open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1998 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1998 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 65-asis Lietuvos vyrų ir 51-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

65-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko  1998 m. gegužės 5–15 dienomis Vilniuje.

### Vyrų čempionato dalyviai
Čempionate žaidė 12 dalyvių: devyni vilniečiai, du kauniečiai ir vienas iš Radviliškio. Dalyvavo visi 1997 m. Lietuvos čempionato prizininkai.
Dalyvių tarpe – keturi tarptautiniai didmeistriai (DM) ir keturi tarptautiniai meistrai (TM).
Tai buvo VIII FIDE kategorijos turnyras, jame buvo tiek tarptautinio didmeistrio (TD), tiek tarptautinio meistro balų normos. Iš 60 sužaistų partijų, 29 baigėsi rezultatyviai, o 31 – lygiosiomis.

### Vyrų čempionato rezultatai
Čempionatui pasibaigus du dalyviai buvo surinkę po 7 taškus iš 10 galimų. Pagal papildomus rodiklius pirmąją vietą užėmė vilnietis TD Vidmantas Mališauskas, antrą – kaunietis TD Šarūnas Šulskis. Toliau sekė du dalyviai, surinkę po 6 taškus. Jų vietas irgi lėmė papildomi rodikliai: trečioji – atiteko TD Dariui Ruželei, o 4-oji – TD Aloyzui Kveiniui.
V. Sakalauskas įvykdė TM balą. Tai buvo trečiasis jo balas po kurio suteikiamas TM titulas.

### Lentelė

Pastaba. Čempionato nebaigęs Gediminas Rastenis į lentelę neįtrauktas.

## Lietuvos moterų šachmatų čempionatas

51-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko  1998 m. balandžio 11–19 dienomis Vilniuje.

### Dalyvės

Čempionate šveicariškąja sistema (9 ratai) žaidė 18 šachmatininkių iš Vilniaus, Kauno, Šiaulių, Panevėžio, Plungės, Vilkaviškio ir Jonavos. Dvi iš jų – moterų FIDE meistrės (MFM). Iš praėjusių metų prizininkių nedalyvavo 1997 m. moterų čempionato nugalėtoja Dagnė Čiukšytė. Čempionatas vyko Vilniaus šachmatų mokykloje.

### Rezultatai
Kiek netikėtai, bet pelnytai, nugalėjo, tarp dalyvių turėjusi tik septintą reitingą, Vilniaus universiteto psichologijos specialybės antrojo kurso studentė 19-metė Živilė Čiukšytė. Ji surinko 7, 5 taško iš 9 galimų ir padidino savo reitingą net 30 taškų. Ji vienintelė įveikė pustaškiu atsilikusią 14-metę MFM šiaulietę Viktoriją Čmilytę. Trečioje vietoje kita sostinės atstovė 20- metė MFM Lina Stasiūnaitė – 6 taškai. Ketvirta – Laima Domarkaitė (5,5 tšk.), o 5-oje – 12-metė Salomėja Zaksaitė (5 tšk.). Trys prizininkės ir moterų tarptautinė meistrė (MTM) Dagnė Čiukšytė pateko į šalies rinktinę, vyksiančią į pasaulio moterų šachmatų olimpiadą

### Lentelės

## Šaltiniai
Bžostovskiai

**Bžostovskiai** () – bajorų giminė (nuo 1798 grafai) (*Strzemię*). XVI–XIX amžiuose vaidino svarbų vaidmenį valstybiniame, religiniame ir visuomeniniame Lenkijos karalystės ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės gyvenime.

## Giminės atstovai
# Jonas ( –1638) – Mikailiškių bažnyčios įkūrėjas
## Kiprijonas Povilas (1612–1688). Trakų kaštelionas 1681–84, Trakų vaivada nuo 1684;
### Emanuelis (?–1689.12.20). LDK didysis raštininkas nuo 1683.
### Konstantinas Kazimieras (1644–1722.10.24), Kiprijono Povilo sūnus. Vilniaus kanauninkas nuo 1661
### Jonas Vladislovas (1646–1710.9.29), Kiprijono Povilo sūnus.
#### Konstantinas Benediktas (?– iki 1722.11.12), Jono Vladislovo sūnus. LDK didysis raštininkas 1705–07 ir 1711– 15 metais, Mstislavlio kaštelionas nuo 1715; Medilo seniūnas.
##### Mykolas (1722–1784.5.21), Konstantino Benedikto sūnus. Pėstininkų generolas-leitenantas (1753), LDK didysis raštininkas 1758–62, LDK arklininkas 1762–64, LDK paiždininkas nuo 1764; Aransko seniūnas nuo 1751, Ašmenos 1765–70, Punsko nuo 1766.
##### Adomas (1722–90), Konstantino Benedikto sūnus. LDK Tribunolo maršalka 1758. kavalerijos generolas-majoras (1748), po to pėstininkų generolas-leitenantas, Polocko kaštelionas 1758–76, LDK iždo komisijos narys (1766); Daugausko, Maladkausko, Mcibausko seniūnas nuo 1763, Sakalausko, Valkavisko 1766–79.
###### Aleksandras (?–1820), Adomo sūnus. Valkavisko 1779–83, Sakaluvo nuo 1783 m. seniūnas, Mazovijos kaštelionas nuo 1790. Pasiuntinys į 1776 metų seimą, nuo 1790 – į Ketverių metų seimą 1788–92.
###### Mykolas (?–1800), Adomo sūnus. Punsko, Daugausko, Anansko, Kaniavos seniūnas. Pasiuntinys į 1782,1784 metų seimus.
#### Juozapas (?–1745), Jono Vladislovo sūnus. LDK didysis raštininkas nuo 1715; Bistricko seniūnas.
##### Stanislovas (1733.3.2 – 1769.4.8), Juozapo sūnus. Livonijos vaivada nuo 1767; Radaškonių, Prapoisko, Bistricko seniūnas.
###### Mykolas Jeronimas (1762.4.17 – 1806), Stanislovo sūnus. Misko seniūnas nuo 1787. Pasiuntinys į Ketverių metų seimą 1788–92.
##### Povilas Ksaveras (1739.3.30 – 1827.11.17), Juozapo sūnus. Vilniaus kanauninkas 1755–73, LDK didysis raštininkas 1762–74, Vilniaus arkidijokas nuo 1823.
##### Robertas (1748.6.7 – po 1795), Juozapo sūnus. Karaliaus šambelionas, husarų pulkininkas, LDK taurininkas 1787–91, Polocko kaštelionas nuo 1791, LDK Tribunolo maršalka 1791.
### Antanas 1666.4.30 – 1718.9.25), Kiprijono Povilo sūnus. 1684 metais įstojo į jėzuitų ordiną. Minsko jėzuitų kolegiumo rektorius 1714–17.

## Literatūra
* Энцыклапедыя Вялікае Княства Літоўскае – Том 1, 2007 г
* Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. Т.3: Беларусы – Варанец / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш – Мн.: БелЭн, 1996. – Т. 3. – 511 с. – 10 000 экз. – ISBN 985-11-0068-4 (т. 3).
Emanuelis Bžostovkis

**Emanuelis Bžostovkis** (? – 1689 m. gruodžio 20 d.) – Kiprijono Povilo sūnus. Lietuvos didysis raštininkas nuo 1683 metų.
## Biografija
Kilo iš bajorų Bžostovskių giminės. Kiprijono Povilo Bžostovskio sūnus.
## Literatūra

* Urzędnicy centralni i dygnitarze Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV–XVIII wieku spisy opracowali Henryk Lulewicz i Andrzej Rachuba, Kórnik 1994

## Nuorodos
Aleksandras Adomas Bžostovskis

**Aleksandras Adomas Bžostovskis** (XVIII a. 5 deš. – 1820 m.) – LDK valstybinis veikėjas, Lenkijos bajoras, Prūsijos grafas, Valkavisko (1779) ir Palenkės Sokoluvo (1783) seniūnas, Varšuvos kaštelionas (nuo 1791). ATR seimo deputatas.

## Biografija
Lietuvos bajorų Bžostovskių giminės atstovas, herbo „Stremia“ savininkas. Polocko kašteliono Adomo Bžostovskio (1722–1790) ir Ganeveros Ogiskaitės vyresnysis sūnus.

Iš savo tėvo gavo valdyti Molodkovo dvarą Kremeneco paviete, o iš motinos paveldėjo Belozirką.

1790 metais, po savo tėvo Adomo Bžostovskio mirties, Aleksandras paveldėjo Čarnožilų dvarą, kur ir persikėlė.

1776 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Valkavisko pavieto į ATR seimą. 1779–1782 metais užėmė Valkavisko seniūno pareigybę, nuo 1783 metų – Palenkės Sokoluvo seniūnas.

1790 metais Aleksandras Bžostovskis buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Veliuno žemės į Ketverių metų seimą (1788–1792). Būdamas 1791 m. gegužės 3 d. Konstitucijos šalininku, tų pačių metų balandžio 20 d. gavo Varšuvos kašteliono pareigybę.

Švento Stanislovo (1782) ir Baltojo erelio (1791) ordinų kavalierius. 1798 metais Aleksandras Bžostovskis gavo Prūsijos karalystės grafo titulą. Jis išvažiavo į Prancūziją, kur ir mirė.

## Šeima ir vaikai
Žmona – Ana Marija Vodzinskaitė, nuo santuokos su kuria turėjo dukterį Aleksandrą (Mykolo Sveikovskio žmona) ir sūnų Mykolą.

## Literatūra
* Hanna Waniczkówna: Brzostowski Aleksander. W: Polski Słownik Biograficzny. T. 3. Warszawa – Kraków – Łódź – Poznań – Wilno – Zakopane: Polska Akademia Umiejętności , 1937, s. 47.

## Nuorodos
Mykolas Adomas Bžostovskis

**Mykolas Adomas Bžostovskis** (? – 1800 m.) – LDK valstybinis veikėjas Adomo Bžostovskio sūnus.

## Biografija
Tarnavo Prancūzijos armijoje Punsko, Daugų, Varėnos, Kaniausko seniūnas. Pasiuntinys į 1782, 1784 metų seimus. Dalyvavo 1794 metų sukilime. 1794 metais areštuotas Vilniuje, išvežtas į Smolensko miestą, 1795 metais išleistas į laisvę.

## Šeima
Buvo vedęs Barborą Terezę Bžostovskaitę, Mykolo Bžostovskio dukterį.

## Nuorodos
Jonas Kosas

**Jonas Kosas** (1630 m.; m. 1702 m.) – Lenkijos bajoras, Chelminsko vėliavininkas (1661–1664), Livonijos kaštelionas (1664–1688) ir Kulmo vaivada (1688–1702).

## Šeima
Vedė Marijaną Volf von Lüdinghausen. Turėjo keturis vaikus:
* Mariana
* Konstancija
* Jonas – Smolensko vaivada
* Juozapas – Livonijos vaivada.

## Nuorodos
* Jan Kos w Wielkiej Genealogii Minakowskiego

|-
Kingo sala

**Kingo sala** () – sala Baso sąsiaryje, tarp Australijos ir Tasmanijos. Priklauso Australijai, Tasmanijos valstijai. Plotas 1098 km². Salos paviršius kalvotas, aukštis siekia 162 m (*Gentle Annie* k.). Veši eukaliptų miškai. Seniau Kingo saloje gyveno XIX a. endeminiai Kingo salos emu (*Dromaius novaehollandiae minor*).

2013 m. saloje gyveno ~1800 gyventojų. Verčiamasi žemės ūkiu (žirniai), gyvulininkyste (galvijai, avys), kalnakasyba (volframo rūda), turizmu. Pagrindinė gyvenvietė ir uostas – Karis (*Currie*, 746 gyv.).

1799 m. Kingo salą atrado britų ruonių medžiotojas kapitonas Rydas. Sala pavadinta Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus Philip Gidley King garbei. 1800 m. dėl salos vyko varžybos tarp britų ir prancūzų. 1861 m. čia pastatytas 48 m aukščio Vikamo pusiasalio švyturys. Iki XIX a. pab. Kingo saloje apsistodavo tik ruonių medžiotojai. Pradėjus vystyti žemės ūkį įkurta Kario kolonija.


Cape Wickham Lighthouse 1887.jpg|Vikamo kyšulio švyturys 1887 m.
LGATasmania King.png|Padėtis Tasmanijos atžvilgiu
Currie_Harbour-King_Island-Australia.jpg|Kario krantinė


## Šaltiniai
Korys

**Koriai** – bičių iš vaško suręsti šešiakampiai statiniai, kuriuose bitės laiko medaus ir bičių duonos atsargas bei augina palikuonis. Bičių koriai skirstomi į kelius tipus: bičių perams auginti ir maistui saugoti bei tranams auginti. Korius gamina jaunos bitės darbininkės. Koriai tvirtinami prie avilio rėmelio, o jų akučių dydis priklauso nuo paskirties (traninio korio didesnės). Gali kiek tai priklausyti ir nuo bičių veislės. Gamtoje bitės korius tvirtina prie lizdo lubų, drevėse – prie jų skliautų. Koriai statomi vienu metu iš abiejų pusių, jų akelės būna keliais laipsniais pasvirę į viršų. Vos pagaminti koriai būna šviesūs, o vėliau nuo paliekamų perų kokonų ima tamsėti ir po kelerių metų tampa netinkami perams augti. Vieno korio sulipdymui bitės vidutiniškai sunaudoja apie 140–150 gramų vaško.

Priešingų pusių korio akutės tarpusavyje būna suderintos. Korio šešiakampė struktūra yra optimali, taip reikiamam tūriui sunaudojama mažiausiai vaško. Nėra tvirtos nuomonės, ar ši struktūra genetiškai užprogramuota bitės genuose, ar ji išeina savaime, bandant visaip bei pašalinant aiškiai nereikalingą vašką. Nuo taisyklingos formos šiek tiek nukrypstama, bet nelabai daug (keletu procentų). Korių akutės su laiku mažėja dėl jose periamų bičių, nes pilnai neišvalomos akutės. Vidutiniškai 5-6 bičių kartos gali išsiperėti toje pačioje akutėje. Neužtenkant laisvos vietos koryje - bitės pradeda spiestis.

## Šaltiniai
Kingstonas (Pensilvanija)

**Kingstonas** () – miestelis Jungtinių Amerikos Vastijų šiaurės rytuose, Pensilvanijos valstijoje, prie Saskvehanos upės, priešais Vilks Barį. Yra 1923 m. ginklų saugykla.

## Istorija

Kingstonas įkurtas 1763 m. Buvo svarbus akmens anglių kasybos centras. Nuo 1868 m. anglių šachtose dirbo lietuvių imigrantai. XIX a. pabaigoje veikė trys lietuvių kalba angliakasių draugijos. 1902 m. įkurta Šv. Panos Marijos Aštraus Bromo parapija (pirmasis klebonas kun. V. Kudirka), 1903 m. ji pervadinta Šv. Marijos Panos Apreiškimo. Nuo 1904 m. veikė parapijos choras (įdainavo kelias plokšteles), 1922–1930 m. – šeštadieninė mokykla. Vėliau dauguma lietuvių išsikėlė į Vilks Barį, Plimutą.

## Šaltiniai
King Viljams Taunas

**King Viljams Taunas** () arba ***Konkė*** (kos. *Qonce*) – miestas Pietų Afrikos Respublikos pietryčiuose, Rytų Kape, į vakarus nuo Ist Londono, prie Bafalo upės, Amatolos kalnų papėdėje. Per miestą eina geležinkelis ir plentas tarp Ist Londono ir Rytų Somerseto. Tekstilės, avalynės, odos pramonė. Prekyba galvijais. Veikia Kafrarijos muziejus – gausiausia pasaulyje Afrikos žinduolių iškamšų kolekcija, botanikos sodas.

Rasinė sudėtis (2011 m.): juodaodžiai (daugiausia kosai) – 65,3 %, spalvotieji – 25,6 %, baltieji – 5,6 %, azijiečiai – 2,5 %.

## Istorija

King Viljams Taunas įkurtas 1835 m., per kosų karą, ir pavadintas britų karaliaus Vilhelmo IV garbei. Nuo 1835 m. buvo Kafrarijos karinės bazės štabas. 1861 m. suteiktos miesto teisės. King Viljams Tauną iš 3 pusių supo Ciskėjaus bantustanas.

Nuo 2021 m. vasario 23 d. pakeistas oficialus miesto pavadinimas į ***Konkę***.


Katolieke kerk Sacred Heart King William's Town.jpg|Katalikų bažnyčia
Sendingmuseum King William's Town.jpg|Misijos muziejus
9 2 050 0011-Old Post Office-Kaffararian Museum-King William's Town-s.jpg|Buvęs paštas


## Šaltiniai
Kintrišio rezervatas

**Kintrišio valstybinis rezervatas** () – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Gruzijoje, Adžarijoje, Kobulečio rajone. Įkurtas 1959 m.

Rezervatas yra Meschetijos kalnagūbrio vakariniuose šlaituose, abipus Kintrišio upės aukštupio. Būdingos vandeningos kalnų upės, kriokliai, ežerai. Auga reliktiniai (neogeno laikotarpio) miškai. Auga beržai, kilnieji lauramedžiai. Kintrišio rezervatas yra vienintelė pontinių ąžuolų augimo vieta.


268A2840.jpg|Kalnų ežerėlis
View from Kintrishi Protected Area.jpg|Rezervato kraštovaizdis
268A2629.jpg|Kalnų reginys
Kintrishi3.jpg|Kalnų miškai


## Šaltiniai
Kipro raštas

**Kipro raštas** – skiemeninis raštas, vartotas Kipre geležies amžiaus laikotarpyje, maždaug XI–IV a. pr. m. e. Laikoma, kad šis raštas kilęs iš neiššifruoto Kipro minojinio rašto (XIV–XI a. pr. m. e.), kuris, savo ruožtu, buvo Kretos linijinio rašto atmaina.

Kipro raštą sudaro 56 ženklai, dažniausiai žymintys atvirą skiemenį ar balsį. Nuo linijinio A rašto šis raštas skiriasi išnykusomis ideogramomis ir yra labai artimas linijiniam B raštui.

Raštą XIX a. iššifravo asirologas Džordžas Smitas. Šiuo raštu buvo užrašoma Kipre vartota senosios graikų kalbos atmaina. Visame Kipre rasta per 1000 rašto paminklų su šiuo raštu (daugiausia mirusiųjų lentelės, dedikacijos, įrašai ant keramikos, V a. pr. m. e. Idaliono lentelė).

Kipro raštų pakeitė raidinis graikų raštas.

## Ženklai

Žinomi Kipro rašto ženklai. Kiekvienas skiemuo turi savo atskirą ženklą.





## Šaltiniai
Kipušis

**Kipušis** () – miestas Kongo Demokratinės Respublikos pietryčiuose, Aukštutinėje Katangoje, 35 km į pietvakarius nuo Lubumbašio, Zambijos pasienyje. Yra geležinkelis į Lubumbašį. Kalnakasybos centras: kasamos vario, cinko, švino rūdos. Cinko rūdos sodrinimas, chemijos pramonė.

## Istorija

Miesto teisės suteiktos 2012 m.

## Šaltiniai
Cilla Black

**Priscilla Maria Veronica White** (1943 m. gegužės 27 d. – 2015 m. rugpjūčio 1 d.), geriau žinoma kaip **Cilla Black** buvo britų atlikėja, tv laidų vedėja ir aktorė. Savo karjerą pradėjo 1963 m., išleidusi singlą „Love of the Loved“, kurį parašė artimas draugas Paul McCartney. Iš viso per savo karjerą atlikėja išleido šešiolika studijinių albumų.

2015 m. rugpjūčio 1 d. atlikėja mirė savo namuose Esteponoje (Malagos provincija, Ispanija). Mirties priežastis – insultas. Rugpjūčio 21 d., praėjus dienai nuo laidotuvių, jos geriausių dainų rinkinys „The Very Best of Cilla Black“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge, tapdamas pirmuoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Diskografija
* *Cilla* (1965)
* *Cilla Sings a Rainbow* (1966)
* *Sher-oo!* (1968)
* *Surround Yourself with Cilla* (1969)
* *Sweet Inspiration* (1970)
* *Images* (1971)
* *Day by Day with Cilla* (1973)
* *In My Life* (1974)
* *It Makes Me Feel Good* (1976)
* *Modern Priscilla* (1978)
* *Especially for You* (1980)
* *Surprisingly Cilla* (1985)
* *Cilla’s World* (1990)
* *Through the Years* (1993)
* *Beginnings: Greatest Hits & New Songs* (2003)
* *Cilla All Mixed Up* (2009)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 
*
Jonas Zavadzkis

**Jonas Zavadzkis** – ATR valstybinis veikėjas, Pernu vaivada 1642-1644, Gdansko kaštelionas 1637-1642, Ciechanovsko pastalininkis, Šviecko seniūnas. 
## Šeima

1614 metais vedė Sabiną Sofiją Šverinovną (m. 1630), Kuršo maršalkos Jokūbo Šverino dukterį.

## Literatūra

* Urzędnicy Prus Królewskich XV-XVIII wieku. Spisy". Oprac. Krzysztof Mikulski. 1990, s. 239.
* Volumina Legum, t. IV, Petersburg 1860, s. 21.
Joachimas Tarnovskis

**Joachimas Tarnovskis** (1571 m. – 1652 m.) – Vendeno vaivada 1627–1641, Kšepicko seniūnas 1624–1640, Žiežmarių seniūnas.

## Biografija
Tėvas – Busko seniūnas, Karūnos ginklininkas, Radomo, Sandomiro, Čechuvo kaštelionas Stanislovas Tarnovskis (†1618), motina&nbsp;– Sofija Osecka. Tėvams buvo 4-tas sūnus.

## Literatūra

* Urzędnicy inflanccy XVI–XVIII wieku. Spisy". Oprac. Krzysztof Mikulski i Andrzej Rachuba. Kórnik 1994, s. 278.
* Volumina Legum, t. III, Petersburg 1859, s. 376.

## Nuorodos
Donkey Kong

**Donkey Kong** () – kompiuterinių žaidimų serija, kurią 1981 m. pradėjo Japonijos „Nintendo“ kompanija. Pagrindiniai serijos žaidimai yra nuotykių platformerio žanro. 

Žaidimų metu valdomi gorilos pavidalo personažai „kongai“: Donki Kongas (daugiausiai), Diksi Kong, Didi Kongas ir kt. Įprasti kiti serijos atributai: tropikų salų gamta, laužomos dėžės ir statinės, trofėjai − bananai. 1994 m. pradėta subserija **Donkey Kong Country**.

## „Donkey Kong“ žaidimai
Išskyrus pirmuosius žaidimus, skirtus žaidimų automatams, „Donkey Kong“ žaidimai leidžiami išskirtinai „Nintendo“ žaidimų konsolėms. Ankstyvuosius žaidimus galima žaisti vėliau išleistomis žaidimų konsolėmis, išleista atnaujintų adaptacijų.
### Pirmieji žaidimai
Pirmasis serijos žaidimas „Donkey Kong“ 1981 m. sukurtas japonų „Nintendo“ ir išleistas „Atari“ žaidimų automatams. Šis žaidimas tapo pirmąja „Nintendo“ kompanijos žymia komercine sėkme kompiuterinių žaidimų srityje. Jame pirmą kartą pristatyti vieni žinomiausių „Nintendo“ sukurtų veikėjų: Donki Kongas ir Mario.

### Pagrindiniai žaidimai
1994 m. „Donkey Kong“ žaidimų serija buvo atnaujinta pavadinimu „Donkey Kong Country“ ir ją kurti „Nintendo“ patikėjo britų studijai „Rare“. Šiuos žaidimus lydėjo didelė komercinė sėkmė, pirmasis „Donkey Kong Country“ žaidimas buvo antras pagal parduotų kopijų skaičių SNES platformai. 2002 m. „Rare“ studiją įsigijo konkuruojanti „Microsoft“ kompanija ir „Donkey Kong Country“ serijos žaidimų gamyba sustojo. 2010 m. ją pratęsė JAV „Retro Studios“.

### Subserijų žaidimai
#### „Donkey Kong Land“

„Donkey Kong Land“ buvo „Donkey Kong“ subserija „Game Boy“ nešiojamai konsolei. Pirmasis serijos žaidimas buvo SNES žaidimo „Donkey Kong Country“ adaptacija, vėliau išėjo dar du jo tęsiniai.

#### Kitų žanrų žaidimai

#### „Mario prieš Donkey Kong“ žaidimai
„Mario prieš Donkey Kong“ žaidimuose dalyvauja „Nintendo“ herojai Mario ir Donki Kongas. Tai galvosūkių žaidimai, kuriuos sukūrė „Nintendo“ studijos nešiojamoms „Nintendo“ konsolėms.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* mobygames.com

## Išnašos
Kristupas Sluška

**Kristupas Sluška** (m. 1620) – LDK valstybės veikėjas, Minsko pateisėjas (nuo 1602 metų), Vendeno vaivada (1609–1620).

## Biografija
Lietuvos bajorų Sluškų giminės atstovas, herbo „Ostoja“ savininkas. Kričevo seniūno Mikalojaus Sluškos ir Elžbietos Kuncevičiūtės sūnus. Broliai – Trakų vaivada Aleksandras Sluška ir pulkininkas Mikalojus Sluška.

## Šeima
Buvo vedęs Zavišų giminės atstovę, kurios vardas nežinomas. Vaikai: Remigianas, Mikalojus, Rafailas ir Jonas.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
Sluškos

**Sluškos**, ***Služkos*** – bajorų giminė, herbo „Ostoja“ savininkai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.

## Žymiausi giminės atastovai
* Kristupas (?–1620) – Vendeno vaivada
* Aleksandras (apie 1580–1647) – Trakų vaivada
* Juozapas Boguslavas (1652–1701) – Vilniaus kaštelionas, Lietuvos lauko etmonas
* Domonykas Mykolas (1655–1713) – Polocko vaivada

## Galerija

Alaksandar Słuška. Аляксандар Слушка.jpg|Aleksandras Sluška
Juzef Bahusłaŭ Słuška. Юзэф Багуслаў Слушка.jpg|Juozapas Boguslavas Sluška
Tereza Gasieŭskaja. Тэрэза Гасеўская (1695).jpg|Tereza Sluška (iš Gosievskių)


## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
* Энцыклапедыя гісторыі Беларусі. У 6 т. Т. 6. Кн. 1: Пузыны – Усая / Беларус. Энцыкл.; Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (галоўны рэд.) і інш.; Маст. Э. Э. Жакевіч. – Мн.: БелЭн, 2001. – 591 с.: іл. ISBN 985-11-0214-8.
Teodoras Potockis

**Teodoras Potockis** (, 1738 m. rugpjūčio 8 d. – 1812 m. rugpjūčio 10 d.) – Lenkijos magnatas, Karūnos armijos generolas-majoras, paskutinis Belzo vaivada (1791–1795). Baro konfederacijos narys. Smotricko ir Olštanų seniūnas.

## Biografija

Lenkijos stambiausios ir turtingiausios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Braclavo kašteliono Jono Potockio (m. 1744) ir Konstancijos Sobieskos sūnus, Terebovalskio seniūno ir Lenkijos armijos generolo-poručiko Joachimo Karolio (1725–1791) jaunesnysis brolis.

Jam priklausė Sotričio, Gorodenko miestai ir kiti. Buvo Potockių pulko šefas. 1767 metais Podolės maršalka Teodoras Potockis įėjo į Radomo konfederacijos sudėtį. 1768 metais prisijungė prie Baro konfederacijos, kurios vienas iš organizatorių buvo jo vyresnysis brolis, Terebovalsko seniūnas Joachimas Karolis Potockis.

1791 metais Teodoras Potockis gavo Belzo vaivados pareigybę, kurią užėmė iki trečiojo ATR padalijimo. 1809 metais tapo Haličo laikinosios vyriausybės prezidentu.

Švento Stanislovo (1783) ir Baltojo erelio (1790) ordinų kavalierius.

## Šeima ir vaikai
Teodoras Potockis buvo vedęs du kartus. 1775 metais vedė Karoliną Sapiegaitę (1759–1814), Lietuvos lauko etmono ir Lietuvos didžiojo kanclerio Aleksandro Mykolo Sapiegos ir Magdelenos Agnesos Liubomirskos dukterį.

* Adomas (1776–1812), Varšuvos kunigaikštystės armijos pulkininkas

1788 metais Teodoras Potockis išsiskyrė su pirma žmona ir vedė antrą kartą Kordulą Mariją Komarovską (1764 – iki 1837), Jokūbo Komarovskio dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

## Literatūra
* Szczęsny Morawski, Materyały do konfederacyi barskiej r. 1767–1768: z niedrukowanych dotąd i nieznanych rękopisów Lwów 1851, s. 28.
## Nuorodos

|-
Antanas Mykolas Potockis

**Antanas Mykolas Potockis** (1702 m. sausis – 1766 m. balandžio 11 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis pastalininkis (1728–1732), Belzo vaivada (1732–1763), karalienės maršalka (1747–1754), Karūnos armijos generolas-leitenantas (1754), Grabovsko ir Kremeneco seniūnas.

## Biografija
Lenkijos žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Smolensko vaivados Aleksandro Jono Potockio (m. 1714) ir Terezos Tarlaitės (m. po 1739) antrasis sūnus, Lvovo kašteliono Juozapo Potockio brolis ir Lenkijos rašytojo Povilo Stepono Potockio anūkas.

1728 metais gavo Lietuvos didžiojo pastalininkio pareigybę, 1729 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. 1732 metais Antanas Mykolas Potockis buvo paskirtas Belzo vaivada.

1733 metais palaikė Stanislovo Leščinskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Augusto III valdymo metu (1734–1763) buvo respublikonų partijos veikėjas, Prancūzijos ir Prūsijos šalininkas.

Aktyvus politikas ir diplomatas, gerai susipažinęs su europietiškais reikalais.

Už savo nuopelnus buvo apdovanotas lenkišku Baltojo erelio (1745), rusiškais Švento Aleksandro Neviškio (1726) ir Švento Andriejaus (1730) ordinais.

Valdė Golovčino, Horkų (Oršos pavietas), Krasnopolės (Mozyriaus pavietas) dvarus, po vedybų su Sapiegų giminės atstove įsigijo Zelvą (Valkavisko pavietas), Čarliono kaimą (Gardino pavietas) ir kitus dvarus.

## Šeima
1730 metais vedė Liudviką Mariją Sapiegaitę (1695–1768), Lietuvos didžiojo maršalkos Aleksandro Povilo Sapiegos (1672–1734) ir Marijos Kristinos de Betiun (1677–1721), Aleksandro Dominyko Veliopolskio (m. 1725) našlės dukterį. Vaikai:

* Jonas Prosperas (m. 1761/1762), Guzovsko seniūnas, Karūnos armijos generolas-leitenantas.

## Literatūra
* Валерый Пазднякоў, Патоцкія // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З. Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2006. −792 с.: іл. С. 407. ISBN 985-11-0315-2, ISBN 985-11-0378-0 (т. 2); Urszula Kosińska, U źródeł zjawiska odwoływania się do potencji ościennych w polskich sporach wewnętrznych - casus roku 1730. In: Studia z dziejów Rosji i Europy Środkowo-Wschodniej 2019, t. 54, z. 1, p. 5-26.

## Nuorodos

|-
Jonas Stanislovas Jablonovskis

**Jonas Stanislovas Jablonovskis** (, 1669–1731 m. balandžio 28 d.) – Lenkijos valstybinis veikėjas ir rašytojas, Karūnos didysis vėliavininkas (1687–1693), Voluinės (1693–1697) ir Rusios vaivada (1697–1731), Karūnos didysis kancleris (1706–1709), žinomo pulko vado ir Karūnos didžiojo etmono Stanislovo Jono Jablonovskio (1634–1702) ir Marianos Kazanovskos (1643–1687) vyresnysis sūnus, Lenkijos karaliaus Stanislovo Leščinskio dėdė.

## Biografija
Būdamas įtakingas magnatas ir Jablonovskių giminės galva gavo Karūnos didžiojo kanclerio pareigybę. Karolio XII su Augustu II Jablonovskis palaikė paskutinį, bet po to tapo savo giminaičio Stanislovo Leščinskio Stanislovo Leščinskio rėmėju, kurį Švedijos karalius pastatė į Lenkijos sostą. Augustas II įsakė areštuoti Jablonovskį ir įkalino Kionigšrteino Tvirtovėje.

Išlaisvintas iš kalėjimo Jablonovskis paliko politinę veiklą ir užsiėmė literatūra. Jis rašė apie tuometinius jam Lenkijos gyvenimo trūkumus ir paragino savo tėvynainius daryti gerinimus. Mintys apie reformų butinybę jis išdėsė rašinyje: „Skrupuł bez skrupu ł u w Polszcze albo o ś wiecenie grzechów narodowi naszemu polskiemu zwyczajniejszych a za grzechy nie mianych etc.“ (1730). Tada jis pasmerkė, be kitų dalykų,, *[[liberum veto]]*, sakydamas, kad iš jo kada tai atsiras *vae* (neganda).

## Šeima ir vaikai
1693 m. vasario 6 d. Jonas Stanislovas Jablonovskis vedė prancūzaitę Žaną Mariją de Betiun (m. 1744), Lenkijos karalienės Marijos Kazimieros Lagranž d'Arkjen giminaitę. Vaikai:

* Jonas Kajetonas (1699–1764), Braclavo vaivada
* Stanislovas Vincentas (1694–1754), Ravos vaivada
* Dimitrijus Aleksandras (1704/1706-1788), Svecio ir Kovelsko seniūnas
* Katerina, Karūnos didžiojo iždininko Pranciškaus Maksimiliano Osolinskio žmona
* Mariana

## Literatūra
* Нечаев В. М.,. Яблоновский, Ян Станислав // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). – СПб., 1890–1907.

## Nuorodos

*  Петр I в Русской Раве в 1698 году // Киевская старина, 1882. – Т. 1. – № 1. – С. 214–218. 

|-
Kirišai

**Kirišai** () – miestas Rusijoje, Leningrado srityje, 110 km į pietryčius nuo Sankt Peterburgo, Volchovo dešiniajame krante. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Sankt Peterburgo−Maskvos linijos. Keliai į Volchovą, Budgoščią. Naftos perdirbimo pramonė centras (ateina naftotiekis iš Almetjevsko). Taip pat chemijos pramonės mašinų gamybos, statybinių medžiagų, medienos apdirbimo, tekstilės, maisto (duonos, degtinės) pramonė. Veikia kraštotyros muziejus.

## Istorija

Nuo 1693 m. rašytiniuose šaltiniuose minimas Kirišų kaimas. Iki XX a. pr. buvo mažas kaimas, bet pradėjo augti nutiesus geležinkelį. Per Antrąjį pasaulinį karą gyvenvietė sugriauta, apylinkėse vyko nuožmūs mūšiai. 1961 m. pradėjus statyti naftos perdirbimo gamyklą Kirišai atstatyti, o 1965 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Kiriu

**Kiriu** () – miestas vidurio Japonijoje, Honšiū saloje, Gunmos prefektūroje, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Tokijo, prie Vatarasės upės, Kanto lygumoje. Miestas plentu ir geležinkeliu jungiasi su Tokiju. Tekstilės (šilko), maisto, elektrotechnikos, mašinų (automobilių dalių, tekstilės pramonės mašinų) gamybos pramonė. Šilkaverpių auginimo regiono prekybinis centras. Yra nuo 1949 m. veikiantis Gunmos universiteto inžinerijos fakultetas. Yra zoologijos sodas, vabzdžių, tekstilės, meno muziejai.

## Istorija

Kiriu nuo seno garsėjo kaip šilkaverpių auginimo ir šilko gamybos centras.

## Šaltiniai
Sebastianas Huten-Čapskis

**Sebastianas Huten-Čapskis** ( m. 1699 m. kovo 4 m. ), Kulmo kaštelionas. 

## Biografija
Malborko pakamario Aleksandro Jono ir Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo brolis. Pranciškaus (m. 1754 m. ) tėvas. 
## Valstybės tarnyba
Nuo 1673 metų Kulmo vėliavininkas, Kulmo kaštelionas (1683-1699). Nuo 1685 metų ėjo Malborko pakamario pareigas. 

Palaidotas Bernardinų bažnyčios koplyčioje, Novene. 

## Literatūra
* "Polski Słownik Biograficzny" ( tom 3, str. 193)
* Adam Boniecki "Herbarz Polski" ( tom 3, str. 276) - Czapscy herbu Leliwa

|-
Kerkpatriko kalnas

**Kerkpatriko kalnas** () – ledo nedengiamas kalnas Antarktidoje, Transantarktiniuose kalnuose, Karalienės Aleksandros kalnagūbryje. Aukštis 4528 m. Tai aukščiausia Transantarktinių kalnų vieta. Iki 3000 m šlaitai dengiami ledo, aukščiau – plikos uolos.

1908 m. kalną atrado Didžiosios Britanijos ekspedicija, vadovaujama Ernesto Šekiltono. Kalnas pavadintas ekspediciją parėmusio Glazgo verslininko garbei.

Kerkpatriko kalnas yra svarbi dinozaurų fosilijų radimvietė.

## Šaltiniai
Žižmaukos dvaras

**Žižmaukos (Žižmavos) buvusi dvaro sodyba** yra Molėtų rajone, Videniškių seniūnijoje, Linučių kaime. Dvaras gyvavo XVII a. vid.-XIX a. 2 pusėje. Jo pavadinimas siejamas su buvusio palivarko savininko Žižmovskio pavarde.

Buvusioje dvarvietėje išlikę 5 dvaro pastatai, kurių dalis šiuo metu yra perstatyti. Dalį dvarvietės užima apleisti sovietmečio gamybiniai pastatai. Senų medžių alėja, einanti lygiagrečiai su Siesartimi, jungia Videniškius su Žižmaukos dvaru. Kelyje šalia Videniškių rytinio pakraščio pastatyta rodyklė į dvarvietę. Teritorija aplink gyvenamąjį namą ir ūkinius pastatus sutvarkyta, čia gyvena buvusio dvaro savininkė. 

Sodybos savininkės Jadvygos Aleksiejūnaitės–Kunigėlienės (g. 1941 m.) tėvai: Juozapas Aleksiejūnas (1904–1988) ir Stefanija Pisankaitė–Aleksiejūnienė. Videniškių kapinių koplyčios rūsyje yra palaidoti protėvių Pisankų (prosenelės Giedraitytės–Pisankienės ir kt.) palaikai. 

## Istorija

Videniškiai buvo Žemaičių vyskupo Merkelio Giedraičio  (1536–1609) tėviškė. Vyskupas ja rūpinosi visą laiką: globojo brolvaikius, sielojosi dėl tėvonijos išlaikymo, žinojo visas šeimos negandas. Jo apsilankymų Videniškyje atmintis buvo 300 metų senumo vyskupo lova, su pagarba saugota šalia Videniškių miestelio esančioje dvaro sodyboje vadinamoje Žižmavoje (Žižmaukoje), kur, Martyno sūnaus Mauricijaus vienintelės dukros šeimai pardavus Baltadvarį ir išsikėlus į Siesartį (Cesarką), įsikūrė Kasparo palikuonys. Žižmavoje buvo saugomas giminės archyvas, portretų kolekcija. XVIII a. gale būtent į Žižmavos savininkus buvo kreipiamasi dokumentų dėl žemės priklausomybės visame buvusiame Giedraičių dvarų areale. Šiuo metu šių relikvijų nebeliko. Portretų likučius, supjaustytus liaudies gynėjų, savininkų teigimu, išsivežę muziejininkai. Išliko tik trečdalis XIX a. perstatyto dvaro rūmo, kur gyvena ir ūkininkauja paskutinio kunigaikščio Stepono Giedraičio ketvirtos eilės palikuonys pagal verpstę.


Žižmaukos dvaras, kieme.JPG|Dvarvietės kieme
Žižmaukos dvaras, alėja.JPG|Klevų alėjos fragmentas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Žižmaukos dvaras Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
* Baltadvaris ir Žižmauka nuotraukose
Tikri vyrai

**Tikri vyrai** – karinės dokumentikos laida, projekto dalyviai žinomi žmonės iš įvairių sričių, nuo seimo narių, verslininkų, aktorių iki sportininkų. Dalyviai mokomi pagrindinių karinių komandų, uniformos dėvėjimo, ginklo naudojimo taisyklių, šaudoma tiek lazeriniais, tiek tikrais ginklais.

Pirmąjį sezoną laida buvo rodoma ketvirtadieniais 18:50 val. per LRT. Antrąjį sezoną laida rodoma antradieniais 22:30 val.

## Dalyviai

### 1 sezonas
* Jogaila Morkūnas – renginių organizatorius, verslininkas
* Ramūnas Vyšniauskas – sunkiaatletis, Cloudscopcom vadovas
* Marijus Žiedas – TV laidų vedėjas
* Žydrūnas Savickas – stipriausias žmogus pasaulyje
* Augustinas Vizbaras – mokslininkas ir verslininkas
* Kristijonas Vizbaras – mokslininkas ir verslininkas
* Andrius Mazuronis – seimo narys
* Remigijus Šimašius – seimo narys
* Juras Požela – seimo narys
* Gabrielius Liaudanskas – dainininkas
* Edvinas Krungolcas – penkiakovininkas
* Tadas Langaitis – visuomenininkas
* Gintaras Steponavičius – seimo narys (pakeitė *Remigijų Šimašių*)

### 2 sezonas
* Agnė Bilotaitė – seimo narė
* Rūta Elžbieta Mazurevičiūtė – „Miss Lietuva 2013“
* Agnė Grudytė – aktorė
* Jurga Anusauskaitė – fotografė
* Deividas Norvilas – dainininkas
* Margiris Meilutis – muzikos vadybininkas
* Giedrius Savickas – aktorius
* Deividas Jursevičius – žurnalistas
* Darius Gudelis – verslininkas
* Ramūnas Burokas – politikas
* Gintarė Grikštaitė – sporto žurnalistė
* Nijolė Pareigytė – dainininkė (nuo 2-os serijos)

## Laidos

### 1 sezonas

### 2 sezonas

## Šaltiniai
Stanislovas Vincentas Jablonovskis

**Stanislovas Vincentas Jablonovskis** (1694 m. sausis – 1754 balandžio 25 d. , Liubartuvas) – ATR valstybinis veikėjas, stambus Lenkijos magnatas, Ravos vaivada (1735–1754), Šventosios Romos imperijos kunigaikštis (nuo 1744 metų), Svecio, Mendzižečo (nuo 1731 metų) ir Bila Cerkvos (nuo 1722 metų) seniūnas, rašytojas ir poetas. Baltojo erelio ir Šventos dvasios ordinų kavalierius.

## Biografija

Lenkijos magnatų Jablonovskių giminės atstovas, herbo „Prus“ savininkas. Rusios ir Voluinės vaivados Jono Stanislovo Jablonovskio (1669–1731) ir Žanos Marijos de Betiun (m. 1744) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Jonas Kajetonas ir Dimitrijus Aleksandras.

Jį krikštijo Lenkijos karalius Jonas Sobieskis. 1733 metais Stanislovas Vincentas Jablonovskis palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą, o 1734 metų lapkritį prisijungė prie Dzikovo konfederacijos. 1735 metais gavo Ravos vaivados pareigybę.

1744 m. balandžio 16 d. Stanislovas Vincentas Jablonovskis gavo nuo Vokietijos imperatoriaus Karolio VII Vitelsbacho Šventosios Romos kunigaikščio titulą. Nevaidino svarbaus vaidmens ATR politiniame gyvenime.

## Šeima ir vaikai
Stanislovas Vincentas Jablonovskis buvo vedęs du kartus. 1707 metais pirma kartą vedė Joaną Potockytę (m. 1726), Gribovecko ir Tlumacko seniūno Jurgio Potockio (m. 1747) ir Konstancijos Podbereskos (m. 1730) dukterį. Vaikai:

* Jonas Nepomukas (1722–1732)
* Felicija, Lietuvos didžiojo pastalininkio, kunigaikščio Juozapo Liubomirskio žmona

1729 metais antrą kartą vedė Dorotą Bronic (1692–1774). Vaikai:

* Marija, Lietuvos didžiojo pastalininkio, kunigaikščio Juozapo Liubomirskio žmona
* Antanas Barnaba (1732–1799), Poznanės vaivada ir Krokuvos kaštelionas

## Literatūra
* Janina Dobrzyniecka, Stanisław Wincenty Jabłonowski, w: Polski Słownik Biograficzny, 1962–1964, t. X

## Nuorodos

|-
Antanas Barnaba Jablonovskis

Kunigaikštis **Antanas Barnaba Jablonovskis** (; Varšuva, 1732 m. sausio 27 d. – 1799 m. balandžio 4, Varšuva) – Lenkijos valstybinis veikėjas iš Jablonovskių giminės, Poznanės vaivada (1765–1778), paskutinis Krokuvos kaštelionas (1782–1795), Busko, Mežirečesko, Sveco ir Čigirio seniūnas. Autobiografinio „Dienyno“ () autorius.

## Biografija

Gimė 1732 m. sausio 2 d. Varšuvoje, kunigaikščio Stanislovo Vincento Jablonovskio ir Dorotos Bronic šeimoje. Jo tėvas, iškeltas 1744 metais į kunigaikščius, buvo Karūnos didžiojo kanclerio Jono Stanislovo Jablonovskio anūkas.

1754 metais tapo Busko seniūnas, 1765 metais – Poznanės vaivada, Karūnos tribunolo maršalka. Sumaniai laviravo tarp politinių frakcijų Augusto III Sakso valdymo metu. 1764 metais rinkimuose palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą. 1767 metų spalio 23 d. įėjo į seimo komisijos sudėtį, spaudžiant Rusijos pasiuntinio, kunigaikščio Nikolajaus Vasiljevičiaus ATR valdymo aparatą. 

Nuo 1770 iki 1790 metų – senatorius, 1772 metais buvo Baro konfederacijos pasiuntiniu į Austrijos rūmus Vienoje, bet nesugebėjo išvengti Lenkijos okupacijos. 1782 metais – Nuolatinės tarybos narys, Krokuvos kaštelionas, Busko, Mežirečesko, Busko-Zdruisko, Šveco ir Čyhyryno seniūnas. 

Dalyvavo Ketverių metų (1788–1792) seime, kaip patriotinės partijos atstovas pasisakė už 1791 metų gegužės 3 d. konstituciją ir už reformas, nukreiptas Lenkijos nepriklausomybės prieš Rusiją stiprinimui.  1793 metais įėjo į Lenkijos bajorų delegacijos sudėtį, nukreiptą su misiją į Sankt-Petrerburgą, 1794 metais dalyvavo Kosciuškos sukilime. 

Antanas Barnaba pagal Merlinio projektą Varšuvos centre pastatė Jablonovskių rūmus, vėliau tarnavusius kaip miesto rotušė. Rūmai buvo sugriauti Antro Pasaulinio karo metu ir iš naujo atstatyti XX amžiaus pabaigoje. Mirė tuose rūmuose būdamas 67 metų.

## Šeima
* Pirmoji žmona (nuo 1755 m. rugsėjo 20 d.) – kunigaikštytė *Ana Sanguškaitė* (1739–1766), Lietuvos didžiojo maršalkos Povilo Karolio Sanguškos duktė. Vaikai:
** *[[Stanislovas Povilas Jablonovskis|Stanislovas Povilas]]* (1762–1822), generolas-leitenantas;
** *Dorota Barbora* (1760–1844), Juozapo Klemenso Čartoriskio (1740–1810) žmona.
* Antroji žmona – *Teklė Čaplik* (1758–1820). Vaikai:
** *Maksimilianas Antanas* (1785–1846), obergofmaršalas, senatorius;
** *Tereza* (р. 1778), Jurgio Mykolo Potockio žmona.

## Apdovanojimai
* Baltojo erelio ordinas – 1761 m. rugpjūčio 3 d.;
* Švento Huberto ordinas – 1790 m.

## Literatūra

* *Вережицкая Е.* Яблоновский Антоний Барнаба, Польский биографический словарь, Т. 10, Вроцлав–Варшава 1962–1964, с. 216–218.
* *Andrzej Betlej*, Sibi, Deo, posteritati. Jabłonowscy a sztuka w XVIII wieku, Kraków 2010, ISBN 978-83-61033-38-7 , str. 326–327.

## Nuorodos

|-
Jess Glynne

**Džesika Hana Glyn** (*Jessica Hannah Glynne*, g. 1989 m. spalio 20 d.) – britų dainininkė ir dainų autorė iš Londono. Atlikėja išgarsėjo 2014 m. kartu su grupe „Clean Bandit“ išleidusi singlą „Rather Be“, kuris pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reiting. Tais pačiais metais atlikėjos debiutinis singlas „Right Here“ pasiekė šeštąją reitingo vietą.

2015 m. rugpjūtį buvo išleistas Glynne debiutinis albumas „I Cry When I Laugh“, pasiekęs pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge. 2024 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Jess“, išleistas 2024 m. balandį.

## Diskografija
* *[[I Cry When I Laugh]]* (2015)
* *[[Always In Between]]* (2018)
* *Jess* (2024)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
I Cry When I Laugh

**I Cry When I Laugh** – debiutinis studijinis britų atlikėjos Jess Glynne albumas, išleistas 2015 m. rugpjūčio 21 d. Prieš išleidžiant albumą, buvo išleisti keli singlai. Du iš jų, „Hold My Hand“ ir „Don’t Be So Hard on Yourself“, pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge. Nepaisant vidutiniškų kritikų įvertinimų, albumas debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Vjenas (miestas)

**Vjenas** () – miestas Prancūzijos rytuose, esantis Ronos-Alpių regione, Izero departamente, apie 32 km į pietus nuo Liono. Vjenas, išsidėstęs ties Ronos upe, yra ketvirtas didžiausias miestas Izero departamente ir priskiriamas Liono aglomeracijai. Pro Vjeną nutiesti Paryžių ir Marselį jungiantys automobilių greitkelis ir geležinkelio linija. Vjene išplėtota maisto pramonė, veikia nemažai chemijos, farmacijos, tekstilės įmonių. Vystomas sveikatos paslaugų turizmas. Mieste veikia dailės ir archeologijos muziejai.

## Istorija
Romėnų valdymo laikais dabartinio Vjeno vietoje buvo alobrogų opidumas, kurį 121 m. užėmė romėnai. Jau tuomet vietovė tapo svarbiu Galijos centru. II a. vietovėje pradėjo plisti krikščionybė, 314 m. buvo įkurta vyskupija. 524 m. miestą užėmė frankai. Pasirašius Verdeno sutartį, Vjenas tapo Vidurio Frankų karalystės dalimi. 933 m. Vjenas atiteko Burgundijos karalystei, o 1032 m. – Šventajai Romos imperijai, tačiau faktiškai daugiau nei 400 metų jį valdė Vjeno arkivyskupija. Dvejus metus Vjene (nuo 1311 iki 1312 m.) vyko Visuotinis Bažnyčios susirinkimas. Nuo 1449 m. miestas tapo Prancūzijos dalimi.

## Architektūra
Išliko senovės Romos pastatų – Augusto ir Livijos šventyklos, cirko pastato griuvėsiai, nežinomos paskirties antikos laikų piramidė. Gausu bažnyčių: V a. šv. Petro romaninė bažnyčia, gotikinė šv. Mauricijaus katedra, statyta nuo XI iki XV a.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vjeno svetainė
Briedmusė

**Briedmusė** (*Lipoptena cervi*) – dvisparnių vabzdžių (*Diptera*) eilei priklausantis kraujasiurbis vabzdys.

Paplitusi Eurazijos vidutinių platumų miškuose (Europoje, Sibire, šiaurės Kinijoje), taip pat pateko ir į Šiaurės Ameriką.

Tai 5–7 mm ilgio rudos spalvos vabzdys. Briedmusė turi dideles, kibias galūnes, todėl primena peraugusią erkę. Maitinasi briedžių ir elnių krauju. Kūnas plokščias, minkštas, lankstus, slidus, todėl vabzdys patekęs ant odos sunkiai pašalinamas. Briedmusės kūnas pritaikytas judėti glotniame elninių žvėrių kailyje, o kibios naguotos kojelės leidžia išsilaikyti bei judėti. Vabzdys laikosi žolėje, krūmuose ar lapuočiuose medžiuose. Auką nustato pagal iškvepiamą anglies dvideginį. Ją aptikusios skrenda pulkais tiesiai į tikslą, tačiau paprastai atstumas nebūna didesnis kaip 50 metrų. Patekus ant kailio vabzdžio gležni sparnai dažniausiai nulūžta, o pats gyvūnas priglunda prie odos ir siurbia kraują. Kas 6–8 dienas briedmusė pagimdo lervutes, kurios krinta žemėn, įsirausia gilyn ir joje virsta lėliukėmis. Šios vystosi 3–4 mėnesius.

Briedmusės dažniausios pelkėtuose lapuočių miškuose. Gausiausiai skraido vasaros gale ir rudens pradžioje, kai oro temperatūra svyruoja apie 10–15 °C. Po pirmųjų šalnų jų sumažėja, nors šiltais rudenimis laikosi iki spalio pabaigos.

Briedmusių aukomis yra briedžiai ir įvairių rūšių elniai, tačiau šie vabzdžiai taip pat puola ir žmones, šunis, barsukus. Iš žmogaus kraujo nesiurbia, bet kanda. Įkandimo vietoje gali likti guzas.

## Nuorodos
* Žengiantiems į miškus grybų – perspėjimas 
* http://grynas.delfi.lt/gamta/skraidancias-erkes-primenancios-briedmuses-gasdina-misko-lankytojus.d?id=50525622
Life Is Strange

**Life Is Strange** (liet. „Gyvenimas yra keistas“) – 2015 m. epizodinis grafinis nuotykių kompiuterinis žaidimas. Interaktyvi jaunimo drama, paremta pagrindinės veikėjos Maksin Kolfyld sugebėjimais manipuliuoti laiku, tokiu būdu savo veiksmais sukeliant drugelio efektą. Žaidimas išleistas 5 epizodais, po trečiojo epizodo leidėjai paskelbė, kad žaidimą įsigijo daugiau nei 1 mln. žaidėjų.

2017 m. išleistas žaidimo priešistorės įvykius pasakojantis epizodinis žaidimas „Life is Strange: Before the Storm“.

## Leidimai
„Life Is Strange“ išleistas 5 epizodais tik atsisiuntimo internetu pavidalu „PlayStation 3“, „Xbox 360“, „PlayStation 4“, „Xbox One“ ir PC „Windows“ (Steam) platformoms. Žaidimo kūrėjai − Prancūzijos „Dontnod Entertainment“, leidėjai − Japonijos „Square Enix“. Žaidėjai galėjo įsigyti epizodus atskirai arba pirkti viso sezono abonementą. Po 5 epizodo išleidimo žaidimas išleistas rinkinyje „Life Is Strange Complete Season“.

Žaidimo epizodų leidimai:
* Episode 1 – Chrysalis, išleistas 2015 m. sausio 30 d.
* Episode 2 – Out of Time, 2015 m. kovo 24 d.
* Episode 3 – Chaos Theory, 2015 m. gegužės 19 d.
* Episode 4 – Dark Room, 2015 m. liepos 28 d.
* Episode 5 – Polarized, 2015 m. spalio 20 d.

2016 m. sausį žaidimas išleistas fiziniu pavidalu, standartine ir riboto leidimo (su knygute ir audio CD), versijomis.

## Apie žaidimą

„Life Is Strange“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas 3D grafikos žaidimas. Veiksmo metu žaidėjas valdo 18 metų heroję Maks Kolfyld (*Maxine Caulfield*), kuri atvyksta mokytis fotografijos į pramanyto pajūrio Arkadijos Bei (*Arcadia Bay*) miestelio JAV Oregono valstijoje koledžą po 5 metų pertraukos. Per šią pertrauką jos geriausia vaikystės draugė Chlojė Prais (*Chloe Price*) buvo įsigijusi kitą artimą draugę Reičel Amber (*Rachel Amber*), kuri, prieš atvykstant Maks, paslaptingai dingo iš miestelio. Žaidimo pradžioje Maks regi ateities viziją apie uraganą, kuris po keleto dienų sunaikins Arkadiją Bei, ir atranda, kad ji įgavo sugebėjimą manipuliuoti laiku − trumpam jį „atsukti“ atgal, kas jai leidžia pakoreguoti savo veiksmus. Žaidimo istorija sudaryta iš herojės veiksmų pasirinkimo galimybių. Šie pasirinkimai formuoja istorijos vyksmą, kuris atsispindi herojės pildomame dienoraštyje. Žaidime galima rinkti „trofėjus“ − fotografijas, kurias nufotografuoti Maks turi atrasti progas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* mobygames.com
The Book of Souls

**The Book of Souls** – šešioliktasis studijinis britų sunkiojo metalo grupės „Iron Maiden“ albumas, išleistas 2015 m. rugsėjo 4 d. Tai – pirmasis grupės dvigubas albumas, trunkantis net 92 minutes. Nors albumas turėjo pasirodyti dar metų pradžioje, jis buvo nukeltas į antrąją pusę dėl grupės vokalisto Bruce Dickinson ligos.

Albumas susilaukė tiek kritikų, tiek klausytojų pripažinimo. „The Book of Souls“ tapo perkamiausiu albumu daugiau nei 40 šalių, įskaitant ir Jungtinę Karalystę, tapdamas penktuoju „Iron Maiden“ albumu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Stereophonics

**Stereophonics** – velsiečių roko grupė iš Komamano, susikūrusi 1992 m. 2010 m. duomenimis, grupė yra pardavusi virš 10 milijonų įrašų visame pasaulyje ir yra viena sėkmingiausių Velso muzikinių grupių. 2024 m. duomenimis, „Stereophonics“ yra išleidę dvylika studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „Oochya!“, išleistas 2022 m. kovą.

## Grupės nariai
;Dabartiniai nariai
* Kelly Jones – vokalas, gitara, klavišiniai, pianinas (1992–dabar)
* Richard Jones – bosinė gitara, lūpinė armonikėlė, pritariamasis vokalas (1992–dabar)
* Adam Zindani – gitara, pritariamasis vokalas (2007–dabar)
* Jamie Morrison – būgnai, perkusija (2012–dabar)

;Buvę nariai
* Stuart Cable – būgnai, perkusija (1992–2003; mirė 2010)
* Javier Weyler – būgnai, perkusija, pritariamasis vokalas (2004–2012)

## Diskografija
* *Word Gets Around* (1997)
* *Performance and Cocktails* (1999)
* *Just Enough Education to Perform* (2001)
* *You Gotta Go There to Come Back* (2003)
* *Language. Sex. Violence. Other?* (2005)
* *Pull the Pin* (2007)
* *Keep Calm and Carry On* (2009)
* *Graffiti on the Train* (2013)
* *[[Keep the Village Alive]]* (2015)
* *Scream Above the Sounds* (2017)
* *[[Kind]]* (2019)
* *[[Oochya!]]* (2022)
* *Make 'em Laugh, Make 'em Cry, Make 'em Wait* (2025)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Keep the Village Alive

**Keep the Village Alive** – devintasis studijinis velsiečių grupės „Stereophonics“ albumas, išleistas 2015 m. rugsėjo 11 d. Grupės teigimu, „Keep the Village Alive“ yra ankstesniojo albumu, „Graffiti on the Train“, tęsinys. Tai – pirmasis grupės albumas su būgnininku Jamie Morrison.

Nepaisant to, kad „Keep the Village Alive“ susilaukė nelabai gerų kritikų įvertinimų, tai nesutrukdė albumui debiutuoti pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tai buvo šeštasis grupės albumas, pasiekęs šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Rattle That Lock

**Rattle That Lock** – ketvirtasis studijinis britų muzikanto David Gilmour albumas, išleistas 2015 m. rugsėjo 18 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų bei debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos