open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Algimantas Černiauskas (1953)

**Algimantas Černiauskas** (g. 1953 m. gruodžio 12 d. Igarka, Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos fotografas, Varėnos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė tremtinių šeimoje. Brolis Mindaugas Černiauskas. 1960 m. grižo į Lietuvą, gyveno nelegaliai. 1972 m. baigė Giedraičių vidurinę mokyklą, 1975 m. baigė Vilniaus technologijos technikumą, fototechnikas.

Dzūkijos nacionalinio parko direkcijos Informacijos skyriaus viršininkas, Merkinės lankytojų centro vedėjas.

Nuo 1993 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys. 1995–1997 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Genovaitė, vaikai Vytautas, Kęstutis, Mindaugas, Algimantas. Savaitraštyje „Dienovidis“, laikraščiuose „Dainavos žodis“, „Alytaus naujienos“, žurnale „Kelionių magija“ propaguoja gamtos apsaugos idėjas, pasididžiavimą gimtuoju kraštu. Laikraščio „Šalcinis“ redaktorių kolegijos narys.

2018 m. kartu su Henriku Gudavičiumi apdovanotas Jono Basanavičiaus premija.

## Kūryba
Kartu su broliu Mindaugu tapo žinomi nuo 1977 m., kai pradėjo fotografuoti Lietuvos kaimų žmones. Sudaro fotografijų ciklus. Svarbiausi:
* Kaimo žmonės, nuo 1978 m.;
* Peizažai, nuo 1980 m.;
* Žiemos žydėjimas, 1979–1984 m.

**Individualios parodos:**
* Kaunas, 1988 m.;
* Vilnius, 1989 m.;
* Lemontas, JAV, 1991 m.;
* Paryžius, 1992 m.;
* Monpeljė, Prancūzija, 1996 m.;
* Berlynas, 1997 m.

Parodose pelnė daugiau, kaip 30 apdovanojimų. Nuo 1994 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas.

## Šaltiniai
Mindaugas Černiauskas

**Mindaugas Černiauskas** (g. 1942 m. rugpjūčio 1 d. Gruobliai, Kuktiškių valsčius, Ukmergės apskr.) – Lietuvos fotografas.

## Biografija
1948 m. kartu su tėvais ištremtas į Igarką (Rusija, Krasnojarsko kraštas) Brolis Algimantas Černiauskas. 1960 m. grįžo į Lietuvą, kurį laiką gyveno nelegaliai. 1965 m. baigė kino mechanikų kursus, 1973 m. – Maskvos universitetą, įgijo fotografo specialybę. Gyvena Giedraičiuose, ūkininkauja.

## Kūryba
Kartu su broliu tapo žinomi nuo 1977 m., kai pradėjo fotografuoti Lietuvos kaimų žmones. Sudaro fotografijų ciklus. Svarbiausi:
* Kaimo žmonės, nuo 1978 m.
* Peizažai, nuo 1980 m.
* Žiemos žydėjimas, 1979–1984 m.

**Individualios parodos:**
* Kaunas, 1988 m.
* Vilnius, 1989 m.
* Lemontas, JAV, 1991 m.
* Paryžius, 1992 m.
* Monpeljė, Prancūzija, 1996 m.
* Berlynas, 1997 m.

Parodose pelnė daugiau kaip 30 apdovanojimų. Nuo 1994 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas.

## Šaltiniai
Brodvėjus

**Brodvėjus** (, *broad* 'platus', *way* 'kelias') – plati Niujorko gatvė. Garsi Brodvėjaus teatrais.

Nors Niujorke tokių keletas, įprastai reiškia gatvę Manhatano saloje. Ji 1642 m. pirmąsyk paminėta rašytiniuose šaltiniuose. Pagrindinė bei seniausia nuo šiaurės iki pietų Manhataną kertanti gatvė.

Brodvėjumi pavadinta XIX a. pab., iki tol vadinosi kitaip.


Bway.jpg|1909 m.
Broadway sign1.jpg|2005 m.
Beacon_Theater_NYC_2003.jpg|Vienas Brodvėjaus teatrų
Henrikas Černiauskas

**Henrikas Černiauskas** (1921 m. sausio 14 d. Dotnuvoje, Kėdainių apskritis – 2009 m. vasario 5 d. Akademijoje, Kėdainių rajono savivaldybėje) – Lietuvos agronomas selekcininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1947 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1946–1956 m. Dotnuvos selekcijos stoties mokslinis bendradarbis, 1954–1956 m. direktoriaus pavaduotojas. 1956–1992 m. dirbo Žemdirbystės institute: 1956–1958 m. ir 1962–1966 m. Selekcijos ir sėklininkystės skyriaus vedėjas, 1958–1962 m. ir 1966–1984 m. direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1972–1984 m. dar ir Pašarinių kultūrų selekcijos centro vadovas, 1984–1988 m. Varpinių žolių selekcijos laboratorijos vedėjas. 1958 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1961–1964 m. kandidatas į LKP CK narius. 1961–1983 m. Žemės ūkio mokslinės techninės draugijos žemdirbystės sekcijos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – daugiamečių pašarinių žolių selekcija ir sėklininkystė. Su kitais sukūrė 18 daugiamečių pašarinių žolių veislių, raudonųjų dobilų, rausvųjų dobilų, baltųjų dobilų, pievinių miglių, raudonųjų eraičinų.

## Bibliografija
* Dobilai (su Leonu Kadžiuliu), 1958 m.
* Daugiamečių pašarinių žolių auginimas sėklai (su kitais), 1966 m., 2 leid. 1969 m., rusų kalba 1977 m.
* Augalų selekcijai Lietuvoje 50 metų (su kitais), 1974 m.
* Lauko augalų selekcija Lietuvoje (su kitais), 1992 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs agronomas
* 2001 m. Lietuvos mokslo premija

## Šaltiniai
Zigmundas Černiauskas

**Zigmundas Černiauskas** (g. 1933 m. gegužės 22 d. Rygoje) – Lietuvos cirko artistas.

## Biografija

Motina Otilija Kaluževičienė. K. Kaluževičiaus mokinys. Nuo 1937 m. Lietuvos cirko, 1960–1966 m. trupės „Vilnius“, 1966–1979 m. TSRS cirko trupių artistas. Akrobatas, žonglierius, ekvilibristas. Cirko triukus nuo 1949 m. daugiausia atlikdavo su žmona Vita Černiauskiene.

Gastrolėse aplankyta Lenkija, 1964 m., Meksika, 1968 m., Austrija, 1971 m., Japonija, 1972 m., Argentina, Brazilija, 1974 m.

Palaidotas Kauno Eigulių kapinėse.

## Šaltiniai
Vita Černiauskienė

**Vita Černiauskienė** (g. 1930 m. rugsėjo 11 d. Kaune) – Lietuvos cirko artistė.

## Biografija
A. Gineikos mokinė. Nuo 1943 m. Lietuvos cirko, 1960–1966 m. trupės „Vilnius“, 1966–1979 m. TSRS cirko trupių artistė. Žonglierė, ekvilibriste. Cirko triukus nuo 1949 m. atlikdavo daugiausia su vyru Z. Černiausku.

Gastrolėse aplankyta Lenkija, 1964 m., Meksika, 1968 m., Austrija, 1971 m., Japonija, 1972 m., Argentina, Brazilija, 1974 m.

## Šaltiniai
Liucija Rita Černiauskienė

**Liucija Rita Černiauskienė** (1941 m. lapkričio 14 d. Kaune – 2021 m. sausio 17 d. Kaune) biofizikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1968–1969 m. dirbo Kauno medicinos institute, nuo 1969 m. dirba Kardiologijos institute, 1979–2009 m. Klinikinės biochemijos laboratorijoje.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis: laisvųjų radikalų įtaka išeminei širdies ligai ir kitoms lėtinėms neinfekcinėms ligoms kilti bei vystytis, apsauginis antioksidantų poveikis organizmui.

## Šaltiniai
Vytautas Černius

**Vytautas Černius** (g. 1926 m. balandžio 26 d. Mažeikiuose) – Lietuvos edukologas, psichologas, filosofijos daktaras. Amerikos psichologų asociacijos narys.

## Biografija
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko į JAV. 1946–1948 m. studijavo gamtos mokslus Pabaltijo universitete Pineberge, netoli Hamburgo, 1948–1951 m. – Miunsterio, nuo 1951 m. – biologiją Bostono universitete, 1955–1966 m. – edukologiją ir psichologiją Čikagos universitete. 1966 m. filosofijos daktaras.

1957–1959 m. dėstė Čikagos universiteto laboratorinėje mokykloje, 1959–1962 m. jos vedėjas. 1962–1966 m. Torntono mokyklų asociacijos psichologas. 1966–1967 m. Indianos universiteto laboratorinės mokyklos direktorius ir psichologas. 1967–1978 m. dėstė Templio universitete (Pensilvanijos valstija), 1981–1983 m. Psichologinių edukacijos procesų katedros vedėjas, 1983–1986 m. Pedagoginio koledžo prie Templio universiteto Tarptautinio švietimo centro direktorius, nuo 1978 m. profesorius.

1991 m. Vytauto Didžiojo universitete įsteigė Pedagogikos centrą, 1995–1997 m. jo direktorius, nuo 1997 m. VDU Švietimo studijų centro vedėjas. 1989–1996 m. VDU Atkuriamojo senato, nuo 1996 m. senato narys.

## Bibliografija
* Mokytojo pagalbininkas, 1992 m.
* Tėvų ir mokytojų pagalbininkas, 1997 m.
* Žmogaus vystymosi kelias. Nuo vaikystės iki brandos. Kaunas, Pasaulio lietuvių kultūros, mokslo ir švietimo centras, 2006 m. ISBN 9986-418-38-0

## Šaltiniai

## Nuorodos
* A. Vaitkevičiaus nuotr.
Badenas

**Badenas** – istorinis regionas pietvakarių Vokietijoje, dešiniajame Reino krante. Jis yra dalis didesnio Švabijos regiono ir užima vakariausią jo dalį.

## Istorija
Senoji Badeno teritorijos istorija neatsiejamai susijusi su Švabijos istorija. Romos laikais ši teritorija vadinta *agri decumates*. Vėliau įėjo į alemanų valstybę (Alemaniją, 406 m. pateko frankų valdžion. Vėliau čia klestėjo Švabijos kunigaikštystė.
### Badeno markgrafystė

Suirus iki tol egzistavusiai Švabijos kunigaikštystei, ilgą laiką truko Švabijos susiskaldymas, kurio metu visame regione egzistavo daugybė smulkių valstybėlių. Tarp jų buvo XII a. susikūrusi Badeno markgrafystė, kuri užėmė labai nedidelę teritoriją. Pirmuoju markgrafu save vadino Hermanas II (m. 1130), kuris įsikūrė Badene apie 1100 m., tačiau tikrasis markgrafystės įkūrėjas buvo Rudolfas I (m. 1288) iš Zaehringenų dinastijos. 

1527 m. Badeno valdančioji šeima suskilo į dvi šakas. Viena iš jų perėjo į protestantizmą ir nuolat kovojo su kita dinastine šaka. Bernhardas III (m. 1537) įvedė Badene protestantizmą, bet jo vaikaitis Pilypas II (m. 1588) atgaivino katalikybę. Trisdešimties metų karas ir karas dėl Pfalco palikimo labai nualino kraštą. 1715 m. Karolis III Vilhelmas (m. 1738) įkūrė Karslruės pilį ir pavertė ją valstybės sostine. 1771 m. Badenas vėl buvo suvienytas.

### Badeno augimas ir Didžioji kunigaikštystė

1803-6 m. po Šventosios Romos imperijos panaikinimo valstybė teritoriškai labai išsiplėtė ir 1819 m. tapo Badeno didžiąja kunigaikštyste, kuri išliko suverenia valstybe iki prijungimo prie Vokietijos imperijos 1871 m. Jos valdyta teritorija ir sutampa su Badeno regiono istorija. Tuo metu visa Švabija buvo padalinta tarp trijų didelių valstybių, iš kurių viena buvo Badenas.

Šiaurėje ši valstybė ribojosi su Bavarijos karalyste ir Heseno-Darmštato didžiąja kunigaikštyste, vakaruose Reinas Badeną skyrė nuo Bavarijos Reino Palatinato ir Elzaso (dabartinėje Prancūzijoje), pietuose ribojosi su Šveicarija, o rytuose su Viurtembergo karalyste ir Hohencolernų-Zigmaringeno kunigaikštyste.

### Badeno respublika

Iki 1918 m. oficialiai liko didžiąja kunigaikštyste, po to tapo Veimaro respublikos dalimi kaip Badeno respublika. 
### Vokietijos dalis
Po Antrojo pasaulinio karo, Badeno regionas buvo administraciškai padalintas. 1945 m. prancūzų karinė valdžia iš Pietinės buvusio Badeno dalies su sostine Freiburge sukūrė Pietų Badeno žemę. Ši pietinė Badeno dalis jos 1947 m. konstitucijoje buvo paskelbta tikrąja Badeno teisių perėmėja. Šiaurinė Badeno dalis buvo sujungta su šiaurine Viurtembergo dalimi ir įėjo į amerikiečių okupacinę zoną ir sudarė Viurtembergo-Badeno žemę. Abi šios žemės tapo Vakarų Vokietijos dalimis 1949 m.

1952 m. Pietų Badenas buvo sujungtas su Viurtembergu-Badenu ir Viurtembergu-Hohencolernu (pietų Viurtembergas ir buvęs Prūsijos eksklavas Hohencolernas) ir sukurta nauja Badeno-Viurtembergo žemė.
Evaldas Čerškus

**Evaldas Čerškus** (1936 m. kovo 30 d. Šapeliuose, Obelių valsčiuje – 2017 m. gegužės 23 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1960 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Nuo 1960 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. LŽŪU) dėstytojas, 1975–1986 m. žemės ūkio elektrifikacijos katedros vedėjas, 1989–1994 m. Žemės ūkio elektrifikacijos fakulteto dekanas, 1994–2001 m. Žemės ūkio inžinerijos fakulteto prodekanas, nuo 1978 m. docentas. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.

Paskelbė darbų apie augalų švitinimą šiltnamiuose ir elektros energijos panaudojimo žemės ūkio gamyboje efektyvumą.

## Bibliografija
* Kėlimo ir transportavimo mašinos žemės ūkyje: vadovėlis. – Vilnius: Mokslas, 1978. – 204 p.: iliustr.
* Žemės ūkio mechanizavimas ir elektrifikavimas: vadovėlis (su kitais). – Vilnius: Mokslas, 1978. – 361 p.

## Šaltiniai
Hipertonija

**Hipertonija** ( - virš, aukščiau, anapus +  - įtempimas) - viršutinių motorinių neuronų disfunkcijos sukeltas padidėjęs raumenų sutraukimas, dėl ko raumenys sunkiau išsitempia. Hipertonija paprastai siejama su tam tikrų raumenų polinkiu į mėšlungį. Būdinga cerebraliniam paralyžiui. Su raumenų mėšlungiu nesusijusi hipertonijos forma, būdinga demencijai, vadinama *paratonija*. Arterijų hipertonija nulemia hipertenziją.

Priešinga hipertonijai yra hipotonija, kuri pasireiškia susilpnėjusia raumenų jėga.
Eduardas Červinskas

**Eduardas Červinskas** (1921 m. rugpjūčio 15 d. Penzoje, Rusijos TFSR – 2024 m. spalio 2 d.) – Lietuvos geografas.

## Biografija
Gimė garvežio mašinisto šeimoje. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, šeima grįžo ir įsikūrė Kybartuose, 1934 m. persikėlė gyventi į Kauną. Sesuo aktorė Marija Červinskaitė-Pauliukonienė. 1941 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą. Vilniaus universitete dvejus metus studijavo geologiją, 1950 m. baigė fizinę geografiją. 1956 m. geografijos mokslų kandidatas.

1943–1945 m. Kretingos gimnazijos mokytojas. 1950–1987 m. dirbo Vilniaus universitete, 1960–1972 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, nuo 1961 m. – docentas.

## Mokslinė veikla
1951 m. dalyvavo pirmoje kompleksinėje Kuršių marių tyrimo ekspedicijoje. 1954–1982 m. organizavo Kuršių marių ir Nemuno deltos tyrimus, paskelbė straipsnių apie vandens apykaitą Klaipėdos sąsiauryje, Nemuno deltos ir Kuršių marių hidrologinį režimą, nuosėdų kaupimąsi, marių kranto linijos ir dugno reljefo keitimąsi, Kuršių marių kartografinio vaizdo raidą.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR fizinė geografija, monografija, vienas autorių, t.1 1958 m.
* Kuršių marios, monografija, vienas autorių, rusų kalba, 1959 m., lietuvių kalba, t.1 1978 m.

## Įvertinimas
* 1959 m. LTSR valstybinė premija
* 1981 m. nusipelnęs Lietuvos hidrometeorologas

## Šaltiniai
Elena Červinskienė

**Elena Červinskienė** (1920 m. kovo 12 d. Smukučiai, Jurbarko valsčius – 2003 m. gegužės 23 d. Vilnius) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, habilituota humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1938–1940 m. studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete. 1941 m. ištremta į Altajaus kraštą, vėliau į Jakutiją. 1948 m. grįžo į Lietuvą. 1953 m. baigė Maskvos universitetą. 1982 m. filologijos mokslų daktarė.

1957–1992 m. Vilniaus universitete dėstė rusų literatūrą, 1984–1992 m. Rusų literatūros katedros vedėja, nuo 1984 m. profesorė.

## Bibliografija
* Levas Tolstojus, apybraiža, 1960 m.
* Antonas Čechovas, apybraiža, 1965 m.
* Fiodoras Dostojevskis, monografija, 1971 m.
* Meninio pasaulio vienovė. A. P. Čechovas, 1976 m., rusų kalba
* Levo Tolstojaus meno pasaulyje, 1978 m.
* Pagal Levo Tolstojaus įstatymą, 1992 m., rusų k.
* Apie literatūros esmę, rusų literatūros kritikos chrestomatija, 1988 m.
* Silpnųjų jėga, atsiminimai apie tremtį, 1995 m., rusų kalba 1999 m.

## Šaltiniai
Aldona Česaitytė-Nenėnienė

**Aldona Česaitytė-Nenėnienė** (1949 m. spalio 13 d. Daugirdai, Krokialaukio valsčius – 1999 m. balandžio 3 d. Kaunas) – Lietuvos rankininkė.

## Biografija
1972 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1971–1982 m. Kauno „Žalgirio“ moterų rankinio komandos žaidėja ir kapitonė, 1974–1982 m. TSRS moterų rankinio rinktinės žaidėja.

## Pasiekimai
* 1978, 1980, 1982 m. Lietuvos moterų rankinio čempionė 
* 1978 m. TSRS moterų rankinio čempionato sidabro medalis
* 1979 m. TSRS moterų rankinio čempionato bronzos medalis
* 1982 m. TSRS moterų rankinio taurės laimėtoja
* 1979 m. su Lietuvos rinktine iškovojo antrą vietą TSRS tautų spartakiadoje
* 1978 pasaulio moterų rankinio čempionato bronzos medalis 
* 1976 m. Monrealio olimpinių žaidynių čempionė  
* 1980 m. Maskvos olimpinių žaidynių čempionė

## Įdomybės
Tarybiniai rusakalbiai sporto komentatoriai stebėjosi Nenėnienės pavarde, kuri rusų kalba atrodo visai neeuropietiška (Нененене).

## Šaltiniai
Yoichiro Nambu

**Yoichiro Nambu** (, 1921 m. sausio 18 d. – 2015 m. liepos 5 d.) – JAV japonų fizikas, žinomas indėliu į teorinę fiziką. 2008 m. jis buvo apdovanotas Nobelio fizikos premija už spontaniškos simetrijos pažaidos subatominėje fizikoje atradimą.

## Šaltiniai
Vladas Česiūnas

**Vladislovas Česiūnas** (1940 m. kovo 15 d. Vyšnialaukyje, Jonavos valsčiuje – 2023 m. sausio 16 d.) – Lietuvos irkluotojas, treneris.

## Biografija
1980 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1979–2003 m. dirbo treneriu.

1979 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo čempionate Duisburge pasiprašė politinio prieglobsčio, tačiau netrukus KGB agentai jį pagrobė ir grąžino į TSRS.

## Pasiekimai
**Vienvietė kanoja**
* 1971 m. TSRS tautų spartakiados čempionas (1000 m distancija)
* 1971 m. pasaulio čempionato bronzos medalis (1000 m)
* 1971 m. Europos čempionato bronzos medalis (1000 m)

**Dvivietė kanoja**
* 1970 m. TSRS čempionas (1000 ir 10 000 m)
* 1972 m. TSRS čempionas (1000 m)
* 1972 m. Miuncheno olimpinių žaidynių čempionas (1000 m)
* 1973 m. TSRS čempionas (1000 m)
* 1973 m. pasaulio čempionas (10 000 m) ir sidabro medalis (1000 m)
* 1974 m. TSRS čempionas (1000 ir 10 000 m)
* 1974 m. pasaulio čempionas (1000 ir 10 000 m)
* 1975 m. pasaulio čempionas (10 000 m)

## Įvertinimas
* 1973 m. ir 1974 m. tapo Lietuvos metų sportininku
* 1991 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius
* 2000 m. LTOK Garbės ženklas

## Šaltiniai
Kazanės sraigtasparnių gamykla

**Kazanės sraigtasparnių gamykla** (*Казанский вертолётный завод*) – aviacijos pramonės gamykla Kazanėje (Totorija, Rusija).

## Istorija
Gamykla buvo įkurta 1933 m., tuomet tai buvo medienos apdirbimo įmonė.
1941 m. ėmė gaminti biplanus Po-2. Gamykla karo metais pagamino >10 000 šių lėktuvų (tai >10 % visų lėktuvų, kuriuos TSRS pagamino per Antrąjį pasaulinį karą (1941–1945 m.).

1951 m. gamykla ėmė gaminti sraigtasparnius Mi-1. 1956 m. šiuos sraigtasparnius ėmė tiekti eksportui.
1956 m. ėmė gaminti Mi-8 – gausiausiai pasaulyje gamintą sraigtasparnį.

1993 m. gamykla buvo privatizuota, ji ėmė vadintis *AB Kazanės sraigtasparnių gamykla* ().

Gamykla iš viso pagamino virš 10 000 sraigtasparnių Mi-4, Mi-8, Mi-14, Mi-17 ir jų modifikacijų, kurie buvo tiekiami daugiau kaip 60 pasaulio šalių.

2006 m. gamykla pagamino 35 sraigtasparnius.

## Produkcija
Mi-8 modifikacijos:
* Mi-17
* Mi-38

Savos konstrukcijos sraigtasparniai:
* Ansat () – lengvasis daugiatikslis sraigtasparnis
* Aktai () – lengvasis sraigtasparnis

Remontuoja ir modernizuoja sraigtasparnius Mi-8.

## Nuorodos
* Kazan Helicopters sompany 
* Казанский вертолетный завод. Компания
Marija Červinskaitė-Pauliukonienė

**Marija Červinskaitė-Pauliukonienė** (1909 m. sausio 1 d. Penza, Rusija – 1995 m. gruodžio 17 d. Šiauliai) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
Brolis Eduardas Červinskas. 1932–1933 m. lankė J. Vaičkaus ir A. Olekos–Žilinsko vaidybos studijas. 1933 m. vaidino Jaunųjų teatro, 1937–1940 m. rusų draugijos „Kultūra ir gyvenimas“, 1941–1950 m. Kauno jaunojo žiūrovo teatro spektakliuose. 1950–1966 m. vadovavo dramos rateliams Vilniuje, 1966–1968 m. Jaunimo teatro trupės vedėja.

## Vaidmenys
* Misis Šelbi – Harieta Bičer-Stou. Dėdės Tomo lūšnelė, 1933 m.
* Dimka – Sergejus Rozanovas. Žolelės nuotykiai, 1941 m.
* Marė – V. Zonbergas. Jaunieji daržininkai, 1942 m.
* Jeremejevna – Denisas Fonvizinas. Nebrendyla, 1947 m.

## Šaltiniai
Červenė

**Čèrvenė**  (, ; iki 1923 m. ***Ihùmenas***, , ) – miestas vidurio Baltarusijoje, į rytus nuo Minsko, prie plento Minskas–Mogiliavas. Červenės rajono centras. Mieste išplėtota bitumų gamyba, medžio apdirbimas, maisto (daržovių džiovinimo, pieno) pramonė.

## Istorija

Minima nuo 1387 m. XV a. pirmoje pusėje minimas Červenės dvaras, priklausė Kęsgailoms, nuo 1447 m. – Vilniaus vyskupams. 1793 m. Červenė atiteko Rusijos imperijai. Miesto teisės nuo 1795 m. XIX a. buvo miestas, Minsko gubernijos Ihumeno apskrities centras. 1899 m. Červenė nuniokota gaisro. Nuo 1924 m. – rajono centras.

1941 m. birželio 26 d. naktį NKVD Cagelnės miške prie Červenės įvykdė masines žudynes – sušaudyta ~2000 žmonių, tik ~200 pavyko pabėgti. Tarp sušaudytųjų buvo baltarusiai, lenkai ir lietuviai. Iš Kauno kalėjimo į Červenę buvo atvežta ~100 žmonių.

Sovietmečiu išvystyta maisto ir medienos pramonė.

## Šaltiniai
Makoto Kobayashi

**Makoto Kobayashi** (, g. 1944 m. balandžio 7 d.) – japonų fizikas. Kartu jis su Toshihide Maskawa atrado pažeistas simetrijos ištakas ir už tai 2008 m. buvo apdovanotas Nobelio fizikos premija.

## Šaltiniai
Aleksandras Česnavičius

**Aleksandras Česnavičius** (1930 m. gruodžio 30 d. Pasvalyje – 2006 m. kovo 13 d. Vilniuje) – sovietinis komjaunimo, partinis ir valstybės veikėjas, istorijos mokslų kandidatas.

## Biografija
1948–1949 m. LLKJS Pasvalio apskrities komiteto skyriaus vedėjas. 1950–1951 m. LLKJS Priekulės rajono komiteto sekretorius. 1951–1953 m. komjaunimo ir partinis darbuotojas Klaipėdos srityje. 1955 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, dirbo LKP CK instruktoriumi. 1957–1958 m. LKP Vilniaus miesto Tarybų rajono komiteto II sekretorius. 1958–1960 m. LLKJS Vilniaus miesto komiteto I sekretorius. 1960–1966 m. LLKJS CK I sekretorius. 1961 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1962–1970 m. VLKJS CK narys. 1966–1969 m. VLKJS CK sekretorius, VLKJS CK biuro narys. 1969–1974 m. LKP CK administracinių organų skyriaus vedėjas. 1976 m. Maskvoje baigė Visuomenės mokslų akademiją prie SSKP CK. 1976 m. istorijos mokslų kandidatas. 1976–1988 m. LSSR Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas, kuravo kultūrą.

Nuo 1960 m. LKP CK narys, 1960–1962 m. kandidatas į LKP CK biuro narius, 1962–1966 m. LKP CK prezidiumo narys. 1963–1967 m. ir 1971–1990 m. LSSR AT deputatas.

1988 m. dėl ligos pasitraukė iš darbo ir politinėje bei visuomeninėje veikloje nedalyvavo.

## Įvertinimas
* 1980 m. LSSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* 1985 m. LSSR valstybinė premija (su kitais) 

## Šaltiniai
Toshihide Masukawa

**Toshihide Masukawa** (, 1940 m. vasario 7 d. Nagojoje, Japonijoje – 2021 m. liepos 23 d. Kiote, Japonijoje) – japonų fizikas teoretikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.

## Biografija
Gimęs Nagojoje, Masukava 1962 m. baigė Nagojos universitetą, o 1967 m. gavo mokslų daktaro laipsnį teorinės fizikos srityje. XX a. 8 deš. pradžioje jis dirbo Kioto universitete, kur su kitu fiziku Makoto Kobayashi siekė atrasti pažeistos simetrijos ištakas. 1973 m. jie apie tai parašė mokslinį straipsnį, kuris pripažintas ketvirtu labiausiai cituojamu straipsniu dalelių fizikos srityje. Už šį darbą jie buvo apdovanoti 2008 m. Nobelio fizikos premija..

Nuo 1997 iki 2003 m. Masukava buvo Jukavos teorinės fizikos instituto direktorius. Jis buvo nusipelnęs Kioto bei Kioto Sangijo universitetų profesorius.

## Apdovanojimai
* 1985 m. Japonijos Akadaminis apdovanojimas 
* 1985 m. Sakurai apdovanojimas 
* 1994 m. Asahi apdovanojimas 
* 2008 m. Nobelio fizikos premija 
* 2008 m. Japonijos Kultūros ordinas 

## Šaltiniai
Rusijos KJL aviacija

**Rusijos KJL aviacija** (, piln. *Rusijos Karinio jūrų laivyno aviacija*) - Rusijos Kariniam jūrų laivynui pavaldi karinė aviacija. Kiekvienas Rusijos laivynas (Baltijos, Juodosios jūros, Šiaurės ir Ramiojo vandenyno) turi savo karinės aviacijos dalinius.

Rusijos KJL aviacijos uždaviniai:
* Priešo povandeninių laivų aptikimas ir naikinimas
* Priešo antvandeninių laivų, ypač lėktuvnešių ir lėktuvnešių grupių, naikinimas
* Priešo jūrinio bazavimo aviacijos naikinimas

Rusijos KJL aviacijos vadas - generolas majoras Uvarovas.

## KJL aviacijos struktūra

### Šiaurės laivyno aviacija
Pagrindinė laivyno bazė - Severomorskas
* 924-asis atskirasis gvardijos jūros raketnešių aviacijos pulkas - Tu-22M3 (bazė Olenja)
* 279-asis laivų naikintuvų aviacijos pulkas - Su-25UTG, Su-33 (bazė Severmorskas-3). Vadas Rusijos Didvyris pulkininkas Igoris Matkovskis (*Игорь Матковский*)
* 73-oji atskiroji priešpovandeninės aviacijos eskadrilė - Tu-142MK, Tu-142MP (bazė Fedotovas)
* 403-asis atskirasis mišrusis aviacijos pulkas - An-12, An-26, Il-38, Tu-134 (bazė Severmorskas-1)
* 830-asis atskirasis laivų priešpovandeninių sraigtasparnių pulkas - Ka-27 (bazė Severomorskas-1)

### Ramiojo vandenyno laivyno aviacija
Pagrindinė laivyno bazė - Vladivostokas
* 586-asis mišrusis aviacijos pulkas - Tu-22M3, Tu-142MP, Tu-142M3 (bazė Sovetskaja Gavanė)
* 865-asis naikintuvų aviacijos pulkas - MiG-31 (bazė Jelizovas)
* 317-asis mišrusis aviacijos pulkas - Il-38 (bazė Jelizovas)
* 71-oji atskiroji transportinė aviacijos eskadrilė - An-12, An-24, An-26 (bazė Nikolajevka)
* 175-oji atskiroji laivų priešpovandeninių sraigtasparnių eskadrilė - Ka-27 (bazė Jelizovas)
* 289-asis atskirasis priešpovandeninis aviacijos pulkas - Il-38, Ka-27, Ka-29 (bazė Nikolajevka)

### Baltijos laivyno aviacija
Pagrindinė laivyno bazė - Kaliningradas
* 689-asis atskirasis naikintuvų aviacijos pulkas - Su-27 (bazė - Čkalovskas)
* 4-asis atskirasis jūrų šurmo aviacijos pulkas - Su-24 (Černiachovskas)
* 125-oji atskiroji sraigtasparnių eskadrilė - Mi-8, Mi-24 (Čkalovskas)
* 396-oji atskiroji laivų priešlaivinių sraigtasparnių eskadrilė - Ka-27, Ka-29 (Donskojė)
* 398-oji atskiroji transporto aviacijos eskadrilė - An-24, An-26

### Baltijos laivyno aviacija
Pagrindinė laivyno bazė - Sevastopolis
* 25-asis atskirasis priešpovandeninis sraigtasparnių pulkas - Ka-27 (Kačia)
* 318-asis atskirasis mišrusis aviacijos pulkas - An-2, An-12, An-24, An-26, Be-12, Mi-8 (Kačia)
* 43-asis atskirasis jūros šturmo aviacijos pulkas - Su-24 (Gvardeiskojė)

### Baltijos laivyno aviacija
Centrinės priklausomybės dalys:
* 327-asis atskirasis transporto aviacijos pulkas - An-26, An-24, An-12 (bazė - Ostafjevas)
Mikojan MiG-1.44

**MiG-1.44** (arba **Projektas-1.44**) – eksperimentinis Rusijos penktosios kartos naikintuvo prototipas.

Kurtas kaip atsakas JAV F-22 Raptor naikintuvui.

## Istorija
Mig-.1.44 buvo pradėtas kurti XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje, kaip mėginimas lygiuoti į JAV gamybos daugiafunkcio lėktuvo F-15 pakaitalo kūrimą, pasibaigusį F-22. SSRS sukurta koncepcija buvo patvirtinta 1983 m., ir gavo indeksą I-90 (rus. И-90, abreviatūra: "*Истребитель 1990-х годов*", pažodžiui "*Dešimtojo dešimtmečio nakintuvas*"). Lektuvas turėjo pasižymėti labai dideliu manevringumu, galimybe atlikti daug vaidmenų mūšio lauke.

Surinktas modelis 1994 m. buvo pervežtas į Žukovskio aerodromą, kur prasidėjo jo bandymai. Pirmasis skrydis įvyko 2000 m. vasario 29 d. Žukovskio bandymų bazėje. Skrista 18 min. 500-600 km/h greičiu. 2000 m. balandžio 27 d. naikintuvas pakilo antrajam skrydžiui. Skrista 22 min. Skrydžio metu tikrintos skrydžio, variklio ir važiuoklės sistemos.

Programa vėlavo daugiau nei 9 metus. 2000 m. pabaigoje projektas buvo nutrauktas, vietoje jo dėmesys buvo skirtas perspektyviniam aviaciniam kompleksui PAK FA, kurio pagrindu buvo sukurtas Su-57. Teigiama, kad Kinijoje sukurtame penktos kartnos naikintuve J-20 panaudota daug M-1.44 sprendimų.

## Charakteristikos

## Ginkluotė
* Patrankos:
** 30 mm IžMaš GŠ-30-1 patranka
* Raketos:
** R-77 (AA-12 Adder) vidutinio nuotolio radaru nutaikomos raketos
** R-73 (AA-11 Archer) trumpo nuotolio infraraudonuoju spinduliu nutaikomos raketos
** K-37 ilgo nuotolio radaru nutaikomos raketos
** K-74 trumpo nuotolio infraraudonuoju spinduliu nutaikomos raketos
* Bombos:
** Oras - žemė tipo bombos arba mažo skersmens bombos, esančios Rusijos KOP arsenale

## Išnašos
Besparnis skėriukas

**Besparnis skėriukas** (*Podisma pedestris*) – Skėrių (*Acrididae*) šeimai priklausantys vabzdys (*Insecta*). Randamas didžiojoje Europos dalyje, taip pat ir |Azijoje. Lietuvoje retas, įrašytas į Raudonąją knygą. 

## Išvaizda
Suaugėliai patinėliai užauga iki 17-25 mm ilgio, o patelės dar daugiau - iki 24-30 mm. Kūno spalva varijuoja nuo tamsiai rudos iki geltonos, bet ant pilvelio beveik visada yra aiškiai matomi geltonai juodi dryžiai. Patinėliai yra šviesesnių ir intensyvesnių spalvų, ir labiau išsiskiriančiais dryžiais nei patelės. Abiejų lyčių žiogai turi tamsų išilginį dryžį nuo akies iki pronotumo. Užpakalinių kojų šlaunies apatinė pusė raudona, o blauzda melsva su baltais spygliais.
Šių žiogų sparnai dažniausiai labai trumpi, ovalūs, nesiekiantys daugiau 3 mm, naudojami tik kaip čirpimo organas. Tačiau labai retai pasitaiko ilgasparnė forma, kuri gali net skraidyti.

## Biologija ir ekologija
Šie skėriukai randami nuo birželio iki spalio sausose pievose, kalnų šlaituose, tarp uolų, ganyklose, taip pat miškų kirtimuose, proskynose. 
Augalėdis, maitinasi žole, samanomis, t. t. 
Patelės deda kiaušinėlius ant žemės. Kiaušiniai žiemoja, o nimfos išsirita gegužės pab. - birželį. Dėl trumpų sparnų nimfos gali būti sumaišytos su suaugėliais, atskiriami tik pagal dydį.

## Nuorodos
* Fauna Europaea - taksonomija 
* Biolib - nuotraukos
* Orthoptera Species - nuotraukos ir paplitimas
* Www1.osu.cz - nuotraukos ir aprašymas
Sarkofagas

**Sarkofagas** – prabangus, gausiai dekoruotas karstas, iš metalo, akmens, medžio. Pats žodis graikiškai reiškia „mintantį mėsa“.

Paplito dar senovės Egipte, buvo dažni senovės Graikijoje ir Romoje. Sarkofagus puošė tapyba, skulptūra, raštais. Dažnai randami šventyklose, šventovėse, laidojimo kamerose ir panašiose vietose.
1956 m. Formulės 1 sezonas

**1956 m. Formulės 1 sezonas** buvo septintas FIA organizuotas Formulės 1 sezonas. Sezoną sudarė aštuonios lenktynės, o jis tęsėsi nuo sausio 22 d. iki rugsėjo 2 d.

## Sezono apžvalga
Šiame sezone nedalyvavo Mercedes GP ekipa, tad buvęs jos narys Juan Manuel Fangio prisijungė prie Scuderia Ferrari gretų, kuri naudojo Lancia D50 bolidus, nes pati dėl finansinių sunkumų negalėjo pateikti savo bolidų. Didžiausią konkurenciją Fangio sudarė Stirling Mossas su Maserati ir argentiniečio komandos draugas Peter Collinsas. Pastarieji du laimėjo po dvi lenktynes, tačiau Fangio laimėtos dvi ir dar viena pasidalinta pergalė su Luigi Musso nulėmė jo galutinę pergalę čempionate.

## Sezono rezultatai

## Galutinė pilotų rikiuotė
Taškai pilotams buvo dalinami už pirmas penkias vietas (8, 6, 4, 3 ir 2), o papildomas taškas atitekdavo greičiausio rato savininkui. Į bendrą įskaitą skaičiuodavosi tik penki geriausi rezultatai.

* † pilotai dalinosi keliais bolidais.

## Šaltiniai
Viktoras Mardusinas

**Viktoras Mardusinas** ( g. 1958 m. kovo 18 d. Brianske) – Rusijos laivyno admirolas.

1980 m. baigė aukštąją Juodosios jūros karinę jūrų mokyklą Sevastopolyje. Po to buvo kovinės dalies vado pavaduotoju, mažojo raketų laivo „Grad“ Baltijos laivyne vado padėjėju.

1985 m. baigė Ypatinguosius aukštuosius karininkų kursus ir tarnavo Baltijos laivyne mažojo raketų laivo „Molnija“ vado padėjėju (1985 m.), didžiojo priešpovandeninio raketų laivo vado vyriausiuoju padėjėju, didžiojo priešpovandeninio laivo vadu, eskadrinio minininko „Spešnyj“ (*Спешный*) vadu (1988–1989 m.).

1991 m. baigė Karinę jūrų akademiją ir toliau tarnavo Baltijos laivyne. Buvo 106-ojo mažųjų raketų laivų diviziono vadu, raketų laivų brigados vado pavaduotoju ir štabo viršininku, 36-osios raketų katerių brigados vadu (1991–1996 m.), Baltijos karinės jūrų bazės vado pirmuoju pavaduotoju.

2000 metais baigė Rusijos Generalinio štabo Karo akademiją ir buvo paskirtas Baltijos laivyno štabo viršininko pavaduotoju.
2001 m. paskirtas Baltijos karinės jūrų bazės vadu.

2003 m. paskirtas Ramiojo vandenyno laivyno vado pavaduotoju. 2005 m. – Ramiojo vandenyno laivyno vado pirmuoju pavaduotoju ir štabo viršininku.
2007 m. gruodžio 6 d. paskirtas Baltijos laivyno vadu, kurio pareigas ėjo iki 2009 m. rugsėjo 8 d.

2009 m. rugsėjo 8 d. paskirtas RF Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo karinės akademijos viršininko pavaduotoju mokomajam ir moksliniam darbui.

## Nuorodos
* Командующий Балтийским флотом. Вице-адмирал МАРДУСИН Виктор Николаевич
Sumidero kanjonas

**Sumidero kanjonas** () – kanjonas pietryčių Meksikoje, Čiapaso valstijoje, 5 km nuo Tustla Gutjereso, Grichalvos upės slėnyje, ~900 m aukštyje virš jūros lygio. Prasideda ties Čiapa de Korso miestu ir tęsiasi iki Manuel Moreno Toreso tvenkinio. Kanjono gylis siekia 200 m. Kanjonas susidarė pleistoceno epochos tektoniniame lūžyje.

Sumidero kanjonas – populiarus turistinis objektas bei vienas pagrindinių Čiapaso valstijos simbolių (atvaizduotas herbe).

Aplink įsteigtas Sumidero kanjono nacionalinis parkas.
Aršioji tauriabudė

**Aršioji tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Mišrieji, spygliuočių, lapuočių miškai, krūmokšniai, tarp žolių.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė paplokščia, su pilka, balta apnaša, lyg miltuota.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, iškiliai paplokščia ar net šiek tiek įdubusi, matinė, su pilkšva apnaša, balsva, pilkkšvai gelsva, koncentriškai suaižėjusi. Lakšteliai siauri, tankūs, pilkšvai gelsvi, priaugtiniai ar nedaug nuaugtiniai. Kotas 2–5×0,5–0,8 cm, kietas, baltas, senas - rusvas. Trama plona, blyškiai rusva, švelnaus skonio, belvapė. Sporos 4–5×2–3,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai pilkšvi, pilkšvai gelsvi, kepurėlė suaižėjusi, sporos mažos.

Auga pavieniui, grupelėmis. Nevalgoma ar net silpnai nuodinga, nes turi muskarino. Nereta. Panaši į baltos spalvos pievagrybius, bet jos lakšteliai gelsvi.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 118 psl.
Nuodingoji tauriabudė

**Nuodingoji tauriabudė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Miško aikštėse, pamiškėse, pievose, parkuose, krūmynuose, net rugienose, dažniausiai grupėmis.
* **Augimo laikas**
Rugpjūčio - spalio mėn.
* **Pagrindiniai požymiai**
Vaisiakūniai balti, pilki, seni - net rusvi.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–4 (6) cm skersmens, matinė, balta, pilkšva, rusva, su baltu apnašu. Lakšteliai balsvi, siauri. Kotas 3–5×0,3–0,7 cm, baltas, senas - rusvas. Trama plona, balsva, priplėkusių miltų, dujų kvapo. Sporos 4–5×3–3,5 μm. 

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai priplėkusių miltų kvapo, auga krūmokšniuose, žolėtose vietose.

Dygsta po kelis vaisiakūnius ar mažomis grupelėmis, tarp žolių. Nuodinga, turi muskarino (apie 5-6 %) ir alkaloidų. Dažna. 

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 119 psl.
Gothardas Frydrichas Stenderis

**Gothardas Frydrichas Stenderis** (1714 m. birželio 27 d. –1796 m. gegužės 17 d.) – liuteronų kunigas, latvių rašytojas, folkloristas.

Čia gyvendamas jis vokiečių kalba sukūrė pirmąją latvių kalbos gramatiką. Ji ilgai buvo latvių kalbos pažinimo pagrindas.

G. F. Stenderis – viena iškiliausių Latvijos asmenybių. Stenderis parašė pirmąją enciklopediją, skirtą liaudžiai „Didelės gudrybės apie pasaulį ir gamtą knyga“ (parašyta 1774 m., išleista 1796 m.). Tai pirmasis latvių mokslo populiarinimo veikalas apie tautos praeitį. Iš liaudies Stenderis rinko etnografines, etnologines ir kitokio pobūdžio žinias, jas publikuodavo savo raštuose.

1753–1759 metais Gothardas Frydrichas Stenderis gyveno ir dirbo Žeimelyje, buvo Žeimelio liuteronų parapijos kunigas.
Jankių stadionas

**Jankių stadionas** () – buvęs beisbolo stadionas Niujorke. Nuo atidarymo iki uždarymo buvo Niujorko beisbolo komandos Niujorko „Yankees“ namais. Stadionas stovėjo Bronkso rajone, kur buvo pastatytas 1923 m. Pirmosios rungtynės stadione įvyko 1923 m. balandžio 18 d., jų metu Niujorko „Yankees“ įveikė Bostono „Red Sox“ komandą rezultatu 4-1. Paskutinės rungtynės įvyko 2008 m. rugsėjo 21 d., jų metu Niujorko komanda nugalėjo Baltimorės „Orioles“ rezultatu 7-3.

Oficiali stadiono uždarymo ceremonija įvyko 2008 m. lapkričio 9 d., 2009 m. stadionas nugriautas, senąjį stadioną pakeitė Naujasis Jankių stadionas, pradėtas statyti dar 2006 m.
Grichalva

**Grichalva** () – upė Gvatemaloje bei pietryčių Meksikoje (Čiapaso ir Tabasko valstijose). Prasideda Kačamataneso kalnagūbryje, Čiapaso Siera Madrėje. Teka į šiaurės vakarus, netoli Tustla Gutjereso suformuoja gilų Sumidero kanjoną. Vėliau pasuka į šiaurės rytus ir teka pelkėta Tabasko lyguma. Įteka į Kampečės įlanką, priima atšaką iš Usumasintos upės.

Didžiausi intakai: Takotalpa, Tepetitlanas-Tulicha, Usumasinta (atšaka).

Ant Grichalvos įrengtos Belisarijo Domingeso, La Angosturos ir Nesahualkojotlio hidroelektrinės su tvenkiniais. Laivuojama 110 km žemupio atkarpoje. Žemupio slėnis žemas, gausu senvagių. Metinis upės nuotėkis – 46 300 x 106 m³.

Prie upės įsikūrę Čiapa de Korso, Tustla Gutjereso, Kardenaso ir Viljahermosos miestai.

Upė pavadinta 1518 m. jos žiotis pasiekusio konkistadoro Chuano de Grichalvos vardu. Indėnų upė vadinta Tabasku, Meskalapa, Čiapa, aukštupyje – Selegva.


El Rio Grande de Chiapa de Corzo, Chiapas, México. - panoramio.jpg|Upė Čiapa de Korso apylinkėse
Puente Frontera Tabasco - panoramio.jpg|Fronteros tiltas per upės žemupį
Villahermosa Mirador.jpg|Upė Viljahermosoje
Cañon Sumidero.jpg|Grichalva, tekanti Sumidero kanjonu


## Šaltiniai
Venus Express

**Venus Express** – bepilotis Europos kosmoso agentūros erdvėlaivis, 2006–2015 m. tyrinėjęs Veneros atmosferą.

## Istorija
Numatyta „Venus Express“ paleidimo data buvo 2005 m. spalio 26 d., bet dėl techninių kliūčių startas įvyko 2005 m. lapkričio 9 d. Į orbitą erdvėlaivį iškėlė „Soyuz-Fregat“ raketa iš Baikonuro kosmodromo Kazachstane. Po 155 dienų trukusios kelionės, 2006 m. balandį „Venus Express“ pasiekė savo kelionės tikslą – Venerą.

Misijos trukmė buvo numatyta 2 metams, tačiau erdvėlaivis sugebėjo tinkamai savo veiklą vykdyti iki 2015 m.

## Tikslai
Pagrindinis misijos tikslas buvo rinkti duomenis apie Veneros atmosferą. Pagal sukauptus duomenis buvo siekiama atsakyti į klausimus, dėl kokių priežasčių vyksta stipri atmosferos cirkuliacija, kaip susidaro debesys, kokia reikšmę atmosferos evoliucijai turėjo šiltnamio efektas, ir kt. Be to, erdvėlaivis tyrinėjo atmosferos sąveiką su paviršiumi.

## Techniniai duomenys

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali „Venus Express“ svetainė
Antanas Česnys

**Antanas Česnys** (1938 m. sausio 18 d. Marijampolėje - 2020 m. vasario 26 d. Vilniuje ) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras. 

## Biografija
1961 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1961–1963 m. Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 1990 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

1963–1967 m. Fizikos ir matematikos instituto mokslo darbuotojas. 1967–1999 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas, 1982–1990 m. sektoriaus vedėjas. 1993–1994 m. dar Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1995 m. dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 1995 m. Fizikos katedros vedėjas, nuo 1994 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Išplėtojo naują mokslinių darbų kryptį: elektros nestabilumo reiškiniai chalkogenidiniuose puslaidininkiuose vykstant elektroniniams faziniams virsmams ir difuziniams procesams. Svarbiausi darbai iš puslaidininkių plonųjų sluoksnių bei plonasluoksnių barjerinių darinių tyrimų metodikos, technologijos, struktūros, elektrolizinių savybių ir taikymo. 36 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Keturkalbis Fizikos terminų žodynas, vienas sudarytojų, 1979 m.
* Elektromagnetizmas. Banginė ir kvantinė optika. Atomo, branduolio ir puslaidininkių fizika, su kitais, 1997 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* VGTU Fundamentinių mokslų fakultetas, Darbuotojai. Česnys Antanas
Gintautas Jurgis Česnys

**Gintautas Jurgis Česnys** (1940 m. balandžio 23 d. Raseiniuose – 2009 m. rugsėjo 28 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas anatomas ir antropologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1986 m. biologijos mokslų daktaras.

Nuo 1963 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1988–2001 m. Anatomijos, histologijos ir antropologijos katedros vedėjas, 1989–2000 m. medicinos fakulteto dekanas, nuo 1988 m. profesorius.

Nuo 1997 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas, 1991–1993 m. Lietuvos mokslo tarybos, 1998 m. Nacionalinės sveikatos tarybos narys. 2001–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

## Mokslinė veikla
Vienas lietuvių etninės antropologijos kūrėjų. Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys: vaikų fizinis ir psichomotorinis vystymasis, lietuvių etnogenezė, paleodemografija ir paleopopuliacinė genetika. Dalyvavo identifikuojant istorines asmenybes pagal griaučius.

## Bibliografija
* Komplikacijos gydant antibiotikais: bibliografinė rodyklė, su T. Dragūniene, 1966 m.
* Lietuvių kūdikių fizinis išsivystymas, 1969 m.
* Žmogaus augimo ir brendimo diagnostika, su kitais, 1974 m.
* Lietuvos antropologijos bibliografija 1470–1970 m., su S. Pavilioniu, 1974 m.
* Lietuvių etnogenezė, su kitais, 1987 m.
* Senųjų Lietuvos gyventojų antropologija, su I. Balčiūniene, 1988 m.
* Lietuvių etninės paleoantropologijos pagrindai, 1990 m.
* Didžiuojuosi savo Tėvu, 1999 m.
* Žmogaus osteologija, 2002 m.
* Žmogaus anatomija, I tomas (bendraautoris), 2008 m.

## Įvertinimas
* 1989 m. LTSR valstybinė premija

## Nuorodos
* Vinco Kudirkos fondo  steigėjų pirmininkas prof. Gintautas Česnys.
* Netekome Gintauto Česnio – nekrologas, profesoriaus balso įrašas.
* Nuo auksologijos iki lietuvių etnogenezės – Janinos Tutkuvienės apžvalga profesoriaus 65 metinių proga

## Šaltiniai
Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija

**Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacija** (**EBPO**, , ) – 38 valstybes vienijanti tarptautinė organizacija, besivadovaujanti atstovaujamosios demokratijos ir laisvosios rinkos ekonominiais principais. EBPO valstybės narės tarpusavyje dalijasi patirtimi makroekonomikos, aplinkosaugos, švietimo, mokslo, technologijų, inovacijų srityse.

## Istorija

Organizacijos ištakos siekia 1948 m., kai buvo įkurta **Europos ekonominio bendradarbiavimo organizacija** (OECC), vadovaujama Roberto Maržolino Maršalo plano vykdymui Europoje po antrojo pasaulinio karo. 1961 m. Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos konvencija organizacija buvo reformuota į Tarptautinę ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizaciją, jos nariais galėjo tapti šalys už Europos ribų.

## Narės

Steigėjos Europos OECC organizacijos šalys (1961 m.), tais pačiais metais prie jų prisijungė JAV ir Kanada. Organizacija vienija 36 nares. 2010 m. organizacijos nare tapo Estija, 2016 m. – Latvija, 2018 m. – Lietuva. Iš 27 Europos Sąjungos šalių tik Bulgarija, Rumunija, Kroatija, Kipras ir Malta neįstojo į šią organizaciją. 2014 m. Su Rusija derybos nutrauktos po Krymo Aneksijos.

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Vidutinis darbo užmokestis EBPO šalyse

## Išnašos

## Nuorodos
* OECD
Manhatano tiltas

**Manhatano tiltas** () – kabamasis tiltas, esantis Niujorko mieste. Kerta Rytų upę. Tiltas jungia Žemutinį Manhataną su Bruklino rajonu. Manhatano tiltas buvo paskutinis iš trijų tiltų, kertančių žemesniąją Rytų upės dalį, iki jo buvo pastatyti Bruklino ir Viljamsburgo tiltai. Eismui tiltas buvo atidarytas 1909 m. gruodžio 31 d. Jis yra dviejų aukštų, viršutinėje tilto dalyje eina keturios eismo juostos, apatinėje dalyje eina trys eismo juostos, keturios metro linijos (N, Q, B, D) bei pėsčiųjų ir dviračių takai.

## Šaltiniai
Blažiejus Česnys

**Blažiejus Česnys** (1884 m. vasario 13 d. Paluklaukė, Luokės valsčius – 1944 m. rugpjūčio 1 d. ten pat, palaidotas Luokėje) – Lietuvos kunigas, teologas, prelatas. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.

## Biografija
Baigęs Palangos progimnaziją 1900–1904 m. studijavo Žemaičių kunigų seminarijoje, 1904–1908 m. Sankt Peterburgo, 1908–1911 m. Fribūro universitete. 1906 m. įšventintas kunigu. 1917 m. teologijos daktaras.

Caro valdžiai nepatvirtinus Žemaičių kunigų seminarijos profesoriumi 1911–1918 m. Sankt Peterburgo dvasinės akademijos profesorius. Dalyvavo Sankt Peterburgo lietuvių draugijų veikloje. 1918–1921 m. dėstė dogminę teologiją ir istoriją, sanskritą bei lietuvių kalbą Liublino katalikų universitete. 1922–1940 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) profesorius, 1922–1923 m. sekretorius, 1923–1929 m. (su pertraukomis) Teologijos-filosofijos fakulteto dekanas, 1929–1936 m. prorektorius.

Nuo 1927 m. Kauno bazilikos kanauninkas, prelatas dekanas, nuo 1938 m. Popiežiaus rūmų prelatas. Nuo 1926 m. Kauno Švč. Sakramento (Studentų ir moksleivių) bažnyčios rektorius. 1929–1933 m. Lietuvių katalikų mokslų akademijos vicepirmininkas, nuo 1938 m. Bažnytinio meno draugijos valdybos, nuo 1939 m. Religinės kultūros instituto kūrimo komisijos narys.

Bendradarbiavo žurnaluose „Draugija“, „Ateitis“, „Naujoji Romuva“, „Soter“, „Tiesos kelias“, „Židinys“ ir kt., Lietuviškojoje enciklopedijoje. Parašė indologijos veikalų, dauguma jų neišleisti. Hektografu Sankt Peterburge išleido teologinių kursų „Apie malonę“ (), „Apie Švenčiausiąją Trejybę“, (*De sanctissima Trinitate*), „Apie Dievo Žodžio įsikūnijimą“ (*De incarnatione Verbi Dei*).

## Bibliografija
* Aušros Vartai, 1933 m.
* Krikščionybės nuopelnai mūsų tautai, 1938 m.
* Vyskupo reikšmė krikščionybėje ir arkivyskupas Juozas Skvireckas, 1939 m.

## Įvertinimas
* 1932 m. Gedimino 2 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Jūratė Leikaitė

**Jūratė Leikaitė** (g. 1963 m. Vilnius) – animatorė, režisierė, prodiuserė, scenaristė, dailininkė, iliustratorė.

Šiuo metu dirbanti ir kurianti studijoje Filmų štrichai.

## Biografija
* 1986 metais baigė Vilniaus dailės akademiją (architektūros fakultetą), Vilniuje.
* 1997 metais baigė Lietuvos kino studijos dailininkų – animatorių kursus.
* Nuo 1998 metų dirbo Lietuvos kino studijoje animacinių filmų scenariste, dailininke ir režisiere.
* Nuo 1997 metų dirbo dailininke – statytoja animaciniuose filmuose „Kaktuso paslaptis“, „Kupriukas muzikantas“, „Normano Arka“ (rež. V Aškinis).
* 1996 metais režisūrinis debiutas animaciniame filme „Metamorfozės“ (7 min., 35 mm, VILANIMA. Apdovanotas „UNICA,97“ (Austrija) sidabro medaliu ir diplomu, Sankt Peterburgo Baltijos šalių trumpo metro filmų festivalyje aukso medaliu.
* Nuo 1992 metų dirba knygų iliustratore (apipavidalino daugiau nei 20 knygų vaikams). Nuo 1996 metų surengė keturias personalines parodas Lietuvoje ir užsienyje.
* 1999 metais suorganizavo Lietuviškų animacinių filmų festivalį ir animacijos dailininkų parodą JAV, Čikagoje, Balzeko muziejuje.
* 1998 metais įstojo į Lietuvos kinematografininkų sąjungą, Animacijos gildiją. Nuo 2002 metų Animacijos gildijos pirmininkė.
* 2000 metais stažavosi prodiuserių kursuose, „Baltic Films Centre“ (Danija) diplomas.
* 2008 metais už animacinį filmą "Margučių rytas" Leikaitė pelnė sidabrinę gervę.
* 2011 metais Jūratės Leikaitės-Aškinienės filmas "Taip Laima lėmė" pelnė dvi sidabrines gerves: už metų geriausią animacinį filmą bei metų geriausią kompozitoriaus darbą. Pastaroji nominacija atiteko Kiprui Mašanauskui.

## Filmografija
* Taip Laima lėmė (2010)
* Man reikia! (2008)
* Margučių rytas (2007)
* Filmas apie filmus (2006)
* Marti iš jaujos (2006)
* Tik nereikia mūsų gąsdinti (2005)
* Užgavėnės (2005)
* Mano miesto ateitis (2004)
* Paparčio žiedas (2003)
* 100 klausimų apie pasaulį. Lietus (2002)
* Solistė (2002)
* Svajonių bokštas (2001)
* Sraigė Maiva (2000)
* Braškės ant eglės (1999)
* Laiškai (1998)
* Metamorfozės (1996)

## Šaltiniai
Algimantas Česnulevičius

**Algimantas Česnulevičius** (g. 1955 m. vasario 16 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1978 m. baigė Vilniaus universitetą. 1999 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

1978–1980 m. dirbo Vilniaus universitete, 1980–1987 m. – Lietuvos mokslų akademijos Geografijos skyriuje. Nuo 1987 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1995–2000 m. Bendrosios geografijos katedros vedėjas, nuo 2001 m. profesorius. Nuo 1991 m. dirba ir Geografijos institute (nuo 2002 m. Geologijos ir geografijos institutas), 1991–2000 m. Dinaminės geomorfologijos sektoriaus vadovas, nuo 2002 m. vyriausiasis mokslinis darbuotojas.

## Mokslinė veikla
Moksliniai darbai susiję su reljefo tyrimais, geomorfologinių procesų kartografavimu, kartogr. metodų taikymu gamtotyroje. A sukūrė reljefo stabilumo vertinimo metodiką, sudarė (su kitais) stambaus mastelio Lietuvos reljefo inventorizacinių žemėlapių. Parašė mokslinių darbų iš kartografijos istorijos. Visuotinės lietuvių enciklopedijos vienas autorių.

## Bibliografija
* Geodinaminiai procesai Neries vidurupio slėnyje, monografija, 1992 m.
* Geodinaminiai procesai Nemuno vidurupio slėnyje, monografija, su kitais, 1992 m.
* Lietuvos reljefas: morfografiniai ir morfometriniai aspektai 1999 m.
* Lietuvos reljefo kadastras, kolektyvinė monografija, 2002 m.
* Topografijos pagrindai, vadovėlis, 1992 m.
* Geomorfologija, vadovėlis, 1998 m.

## Šaltiniai