Šaukiu, rėkiu, keikiu

**Šaukiu, rėkiu, keikiu** () – 2025 m. britų biografinis filmas, kurio scenarijaus autorius, prodiuseris ir režisierius – Kirk Jones. Filmas pagrįstas tikra John Davidson, škoto, sergančio sunkiu Tureto sindromu, gyvenimo istorija. Vaidina Robert Aramayo, Maxine Peake, Shirley Henderson ir Peter Mullan.

Pasaulinė filmo premjera įvyko 2025 m. rugsėjo 7 d. Tarptautiniame Toronto kino festivalyje. Lietuvos kino teatruose pasirodė 2026 m. vasario 27 d.

Sulaukė teigiamų kritikų vertinimų, ypač giriama R. Aramayo bei P. Mullan vaidyba. Filmui atiteko penkios 79-ųjų Britų kino akademijos apdovanojimų nominacijos, iš kurių jis laimėjo dvi, įskaitant geriausio aktoriaus kategorijoje.

## Siužetas

1983 m. dvylikametis Džonas Deividsonas gyvena su savo šeima Galašilso miestelyje Borderso regione. Svajodamas tapti futbolininku, jis pradeda mokytis Galašilso akademijoje. Sužinojęs, kad skautai atvyks įvertinti jo vartininko įgūdžių, Džonas ima patirti tikus ir nevaldomą koprolaliją – nekontroliuojamą keiksmažodžių sakymą. Mokyklos direktorius baudžia jį pliaukštelėdamas diržu per ranką. Dėl šio sužalojimo bei tikų Džonas prastai pasirodo aikštėje ir labai nuvilia tėvą. Po to, kai Džonas pradeda spjaudytis, motina išveja jį nuo valgomojo stalo, o vaikams praneša, kad tėvas išėjo. Prislėgtas Džonas bando nusižudyti – įbrenda į upę, bet jį išgelbsti, ir jis atsibunda ligoninėje.

1996 m. 25-erių Džonas vis dar gyvena su motina ir jam diagnozuotas Tureto sindromas, kurio išgydyti neįmanoma. Džonas vartoja haloperidolį, bet jo tikai vis tiek kelia nepatogumų. Džono mokyklos draugas Maris grįžta iš Australijos, kai jo motinai diagnozuojamas kepenų vėžys. Džonas atsisako jo kvietimo prisijungti prie šeimos vakarienės, bet Dotė, Mario motina ir psichikos sveikatos slaugytoja, primygtinai prašo užeiti ir pastebi, kad Džonas labai nerimauja. Ji pasiteirauja apie jo vaistus, o šeima sutaria, kad Džonas turėtų pasilikti pas juos. Džoną palaipsniui atpratina nuo vaistų, o Dotė jam sako niekada neatsiprašinėti už savo tikus šalia žmonių, kurie žino, kad jo elgesys nekontroliuojamas.

Dotė parūpina Džonui darbą vietiniame bendruomenės centre. Senyvas prižiūrėtojas Tomis aprodo jam patalpas ir nereaguoja į jo tikus, kol Džonas netyčia užgauna Tomio šunį. Džonas atsiprašo ir išeina, manydamas, kad viską sugadino ir darbo nebegaus. Mario šeima netikėtai užklumpa Džoną namuose ir praneša, kad jis ne tik gavo prižiūrėtojo padėjėjo darbą, bet ir kad auglys Dotės kepenyse yra gerybinis – hemangioma. Džoną išsiunčia užsakyti maisto išsinešimui, kad atšvęstų, tačiau gatvėje du chuliganai jį sumuša ir paguldo į ligoninę po to, kai nekontroliuojamo priepuolio metu jis pavadina vieną moterį „kekše“. Dotė budi prie jo lovos ir patikina, kad darbas jo lauks, kai pasveiks.

Džonas pradeda dirbti su Tomiu, kuris dalijasi jo nuomone, kad Tureto sindromas nėra jo problemų priežastis – tikrų problemų šaltinis yra kitų žmonių nesupratimas ir nežinojimas. Maris nusiveda Džoną į naktinį klubą, bet ten prasideda stiprus tikų priepuolis, kuris perauga į muštynes, ir Džoną sulaiko per naktį, o vėliau jam pateikiami kaltinimai dėl smurto. Teisme Džonas negali baigti priesaikos neprakeikęs teisėjo, todėl šis jį pašalina iš liudytojų pakylos. Tomis teisme stoja ginti Džono elgesį, sakydamas, kad jis nekontroliuojamas, ir priduria: jei aklas žmogus klube būtų išpylęs gėrimą, reikalai nebūtų taip paaštrėję. Byla nutraukiama. Po teismo Džonas aplanko Tomį namuose ir randa jį gulintį ant grindų – negyvą. Džonas mano, kad dabar teks palikti darbą, bet sužino, jog jį paaukštino.

Šeima, dirbanti vietinėje ligoninėje, kreipiasi į Džoną, kad jis susitiktų su jų dukra, kuri taip pat kenčia nuo Tureto sindromo. Džonas pradeda vesti Tureto sindromo seminarus bendruomenės centre, o vėliau skaito paskaitas mokyklose ir policijos nuovadose, siekdamas didinti supratimą apie šį sindromą. Galiausiai 2019 m. karalienė jam įteikia Britanijos imperijos ordiną. Po apdovanojimo įteikimo Holirudhauso rūmuose Džonas parodo medalį savo mamai ir paaiškina, kodėl nepakvietė jos į ceremoniją. Mama atsiprašo, kad jaunystėje būdavo su juo per griežta.

2023 m. Džonas kartu su Notingamo universiteto tyrėjais išbando gydymo prietaisą – talamuso giluminį smegenų stimuliatorių, kuris pakankamai sumažina jo tikus, kad jis galėtų išbūti visiškai tyliai per visą apsilankymą bibliotekoje. Grįždamas namo traukiniu užmezga pokalbį su moterimi ir taip parodo augantį savo pasitikėjimą savimi.

Filmas baigiasi kadrais su tikruoju Džonu Deividsonu, apie kurį buvo sukurti keli BBC dokumentiniai filmai, pradedant „John's Not Mad“. Taip pat pateikiamu prierašas, pabrėžiantis visuomenės informuotumo svarbą kontroliuojant Tureto sindromą.
## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Robert Aramayo – *John Davidson*
** Scott Ellis Watson – jaunas *John*
* Maxine Peake – *Dottie Achenbach*
* Shirley Henderson – *Heather Davidson*
* Peter Mullan – *Tommy Trotter*
* David Carlyle – *Chris Achenbach*
* Steven Cree – *David Davidson*
* Francesco Piacentini-Smith – *Murray Achenbach*
** Jamie McAllistar – jaunas *Murray*
* Ethan Stewart – *William Davidson*
* Paul Donnelly – *Billy Dean*
* Douglas Rankine – *Colin Hargreaves*
* Adam McNamara – *MacCullen*
* Chris Dixon – *James*
* Anthony Capaldi – *Andy*
* Andrea Bisset – *Lucy*
* Gordon Peaston – *Spalding*
* Christina Modestou – *Alison*
* Christina Ashford – Elžbieta II
## Filmo gamyba
2024 m. rugpjūčio 27 d. buvo paskelbta, kad Deividsono vaidmenį atliks Robert Aramayo, o lapkričio 6 d. – kad Tomio vaidmenį atliks Peter Mullan.

Režisierius Kirk Jones vėliau pripažino, kad Aramayo pasirinko vaidmeniui be atrankos. „Labai anksti supratau, kad Robert puikiai tinka šiam vaidmeniui“, – sakė režisierius. „Kadangi finansavimas buvo suorganizuotas tam tikru būdu, galėjau jį pasirinkti neprivalėdamas to sprendimo pateisinti ar prašyti kitų leidimo – tai yra gryniausias būdas atrinkti aktorius filmui. Taip ir turėtų būti daroma. Daugelis nustemba, kai sakau, kad niekada neprašiau jo atlikti sceninio bandymo. Niekada neprašiau jo dalyvauti atrankoje, ir tai gana neįprasta. Priežastis buvo ta, kad žinojau: jei jis dalyvautų atrankoje, tai būtų buvę ne kas kita, kaip Džono Deividsono imitacija.“

Aramayo tris mėnesius praleido su Deividsonu pastarojo gimtajame Galašilso miestelyje, mokydamasis visko, ką galėjo, apie Deividsono gyvenimą. Taip pat dalyvavo įvairiuose „Zoom“ pokalbiuose su kitais žmonėmis, turinčiais Tureto sindromą.

Pagrindiniai filmavimo darbai vyko Glazge ir jo apylinkėse 2024 m. liepos bei rugpjūčio mėnesiais.

## Atsiliepimai

### Kritikai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 100% iš 38 kritikų atsiliepimų yra teigiami. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 13 kritikų, filmui skyrė 72 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad filmas sulaukė „daugiausia teigiamų“ vertinimų.

Premjeros metu filmas sulaukė teigiamų atsiliepimų dėl savo žmogiško tono ir išskirtinio pagrindinio aktoriaus pasirodymo. „Variety“ gyrė Aramayo vaidybą kaip „nepriekaištingą“ ir apibūdino filmo balansą tarp nuoširdumo ir subtilaus humoro. „The Guardian“ pavadino jį „juokingu, energingu ir kupinu širdies“, pabrėždamas, kad filmas vengia perdėto sentimentalumo vaizduodamas Tureto sindromą. „Financial Times“ apžvalgoje taip pat pastebėta, kad filmas „yra ir rimtas, ir žaismingas“, pagiriant jo santūrią toninę pusiausvyrą.

### Apdovanojimai

## Nuorodos
* 
* 
* 

## Išnašos