open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos aviacijos muziejus

**Lietuvos aviacijos muziejus** – Kauno pietinėje dalyje, Aleksote, (Veiverių gt. 132) įsikūręs muziejus. Muziejaus steigėjas – Lietuvos Respublikos kultūros ministerija.

## Istorija
Lietuvos aviatoriai 1971 m. pradėjo kurti visuomeninį Sportinės aviacijos muziejų, atidarytą 1983 m. Jo pagrindu Lietuvos kultūros ministerija 1990 m. vasario 19 d. įsteigė Lietuvos technikos muziejų. 1995 m. vasario 1 d. muziejus pavadintas *Lietuvos aviacijos muziejumi*.

Nuo 1991 m. Stepono Dariaus ir Stasio Girėno gimtosios sodybos Žemaitijoje tapo Lietuvos aviacijos muziejaus padaliniais, papildytais Žemaitijos etnografiniais eksponatais.

## Muziejus

Lietuvos aviacijos muziejuje kaupiami su aviacijos tematika susiję eksponatai, kurių surinkta beveik 20 tūkstančių. Iš jų daugiau nei 40 skraidymo aparatų. Didelių gabaritų orlaiviai bei priešgaisrinės gelbėjimo tarnybos technika eksponuojama 2 ha ploto atviroje lauko aikštelėje. Muziejuje eksponuojama Lituanicos kopija, lietuviški ir Lietuvoje naudoti sklandytuvai, B.Oškinio sklandytuvų kolekcija. Lankytojai gali apžiūrėti Lietuvoje naudotus sportinius lėktuvus, Lietuvos ir Lenkijos karinių oro pajėgų lėktuvus, sraigtasparnius, aviacinių variklių kolekciją, lėktuvų modelius, akrobatinį lėktuvą JAK-50, pasėdėti lėktuvo An-2 ir sraigtasparnio Mi-8 treniruoklių kabinose. Muziejuje įrengta simbolinė S.Dariaus ir S.Girėno kripta, Lietuvos karo aviacijos vado A.Gustaičio atminimo kambarys.

Muziejaus konferencijų salėje vyksta paskaitos, susitikimai, demonstruojami videofilmai aviacine tematika. 2010 m. rugsėjo 29 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Lietuvos aviacijos muziejui perduoti Lietuvos karinėms oro pajėgoms priklausę  transporto lėktuvas AN-26B ir mokomasis lėktuvas L-39C.

Šalia muziejaus pastatytame Aviatorių memoriale minimi istoriniai įvykiai, pagerbiamas Lietuvos aviatorių atminimas. Lietuvos aviacijos muziejus leidžia aviacijos metraštį „Plieno sparnai“. Muziejus yra aviacijos istorijos tyrimų koordinacinis centras Lietuvoje.

## Galerija

File:Antonov An-24.jpg|Buvęs Lietuvos karinių oro pajėgų lėktuvas An-24 Lietuvos aviacijos muziejuje.
File:LT LY-HBQ.jpg|Buvęs Valstybės sienos apsaugos tarnybos sraigtasparnis Ka-26 Lietuvos aviacijos muziejuje.
File:Aero L-29.jpg|Lietuvos aviacijos muziejaus eksponatas - reaktyvinis lėktuvas Aero L-29.
File:An-2 Kaunas.jpg|Lietuvos aviacijos muziejaus eksponatas - biplanas An-2.
File:LAM 2008-09 Mig-21.jpg|MiG-21
File:Lithuanian glider BrO-18 Boružė by Br.Oškinis, 1975.jpg|Sklandytuvas BrO-18 „Boružė“, 1975. Sukūrimo metu buvo mažiausias pasaulyje.
}}


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuvos aviacijos muziejaus tinklalapis
1936 m. vasaros olimpinės žaidynės

**1936 m. vasaros olimpinės žaidynės** (), oficialiai **XI vasaros olimpinės žaidynės** () – tarptautinės sporto varžybos, vykusios 1936 m. rugpjūčio 1–16 d. Berlyne, nacistinėje Vokietijoje. Pagrindinis žaidynių stadionas – Berlyno olimpinis stadionas. Tarptautinio olimpinio komiteto susitikimas, kuriame įvyko sprendimas išrinkti Berlyną vyko 1931 m., likus dvejiems metams iki nacių įsigalėjimo Vokietijoje. Nacistinio judėjimo lyderis Adolfas Hitleris skyrė didelį dėmesį olimpiadai: jis oficialiai paskelbė žaidynių atidarymą, vykdė miesto „apsivalymo“ programą iki olimpiados pradžios (uždarinėjo čigonus specialiose stovyklose ir t. t.). Dėl teisės surengti žaidynes Berlynas varžėsi su Barselona. Lietuva nebuvo pakviesta dalyvauti žaidynėse dėl principingos Lietuvos pozicijos Kauno procese teisiant Klaipėdos krašto nacius.

## Sporto šakos

* Boksas
* Buriavimas
* Dviračių sportas
* Fechtavimas
* Futbolas
* Gimnastika
* Imtynės
* Irklavimas
* Jojimas
* Baidarių ir kanojų irklavimas
* Krepšinis
* Lengvoji atletika
* Šiuolaikinė penkiakovė
* Šuoliai į vandenį
* Plaukimas
* Polas
* Rankinis
* Sunkioji atletika
* Šaudymas
* Vandensvydis
* Žolės riedulys

Žaidynėse pirmą kartą oficialiai vyko krepšinio, kanojų sporto ir rankinio varžybos, rengtos lauko aikštėse. Po šios olimpiados rankinis buvo pašalintas iš olimpinės programos iki 1972 m. vasaros olimpinių žaidynių. Po pertraukos olimpiadoje vėl vyko polo varžybos, tačiau vėliau vykusiose olimpiadose jos daugiau neberengtos.

Demonstracinės sporto šakos:
* Menai
* Beisbolas
* Lėktuvų sportas

## Dalyvaujančios šalys

Olimpinėse žaidynėse išviso dalyvavo sportininkai iš 49 šalių. Šešioms šalims tai buvo pirmosios žaidynės: Afganistanui, Bermudai, Bolivijai, Kosta Rikai, Lichtenšteinui ir Peru. Žaidynes boikotavo Ispanija.

## Šaltiniai
Sarumanas

**Sarumanas** – Dž. R. R. Tolkino trilogijos Žiedų valdovas ir knygos Hobitas veikėjas.

Sarumanas buvo siųstas Valarų, kad padėtų žmonėms, tačiau jis pasidavė goduliui ir savanaudiškumui, todėl užėmė Izengardo tvirtovę ir pradėjo kurti kėslus, kaip gauti Galios Žiedą. Sarumanas klasta gavo vieną iš Palantirų – Reginčiųjų Akmenų. Naudodamasis juo, burtininkas galėjo matyti pro bet kurį kitą Regintįjį Akmenį.

Kai tik atkeliavo į Ardą (Žemę), Sarumanas buvo Gendalfo mokytoju, tačiau vėliau, kai pasidavė blogiui, jiedu tapo priešais. Kai Sarumanas pradėjo ruoštis karui, subūrė orkų ir vargų (milžiniškų vilkų) armiją. Baigiantis karui, Medžiabarzdis ir kiti Entai nusprendė kovoti prieš Sarumaną, nes šis kirto Fangorno miško medžius savo kalvėms kūrenti. Entai sugriovė netoli Izengardo buvusią užtvanką, taip sunaikindami didžiules orkų ordas ir įkalindami Sarumaną bokšte.

## Išnašos
Bytautė Pajėdienė

**Bytautė Irena Jakštaitė-Pajėdienė** (1929 m. rugsėjo 30 d. Mažeikiuose – 2015 m. lapkričio 3 d.) – Lietuvos krepšininkė, sporto žurnalistė, dokumentinio kino režisierė, kronikos redaktorė.

## Biografija
1948 m. vasarą su Telšių merginų krepšinio komanda respublikinėje moksleivių spartakiadoje tapo čempione. 1948–1953 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. 1951–1958 m. žaidė Lietuvos moterų krepšinio rinktinėje.

1953–1956 m. vaikų žurnalo „Žvaigždutė“, laikraščio „Sportas“ literatūrinė darbuotoja. Nuo 1956 m. Lietuvos kino studijos literatūros konsultantė, 1958–1967 m. kino kronikos „Tarybų Lietuva“ redaktorė, 1967–1991 m. vyriausioji redaktorė, nuo 1965 m. dokumentinių filmų režisierė. Lietuvos kinematografininkų sąjungos narė. 1995 m. su Vilniaus krepšininkėmis-veteranėmis įkūrė klubą „Kamanė“. Palaidota Saulės kapinėse.

## Filmografija
Kino studijoje įgijo režisierės specialybę – nuo 1965 m. kūrė autorines juostas. Beveik penkis dešimtmečius rašė įvykių ir žmonių gyvenimo metraštį, sukūrė per 20 dokumentinių filmų, 300 kino žurnalų, keliasdešimties scenarijų autorė.

B. Pajėdienės filmų problematika – sovietinis žmogus ir jo darbas. Tai dažniausiai apybraižos apie gamybos veteranus, darbininkus, daug dėmesio skyrė moterų darbo, lygiateisiškumo problemoms, kūrė menininkų portretus. Pateikė ne vieną filmą apie krepšinio žmones: „Krepšinis, krepšinis“, „Atsiplėšti nuo žemės“, kino žurnalas „Nr. 13“ ir kt. Jos kūrybiniai darbai sulaukė keleto apdovanojimų Pabaltijo ir Sovietų Sąjungos filmų festivaliuose.

## Įvertinimas
* 1966 m. Pabaltijo kino festivalis, prizas už geriausią scenarijų
* 1971 m. Tbilisio kino festivalis, prizas už geriausią kino žurnalą
* 1976 m. Sverdlovsko kino festivalis, prizas už kino filmą „Laurų skonis“
* 1979 m. LSSR nusipelniusi kultūros veikėja
* 1982 m. sportinių filmų festivalis, prizas už filmą „Atsiplėšti nuo žemės“
* 2009 m. KKSD aukso medalis, už nuopelnus Lietuvos sportui 

## Šaltiniai
Sauserių senosios kapinės

**Sauserių (Grabšyčių) senosios kapinės**, vadinamos *Maro kapeliais* (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas registro kodas - L563) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Sauseriuose (Kūlupėnų seniūnija), 0,6 km į šiaurės rytus nuo Minijos ir Salanto santakos, Salanto kairiajame krante.

## Vieta
Įrengtos slėnio terasoje. Netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 42 m ilgio ir 38 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, įdubęs, žemėja į rytų pusę. Kapines juosia 0,4-1 m aukščio žemių ir akmenų pylimas, kurioje išorinėje pusėje yra 40 cm pločio griovys. Rytų pusėje aptvare paliktas tarpas per 1 m pločio tarpas – buvusių vartų vieta. Palei pylimą ir kapinėse auga medžiai. Prie įėjimo medyje įkelta koplytėlė. Į pietus nuo kapinių stovi gelžbetoninis archeologijos paminklo anotacinio ženklo stovas. Aplinkui yra Sauserių kapinynas.

### Koplytėlė
Medinė, stačiakampė, plokščia, vienos kamarėlės, dvišlaičiu stogeliu. Iš priekio įstiklinta, langelį šonuose rėmina profiliuotos puskolonės. Viduje yra Rūpintojėlio skulptūra.

## Istorija

Kapinės įrengtos XVI a. bendro naudojimo ganyklose. Jose buvo laidojami Grabšyčių kaimo ir Grabšyčių palivarko valstiečiai. Pradėjus mirusiuosius laidoti Kartenos parapijos kapinėse, XIX-XX a. pradžioje čia buvo pakasami savižudžiai, skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Po Lietuvos žemės reformos kapinės atsidūrė Grabšyčių palivarko valdose įkurto Sauserių kaimo teritorijoje. 

Jose nuo seno stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, o medyje prie įėjimo XX a. pirmoje pusėje tebekapojo koplytėlė. Paskutinysis kryžius buvo pastatytas 1814 m. Vėliau kryžiai ir koplytėlė sunyko. 1990 m. vietos gyventojai padarė naują koplytėlę su Rūpintojėlio skulptūra.  

1935 m. kapines kaip kultūros paveldo objektą išaiškino Stropelių pradžios mokyklos vedėjas Stasys Vilkys. 1972 m. jos paskelbtos respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (numeris AR513). 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (registro kodas L563), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.   

### Tyrimai
1969 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1971 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro archeologai (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), o 1995 m. – istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė, 2009 m. – Julius Kanarskas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Tintelių II senosios kapinės

**Tintelių II senosios kapinės**, vadinamos **Markapais** (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas - , senas registro kodas - L558) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Tinteliuose (Kūlupėnų seniūnija), 0,18 km į rytus nuo kelio Kretinga-Salantai, Kūlupio kairiajame krante.

## Vieta
Įrengtos aukštumos šlaite. Netaisyklingo stačiakampio plano, 71 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 35 m pločio ties viduriu. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, banguotas, žemėja į vakarų pusę. Vakarų pakraštyje kyšo viena eile išsidėstę akmenys, kurie ženklina buvusio akmenų aptvaro vietą. Kapinių šiaurinis galas nukasta eksploatuojant šalia esantį žvyro karjerą. Rytų pakraštyje stovėjo 2 nedideli mediniai kryžiai, kurie išvirtę.

Teritorijos plotas 0,24 ha, perimetras – 213 m. 

## Istorija
Pasakojama, kad šioje kapinėse seniau buvo laidojami Nasrėnų ir Tintelių kaimų gyventojai. Daug jų čia palaidota XVIII a. pradžioje siautėjusios maro epidemijos metu, todėl kapinės vadinamos Markapiais. Pradėjus mirusiuosius laidoti Kalnalio bažnyčios kapinėse, nuo XIX a. jos nebenaudojamos.

Seniau vietos gyventojai saugojosi kapinių: nekasė jose duobių, nearė šalia žemės, statė kapinėse ąžuolinius kryžius. 1985 m. šiaurinė jų dalis nukasta, duobėse buvo rasta žmonių griaučių, kuriuos darbininkai čia pat užkasė.

1972 m. kapinės (senkapis) registruotos vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše (AV520), iš kurio 1984 m. išbrauktos kaip ne archeologijos objektas. 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L563), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.   

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Si-Satčanalajus

**Si-Satčanalajaus istorinis miestas** () – istorinio miesto liekanos šiaurės Tailande. Istorinio miesto griuvėsiai yra ant Jomo upės kranto, 7 km į pietus nuo šiuolaikinio to paties pavadinimo miesto. Miestas buvo pastatytas XIII a., kai netoliese esantis Sukotajaus buvo Siamo sostinė. Si-Satčanalajaus parko teritorijoje yra khmerų gyvenvietės Čaliengo liekanos.

Visa parko teritorija užima 213 km² ir joje yra 278 senovinių šventyklų ir pagodų liekanos. Pako teritorijoje dar yra keturi kriokliai ir du urvai.

Ajutajos karalystė laikais Si-Satčanalajus buvo pervadintas į Savankuloką. XIV-XVII a. miestas buvo keramikos gamybos centru. Šio regiono molio dirbiniai garsėjo visoje pietryčių Azijoje. XVIII a. Mianmaro armija miestą sugriovė.

1961 m. miesto liekanos buvo paskelbtos saugoma teritorija, o 1976 m. pradėti restauravimo darbai. 1988 m. liepą istorinis parkas buvo oficialiai atidarytas lankytojams. 1991 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Įžymiausios vietos
* Vat Čanglomo (Wat Chang Lom) šventykla. Centrinė miesto šventykla pastatyta 1286 m. yra stačiakampio formos. Šventyklos centre yra Ceilono architektūrai būdinga stūpa, į kurią kyla laiptai (laiptai simbolizuoja kelią tarp dangaus ir žemės), pagal perimetrą išdėstytos 39 dramblio skulptūros. Šios šventyklos vardas reiškia „Apsupta dramblių“.
* Vat Čedi Četaejo (Wat Chedi Chet Thaeo) šventykla. Šios šventyklos centre yra lotoso žiedo formos stūpa. Kitos mažesnės stūpos išdėstytos netoliese, kai kurios jų su Budos atvaizdais.
* Vat Nangfajos (Wat Nang Phaya) šventykla.
* Vat Fraširatana Mahatato (Wat Phra Sri Rattana Mahathat) šventykla.

## Galerija

Vaizdas:Lotusbudwchetthaeo0408.jpg|Vat Čedi Četaejo (Wat Chedi Chet Thaeo) šventykla.
Vaizdas:Buddha sukhothainagbrok.jpg|Vat Čedi Četaejo šventyklos stūpa su Budos atvaizdu.
Vaizdas:Watpsrattanamahathat.jpg|Vat Fraširatana Mahatato (Wat Phra Sri Rattana Mahathat) šventykla.


## Išnašos

## Nuorodos
* UNESCO oficialus puslapis
* Si-Satčanalajaus istorinis parkas
Johan Reinholdz

**Johanas Reinholcas** (*Johan Reinholdz*, g. 1980 m. birželio 30 d.) – švedų muzikantas, grupių „Andromeda“ ir „Skyfire“ gitaristas.

## Diskografija
### Andromeda
* *[[Extension of the Wish]]* (2001)
* *[[II=I (Two Is One)]]* (2003)
* *[[Final Extension]]* (2004)
* *[[Chimera]]* (2006)
* *[[Playing Off The Board]]* (2007)
* *[[The Immunity Zone]]* (2008)

### Skyfire
* *[[Fractal]]* (2009)
* *[[Esoteric]]* (2009)

### Opus Atlantica
* *[[Opus Atlantica (albumas)|Opus Atlantica]]* (2002)

### Nonexist
* *[[Deus Deceptor]]* (2002)

## Nuorodos
Germanas Titovas

**Germanas Titovas** (,  1935 m. rugsėjo 11 d. Altajaus krašte – 2000 m. rugsėjo 20 d. Maskvoje) – tarybinis kosmonautas, ketvirtasis Žemės žmogus, skridęs į kosmosą. Tarybų Sąjungos didvyris. Generolas pulkininkas.

## Biografija

1953 m. baigė Nalobichos kaimo vidurinę mokyklą, 1955 m. – Kustanajaus karinės aviacijos pirminio lakūnų parengimo mokyklą, o 1957 m. – Novosibirsko karo lakūnų mokyklą. Tarnavo karinėse oro pajėgose Leningrade.

Nuo 1960 m. – kosmonautų būrio narys. Buvo pirmojo kosmonauto J.Gagarino skrydžio dubleris.

1961 m. rugpjūčio 6-7 d. kosminiu laivu „Vostok-2“ majoras G. Titovas per 25 valandas ir 18 minučių 17 kartų apskrido Žemę, nuskridęs virš 700 tūkstančių kilometrų ir sėkmingai nusileido Saratovo srityje.

Skrydžio metu G. Titovui dar nebuvo sukakę 26 metai. Jis iki šiol yra jauniausias į kosmosą skridęs žmogus.

1972–1973 m. dirbo TSRS Gynybos ministerijos Karinės paskirties kosminių aparatų valdymo centro viršininko pavaduotoju, vėliau iki 1991 m. buvo TSRS Gynybos ministerijos Vyriausiosios kosmoso valdybos viršininko pavaduotojas.

Išėjęs į atsargą vadovavo Rusijos kosmonautikos federacijai.

1962–1970 m. G.Titovas buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1995–2000 m. – Rusijos Valstybės Dūmos deputatas nuo Komunistų partijos.

Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.

G. Titovo vardu pavadintas krateris Mėnulyje, Rusijos karinių kosmoso pajėgų bandymų centras, licėjus Maskvos srities Krasnoznamensko mieste, sala Tonkino įlankoje, Barnaulo oro uostas bei aviakompanijos „Aeroflot“ keleivinis lėktuvas А-320.

## Nuorodos
* Germanas Titovas („Skraiduolis“)
* Antrasis. Germanas Titovas Rusijos TV dokumentinis filmas

## Šaltiniai
Tintelių senosios kapinės

**Tintelių senosios kapinės**, vadinamos **Švedkapiu** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Tinteliuose (Kūlupėnų seniūnija), kelio Kretinga-Salantai kairėje pusėje, Kūlupio kairiajame krante.

## Vieta
Įrengtos slėnio pakilumoje. Stačiakampio plano, 32 m ilgio šiaurės - pietų kryptimi, 17–19 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius lygus, su nežymiu nuolydžiu į vakarus, apaugęs žole. Kapines iš šiaurės, vakarų ir pietų pusių juosia stambūs lauko rieduliai, o pietų ir rytų pakraščiuose auga pavieniai medžiai. Šiaurės rytų dalyje po aukštais medžiais stovi koplyčia. Priešais koplyčią yra kryžiaus pavidalo anotacinis kapinių ženklas.

Teritorijos plotas 0,06 ha, perimetras – 107 m. 

### Koplyčia

Tinkuoto mūro, stačiakampė stačiasienė, vienanavė, su vienvėrėmis, iki pusės įstiklintomis durimis. Frontonas aukštas, lygiašonio trikampio pavidalo, su arkine niša, stogas trišlaitis, apskardintas. Koplyčioje yra medinė, polichrominė Švč. Mergelės Marijos skulptūra, o frontono nišoje – žmogaus ūgio Kristaus, nešančio kryžių, skulptūra. 

## Istorija
Kapines vietos gyventojai vadina *Švedkapiu* ir pasakoja, kad jose buvę palaidoti švedų kariai, žuvę XVII-XVIII a. kovose su Lietuvos kariuomene.

Šalia kapinių XIX a. įsikūrė Tintelių palivarkas, kurio savininkai XIX a. II pusėje pastatė koplyčią. Tiesinant kelią Kretinga-Salantai, rytinė kapinių dalis atsidūrė po važiuojamąja dalimi. 

1972–1984 m. kapinės – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV519). Nuo 1971 m. Kristaus, nešančio kryžių, skulptūra – registrinis kultūros paveldo objektas.

### Tyrimai
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1981 m. – Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 1999 ir 2010 m. – Julius Kanarskas.

## Šaltiniai

* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. - Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976
Bengalų kalendorius

**Bengalų kalendorius** () – Saulės kalendorius, naudojamas Bangladeše ir kai kuriose Indijos valstijose (Vakarų Bengalija, Asamas, Tripūra).

Metų pradžia yra balandžio 14 d. Bangladeše ir balandžio 15 d. Indijoje. Nuo įprasto Grigaliaus kalendoriaus bengalų kalnedorius „atsilieka“ 593–594 metais. T. y. 2010 m. atitinka 1416 metus pagal bengalų kalendorių.

## Savybės

Kalendoriaus atsiradimas siejamas su senovės valdovu Šošangko, kuris Bengalijoje valdė apie 590–625 m. Galutinai kalendorius susiformavo 1585 m. valdant Mogolų padišachui Akbarui Didžiajam.

Bengalų kalendoriuje yra šeši metų laikai, kiekviename jų – po du mėnesius. Savaitėje – septynios dienos, kurių pavadinimai susiję su dangaus objektais.

## Nuorodos
Elba

**Elba** () − sala Italijoje, Toskanos regione, tarp Ligūrijos ir Tirėnų jūrų, 20 km nuo Piombino miesto ir apie 35 km į rytus nuo Korsikos salos. Trečia pagal dydį sala Italijoje − po Sicilijos ir Sardinijos.

Salos plotas 224 km², gyventojų − 32 tūkst., pakrantės ilgis − 147 km. Aukščiausias salos taškas − Monte Kapanės (*Monte Capanne*) kalnas, iškilęs 1019 m virš jūros lygio, nuo kurio atsiveria nuostabūs vaizdai: galima pamatyti Korsikos, Montekristo ir Pianozo salas.

Elbos saloje bei kitose Toskanos salose (Gorgonoje, Kaprajoje, Pianozoje, Montekriste, Džilije ir Džianutryje) įkurtas Toskanos salyno nacionalinis parkas.

Elbos sala nuo seno garsėja savo grožiu ir gamtos įvairove. Sala išgarsėjo po to, kai 1814 m. pralaimėjęs karą su Šeštąja antiprancūziškąja koalicija į ją buvo ištremtas Napoleonas Bonapartas. Išbuvęs Elbos salos tremtyje devynis mėnesius, Napoleonas 1815 m. vasario 26 d. grįžo į Prancūziją. Viduržemio jūroje tik Elbos saloje yra 1000 m aukščio granitiniai kalnai ir įdomiausios mineralų zonos Europoje. Saloje švelnus klimatas, dominuoja saulėtos dienos.

Salos kraštovaizdis labai įvairus. Vakarinėje pakrantėje driekiasi smėlio paplūdimiai, tinkantys visoms vandens sporto rūšims, o salos kalvų šlaitai apaugę alyvmedžių giraitėmis ir vešliais vynuogynais. Vynuogės, auginamos šiame regione, yra tinkamos ne vienos ypatingo vyno rūšies gamybai. Kai kurie Elbos vynai yra pažymėti DOC (*denominazione de origine controllata*) kategorija, kuri užtikrina aukščiausią vyno kokybę.

## Legenda
Viena sena legenda apie Elbos ir kitų Toskanos salų atsiradimą pasakoja: grožio deivė Venera keliavo debesimis ir pametė savo nuostabius karolius su 6 akmenukais. Iš į jūrą nukritusių akmenukų iškilo 6 salos. Didžiausias ir gražiausias akmenukas suformavo Elbą.

## Nuorodos

* Elbos sala (anglų, italų ir vokiečių k.)
* Informacija apie keltus į Elbos salą
Liemuo (architektūra)

**Liemuo** arba **fustas** – vertikalioji kolonos arba puskolonės dalis tarp bazės arba pamato ir kapitelio. 

## Konstrukcija
Liemuo būna monolitinis arba sudarytas iš kaiščiais sujungtų būgnų, tiesus, siaurėjantis į viršų (kartais – į apačią), su entaze (nežymus kolonos liemens pastorinimas, siekiant pašalinti optinę lygaus liemens įgaubtumo iliuziją). Liemens paviršius būna lygus, puoštas raižiniais (senovės Egipte), kaneliūromis (antikinėje architektūroje), polichromine tapyba, mozaika, reljefais (romaniniuose pastatuose), profiliuotas (Renesanso laikotarpiu), spiralės formos (baroke). Klasicizmo kolonų liemuo darytas pagal antikos pavyzdžius. 

Vaizdas:Stoa in Athens.jpg|Rekonstruota antikinė kolonada Atėnuose
Vaizdas:Column Kom Ombo.JPG|Kom Ombo raižyta kolona, Egiptas
Vaizdas:Reichsgerichtsgebauede - frontal.jpg|Teismo pastato Leipcige kolonos su entaze
Vaizdas:ATT SA old.JPG|Sraigtinis kolonos liemuo. San Antonijus, Teksaso valstija


## Šaltiniai
Čonoso salynas

**Čonoso salynas** () – salų grupė Ramiajame vandenyne, prie vakarinių Pietų Amerikos krantų (atskirta Morelados sąsiauriu), Čilės salyno dalis. Driekiasi tarp Čilojės salos šiaurėje ir Taitao pusiasalio pietuose. Priklauso Čilei, Aiseno regionui. Yra apie 1000 salų, kurių bendras plotas apie 11 000 km².

Didesnės salos:
* Melčoras (864 km²)
* Benchaminas (618 km²)
* Traigenas (520 km²)
* Riveras (452 km²)
* Džeimso sala (388 km²)
* Viktorijos sala (354 km²)
* Kuptana (320 km²)

Paviršius kalnuotas (didžiausias aukštis 1660 m), apaugęs mišriaisiais visžaliais miškais. Šiaurinėje salyno dalyje yra Gvaitekaso salų ir Gvamblino salos nacionaliniai parkai.

Salynas gyvenamas labai retai, pagrindinė gyvenvietė – Melinka (Asensjono sala, Gvaitekaso salos). Iki XVIII a. vid. šiose salose gyveno indėnai čonai.

## Šaltiniai
Teidės nacionalinis parkas

**Teidės nacionalinis parkas** () – parkas Tenerifės saloje, Ispanijoje. Įsikūręs aplink Teidės ugnikalnį, kuris yra aukščiausia vieta Atlanto vandenyne. Nacionaliniu parku paskelbtas 1954 m. sausio 22 d. ir tai yra vienas seniausių nacionalinių parkų Ispanijoje. Šis parkas yra didžiausias nacionalinis parkas šalyje. Į šio parko teritoriją taip pat įeina ir kitas ugnikalnis – Piko Viechas. Tai yra antra pagal aukštumą vieta Kanarų salose, iškilusi 3135 m virš jūros lygio.

2007 m. birželio 28 d. parkas buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Nuo 2007 m. galo ši vieta yra įtraukta į 12 Ispanijos lobių. Kalno papėdėje taip pat yra Teidės observatorija.

Teidė yra lankomiausias parkas Ispanijoje. 2010 m. Teidė tapo lankomiausiu Europoje ir antru pagal lankomumą pasaulyje parku.

Parke buvo filmuojami tokie filmai kaip Titanų susidūrimas, Milijonas metų pr. m. e. ir kt.
Liemuo (dendrologija)

**Liemuo** – pagrindinė medžio stiebo dalis nuo šaknies kaklelio iki viršūnės. 

Liemuo pamažu laibėja viršūnės link. Dažniausiai viršutinė liemens riba yra neaiški, nes sunku nustatyti, kuri medžio vainiko šaka yra pagrindinio stiebo tąsa. Aiškiausiai liemuo išreikštas kai kurių spygliuočių, pvz., eglės, kėnio, maumedžio. Apatinė medžio liemens dalis, neturinti šakų, vadinama kamienu. 

## Šaltiniai
Liemuo

**Liemuo** gali būti:
* Liemuo (anatomija) – stuburinių gyvūnų kūno dalis;
* Liemuo (dendrologija) – medžio pagrindinis stiebas; 
* Liemuo (architektūra) – kolonos dalis.
Aja Napa

**Ãja Napà**  () – kurortas rytiniame Kipre. Išvystytas turizmas. Yra vienuolynas, keli muziejai.

## Sportas
* AO Agía Nápa (futbolas)

## Šaltiniai
Derinija

**Derinija** () – gyvenvietė rytiniame Kipre, 2 km į pietus nuo Famagustos, prie pat demarkacinės linijos su Šiaurės Kipru. Yra kultūros centras. Vyrauja žemės ūkis (ypač buvlių ir braškių auginimas).

## Istorija

Apie 1974 m. 75 proc. gyvenvietės okupavo turkai.

## Sportas
* Anagénnīsī Derýneia (futbolas)

## Šaltiniai
Liepsnojantis Baltijos kelias

**Liepsnojantis Baltijos kelias** () – Baltijos šalių tautinių judėjimų – Lietuvos Sąjūdžio, Estijos ir Latvijos liaudies frontų – 1991 m. rugpjūčio 23 d. suorganizuota akcija.

## Istorija
Liepsnojantis Baltijos kelias surengtas 1939 m. rugpjūčio 23 d. Molotovo–Ribentropo paktui pasmerkti, jo padarinių žlugimui 1990 m. atkūrus Baltijos šalių nepriklausomybę paminėti, atkurtų valstybių suverenitetui paremti. Surengtas 1989 m. Baltijos kelio pavyzdžiu, tik vietoj žmonių grandinės palei 650 km automagistralę Vilnius–Ryga–Talinas tam tikrais atstumais pavakare buvo uždegti laužai, nuo to kilo ir akcijos pavadinimas.

## Šaltiniai
Liemuo (anatomija)

**Liemuo** (, dažnai *Torsas*) – žmogaus ir daugumos stuburinių gyvūnų kūno ašinė dalis be galvos, kaklo, galūnių ir (gyvūnų) uodegos; žuvų – tarp galvos ir analinės angos). Žmogaus liemuo susideda iš krūtinės, pilvo, nugaros.

## Šaltiniai
Kiperunta

**Kiperunta** () – kaimas vakariniame Kipre, aukštai Troodo kalnuose.

## Istorija

Įkurta Bizantijos laikais.

## Sportas
* APEP Kyperoýnta (futbolas)

## Šaltiniai
Liepsnotoji gotika

**Liepsnotoji gotika** ( 'liepsnojantis') – architektūrinis stilius, vėlyvosios gotikos paskutinioji fazė Prancūzijos architektūroje. Lietuviškas terminas – **spindulinė gotika** arba spindulinis ***(gotikos) stilius.***

## Istorija
Liepsnotoji gotika plito XIV a. pabaigoje – XVI a. Pastatyta liepsnotosios gotikos puošnių sakralinių pastatų (Turo katedra, XV a., Vilniaus Šv. Onos bažnyčia), rotušių, rūmų (Ruane, XVI a.). Pastatams būdingas:
* ypatingas puošnumas, formų įmantrumas – sudėtingo piešinio masverkai, skliautų netektoniškos briaunos;
* gausus dekoras – reljefiški ornamentai, kreivos, vingiuotos liepsnos liežuvių pavidalo linijos, žuvies pūslės formos elementai, pleištinės arkos,
* konstrukcijos paprastumas – bažnyčiose atsisakyta triforų, vietoj sudėtingo skerspjūvio piliorių mūryti apskriti stulpai. 

## Šaltiniai
Jeroskipu

**Jeroskipu** () – miestelis vakarų Kipre, tuojau į pietryčius nuo Pafo, netoli Viduržemio jūros kranto. Garsėja bizantiška Šv. Paraskevos cerkve, yra liaudies meno muziejus.

## Sportas
* Atrómītos Geroskýpoy (futbolas)
* Geroskipou FC (moterys) – futbolo klubas; šio klubo moterų ekipa.

## Galerija

File:Yeroskipou EN.jpg|Trumpas Jeroskipu pristatymas ()
File:Geroskipou 2010-05-02 eastview.jpg|*Agia Paraskevi* bizantinė bažnyčia
File:Yeroskipos3.jpg|*Agia Paraskevi* bažnyčia


## Šaltiniai
Morfu

**Morfu** arba **Giuzeljurtas** (, ) – miestas šiaurinėje Kipro dalyje, Turkų Kipre. Citrusinių vaisių auginimo centras. Daug cerkvių, pašventintų Šv. Mamo garbei.

## Istorija

Gyvenvietę įkūrė spartiečiai. XX a. dauguma gyventojų buvo graikai, tačiau 1974 m. turkams okupavus miestą, graikai buvo priversti pasitraukti.

## Sportas
* Digenī́s Akrítas Mórfoy (futbolas)

## Šaltiniai
Katokopija

**Katokopija** arba **Ziumriutkiojus** (, ) – gyvenvietė šiaurės Kipre (Turkų Kipre), 7 km į rytus nuo Morfu.

## Sportas
* Doxa Katōkopia (futbolas)

## Šaltiniai
Lakatamija

**Lakatamija** () – miestas vidurio Kipre, pietinis Nikosijos priemiestis.

## Istorija

Iki XX a. vidurio mieste gyveno graikai ir turkai, vėliau ėmė vyrauti graikų bendruomenė.

## Sportas
* ÉN ThOÏ Lakatámia – futbolo klubas;
* Lakatamia FC – moterų futbolo klubas.
* Savivaldybės stadionas, kuris talpina 3,5 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė
* Kipro miestų asociacija
Peja

**Peja** () – miestelis vakarų Kipre, Akamo pusiasalio pietinėje dalyje, 12 km į šiaurę nuo Pafo. Yra rotušė, cerkvė. Netoliese yra Koralų įlanka.

## Sportas
* APOP Kinýras (futbolas)

## Šaltiniai
Izeo ežeras

**Izeo ežeras** (, ) – ežeras šiaurės Italijoje, Lombardijos Priešalpiuose, Lombardijos regione, Bergamo ir Brešos provincijose. Paviršiaus altitudė 185 metrai. Ežeras telkšo ledyniniame slėnyje (driekiasi iš šiaurės į pietus 25 km, plotis iki 5 km); iš pietinės pusės atitvertas moreninio pylimo. Gylis iki 250 m. Ežero viduryje yra Monte Izolos sala (plotas 13 km², aukštis iki 599 m, su koplyčia). Į pietus nuo jos yra mažytė San Paolo sala su pranciškonų vienuolyno griuvėsiais.

Per Izeo ežerą teka Po kairysis intakas Oljas. Ežero pakrantėse gausu turizmo ir poilsio centrų – Loverė, Izeo, Sarnikas, Sulcanas, Maronė. Turizmo sezonas trunka nuo gegužės iki rugsėjo. Jo metu vyksta daug renginių: buriavimo regatos, koncertai ir kiti renginiai. Kultivuojamos įvairios sporto šakos: plaukimas, burlenčių sportas, žvejyba, nardymas, buriavimas. Ežere veisiasi upėtakiai ir lydekos. Ežero pakrantėse gaminamas alyvuogių aliejus.

Romėnų laikais vadintas Sebino ežeru.

## Šaltiniai
Aradipu

**Aradipu** () – miestas Kipre, šiaurės rytinis Larnakos priemiestis. Pramonės centras.

## Istorija

Viduramžiais čia buvo karalienės Margaritos dvaras. Miestas įkurtas 1986 m.

## Sportas

### Futbolas
* Ermī́s Aradíppoy
* Omónoia Aradíppoy

## Šaltiniai
Achna

**Achna** arba **Diuzdžė** (, ) – gyvenvietė rytiniame Kipre, Turkų Kipre.

## Istorija

Iki 1974 m. Achnoje gyveno graikai, tačiau po turkų invazijos miestas nusiaubtas ir apleistas.

## Sportas
* Ethnikós Áchna (futbolas)
Kau Jajaus nacionalinis parkas

**Kau Jajaus nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės rytų Tailande, Nakhonratčasimos, Pračinburio ir Saraburio provincijose. Parkas įkurtas 1962 m. rugsėjo 18 d. 1984 m. parkas tapo ASEAN paveldu, o 2005 m. liepos 14 d. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Vieta
Parkas yra antras pagal dydį Tailande, užima 2168 km² plotą Nakhon Najoko (*Nakhon Nayok*), Pračinburio (*Prachin Buri*), Saraburio (*Saraburi*) apylinkėse ir Dongfajajeno kalnus, o pietvakariuose ribojasi su Korato plynaukšte. Parkas yra 100 km į pietvakarius nuo provincijos centro Nakonratčasimos.

## Flora ir fauna
Kau Jajaus nacionaliniame parke vyrauja mišrūs lapuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: Afzelia xylocarpa, stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), krausva (Lagerstroemia calyculata, Anogeissus acuminata, kvapioji vatika (Vatica odorata), Tailandinė šorėja, aukštoji hopėja (Hopea ferrea), Tetrameles nudiflora, Pterocymbium tinctorium , Nephelium hypoleucum ir kt. Parke gyvena: Azijinis dramblys, Indijos muntjakas, Indinis zambaras, Indokininis tigras, gaūras, ožka (Capricornis milneedwardsii), dygliatriušis, baltarankis gibonas, dvispalvė ratufa, palminis musangas ir kt.

## Lankytinos vietos
* Nangrongo (Nang Rong) ir Sarikos kriokliai ().
* Kongkaejo (Kong Kaeo), Fakluajmajo (Pha Kluai Mai), Hejohuvato (Heo Suwat) kriokliai.
* Hejonaroko (Heo Narok) krioklys ().


File:Haeo Suwat waterfall.JPG|Hejohuvato krioklys
KhaoYaiNationalPark-01.jpg|Atogrąžų džiunglės
Khaoyai 06.jpg|Azijiniai drambliai parke


## Išnašos

## Nuorodos
* UNESCO oficialus puslapis
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Asija

**Asija** arba ***Ašija***, ***Aša*** (), turkiškai ***Pašakiojus*** () – kaimas Kipre (Turkų Kipras), Mezaorijos slėnyje.

## Istorija

Asiją 1974 m. okupavo turkai. Tuo metu čia gyveno 3500 žmonių, buvo 2 parapijos (Šv. Jono ir Šv. Jurgio), 5 cerkvės (Šv. Jurgio, Šv. Jono, Šv. Teodoro, Šv. Spiridono ir Švč. Mergelės).

## Sportas
* Ethnikós Ássia (futbolas)

## Šaltiniai
Sotira

**Sotira** () – kaimas rytų Kipre, netoli Famagustos.

## Sportas
* Onī́silos Sōtī́ra (futbolas)
* Onisilos Sotira 2014 futbolo klubas.

## Šaltiniai
Famagusta

**Famagusta** arba ***Magusa, Gazimagusa*** (, ) – miestas rytų Kipre (Turkų Kipre), prie Viduržemio jūros; apskrities centras. Nuo 1974 m. tapo vienu svarbiausių turkų mažumos Kipre miestų.

## Ekonomika
Famagusta svarbus Šiaurės Kipro komercinis centras. Pagrindinės miesto ekonominės veiklos kryptys – turizmas, švietimas, statyba ir pramonės gamyba. Yra 47 ha laisvasis uostas, tai svarbiausias Šiaurės Kipro jūrų uostas kelionėms ir prekybai.

## Sportas

### Futbolas
* Anórthōsis Ammóchōstos
* Néa Salamís Ammóchōstos

## Šaltiniai
Paralimnis

**Paralimnis** () – miestas rytiniame Kipre; laikinasis Famagustos apygardos centras (po to kai 1974 m. buvo okupuota Famagusta). Išvystytas turizmas.

## Sportas
* ÉN Paralímni (futbolas)

## Šaltiniai
Kiuris (radiacija)

**Kiuris (Ci)** – ne SI sistemos vienetas radioaktyvumui matuoti. Pavadintas fizikės Marie Curie garbei. 1 Ci tai aktyvumas šaltinio, kuriame įvyksta 3,7 × 1010 skilimų per sekundę, t. y. Ci = 3,7 × 1010 Bq. Biologiniuose tyrimuose vartojami smulkesni vienetai: milikiuris (mCi) ir mikrokiuris (μCi).
Liepų kalnas

**Liepų kalnas, Didysis liepų kalnas** (, ltg *Līpukolns*) – kalnas Latvijos pietryčiuose, 30 km į pietryčius nuo Rėzeknės; aukščiausias Latgalos aukštumoje ir penktasis pagal aukštį Latvijoje.

## Geografija
Pasiekiamas keliu P55 Dagda – Rėzeknė, nuo Dubulių pasukus šiaurės rytų kryptimi, nuo kelio į Černikius – rytų kryptimi, už 450 m Kromonių miško proskynoje pasiekus miško keliuką, pasukus juo kairėn šiaurės vakarų kryptimi, už 100 m – keliuku vėl rytų kryptimi link Dzierkalių, dar už 400 m šiaurės kryptimi apie 400 m į kalną.

## Kalnas
Didžiausias aukštis 289,2 m, santykinis 55 m. Nuo antro pagal aukštį apylinkėje Dzierkalų kalno skiria 64 m gylio griova. Susidaręs iš moreninio priemolio, apaugęs mišriuoju mišku. Gamtos draustinis (42 ha). 

## Šaltiniai
Michèle Mouton

**Mišelė Muton** (; 1951 m. birželio 23 d. Grasas, Prancūzija) – buvusi prancūzų ralio pilotė. Tai viena sėkmingiausių ir žinomiausių visų laikų automobilių ralio vairuotoja, taip pat sėkmingiausia automobilių sporto asmenybė.

Ji buvo pirmoji (iki šiol vienintelė) moteris laimėjusi Pasaulio ralio čempionato etapą – 1981 m. Sanremo ralį. 1982 m. Pasaulio ralio čempionate ji buvo antra bendrojoje įskaitoje, nugalėjusi Portugalijos, Akropolio ir Brazilijos raliuose. Vairavusi Audi Quattro nesugebėjo įveikti Valterio Riolio, kuris pilotavo Opel Ascona 400.

1984 m. ji buvo pirmoji moteris laimėjusi Pikes Peak International Hill Climb lenktynes vykusias JAV. 1985 m. ji vėl laimėjo šias lenktynes pasiekdama lenktynių rekordą. 1986 m. M. Muton efektyviai baigė varžybas B grupėje, kai ši grupė buvo panaikinta. A grupės čempionate jau nebedalyvavo, nes troško kurti šeimą. Tačiau ji buvo pagrindinis asmuo organizuojant 1988 m. Čempionų lenktynes, skirtas Henri Taivonenui atminti.

Ji taip pat dalyvavo 1975 m. 24 valandų Le Mano lenktynėse, išskirtinėje moterų komandoje.

2000 m. Londono-Sidnėjaus maratone finišavo antroji, vairuodama Porsche 911. Jos šturmanu buvo 1993 m. nugalėtojas – Francisas Tuthilas. Pirmąją vietą užėmė jos buvęs komandos draugas Stigas Blūmkvistas.

2010 m. ji tapo pirmąja FIA Moterų ir autosporto komisijos prezidente. Lapkričio mėnesį, Čempionų lenktynėse, Diuseldorfe, Esprit arenoje, demonstruodama savo Audi Quattro apsivertė ant stogo. Mouton ir jos keleivis nenukentėjo.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

## Šaltiniai
Liesis (Vitaitis)

**Liesis** (, g. apie 1230 m. – m. prieš 1269 m.) – Lietuvos kunigaikštis.

## Biografija
Priskiriamas legendinei Palemono dinastijai, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vito, valdžiusio 1268-1269 m sūnus. Vienas keturių Lietuvos didžiojo kunigaikščio Traidenio (valdė 1269–1282 m.) brolių, minimų XIII a. Haličo–Voluinės metraštyje.

Neigiamą Traidenio įvaizdį sukūrę rusų metraštininkai jo brolių Baržos, Sirpučio, Liesio ir Svalkenio gyvenimą aprašo palankiai – šie buvo priėmę stačiatikių tikėjimą. Liesis su Barža ir Svalkeniu žuvo kovose su Voluinės kunigaikščiu Vasilka Romanovičiumi. 

## Šaltiniai
Romos Čijampino tarptautinis oro uostas

**Čijampino oro uostas** (it. *Ciampino–Aeroporto Internazionale G. B. Pastine*) – vienas iš trijų Italijos sostinės Romos oro uostų. Šis oro uostas yra apie 12 km nuo Romos centro, visai šalia Didžiojo žiedo jungties.

Čijampino oro uostas atidarytas 1916 m. ir šiuo metu yra vienas seniausių veikiančių oro uostų. Iki 1960 m. šis oro uostas buvo pagrindinis Romos oro uostas ir aptarnaudavo apie 2 milijonus žmonių per metus. Po Leonardo da Vinčio-Fiumičino oro uosto atidarymo Čijampinas aptarnauja užsakomuosius skrydžius. Taip pat į šį oro uostą skraidina mažų sąnaudų oro linijos Ryanair ir Wizz Air.

2013 m. oro uostas aptarnavo 4 749 251 keleivį.
Beliščė

**Beliščė** – miestas rytinėje Kroatijoje, Slavonijos regione, prie Dravos upės, pasienyje su Vengrija. Išvystyta medienos, metalo, chemijos pramonė.

## Sportas
* NK Belišće (futbolas)
Viterbo oro uostas

**Viterbo oro uostas** (it. *Aeroporto di Roma-Viterbo*) – vienas iš trijų Romos oro uostų. Jis yra nutolęs apie 80 km nuo Romos miesto. 

Viterbo oro uostas buvo atidarytas 1936 m. ir iš pradžių aptarnavo Italijos kariuomenę. 

2007 m. lapkričio 26 d. Italijos transporto ministras Alessandro Bianchi pranešė, kad Viterbo taps trečiuoju Romos oro uostu.

## Šaltiniai
Čakovecas

**Čakovecas** – miestas šiaurės Kroatijoje, 90 km į šiaurę nuo Zagrebo; Medžimurjės apskrities centras. Išvystyta medienos, metalo apdirbimo, elektrotechnikos, informacinių technologijų pramonė.

## Sportas

### Futbolas
* NK Čakovec
* NK Međimurje Čakovec
Vinkovcai

**Vinkovcai** – miestas rytų Kroatijoje, prie Bosuto upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta medienos, maisto, tekstilės, statybų, odos pramonė.

## Sportas
* HNK Cibalia Vinkovci (futbolo klubas)
* „Cibalia“ stadionas, kurio talpa 12 tūkst. žiūrovų.
Čornohora

**Čornohora** (, ) – aukščiausias Ukrainos Karpatų kalnagūbris, esantis rytinėje Poloninos Beskidų dalyje.

## Geografija
Pagrindinis kalnagūbris į ilgį driekiasi 40 km tarp Juodosios Tisos vakaruose ir Juodojo Čeremošo rytuose. Dalimi Čornohoros eina vandenskyra tarp Pruto ir Tisos. Vakarinė kalnagūbrio dalis su viršūne Petrosu (2020 m) yra Užkarpatėje. Šias dvi Čornohoros dalis skiria gili perėja (aukštis 1550 m). Vakarinė dalis gana raižyta (aukščių skirtumas apie 300 m), o rytų Čornohora – monolitiškas vientisas masyvas, kurio viršūnės virš 1900 m aukščio, dalis siekia ir 2000 m (Hoverla – 2061 m, Špicai – 1997 m, Guten Tomnatekas – 2018 m, Pop Ivanas – 2022 m), visos perėjos ne žemiau 1750 m.

Nuo pagrindinio kalnagūbrio į šonus eina šoniniai kalnagūbriai. Čornohoros šlaitai suraižyti siaurų iki 1000 m aukščio slėnių, kurie vietomis ir aukštesni. Čornohoros, skirtingai nei likusių Karpatų dalių, išvaizdą labiau paveikė ledynmetis. Tuo metu amžino sniego linija buvo 1300–1400 m aukštyje, ir vandens srautų ištakose buvo susidarę trumpi ledynai. Pruto slėnyje ledynas buvo apie 1000 m aukščio ir 6,5 km ilgio. Buvusio apledėjimo žymėmis yra:
* poledyniniai duburiai su stačiais, dažnai uoliniais šlaitas ir plačiu dugnu, kartais užpildyti ežerais ar durpynais;
* netolygus slėnių nuolydis (kai kur yra krioklių, pvz., Prute);
* šoninės ir galinės morenos.

## Augalija
Čornohoros šlaitai apaugę miškais. Šiauriniuose šlaituose paprastai auga bukai (iki 1300 m aukščio), aukščiau – eglės (iki 1600 m aukščio). Pietiniame šlaite irgi auga bukai, kurie ir sudaro miškų ribą. Aukščiau (iki 1800 m) yra poloninų (alpinių pievų) ir žolynų juosta, virš 1800 m – grynos poloninos, kurios siekia aukščiausias viršūnes, kai kur – akmenų laukai. Augalų tarpe daug endeminių rūšių.

## Gyventojai ir ekonomika
Vietiniai gyventojai yra huculai, daugiausia besiverčiantys gyvulininkyste (sezonas – 5 mėn.). Išvystytas turizmas.

Dirbama žemė užima apie 0,5% visos teritorijos, miškai – apie 70 %, šienaujamos pievos – 5 %, alpinės pievos ir ganyklos – 22 %.

Gamtos apsaugai po Pirmojo pasaulinio karo buvo įsteigta keletas draustinių.
Pop Ivanas

**Pop Ivanas** () – viena aukščiausių Čiornogoros kalnagūbrio (Ukrainos Karpatai) viršūnių, esanti pietrytiniame kalnagūbrio gale ties Ivano Frankivsko ir Užkarpatės sričių riba. Viršūnės aukštis – 2020,5 m.

Yra dar viena viršūnė, kuri irgi vadinasi *Pop Ivanas* (Marmarošo Pop Ivanas), ji yra ties Ukrainos ir Rumunijos riba,

Pop Ivanas yra piramidės pavidalo, viršuje – akmenų nuobirynai. Sudarytas iš smiltainių. Yra Karpatų nacionalinio parko teritorijoje. Kalnas apaugęs subalpine augalija. Paplitę krūmokšniai (kadagiai, rododendrai). iki 1500–1600 m aukščio auga eglynai.
 

## Pavadinimas
Pagal padavimus kalnas pavadintas pagal uolą viršūnėje, kuri primena popą su sutana. Dabar iš uolos likę tik nuolaužos.

Senesnis pavadinimas yra *Чёрная гора* ('Juodasis kalnas'), kurį kalnas, pagal kitą legendą, gavo po to, kai legendinis Dovbušas kalne nugalėjo velnią „Juodąją bėdą“.

Pavadinimą *Pop Ivanas* kalnas gavo dėl klaidos sudarinėjant žemėlapį. Tikrasis senasis kalno pavadinimas nežinomas iki šiol.
Lietuvos kooperatyvų sąjunga

**Lietuvos kooperatyvų sąjunga, „Lietkoopsąjunga“** – Lietuvos vartotojų kooperatyvų sąjunga, prekybos, gamybos, vartotojų, paslaugų ir kitų kooperatyvų organizacija, viena iš didžiausių Lietuvos nevalstybinių organizacijų. Būstinė Vilniuje.

## Veikla
Tikslas – plėtoti kooperatinį judėjimą, ginti narių interesus ir tenkinti jų poreikius. 2007 m. „Lietkoopsąjunga“ vienijo 42 kooperatyvus su daugiau kaip 15 000 narių. „Lietkoopsąjungos“ veiklos pagrindinė sritis – prekyba, teikianti apie 87% visų pajamų. Prekių apyvarta 512 mln. Lt (2006 m.). Lietuvos kooperatyvų sąjunga daugiau kaip 5000 darbuotojų.

„Lietkoopsąjungos“ įmonės ir bendrovės:
* Kauno kooperacijos didmeninė prekyba,
* Klaipėdos kooperacijos prekyba,
* Vilniaus kooperacijos prekyba, didmeninė prekyba,
* Lietkooptechnika, Vilnius; prekyba šaldymo ir technologine įranga, jos priežiūra,
* Lietuviškas midus, Stakliškės; vienintelė nacionalinių gėrimų gamybos įmonė Lietuvoje, gaminanti alkoholinius gėrimus pagal autentišką lietuviško midaus technologiją,
* Vaisių sultys, Vilnius,
* Jurbarko duona,
* Pasvalio duona,
* Prienų duona,
* Kooperacijos paslauga, Vilnius; įvairios paslaugos,
* Kretingos žvėrininkystės ūkis, stambiausias švelniaplaukių žvėrelių augintojas Baltijos šalyse.
* Poilsio namai „Palangos žuvėdra“,
* Vilniaus kooperacijos kolegija,
* 437 parduotuvės 28 rajonuose, Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir Nidoje (2007 m.).

## Istorija
„Lietkoopsąjunga“ įkurta 1940 m. TSRS valdžiai nacionalizavus „Lietūkį“. Nariai buvo rajoninės vartotojų kooperatyvų sąjungos ir rajoniniai vartotojų kooperatyvai. 1991 m. „Lietkoopsąjunga“ atsiskyrė nuo TSRS vartotojų kooperatyvų sąjungos ir kaip „Lietūkio“ veiklos tęsėja atnaujino narystę Tarptautiniame kooperacijos aljanse. 1995 m. vartotojų kooperatyvai pertvarkyti į vieno steigėjo uždarąsias akcines bendroves, rajoninės kooperatyvų sąjungos ir vartotojų kooperatyvai vienijosi į didesnius rajoninius vartotojų kooperatyvus. 2000 m. „Lietkoopsąjunga“ įsteigė KOOPS prekybos sistemą, kuri 2006 m.aptarnavo apie 700 parduotuvių ir maitinimo įmonių, iš jų 420 – kaimo vietovėse, 2003 m. – duonos kepyklų susivienijimą „Duonos fabrikas“. Nuo 2003 m. „Lietkoopsąjunga“ veikia kaip kooperatinė bendrovė. 

## Valdybos pirmininkai
* B. Jankevičius – 1944–1953 m.
* P. Murauskas – 1953–1962 m.
* A. Jankauskas – 1962–1983 m.
* V. Ramanauskas – 1983–1991 m.
* Petras Šimanskas – 1991–2003 m.
* Kazimieras Klimašauskas – 2003–2005 m.
* Jonas Nekrošius – 2005–2009 m.
* Robertas Miliauskas – nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos kooperatyvų sąjunga
Juodasis Čeremošas

**Juodasis Čeremošas** () – upė Vakarų Ukrainoje, Rytų Karpatuose.

Ilgis 87 km, baseino plotas – 856 km², nuolydis – 14 m/km. Išteka 1850 m aukštyje alpinėse pievose. Ties kaimu *Устеріки* susilieja su Baltuoju Čeremošu ir sudaro upę Čeremošą.

Juodasis Čeremošas yra yra siaura, sekli greita kalnų upė, tekanti siaura uolėta, slenkstėta (slenksčių aukštis – 0,5–1,6 m) vaga (kai kur teka tarpekliu). Būdingas audringas pavasarinis potvynis. Vasarą upė mažavandenė.

Krantai aukšti, miškingi.

Upe naudojasi vandens turistai.
Lietuvaitė (žurnalas)

**Lietuvaitė** – katalikų krypties moterų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1910–1914 m. Kaune.

## Istorija
Leido Lietuvių katalikių moterų draugija. Spausdino S. Banaičio spaustuvė Kaune. Išėjo 53 numeriai. 

Rašė moterų padėties visuomenėje, motinystės, šeimos, doros, auklėjimo, švietimo, religijos klausimais, spausdino grožinės literatūros kūrinėlius.

Bendradarbiavo Adomas Dambrauskas-Jakštas, P. Januševičius, B. Jotautytė, Viktorija Kryžkelaitė, Maironis, Juozas Mikuckis, P. Povilaitytė, V. Puišytė, Ignas Šlapelis, K. Švedienė ir kiti.

Oficiali redaktorė Teresė Kobelinskaitė (Kubilinskaitė), redaktorius Povilas Januševičius.

## Šaltiniai
Baltasis Čeremošas

**Baltasis Čeremošas** () – kalnų upė Vakarų Ukrainoje, Rytų Karpatuose (Pokutjės-Bukovinos Karpatai), dešinysis Čeremošo intakas.

Susidaręs susiliejus Saratai ir Perkalabui. Ilgis 51 km, baseino plotas – 632 km².

Yra Ivano Frankivsko ir Černivicių sričių riba, skiria istorines Galicijos ir Bukovinos žemes.

Tai tipiška kalnų upė, kurios nuolydis yra nuo 9 iki 12 m/km. Srovės greitis nuo 8 iki 20 km/val. Maitinimas mišrus, kritulių ir sniego tirpsmo vandeniu. Būdingas smarkus pavasarinis potvynis. Turi daug slenksčių ir užtvankų. Yra mažoji Jablunycos hidroelektrinė.

Ties kaimu *Устеріки* susilieja su Juoduoju Čeremošu ir sudaro upę Čeremošą. Pagrindiniai intakai – Jalovyčora (*Яловичора*), Lopušna (*Лопушна*), Probijna (*Пробiйна*).

Upe naudojasi vandens turizmo sportininkai.
Žemutinės Upės padalinys

**Žemutinės Upės padalinys** () arba **Mansa Konko padalinys** – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies vakarinėje dalyje, tarp pietinio Gambijos upės kranto ir Senegalo sienos. Administracinis centras – Mansa Konko.

Tautinė sudėtis: 70,3 % mandinkai, 20,9 % fulai, 2,5 % volofai, 1,3 % džolai, 3 % soninkai, 0,4 % sererai ir kt.

Svarbesni miestai: Soma, Baro Kunda, Sankvija, Toniataba.

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 6 rajonus:
* Vidurio Džara
* Rytų Džara
* Vakarų Džara
* Vidurio Kiangas
* Rytų Kiangas
* Vakarų Kiangas

## Šaltiniai
Vidurinės Upės padalinys

**Viduriniosios Upės padalinys** () – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies centrinėje dalyje, abipus Gambijos upės, šiaurėje ir pietuose ribojasi su Senegalu. Administracinis centras – Džandžanburė.

Tautinė sudėtis: 29,5 % mandinkai, 37,2 % fulai, 26 % volofai, 0,6 % džolai, 4,1 % soninkai, 0,4 % sererai, 0,6 % bambarai, ir kt.

Svarbesni miestai: Bansangas, Brikama Ba, Džandžanburė, Kuntauras.

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 10 rajonų:
* Vakarų Fuladu
* Džandžaburė
* Žemutinis Salumas
* Niamina Dankunku
* Rytų Niamina
* Vakarų Niamina
* Niani
* Nianidža
* Sami
* Aukštutinis Salumas

## Šaltiniai
Aukštutinės Upės padalinys

**Aukštutinės Upės padalinys** () – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies rytinėje dalyje, abipus Gambijos upės, iš trijų pusių ribojasi su Senegalu. Administracinis centras – Bas Santa Su.

Tautinė sudėtis: 33,4 % mandinkai, 23,9 % fulai, 0,3 % volofai, 0,2 % džolai, 40,5 % soninkai, 0,2 % sererai, 0,7 % bambarai, ir kt.

Svarbesni miestai: Bas Santa Su, Gambisara, Sabi, Garovolas.

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 4 rajonus:
* Rytų Fuladu
* Kantora
* Sandu
* Vuli

## Šaltiniai
Vakarinis padalinys

**Vakarinis padalinys** () – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies vakarinėje dalyje, į pietus nuo Gambijos upės, pietuose ribojasi su Senegalu, o vakaruose skalauja Atlanto vandenynas. Administracinis centras – Brikama.

Tautinė sudėtis: 45,3 % mandinkai, 11,4 % fulai, 5,8 % volofai, 27,1 % džolai, 1,2 % soninkai, 2,3 % sererai, 4 % mandžakai, ir kt.

Svarbesni miestai: Brikama, Laminas, Nema Kunku, Brufutas, Gundžūras, Sukuta.

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 9 rajonus:
* Foni Bintangas-Karenajus
* Foni Bondali
* Foni Brefetas
* Foni Džarolis
* Foni Kansala
* Vidurio Kombo
* Rytų Kombo
* Šiaurės Kombo/Šv. Marija
* Pietų Kombo

## Šaltiniai
Šiaurinio Kranto padalinys

**Šiaurinio Kranto padalinys** () – vienas iš Gambijos padalinių. Yra šalies vakarinėje dalyje, į šiaurę nuo Gambijos upės, šiaurėje ribojasi su Senegalu, o vakaruose skalauja Atlanto vandenynas. Administracinis centras – Kerevanas.

Tautinė sudėtis: 41,9 % mandinkai, 16,4 % fulai, 30 % volofai, 0,7 % džolai, 0,5 % soninkai, 6,3 % sererai, 2,1 % bambarai, 1,1 % mandžakai, ir kt.

Svarbesni miestai: Farafenis, Esau, Bara, Salikenė, Kerevanas.

## Suskirstymas

Padalinys suskirstytas į 6 rajonus:
* Centrinis Badibu
* Džokadu
* Žemutinis Badibu
* Žemutinis Niumi
* Aukštutinis Baddibu
* Aukštutinis Niumi

## Šaltiniai