open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sodininkystės medelynas

**Sodininkystės medelynas** – žemės sklypas ar specializuotas ūkis, kuriame dauginami sodo, miško, dekoratyviniai augalai. 

## Medelynai
Pagal dauginamus augalus skiriami šie medelynai:
* sodininkystės medelynas – dauginami vaismedžiai, uogakrūmiai,
* miško medelynas – dauginami miško medžiai ir krūmai,
* dekoratyvinių augalų medelynas – teikia sodinukų želdynams,
* karantininis medelynas – introdukcinis medelynas, kuriame auginami introdukuoti augalai ir tiriamos įvežtų augalų pavojingos ligos ir kenkėjai. 

## Sodininkystės medelynas
Sodininkystės medelynas turi keletą pagrindinė skyrių: daigyną, skiepyną, veislinių sodinių, vegetatyvinio dauginimo. 

Daigyne sėjamos sėklos, auginami poskiepiai ir kiti sėjinukai. Lauko daigyne 1 ha išauginama apie 200 000, šiltnamiuose apie 500 000 poskiepių. 

Skiepyne skiepai auginami 2–3 metus. Pavasarį (rečiau rudenį) poskiepiai sodinami 20–35 cm atstumu eilėmis. Tarpueilių plotis 70–90 cm. Skiepai auginami ir formuojami 1–2 metus. 1 ha išauginama iki 30 000 skiepų, kartais daugiau kaip 50 000. 

Veislinių sodinių skyriuje auginamos geriausios vaismedžių ir uogakrūmių veislės. Jų skiepūgliai ir ūgliai dauginami vegetatyviai. Vegetatyvinio dauginimo sklypuose augalai (agrastai, avietės, vegetatyviniai poskiepiai, braškės) auginami nuolat, dauginami atlankomis, atžalomis, palaipomis (ūsais). 

Sėkliniuose soduose auginami įvairių rūšių medžiai ir krūmai. Jų sėklos naudojamos sėkliniams poskiepiams auginti.

## Istorija
Lietuvoje pirmieji sodininkystės medelynai įkurti 1860 m. Žagarėje ir 1865 m. Panevėžyje. 1939 m. buvo 443 sodininkystės medelynai, daugiausia privatūs, kurie per metus išaugindavo 623 000 vaismedžių skiepų ir 130 000 vaiskrūmių. 1948 m. įsteigti valstybiniai medelynai. 1966 m. jų buvo 19, 1979 m. – 12, 1985 m. liko 9. Didžiausi buvo Anykščių, Kretingos ir Panevėžio sodininkystės ūkiuose. 

1997 m. įkurta Sodininkystės medelynų asociacija. Centras Babtuose (Kauno rajonas). Jai priklausė 9 medelynai, kuriuose kiekvienais metais išauginama apie 0,5 mln. vaismedžių, apie 4,5 mln. uogakrūmių ir apie 0,7 mln. braškių sodinukų. 2001 m. įkurta verslinių sodų asociacija „Vaisiai ir uogos“, kuri perėmė medelynų asociacijai priklausiusias funkcijas. 

Sodinukų išaugina ir sodininkai mėgėjai. 2004 m. jie išaugino apie 0,8 mln. vaismedžių ir uogakrūmių, apie 2,2 mln. braškių. 

## Šaltiniai
Krapkovicės

**Krapkovicės** (, ) – miestas pietvakarių Lenkijoje, Opolės vaivadijoje, į pietus nuo Opolės, prie Odros upės ir jos intako Osoblogos. Pavieto centras.

Pro Krapkovices eina Opolės-Kozlės ir Vroclavo-Katovicų plentai. Popieriaus ir avalynės pramonės centras. Popieriaus gamybos įrenginių, plieninių konstrukcijų, izoliacinių medžiagų gamybos, maisto (pieno) pramonė. Veikia biblioteka.

## Architektūra

Mieste stovi dvi bažnyčios: Šv. Mikalojaus (gotikinė, XIV a. pab., su 1400 m. pristatyta koplyčia. Atstatyta 1722 m., perstatyta po karų), Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų (neobarokinė, 1902 m.). Yra mūrinių miesto sienų (XIV–XV a.) liekanos, barokiniai rūmai su vidiniu arkadiniu kiemu (1678 m., perstatyti 1772 m.).

## Galerija

Image:Schloss Krappitz.jpg|Rūmai
Image:Schuhfabrik Ottmuth.jpg|Avalynės fabrikas Otmionto rajone
Image:St. Nikolai Krappitz.jpg|Šv. Mikalojaus bažnyčia


## Istorija

Krapkovicės rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 1275 m. Miesto teisės suteiktos 1294 m. Nuo 1327 m. priklausė Čekijai, nuo 1526 m. – Habsburgų imperijai. Miestas smarkiai nukentėjo per husitų karus (1426 m.) ir Trisdešimties metų karą (1618-1648 m.). 1742 m. atiteko Prūsijai. 1896 m. iki Krapkovicių nutiestas geležinkelis, XIX a. pab. imta plėtoti pramonę (medžio apdirbimo, popieriaus ir kt.). Per II pasaulinį karą mieste veikė 7 priverstinio darbo stovyklos, įmonėse dirbo britų ir TSRS karo belaisviai.

Nuo 1945 m. miestas priklauso Lenkijai. 1961 m. prie Krapkovicių prijungta Otmento gyvenvietė (kitapus Odros). 1956–1975 m. ir nuo 1999 m. – pavieto centras.

## Šaltiniai
Cholmas

**Cholmas** () – miestas šiaurės Afganistane, Balcho provincijoje, 60 km į rytus nuo Mazari Šarifo. Eina Kabulo-Mazari Šarifo plentas.

Maisto (malimo) pramonė, pirminis medvilnės apdirbimas. Amatai (geležies ir lakuotų dirbinių gamyba). Miesto apylinkėse auginami vaismedžiai (daugiausia datulės, granatmedžiai).

Cholme išlikę Bala tvirtovės, pastatytos 1768 m., griuvėsiai bei Bagi Džahanamos rūmai, pastatyti 1890–1892 m., atstatyti 1975 m.

## Istorija

Iki 1964 m. miestas vadintas **Taš Kurganu**.

## Šaltiniai
Mastercastle

**Mastercastle** – Italijos metalo grupė iš Genujos.

## Grupės nariai
* Giorgia Gueglio - vokalas
* Pier Gonella - gitara
* Steve Vawamas - bosinė gitara
* Alessandro Bissa- mušamieji

## Diskografija
* *[[The Phoenix]]* (2009)
* *[[Last Desire]]* (2010)
* *[[Dangerous Diamonds]]* (2011)
* *[[On Fire]]* (2013)
* *[[Enfer (De La Bibliothèque Nationale)]]* (2014)

## Nuorodos
* Oficiali grupės svetainė
*
Giorgia Gueglio

**Giorgia Gueglio** (g. 1974 m. Genujoje, Italijoje) – italų kilmės dainininkė, geriausiai žinoma kaip Mastercastle vokalistė ir dainų autorė.

Muzikos pradėjo mokytis nuo 15 metų. 2008 m. su Pier Gonella sukūrė grupę Mastercastle.

## Nuorodos
* Oficialus MySpace puslapis
* Mastercastle Oficialus MySpace puslapis
Pier Gonella

**Pier Gonella** (g. 1977 m. liepos 26 d.) – elektrinės gitaros virtuozas, labiausiai žinomas kaip grupės Mastercastle bei *Necrodeath* gitaristas bei vienas iš įkūrėjų ir nuolatinių narių.

2004 m. ir 2007 m. sugrojo projektuose *Labyrinth*.
2006 m. ir 2010 m. sugrojo projektuose *Necrodeath*.
2005 m. išleido solinį albumą *Odyssea - Tears in floods*
2008 m. kartu su bendrakursiais Giorgia Gueglio ir [Steve Vawamas, Alessandro Bissa, įkūrė grupę „Mastercastle“.
Pier Gonella, laikui bėgant, imtas laikyti vienu iš techniškiausių ir įdomiausių iš šiuo metu grojančių gitaristų.

## Diskografija
Kartu su Mastercastle:

:* „The Phoenix“ (2009 m.)
:* „Last Desire“ (2010 m.)
:* „Dangerous Diamonds“ (2011 m.)
Kartu su *Labyrinth*:
:* „Freeman“ (2005 m.)
:* „6 days to nowhere“ (2007 m.)
:* „As Time Goes by“ (2011 m.)
Kartu su *Necrodeath*:
:* „Draculea“ (2007 m.)
:* „Phylogenesis“ (2009 m.)
:* „Old Skull“ (2010 m.)
:* „The Age of Fear“ (2011 m.)
:* „Idiosyncrasy“ (2012 m.)
Projektas
:* „Athlantis“ (2001 m.)
:* „Wild Steel“ (2003 m.)
:* „Odyssea“ (2004 m.)
:* „Athlantis - M.W.N.D.“ (2012 m.)
:* „MusicArt Project - The Black Side of the Moon“ (2012 m.)

## Nuorodos

* Pier Gonella oficialus puslapis
* oficialus Youtube
Rifo respublikos vėliava

**Rifo respublikos [[vėliava]]** – 1921–1926 m. egzistavusios nepriklausomos nepripažintos berberų valstybės Rifo respublikos simbolis.

Vėliava raudona, centre baltas kvadratas, kurio įstrižainė orientuota vertikaliai, kvadrate – žalias pusmėnulis kairėje, o tarp ragų – žalia šešiakampė žvaigždė.

Musulmonų vėliavose būdavo naudojamos ir šešiakampės žvaigždės, vadintos „Suleimano (Saliamono) antspaudais“. Tokia žvaigždė 1912–1956 m. buvo Ispanijos Maroko protektorato kalifo vėliavoje.

## Nuorodos
* Republic of Er Rif (Morocco, 1920–1926)
Trumpaliai

**Trumpaliai** – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 4 km nuo Sangrūdos, prie Trumpalių ežero. 

Už 1 km į šiaurę nuo ežero stūkso Pieščiakalnis – aukštoka (210,8 m) kalva, nuo kurios atsiveria gražūs vaizdai į vandens telkinį ir aplinkines vietoves. XX a. pradžioje šioje vietovėje buvo išsidėstęs vienas – Trumpalio – kaimas, vėliau valstybinė siena perkirto kaimą į dvi dalis, o ežeras tapo saugomas pasieniečių. 2009 m. buvusio kaimo lietuviškoje dalyje (*Trumpaliai*) gyveno keturi, o lenkiškoje (Trumpalis) – 53 gyventojai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Trumpėliai

**Trumpėliai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Užpalių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Čia gimė Stanislovas Balčiūnas (1943–), žurnalistas, leidyklos direktorius, monografijos „Užpaliai“ sudarytojas ir redaktorius.

## Šaltiniai
Trumpiškiai (Rokiškis)

**Trumpiškiai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Obelių, pačiame pasienyje su Latvija (1 km nuo Subatės).

## Gyventojai

### Gyventojai
* Jurgis Danys (1921–2016), gydytojas terapeutas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Trumpiškis

**Trumpiškis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Čedasų. 

1989 m. gegužės mėn. teritorijoje buvo pastatytas akmuo, įamžinant kaime gimusį Liudą Dovydėną.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* 1906 m. Trumpiškyje gimė rašytojas, žurnalistas Liudas Dovydėnas.

## Šaltiniai
Trumponys (Kamajai)

**Trumponys** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Duokiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumpragys

**Trumpragys** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Raguvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumpučiai

**Trumpučiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Svėdasų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Truncos

**Truncos** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Jiezno, dešiniajame Verknės krante piečiau kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trūseikiškės

**Trūseikiškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Vilūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trunčiškės

**Trunčiškės** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Kamajų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trušeliškė

**Trušeliškė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kimbartiškės. 

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Tūbiškiai

**Tūbiškiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Gerdžiūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tūčiai

**Tūčiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kriūkų. Driekiasi Tučių geomorfologinis draustinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rarotongos karalystė

**Rarotongos karalystė** (Kuko salų ) – 1858 m. įkurta nepriklausoma karalystė, egzistavusi iki 1888 m. 1888 m. Rarotongos karalystės karalienė paprašė priimti jos valstybę į Britų imperiją protektorato teisėmis. Karalienė taip norėjo apsisaugoti nuo Prancūzijos ekspansijos.

1893 m. Rarotongos protektoratas buvo pervadintas į Kuko Salų Federaciją.
Tuitai

**Tuitai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Alizavos. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Irena Kaziūnaitė-Žviliuvienė (g. 1944 m.), dailininkė, grafikė, knygų iliustratorė.

## Šaltiniai
Tumagalys

**Tumagalys** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Raguvėlės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tumelėnai

**Tumelėnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Mielagėnų, prie kelio .

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Tumelė́nas*, plg. pavardės *Tumẽlis, Tumeliónis*.

## Istorija
1830 m. kaime buvo 6 sodybos. XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčių, buvo Kublickių Paliesiaus dvaro valda.

Lenkmečiu veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius (iki 1936 m.). Sovietmečiu priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tumėniškė

**Tumėniškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Linkmenų, prie kelio .

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *[[Tumėnas|Tumė́nas]]*.

## Istorija
XIX a. pab. užusienis pateko į Švenčionių apskrities Linkmenų valsčių ir dvaro valdą, Antalksnės apylinkę.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tumonys

**Tumonys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Visalaukės I. Kaimą sudaro kelios po miškus, tarp raistų išsibarsčiusios sodybos, esančios tarp vieškelio  ir vietinio keliuko Adomaičiai–Visalaukė I.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tumosai

**Tumosai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Savičiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turaučizna

**Turaučizna** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smalvų.

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turbinava

**Turbinava** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Ariogalos, netoli greitkelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turčiškė

**Turčiškė** (arba ***Turtiškė***) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Mielagėnų, prie pat Švenčionių rajono ribos. Šalia dunkso miškas Papartnikas, telkšo ežeras Milašius.

## Etimologija

Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Tur̃čius* ar panašaus, plg. pavardė *Turčiónis*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiuje, Kublickių Paliesiaus dvaro valda.

Sovietmečiu priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turdvaris

**Turdvaris** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Panemunėlio miestelio.

## Istorija

Kaime buvo Neniškių dvaras, šiuo metu yra išlikusi tik dvaro ledainė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turgaičiai

**Turgaičiai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Senųjų Trakų, 1 km į pietvakarius nuo Ladygų. Prie kaimo telkšo Turgaičių ežeras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Turloviškės

**Turloviškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Žiežmarių, prie Šaltinio upelio ir kelio .

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Mykolas Arlauskas, Nepriklausomybės Akto signataras
* Pranas Majauskas, sporto treneris, organizatorius

## Šaltiniai
Tūrupis

**Tūrupis** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Liudvinavo.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Tutiškiai

**Tutiškiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Karsakiškio, 1 km į pietvakarius nuo Paliūniškio. Šalia eina kelias , šiaurėje teka Lėvuo, iš vakarų ir pietų supa miškai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tvankiškės

**Tvankiškėmis** vadinami kaimai Vilniaus rajone:

* Kalvelių seniūnijoje,
* Lavoriškių seniūnijoje.
Tvankiškės (Kalveliai)

**Tvankiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Lavoriškių, prie pat sienos su Baltarusija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tvankiškės (Lavoriškės)

**Tvankiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lavoriškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tūmeliai

**Tūmeliai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Žemaičių Naumiesčio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tverijoniškė

**Tverijoniškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kaulakių.

## Istorija
Iki XX a. pr. vadintas ***Florijaniške***. Buvo kaimas ir dvaras Šiluvos valsčiuje.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tverjoniškėse 1938 m. balandžio 21 d. gimė biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė Marijona Kušleikaitė.

## Šaltiniai
Tvaskučiai (Mažeikiai)

**Tvaskučiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Židikų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Tvertinės

**Tvertinės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Semeliškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tvirai

**Tvirai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio, prie kelio . Kaimą supa Notigalės–Skapgirio miškai. Stovi kelios sodybos, tuščias daugiabutis, yra veikiančios kapinaitės.

## Istorija
Manoma, kad kaimas susiformavo per Valakų reformą ir priklausė Mituvos valdoms. Spėjama, kad iš pradžių kaimas turėjo kitą pavadinimą. Tvirai minimi 1694 m. Skapiškio parapijos aprašyme. XVIII a. priklausė Skapiškio dvarui, 1749 m. kartu su kitomis dvaro valdomis užrašyti dominikonų vienuolynui. 1913 m. per žemės reformą kaimas išskirstytas į vienkiemius; tuo metu buvo 24 ūkiai, iš jų didžiausias valdė 30,13 dešimtinių (apie 33 ha) žemės. 1923 m. buvo 23 ūkiai. 1944 m. liepą ties Tvirais vyko stiprūs sovietų ir vokiečių kariuomenių susidūrimai, pamušti keli sovietų tankai. Po karo per sovietines represijas nužudyti keli kaimo vyrai, viena šeima ištremta į Sibirą. 1950 m. Tviruose įkurtas „Žvaigždės“ kolūkis. 1950–1974 m. kaimas priklausė „Ąžuolo“, 1974–1992 m. – „Skapiškio“ kolūkiui. Kaime veikė biblioteka (iki 1991 m.),  kultūros namai, pieno surinkimo punktas, parduotuvė. 2019 m. kaime buvo 5 gyvenamos sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ubagnoviena

**Ubagnoviena** – buvęs kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Bagotosios.

## Istorija

Kazlų Rūdos apylinkės Ubagnovienos kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ubesis

**Ubesis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Šaukėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ubesiukai

**Ubesiukai** – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Šaukėnų, greta Ubesio kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdara

**Ūdara** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Žemųjų Viesų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdininkai

**Ūdininkai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lazdijų, prie Galadusio ežero. Stūkso Ūdininkų piliakalnis, į ežerą įteka upė Uidė.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Ūdrai (Naujamiestis)

**Ūdrai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujamiesčio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdriškės

**Ūdriškės** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šeimaties. Stūkso Ūdriškių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdronys

**Ūdronys** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Turgelių, pasienyje su Baltarusija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdrupis

**Ūdrupis** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Liudvinavo.

## Istorija

Liudvinavo apylinkės Ūdrupio kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ugoniškės

**Ugoniškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rumšiškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uikenai

**Uikenai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Liolių, prie kelio . Rytuose, miškelyje teka Žaltinys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uikiai (Telšiai)

**Uikiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, buvusi pietinė Uikių kaimo (Mažeikių rajonas) dalis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uikšiai

**Uikšiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Katyčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ukrainka

:: *Apie ukrainų poetę žr. [[Lesia Ukrainka]]*.

**Ukrainka** – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Laičių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ulbinai

**Ulbinai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Vydenių, prie Uosupio upelio, Dainavos girios pakraštyje. Praeina kelias Čepelūnai–Dainava. Netoliese stūkso Barčių piliakalnis.

## Etimologija
Vietovardis kilęs iš Dzūkijoje dažno asmenvardžio *Ùlbinas*, kuris galimai kilęs nuo žodžių *ulbùs* („mėgstantis maloniai šnekėti, šnekus“), *ul̃bti, ulbėt́i* („čiulbėti, suokti; meiliai šnekėti; dainuoti; neaiškiai šnekėti; prašyti, maldauti“).

## Istorija

XIX a. pab. Ulbinų kaimas pateko į Lydos apskrities Kaniavos valsčių, Čepelūnų apylinkę ir dvaro valdą (1865 m. ją valdė Kaminskiai).

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 63 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

; Žymūs žmonės
* Valerijonas Šadreika (1938–1991), advokatas, Kovo 11-osios akto signataras

## Šaltiniai
Ulbiškė

**Ulbiškė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kimbartiškės. 

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūlyčėlė (Širvintos)

**Ūlyčėlė** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Zibalų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uldukiai

**Uldukiai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šimonių.

2025 m. rugpjūtį apylinkėse vienu metu užfiksuotos dvi meškos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ulytėlė (Zarasai)

**Ulytėlė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Samanių, Latvijos pasienyje, prie Kamariškių–Baraukos keliuko. Į šiaurę nuo kaimo – Samanių telmologinis draustinis, į pietus – Kamariškio ežeras.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uljanava

**Uljanava** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Rokiškio, prie Laukupės ir Apūniškio miško. Kolektyviniai sodai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Umėnai

**Umėnai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Troškūnų. Yra kapinės su dvarininkų Brazdžių pastatyta Umėnų koplyčia.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Unėniškės

**Unėniškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 12 km nuo Nemenčinės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Unguriškės

**Unguriškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Sužionių, raistų apsuptyje, prie vietinio keliuko Kaidonėliai–Stankai. Yra kaimo kryžius. Pietvakariuose telkšo Karnelio ežeras, toliau vakaruose – Širvinas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūnikiai

**Ūnikiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Raseinių, 4 km nuo Alėjų I, šalia Blindies upelio. Greta praeina kelias .

## Istorija

Ūnikiai šaltiniuose minimi nuo 1589 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uodynė

**Uodyne** vadinami kaimai Radviliškio rajone:

* Grinkiškio seniūnijoje,
* Radviliškio seniūnijoje.
Unkonys

**Unkonys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Varkalių, prie Virkiaus upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Unkuriai

**Unkuriai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kulių, Paalantės miške, Reiskių tyro rytiniame pakraštyje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uodynė (Radviliškis)

**Uodynė** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Daugėlaičių, prie kelio .

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uoginiai (Panevėžys)

**Uoginiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Geležių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uosa

**Uosa** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Balbieriškio, Nemuno kairiajame krante, prie Uosos upelio žiočių.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas buvo Marijampolės apskrities Balbieriškio valsčiuje, Prienų parapijoje.

Nuo 1918 m. veikė pradinė mokykla, XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje buvo biblioteka, parduotuvė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uosiai (Vilkaviškis)

**Uosiai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, išsidėstęs tarp kelių  ir , 3 km nuo Alvito.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* 1957 m. kaime gimė Dalia Saukaitytė, poetė, vertėja.

## Šaltiniai
Uosininkai III (Lavoriškės)

**Uosininkai III** – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Lavoriškių, dešiniajame Vilnelės krante (kairiajame krante – Uosininkai III Mickūnų seniūnijoje).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uosininkai II

**Uosininkai II** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, tuoj į rytus nuo Uosininkų I, abipus plento . Iš šiaurės juosia Uosininkų miškas.

## Istorija
Tarpukariu Uosininkų Antrųjų kaimas pateko į Vilniaus–Trakų apskrities Mickūnų valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uosininkai III

**Uosininkai III** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, 3 km į vakarus nuo Lavoriškių, Vilnelės kairiajame krante (dešiniajame krante anksčiau buvo Uosininkai III Lavoriškių seniūnijoje), prie Uosininkų miško ir plento .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uogučiai

**Uogučiai** – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 18 km nuo Alsėdžių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uoksai (Maženiai)

**Uoksai** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Velykių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uostas (Klaipėda)

**Uostas** – Klaipėdos miesto dalis, esanti į pietryčius nuo miesto centro, prie Kuršių marių. Veikia Klaipėdos jūrų uostas.
Uostiškiai

**Uostiškiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Usėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Uosupis (Marijampolė)

**Uosupis** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, į vakarus nuo Marijampolės, 1 km į pietus nuo Skaisčiūnų.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Upis

**Upis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, prie Upio upelio. Iš pietų juosiamas Moliakalnio miško. Pasiekiamas keliuku nuo Jureliškės. Išlikusi sodyba.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš pro kaimą tekančios upės vardo *Ùpis*.

## Istorija
XIX a. pab. Upio kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių ir dvaro valdą, Izabelinės apylinkę.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Upiškės

**Upiškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Suvieko, siaurymėje tarp Suvieko ežero ir Čičirio įlankos. Kerta vieškelis .

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Upitėnai

**Upitėnai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Veiviržėnų, prie Upitos upelio. Praeina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urbantai

**Urbantai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sintautų, šalia kelių  ir  sankirtos.

## Gyventojai

1923 m. pirmojo visuotinio Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis buvo 24 ūkiai (kiemai) su 139 gyventojais.

## Šaltiniai
Urbonaičiai

**Urbonaičiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3,5 km į vakarus nuo Papilės, Ventos kairiajame krante, susiliejęs su Kalniškiais. Eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūpainiai

**Ūpainiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakražančio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urboniškis

**Urboniškis** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Obelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ureliai

**Ureliai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Jurgelionių, 2,5 km nuo sienos su Baltarusija. Eina keliai ,  ir .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urviniškė

**Urviniškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Kazokinės, prie Rudinės upelio, tarp nedidelių miškų.

## Etimologija
Priesagos *-išk-* vedinys iš asmenvardžio **Urvi̇̀nis, Urvynis*.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas (vėliau minimas kaip užusienis) pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių ir dvaro valdą, Ceikinių apylinkę.

Tarpukariu buvo Lenkijos teritorijoje. Sovietmečiu priklausė Zuikų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūsai (Šakiai)

**Ūsai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Šakių, prie kelio . Piečiau kaimo teka Siesartis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūsiškis

:: *Apie kaimą Pasvalio rajone žr. [[Ūsiškis (Pasvalys)]]*.

**Ūsiškis** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Karsakiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ustiškės

**Ustiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Turgelių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urveliai

**Urveliai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Mielagėnų, prie kelio .

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai kilęs iš pavardės *Urvẽlis*, nors galėtų būti ir iš bendrinio žodžio *urvẽlis* (< *ùrvas*).

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių, Izabelinės apylinkę, buvo Daugėliškio dvaro valda.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai. Sovietmečiu priklausė Dietkauščiznos, nuo 1979 m. Tverečiaus apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urviai

**Urviai** – buvęs kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aleksandrijos, prie Luobos upės.

## Istorija

Aleksandrijos apylinkės Urvių kaimas panaikintas 1987 m. kovo 25 d.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Albinas Alseika (1860–1943), katalikų kunigas, visuomenės veikėjas.
* Danielius Alseika (1881–1936), gydytojas, Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas.

## Šaltiniai
Ustronė (Prienai)

**Ustronė** – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 17 km nuo Lielionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ustronė (Širvintos)

**Ustronė** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Čiobiškio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lazdynų seniūnija

**Lazdynų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto savivaldybėje, ties Lazdynais.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Neries krante, jos plotas – 990 ha, jai priskiriamos šios miesto dalys: Bukčiai, Lazdynai, Lazdynėliai, Miškiniai. Didelį plotą užima miškai.


Lazdynai 2023 by Augustas Didzgalvis.jpg | Lazdynai 2023 m.
Neris prie Bukčių.jpg | Neris prie Bukčių


## Istorija

|-
| 2001-04  || || 32 164 ||
|-
| 2011 m.  || || 31 097 ||
|-
| 2021 m.  || 10 || 30 945 ||
|}

## Seniūnai
* Algis Strelčiūnas, 1992–2011 m.
* Daiva Mikulskienė, 2011–2015 m.
* Vytautas Kirsnys, nuo 2015 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lazdynų seniūnijos gatvės (Vilnius21.lt)
Medininkų žemė

**Medininkų žemė** (, žemaičių tarmė: *Medėninku žemė*) – žemaičių istorinė žemė. 

## Teritorija
Medininkų žemė apėmė Žemaičių aukštumos šiaurės vakarinę dalį, kur prasideda Virvyčios, Ventos, Kražantės, Jūros, Minijos upės.
Medininkų žemę sudarė Karklėnų, Laukuvos, Medininkų, Šiauduvos, Tverų valsčiai (dab. Plungės, Šilalės ir Telšių rajono savivaldybės), kurių gyventojai susivienijo kovai su Vokiečių ir Livonijos ordinų agresija. Svarbiausia pilis buvo Medvėgalis, centras – Medininkai.

Į vakarus nuo Medininkų buvo kuršių žemė Ceklis, į šiaurės rytus - Žiemgalių žemė Duobė, pietuose - Karšuva, rytuose Knituva.

## Istorija
Medininkų žemė minima XIV a. pradžioje Petro Dusburgiečio Prūsijos žemės kronikoje, XIV a. pabaigoje Vygando Marburgiečio kronikoje, Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose (). 

Medininkų žemė ordinų riterių buvo puolama 1314 m., 1316 m., 1320 m. (Medininkų mūšis), 1329 m. (Medvėgalio gynyba), 1355 m., 1370 m., 1381 m., 1389 m., 1399 m. Medininkų žemės atstovai 1390 m. dalyvavo žemaičiams sudarant sutartį su Vokiečių ordinu ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Vytautu. Medininkų žemės valstiečiai dalyvavo 1418 m. Žemaitijos valstiečių sukilime. 

Kaip administracinis vienetas XV a. antroje pusėje žemė iširo. Medininkų žemės pavadinimas išnyko XVI a. 

## Šaltiniai
Medininkų ledynmetis

**Medininkų ledynmetis** – ledynmetis, kvartero periodo vėlyvojo pleistoceno laikotarpis Lietuvoje prieš 130–175 tūkst. metų.

## Geologija
Nuogulų storis iki 40 metrų; rudas, gelsvai rudas, rausvas priemolis ir priesmėlis (morenos) su rieduliais, akvaglacialinis smėlis, žvirgždas, gargždas, aleuritas ir molis. Medininkų ledynmečio nuogulų randama beveik visoje Lietuvoje. Jose yra Šiaurės Švedijos ir Botnijos įlankos dugno uolienų riedulių. Medininkų ledynmečio morenos dengia Medininkų aukštumos paviršių, viršuje jos išdūlėjusios, šiauriau Medininkų ledynmečio nuogulų sluoksnius dengia paskutiniojo Nemuno ledynmečio nuogulos. 

Medininkų ledynmetis gretinamas su Maskvos ledynmečiu Rytų Europos lygumoje, Vartos ledynmečiu – Vakarų Europoje. 

## Taip pat skaitykite

* Nemuno ledynmetis

## Šaltiniai
Petras Benetis

**Petras Benetis**, slap. **Algis** (1919 m., Barkelių k., Darbėnų valsčius, Kretingos apskr. – 1948 m. spalio 19 d. Jokūbavas, Kretingos valsčius, Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Žemaičių srities štabo ryšininkas, Kardo rinktinės partizanas.

1944 m. įstojo į Lietuvos laisvės armiją, buvo paskirtas Žemaičių srities štabo ryšininku, o 1945 m. pabaigoje įkūrus Žemaičių sryties Kardo rinktine, tapo jos kovotoju.

Žuvo 1948 m. spalio 19 d. ankstų rytą Jokūbavo kaimo rytiniame pakraštyje, prie partizanų rėmėjo ir ryšininko Jono Jokšo sodybos, kartu su Vidmanto kuopos Kaributo būrio vadu Vytautu Jablonskiu-Vanagu ir partizanu Kazimieru Jašinsku-Krivaičiu patekęs į Kretingos stribų ir enkavedistų surengtą pasalą.

Vardas įamžintas 1992 m. Kardo rinktinės partizanų atminimui skirtame paminkle Kretingos senosiose kapinėse (architektas Edmundas Giedrimas) ir 2004 m. Jokūbavo bažnyčios šventoriuje pastatytame atminimo kryžiuje (skulptorius Virgilijus Vaičiūnas).

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1243, l. 288, 299, ap. 47, b. 246, l. 6v-7.
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų departamento 1998 m. kovo 6 d. archyvinė pažyma, l. 3.
* Stanislava Petraitienė. Brangi tylos kaina. – Švyturys (Kretinga), 1966, liepos 14, p. 3.
Sakatepekeso departamentas

**Sakatepekeso departamentas** () – departamentas Gvatemalos pievakarinėje dalyje. Administracinis centras – Antigva Gvatemala.

Regioninės kalbos: ispanų ir kakčikelių.

## Geografija

Departamento paviršius kalnuotas, juo driekiasi Čiapaso Siera Madrė. Iškilę 3 veikiantys ugnikalniai – Fuegas, Agva ir Akatenangas. Ilgų upių nėra, svarbiausios – Guakalatė ir Ačiguatė (įteka į Ramųjį vandenyną). Dauguma gamtinių erdvių sukultūrinta, kalnų pašlaitėse yra išlikę drėgnųjų miškų.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 16 savivaldybių:

# Alotenangas
# Antigva Gvatemala
# Siudad Vjecha
# Chokotenangas
# Magdalena Milpas Altasas
# Pastoresas
# San Antonio Agvas Kaljentesas
# San Bartolomė Milpas Altasas
# San Lukas Sakatepekesas
# San Miguel Duenjasas
# Santjago Sakatepekesas
# Santa Katarina Barahona
# Santa Lusija Milpas Altasas
# Santa Marija de Chesusas
# Santo Domingo Šenakochas
# Sumpangas

## Šaltiniai
Hidžazo karalystė

**Hidžazo Hašimitų karalystė** () – valstybė Hidžazo regione viduriniuose rytuose, apimanti vakarinę Arabijos pusiasalio dalį, kurią valdė Hašimitų dinastija. 1916 m. birželio mėn. per Pirmąjį pasaulinį karą ji savarankiškai pasiskelbė karalyste nuo Osmanų imperijos, remdamasi sąjunga su Britų imperija, siekiant išstumti Osmanų armiją iš Arabijos pusiasalio per Arabų sukilimą.

Jungtinė Karalystė pažadėjo Hidžazo karaliui Huseinui bin Ali sukurti vieną nepriklausomą arabų valstybę, kuri apimtų ne tik Hidžazo regioną, bet ir šiuolaikinį Iraką, Izraelį, Jordaniją, Palestiną ir Siriją. Tačiau baigiantis Pirmajam pasauliniam karui Versalio sutartimi Sirija tapo Prancūzijos Tautų Sąjungos mandatu, o Irakas, Palestina ir Jordanija – Britanijos mandatais. 

Santykiai su Britų imperija dar labiau pablogėjo, kai sionistams žydams buvo leista persikelti į Palestiną. Huseinas atsisakė ratifikuoti 1919 m. Versalio sutartį ir, atsakydamas į 1921 m. britų pasiūlymą pasirašyti sutartį dėl mandato sistemos pripažinimo, pareiškė, kad iš jo negalima tikėtis, jog jis „pridės savo vardą prie dokumento, kuriuo Palestina priskiriama sionistams, o Sirija – užsieniečiams“. Dar vienas britų bandymas sudaryti sutartį 1923–24 m. žlugo, o 1924 m. kovo mėn. derybos buvo nutrauktos. Po šešių mėnesių britai nutraukė savo paramą Hidžazo karalystei ir pradėjo remti Ibn Saudo centrinėje Arabijoje gyvuojantį Nedždo sultonatą, kuris užkariavo Huseino karalystę.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
*
Vytautas Jablonskis

**Vytautas Jablonskis (Jablonskas)**, slap. **Vanagas** (1916 m., Lenkimų k., Lenkimų valsčius, Kretingos apskr. – 1948 m. spalio 19 d. Jokūbavas, Kretingos valsčius, Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Vidmanto kuopos Kaributo būrio vadas.

1941-1944 m. dirbo Valstybės policijos Plungės skyriaus viršininku. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos narys. 1947 m. birželio mėn. paskirtas Kardo rinktinės Skirmanto kuopos Lenkimų būrio (veikė Lenkimų, Margininkų, Juodeikių, Večių kaimų apylinkėse), vėliau – Gargždų valsčiuje veikusio Vidmanto kuopos Kaributo būrio vadas.

Žuvo 1948 m. spalio 19 d. ankstų rytą Jokūbavo kaimo rytiniame pakraštyje, prie partizanų rėmėjo ir ryšininko Jono Jokšo sodybos, kartu su būrio partizanais Petru Benečiu-Algiu ir Kazimieru Jašinsku-Krivaičiu patekęs į Kretingos stribų ir enkavedistų surengtą pasalą.

Vardas įamžintas 1992 m. Kardo rinktinės partizanų atminimui skirtame paminkle Kretingos senosiose kapinėse (architektas Edmundas Giedrimas) ir 2004 m. Jokūbavo bažnyčios šventoriuje pastatytame atminimo kryžiuje (skulptorius Virgilijus Vaičiūnas).

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1243, l. 288, 300.
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų departamento 1998 m. kovo 6 d. archyvinė pažyma, l. 5.
* Dalia Kuodytė. Žemaičių apygarda Kardo (Kardų) rinktinė. – Laisvės kovų archyvas, t. 7. Kaunas, 1993, p. 5.
Antanas Zenonas Kaminskas

**Antanas Zenonas Kaminskas** (g. 1953 m. rugpjūčio 4 d. Tauragėje) – Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija

1971 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus universitetą įgijęs inžinieriaus-ekonomisto specialybę. 1976–1982 m. dirbo Buitinio gyventojų aptarnavimo ministerijos Informaciniame skaičiavimo centre skyriaus viršininku. 1982–1996 m. dirbo Valstybiniame plano komitete pirmininko padėjėju, po reorganizavimo – Ekonomikos ministerijoje skyriaus viršininku, departamento direktoriumi, sekretoriumi ir ministru. 1996–1999 m. dirbo BĮ „VOLMETA“. 2000–2002 m. dirbo AB „LIMETA“ generaliniu direktoriumi. 2002–2006 m. Vyriausybės Ministro Pirmininko vyriausiasis patarėjas, kancleris. Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. – AB „Lietuvos geležinkeliai“ generalinio direktoriaus pavaduotojas. Buvo Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos viceprezidentas. 

## Nuorodos

|-
Ilgo nuotolio bėgimas

**Ilgo nuotolio bėgimas** – lengvosios atletikos bėgimo rungčių grupė, kurios distancijų ilgis siekia nuo 3000 m. Į olimpinę programą įtrauktos trys ilgo nuotolio bėgimo rungtys: 5000 m, 10000 m ir maratonas.

## Rungtys
### 5000 m

5000 m bėgimo rungtis reikalauja gerų taktinių įgūdžių ir ištvermės. Ruošiantis tokiai distancijai sportininkai per savaitę nubėga 60-200 kilometrų. Jaunimo tarpe rungtį dažniausiai įveikinėja tik vaikinai.

*Pasaulio rekordai:
**Vyrų: Kenenisa Bekele (Etiopija) 12:37.35 (vidutiniškai 23.76 km/h) 2004 m. gegužės 31 d. Hengelo, Nyderlandai
**Moterų: Tirunesh Dibaba (Etiopija) 14:11.15 (vidutiniškai 21.14 km/h) 2008 m. birželio 6 d. Oslas, Norvegija
*Lietuvos rekordai:
**Vyrų: Aleksandras Antipovas 13:17.9, 1979 m. birželio 9 d. Sočis, Tarybų Sąjunga
**Moterų: Inga Juodeškienė 15:28.66, 2000 m. rugpjūčio 5 d. Heusdenas, Nyderlandai

### 10000 m

10000 m bėgimo rungtis yra ilgiausia standartinė bėgimo rungtis stadione. Nuotolis reikalauja gerų fizinių duomenų ir ištvermės, todėl šio nuotolio bėgikai dažniausiai dalyvauja ir kroso varžybose. 10000 m įprastai bėgamas tik saugusiųjų profesionalų lygio varžybose.

*Pasaulio rekordai:
**Vyrų: Kenenisa Bekele (Etiopija) 26:17.53 (vidutiniškai 22.96 km/h) 2005 m. rugpjūčio 25 d. Briuselis, Belgija
**Moterų: Wang Junxia (Kinija) 29:31.78 (vidutiniškai 20.47 km/h) 1993 m. rugsėjo 8d.
*Lietuvos rekordai:
**Vyrų: Aleksandras Antipovas  27:31.50, 1978 m. rugpjūčio 29 d. Praha, Čekoslovakija
**Moterų: Živilė Balčiūnaitė 32:30.48, 2005 m. birželio 14 d. Tula, Rusija

### Maratonas

### Kitos rungtys
*Ultramaratonas
*Pusė maratono
*Įvairių nuotolių bėgimai plentu (10 km, 15 km, 20 km, 25 km, 30 km, 50 km)
*Kroso bėgimas
*Valandos bėgimas

## Šaltiniai
Bel Canto

**Choras Bel Canto** – ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto mišrus mėgėjų choras, susibūręs 2009 m. vasarą kaip Vilniaus mokytojų namų mišrus mėgėjų choras, nuo 2025 m. tapo ISM choru Bel Canto. Choro kolektyvas vienija daugiau nei 50 žmonių. Choro meno vadovė ir dirigentė Milda Švelnienė, chormeisterės Stasė Žaltauskaitė-Malūnavičienė ir Raminta Gocentienė, vokalo pedagogai Eglė Stundžiaitė ir Eimantas Bešėnas.

2017 m. spalį choras Bel Canto Lietuvos suaugusiųjų chorų konkurso finale laimėjo pirmą vietą. Tarptautinė vertinimo komisija chorui Bel Canto skyrė daugiausia – 98 balus. Bel Canto taip pat laimėjo konkurso Didįjį prizą (Grand Prix).
2013 m., laimėjęs pirmą vietą ir keletą specialių prizų, choras nugalėjo Stasio Šimkaus tarptautiniame chorų konkurse Klaipėdoje, o 2014 m. buvo apdovanotas aukso medaliu Pasaulio chorų olimpiadoje. Choras taip pat dalyvavo chorų konkursuose Busan (Pietų Korėja), Tolosa (Ispanija), kt.

Choras Bel Canto pristatė oficialų kanalą YouTube svetainėje ir publikavo savo atlikimo įrašus Spotify, iTunes ir Amazon svetainėse. Bel Canto taip pat pateko į Lietuvos rekordų knygą, kai 2015 m. pabaigoje tris vakarus iš eilės dainavo Lietuvos nacionalinės filharmonijos scenoje, o choro „Deep Field“ koncertus stebėjo beveik 2 000 žiūrovų.
2016 m. gruodį choras surengė bendrą muzikinį projektą su kompozitoriu ir dirigentu, „Grammy“ laureatu Eric Whitacre.

## Tikslas
Choro tikslas – dainuoti kokybišką įvairių muzikinių stilių muziką, bendradarbiauti su įvairiais meno kolektyvais, rengiant ir pristatant kokybiškus muzikinius projektus, dalyvauti konkursuose, festivaliuose Lietuvoje bei užsienyje.
## Meno vadovai ir vyr. dirigentai
* Artūras Dambrauskas 2009–2017 m. 
* Dr. Egidijus Kaveckas 2017–2023 m.
* Milda Švelnienė nuo 2023 m.

## Nuorodos
* Bel Canto Choras Vilnius Internetinė Svetainė
* Bel Canto - Youtube
Domenico Oppedisano

**Domenico Oppedisano** (g. 1930 m. gruodžio 5 d.) – Italijos mafijos atstovas, nusikalstamos grupuotės Ndrangheta lyderis.

Iki 2008 m. Italijos policijai šis nusikaltėlis nebuvo žinomas, tačiau po dvejus metus trukusių tyrimų, 2010 m. liepos 13 d., jis buvo areštuotas kartu su kitais 303 įtariamaisiais. Visi jie kaltinami priklausymu nusikalstamai organizacijai, pinigų plovimu, žmogžudystėmis, narkotikų prekyba ir kt.

## Šaltiniai
Edmundas Giedrimas

**Edmundas Giedrimas** (1942 m. rugpjūčio 17 d. Kretingoje – 2020 m. sausio 9 d. Klaipėdoje; palaidotas Kretingoje) – Lietuvos architektas, dailininkas.

Gimė ir augo Kretingos dvaro grafo Aleksandro Tiškevičiaus asmeninio vairuotojo Prano Gedrimo šeimoje. Kretingos vidurinėje mokykloje įsigijęs septynmetį išsilavinimą, Klaipėdoje mokėsi šaltkalvio-remontininko specialybės, dirbo Baltijos laivų statykloje. Paimtas į sovietų kariuomenę, tarnavo jūreiviu Baltijos jūros karo laivyne Liepojoje, baigė elektromechanikų kursus, tapo eskadrinių minininkų motoristu.

Nuo vaikystės nesiskyrė su pieštuku, o polinkį tapybai ir architektūrai pajuto tarnaudamas karo laivyne. Jis leido sienlaikraštį, rengė transparantus, kūrė šriftą, su draugu karininkų namuose įrengė Liepojos gynybos muziejų, neakivaizdžiai studijavo Maskvos Menų fakultete.

Grįžęs į Kretingą, 1967 m. baigė vakarinę vidurinę mokyklą, o 1968–1973 m. Vilniaus valstybiniame dailės institute įgijo architektūros specialybę. Atstovavo institutą 1972 m. Varnoje (Bulgarija) vykusiame UNESCO pasaulio architektūros mokyklų kongrese, kuriame pelnė diplomą.

1973–1976 m. dirbo Lietuvos autotransporto ir kelių ministerijos projektavimo ir konstravimo biuro architektu, 1976–1986 m. – Kretingos rajono vyr. architektu, 1986–1990 m. – Vilniaus dailės instituto Klaipėdos vizualinių komunikacijų katedros docentu, 1990–1992 m. – Kretingos rajono, o 1992–1993 m. – Palangos miesto vyr. architektu, 1993–1999 m. – AB Sija projektavimo skyriaus vadovu, o nuo 1999 m. vadovavo E. Giedrimo projektavimo firmai Archita, projektavo gyvenamuosius ir visuomeninės paskirties pastatus.

Jis tapo dviejų Kretingos miesto generalinių planų bendraautoriumi, parengė Kartenos, Rūdaičių, Jokūbavo gyvenviečių užstatymo ir tvarkymo projektus. Už Rūdaičių (Kretingos r.) kolūkinės gyvenvietės užstatymą ir sutvarkymą 1982 m. Sovietų Sąjungos liaudies ūkio pasiekimų parodoje Maskvoje buvo apdovanotas sidabro medaliu. Nuo 1984 m. – Lietuvos architektų sąjungos narys.

1988 m. spalio 22-23 d. dalyvavo Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio steigiamajame suvažiavime, buvo aktyvus LPS Kretingos iniciatyvinės grupės narys. Dalyvavo Kretingos muziejaus ir Kretingos miesto bendruomenės tarybų veikloje. 

Laisvalaikį nuo jaunystės skyrė tapybai. Tapė peizažus, istorinius-architektūrinius statinius, piliakalnius, rengė personalines tapybos kūrinių parodas.

## Projektai

* Kretingos miesto generalinis planas (bendraautorius),
* Kartenos, Rūdaičių, Jokūbavo užstatymo ir tvarkymo projektai,
* rekonstruoti Kretingos parapijos namai, Kretingos telekomo ir pašto pastatai, 
* atstatyta Kretingos Šv. Jurgio koplyčia,
* atstatyta Jokūbavo bažnyčia, 
* pastatyta Lazdininkų koplyčia,
* vyskupo Motiejaus Valančiaus paminklas Nasrėnuose,
* prezidento Aleksandro Stulginskio paminklas Jokūbave, 
* Kardo rinktinės partizanų atminimo paminklai Kretingoje ir Žvainiuose, 
* Kretingos Senųjų kapinių paminklas lietuvių tautos kančių atminimui (vienas pirmųjų Atgimimo paminklų Lietuvoje).

## Šaltiniai

* Švyturys, 2020 m. sausio 11 d. – P. 1, 3
Virgilijus Vaičiūnas

**Virgilijus Vaičiūnas** (1954 m. birželio 30 d. Plungėje) – Lietuvos tautodailininkas, medžio skulptorius, architektas.

## Biografija

Drožinėti pradėjo mokydamasis septintoje klasėje, o medžio skulptoriaus įgūdžius įgijo Plungės liaudies meno įmonėje Minija. 1972 m. baigė Plungės I-ją vidurinę mokyklą, o 1980 m. – Vilniaus inžinerijos statybos institutą, kuriame įgijo architekto kvalifikaciją. Vadovavo Skuodo rajono valdybos architektūros skyriui, dirbo architektu Skuodo ir Kretingos rajonų kolūkiuose, įgijo kraštovaizdžio architektūros žinių.

Nuo 1990 m. užsiėmė medžio drožyba, 1992 m. tapo Lietuvos tautodailininkų sąjungos Žemaitijos (Klaipėdos) skyriaus nariu. 1997 m. apsigyveno Kiauleikiuose (Kretingos r.), įsirengė kūrybines dirbtuves, daug laiko ir jėgų skyrė sodybos ir parko formavimui.

Kūrė monumentaliąją skulptūrą religine tematika, mažąją skulptūrą interjerui ir taikomosios dailės kūrinius: buities reikmenis, apyvokos daiktus pirčiai, lauko ir interjero baldus. Sukūrė unikalius baldus Trakų istoriniame nacionaliniame parke įsikūrusiam poilsio kompleksui „Akmeninė užeiga“, Danijos ir Vokietijos verslininkų užsakymu. Jo sukurti monumentaliosios skulptūros kūriniai stovi Alytuje, Palangoje, Raseinių, Vilkaviškio, Kretingos rajonuose. Dalis darbų iškeliavo į Ameriką (Čikagą), Kanadą.

Pirmąją personalinę parodą surengė 1994 m. Klaipėdos parodų rūmuose. 2000 m. savo darbus eksponavo Klaipėdos „Marginių“ salone, 2003 m. – Hamburge (Vokietija), 2004 m. – Seime ir Kretingos muziejuje.

## Šaltiniai
Večiai

**Večiai** – kaimas Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pietvakarinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Lenkimų, kelio Lenkimai-Mosėdis kairėje pusėje.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė vienas iškiliausių XIX a. švietėjų, pirmasis Lietuvos floros tyrinėtojas, botanikas, gydytojas, pranciškonas, kunigas Jurgis Pabrėža (1771–1849).

## Šaltiniai
Audrius Misevičius

**Audrius Misevičius** (g. 1959 m. vasario 16 d.) – Lietuvos politinis veikėjas, ekonomistas.

## Biografija

1982 m. baigė Vilniaus universitetą įgyjęs ekonomisto specialybę. 

1982–1993 m. Vilniaus universiteto Finansų ir kredito katedros asistentas. 1989 m. tapo socialinių mokslų daktaru. Nuo 1993 m. Vilniaus universiteto Finansų ir kredito katedros docentas.

1990–1992 m. socialinės apsaugos ministro pavaduotojas. 1992 m. finansų ministras. 1993 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario padėjėjas-sekretorius.

1993–1995 m. bendros Lietuvos-Vokietijos įmonės „STERN VON LITAUEN AG“ finansininkas. 1996 m. TŪB „J. Kabašinskas ir partneriai“ Mokesčių departamento vadovas. 1996–2004 m. kovo mėn. Lietuvos banko valdybos pirmininko pavaduotojas. 2004–2013 m. Lietuvos banko valdybos narys.

2017–2018 m. Valstybės kontrolės vyriausiasis konsultantas, nuo 2018 m. valstybės kontrolieriaus pavaduotojas.

## Nuorodos

|-
Manuilas I Komninas

**Manuilas I Komninas** (, 1118 m. lapkričio 28 d. Konstantinopolis – 1180 m. rugsėjo 24 d. Konstantinopolis) – 1143–1180 m. Bizantijos imperatorius.

## Biografija

Kilęs iš Komninų dinastijos. Tėvas Jonas II Komninas, motina Irena Vengrė, jų ketvirtas sūnus. 
## Šeima
Žmonos Berta Zulcbach, Marija Antiochietė, vaikai Marija Komnina, Aleksijus II Komninas.
## Valdymas
Pasižymėjo kovose su tiurkais seldžiukais, todėl 1143 m. tėvo pasirinktas įpėdiniu. Siekdamas atkurti imperijos didybę valdymo pradžioje labiau domėjosi Vakarų politika: sudaręs sąjungą su Venecija 1147–1149 m. kovojo su normanų vadu Sicilijos karaliumi Rodžeriu II, atsiėmė jo užimtą Kerkyros salą. 1155 m. įsiveržė į Sicilijos karalystę, bet 1156 m. prie Brindizio buvo sumuštas Rodžerio II įpėdinio Vilhelmo I. 1159 m. privertė kryžininkų įkurtos Jeruzalės karalystės karalių Balduiną III pripažinti Bizantijos viršenybę. 1167 m. prisijungė Dalmatiją, Kroatiją ir Bosniją, motinos gimtinėje Vengrijoje 1173 m. pasodino į sostą savo kandidatą. Aktyvi Manuilo I Komnino politika įvairiomis kryptimis atitraukė jo dėmesį nuo didėjančio tiurkų seldžiukų pavojaus. 1176 m. prie *Miriokefalono* (prie dab. Denizlis, Turkija) Manuilas I Komninas pralaimėjo seldžiukams; baigėsi Bizantijos pastangos atgauti visą Mažąją Aziją, imperija galutinai perėjo į gynybą.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Paul Magdalino, The Empire of Manuel I Komnenos 1143–1180, Cambridge University Press, 1993.
* K. Varzos, Ē genealogia tōn Komnēnōn, Thessalonikē, 1984.

## Nuorodos
* Bizantijos genealogija
* Encyclopedia of Roman Emperors