open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rahačovas

**Rahačòvas**  (; arba ***Rogačiovas***, ) – miestas rytų Baltarusijoje, apie 20 km į šiaurę nuo Žlobino, prieplauka prie Dniepro ir Drutės santakos; rajono centras. Per miestą eina Mogiliovo-Žytomyro geležinkelis ir Bresto–Maskvos plentas. Maisto, baldų pramonė.

## Istorija
Rahačovas rašytiniuose šaltiniuose minimas XII a. Netrukus visa Padnieprė atiteko LDK ir buvo valdoma. Miesto statusą įgijo 1772 m. Netrukus po Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Rusijos imperijai, buvo Mogiliavo gubernijos Rahačovo apskrities centras.

## Sportas
* „Makslaijn“ – futbolo klubas.

## Šaltiniai
Žytkavičai

**Žytkavičai** (arba ***Žitkovičiai***, , ) – miestas pietų Baltarusijoje, prie Bresto-Gomelio geležinkelio; rajono centras. Maisto, medienos apdirbimo pramonė.

## Istorija

Žytkavičai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1500 m. XIX a. buvo kaimas, Mozyriaus apskrities Žytkavičų valsčiaus centras. Miesto statusą įgijo 1971 m.

## Sportas
### Futbolas
* UAS Žitkoviči futbolo klubas.
* Centrinis miesto stadionas.

## Šaltiniai
Kalinkavičai

**Kali̇̀nkavičai**  (; arba ***Kalinkovičiai***, ) – miestas pietryčių Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Mozyriaus. Rajono centras. Svarbus transporto mazgas. Mieste kertasi Bresto–Gomelio ir Babruisko–Žitomiro plentai ir geležinkeliai. Maisto, chemijos, baldų pramonė.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis Rečycos apskrities Auciukų valsčiuje. 1926 m. gavo miesto teises.

## Šaltiniai
Dobrušas

**Dòbrušas**  (, ) – miestas pietryčių Baltarusijoje, 20 km į rytus nuo Gomelio, prie Iputės upės. Rajono centras. Per miestą eina geležinkelis ir plentas Gomelis–Brianskas (Rusija). Nuo 1870 m. gaminamas popierius, yra celiuliozės, maisto, porceliano pramonė.

## Istorija

Žinomas nuo 1560 m., kai priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. buvo kaimas Vylevos valsčiuje. 1935 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Plejonė (augalas)

**Plejonė** (*Pleione*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso nedidelės dirvožemyje augančios ir kelios epifitinės bei litofitinės orchidėjų rūšys. Šakniastiebis sutrumpėjęs, žiedai dideli. Augalai savo išvaizda panašūs į krokus, dėl to plejonės kartais vadinamos indiniais krokais.

Augalai paplitę Himalajuose, Pietų Kinijoje, Indijoje, Laose, Tailande, Vietname ir Taivane. 

Gentyje yra apie 20 rūšių:
## Rūšys
* Baltažiedė plejonė (*Pleione albiflora*)
* Plačioji plejonė (*Pleione bulbocodioides*)
* Raudonoji plejonė (*Pleione chunii*)
* Geltonoji plejonė (*Pleione ×confusa*)
* Gyslotoji plejonė (*Pleione coronaria*)
* Nuostabioji plejonė (*Pleione formosana*)
* Uolinė plejonė (*Pleione forrestii*)
* Stambiažiedė plejonė (*Pleione grandiflora*)
* Smulkioji plejonė (*Pleione hookeriana*) 
* Žemoji plejonė (*Pleione humilis*)
* Blakstienotoji plejonė (*Pleione ×lagenaria*) 
* Margažiedė plejonė (*Pleione limprichtii*)
* Dėmėtoji plejonė (*Pleione maculata*) 
* Tikroji plejonė (*Pleione pleionoides*)
* Ankstyvoji plejonė (*Pleione praecox*)
* Rausvoji plejonė (*Pleione yunnanensis*)
ir kt.

## Nuorodos
* The Pleione website
Choinikai

**Chòinikai**  (, ) – miestas Baltarusijoje, 50 km į pietryčius nuo Mozyriaus. Rajono centras. Medienos apdirbimo, statybinių medžiagų pramonė.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1504 m. Gyvenvietė buvo prijungta prie Rusijos imperijos po antrojo ATR padalijimo 1793 m. XIX a. buvo miestelis, Rečycos apskrities Choinikų valsčiaus centras.

Nuo 1927 m. – priklausė Baltarusijos TSR. Nuo 1938 m. – miesto tipo gyvenvietė. Nuo 1941 m. rugpjūčio 25 d. iki 1943 m. lapkričio 23 d. Choinikai okupuoti vokiečių. Choinikai miesto statusą įgijo 1967 m. Choinikus ir jų apylinkes labai paveikė 1986 m. įvykusi Černobylio katastrofa.

## Šaltiniai
Ubortė

**Ubortė** (ukr. ir , ) – upė Ukrainoje ir Baltarusijoje; Pripetės dešinysis intakas. Prasideda Žytomyro srityje, teka daugiausia šiaurės kryptimi per Polesės žemumą. Žemupys Gomelio srityje. Įteka į Pripetę priešais Petrikovo miestą. Žiemą užšąla. Atšyla kovo mėnesį. Nuo kovo iki gegužės tęsiasi potvynis. Minta daugiausia sniego tirpsmo vandeniu.
Petrykavas

**Pètrykavas**  (; arba ***Petrikovas***, ) – miestas pietų Baltarusijoje, prieplauka prie Pripetės upės, priešais Ubortės žiotis. Rajono centras. Statybinių medžiagų, maisto pramonė. Netoliese išgaunama kalio druska.

## Istorija

Petrykavas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XV a. XIX a. buvo miestelis, Mozyriaus apskrities Petrykavo valsčiaus centras. Miesto statusą turi nuo 1935 m.

## Sportas
* FK Šachcior
* Miesto stadionas arba kitaip „Pripetės“ stadionas.

## Šaltiniai
Iputė

**Iputė** (, ) – upė Rusijoje ir Baltarusijoje; Sožo kairysis intakas. Prasideda Baltarusijoje, Mogiliovo srityje. Pradžioje teka į rytus per Smolensko sritį, vėliau pasuka į pietus ir pietvakarius ir teka Briansko sritimi. Pats žemupys yra Baltarusijos Gomelio srityje. Įteka į Sožą šalia Gomelio.

Didžiausi intakai: Voronica, Uneča (kairieji).

Krantai daugiausia žemi. Žemupys laivuojamas. Užšąla lapkričio pabaigoje, atitirpsta kovo pabaigoje – balandžio pradžioje.

Prie Iputės įsikūrę Suražo (Rusija) ir Dobrušo (Baltarusija) miestai.

## Šaltiniai
CLAMP no Kiseki

***CLAMP no Kiseki*** (CLAMPノキセキ) tai knygų serija skirta CLAMP penkiolikos metų jubiliejui. Amerikoje jas publikuoja Tokyopop. Iš viso CLAMP no Kiseki sudarytas iš dvylikos tomų. Kiekvienas tomas tai – spalvota, 32 puslapių knyga su santraukomis apie tam tikra CLAMP kūrinį, interviu su CLAMP ir jų draugais/partneriais, originaliais piešiniais ir išskirtinėmis, trumpomis komiksų sekomis.Be to, kiekvienas leidimas išeina su trimis specialiomis šachmatų figurėlėmis, vaizduojančiomis personažus iš įvairių CLAMP kūrinių.

Japonijoje jau išleisti visi 12 tomų, o Šiaurės Amerikoje kolkas tik 6 tomai.

## Tomai

## Nuorodos

### Oficiali svetainė
* CLAMP's Oficiali Svetaine *(Japoniška)*
Mokona

**Mokona** (; g. 1968 m. birželio 16 d.) yra manga kūrėjų komandos, sudarytos vien tik iš moterų, CLAMP narė. Ji yra pagrindinė dailininkė, spalvintoja ir yra atsakinga už kompoziciją.

Gimė Kiote, Japonijoje. Anksčiau ji buo žinoma **Mokona Apapa** (もこなあぱぱ) vardu. Ji atsisakė „Apapa“ dėlto, kad jai tai skambėjo per daug vaikiškai.

Kaip paaiškėjo Satsuki Igarashi straipsnyje „Newtype“ žurnale, kai grupė susitiko su Yoshikazu Yasuhiko, Mokona prasitarė esanti didelė „Mobile Suit Gundam“ gerbėja.

## Kūriniai
Kūriniai prie, kurių ji prisidėjo:
* *Tsubasa: Reservoir Chronicle* (2003–2009 m.)
* *Tokyo Babylon* (1990–1993 m.)
* *Magic Knight Rayearth* (1993–1995 m.)
* *Cardcaptor Sakura* (1996–2000 m.)

## Šaltiniai
Ageha Ohkawa

**Ageha Ohkawa** (; g. 1967 m. gegužės 2 d.) – manga kūrėjų komandos, sudarytos vien tik iš moterų, CLAMP narė. Ji yra komandos vadovė; į jos pareigas įeina scenarijų rašymas, romanų viršelių dizainas, planavimas bei pardavimas.

Gimė Osakoje, Japonijoje. Anksčiau ji buvo žinoma kaip **Nanase Ohkawa** (大川七瀬 *Ōkawa Ageha*). 2004-aisiais, CLAMP penkiolikos metų jubiliejaus proga, kiekviena iš keturių narių pasikeitė savo vardus.
Tsubaki Nekoi

**Tsubaki Nekoi** (; g. 1969 m. sausio 21 d.) yra manga kūrėjų komandos, susidedančios vien tik iš moterų, CLAMP narė. Ji yra vice-direktorė ir į jos pareigas komandoje įeina manga iliustracijų taisymas. Ji buvo pagrindinė kūrinių „Legal Drug“, „The One I Love“, „Wish“ ir „Suki“ dailininkė, nors paprastai toks darbas atitenka Mokonai. Be visa ko ji yra atsakinga už „xxxHOLIC“ veikėjų vyrų piešimą, kol Mokona atsako už veikėjų moterų piešimą.

Gimė Kiote, Japonijoje. Anksčiau ji buvo žinoma kaip **Mick Nekoi** (猫井みっく *Nekoi Mikku*). Per CLAMP penkiolikos metų jubiliejų jinai, kaip ir kitos CLAMP narės, pasikeitė savo vardą. Vėlesniame interviu, Ageha Ohkawa išdėstė Nekoi vardo keitimo priežastis. Pasirodo Nekoi pabodo žmonių pastabos, jog jos vardas yra toks pats kaip Mick Jagger.

## Šaltiniai
Satsuki Igarashi

**Satsuki Igaraši** () yra manga kūrėjų komandos, susidedančios vien tik iš moterų, CLAMP narė. Į jos pareigas komandoje įeina produkcijos kordinacija ir „Chobits“ veikėjų dizainas. Be to ji yra „“ fono dailininkė.

Gimė Kiote, Japonijoje. Kaip ir kitos CLAMP narės, ji pasikeitė savo vardą iš Igaraši Satsuki (五十嵐さつき) į Igaraši Satsuki (いがらし 寒月), CLAMP penkiolikos metų jubiliejaus proga.

## Šaltiniai

* Solomon, Charles. „Four Mothers of Manga Gain American Fans With Expertise in a Variety of Visual Styles“. *[[The New York Times]]*. 2006-11-28. Nuoroda tikrinta 2013-03-26.
Ségolène Royal

**Marija Segolena Ruajal** (, g. 1953 m. rugsėjo 22 d. Dakare, Senegalas) – Prancūzijos visuomenės ir politinė veikėja, Prancūzijos socialistų partijos (PS) narė, Puatu Šaranto regiono tarybos pirmininkė, De Sevro atstovė Nacionalinėje asamblėjoje.

2006 m. lapkričio 16 d. partijos narių visuotiniame balsavime iš 180 558 balsavusiųjų gavusi 108 807, arba 60,6 % balsų, kuriuos lapkričio 26 d. patvirtino partijos neeilinis suvažiavimas, Prancūzijos socialistų pasiūlyta kandidate 2007 m. balandžio mėn. Prancūzijos prezidento rinkimuose.

## Biografija
Gimusi ketvirtaja pulkininko Žako Ruajalio ir Helenos Deai aštuonių vaikų šeimoje. Pradinę ir vidurinę mokyklas baigė Šarme (Vogėzai). 1968 m. baigė privatų Epinalio licėjų ir tęsė studijas Nansi universitete. 1978 m. baigė Paryžiaus politinių mokslų institutą, 1980 m. Nacionalinę administravimo mokyklą, stažavosi Administraciniame tribunole.

1970 m. pradėjo bendrą gyvenimą su Nacionalinės administravimo mokyklos vakarėlyje sutiktu būsimuoju mokesčių inspekcijos referentu, dabartiniu PS vadovu Fransua Holandu. Jiems gimė Tomas (1984 m.), Klėmansa (1985 m.), Žiulienas (1987 m.) ir Flora (1993 m.)

## Politinė karjera

1978 m. tapo PS nare. 1982 – 1988 m. Respublikos prezidento sekretoriate kuravo sveikatos, aplinkosaugos ir jaunimo klausimus. 1983 m. išbandė savo jėgas rinkimuose į Viler-sur-Mer, kur po vyro mirties gyveno jos motina, savivaldybės tarybą. Tačiau gavusi pasiūlymą balotiravosi kitame, Truvil-sur-Mer mieste ir iki 1986 m. buvo tarybos opozicijos narė. 1989 – 1995 m. Melio ir 1995 – 2001 m. Niorto (Deu Sevras) savivaldybių tarybų narė.

1992 m. buvo išrinkta į Puatu Šaranto regioninę tarybą, bet pasitraukė, kai gavo pasiūlymą dirbti Pjero Beregovua vyriausybėje, nuo 2004 m. šios tarybos pirmininkė. 1992-1998 m. Deu Sevro generalinės tarybos narė.

1988–1992 m. (pasitraukė tapusi vyriausybės nare), 1993 – 1997 m., 1997 m. nuo birželio iki liepos mėn. (pasitraukė, tapusi Lionelio Žospeno vyriausybės nare) ir nuo 2002 m. Nacionalinės asamblėjos deputatė nuo Deu Sevro departamento.

1992 m. balandžio 3 d. – 1993 m. kovo 29 d. aplinkosaugos ministrė, 1997–2000 m. įgaliota ministrė mokyklų steigimo klausimais, 2000–2001 m. šeimos ir vaikystės, 2001–2002 m. šeimos, vaikystės ir neįgaliųjų klausimams.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* PS svetainė
Garnys (reikšmės)

**Garnys** yra:

* garninių šeimos paukštis;
* kaimas Švenčionių rajone;
* satyros ir humoro laikraščiai:
** Garnys (Brazilija);
** Garnys (Kaunas).
Gegutės

**Gegutės** gali reikšti:

* gegutinių šeimos paukščiai;
* kaimas Jonavos rajone;
* filmas pavadinimu „Skrydis virš gegutės lizdo“.
Chimera (RPG)

**Chimeros** – maginės fantastikos subkultūroje (stalo ir kompiuteriniai vaidmenų žaidimai, romanai, filmai) fantastinių būtybių klasė. Chimerų kūnas sudarytas iš skirtingų rūšių gyvūnų kūnų dalių. Tos rūšys biologiškai gali priklausyti net skirtingoms klasėms. Klasė pavadinta pagal Chimerą – individualią būtybę iš graikų mitologijos, kurios kūnas buvo sudarytas iš ožio kūno, gyvatės (drakono) uodegos ir liūto galvos (kitas variantas – kad galvos buvo dvi – liūto ir ožio).

Tokios chimeros paprastai laikomos magiškomis būtybių rūšimis, kurios išlieka besidaugindamos kaip ir paprasti gyvūnai. Chimerų rūšys fentezi pasauliuose atsiranda kaip savaiminio tarprūšinio (tiksliau – tarpbūrinio, tarpklasinio ar tarptipinio) kryžminimosi rezultatas arba kaip magų ar dievų maginių manipuliacijų rezultatas. Dažnai bet kokios chimeros laikomos magiškomis būtybėmis, kadangi natūraliai tokios būtybės gamtoje neišgyventų dėl organų anatominio, fiziologinio ir kitokio biologinio nesuderinamumo.

Dažniausios chimerų rūšys:
* Grifonas – liemuo liūto, galva, sparnai ir priekinės kojos – erelio.
* Hipogrifas – priekinė dalis erelio, užpakalinė – arklio.
* Mantikora – liemuo ir kojos liūto, galva liūto su žmogaus veidu, sparnai – šikšnosparnio.
* Kokatrisė – liemuo gyvatės, galva, sparnai ir kojos – gaidžio; kartais sparnai labiau šikšnosparniški.
* Gargoilas – įvairių gyvūnų dalių kombinacija, būdinga – ragai, iltys ir sparnai.
* Baziliskas – žinomi įvairūs variantai, vienas jų – gaidys su gyvatės uodega ir gyvatės dantimis. Žaidime *Dungeons & Dragons* baziliskai – ne chimeros, o šešiakojai stambūs driežai.

Chimeromis dažnai nelaikomos chimeriškos, bet protingos būtybės:
* Gnolis ( – *gnome* 'gnomas' + *troll* 'trolis') – *[[Dungeons & Dragons]]* pabaisa. Pradžioje buvo gnomo ir trolio hibridas, bet vėliau pakeitė, ir tapo chimera – humanoidu su hienos galva.
* Draideris ( – drow 'tamsusis elfas' + *spider* 'voras') – kentauro analogas, bet vietoj arklio liemenas ir kojų – voro kūnas ir kojos (*Dungeons & Dragons*).
* Undinė – būtybė moters liemuo, žemiau klubų – žuvies uodega.
* Kentauras – būtybė arklio kūnu, bet vietoj arklio kaklo ir galvos – žmogaus liemuo nuo dubens ir aukščiau.
* Medūza – moteris, vietoj plaukų – gyvatės.

Vien sparnų buvimas taip pat dažnai nelaikomas chimeriškumo požymiu. Todėl chimeroms paprastai nepriskiriami:
* Pegasas – arklys su paukščio sparnais.
* Angelas – žmogaus išvaizdos būtybė su sparnais.
Friedrich Max Müller

**Frydrichas Maksas Miuleris** (*Friedrich Max Müller*; 1823 m. gruodžio 6 d. – 1900 m. spalio 28 d.) – vokiečių filologas ir orientalistas, vienas indologijos ir lyginamosios religijotyros pradininkų.

Taip pat žinomas kaip sakralių tekstų vertimų iš įvairių Azijos kalbų rinkinio *[[Sacred Books of the East]]* (*Šventosios Rytų knygos*) redaktorius.

## Biografija
Gimė Vokietijoje, Desau mieste, romantinio poeto Vilhelmo Miulerio šeimoje. Leipcigo, Paryžiaus ir Berlyno universitetuose studijavo filosofiją, tuo pat metu labai domėjosi Azijos kalbomis: arabų, persų, sanskritu. Vėliau Miuleris tęsė sanskrito tyrimus, padedamas Franco Bopo, dar vėliau Eugène Burnoufo. Pastarojo paskatintas 1846 m. Miuleris išvyko į Angliją rinkti sanskritiškų tekstų. 1847 m. pradėjo rengti visos „Rigvedos“ publikaciją (išleista 1849–1874 m.).

Nuo 1854 m. iki 1876 m. Oksfordo universiteto lyginamosios filologijos profesorius. 1876 m. atsisakė pedagoginio darbo ir ėmėsi mokslinių tyrimų. Ryšių su Rytų Indijos kompanija ir Oksfordo sanskrito specialistais dėka, jis padarė akademinę karjerą ir greitai tapo vienu autoritetingiausių Indijos kultūros komentatorių. Jam gyvenant buvo suformuluota indoeuropiečių kalbų šeimos teorija. Sanskritas tuo metu laikytas seniausia šios šeimos kalba, o vedų kultūra buvo klasikinės kultūros pramotė. Be to, Miuleris manė, jog studijuojant ankstyvuosius vedų tekstus, galima rasti ikikrikščioniųjų Europos religijų vystymosi paaiškinimą.

## Bibliografija

* *History of ancient Sanskrit literature*. London (1859)
* *Dhammapada*. (1881)
* *Upanishad*. (1884)
* *Vedic Hymns. Part I*. (1891)
* *Letter to Chevalier Bunsen on the classification of the Turanian languages*. (London 1854)
* *Essay on comparative mythology*. (London 1858)
* *Lectures on the science of language*. (2 Serien; London 1861-64)
* *Chips from a German workshop*. 4 Bde. (London 1868-75)
* *Selected essays*. 2 Bde. (London 1881)
* *Lectures on the origin and growth of religions as illustrated by the religions of India*. (London 1878)
* *India what can it teach us?*. (London 1883)
* *Natural Religion* (Vorlesungszyklus)
* *Physical Religion* (Vorlesungszyklus)
* *Anthropological Religion* (London & New York 1892, repr. London 1997 (The Early Sociology of Religion; vol. III)) (Vorlesungszyklus)
* *Theosophy, or psychological Religion* (Vorlesungszyklus)
* *Contributions to the science of mythology*. 2 Bde. (London 1897)
* *Science of Thought*. (London 1887)
* *My autobiography*. Hrsg. von seinem Sohn (London 1901)
* *The six systems of indian Philosophy* (London 1899)
* *Introduction to the science of Religion: Four Lectures.* (London 1873)

## Išnašos
Auksinai

**Auksìnai** – hormonai, lemiantys augalų augimą į ilgį, ląstelių dalijimąsi ir diferenciaciją, vaisių formavimąsi, šaknų formavimąsi iš nuopjovų, augalų atsiskyrimą dalimis. Dėl auksino ląstelės pumpuoja H+ į savo sieneles, pH pokytis lemia fermentų, kurie skaido skersinius ryšius sienelėse, aktyvavimą, o dėl turgorinio slėgio ląstelės ilgėja.

Auksinas, sintetinamas medžių dominuojančioje viršūnėje, slopina šoninių šakų augimą (po savimi); dėl to spygliuočiai turi tipišką trikampio formą. Auksinas lemia šaknų augimą žemyn (gravitropizmą). Auksinas kaupiasi šaknies apatinėje dalyje ir slopina ląstelių ilgėjimą, virš jų esančios ląstelės dalijasi greičiau ir šaknis linksta žemyn.

Auksinai yra aktyvūs visą augalo vystymosi laikotarpį. Sintetinami meristemose ir jaunuose organuose. Transportavimo metu vyksta specifinis ląstelių atsakas.

## Kai kurie auksinai

Svarbiausias auksinas – *indoloacto rūgštis*.

Kiti auksinai:
* 4-chloro - indoloacto rūgštis,
* phenylacto rūgštis,
* indolo-3-butano rūgštis.

## Auksino signalo perdavimo kelias

2005 m. rastas auksino receptorius:
* TIR1 baltymas (Transport Inhibitor Response1)
* TIR1 genas koduoja F-box domeną turintį baltymą (turintį daug leucino pasikartojančių sekų).

## Sąveika

TIR1 sąveikauja su:
* griaučių baltymu *cullin* (AtCUL1)
* į SKP1 panašiais (*SKP1-like*) baltymais (ASK1/ASK2),
* žiedo-domeno baltymu RBX1 suformuoti SCF tipo ubikvitino ligazės kompleksą.

SCF tipo ubikvitino - baltymo ligazės kompleksas ubikvitilina savo substratus, kurie nukreipiami tolesnei degradacijai 26S proteosomoje,
griaučių kulinas, *SKP1-like* ir *RBX1* baltymai suteikia katalizinį aktyvumą, būtiną aktyvuoto ubikvitino pernašai link baltymo - taikinio.
Taikinį apsprendžia F dėžutės baltymas.

Degradavus transkripcijos reguliatorius, išlaisvinamos ARF (*auxin responce factor*) sekos (transkripcijos aktyvatoriai). Transkribuojami ir transliuojami genai.

Manoma, kad egzistuoja ir kitas auksino receptorius *Auxin Binding Protein1* (ABP1), kuris atsakingas už plazminės membranos protonų siurblio veikimą.

## Nuorodos, šaltiniai
* Anglų k.
** http://www.biologie.uni-hamburg.de/b-online/ge31/02.gif 
* Vokiečių k.
** http://www.biologie.uni-hamburg.de/b-online/ge31/02.gif 
** http://www.merian.fr.bw.schule.de/Beck/skripten/12/bs12-51.htm 
** http://www.biologie.uni-hamburg.de/b-online/d31/31b.htm 
* Iliustracijos
** https://agrikaido.com/plant-hormones/auxins/
* Anglų k.
** http://www.rhizopon.nl/
** https://web.archive.org/web/20070928210909/http://www.kwizda-agro.at/download/labels/Seradix.pdf
Suknelė

**Suknelė** – moteriškas drabužis, kurį sudaro išvien sujungta liemenį dengianti dalis ir sijonas.

Priklausomai nuo mados ir moters kuklumo:
* viršutinė suknelės dalis visiškai uždengia pečius ar juos šiek tiek atidengia, ar visiškai apnuogina;
* apatinė suknelės riba gali būti įvairiame aukštyje – prie pat kulniukų, ties blauzdomis ar aukščiau kelių.
* Iš priekinės ir ypač iš nugaros pusės suknelėje gali būti iškirptė (*dekoltė*), visiškai apnuoginanti atitinkamą kūno dalį (nugarą, krūtinę aukščiau krūtų, pilvą).
* suknelė gali būti iš aptempiančio ar pusskaidrio audinio.

## Istorija

Anksčiau sukneles dėvėjo daugelis moterų, kadangi tai buvo patogu – vienas drabužis uždengia beveik visą kūną. Dažnai jos būdavo vienspalvės, vienodo rašto per visą ilgį. Suknelės buvo dėvimos tiek aukštuomenės, tiek paprastų moterų, kasdien ir švenčių progomis. XIX a., norėdamos pabrėžti savo liemenį, taliją, moterys (ypač aukštuomenės) susijuosdavo dirželiu.

Tačiau XX amžiuje ėmus formuotis drabužių madoms, išaugo sijonų ir liemenių bei palaidinių pasiūla ir pasirinkimas, moterys dažniau ėmė mūvėti kelnes, todėl besirinkdamos drabužius daugelis moterų ėmė vengti vientisos suknelės, kadangi ji suteikia mažiau galimybių pabrėžti savitumą. Be to, suknelė nesuteikia galimybės pabrėžti vien tik krūtinę, taliją ar dubens formą, be to, uždengia kojas – atskira apranga labiau tinkama atskiroms kūno dalims ir jų proporcijoms pabrėžti.

## Šiuolaikinės suknelės

Šiais laikais sukneles dažniausiai dėvi mergaitės ir jaunos merginos, taip pat jaunoji vedybų metu (balta vestuvinė suknelė). Tačiau suknelė išlieka ir kitų moterų kasdienės aprangos dalimi (dažniau šiltuoju metų laiku), ypač namų aplinkoje, nesirodant viešumoje ir pan.

Nepaisant to, suknelės yra dėvimos aukštuomenėje – madų dizaineriai dabar sukuria itin originalių suknelių – tiek savo forma, tiek ir medžiaga, glaudumu, iškirptėmis. Originaliomis suknelėmis mėgstama pasimėgauti vakarėliuose, pramogų šou ir kt.

Kai kurie erotinio trikotažo gamintojai gamina labai trumpas sukneles, vos pridengiančias sėdmenis, plono pluošto ar pusiau permatomas. Tokios trumpos suknelės nedaug skiriasi nuo ilgesnės palaidinės ar naktinių ir gali sudaryti jaunos, nepatyrusios, mergaitiškos asmenybės įspūdį arba labai gundančios, viliojančios.

## Nuorodos
Kobrynas

**Kòbrynas** (arba ***Kòbrinas***, , ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 52 km į šiaurės rytus nuo Bresto, prie Muchaveco upės ir Bugo-Dniepro kanalo. Rajono centras, svarbus transporto mazgas. Keliai į Brestą, Gomelį, Maloritą, Babruiską.

## Istorija

Kobrynas yra vienas seniausių Baltarusijos miestų, rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1287 m. Iki XIII a. priklausė Volynės Vladimiro kunigaikštystei. Nuo XIV a. pirmos pusės priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIV a. čia pastatyta medinė pilis. Žinoma, kad bent nuo 1366 m. miestą valdė Lietuvos didysis kunigaikštis Algirdas, jam mirus sūnus Teodoras, po jo šio sūnus Romanas. 1404 m. Romanas iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto gavo privilegiją valdyti Kobryną ir gretimas žemes, ši privilegija laikoma Kobryno kunigaikštystės, gyvavusios iki 1519 m. įkūrimo data, o Romanas – kunigaikščių Kobrinskių giminės pradininku. Kobrynas buvo šios kunigaikštystės, nuo 1519 m. valstybinės Kobryno seniūnijos, 1520–1566 m. Kobryno apskrities (pavieto) centras. Nuo 1532 m. Kobryno seniūnija dažnai buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Lenkijos valdovų žmonų (Bonos Sforcos, Onos Jogailaitės, Konstancijos Austrės) valda. Iš Kobryno seniūnijos 1588 m. įkurta Kobryno ekonomija, gyvavusi iki 1795 m., (nuo XVIII a. pradžios Brastos-Kobryno ekonomija), Kobrynas – jos centras, vėliau – vienas centrų.

1589 m. Kobrynui suteiktos Magdeburgo teisės ir herbas, XVII a. viduryje turėjo apie 500 pastatų. Miestą per XVII a. vidurio karus nuniokojo Rusijos kariuomenė, jis smuko ir 1766 m. prarado savivaldą. 1791–1940 m. Kobryno apskrities centras. 1794 m. jį užėmė Rusijos imperijos kariuomenės junginys, kuriam vadovavo Aleksandras Suvorovas, jį Rusijos imperijos valdžia vėliau apdovanojo didžiuliu buvusios ekonomijos padaliniu – Kobryno raktu. 1795 m. Kobrynui suteiktos miesto teisės. Per 1812 m. Prancūzijos-Rusijos karą 1812 m. liepos mėn. tarp Prancūzijos Didžiosios armijos Saksų korpuso rinktinės ir Rusijos 3-osios armijos junginių įvyko Kobryno mūšis – pirmasis per tą karą sėkmingas rusams. XIX a. ketvirtame dešimtmetyje dėl Dniepro-Bugo kanalo rekonstrukcijos ir kitų darbų Kobryno plėtra ėmė spartėti. 1882 m. pro Kobryną nutiesta Polesės geležinkelio linija. XIX a. miestas buvo Gardino gubernijos Kobryno apskrities centras. 1897 m. mieste veikė apie 30 smulkių įmonių su 157 darbininkais.

1921–1939 m. Kobrynas priklausė Lenkijai, nuo 1939 m. – Baltarusijos TSR. 1933 m. spalio 1 d. dalis miestui perduota dalis Kobryno valsčiaus teritorijos. Per nacių okupaciją prie Kobryno nužudyta apie 6900 žmonių, daugiausia žydų.

## Ekonomika

Kobryną kerta geležinkelis ir plentas Brestas–Gomelis. Mašinų gamybos, statybinių medžiagų, maisto, lengvoji, baldų pramonė.

## Sportas
* FK Kobrynas (futbolo klubas);

## Architektūra
* Šv. Mikalojaus cerkvė, pastatyta 1750 m.
* Bazilijonų vienuolynas (XVI–XVII a.)
* Išganytojo vienuolynas, pastatytas 1497 m., perstatytas XVI ir XX a.
* Aleksandro Suvorovo karo istorijos muziejus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Iškirptė

**Iškirptė** – tikslingai sukurta moters drabužio, skirto uždengti kūnui aukščiau juosmens, anga nugaros (*décolletage*) arba priekinėje (*décolleté*) kūno pusėje. Dažniausiai būna suknelėje, bet gali būti ir palaidinėje, net megztinyje. Kasdienybėje, profesinėje aplinkoje dėvima viršutinė apranga su didele iškirpte gali būti laikoma nepriderančiu elgesiu.

Iškirptė, apnuoginanti moters kūno vietas, kurios paprastai būna uždengtos (viršutinė krūtinės dalis, tarpumentis, nugara, strėnos ar bamba), neretai turi sensasinį arba provokacinį pobūdį, gali turėti gundymo motyvų, pabrėžia moters seksualumą, erotiškumą. Priklausomai nuo iškirptės dydžio ir vietos, moteris gali pabrėžti tam tikras savo kūno vietas, siekti atkreipti į save dėmesį. Galima pastebėti, kad juo labiau moteris apsinuogina, tuo labiau ji linkusi pabrėžti savo seksualumą. Šį įspūdį dar labiau sustiprina pusiau permatomi drabužiai, taip pat glaudžiai prie kūno priglundantys drabužiai (pro kuriuos net gali kyšoti krūtų speneliai).
Muchavecas

:: *Apie gyvenvietę žr. [[Muchavecas (Brestas)]]*.

**Muchavecas** (brus. ir , ) – upė Baltarusijoje, Bresto srityje; Vakarinio Bugo dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Muchos ir Veco upėms netoli Pružanų miesto. Teka daugiausia pietvakarių kryptimi per Polesės žemumas. Įteka į Bugą Breste. Ties Kobrynu Muchavecas sujungtas Bugo-Dniepro kanalu su Pripete. Nuo Kobrino laivuojamas. Žemupys šliuzuotas, patvektas uždaru tvenkiniu. Didžiausi intakai: Dachlovka, Žabinka (dešinieji), Trostianica, Osipovka, Ryta (kairieji).

Muchaveco slėnio plotis vidurupyje 400–500 m, žemupyje 1,5–2 km. Salpa susidariusi iš abiejų pusių, žema, daug kur supelkėjusi. Vaga kanalizuota. Krantai žemi, 0,5–2 m aukščio. Patvinsta kovo mėnesį. Prie Muchaveco įsikūrę Kobryno, Žabinkos ir Bresto miestai.

## Galerija

Muhavets Brest.jpg|Muchavecas Breste
Mukhavets.jpg
Мухавец2.jpg


## Šaltiniai
Dniepro-Bugo kanalas

**Dniepro-Bugo (arba Karališkasis) kanalas** ( ) – Baltijos ir Juodąją jūras sujungiantis laivybinis kanalas Baltarusijoje, Bresto srityje. Nutiestas tarp Pinos (Pripetės intakas, Dniepro baseinas) ir Muchaveco upių (Bugo intakas, Vyslos baseinas). Bendras ilgis – 244 km. Kanalų sistemos drenažo plotas – 8500 km2.

Statytas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos žemėse nuo 1775 iki 1783 m. paskutinio Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio iniciatyva. Jis 1784 m. rugsėjo mėnesį asmeniškai dalyvavo iškilmingame kanalo, kuriam šio įvykio garbei buvo suteiktas „Karališkasis“ pavadinimas, atidaryme.

II pasaulinio karo metu Dniepro-Bugo kanalas sugriautas. Vėliau atstatytas. Yra 10 šliuzų. Kanalu vyksta laivyba tarp Baltijos ir Juodosios jūrų uostų. 1997 m. pradėta kanalo modernizacija.

## Šaltiniai
Biaroza

:: *Apie Lenkijos kaimą žr. [[Bereza (Liublinas)]]*.

**Biarozà**  (, iki 1940 m. ***Kartūzų Biaroza***; taip pat ***Berioza***, ) – miestas Jaseldos upės dešiniajame krante, 100 km į šiaurės rytus nuo Bresto, Bresto sritis, Baltarusija. Biarozos rajono centras. Per miestą eina Minsko-Bresto kelias ir geležinkelis. Miesto įžymybė – 1648 m. Sapiegų įkurto kartūzų vienuolyno griuvėsiai. Išplėtota maisto, statybinių medžiagų, keramikos, metalo apdirbimo pramonė. Yra šiluminė elektrinė.

## Istorija

Biarozos kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1477 m. Nuo XVI a. pabaigoje priklausė Sapiegoms. Nuo 1629 m. minimas Biarozos miestelis. 1648–1689 m. pastatyta bažnyčia ir kartūzų vienuolynas – iš čia ir senasis ***Kartūzų Biarozos*** pavadinimas. 1706 m. Biarozoje susitiko Rusijos caras Petras I ir ATR valdovas Augustas II. Per Šiaurės karą miestą sugriovė Švedijos kariuomenė. Iki 1795 m. priklausė LDK, 1795 m. ją okupavo Rusijos imperija.

XIX a. pirmoje pusėje Biarozoje vyko 8 metiniai turgūs, veikė odininkų ir audėjų manufaktūros, 36 krautuvės. 1833 m. Biarozoje buvo 200 medinių namų. XIX a. pastatyta cerkvė. 1871 m. per Kartūzų Biarozą nutiestas geležinkelis Maskva–Brestas. Tai buvo miestelis Pružanų apskrityje.

1921–1939 m. priklausė Lenkijai, buvo Kartūzų Biarozos valsčius. 1934–1939 m. buvusiose Rusijos imperijos kariuomenės Biarozos kareivinėse veikė koncentracijos stovykla Lenkijos politiniams kaliniams, joje 1939 m. kalėjo apie 10 000 žmonių, tarp jų buvo ir Vilniaus krašto lietuvių. 1939 m. balandžio 1 d. Sialeco valsčiaus Navasiolkų kaimas prijungtas prie Biarozos miesto. 1939 m. Biaroza atiteko Baltarusijos TSR. 1940 m. gavo miesto teises, tapo rajono centru. Per II pasaulinį karą Biarozoje nacių įkurtoje koncentracijos stovykloje nužudyta apie 7000 žmonių.

## Gyventojai

## Sportas
* FK Biaroza-2010;
* Miesto stadionas.

## Galerija

BiarozaKlastar-Napoleon Orda.jpg|Napoleono Ordos užfiksuotas vienuolyno vaizdas
Biaroza Kartuskaja, Klaštarnaja. Бяроза Картуская, Кляштарная (1925) (2).jpg|Vienuolynas po 1906 m.
BiarozaKlastarBrama.JPG|Kartūzų vienuolyno griuvėsiai
BiarozaKlastar2.JPG|Vienuolyno griuvėsiai
BiarozaKlastar1.JPG|Pagrindiniai vartai prieš restauraciją
BiarozaKlastarRasiejskijaKazarmy.JPG|Iš vienuolyno plytų pastatytos carinės kareivinės


## Šaltiniai
Žemapo mūšis

**Žemapo mūšis** () vyko 1792 m. lapkričio 6 d. Belgijos vietovės *Žemapo* (*Jemappes*) apylinkėse (dabar Prancūzija). Jame kovėsi generolo *Diumurjė* (*Charles−François Dumouriez*) vadovaujami prancūzai, kurie laimėjo mūšį, prieš austrus, vadovaujamus hercogo *Albert von Sachsen−Teschen* ir grafo *Clerfait*.

Sachsen-Teschen hercogas įsitvirtino prie Žemapo, su savo 26 000 karių laukdamas pažadėto pastiprinimo. Lapkričio 5 d. prancūzai aptiko austrus įsitvirtinusius ant kalvos ir išsidėsčiusius puslankiu priešais Monsą (*Mons*). *Diumurjė* išdėstė savo armiją lygumoje nuo *Paturages* ir *Frameries* kaimų iki Monso ir ruošėsi kitą dieną pulti austrus. Prancūzų kariuomenėje buvo apie 40 000 karių.

## Mūšio eiga
Austrų pajėgų, 13200 vyrų ir daugybė artilerijos, redutai atrodė neįveikiami. Nuo ryto mūšis tęsėsi keletą valandų tik apsikeičiant artilerijos salvėmis, kol *Diumurjė* apie pietus davė įsakymą pulti. Pradžioje prancūzai buvo labai smarkiai apšaudomi, tačiau nedvejodami priartėjo prie *Flenu* miško, priešais *Jemappes* ir *Cuesmes* postus. Sutikti smarkaus tiroliečių jėgerių apšaudymo ir grasinami austrų kavalerijos plitimo iš tarpo ties *Cuesmes*, prancūzai sustojo, atsitraukė ir išsisklaidė. Tai buvo kritinis mūšio taškas. *Diumurjė*, jo padėjėjai ir tarnas *Baptiste Renard* iš visų jėgų stengėsi pergrupuoti jėgas, kurios buvo išsisklaidžiusios. Pajėgos buvo pergrupuotos ir staigus puolimas pavyko.

Austrai, patyrę 7000 karių ir 8 pabūklų nuostolius per Monsą atsitraukė. Prancūzai patyrė 4000 karių nuostolius.

Po Žemapo mūšio prancūzai užėmė Belgiją.
Griautenė

**Griautenė** (*Pleurothallis*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. žodžio *pleurothallos* – virbo pavidalo šakos. Augalai gana įvairūs – žemi ar aukšti, statūs ar šliaužiantys, su vienu žiedu ar raceminiu žiedynu, bet visada turi dvi polinijas.

Augalai natūraliai paplitę nuo JAV pietryčių iki Pietų Amerikos tropikų sričių; didesnė dalis rūšių auga Andų kalnuose (Kolumbijoje). Auga sausose ir drėgnose vietose.

Gana didelė rūšių skaičiumi gentis, kuri suskirstyta į 29 pogentes ir 25 sekcijas. Žinoma apie 1240 rūšių (antra pagal rūšių skaičių orchidinių gentis po gumblapio genties).

## Nuorodos
* ''Pleurothallis'' 
* Analysis of the DNA-Based Reclassification of the Pleurothallidinae
Styrė

**Styrė** (, ) – upė Ukrainoje ir Baltarusijoje; Pripetės dešinysis intakas. Prasideda Lvovo srityje, Podolės aukštumoje, netoli Brodų miesto. Teka į šiaurės rytus Voluinės aukštumomis, per Rivnės ir Voluinės sritis. Vėliau grįžta į Rivnės sritį, kur patenka į Polesės žemumą. Pačiame žemupyje teka Baltarusijos Bresto sritimi, kur ir įteka į Pripetę. Styrė laivuojama 352&nbsp;km nuo žiočių. Prie upės išsidėstę Lucko ir Varašo miestai (Ukraina). 

Styrės vandeniu yra aušinami Rivnės atominės elektrinės reaktoriai. 

File:Река Стырь в Кузнецовске. Зима.JPG
File:Река Стырь. Кузнецовск. Зима.JPG
File:Река Стырь в Кузнецовске летом.JPG
File:Река_Стырь_в_Кузнецовске._Лето.JPG
Müller

**Müller** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Arminas Miuleris-Štalis (*Müller*, g. 1930) – Vokietijos ir JAV kino aktorius;
* Friedrich Max Müller (1823–1900) – vokiečių filologas ir orientalistas, vienas indologijos ir lyginamosios religijotyros pradininkų;
* Gerd Müller (1945–2021) – buvęs Vakarų Vokietijos futbolininkas, rezultatyviausias vokiečių žaidėjas;
* Gerhard Friedrich Müller (1705–1783) – vokiečių kilmės Rusijos istorikas, etnografas, Sibiro tyrinėtojas;
* Patrick Müller (g. 1976) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės ir šiuo metu be klubo esantis gynėjas;
Eurovizijos dainų konkursas 1985

**1985 m. Eurovizijos dainų konkursas** – trisdešimtasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1985 m. gegužės 4 d. Švedijoje, Geteborge. Konkurso nugalėtoja tapo Norvegijos atstovės – grupė Bobbysocks su daina „La det swinge“.


Vaizdas:Scandinavium entre 2005.jpg|Scandinavium
Vaizdas:Euro85Norway.jpg|**Bobbysocks** – 1985 m. Eurovizijos nugalėtojai
Vaizdas:EuroP6Lill Lindfors.jpg|Eurovizijos vedėja **Lill Lindfors**
Slučė

**Slučė** () – dvi upės:
* **[[Slučė (Baltarusija)|Slučė]]** – upė Baltarusijoje, Pripetės intakas;
* **[[Slučė (Ukraina)|Slučė]]** – upė Ukrainoje, Gorynės intakas.
Jaselda

**Jaselda** ( arba *Ясольда*) – upė Baltarusijoje, Bresto srityje; Pripetės kairysis intakas. Prasideda pelkėje, į rytus nuo Belovežo girios, teka pietryčių kryptimi per Polesės žemumą, kerta Sporauskajės ir Motalskajės ežerus. Įteka į Pripetę žemiau Pinsko.

Užšalusi gruodžio – kovo mėnesiais. Jaselda Oginskio kanalu sujungta su Ščiara (Nemuno intakas). Dalis upės ir jos intakų kanalizuota.

Prie Jaseldos įsikūręs Beriozos miestas.

## Išnašos
Horynė

**Horynė** (, , ) – upė Ukrainoje ir Baltarusijoje; Pripetės dešinysis intakas. Prasideda Kremeneco aukštumoje, Ternopolio srityje. Pradžioje teka į rytus, per Chmelnyckio sritį. Toliau suka į šiaurę ir teka Voluinės aukštuma per Rivnės sritį. Čia leidžiasi į Polesės žemumą. Pačiame žemupyje kerta Ukrainos ir Baltarusijos valstybės sieną ir Bresto srityje įteka į Pripetę. 

Didžiausias intakas – Slučė (dešinysis). Vidurupyje teka siauru slėniu aukštais stačiais šlaitais. Polesėje slėnis platus, supelkėjęs, plati salpa. Gorynė laivuojama 291&nbsp;km nuo žiočių. Prie upės įsikūrę šie miestai: Iziaslavas, Slavuta, Ostrohas, Netišynas, Dubrovica (Ukraina), Stolinas, David Gorodokas (Baltarusija).
Ivacevičai

**Ivacèvičai**  (; arba ***Ivacevičiai***, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 55 km į pietus nuo Slanimo, prie Grevdos upės. Rajono centras. Per miestą eina Bresto–Minsko plentas ir geležinkelis. Medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, maisto pramonė.

## Istorija

XIX a. kaimas ir dvaras Slanimo apskrityje, Kosavos parapijos filija. Ivacevičai miesto statusą įgijo 1966 m.

## Šaltiniai
Clover

**Clover** – CLAMP sukurta manga. „Clover“ buvo publikuojama „Kodansha“ Japonijoje ir „TOKYOPOP“ Šiaurės Amerikoje. „Clover“ pasižymi savo tamsia „negatyvia“ atmosfera ir iliustracijomis, primenančiomis filmo sceną.

„Clover“ sudaro 4 knygos. Pirmi du tomai perteikia dabarties siužetą, o 3 ir 4 yra sudaryti iš prisiminimų, kurie paaiškina tam tikrų įvykių priešistorę. Liko daug neatsakytu klausimų, įskaitant Bulz praeitį.

Nors „Clover“ ir pasibaigia skyriumi, kurį galėtume laikyti pabaiga, jis vis dėlto yra nebaigtas kūrinys ir tebėra kuriamas. 1999 m. buvo išleistas animuotas muzikinis klipas manga siužeto pagrindu. Jį išleido tie patys animatoriai, kurie buvo atsakingi už X/1999 filmą „X the Destiny War“. Jis buvo rodomas Japonijos kinuose prieš pirmąjį „Card Captor Sakura“ filmą; kol kas klipas nebuvo išleistas atskirai.

## Siužetas

„Clover“ tai istorija apie jauną mergaitę vardu Suu. Kiberpankiškame pasaulyje, kuriame jinai gyvena, kariuomenė vykdo eksperimentus su talentingais vaikais, vadinamais „Dobilais“ (*Clovers*), kurie lyg ir turi magišką galią manipuliuoti technologijomis. Tai pasireiškia įvairiais įvykiais, įskaitant teleportaciją ir galią „sukurti“ ginklus iš oro. Įslaptinti dėl galios, kurią jie turi, vaikai buvo tatuiruojami *The Clover Project* simboliu su dobilo lapų skaičiumi, simbolizuojančiu jų galios lygmenį. Kol kas Suu yra vienintelis „Keturlapis Dobilas“. Suu, kartu su trimis „Trilapiais Dobilais“ buvo įkalinta, kad išvengti jos kontakto su žmonėmis, nes vyriausybė bijojo, jog jinai gali suprasti kas yra jausmai ir „būti panaudota sunaikinti valstybes nacionalinį saugumą“.

Izoliuota nuo visos žmonijos, Suu ieško draugų ir, kaip vienintelį savo troškimą ji įvardina norą nuvykti į „Fairy Park“. Ją į ten lydi Kazuhiko, buvęs kareivis, priverstas vykdyti šią užduotį.  Spėjama, jog Kazuhiko turi didesnį vaidmenį siužete, kuris dar neatskleistas…

## Nuorodos
* 
* 
* „Clover“ nuorodų katalogas
Psichopsis

**Psichopsis** (*Psychopsis*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos. Pavadinimas iš graikų k. žodžio *psyche* – drugys ar siela.

Natūraliai paplitęs Centrinėje Amerikoje.

## Rūšys
Gentyje yra 5 rūšys:
* *[[Psychopsis krameriana]]*
* Daugiažiedis psichopsis (*Psychopsis papilio*)
* *[[Psychopsis sanderae]]*
* *[[Psychopsis versteegiana]]*
ir kt.

## Nuorodos

* Galería de Orquídeas Peruanas: Psychopsis 
* Orchid Species Photographs: ''Psychopsis''
Ivanovas

**Ivanovas** ():

* Ivanovas – miestas Rusijoje, srities centras
* Ivanava – miestas Baltarusijoje
* Ivanovas – miestas Bulgarijoje

Pavardė:
* Bernaras Ivanovas – politologas, istorijos mokslų daktaras
* Deniss Ivanovs – Latvijos futbolininkas
* Georgas Ivanovas – Makedonijos prezidentas
* Georgijus Ivanovas – rusų poetas, eseistas, vertėjas
* Igoris Ivanovas (1937) – scenografas, tapytojas
* Igoris Ivanovas (1945) – Rusijos diplomatas, politikas
* Jānis Ivanovs – Latvijos kompozitorius
* Sergejus Ivanovas (1953) – Rusijos politikas
* Sergejus Ivanovas (1954) – Rusijos teisininkas, advokatas
* Valentinas Ivanovas (1941) – Rusijos energetikas, politikas
* Valentinas Ivanovas (1961) – Rusijos futbolo varžybų teisėjas
* Valērijs Ivanovs – Latvijos futbolininkas
* Valerijus Ivanovas (1947) – „Jedinstvo“ lyderis
* Vladimiras Ivanovas – nusikaltėlis

Taip pat skaitykite:
* Ivanauskas
* Ivanovs
Lūputis

**Lūputis** (*Rossioglossum*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos.

## Rūšys
* Didysis lūputis (*Rossioglossum grande*)
* *[[Rossioglossum insleayi]]*
* *[[Rossioglossum powellii]]*
* Vagotasis lūputis (*Rossioglossum schlieperianum*)
* *[[Rossioglossum splendens]]*
* *[[Rossioglossum williamsianum]]*

## Nuorodos
* ''Rossioglossum''
* ''Rossioglossum'' 
* ''Rossioglossum''
Luninecas

**Luninècas**  (, ) – miestas pietų Baltarusijoje, Bresto srities rytuose, prie Bresto–Gomelio plento ir geležinkelio Baranovičiai–Rivnė. Rajono centras. Elektronikos, maisto, medienos apdirbimo pramonė.

## Istorija

Luninecas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1449 m. kaip ***Mažasis Luninas*** (kūrėsi prie Lunino miestelio). Nuo 1540 m. minimas Luninecas. Seniau mieste gyveno didelė žydų bendruomenė. XIX a. kaimas priklausė Pinsko apskrities Lunino valsčiui, jame buvo cerkvė. XX a. tarpukariu buvo Lunineco valsčius. 1940 m. suteiktos miesto teisės.

## Sportas
* Namų rungtynes „Polesės“ stadione, kuris yra Luninece ir talpina 3095 žiūrovus, žaidžia kaimyninio miesto Mikaševičių „Granit“ komanda;
* Motobolo klubas „MK Luninec“.

## Šaltiniai
Ivanava

**Ivãnava**  (; arba ***Ivanovas***, ; iki 1940 m. ***Janovas***) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 45 km į vakarus nuo Pinsko. Rajono centras. Per miestą eina Bresto–Gomelio kelias ir geležinkelis. Yra kultūros namai, muziejus, cerkvė ir bažnyčia. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Geležinkelio stotis.

## Istorija

Ivanava rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XIV a. XIX a. buvo miestelis, Kobryno apskrities Ivanavos valsčiaus centras. Miesto statusą gavo 1971 m.

## Šaltiniai
Drohičinas

**Drohìčinas**  (arba ***Drahičinas, Drogičinas***; , ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 50 km į rytus nuo Kobryno. Rajono centras. Per miestą eina Bresto–Gomelio plentas ir geležinkelis. Maisto pramonė.

## Istorija

Drohičinas rašytiniuose šaltiniuose minimas 1452 m., kai ta teritorija priklausė LDK. Miestelis nuo 1623 m., miesto teisės nuo 1778 m. 1795 m. Drohičiną užėmė Rusijos imperija, jis neteko miesto teisių. XIX a. buvo miestelis Kobryno apskrityje, veikė pašto stotis, policijos nuovada, Drohičino valsčiaus centras.

1919–1939 m. Drohičiną valdė Lenkija, miestas tapo apskrities centru. Nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. 1941–1944 m. okupuotas Vokietijos. 1942 m. nužudyta apie 2500 Drohičino žydų. Rajono centras nuo 1940 m., miesto teisės atkurtos 1967 m. Sovietmečiu išvystyta sūrio, pašarų, traktorių pramonė.

## Šaltiniai
Renantera

**Renantera** (*Renanthera*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso stambios epifitinės ir ant žemės augančios orchidėjos. Žiedynas šakotas, su daugybe žiedų, kurie nuo geltonos iki oranžinės ar raudonos spalvos.

Augalai paplitę Indijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Filipinuose.

## Rūšys
* *[[Renanthera annamensis]]*
* *[[Renanthera auyongii]]*
* *[[Renanthera bella]]*
* *[[Renanthera coccinea]]*
* *[[Renanthera edefeldtii]]*
* *[[Renanthera elongata]]*
* *[[Renanthera histrionica]]*
* Didžioji renantera (*Renanthera imschootiana*)
* *[[Renanthera matutina]]*
* *[[Renanthera monachica]]*
* *[[Renanthera pulchella]]*
* *[[Renanthera storiei]]*

## Nuorodos
* Renanthera page
* Renanthera Species
Kosava

**Kosava** (; arba ***Kosovas***, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į vakarus nuo Ivacevičų. Per miestą eina Nechačevo – Valkovisko kelias. Baldų gamyba. Yra Puslovskių Kosavos pilis-dvaras.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Slanimo apskrities Kosavos valsčiaus centras. Kosava miesto statusą įgijo 1940 m.

## Žymūs žmonės

Šalia Kosavos, Merečovščiznos palivarke, 1746 m. gimė Tadas Kosciuška.


Дворец Пусловских 2 2020.jpg|Kosavos pilis
Косава. Касцёл (03).jpg|Švč. Trejybės bažnyčia
Сьвята-Антоніеўская царква (Косава) 004.Jpeg|Šv. Antano cerkvė


## Šaltiniai
Ščiara

**Ščiara** (, ) – upė Baltarusijoje; Nemuno kairysis intakas. Prasideda Bresto srityje, Baltarusijos kalvyne, į šiaurę nuo Baranovičių. Teka daugiausia į šiaurės vakarus, įteka į Nemuną Gardino srityje.

Minta daugiausia sniego tirpsmo vandeniu. Kovo–gegužės mėnesiais patvinsta, užšalusi nuo gruodžio–kovo mėnesiais. Vidurupis ir žemupys šliuzuotas. Per Vygonovčių ežerą Oginskio kanalu sujungta su Jaselda (Dniepro baseinas).

Prie Ščiaros įsikūręs Slonimo miestas.

## Išnašos
Hancavičai

**Háncavičai**  (; arba ***Gancevičiai***, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 50 km į pietryčius nuo Baranovičių, prie Cnos upės. Rajono centras. Per miestą eina Baranovičių–Rivnės geležinkelis. Statybinių medžiagų, medienos apdirbimo, maisto pramonė.

## Istorija

XIX a. pabaigoje minimi kaip dvaras Slucko apskrityje, kurį valdė Čapskiai. 1898 m. įkurta stotelė prie geležinkelio Baranovičiai–Luninecas. Miesto teises įgijo 1973 m.

## Šaltiniai
Satyris

**Satyris** (*Satyrium*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalai plačiai paplitę vidutinio ir kalnų klimato srityse Afrikoje, taip pat Azijoje (Indijoje, Šri Lankoje).

## Rūšys
Gentyje yra apie 90 rūšių:
* Raudonasis satyris (*Satyrium carneum*)
* Nepalinis satyris (*Satyrium nepalense*)
ir kt.

## Nuorodos
* SA Orchids: ''Satyrium''
Kareličai

**Karèličai**  (; arba ***Koreličiai***, ) – miesto tipo gyvenvietė vidurio vakarų Baltarusijoje, 20 km į pietryčius nuo Naugarduko. Rajono centras. Per miestą eina kelias Naugardukas–Myrius. Maisto pramonė.

## Istorija

Seniau miestelyje gyveno didelė žydų bendruomenė. XIX a. čia veikė valsčiaus mokykla, pašto stotis, parapinė cerkvė, Naugarduko apskrities Kareličų valsčiaus būstinė.

## Žymūs žmonės
* Kareličų apylinkėse, Nedzvedkoje gimė Ignas Domeika (1802–1889), Čilės geologas, Santjago universiteto rektorius.

## Šaltiniai
Pružanai

**Pružãnai**  (, ) – miestas pietvakarių Baltarusijoje, 89 km į šiaurės rytus nuo Bresto, prie Muchaveco ištakų. Rajono centras. Per miestą eina Bresto–Lydos plentas. Statybinių medžiagų, lengvoji, maisto pramonė.

## Istorija

1433 m. minimas LDK Pružanų valsčius, 1487 m. – pati gyvenvietė. XVI a. priklausė Lenkijos karalienei ir Lietuvos didžiajai kunigaikštienei Bona Sforcai. XIX a. buvo Gardino gubernijos Pružanų apskrities centras. 1926–1939 m. veikė Pružanų valsčius, 1934 m. balandžio 18 d. dvi jo gyvenvietės perduotos Pružanų miestui.

Sovietmečiu išvystyta statybinių medžiagų, linų, maisto pramonė.

## Šaltiniai
Mastai

**Mastai̇̃**  (; arba ***Mostai***, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, 50 km į pietryčius nuo Gardino, prie Nemuno ir Zelvos upių santakos. Rajono centras. Per miestą eina Skidelio–Slonimo kelias, geležinkeliai į Gardiną, Lydą, Volkovyską. Medienos apdirbimo, maisto pramonė.

## Istorija

1536 m. vietovė atiteko karalienei Bonai. 1539 m. buvo pastatyta pirmoji bažnyčia. Po gaisro 1740 m. bažnyčia buvo atstatyta. 1588 m. Mastai priskirti Gardino ekonomijai. Dėl patogaus prekybai susisiekimo miestelyje buvo įrengti dideli javų sandėliai. 1888 m. Mastuose gyveno 1317 gyventojų, veikė prieplauka, keltas per Nemuną, buvo Gardino apskrities Mastų valsčiaus centras. 1931 m. miestelyje gyveno jau ~1500 gyventojų. Mastai miesto statusą įgijo 1955 m.


Masty, Vakzalnaja. Масты, Вакзальная (1907).jpg|Geležinkelio stotis XX a. pr.
Masty, Nioman. Масты, Нёман (09.1915).jpg|Perkėla per Nemuną 1915 m.
Masty, Zalviany. Масты, Зальвяны (1919-39).jpg|Krivickių sodyba iki Antrojo pasaulinio karo
Masty, Kanapacki. Масты, Канапацкі (1920-39).jpg|Kanapackių fabrikėlis tarpukaryje
Masty. Масты (1938).jpg|Miestelio planas 1938 m.


## Šaltiniai
Dubulis

**Dubulis** (*Scaphyglottis*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalai paplitę Amerikos tropikuose.

## Rūšys
Gentyje yra apie 40 rūšių:
* Taškuotasis dubulis (*Scaphyglottis punctulata*)
ir kt.

## Nuorodos

* List of available „Culture On Demand“ orchid species culture sheets
* Orchid Species Photographs: ''Scaphyglottis''
Skidlius

**Skìdlius**  (, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Gardino srityje, 25 km į pietryčius nuo Gardino. Per miestą eina Gardino–Lydos magistralė, plentai į Mastus ir Druskininkus, Gardino–Mastų geležinkelis. Maisto pramonė.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis, Gardino apskrities Skidliaus valsčiaus centras. XX a. pirmojoje pusėje net 80 proc. Skidliaus gyventojų sudarė žydai.

1940–1962 m. buvo Skidliaus rajono centras. 1974 m. Skidliui suteiktos miesto teisės.


Skidziel. Скідзель (09.1915).jpg|Miestelio aikštė Pirmojo pasaulinio karo metu
Skidziel, Čaćviarcinski. Скідзель, Чацьвярцінскі (1920).jpg|Dvarininko rūmai (1920 m.) 
Skidziel, Rynak. Скідзель, Рынак (1925).jpg|Turgus (1925 m.)
Skidziel. Скідзель (1938).jpg|Miestelio planas (1938 m.)


## Šaltiniai
Ščiutinas

**Ščiùtinas**  (; arba ***Ščiùčinas***, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Gardino rajone, 57 km į pietryčius nuo Gardino. Rajono centras. Per miestą eina Gardino – Lydos kelias. Išvystyta maisto, įrengimų pramonė. Yra XIX a. architektūros paminklų.

## Istorija

Ščiutinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1436 m. XIX a. buvo miestelis, Lydos apskrities Ščiutino valsčiaus centras.

Lietuvos 1920 m. žemėlapyje, sudarytame po taikos sutarties su Sovietų Rusija, gyvenvietė pavadinta ***Šukynas***, 1933 m. topografiniame žemėlapyje – ***Ščiučinu***. Miesto statusą įgijo 1962 m.

## Šaltiniai