių serialo Grėj Anatomija (rodomo per LNK, angl. Grey’s Anatomy) garso takelį.

2006 metais Róisín Murphy pasirašė sutartį su EMI ir naujas singlas „Overpowered“ išleistas 2007 metų liepos 2 dieną. Antrasis singlas „Let Me Know“ pasiekė klausytojų ausis rugsėjį, o spalį išleistas ir albumas *[[Overpowered]]*.

Tą patį rudenį Róisín Murphy buvo nominuota *MTV Europe Music Award for Best Interact*.

## Diskografija

* 2005: *[[Ruby Blue]]*
* 2007: *[[Overpowered]]*
* 2015: *Hairless Toys*
* 2016: *Take Her Up to Monto*
* 2020: *Róisín Machine*
* 2023: *Hit Parade*

## Nuorodos

* Official Róisín Murphy website 
*
Ritchie Valens

**Ritchie Valens** (1941 m. gegužės 13 d. Kalifornija – 1959 m. vasario 3 d.) – populiarus praėjusio šimtmečio vidurio JAV muzikos atlikėjas, dainų kūrėjas, kurio muzikinė karjera truko tik 8 mėnesius, žuvęs aviakatastrofoje.

Nežiūrint to, jis tapo ispaniškos rokenrolo pakraipos pradininku JAV muzikoje. Jo žinomiausias kūrinys – „La Bamba“. Apie Ritchie Valens sukurtas meninis filmas, o jo žūtis įkvėpė Don McLean parašyti garsiąją baladę „American pie“.

## Nuorodos

* Oficialus Ritchie Valens tnklalapis 
* Ritchie Valens mėgėjų Forumas
* 
* La Bamba
* Ritchie Valens Oh Donna
* Oh Donna – autorinis atlikimas
Don McLean

**Donald McLean** (g. 1945 m. spalio 2 d.) – populiarus JAV dainininkas, baladžių atlikėjas, dainų autorius.

Labiausiai išpopuliarėjo 1971 m. albumo baladėmis „American Pie“ – inspiruota Ritchie Valens žūties , ir „Vincent“, kuri skirta Vincentui Van Gogui.

Don Mc Lean gimė 1945 m. Niujorke. Jo protėviai buvo kilę iš Škotijos.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus Don McLean ir American Pie tinklalapis
* Allmusic
* 
* American Pie iš YouTube
* Vincent (Starry Starry Night) – Don McLean iš YouTube
Kultūros barai

**Kultūros barai** – kultūros ir meno mėnesinis žurnalas, leidžiamas nuo 1965 m. Vilniuje.

## Istorija
Skirtas profesionaliam įvairių meno reiškinių bei visuomeninių įvykių aptarimui ir kritikai, reziume anglų kalba. 2006 m. žurnalo tiražas siekė 2500 egzempliorių.

## Redakcija
Vyriausioji redaktorė – Laima Kanopkienė, skyrių redaktoriai – Almantas Samalavičius, Ramunė Marcinkevičiūtė, Šarūnas Nakas. Redakcinė taryba: Egidijus Aleksandravičius, L. Briedis, Alfredas Bumblauskas, E. Bundzaitė, R. Goštautienė, G. Jankevičiūtė, D. Katkus, Darius Kuolys, Stasys Laurinaitis, R. Raud, T. Remeikis, L. Ruokytė, Tomas Venclova (2009 m. pasitraukė).

## Redaktoriai
* Emilija Kulakauskienė – 1965 m.
* Aleksas Baltrūnas – 1965–1972 m.
* Vidminas Vizgirda – 1978–1980 m.
* Osvaldas Aleksa – 1985 m.
* Vilhelmas Chadzevičius – 1986–1992 m.
* Bronys Savukynas – 1992–2008 m.
* Laima Kanopkienė – nuo 2008 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Čypeliai

**Čypeliai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Skapiškio. Teka Svalia ir Sūrupis, iš pietvakarių prieina Virbališkių miškas. 2021 m. duomenimis, kaime deklaruoti 3 gyventojai, bet nuolat gyvenančių žmonių nebėra.

## Etimologija

Spėjama, jog kaimo pavadinimas kilo iš pavardės *Čypelis*.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas 1694 m., priklausė Mituvos dvarui, buvo 3 laisvųjų valstiečių sodybos. 1774 m. minimi 4 ūkiai, 1775 m. vadinamas kaip Juozapo Civinskio valda. XIX a. kaimas augo: 1876 m. jame buvo 8 ūkiai, 1888 m. – 11. 1915 m. einant Pirmojo pasaulinio karo frontui kaimas sudegė. 1923 m. Čypeliuose buvo 11 sodybų, valdyta 153 ha žemės. 1928 m. per žemės reformą kaimas išskirstytas į 12 vienkiemių, bendrai nuosavybei paliktas žvyrynas. 1932 ir 1936 m. iškasus griovius, kaimo žemė nusausinta. 1942 m. kaime buvo 10 ūkių ir 51 gyventojas. 1944 m. per karo veiksmus sudegė 4 sodybos, nukentėjo dar kelių ūkininkų pastatai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čivai (Kupiškis)

**Čivai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Skapiškio. Iš šiaurės prieina Laukelių miškas, iš pietvakarių – Kuosėnų (Balos).

## Etimologija

Spėjama, kad kaimo pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Čivas*.

## Istorija

Manoma, kad 1672 m. Pienionių seniūnijos inventoriuje minimas Šlekelių kaimas ir gali būti Čiviai. Dabartiniu pavadinimu minimas nuo XVIII a. 1782 m. kaimas minimas kaip Kupiškio seniūnės Čartoriskos valda. Iki 1915 m. priklausė Ukmergės apskrities Puponių valsčiui, 1919–1946 m. – Rokiškio apskričiai, 1946–1950 m. – Kupiškio apskrities Skapiškio valsčiui, 1950–1962 m. – Pandėlio rajonui.

1950 m. sausio 19 d. įkurtas kolūkis „Naujas gyvenimas“. Vėliau buvo Laukelių kolūkio sudėtyje. Vykstant kaimo melioracijai, didžioji dalis gyventojų išsikėlė į Skapiškį ir šiuo metu likusi tik viena sodyba.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Iš Čivuose gimė istorikas Vytautas Merkys (1929–2012), skulptorius Jonas Jagėla (1945–2019).

## Šaltiniai
Alentežas

**Alentežas** () – regionas centro pietinėje Portugalijoje. Pavadinimas kilo nuo žodžių *além do Tejo* kas reiškia „anapus Težo“. Ši upė žymi šiaurinę Alentežo ribą ir skiria nuo Centro regiono. Pietuose ribojasi su Algarve, rytuose – su Ispanija, šiaurės vakaruose – su Lisabonos regionu. Plotas 31 152 km². Gyventojų skaičius – 776,6 tūkst. Regiono sostinė – Evora.

## Geografija

Regiono paviršius keičiasi nuo uolingų lygumų vakaruose iki granitinių kalvų Ispanijos pasienyje. Vienas pagrindinių objektų – Alkevos užtvanka ant Gvadianos upės. Regiono gamta saugoma *Serra de São Mamede, Vale Guadiana, Sudoeste Alentejano e Costa Vicentina* gamtos parkuose.

## Ekonomika

Verčiamasi žemės ūkiu, gyvulininkyste, medienos pramone. Tradicinė sūrių, Alentežo vyno gamyba, kumpio (*presunto*) gamyba. Marmuro gavyba, kamščių, alyvų aliejaus gamyba.

## Istorija

Miestų ir kaimų, ypač pietuose, kubo formos namai liudija ilgą maurų okupaciją. Žemėvalda čia visada buvo svarbi, labai populiarios tapo komunizmo idėjos – visi Alentežo gyventojai rėmė 1974 m. revoliuciją.

## Skirstymas

Alentežą sudaro 5 subregionai:
* Centrinis Alentežas
* Pajūrio Alentežas
* Aukštasis Alentežas
* Žemasis Alentežas
* Lezirija do Težas

## Miestai

Didžiausi miestai (gyventojų sk. su savivaldybėmis):
* Santarenas – 64,1 tūkst. gyv.
* Evora – 55,6
* Beža – 35,0
* Santjago do Kasenas – 31,1
* Benaventė – 27,1
* Odemira – 26,1
* Kartašas – 24,8
* Portalegrė – 24,7
* Almeirinas – 22,8
* Elvašas – 22,5
* Azambuža – 21,8
* Rio Majoras – 21,1
* Salvatera de Magušas – 20,2
* Korušė – 20,2
* Montemor o Novas – 18,6
* Ponte de Soras – 18,1
* Mora – 16,6
* Serpa – 16,2
* Eštremošas – 14,8
* Grandola – 14,2
* Sinešas – 13,6

## Nuorodos
* http://www.allentejo.com/
Mora (Portugalija)

**Mora** () – miestas pietryčių Portugalijoje, Alentežo regione, Bežos apskrityje. 8,0 tūkst. gyventojų (su savivaldybe 15,1; 2011 m.). Yra keletas architektūriškai svarbių bažnyčių, senovinis romėnų tiltas, Moros pilis. Šalia miesto yra Alkevos užtvanka ant Gvadianos upės.

## Istorija

Romėnų laikais dabartinio miesto vietoje buvo *Arucci* gyvenvietė. Vėliau užkariavę arabai ją pervadino į *Al-Manijah*. Miestas atkovotas iš arabų ir portugalų įkurtas 1295 m. Miesto statusą Mora įgijo 1988 m.

## Savivaldybė
Moros savivaldybė užima 958,4 km² plotą, 2011 m. gyveno 15 167 gyventojai. Be Moros miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Amareleža, Safara, Sobral da Adisa.

## Šaltiniai
Alkevos užtvanka

**Alkevos užtvanka** () – Gvadianos upės užtvanka pietryčių Portugalijoje, Alenteže, prie Moros miesto. Sudaro didžiausią ne tik Portugalijos, bet ir visos Vakarų Europos tvenkinį (plotas 250 km²). Tiekia hidroenergiją, naudojama irigacijai sausiausiame šalies regione. Užtvankos aukštis 96 m. Elektrinės galia 240 MW.

## Istorija

Statybos darbai pradėti valdant António de Oliveira Salazar, tačiau po Gvazdikų revolucijos 1978 m. nutraukti. XX a. paskutiniame dešimtmetyje Alkevos užtvankos statybos darbai atkurti. 2002 m. pradėtas formuoti tvenkinys, 2004 m. pradėjo veikti hidroelektrinė, o 2006 m. tvenkinys užpildytas.

## Išnašos
Beišehyras

**Beišehyras** () – ežeras Turkijoje, Ispartos ir Konijos provincijose. Didžiausias gėlas Turkijos ežeras. Kintant vandens lygiui plotas svyruoja nuo 600 iki 730 km². Ilgis – 45 km. Plotis – 25 km. Aukštis virš jūros lygio – 1115 m. Ežeras svarbus daugeliui migruojančių paukščių rūšių.
Ežero vanduo naudojamas drėkinimui.

Rytinis krantas lėkštas, vakaruose – kalnai, skiriantys Beišehyro ir Ehirdyro ežerų baseinus. Ežero apylinkėse aktyvūs karstiniai reiškiniai. Pietvakarinėje ežero dalyje yra karstinių šulinių. Ežere yra 32 salos.

Didžiausias miestas šalia ežero – Beišehyras.

## Nuorodos
* www.birdlife.org 
* www.planetware.com
Lietuvių kalbos salos

**„[[lietuvių kalba|Lietuvių kalbos]] salos“** – nedideli plotai už Lietuvos ribų, kuriuose kalbama lietuviškai. Jie yra sąlygiškai arti sienos su Lietuva, tačiau iš visų pusių atskirti kitakalbių (lenkų, latvių arba baltarusių).

Baltarusijoje lietuviškai kalbančių daugiausia apie Apsą, Gervėčius, Lazūnus, Varanavą, Rodūnią. Toliausiai nutolusi lietuvių kalbos sala yra Zasečiai (*Засеть*) netoli Zietelos. Pasienyje su Lenkija lietuviškai kalbama apie Punską, Seinus, Suvalkuose. Latvijoje lietuviškai kalbama visų pirma Latgaloje. Toliausiai nuo Lietuvos kalbama Ciskodo apylinkėse netoli Rėzeknės.

Baltarusijos lietuvių šnektos sparčiai nyksta, daug kur lietuviškai temoka tik senoliai. Šios šnektos labai vertingos lingvistiniu požiūriu, nes dėl savo izoliacijos nuo didžiojo kalbos arealo jos yra išlaikiusios savitų, archajiškų ypatumų. Lenkijos lietuvių kalba nežymiai skiriasi nuo Lietuvos tarmių, Latvijos lietuvių šnektos mažai tyrinėtos.

## [[Vietininkas|Vietininko]] vartojimas

XX a. 2-ojoje pusėje tik Gervėčių, Lazūnų ir Zietelos lietuviai tebeturėjo išlaikę visus keturis vietininkus (bendrinėje lietuvių kalboje paprastai vartojamas vienas). Labiausiai šie vietininkai vartoti Lazūnuose, o Zieteloje ir Gervėčiuose buvo labiau apnykę, šias formas turėjo ne visi daiktavardžiai, o tik reiškiantys gyvus padarus. Čia, be dviejų vietininkų, vartojamų pietų ir rytų aukštaičiuose (Jonas Jablonskis juos vadino vidaus vietininkais), vartojami dar du – pašalio vietininkai. Taip, pašalio esamasis vietininkas (arba adesyvas) pasako, kad veikėjas ar veiksmas yra prie pat tos vietos, kuri išreiškiama šiuo vietininku (pvz., *rugių pirkau žmogiep* – „rugių pirkau pas žmogų“), o pašalio einamasis vietininkas (aliatyvas) nurodo, kad veikėjas ar veiksmas artėja, juda prie tos vietos, kuri išreikšta šiuo linksniu (pvz., *mama daktarop važiavo* – „mama pas daktarą važiavo“).
Rodūnia

**Ródūnia** (arba ***Rodūnė***; , ) – miesto tipo gyvenvietė vakarų Baltarusijoje, prie Rodūnios upės, 20 km į pietus nuo Eišiškių ir 30 km į šiaurės vakarus nuo Lydos. Yra Rožinio Dievo Motinos bažnyčia (1929–1933 m.), Ješiva „Hafetz Chaim“ (pastatyta 1882 m.), XV a. žydų kapinės. Rodūnioje yra vidurinė mokykla, pradinė mokykla, prieglauda, vaikų darželis, kultūros namai, biblioteka, Rodūnios kraštotyros, turizmo ir ekologijos centras, vaikų dailės mokykla, ligoninė, bankas. Šiaurės vakaruose eina Baltarusijos valstybės siena su Lietuva.

## Etimologija

Rodūnios vardas kildinamas iš slaviško asmenvardžio *Radun* (
Radunskaja synagoga. Радунская сынагога (1920-29).jpg|Sinagoga apie 1920-29 m.
Radunskaja synagoga. Радунская сынагога (1933).jpg|Rabino laidotuvės 1933 m.
Raduń, Rynak. Радунь, Рынак (1901-39).jpg|Turgaus diena (iki 1939 m.)
Raduń, Rynak. Радунь, Рынак (1930-39).jpg|Miestelio aikštė tarpukaryje


## Gyventojai

### Lietuviai

1915 m. Rodūnios parapijoje buvo 9338 lietuviai. XX a. 2-ojoje pusėje vietos šnektą – pietų aukštaičių (vakarų dzūkų) – tyrė kalbininkai ir tautosakininkai, buvo rengiama lietuvių ir baltarusių mokslininkų ekspedicija.

Nuo seno Rodūnioje ir jos apylinkėse (Pelesa ir kiti aplinkiniai kaimai) buvo kalbama lietuvių kalba (pietų aukštaičių patarme). Rodūnios-Žirmūnų šnektą tyrinėjo švedų kalbininkas Olafas Brokas. Rodūnios ir Pelesos apylinkėse žodis „mėnuo“ vadinamas *dievaičiu*.

Aplink Rodūnią buvo apsistojusi prūsų gentis bartai, pralaimėję Didįjį prūsų sukilimą.

## Ekonomika

Didžioji dalis darbingo amžiaus gyventojų dirba paslaugų ir socialiniame sektoriuose. Apie 6 proc. darbingo amžiaus gyventojų dirba žemės ūkio gamybos kooperatyvuose „Radunsky“ ir „Dociški“, kurie specializuojasi jautienos ir kiaulienos gamyboje. 2006 m. Rodūnioje buvo tik viena pramonės įmonė – „Lidapiščekoncentraty“ bendrovė (daržovių džiovinimas).

Gyvenvietės teritorijoje yra Varanavo rajono vartotojų draugijos Rodūnios filialas „Kooptorg“, Varanavo rajono būsto ir komunalinių paslaugų įmonės būstų ir komunalinių paslaugų skyrius, respublikinės unitarinės įmonės „Grodnoenergo“ gamybos skyriaus „Lydos elektros tinklai“ Varanavo rajono elektros tinklų skyrius. Žaliavų bazė – durpės, žvyras, molis.

## Žymūs žmonės
* Izraelis Meir Cohen (1838–1933) – rabinas, halachistas ir moralistas; dvasinis Lenkijos ir Rusijos žydų lyderis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Radūnei – 620 metų 
* Radunės istorija
Estremosas

**Eštremošas** arba **Estremosas** () – miestas pietryčių Portugalijoje, Alentežo regione, Evoros apskrityje. 7,4 tūkst. gyventojų (savivaldybėje – 15 tūkst.). Tarptautinės svarbos baltojo marmuro gavybos centras. Yra pilis, senovinės architektūros marmuro statinių senamiestis.

## Istorija

Miestas įkurtas 1258 m.

## Savivaldybė
Eštremošo savivaldybė užima 513,8 km² plotą, 2011 m. gyveno 14 318 gyventojų. Be Eštremošo miesto kitos svarbesnės jos gyvenvietės: Veirošas, Arkošas, San Bento do Kortisas, San Lorenso do Mamporkaunas.

## Šaltiniai
Optimizavimas (matematika)

**Optimizavimas** – paieška apibrėžtos aibės elemento, kuriam tam tikro kriterijaus (vadinamo **tikslo funkcija**) reikšmė būtų maksimali (kitais atvejais – minimali). Matematikos šaka, nagrinėjanti tokių uždavinių sprendimą kartais vadinama **matematiniu programavimu**. Pastarasis pavadinimas kilęs iš to, kad šiais metodais buvo sudaromos ekonominės ir kitokios programos (planai).

Matematinio programavimo uždaviniai iškyla sprendžiant gamybos planavimo ir valdymo, projektavimo, perspektyvinio planavimo uždavinius.

## Išnašos
Varanavas

**Varanãvas**  (arba ***Varenãvas, Balatnà***; , ) – miestelis vakarų Baltarusijoje, 32 km į šiaurę nuo Lydos, 13 km nuo sienos su Lietuva. Rajono centras.

## Istorija

Minimas nuo 1536 m. XIX a. buvo miestelis ir palivarkas Lydos apskrities Benekainių valsčiuje. XX a. kurį laiką buvo Varanavo valsčiaus centras.

## Lietuvių kalba

Varanave ir jo apylinkėse anksčiau buvo plačiai vartojama lietuvių kalba (pietų aukštaičių tarmė). Ramaškonių šnektą aprašė Jonas Šukys.

## Istorinių vaizdų galerija

Viarenaŭ. Вярэнаў (1901-39).jpg|Miestelio aikštė
Viarenaŭskaja synagoga. Вярэнаўская сынагога (1901-39).jpg|Sinagoga
Viarenaŭ, Bałatničanka. Вярэнаў, Балатнічанка (1901-39).jpg|Upės Balatnos pakrantės
Viarenaŭ, Rynak. Вярэнаў, Рынак (1901-39) (4).jpg|Genamos karvės
Viarenaŭ, Rynak. Вярэнаў, Рынак (1930-39).jpg|Turgaus aikštė tarpukaryje


## Gyventojai

## Šaltiniai
Apsas

**Ãpsas**  () – agromiestelis Baltarusijoje, Breslaujos rajone, 16 km į rytus nuo Lietuvos sienos, prie kelio Breslauja–Vydžiai. Apylinkės centras. XX a. pradžioje pastatyta Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, 1903 m. rūmus pasistatė Pliateriai.

## Istorija
Apsas minimas 1500 m. Nuo 1569 m. – seniūnijos centras, iki 1795 m. – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestelis.

1676 m. minima bažnyčia, 1886 m. ji sudegė. 1794 m. gegužės 13 d. XVIII a. įsteigta mokykla. 1832 m. miestas tapo grafų Pliaterių valda.

1792 m. gegužės 15 d. prie Apso įvyko nedidelės Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės kautynės (Apso mūšis) su Rusijos imperijos kariuomenės daliniais. Napoleono kampanijos prieš Rusiją metu 1812 m. liepos 6 d. miestelyje įsikūrė Rusijos 1-osios vakarų armijos vado generolo Barklajaus de Tolio štabas, o liepos 11 d. – Prancūzijos kavalerijos korpuso vado maršalo Žano Polio Marato štabas.

1795–1843 m. Apsas priklausė Rusijos imperijos Vilniaus gubernijai, 1843–1915 m. Kauno gubernijai. XIX a. buvo miestelis, Zarasų (Novoaleksandrovsko) apskrities Apso valsčiaus centras. Pirmojo Pasaulinio karo metu miestelyje buvo įsikūrę Rusijos kariuomenės štabai, 1916 m. į jį iš Drujos nutiesta geležinkelio atšaka. 1920 m. Maskvos taikos sutartimi Sovietų Rusija Apsą pripažino Lietuvai; 1920 m. liepos 21 – spalio 9 d. jį kontroliavo Lietuvos Respublika. Želigovskio agresijos metu miestą užėmė Lenkijos kariuomenė. 1921 m. Rygos taikos sutartimi Sovietų Rusija Apsą pripažino Lenkijai. Okupavusi Lenkiją Sovietų Sąjunga Apso negražino Lietuvai, o prijungė prie Baltarusijos SSR. Antrojo pasaulinio karo metu nužudyta apie 200 miestelio gyventojų.


Opsa, Rynak. Опса, Рынак (1919-39).jpg|
Opsa, Rynak. Опса, Рынак (1920-39).jpg|
Opsa, Plater. Опса, Плятэр (1930-39).jpg|
Opsa, Plater. Опса, Плятэр (1919-39).jpg|


## Gyventojai
1790 m. buvo 19 sodybų, 1859 m. apie 11 sodybų, 163 gyventojų, 1921 m. – 106 sodybos, 714 gyventojų.

### Lietuviai
Apsas yra išlikusių šiaurės rytų lietuvių etninių žemių (Apso salos) rytų aukštaičių vilniškių tarmės centras. 1908 m. Apso valsčiuje lietuviškai dar kalbėjo 65 % gyventojų. Lenkijos okupacinės valdžios statistikos duomenimis, 1921 m. iš 8187 gyventojų 135 (14 %) buvo lietuviai. 1931 m. oficialiais duomenimis valsčiuje gyveno 3442 lietuviai. 1925–1937 m. Apso valsčiuje veikė Šv. Kazimiero draugija, turėjusi skyrius 17 kaimų, ir Ryto draugija, 9 kaimuose įsteigusi vaikų darželius, mokyklas, skaityklas.

1956 m., 1958 m., 1972 m., 1976 m., 1988 m. ir vėliau Apso lietuvių salą tyrė Lietuvos mokslų akademijos ekspedicijos. Apie 60 kaimų (Adomėniškė, Damošiai, Dvarčiniai, Misos, Pelekai, Petkūniškė, Šalakandžiai, Vainiūnai, Zabarninkai ir kt.) gyventojai mokėjo lietuviškai (1958 m. Šnektą plačiau tyrinėjo Elena Grinaveckienė 1960 m.)

2001 m. Apso apylinkėse (Pelekuose, Vainiūnuose, Ūsionyse) veikė Breslaujos rajono lietuvių draugijos įkurtos lituanistinės mokyklos.

## Literatūra
* J. Kudirka. Apso ir Pelekų lietuviškoji kultūra. 1997 m.

## Šaltiniai
Ciskodas

**Ciskodas** (; ) – gyvenvietė Latvijoje, Rėzeknės savivaldybėje, Sakstagalio pagaste, 12 km į pietvakarius nuo Rėzeknės. Yra mūrinė katalikų bažnyčia, statyta 1900 m., medinė cerkvė.

## Istorija
Kaimas minimas nuo 1593 m. Iki 1772 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikai.

## Lietuvių kalba
Krašte nuo seno gyventa lietuvių, jie save vadino lietuvininkais. Tai toliausiai į šiaurę nuo Lietuvos nutolusi lietuvių kalbos sala. Vietos lietuviai kalba rytų aukštaičių vilniškių tarme, iš dalies dzūkuoja. Šnektą 1911 m. nagrinėjo kalbininkai Kazimieras Būga ir Eduardas Volteris, 1925 m. – Petras Būtėnas, 1977 m. Kazimieras Garšva. K. Būga manė, kad lietuviai čia įsikūrė XII a.–XVI a. Daugiau jų atsikėlė XVII a., tai rodo daugybė lietuvių kilmės vietovardžių, pavardžių. Lietuviškuose Dieneliškių, Svedelių, Mažavaikių kaimuose po 1666 m. įsikūrė sentikiai rusai.

Daugiausia lietuvių būta palei kelią Daugpilis-Rezeknė – pleištas Kalupė-Silajaniai-Malinovka. 1851 m. Ciskodo parapijos 9 kaimų (Girnakaliai, Buodžiai, Kukučiai, Kurtiniai, Pilveliai ir kt.) 64 sodybose gyveno iki 400 lietuvių. 1977 m. lietuviškai kalbėjo 10, 1986 m. – du seniausi parapijiečiai.

## Šaltiniai
Palko sąsiauris

**Palko sąsiauris** - sąsiauris tarp Tamilnado valstijos Indijoje ir Šri Lankos salos. Jis jungia Bengalijos ir Manaro įlankas. Sąsiauris yra 64-137 km pločio. Į jį teka kelios upės, įskaitant *Vaigai* upę Tamilnade. Sąsiauris buvo pavadintas Roberto Palko, Madraso gubernatoriaus Britų Indijos laikais, vardu.

Pietinėje sąsiaurio daly per jį eina žemų salų ir rifų grupė, vadinama Adomo tiltu. Ramesvaramo sala sujungta su žemynu Indijoje Pambano tiltu.

Dėl seklumų ir rifų dideliems laivams sunku per jį perplaukti, bet maži žvejų laiveliai ir keltai juo plaukioja šimtmečiais. Dideli laivai turi plaukti aplink Šri Lanką. Pirmąkart laivybos kanalo statybos projektas buvo pateiktas dar britams valdant 1860 m. ir iki dabar įvairios komisijos nagrinėja pasiūlymus.

Kaip Lamanšo sąsiauris, Palko sąsiauris buvo iššūkiu ilgų distancijų plaukikams.

Indų epinė poema Ramajana, svarbus indų tekstas parašytas sanskritu, pasakoja kaip Rama su vanarų armijos pagalba per jūrą į Lanką pastatė akmeninį tiltą, kad išgelbėtų žmoną Sitą nuo Asurų karaliaus Ravanos. Ram Karmabhumi judėjimas, padrąsintas NASA nuotraukų, kuriose, pasak jų, matyti tilto liekanos, priešinosi laivybos kanalo statybai.
Žirmūnai (Varanavas)

**Žirmūnai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, Varanavo rajone, šalia kelio Lyda–Varanavas, 15 km į pietus nuo Varanavo. Viena iš lietuvių kalbos salų. Yra Švč. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia (1789 m.), Šv. Jono Krikštytojo koplyčia.

## Istorija

Minimi nuo XV a., priklausė Butrimų giminei. Joną Butrimą giminystės ryšiai siejo su Mantautais (tas pats Kirvio herbas). Dokumentuose rašėsi „iš Žirmūnų“. Žirmūnų dvare gimė garsus ATR architektas Karolis Podčašinskis. XIX a. buvo miestelis, Lydos apskrities Žirmūnų valsčiaus centras.

1961 m. kaimo vardu pavadintas naujai pastatytas Vilniaus Žirmūnų mikrorajonas.

## Lietuvių šnekta
Jau išnykusią Bastūnų ir Žirmūnų apylinkių lietuvių kalbą 1895 m. tyrė norvegų kalbininkas Olafas Brokas (darbas paskelbtas tik 1958 m.).

## Gyventojai


Žyrmuny. Жырмуны (2007).jpg|Radvilų rūmų griuvėsiai
Жырмуны. Касцёл Адшукання Св. Крыжа (01).jpg|Žirmūnų bažnyčia
Жирмуны, Вороновский район, Гродненская область, Беларусь 01.jpg|Centrinė Žirmūnų gatvė


## Šaltiniai

* Žirmūnai // globustut.by
* Žirmūnai // radzima.org
Adobe PageMaker

**Adobe Pagemaker** – kompanijos „Adobe“ sukurta maketavimo ir leidybos programinė įranga.

Didžioji dauguma leidybos darbų šiuo metu atliekama kompiuterinėmis programomis. 1984 m. firma „Aldus“ sukūrė naujos kartos kompiuterinę programą – PageMaker, kurią vėliau įsigijo „Adobe“. Praktiškai tada prasidėjo nauja knygų ir kitų leidinių parengimo era. Atsirado pirmoji kompiuterinė „leidybos sistema ant rašomojo stalo“, kitaip dar vadinama DTP ().

Su programa PageMaker galima per trumpą laiką kompiuteriu minimaliomis sąnaudomis parengti leidinį spaudai. Per visą šį laiką PageMaker versijos nelabai keitėsi. Tiek Aldus PageMaker 5.0, tiek Adobe PageMaker 7.0 galimybės yra labai panašios. Šalia tokių programų kaip Photoshop, Illustrator, FreeHand, CorelDraw, MS Word ir kt., PageMaker yra viena iš populiariausių maketavimo, leidybos ir grafinio dizaino programų, turinti visas leidybinei sistemai reikalingas funkcijas.

## Programos funkcijos
* gana paprasta naudoti, turi daug importavimo iš kitų programų filtrų
* palaikomi įvairūs tarptautinių organizacijų patvirtinti spalvų modeliai, todėl spalvos perteikiamos be problemų
* tekstą galima kloti labai dideliu tikslumu
* platus teksto parametrų reguliavimo arsenalas
* pasikeitus maketo parametrams, juos nesunkiai galima pritaikyti naujam leidiniui

PageMaker programa galima greitai parengti spaudai praktiškai bet kokio sudėtingumo publikacijas. Be kita ko, programa turi ir minusų – gana mažai piešimo įrankių, sunku dirbti su lentelėmis ir formulėmis.

## Naudojimas
Tobulėjant kompiuteriams ir programinei įrangai atsiranda vis naujų ir tobulesnių leidybos sistemų, kurių galimybės kur kas platesnės, nei PageMaker ir netolimoje ateityje galbūt šią programą pakeis kitos. Daugelis kompiuterinės leidybos specialistų pirmenybę atiduoda naujos kartos leidybinei programai Adobe InDesign, kuri be tų funkcijų, kurias turi ir PageMaker, atlieka daugybę kitų.

Lietuvoje PageMaker tubūt plačiausiai paplitusi leidybinė programa. Publikacijos parengtos PageMaker be problemų bus suprastos ir atspausdintos daugumoje Lietuvos spaustuvių arba konvertuotos į kitų formatų failus.

Didelę reikšmę PageMaker paplitimui turi ir tai, kad ši programa yra Adobe korporacijos – vienos iš leidybos ir dizaino programinės įrangos įrangos lyderių pasaulyje – produktas. Nedidelėms programinės įrangos gamintojoms, tokioms kaip QuarkXpress, CorelDraw ir kt. sunku konkuruoti su šia korporacija.
Kotės karalystė

**Kotės karalystė** (1410 - 1597 gegužės 27 d.) - senovės sinhalų karalystė Šri Lankoje, keletą kilometrų į pietus nuo sostinės Kolombo, klestėjusi XV a. Jos karalius Parâkramabâhu VI buvo paskutinis vietinis valdovas, sujungęs salą į vieną valstybę.

1450 m. Parâkramabâhu VI užėmė Džafnos karalystę šiaurinėje salos dalyje. Karaliui valdant suklestėjo sinhalų menas ir literatūra, nes karlius juos mėgo. Bet 1477 m., praėjus dešimt metų po Parâkramabâhu VI mirties, regioninės karalystės sustiprėjo ir atsikratė Kote valdžios.

Valdant Gampolos karaliui Vikramabahu III, jo ministras Alakesvara (1370-1385 m.) įkūrė Kote kaip tvirtovę, kad būtų išvengta invazijų vakariniam salos krante. Parakramabahu VI (valdė 1412-1468 m.) padarė Kotę sostine 1412 m.

Karalystė mokėjo duoklę Kinijai 1436, 1445 ir paskutinį kartą 1459 m.

1505 m. lapkričio 15 d. į Šri Lanką atvyko Dom Lourenco de Almeidos vadovaujami portugalai ir nepaisant musulmonų intrigų susitiko su Kote karaliumi ir susitarė dėl karinės apsaugos už mokestį cinamonu.

Karalystė žlugo mirus karaliui Darmapalai 1597 gegužės 27 d. nepalikus įpėdinio.

## Išnašos
Steve Finnan

**Stephen John Finnan** (g. 1976 m. balandžio 24 d.) – buvęs Airijos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Pasaulio čempionate, Čempionų lygoje, Uefa taurėje. Atstovavo nacionalinei šalies rinktinei. 

## Karjera
Persikėlęs gyventi į Angliją pradėjo žaisti Wimbledon jaunių komandoje. Sulaukęs 16 metų prisijungė prie *Welling United*. 

1995 m. pradėjo profesionalo karjerą su Birmingham City komanda. Nuomos pagrindais buvo paskolintas Notts County. 1997–1998 m už £600 000 perėjo į Fulham.

2009 m. liepos 31 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Portsmouth klubu.

## Rinktinė
2000 m. balandžio 26 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Graikiją. Varžovai nugalėjo airius minimaliu rezultatu 1-0.

2000 m. lapkričio 11 d. pelnė įvartį draugiškose rungtynėse prieš Suomiją. Airija sutriuškino suomius rezultatu 3-0.

Su Airijos rinktine žaidė 2002 m. pasaulio čempionate.

## Pasiekimai
**Notts County**
* 1997–1998 Anglijos futbolo lygos trečiasis divizionas
**Fulham**
* 1998–1999 Anglijos futbolo lygos antrasis divizionas
* 2000–2001 Anglijos futbolo lygos pirmasis divizionas
* 2002 UEFA Intertoto taurė
**Liverpool**

* Pirma vieta
** 2004–2005 UEFA čempionų lyga
** 2005 Europos Supertaurė
** 2005–2006 FA taurė
** 2006 Community Shield (Futbolo Asociacijos Bendruomenės skydas; anksčiau Charity Shield)

* Antra vieta
** 2004–2005 League Cup (Anglijos lygos taurė)
** 2005 FIFA Club World Cup (FIFA Pasaulio klubų taurė)
** 2006–2007 UEFA čempionų lyga

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Maldonado departamentas

**Maldonado departamentas** () – departamentas pietų Urugvajuje. Administracinis centras – Maldonadas.

## Geografija
Departamento paviršius kontrastingas – La Platos pakrantėje driekiasi lygumos, tačiau šiektiek šiauriau prasideda *[[Cuchilla Grande]]* masyvas su aukščiausiomis šalyje kalvomis (jų tarpe – *[[Cerro Catedral]]*, 513 m ir Pan de Azúcar, 400 m). Klimatas šiltas ir drėgnas. Pagrindinė upė – Solis Grandė. La Platos pakrantėje yra keletas lagūnų.

## Ekonomika
Bene svarbiausia ūkio šaka – turizmas. Smėlio paplūdimiai, gaivus klimatas pritraukia lankytojus ne tik iš Urugvajaus, bet ir iš kaimyninių šalių. Taip pat verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, gyvulininkyste, marmuro gavyba.

## Didžiausi miestai
* Maldonadas – 50,4 tūkst. (2004 m.)
* San Karlosas – 23,9
* Punta del Estė – 8,3
* Piriapolis – 7,6
* Pan de Asukaras – 7,0

## Šaltiniai
Montevidėjo departamentas

**Montevidėjo departamentas** () – departamentas pietų Urugvajuje. Administracinis centras – Montevidėjas.

## Geografija
Departamentas driekiasi La Platos pakrantėje. Aukščiausia vieta – 132 m *Cerro de Montevideo* kalva. Montevidėjo departamentas įeina į Montevidėjo metropolinę zoną.

## Šaltiniai
Paisandu departamentas

**Paisandu departamentas** () – departamentas vakarų Urugvajuje, Argentinos pasienyje. Administracinis centras – Paisandu.

## Geografija
Vakarinė departamento dalis yra La Platos žemumoje. Rytuose paviršius kyla į *Cuchilla de Haedo* aukštumas. Vakariniu teritorijos pakraščiu teka Urugvajaus upė (su intakais Keguajumi, *Arroyo Negro*).

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste, žemės ūkiu, alaus gamyba.

## Didžiausi miestai
* Paisandu – 84,2 tūkst. gyv.
* Nuevo Paisandu – 6,2
* Gičonas – 4,8
* Galjinalis – 3,9

## Šaltiniai
Rio Negro departamentas

**Rio Negro departamentas** () – departamentas vakarų Urugvajuje, Argentinos pasienyje. Administracinis centras – Frai Bentosas.

## Geografija
Vakarinė departamento dalis yra La Platos žemumoje. Rytuose paviršius kyla į *Cuchilla de Haedo* aukštumas. Vakarine teritorijos riba teka Urugvajaus upė, pietine – Negro upė, kitos didesnės upės – *Arroyo Tres Árboles*, *Arroyo Grande*, *Arroyo Don Esteban* ir *Arroyo Negro*.

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia žemdirbyste (saulėgrąžos, linai, javai, vynuogės), pienine ir mėsine gyvulininkyste. Frai Bentose yra upių uostas.

2005 m. Frai Bentose Suomijos bendrovė *Metsä-Botnia* pradėjo statyti celiuliozės fabriką, dėl to labai pasipiktino kamyninių Argentinos vietovių gyventojai, kilo diplomatinis konliktas tarp abiejų šalių vyriausybių.

## Didžiausi miestai
* Frai Bentosas – 23,1 tūkst. gyv.
* Jangas – 15,6
* Nuevo Berlynas – 2,4

## Šaltiniai
Riveros departamentas

**Riveros departamentas** () – departamentas šiaurės Urugvajuje, Brazilijos pasienyje. Administracinis centras – Rivera.

## Geografija
Departamentas geologiškai išskiriamas į tris dalis: bazaltinį skydą šiaurėje, iš prekambro uolienų sudarytą cetrinę dalį ir likusią dalį, sudarytą iš nuosėdinių uolienų. Tarp Takuarembo ir Kunjapiru upių driekiasi teritorija, vadinama *[[Rincón de Tres Cerros]]* („Trijų kalvų kampas“). Pagrindinė Rivero departamento upė – Takuarembo, su intakais *Laureles, Cuñapirú, Lunarejo, Yaguarí, Caraguatá*. Vidutinė metinė oro temperatūra 18,5 °C, metinis kritulių kiekis 1500 mm.

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia ekstensyvia žemdirbyste ir gyvulininkyste. Pieno ir tabako pramonė. Miškininkystė.

## Didžiausi miestai
* Rivera – 63,4 tūkst. gyv.
* Trankerasas – 5,8
* Vičaderas – 3,3

## Šaltiniai
Ročos departamentas

**Ročos departamentas** () – departamentas pietryčių Urugvajuje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Roča.

## Geografija
Departamentui priklauso 170 km vandenyno pakrantės, kurią sudaro tiek balto smėlio paplūdimiai, tiek skardžiai ir uolos. Pakrantėje vyrauja lygumos, išraižytos įlankų ir lagūnų. Vakaruose paviršius kyla į *[[Cuchilla Grande]]* aukštumas. Šiaurės rytuose siekia Mirino lagūną. Į šią per departamentą teka Seboljati, Indijos upės.

## Ekonomika
Ročos departamente vystoma gyvulininkystė (avys, galvijai), žvejyba, iškasenų gavyba (varis, lignitas, marmuras), žemdirbystė (javai, tabakas, pomidorai, kukurūzai, vaisiai).

## Didžiausi miestai
* Roča – 26,1 tūkst. gyv.
* Čujus – 9,8
* Kastiljosas – 7,3
* Laskanas – 7,1
* La Paloma – 3,1

## Šaltiniai
Salto departamentas

**Salto departamentas** () – departamentas šiaurės vakarų Urugvajuje. Administracinis centras – Saltas.

## Geografija
Vakarinė departamento dalis yra žemumoje, rytuose paviršius kyla į *Cuchilla de Daymán, Cuchilla de Haedo* aukštumas. Vakariniu Salto departamento pakraščiu teka Urugvajaus upė, o iš rytų – jos intakai: Daimanas ir Arapėjus. Ant Urugvajaus upės yra Salto Grandės tvenkinys. Klimatas drėgnas ir šiltas. Vidutinė metinė oro temperatūra 18-19 °C, kritulių kiekis 1100 mm.

## Ekonomika
Ročos departamente vystoma gyvulininkystė (avys, galvijai), brangakmenių gavyba (ametistas, agatas), žemdirbystė (javai, kukurūzai, vaisiai, cukranendrės). Bitininkystė.

## Didžiausi miestai
* Saltas – 99,1 tūkst. gyv.
* Konstitusjonas – 2,8
* Belenas – 2,0

## Šaltiniai
San Chosės departamentas

**San Chosės departamentas** () – departamentas pietų Urugvajuje. Administracinis centras – San Chosė.

## Geografija
Pietuose departamentas remiasi į La Platą. Didžiąją teritorijos dalį užima lygumos. Šiaurėje paviršius kyla į aukštumas, kur pasiekia 180 m aukštį. Pagrindinės upės – Santa Lusija su intaku San Chosė. Vidutinė metinė oro temperatūra ~18 °C, kritulių kiekis – 900 mm.

## Ekonomika
Viena svarbiausių ūkio šakų – pienininkystė. Taip pat javų, vaisių, bulvių, kukurūzų, vynuogių, linų, saulėgrąžų auginimas. Chemijos pramonė.

## Didžiausi miestai
* San Chose de Majas – 36,3 tūkst. gyv.
* Siudad del Plata – 26,6
* Libertadas – 9,2
* Rodrigesas – 2,5

## Šaltiniai
Sero Largo departamentas

**Sero Largo departamentas** () – departamentas šiaurės rytų Urugvajuje, Brazilijos pasienyje. Administracinis centras – Melas.

## Geografija
Rytinė departamento dalis yra žemumoje. Centrinėje dalyje paviršius kyla į *[[Cuchilla Grande]]* aukštumas, o vakaruose driekiasi kainozojaus eros kristalinės plynaukštės. Sero Largo rytinį krantą skalauja Mirino lagūna. Į ją teka Žarguarano, Takuari upės. Vakarinė dalis priklauso Negro baseinui. Vidutinė metinė oro temperatūra 17-18 °C, kritulių kiekis 1100–1200 mm.

## Ekonomika
Verčiamasi ekstensyvia gyvulininkyste, žvejyba, miškininkyste, molio gavyba. Auginami kukurūzai, javai, sojos, vaisiai. Maisto pramonė.

## Didžiausi miestai
* Melas – 47,2 tūkst. gyv.
* Rio Brankas – 13,3
* Fraile Muertas – 3,2
* Ramon Trigas – 1,9

## Šaltiniai
Treinta i Treso departamentas

**Treinta i Treso departamentas** () – departamentas rytų Urugvajuje. Administracinis centras – Treinta i Tresas.

## Geografija
Beveik visa departamento teritorija yra Mirino lagūnos lygumoje. Tik pačiuose vakauose paviršius kyla į *[[Cuchilla Grande]]* aukštumą. Svarbiausia upė – Seboljati, su intaku Olimar Grande.

## Ekonomika
Verčiamasi gyvulininkyste, miškininkyste, žemės ūkiu.

## Didžiausi miestai
* Treinta i Tresas – 30,8 tūkst. gyv.
* Echido de Treinta i Tresas – 4,2
* Vergara – 3,9
* Sero Čatas – 3,2

## Šaltiniai
Artigasas

**Artigasas** () – miestas šiaurės Urugvajuje, Artigaso departamento administracinis centras.

1852 m. rugsėjo 12 d. miestą įkūrė donas Karlosas Katala. Miestas pavadintas nacionalinio didvyrio Chosė Gervasijo Artigaso garbei.

Labiausiai nutolęs (apie 600 km) miestas Urugvajuje nuo sostinės Montevidėjaus.

## Sportas
* Artigas FC – futbolo klubas.

## Garsesni miestelėnai
* Carlos Bueno – futbolininkas; atstovavo Argentinos nacionalinei rinktinei;

## Išnašos
Durasnas

**Durasnas** () – miestas centriniame Urugvajuje, Durasno departamento administracinis centras.

Įkurtas 1821 m. spalio 12 d. Žymus savo paplūdimiu, tyru Ji upės vandeniu.

## Šaltiniai
Takuarembo departamentas

**Takuarembo departamentas** () – departamentas centriniame Urugvajuje. Administracinis centras – Takuarembo.

## Geografija
Takuarembo departamentas – didžiausias Urugvajaus departamentas. Beveik visa departamento teritorija yra iš bazalto ir smiltainio sudarytoje *Cuchilla de Haedo* aukštumoje. Viena išskirtiniausių paviršiaus vietų – piramidės formos Batovi kalnas. Teritorijos upės (Takuarembo, Tres Kruses Čikas) priklauso Negro baseinui.

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia ekstensyvia gyvulininkyste, taip pat miškininkyste, ryžių auginimu.

## Didžiausi miestai
* Takuarembo – 43,6 tūkst. gyv.
* Paso de los Torosas – 13,5
* San Gregorio de Polankas – 3,1
* Vilja Ansina – 1,9

## Šaltiniai