open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozapas Algis Leišis

**Juozapas Algis Leišis** (1943 m. sausio 10 d. Verbiškėse, Aluntos valsčiuje – 2019 m. kovo 7 d.) – Lietuvos karinis veikėjas, dimisijos jūrų kapitonas.

## Biografija
1962–1968 m. mokėsi Leningrado aukštojoje jūrų karinėje inžinerinėje mokykloje. 1968–1989 m. SSRS Baltijos karinio laivyno laivo inžinierius mechanikas, brigados, divizijos, laivyno vyriausiasis laivų inžinierius. 1974–1976 m. studijavo Leningrado jūrų karinėje akademijoje. 1983 m. SSRS karinio jūrų laivyno pirmo rango kapitonas.

1989–1991 m. Klaipėdos civilinės gynybos štabo viršininkas. 1990 m. talkino kuriant savanorių formuotes. Jo iniciatyva įkurta Lietuvos Respublikos karinio laivyno atkūrimo ekspertų taryba, 1991–1992 m. jos pirmininko pavaduotojas – veiklos koordinatorius, Pakrančių apsaugos rinktinės – atkuriamo karo laivyno vadas. 1992 m. liepos 4 d. priėmė atkurtų Lietuvos karinių jūrų pajėgų (KJP) vėliavą, vedė sėkmingas derybas su Rusija dėl karo laivų įsigijimo. 1992 m. rudenį išėjo į atsargą. 1994 m. jūrų kapitonas. 1994–2005 m. KJP ekspertas.

Kelių išradimų autorius, paskelbė mokslo darbų apie laivų ant oro pagalvės konstravimą ir eksploatavimą. Parengė Lietuvos karinių jūrų pajėgų programinius ir metodinius dokumentus: „Karo laivo statutas“ (2001 m.), „Karinių jūrų pajėgų koncepcija“ (1991, 2002 m.), „Lietuvos karinių jūrų pajėgų kovinio rengimo vadovas“ (2003 m.) ir kitus.

## Įvertinimas
* 1998 m. DLK Gedimino ordino 1 laipsnio medalis.
* 2003 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius.

## Šaltiniai
Čerkasai

**Čerkasai** () – miestas centrinėje Ukrainoje, srities administracinis centras. Įkurtas 1286 m., miesto statusas nuo – 1795 m.. Išvystyta lengvoji, cheminė, mašinų statymo, statybos pramonė. Miestas išsidėstęs dešiniajame Dniepro krante. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 286 452 gyventojai.

## Demografija

1926 m. etninė sudėtis:
* Ukrainiečiai – 61,9 %
* Žydai – 27,6 %
* Rusai – 8,6 %

1959 m. etninė sudėtis:
* Ukrainiečiai – 70 %
* Rusai – 22 %
* Žydai – 6 %

## Sportas

FK Čerkaščina (buv. "Čerkasų Dnipro", "Slavutič") – futbolo klubas, kuris žaidžia Pirmoje lygoje. 

FK "Čerkasy" arba Čerkasų FK "Dnipro" – buvęs futbolo klubas, bankrutavęs, išformuotas 2009 m.

BC Cherkasy - krepšinio klubas.

## Miestai partneriai
Čerkasai užmezgę partnerystės ryšius su šiais miestais:

*  Bydgoščius, Lenkija
*  Santa Rosa, JAV

## Taip pat skaitykite
* Čerkasų sritis
* Ukraina

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  (Ukr., angl. k.)

## Šaltiniai
Juozas Giedraitis (1910)

**Juozas Giedraitis** (1910 m. gruodžio 18 d. Paskynai, Šimkaičių valsčius, Raseinių apskritis – 2008 m. sausio 12 d. JAV, palaidotas Vadžgiryje) – Lietuvos karinis ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Pradžios mokslą ėjo Vadžgiryje. 1930 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1933 m. baigė Kauno karo mokyklos kariūnų aspirantų kursus, 1937 m. baigė ginklavimo karininkų kursus, 1938 m. baigė teisės studijas Vytauto Didžiojo universitete (VDU).

1937–1940 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos Tyrimų laboratorijoje ir Ginklavimo valdyboje, 1941 m. Ketvirtojo artilerijos pulko (tada 179 divizijos 618-asis pulkas) ginklininkas Pabradėje. Atsilikęs nuo Rusijon besitraukiančios divizijos, nemažą skaičių vyrų ir ginkluotės pervedė į Aluntą. Tenai 1941 m. birželio 28 d. vokiečių internuotas pasirinko civilinį gyvenimą. Dirbo pramonės įmonėse, vėliau teisėjas Kaune, nuo 1943 m. lapkričio 17 d. advokatas Kaune.

Antrojo pasaulinio karo veiksmams artėjant prie Lietuvos 1944 m. spalio 9 d. pasitraukė į Vokietiją. Šverine dirbo sandėlio darbininku, o karui pasibaigus, britų zonos pabėgėlių stovyklose Ekenferde, Klein Vitenzėje ir Špakenberge ėjo vadovaujančias pareigas, tarp jų ir stovyklos vadovo. Talkino Vyriausiajam Lietuvos išlaisvinimo komitetui (VLIK) ir rašė spaudai.

1949 m. persikėlė į JAV, apsigyveno Hartforde. Iki 1961 m. dirbo fabrike „Royal“, parengė lietuvių raidyną rašomosioms mašinėlėms, kurį vėliau pritaikė ir vokiečių „Olympia“ mašinėlėms ir įkūrė jų prekybos bendrovę „Sparta“. 1961 m. persikėlė į Ist Nortportą (Niujorko valstija).

Su žmona gydytoja Leonilda Svilaite užaugino ir išmokslino sūnų Rimantą (g. 1943) ir dukrą Aldoną (g. 1951).

## Visuomeninė veikla
Nuo 1922 m. ateitininkas. VDU „Vytauto“ klubo vicepirmininkas, 1935 m. pirmininkas. Nuo 1927 m. Šaulių sąjungos narys. Nuo 1931 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos narys. 1949 m. dalyvavo organizuojant Tremtinių ir JAV lietuvių bendruomenės veiklą. Jo pastangomis susijungė Ateitininkų federacija ir Lietuvių bendruomenė.

Nuo 1970 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos atstovas VLIK taryboje, 1978–1991 m. Tautos fondo valdybos, 1993–2000 m. tarybos, vėliau garbės pirmininkas. Jo iniciatyva Tautos fondas nuo 1992 m. rėmė Pietryčių Lietuvos ir Baltarusijos lietuvių mokyklas.

## Įvertinimas
* 2001 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Amazilia

***Amazilia*** – kolibrinių (*Trochilidae*) šeimos paukščių gentis. Paplitusi Meksikoje, Centrinėje ir Pietų Amerikoje.

## Klasifikacija
Yra keletas skirstymo variantų. Pagal kai kuriuos autorius nuo *amazilia* genties atskiriamos *[[Agyrtria]]*, *[[Polyerata]]*, *[[Saucerottia]]* gentys.

* *Amazilia tzacatl*
* *Amazilia castaneiventris*
* *Amazilia amazilia*
* *Amazilia alticola*
* *Amazilia yucatanensis*
* *Amazilia rutila*
Žvaigžduliniai

**Žvaigžduliniai** (*Geastraceae*) - poniabudiečių (*Phallales*) eilės grybų šeima.

Šie grybai iš pradžių būna rutuliški, vėliau jų išorinė luobelė sutrūkinėja į žvaigždiškas skilteles ir atidengia viduje esantį sporų maišelį. Sporos būna karpotos, su dygleliais arba rutuliškos. Visi šios šeimos grybai yra nevalgomi.

Šiai šeimai priklauso:

* Žvaigždulis (*Geastrum*)
** Didysis žvaigždulis (*Geastrum triplex*)
** Keturskiautis žvaigždulis (*Geasrtum quadrifidum*)
** Rudasis žvaigždulis (*Geastrum rufescens*)
** Tuščiaviduris žvaigždulis (*Geastrum fimbriatum*)
** *[[Geastrum coronatum]]*
** *[[Geastrum fornicatum]]*
** *[[Geastrum mirabilis]]*
* Sferobolis (*Sphaerobolus*)
** *[[Sphaerobolus stellatus]]*
* Plaušiažvaigždis (*Trichaster*)
* *[[Geasteroides]]*
* *[[Nidulariopsis]]*
* *[[Phialastrum]]*
* *[[Pyrenogaster]]*
* *[[Radiigera]]*

## Literatūra
* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1
* Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1
Ternopilis

**Ternòpilis**  (seniau ***Ternòpolis***) – miestas vakarų Ukrainoje, srities administracinis centras. Miestas išsidėstęs prie Sereto upės; miestą kerta tarptautinė autostrada  sutampanti su europiniu greitkeliu . Šalia Ternopilio yra pastatytas oro uostas.

## Geografija
### Klimatas




## Miestai partneriai

ir kiti 25

## Universitetai
* Vakarų Ukrainos nacionalinis universitetas
* Ternopilio nacionalinis medicinos universitetas
* Ternopilio nacionalinis pedagoginis universitetas
* Ternopilio nacionalinis technikos universitetas

## Sportas
* FK Niva Ternopìlʹ

## Šaltiniai
Tartu sutartis

**Tartu sutartys** buvo sutartys tarp Rusijos ir naujai susikūrusių Estijos ir Suomijos valstybių. Jos buvo suderėtos ir pasirašytos Tartu, Estijoje, 1920, pasibaigus Estijos nepriklausomybės kovoms ir pilietiniams karams Rusijoje ir Suomijoje. Sutartys sprendė įvairius tarpusavio klausimus, tarp jų sienų ir Rusijos imperijos turto pasidalijimo klausimus.
* Tartu sutartis (Rusija–Estija);
* Tartu sutartis (Rusija-Suomija).
Sphaerobolus stellatus

**Sphaerobolus stellatus** – žvaigždulinių (*Geastraceae*) genties grybų rūšis.

Šis grybas yra labai mažas, 0,1-0,3 cm skersmens, oranžinės spalvos. Mikologus jis nepaprastai domina savo nepakartojamu sporų išbarstymo būdu. Iš pradžių, jis primena mažytį rutuliuką, kurį dengia lygus išorinis apvalkalas. Paskui apvalkalas pasidalija į 5-9 skilteles, kurios ilgainiui išsitiesia ir įgauna oranžinės žvaigždės formą. Tuo metu pradeda veikti nepakartojamas sporų išbarstymo mechanizmas: vidinė išorinio apvalkalo dalis staiga išsiverčia ir išsviedžia sporų maišelį, kuris nuskrieja metrą ir toliau. Manoma, kad šį procesą sukelia nevienodas audinio išbrinkimas, dėl kurio sporų maišelis išsviedžiamas į aplinką.
Trama balta.
Sporos baltos.

Auga rugpjūčio - spalio mėn. ant medžių trūnėsių, pjuvenų ir kitų augalinės kilmės liekanų, kartais tankiomis grupėmis. Šio grybo maistinė vertė nėra nustatyta, todėl priskiriamas prie nevalgomų grybų.

## Literatūra
Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 196
Kura

**Kura** (,  – *Mtkvari*, ) – upė Kaukaze. Prasideda Turkijos šiaurės rytinėje Karso provincijoje, teka per Gruziją, Azerbaidžaną; įteka į Kaspijos jūrą. Iki Tbilisio teka į šiaurės rytus, po to į rytus, pietryčius. Azerbaidžane susilieja su Arakso upe. Tai svarbiausia Gruzijos ir Azerbaidžano upė.

Kuros baseinas iki santakos (86 000 km²) yra mažesnis nei Arakso (101 937 km²), bet Kura vandeningesnė, todėl toliau upė vadinama jos vardu.

Didžiausi intakai: Liachvis, Ksanis, Aragvis, Araksas, Chramis, Alazanis. Metinis nešmenų kiekis 21 mln. tonų. Žemupyje laivuojama. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, dalis vandens kanalu perduodama į Araksą. Upės deltoje vystoma žvejyba. Ant Kuros įrengti Zemo-Avčalo, Mingečevyro tvenkiniai.

Miestai, išsidėstę prie upės: Boržomis, Goris, Mccheta, Tbilisis, Rustavis, Mingačeviras, Jevlachas, Sabirabadas, Širvanas, Saljanas. Nuo Jevlacho miesto iki Kaspijos jūros upė laivuojama.

## Šaltiniai
Turkmėnijos herbas

**[[Turkmėnija|Turkmėnistano]] herbas** įteisintas 1992 m. vasario 19 d., kai po Sovietų Sąjungos žlugimo Turkmėnistanas tapo nepriklausoma valstybe. Tuometinis herbas buvo apskritimo formos ir nuo dabartinio herbo šiek tiek skyrėsi spalvomis. Dabartinė Turkmėnistano herbo forma įteisinta 2003 m. rugpjūčio 15 d., prezidentui Saparmuratui Nijazovui pasiūlius pakeisti herbo formą į aštuonkampį. Pasako jo, nuo seniausių laikų aštuonkampis turkmėnų tautos buvo laikomas gausos, taikos ir ramybės simboliu .
Dalis herbo elementų pavaizduota ir valstybės vėliavoje.

## Sandara
Turkmėnistano herbas yra žalias aštuonkampis geltonais auksinio atspalvio kraštais. Aštuonkampyje yra raudonas skritulys, jame mažesnis mėlynas skritulys atskirti vienas nuo kito geltonomis aukso atspalvio to paties pločio juostomis. Mėlynojo skritulio skersmuo du kartus mažesnis nei raudonojo. Aštuonkampyje aplink raudoną skritulį išdėstyti pagrindiniai valstybės simboliai: apačioje septyni balti medvilnės žiedai žaliais lapais, iš šonų – kviečių glėbiai, viršuje pusmėnulis ir penkios penkiakampės žvaigždės. Raudoname skritulyje pavaizduoti penki tradiciniai kilimų raštai, kurie simbolizuoja penkias pagrindines turkmėnų gentis: achaltekus, salyrus, ersarus, čovdurus ir jomutus. Šie raštai simbolizuoja turkmėnų draugystę ir vienybę. Mėlynajame skritulyje pavaizduotas achaltekų veislės arklys **Janardagas** – pirmojo nepriklausomo Turkmėnistano prezidento Saparmurato Nijazovo arklys, gimęs 1991 metais – nepriklausomo Turkmėnistano vienmetis .

## Simbolika
Aštuonkampis (dar vadinama **Rub el hizbu**) vienas iš islamo simbolių, Korane naudojamas kaip paragrafo pabaigos ženklas. Žalia ir raudona yra tradicinės islamo spalvos. Kviečiai simbolizuoja paprotį svečius pasitikti su duona ir druska. Medvilnė – pagrindinis eksportuojamas šalies žemės ūkio produktas. Pusmėnulis – būdingas tiurkų tautų simbolis; herbe priešpilnis pusmėnulis simbolizuoja valstybės šviesios ateities viltį. Penkios žvaigždės simbolizuoja penkis Turkmėnijos velajatus (regionus): Ahalo, Balkano, Dašoguzo, Lebapo, Maro velajatus. Achaltekų veislės arkliai nuo seno veisiami Turkmėnistano teritorijoje, tai viena seniausių arklių veislių pasaulyje ir jais turkmėnai labai didžiuojasi.

Oficialiame Turkmėnistano herbo aiškinime herbo simbolika aiškinama per turkmėnų papročius ir tradicijas, apie religinę simbolių prasmę (spalvos, aštuonkampis, pusmėnulis) jame neužsimenama.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Herbo bei vėliavos kilimų raštai
* Turkmėnistano herbo įstatymas
Tartu sutartis (Rusija–Estija)

**Tartu taikos sutartis** ( 'Tartu taika', ) – taikos sutartis tarp Estijos ir Tarybų Rusijos, pasirašyta 1920 m. vasario 2 d., ja pasibaigė Estijos kovos dėl nepriklausomybės.

Tarybų Rusija pripažino Estijos respublikos nepriklausomybę *de jure* ir atsisakė visų teisių į jos teritoriją. Sutartis nustatė sieną tarp Tarybų Rusijos ir Estijos respublikos ir aprašė estų, pasitraukusių į Rusijos gilumą dėl karo ir jų turto grįžimą. Rusija sutiko sumokėti Estijai 15 mln. aukso rublių, dalį Rusijos imperijos aukso atsargų. Iš Estijos pusės sutartį pasirašė Jaan Poska, iš Rusijos pusės – Adolf Joffe, taip pat kiti sutarties dalyvių atstovai.

Tartu sutartis laikoma Estijos respublikos *gimimo liudijimu*. Sutartis taip pat buvo labai svarbi ir bolševikams, tai buvo pirmoji jų tarptautinė sutartis.

Tarybų Rusija kai kurių savo pažadų neįvykdė, pvz., Tartu universiteto muziejaus kolekcija nebuvo grąžinta, estų repatriacijai buvo trukdoma, 1945 m. atimta dalis Setumos regiono.

## Nuorodos
* Tartu sutartis (Rusija–Suomija)

## Nuorodos


* Which Continuity: The Tartu Peace Treaty of 2 February 1920, the Estonian–Russian Border Treaties of 18 May 2005, and the Legal Debate about Estonia’s Status in International Law
Fenoliai

**Fenoliai** (taip pat gali būti vadinami **benzenoliais**) – organinėje chemijoje aromatinių junginių klasė, kurių molekulėse hidroskilo grupės (-OH) yra prijungtos prie aromatinio žiedo anglies atomų.

Skirtingai negu alkoholiai, dėl benzeno žiedo įtakos fenoliai yra žymiai rūgštesni. Pats paprasčiausias ir pirmasis fenolių klasės narys yra fenolis (C6H5OH).

## Fenolių gavimas ir sintezė
Fenolis išgaunamas iš akmens anglių (akmens anglių deguto frakcinės distiliacijos būdu), tačiau gaminamas ir sintetinimo būdu.
Tartu sutartis (Rusija–Suomija)

**Tartu taikos sutartis** (, ) – sutartis tarp Suomijos ir Tarybų Rusijos. Pasirašyta 1920 m. spalio 14 d. po keturis mėnesius trukusių derybų. Sutartis nustatė sieną tarp Suomijos ir Tarybų Rusijos po Suomijos pilietinio karo ir Suomių savanorių ekspedicijų Rusijos rytų Karelijoje.

Sutartis patvirtino senąją sieną tarp Didžiosios Suomijos kunigaikštystės ir Rusijos imperijos. Papildomai Suomija gavo Petsamo uostą, kurį caras Aleksandras II dar 1864 m. buvo sutikęs išmainyti į dalį Karelijos sąsmaukos. Suomija taip pat sutiko grąžinti okupuotas Repolos (prijungta per Vienos ekspediciją) ir Porajärvi (prijungta per Aunuso ekspediciją) teritorijas Rusijos Rytų Karelijoje.
Rusija įsipareigojo suteikti laisvą kelią Nevos upe prekybiniams laivams iš Suomijos uostų Ladogos ežere į Suomijos įlanką. Suomija įsipareigojo nuginkluoti *Ino* tvirtovę, stovinčią priešais Kronštatą, demilitarizuoti salas Suomijos įlankoje.

Tarybų Rusija sulaužė sutartį 1939 m., pradėdama Žiemos karą.

## Susiję straipsniai
* Tartu sutartis (Rusija–Estija)
Rusvė

**[[Rhodocybe mellea]]*
**[[Rhodocybe paurii]]*
**[[Rhodocybe pulchrisperma]]*
*Rusvoji rusvė (*Rhodocybe gemina*)

**Rusvė** (*Rhodocybe*) – gijabudinių (*Entolomataceae*) šeimos grybų gentis. Rusvės yra saprotrofai, didžioji dalis auga ant žemės, bet kai kurios rastos ir ant medienos. Dauguma jų yra pilkos spalvos, bet yra ir ryškiaspalvių. Kepurėlės forma būna išgaubta, paplokščia arba įdubusi. Sporos gelsvai rusvos ir rusvai pilkos.

Rusvės gali būti supainiotas su gijabudėmis ir miltagrybiais.

## Nuorodos

* Rusvės 
* Rusvės Pietų Amerikoje
Agaricomycetidae

* Agarikiečiai (*Agaricales*)
* *[[Atheliales]]*
* Baravykiečiai (*Boletales*)

***Agaricomycetidae*** – papėdgrybūnų (*Basidiomycota*) skyriaus grybų poklasis.

## Sistematika
* Eilė : Agaricales
* Eilė : Amylocorticiales
* Eilė : Atheliales
* Eilė : Boletales
* Eilė : Jaapiales
Neptūno žiedai

**[[Neptūnas (planeta)|Neptūnas]]** turi silpną **[[planetos žiedai|žiedų]] sistemą**, susidedančią iš kelių atskirų žiedų ir neįprastų arkų Adamso žiede, kurios už jį žymiai ryškesnės. Žiedus sudaro tamsios dalelės ir didelis kiekis mikroskopinių dulkių.

Bėgant laikui arkų padėtis ir/ar forma kinta. To priežastys iki šiol nežinomos.

## Šaltiniai


## Nuorodos
* Apie Neptūno žiedus NASA puslapyje
Šepetivka

**Šepetivka** – miestas Ukrainoje, Chmelnyckio srityje, rajono administracinis centras. Miestas įsikūręs šalia *Guskos* upės, Gorynės upės intako.

Gamyklos: asfaltbetonio, metalo gaminių ir kitos. Maisto pramonė (cukraus fabrikas, mėsos perdirbimo įmonė), medienos perdirbimo pramonė. Rašytojo Nikolajaus Ostrovskio literatūrinis-memorialinis kompleksas. Kijevo pramonės technikumo filialas.

## Istorija
* 1594 – pirmas rašytinis Šepetivkos paminėjimas
* 1795 – Šepetivka prijungiama prie Iziaslavo apskrities Voluinės gubernijoje
* 1873 – pastatyta geležinkelio stotis
* 1923 – Šepetivka gauna miesto teises, tampa Šepetivkos rajono centru
* 1930 – miestas tampa Vinycios srities, Šepetivkos rajono centru
* 1937 – Šepetivkos rajonas prijungiamas prie Podolės Kameneco srities 1954 m., Chmelnyckio sritis

## Sportas
* FK Temp Šepetìvka (futbolas)
Sirinis žiurkėnas

**Sirinis žiurkėnas** (*Mesocricetus auratus*) – vidutiniųjų žiurkėnų genties rūšis, priklausanti žiurkėninių šeimai. Natūralus arealas yra Šiaurės Sirija ir Pietų Turkija, dykuminės vietovės.  
 
Natūralioje gamtoje šie graužikai laikomi pažeidžiama rūšimi, tačiau jie populiarūs kaip augintiniai ir laboratoriniai gyvūnai. Užauga iki 12-18 cm ilgio, gyvenimo trukmė – 2-3 metai.

## Laikymo sąlygos
Siriniai žiurkėnai laikomi narveliuose. Žiurkėnus privaloma laikyti po vieną, nes jie yra ypač teritoriniai. Laikomi po kelis, šie žiurkėnai dažnai pešasi, galimi rimti sužeidimai ir vieno iš žiurkėnų mirtis.
Šiem žiurkėnam kaip ir kitiem privalomas pakankamo dydžio narvelis. Minimalus rekomenduojamas dydis 80x40 cm.

Narvelio dugną rekomenduojama kloti ne spygliuočių medžių pjuvenomis arba popieriniu kraiku. Taip pat reikalingas namelis, kurį patartina šiek tiek pakelti nuo narvelio dugno, kuriame žiurkėnas pasidaro savo guolį. Ten patelė vedasi vaikus, taip pat tempia maisto atsargas. Narvelio šone būtina pritvirtinti girdyklą, kurioje vanduo turi būti visada šviežias. Žiurkėno malonumui narvelyje patartina įrengti žaidimų – supynes, kopėtėles, bėgimo ratą( apie 30 cm skersmens), labirintus. Ilgaplaukius žiurkėnus reikia šukuoti minkštu kačių šepetėliu.

## Mityba
Šie žiurkėnai yra visaėdžiai, pagrindinis maistas yra sėklos, gali ėsti ir vabzdžius (skruzdėles, tarakonus, muses).

Sirinis žiurkėnas yra grūdaėdis, todėl jo maitinimui rekomenduojama naudoti specialius grūdų mišinius. Žiurkėnai pasižymi dideliu apetitu. Šerti reikėtų du kartus per dieną. Negalima duoti kopūstų, juodos duonos, saldumynų. Šie produktai didina skrandžio rūgštingumą ir taip trumpina gyvūnėlio amžių. Žiurkėnai nesuėda viso duoto maisto iš karto, o prisigrūdę į žandus didesnę maisto dalį susineša į „sandėliuką“, kur kaupia atsargas, dažniausiai šalia lizdo arba narvelio kampe. Reikėtų stebėti, kad šios atsargos nebūtų sušlapusios ir supelijusios. Taip pat būtina įdėti kreidos arba specialiai paruoštos medienos dantims nuzulinti.

## Veisimas

Sirinis žiurkėnas yra labai vislus ir anksti lytiškai subręsta: jau 3-4 mėnesių amžiaus gali daugintis. Po labai trumpo nėštumo, trunkančio 15-17 dienų, patelė pritempia į lizdą daugiau maisto ir atsiveda 3-8 jauniklius, vyresnės patelės pagimdo 12-15 jauniklių. Neribojant prieauglio, per metus viena pora atsivestų apie 300 jauniklių. Veisiant vienam patinėliui skiriama 1-3 patelės. Žiurkėnai gimsta akli, atsimerkia po 14 dienų. Žiurkėnai dauginasi iki dvejų metų amžiaus ir gali išgyventi 3-4 metus. Gyvenimo trukmę trumpina netinkama mityba.

## Nuorodos

* http://www.hamsterland.com/ - viskas apie žiurkėnus (angliškai)
Frédéric Kanouté

**Frederikas Kanutė** (; g. 1977 m. rugsėjo 2 d. Prancūzijoje) – buvęs  puolėjas.

## Karjera

Ne kartą buvo vienas rezultatyviausių žaidėjų Ispanijos čempionate.

## Rinktinės
Nuo 2001 m. atstovavo . Su rinktine dalyvavo 2004, 2008, 2010 m. Afrikos Tautų taurėse. 

2004 m. turnyre įmušė 4 įvarčius ir buvo tarp rezultatyviausių čempionato žaidėjų ketvertuko. 2008 m. turnyre įmušė įvartį į Benino vartus. 

2010 m. vasario 21 d. paskelbė baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.

## Pasiekimai
;  su Sevilla
* 2006, 2007 UEFA taurė
* 2006 UEFA supertaurė
* 2007, 2010 Copa del Rey
* 2007 Ispanijos supertaurė

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Luhanskas

**Luhanskas** (, ) – miestas rytų Ukrainoje; srities administracinis centras. Nuo 2022 m. faktiškai valdomas Rusijos. Miestas išsidėstęs prie Šiaurinio Doneco, Luhanės upių. 441,8 tūkst. gyventojų, tačiau aglomeracijoje gyvena apie 700 tūkst. (2008). Yra 3 muziejai, 3 teatrai, 28 bibliotekos, veikia Luhansko šilumvežių gamykla.

## Etimologija

1795 m. įkurtas kaip gamykla prie Luhanės upės, pagal kurią ir pavadintas *Luhanės gamykla* (). 1882 m. pervadintas *Luhansku*. Užėjus sovietams, 1935–1958 ir 1970–1990 m. miestas vadintas *Vorošilovgradu* sovietų politiko Klimento Vorošilovo (1881–1969) garbei.

## Istorija

Įkurtas 1795 m., miesto teises gavo 1882 m. 2014 m. užimtas prorusiškų separatistų ir yra nepripažintos Luhansko Liaudies Respublikos sostinė.

## Žymūs žmonės
* Nikolajus Šmatko – ukrainiečių skulptorius ir tapytojas.

## Miestai partneriai
*  Dacinas, Kinija
*  Liublinas, Lenkija
*  Kardifas, Jungtinė Karalystė
*  Pernikas, Bulgarija
*  Sent Etjenas, Prancūzija
*  Sėkešfehėrvaras, Vengrija

## Sportas
* FK Zorâ Lugansʹk (futbolas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Marmurinė marmuro Karaliaus Nikolajus Šmatko skulptūra
Kropivnyckis

**Kropyvnyckis** – miestas vidurio Ukrainoje, 250 km į pietryčius nuo Kijevo, prie Inhulo upės aukštupio; srities administracinis centras. Per Kropyvnyckį eina Charkovo–Odesos geležinkelis; plentai į Kijevą, Charkovą, Kišiniovą, Kryvyj Rihą. Išvystyta lengvoji, mašinų statymo, maisto pramonė. Apylinkėse kasamos rusvosios anglys, geležies rūda, grafitas. Galvijų veisimo, javų, kukurūzų, cukrinių runkelių, saulėgrąžų, kalendrų auginimo regiono prekybos centras. Yra 2 teatrai, ir 2 kinoteatrai, Dailės muziejus.

2001 m. 85,8 % miesto gyventojų save laikė ukrainiečiais, 12 % – rusais.

## Geografija

Miestas yra Ukrainos centre, per jo teritoriją teka Ingulio upė.

## Istorija
Iki miesto įkūrimo čia buvo Ukrainos kazokų gyvenvietės, kurios vėliau tapo miesto rajonais.

Per savo istoriją Kropyvnyckis kelis kartus keitė pavadinimą. 1752 m. sausio 11 d., įteikdama generolui majorui Jovanui Horvatui laišką apie gyvenviečių organizavimą Naujojoje Serbijoje, Rusijos imperatorė Elizaveta Petrovna įsakė jam „sukurti molinę tvirtovę ir pavadinti ją Šv. Elizavetos fortu“. Pirmasis žinomas Jelysavetgrado vardo paminėjimas datuojamas 1764 m.

Sovietų ir Ukrainos karo metu (1917–1922 m.) miestas buvo kontroliuojamas Ukrainos Liaudies Respublikos. 1920 m. sovietų kariuomenė trečią kartą užėmė Elizavetgradą.

1924 metais miestas Grigorijaus Zinovjevo garbei buvo pavadintas Zinovjevsku. 1934 m. gruodžio 7 d., praėjus savaitei po absoliučiai nieko bendro su miestu neturinčio Serhijaus Kirovo nužudymo, Zinovjevskas buvo pervadintas į Kirovo, o vėliau – į Kirovogradą.

Holodomoro ir sovietų represijų metu žuvo 2238 miestiečiai.

Nuo 1941 m. rugpjūčio 5 d. iki 1944 m. sausio 8 d. miestas buvo nacių okupuotas.

Po 1991 metų kilo didelės diskusijos dėl miesto pavadinimo. Kai kas norėjo sugrąžinti Elizavetgradą, tačiau atrodė, kad nedera dar kartą priskirti Ukrainos miestui Rusijos imperatorės vardą.
 
Praėjus dvejiems metams nuo Rusijos ir Ukrainos karo pradžios, 2016 m. liepos 14 d., miestas pagal dekomunizacijos įstatymą buvo pervadintas rašytojo ir vieno Ukrainos teatro įkūrėjų Marko Kropyvnyckio garbei.

Rusų invazijos į Ukrainą metu miestas nukentėjo nuo Rusijos raketų ugnies ir tapo kelių tūkstančių pabėgėlių iš šalies pietryčių prieglobsčiu.

## Galerija


Театр1.jpg|Teatras
Кропивницький. Синагога P1480889.jpg|Sinagoga
Фотографії загиблих воїнів у Кропивницькому.jpg|Regiono taryba
Décorations de Noël à Kropyvnytskyi.jpg|Miesto taryba
Square of the Euromaidan heroes.jpg|Centrinė sritis
Пам'ятник жертвам радянських репресій у Кропивницькому.jpg|Paminklas skirtas sovietinių represijų aukoms atminti


## Miestai partneriai
*  Dobričius, Bulgarija

## Sportas
* FK Zìrka Kìrovograd (futbolas) – nuo 2016 m. Kropivnyckio „Zirka"“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tinklalapis apie miestą  
* Kirovohrado sritis
Euryarchaeota

**Euryarcheota** – archėjų (*Archaea*) domeno organizmų tipas.

Tai daugiausiai metanogenai ir ekstremalūs halofilai. Metanogenai – obligatiniai, ypatingai griežti anaerobai. Halofilai – obligatiniai aerobai.

Šis tipas pasižymi fiziologine įvairove.

## Klasifikacija
* Klasė. *[[Archaeoglobi]]*
** Būrys. *[[Archaeoglobales]]*
* Klasė. *[[Halobacteria]]*
** Būrys. *[[Halobacteriales]]*
* Klasė. *[[Methanobacteria]]*
** Būrys. *[[Methanobacteriales]]*
* Klasė. *[[Methanococci]]*
** Būrys. *[[Methanococcales]]*
* Klasė. *[[Methanomicrobia]]*
** Būrys. *[[Methanomicrobiales]]*
** Būrys. *[[Methanosarcinales]]*
* Klasė. *[[Methanopyri]]*
** Būrys. *[[Methanopyrales]]*
* Klasė. *[[Thermococci]]*
** Būrys. *[[Thermococcales]]*
* Klasė. *[[Thermoplasmata]]*
** Būrys. *[[Thermoplasmatales]]*
Korarchaeota

**Korarcheota** – archėjų (*Archaea*) domeno organizmų tipas.

Termofilai. Šis tipas arčiausiai filogenetinio medžio šaknų.

## Klasifikacija
* Gentis. *[[Environmental]]*
** Rūšis. *[[Environmental samples]]*
Nanoarchaeota

**Nanoarchaeota** – archėjų (*Archaea*) domeno organizmų tipas.

Pirmosios žinios apie šį tipą gautos 2006 metais.

## Klasifikacija
* Gentis. *[[Nanoarchaeum]]*
** Rūšis. *[[Nanoarchaeum equitans]]*
Crenarchaeota

**Crenarchaeota** – archėjų (*Archaea*) domeno organizmų tipas.

Jiems priklauso labiausiai termofilinės rūšys, taip pat mėgstančios šaltį.

## Klasifikacija
* Klasė. *[[Thermoprotei]]*
** Būrys. *[[Caldisphaerales]]*
** Būrys. *[[Cenarchaeales]]*
** Būrys. *[[Desulfurococcales]]*
** Būrys. *[[Nitrosopumilales]]*
** Būrys. *[[Sulfolobales]]*
** Būrys. *[[Thermoproteales]]*
Lampasai

**Lampasai** (, ) – dekoratyvinis audinys, siauros, plačios arba dvigubos kitokio audinio, kartais metalizuotos juostos, prisiūtos išilgai kelnių šonų. Viena iš antsiuvų rūšių.

Nuo XVIII a. vidurio lampasai pradėti naudoti karinėms uniformoms Prancūzijoje. Skirtingų karinių dalinių uniformos bei jų lampasai skyrėsi spalva, pločiu, prisiuvimo būdu. 1815 m. jie, kaip generolų uniformos dalis buvo įvesti Prūsijos kariuomenėje. Nuo 1832 m. generolų lampasai buvo raudoni, dvigubi, Generalinio štabo karininkų – purpuriniai. 1896 m. lampasais pradėtos puošti ir žemesnių laipsnių karininkų uniformos.

Ir šiuolaikinėse įvairių šalių kariuomenėse, taip pat ir Lietuvos kariuomenėje lampasai dažniausiai yra aukštųjų karininkų, generolų ir maršalų skiriamasis ženklas. Tačiau pastaruoju metu kasdieninėje uniformoje, o ypač lauko uniformoje jų atsisakoma, jie lieka tik paradinėse uniformose.

XIX a. paplitus frakams ir smokingams ant kelnių pradėti siūti tos pačios spalvos, tik blizgaus audinio lampasai. Lampasai taip pat yra kai kurių Lotynų Amerikos tautų vyrų tautinių drabužių dalis.



File:Württ. Ulanen Nr. 20 1825.jpg|Rote Doppellampassen des württembergischen 3. Reiter-Regiments 1825
File:Wood-evelyn.jpg|Felmaschall Evelyne Wood mit Goldlampassen
File:Artyleria konna gwardii.PNG|Garde-Artillerie zu Pferd, mit roten Doppelampassen


## Šaltiniai
Olta Boka

**Olta Boka** (g. 1991 m. rugsėjo 13 d.) – Albanijos pop ir folk muzikos dainininkė. Su daina *Zemrën lamë peng* dalyvavo 2008 m. Eurovizijos konkurse ir užėmė 16 vietą.

## Nuorodos

* 
* Daina ''Zemrën lamë peng''

|-
Egipto Mau

**Egipto Mau** – vidutinio dydžio, trumpaplaukės katės. Tai vienintelės katės, turinčios natūraliai susidariusias, o ne specialiai išveistas dėmeles. Dėmelės yra ne tik ant kailio – nuskusta Egipto Mau turi dėmeles ant odos.

## Charakteris
Egipto Mau katės yra labai judrios. Jos mėgsta dūkti ir siausti tiek jaunos, tiek suaugusios. Mau katės mėgsta švelnumą, be to, pačios yra nepaprastai meilios. Jos mielai bendrauja tiek su žmonėmis, tiek su kitais gyvūnais. Mau katės linkusios bendrauti balsu, kuris gali būti ir švelniai melodingas, ir grėsmingai riaumojantis, ir kniaukiantis.

## Išvaizda
Egipto Mau kūno sudėjimas labai panašus į Abisinijos katės. Kūnas rytietiško tipo, grakštus, bet turi būti raumeningas ir šiek tiek kresnesnis už Rytų trumpaplaukės katės.
Egipto Mau būna keturių spalvų: alavo, bronzos, sidabro ir dūmo atspalvio. Akys dažniausiai žalios arba gintarinės.
Hayko

**Hayk "Hayko" Hakobyan** (; 1973 m. rugpjūčio 25 d. – 2021 m. rugsėjo 29 d.) – Armėnijos pop muzikos dainininkas ir dainų autorius.

2007 m. atstovavo Armėnijai Eurovizijos dainų konkurse su romantiška balade *Anytime You Need* ir užėmė 8 vietą. Per savo muzikinę karjerą Hayko yra laimėjęs įvairių garbingų apdovanojimų: 1996 m. Maskvos, 1997 m. Big Apple festivaliuose. 2002 m. laimėjo tris apdovanojimus Armėnijos muzikiniuose apdovanojimuose, 2003 ir 2006 m. taip pat apdovanotas kaip geriausias atlikėjas.

## Diskografija
* *Romances* (1999 m.)
* *Norits* (2003 m.)

## Nuorodos
* 
* Hayko atlieka ''Anytime You Need''

## Šaltiniai

|-
Lazdelinės bakterijos

**Lazdelinės bakterijos** - lazdelės formos bakterijos.

Savo forma jos šiek tiek įvairesnės už rutulines bakterijas, ypač skiriasi jų ilgis. Lazdelinės bakterijos kartais esti smailiais galais, lenktos ar šiek tiek šakotos.

Kai kurios rūšys po dalijimosi lieka sukibusios. Susidaro poromis sukibusios arba grandinės formos lazdelinės bakterijos (*[[Lactobacterium plantarum]]*).
Spiralinės bakterijos

Spiralinės bakterijos – spiralės ar kablelio formų bakterijos.

Šios bakterijos esti dar įvairesnės nei rutulinės ir lazdelinės bakterijos. Jos gali būti trumpos, panašios į kablelį (''Vibrio'' gentis), „S“ raidės formos ir kt.

Pasitaiko labai plonų ir vingiuotų bakterijų. Tai spirochetų (*[[spirochaeta]]*) (*[[Spirochaeta pallidum]]* – sifilio sukėlėja) ir spirilų (*[[Spirillum]]*) bakterijos.
Siūlinės bakterijos

**Siūlinės bakterijos** - į plonus siūlus panašios bakterijos.

Nėra griežtos ribos tarp siūlinių ir lazdelinių bakterijų, nes kai kurios lazdelinės dėl savotiškos prigimties ar dėl išorės sąlygų veikimo ištįsta iki labai ilgų siūlų.

Siūlinės bakterijos skirstomos:
* Vienaląstės - labai plonos siūlinės bakterijos. Tai vadinamieji aktinomicetai, anksčiau priskiriami grybų karalystei ir vadinami laibagrybiais. Jų yra dirvožemyje ir mėšle.
* Daugialąstės - didelės siūlinės bakterijos. Tipiškiausios yra gelžbakterės ir sierabakterės.
Fototrofai

**Fototrofai** – organizmai gaunantys energijos iš šviesos, vykdydami fotosintezę.

* **Fotoautotrofai** – augalai 
* **Fotoheterotrofai** – kai kurios bakterijų rūšys, vykdančios fotosintezę
Chemotrofai

**Chemotrofai** – organizmai energiją gaunantys oksiduodami junginius.

* **Chemoautotrofai** – bakterijos, kurios išgauna energiją oksiduodamos neorganinius junginius (vandenilio sulfidą, amoniaką, geležies (II) oksidą FeO), kai kurios – litotrofais.
* **Chemoheterotrofai** – gyvūnai bei dauguma bakterijų.
Alveolė

Žodis ***alveolė*** gali reikšti:

* Plaučių alveolė – smulkus plaučių elementas, kuriame vyksta dujų apykaita;
* Danties alveolė – žandikaulio įdubimas, kuriame yra danties šaknis;
* Liaukos alveolė – pūslelinės liaukos (pvz., seilių liaukos) pūslelė.


Image:Alveole zahn.jpg|Karvės viršutinio žandikaulio prieškrūminio danties alveolė

Image:Gray1105.png|Kasos pūslelės (alveolės)
Šarvuočių rinktinė

**Šarvuočių rinktinė** – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1924–1940 m. ir dislokuotas Radviliškyje, Kauno Žaliakalnyje bei Tauragėje.

## Istorija
Šarvuočių rinktinė organizuota 1924 m. sausio 1 d.,  reorganizavus šarvuotųjų traukinių, tankų ir šarvuotųjų automobilių dalinius. Rinktinės pagrindas buvo pusiau šarvuotas traukinys „Gediminas“, pradėtas formuoti 1920 m. rugpjūčio 25 d. Spalio mėn. traukinį pagrobė lenkai, bet lietuviai jį atsikovojo. 1921 m. kariuomenei atiteko ir antrasis šarvuotas traukinys „Kęstutis“. Abu jie sudarė šarvuotų traukinių pulką.

## Ginkluotė

Kovose su bolševikais 1919 m. gegužės mėn. Lietuvos kariai atėmė pirmąją rimtesnę kovinę mašiną - šarvuotą automobilį „Ižorskij Fiat“, kuris tapo kariuomenės savaeigės kovinės technikos parko pradininku. Tai buvo dviem kulkosvaidžiais ginkluotas ratinis šarvuotis. Jam buvo suteiktas „Žaibo“ vardas. Vėliau iš Antantės sąjungininkų Lietuva gavo penkis trofėjinius vokiškus „Ehrhardt/Daimler Behelftswagen“ šarvuočius, ginkluotus keturiais 7,92 mm „Maxim“ kulkosvaidžiais. Šios mašinos buvo pavadintos „Aras“, „Perkūnas“, „Pragaras“, „Šarūnas“ ir „Savanoris“. Pirmą kartą jos buvo panaudotos 1920 m. nuolatiniuose susirėmimuose su lenkais Vilniaus apylinkėse.

1923 m. kariuomenė gavo 12 naujų prancūziškų lengvųjų tankų „Renault FT-17“, kurie buvo pripažinti geriausia Pirmojo pasaulinio karo šarvuotąja kovos mašina. 7 t svorio tankai, valdomi dviejų žmonių ekipažo, su Renault gamybos 26 kW/35 AG karbiuratoriniu varikliu išvystydavo 10 km/h greitį. Tai buvo pirmasis radijo ryšiu aprūpintas tankas, jis turėjo 360 laipsnių besisukinėjantį bokštelį, į kurį prancūzai montuodavo 8 mm „Hotchkiss“ kulkosvaidį arba 37 mm „Puteaux“ patranką. Šie tankai buvo pavadinti „Audra“, „Drąsutis“, „Galiūnas“, „Giltinė“, „Griaustinis“, „Karžygis“, „Kerštas“, „Kovas“, „Pagieža“, „Pikuolis“, „Slibinas“ ir „Smūgis“. 1933 m. šarvuotų mašinų parkas buvo papildytas 16 angliškų „Vickers-Armstrong“ „Model 1933“, o po trejų metų - dar 16 tos pačios kompanijos „Model 1936“ tankais. Keturi iš jų turėjo radijo ryšį. Be to, rinktinė 1939 m. turėjo 6 Švedijos gamybos šarvuočius „Landsverk“,

Nuo 1935 m. rugpjūčio 1 d. panaikinus šarvuotųjų traukinių kuopą, rinktinę sudarė štabas, 3 tankų, šarvuotųjų automobilių (šarvuočių) kuopos ir mokomasis būrys.

## Rinktinės vadai
* 1924 m. sausio 1 d. pulkininkas Jonas Kraucevičius
* 1925 m. gruodžio 14 d. pulkininkas Andrius Kerbelis
* 1927 m. gegužės 9 d. kapitonas Vincas Asevičius
* 1934 m. vasario 1 d. pulkininkas Antanas Šova
* 1934 m. rugpjūčio 25 d. pulkininkas Zigmas Talevičius
* 1935 m. rugpjūčio 8 d. pulkininkas Antanas Sidabras
* 1939 m. vasario 1 d. pulkininkas Pranas Grebliauskas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šarvuotojo traukinio „Gediminas“ nuotrauka
* Šarvuočių rinktinė
* Vinjetė Šarvuočių rinktine 1928
Parazitinės bakterijos

**Parazitinės bakterijos** - bakterijos, kurios gyvena organizmuose ir minta jų audinių, ląstelių organinėmis medžiagomis, tiems organizmams darydamos žalą.

Organizmas, kuriame gyvena parazitinės bakterijos, vadinamas *[[Šeimininkas (ekologija)|šeimininku]]*. Tai gali būti žmonės, augalai, gyvūnai. Bakterijos gali smarkiai pakenkti šeimininkui, sukeldamos įvairių ligų. Parazitinės bakterijos kartu yra *patologinės bakterijos*.

Organizmuose būna nemažai bakterijų, kurios nėra parazitinės. Tai:
* Komensalinės bakterijos - naudojasi kai kurias organizmo ištekliais, bet organizmui nekenkia. Pvz., kūno paviršiuje gyvenančios bakterijos gali misti riebalinių liaukų sekretu, bet organizmui nekenkti.
* Mutualistinės bakterijos - naudojasi organizmo ištekliais, tačiau nedidelę daromą žalą kompensuoja teikiama nauda. Pvz., galvakojuose moliuskuose gyvena švytinčios baterijos, kurios yra svarbi fotoforų (šviečiančių organų) dalis. Atrajotojų skrandžiuose gyvenančios bakterijos naudoja jų suėstą maistą, bet kartu padeda jį virškinti ir t. t.
Pūslelinė liauka

**Pūslelinė liauka** – liauka, kurios sekrecinė dalies spindis labai išsiplėtęs ir yra ne vamzdelio, o pūslelės pavidalo. Sekrecinė dalis gali būti šakota, sudaryta iš daug smulkių kanalėliais sujungtų pūslelių (alveolių).

## Galerija

Image:Gray1105.png|Kasos pjūvis
Image:Gray897.png|Ašarų liaukos pūslelės
Image:Gray1026.png|Žmogaus pažandinė seilių liauka. Dešinėje yra grupė mukozinių pūslelių (gaminančių gleives), kairėje - serozinių pūslelių (gaminančių baltymus).
Image:Gray1173.png|Krūties pjūvis.
Vidinė terpė

**Vidinė organizmo terpė** - organizmo vidinė aplinka, kurią tokiuose gyvūnuose su uždara kraujotakos sistema kaip stuburiniai sudaro audinių skystis, kraujas, smegenų skystis ir limfa. Šių skysčių fizinių savybių ir cheminės sudėties palaikymas yra svarbiausia sąlyga, kad atskiros ląstelės ir visas organizmas galėtų normaliai funkcionuoti. Kitaip tariant, jie labai svarbūs homeostazei.

Organizme nuolat vyksta įvairūs medžiagų mainai, medžiagų skilimas ir naujų susidarymas, homeostazę palaikyti gana sunku. Homeostazės palaikyme labai svarbus kraujas, kuris:
* tekėdamas pro virškinamąjį traktą ir plaučius, pasipildo maisto medžiagomis ir deguonies molekulėmis, kurios po to iš jo pereina į audinių skystį,
* pabuvojęs šalinimo organuose (inkstuose, plaučiuose, kepenyse ir t.t) nusikrato tų apykaitos produktų, kurie pateko iš audinių skysčio.

Organizmo vidinės terpės pagrindą sudaro vanduo. Dauguma medžiagų patenka į organizmą kaip vandeniniai tirpalai, ir šalinami iš jo taip pat vandeninių tirpalų pavidalu. Vanduo pasiskirstęs į ląstelinį (intersticinį) ir neląstelinį (ekstracelinį). Pastarąjį sudaro kraujo plazmos vanduo ir tarpląstelinis vanduo.

Nariuotakojuose, turinčiuose atvirą kraujotakos sistemą, vidinę terpę sudaro hemolimfa ir audinių skystis, nors riba tarp šių medžiagų yra neaiški, kadangi jų neriboja membranos ar epiteliai.

Vidinė terpė užtikrina medžiagų pernašą organizmo viduje, iš vienos ląstelės į kitą. Ji perneša maisto medžiagas, deguonį ir anglies dioksidą, hormonus ir kitas signalines medžiagas, šalintinas medžiagas ir kt. Vidinėje terpėje keliauja makrofagai.

Vidinėje terpėje vyksta nuolatiniai mainai - vanduo ir įvairios smulkiamolekulės medžiagos kapiliaruose iš kraujo pereina į audinių skystį ir atgal. Limfiniuose kapiliaruose surenkamas audinių skysčio perteklius virsta limfa, kuri limfagyslėmis nuteka ir susimaišo su krauju.
Antrasis ulonų Lietuvos Kunigaikštienės Birutės pulkas

**Antrasis ulonų Lietuvos Kunigaikštienės Birutės pulkas** – Lietuvos kariuomenės karinis kavalerijos dalinys, veikęs 1920–1940 m. ir dislokuotas Kaune, nuo 1926 m. Alytuje.

## Istorija
Antrasis raitelių pulkas 1920 m. spalio 30 d. slaptu kariuomenės vado įsakymu iš Pirmojo raitelių pulko eskadrono pradėtas formuoti Kaune. Pulko vadu paskirtas buvęs Pirmojo raitelių pulko vadas karininkas Pranas Jackevičius. Mobilizacija vyko spėriai. 1920 m. lapkričio 16 d. I eskadrono vadu paskirtas kapitonas Povilas Plechavičius, lapkričio 17 d.- II eskadrono vadu paskirtas leitenantas M. Valentėlis. Jau 1920 m. gruodžio 1 d. pradėti formuoti III ir IV eskadronai, kurių vadais paskirti leitenantas K. Remišauskas ir kapitonas Kazys Tallat-Kelpša. 1920 m. pabaigoje pulke buvo 13 karininkų, 2 karo valdininkai, 486 kareiviai. Pulkas turėjo 484 arklius, 140 šautuvų, 5375 šovinius, 33 kardus, 8 telefono aparatus, 10 km telefono kabelio, 12 vežimų, 20 pakinktų, 216 balnų ir kt.

1926 m. Lietuvos kariuomenės Antrasis ulonų pulkas perkeltas į Alytų, jam suteiktas Lietuvos kunigaikštienės Birutės vardas. 1935 m. gegužės mėn. atskyrus vieną pulko eskadroną, iš naujo suformuotas Trečiasis dragūnų Geležinio Vilko pulkas.

Pulke buvo keturi kavalerijos eskadronai, kulkosvaidžių ir techninis eskadronai bei pabūklų būrys. Iš viso nuolat pulke tarnavo apie 1000 karių. Pulkas įėjo į Trečiosios pėstininkų divizijos sudėtį.

## Apranga
Pulko kariai išsiskyrė kepurėmis su baltu viršumi ir rožiniu lankeliu, baltais trikampiais antsiuvais ant apykaklės, paradinės uniformos etišketais su kutais, jų žirgai buvo apdengti gūnia su kunigaikštienės Birutės monograma. Kelnės buvo su rožiniais ulonų 2,5 cm pločio lampasais. Karininkai, viršilos, vyresnieji ir jaunesnieji puskarininkiai antpečiuose turėjo balto metalo monogramas, o grandiniai ir eiliniai - dažytas baltais dažais.

## Pulko vadai
* 1920 m. pulkininkas Pranas Jackevičius
* 1922 m. pulkininkas-leitenantas Konstantinas Remišauskas
* 1939 m. pulkininkas Kazys Labutis
* 1940 m. pulkininkas Kazys Gudelis

## Šaltiniai

* II ulonų Lietuvos Kunigaikštienės Birutės pulkas
Jurbarko miškų urėdija

**Jurbarko miškų urėdija** − valstybės įmonė, patikėjimo teise valdanti 32 000 ha valstybinės reikšmės miškų, kurie stambesniais ar smulkesniais masyvais išsidėstę dešiniojoje Nemuno pusėje nuo Dubysos upės rytuose iki ties Šilutės rajono riba tekančios, Jūros upės vakarinėje dalyje. Urėdija iš vakarų į rytus tęsiasi 84 km, plotis iš šiaurės į pietus − apie 37 km. Pagrindinė urėdijos miškų dalis − didžiulis Karšuvos girios masyvas. **Jurbarko miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Jurbarko regioninis padalinys.**

Jurbarko miškų urėdija įkurta 1926 m. Buvo sudarytos 8 girininkijos. Dalis dabartinių urėdijos miškų priklausė Mažajai Lietuvai. Vokiečiai buvo įkūrę vyresniąsias Viešvilės ir Smalininkų girininkijas bei medienos apdorojimo įmones, kurios išsilaikė iki II pasaulinio karo pabaigos.

Jurbarko miškų urėdijos teritorijoje yra dalis Panemunių regioninio parko, 4 valstybiniai draustiniai (Kaskalnio geomorfologinis, Mituvos hidrografinis, Dubysos ichtiologinis ir Jūros ichtiologinis).

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 11 girininkijų.

## Girininkijos

|-
| Balandinės || Jurbarkų seniūnija || Velėniškiai
|-
| Globių || Jurbarkų seniūnija || Kalniškiai
|-
| Jūravos || Viešvilės seniūnija || Jūrava
|-
| Kalvelių || Viešvilės seniūnija || Išdagai
|-
| Mantvilių|| Jurbarkų seniūnija || Mantviliai II
|-
| Mociškių || Vilkyškių seniūnija || Naujininkai
|-
| Pašvenčio || Jurbarkų seniūnija || Pašventys
|-
| Smalininkų || Smalininkų seniūnija || Smalininkai
|-
| Stakių || Skirsnemunės seniūnija || Naukaimis
|-
| Veliuonos || Raudonės seniūnija || Naujokai
|-
| Viešvilės || Viešvilės seniūnija || Viešvilė
|}

## Literatūra
* Miškuose prie Nemuno / Jurbarko miškų urėdija (sud. Irena Šalkauskienė, Petras Rečiūnas). - Vilnius: Žaliosios girios, 2004. - 32 p.: iliustr. - ISBN 9955-9638-9-1
* Jurbarko miškų urėdija: praeitis ir dabartis (sud. Petras Rečiūnas). - Vilnius: Žaliosios girios, 2004. - 192 p.: iliustr. - ISBN 9955-9638-8-3
* VĮ Jurbarko miškų urėdija (sud. Irena Šalkauskienė). - Vilnius: Žaliosios girios, 2004. - 16 p.: iliustr. - ISBN 9955-625-00-7

## Nuorodos
* Jurbarko miškų urėdijos internetinis puslapis
Kaišiadorių miškų urėdija

**Kaišiadorių miškų urėdija** − valstybės įmonė, patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus ir jais disponuojanti įstatymų nustatyta tvarka, taip pat vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą ir kitą miškų urėdijos įstatuose numatytą veiklą. **Kaišiadorių miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdija.**

Miškų urėdijos valstybinės reikšmės miškai užima 26 000 ha. Miškai yra išsidėstę trijų savivaldybių − Kaišiadorių, Elektrėnų ir Trakų teritorijose. Kaišiadorių miškų urėdas − Stasys Truskauskas.

Miškuose daugiausia spygliuočių. Be pagrindinių medžių rūšių − pušies, eglės, ąžuolo, juodalksnio, beržo, uosio, drebulės, miškuose aptinkamos ir retesnės medžių rūšys − liepa, klevas, guoba, tuopa, vinkšna, vikmedis, maumedis, laukinės obelys, slyvos, kriaušės ir kitos rūšys, tačiau jos medynų nesudaro.

Į Kaišiadorių miškų urėdijos administruojamą teritoriją įeina Kauno marių bei Neries regioninių parkų dalys. 2004 metais buvo įsteigtas Būdos-Pravieniškių biosferos poligonas. Yra 7 valstybiniai draustiniai:
* Lapainios botaninis draustinis
* Būdos botaninis-zoologinis draustinis
* Kaukinės botaninis-zoologinis draustinis
* Lomenos kraštovaizdžio draustinis
* Gabriliavos pedologinis draustinis
* Palaraisčio telmologinis draustinis
* Strošiūnų kraštovaizdžio draustinis

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 8 girininkijos.

## Girininkijos

|-
| Būdos || Palomenės seniūnija || Pašuliai
|-
| Kruonio || Kruonio seniūnija || Kruonis
|-
| Palomenės || Palomenės seniūnija || Palomenė
|-
| Pravieniškių || Pravieniškių seniūnija || Pravieniškės
|-
| Rumšiškių || Pravieniškių seniūnija || Pravieniškės
|-
| Vievio || Vievio seniūnija || Zabaka
|-
| Žaslių || Žaslių seniūnija || Rasava
|-
| Žiežmarių || Žiežmarių apylinkės seniūnija || Triliškės
|}

## Nuorodos
* Kaišiadorių miškų urėdijos tinklalapis
Kauno miškų urėdija

**Kauno miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Būstinė įsikūrusi Kaune, Romainių g. 2 (Romainių rajone). **Kauno miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdija.**

Kauno miškų urėdija įkurta 1919 m. gruodžio 5 d. Ją sudarė penkios girininkijos.

Bendras urėdijos plotas sudaro 25 903 ha. Kauno miškų urėdijos valstybiniai miškai 2003 metais buvo sertifikuoti pagal *Smart Wood* veiklos programą ir gavo tai patvirtinantį sertifikatą.

Kauno miškų urėdas − Edmundas Kovalčikas.

Kauno miškų urėdijos teritorijoje įkurti Babtų−Varluvos ir Padauguvos miškų biosferos poligonai.

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 6 girininkijos.

## Girininkijos

|-
| Karmėlavos || Karmėlavos seniūnija || Karmėlava II
|-
| Padauguvos || Vilkijos apylinkių seniūnija || Padauguvėlė
|-
| Raudondvario || Raudondvario seniūnija || Raudondvaris
|-
| Sitkūnų || Babtų seniūnija || Babtai
|-
| Vilkijos || Vilkijos apylinkių seniūnija || Ringovė
|-
| Vytėnų || Domeikavos seniūnija || Eigirgala
|}

## Nuorodos
* Kauno miškų urėdijos tinklalapis
Trečiasis pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulkas

**Trečiasis pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulkas** – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1919–1926 m. ir 1935–1940 m., pėstininkų pulkas.

## Istorija
Pulką 1919 m. gegužės 4 d. Raseiniuose organizavo 1-osios brigados vadas karininkas Pranas Liatukas Šiaulių bataliono pagrindu. Nuo rugpjūčio pulkas dalyvavo kovose su bolševikais Dauguvos fronte, prie Daugpilio. 1920 m. vasario 26 d. pulkui suteiktas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto vardas.

1920 m. pulkas gynė nuo lenkų Lietuvos žemes prie Suvalkų, Kalvarijos, pasižymėjo mūšiuose prie Varėnos, Lentvario, Vievio, Rykantų po to saugojo demarkacijos liniją Vievis – Dubingiai – Zarasai.

1926 m. rugpjūčio 31 d. pulkas buvo išformuotas, bet 1935 m. vėl suformuotas. Pulko štabas buvo Kėdainiuose, o daliniai stovėjo Raseiniuose ir Seredžiuje.

sSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. rugsėjo 1 d. pulkas buvo išskaidytas, didžioji jo dalis įėjo į Raudonosios armijos 259-ojo šaulių pulko sudėtį.

## Pulko vadai
* 1919 m. karininkas Pranas Liatukas
* 1919 m. karininkas Ignas Musteikis
* 1920 m. majoras Jonas Gricius
* 1922–1924 m. majoras Aleksandras Jakaitis
* 1925–1926 m. pulkininkas Vincas Šaudzis
* 1935–1939 m. Generalinio štabo pulkininkas Viktoras Giedrys
* 1939–1940 m. pulkininkas Petras Genys

## Šaltiniai

* III pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulkas
Slėnis

**Slėnis** (slėnys) – pailgas reljefo pažemėjimas. Siauri ir gilūs slėniai vadinami kanjonais. Pagal skerspjūvio formą gali būti skirstomi į V formos slėnius ir U formos slėnius, taip pat galimos šių formų kombinacijos.

## Upės slėniai
Upės slėniai susiformuoja jo dugnu tekant upei. Tai dažniausiai V formos slėnis. Tiksli forma priklauso nuo upės tėkmės greičio. Kai vandens tėkmės greitis didelis (kalnų upėse), susiformuoja siauras slėnis su stačiais šlaitais.

## Ledyniniai slėniai
Slėniai, kuriuos suformavo slenkantis ledynas, dažniausiai yra U formos. Šitokie slėniai būdingi kalnuotoms teritorijoms arba vietoms, kurias buvo padengęs kontinentinis ledynas.
Austrijos vyrų ledo ritulio rinktinė

**Austrijos vyrų ledo ritulio rinktinė** – komanda, atstovaujanti Austrijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose. 2020 m. ji buvo 17 vietoje Tarptautinės ledo ritulio federacijos reitinge. Austrija laimėjo aukso medalį 1927 m. Europos ledo ritulio čempionate.

## Žiemos olimpinių žaidynių pasiekimai

* 1928 m. 5 vieta
* 1936 m. 7 vieta
* 1948 m. 8 vieta
* 1956 m. 10 vieta
* 1964 m. 13 vieta
* 1968 m. 13 vieta
* 1972 m. Nedalyvavo
* 1976 m. 8 vieta
* 1984 m. 10 vieta
* 1988 m. 9 vieta
* 1992 m. Nedalyvavo
* 1994 m. 12 vieta
* 1998 m. 14 vieta
* 2002 m. 12 vieta
* 2006 m. Nepateko

## Europos čempionato pasiekimai

* 1912 m. 2 vieta
* 1913 m. 4 vieta
* 1914-1924 Nedalyvavo
* 1925 m. 3 vieta
* 1926 m. 2 vieta
* 1927 m. 1 vieta
* 1928 m. 2 vieta
* 1932 m. 3 vieta

## Šaltiniai