open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Astara (Iranas)

: *Apie miestą Azerbaidžane žr. [[Astara (Azerbaidžanas)]]*.

**Astara** () – miestas Irano šiaurėje, Gilano provincijoje, Kaspijos jūros pakrantėje, Azerbaidžano pasienyje, prie Astaros upės, priešais Astaros miestą Azerbaidžane. Apskrities centras. Veikia prekybinis uostas.

## Demografija
Gyventojų daugumą sudaro etniniai azerbaidžaniečiai, bet yra ir didelė talyšų bendruomenė. Dominuoja azerbaidžaniečių kalba.

Dauguma gyventojų šiizmo islamo sekėjai.

## Šaltiniai
Eino Nieminen (kalbininkas)

**Einas Vilhas Kalervas Nieminenas** (, 1891 m. gegužės 23 d. Helsinkis, Rusijos imperija – 1962 m. gegužės 24 d. Helsinkis, Suomija) – suomių kalbininkas.

## Biografija
1910 m. pradėjo studijuoti Helsinkio universitete, 1913–1914 m. studijas tęsė Leipcigo universitete, čia jo dėstytojai buvo garsūs kalbininkai K. Brugmanas ir A. Leskynas. 1915–1917 m. studijavo Petrograde, kur susipažino su K. Būga. 1922 m. suformulavo lietuvių kalboje galiojantį kirčiavimo dėsnį, pavadintą jo vardu – Niemineno dėsniu. 1923 m. tapo mokslų daktaru. 1924 m. dėstė Lenkijoje, taip pat kurį laiką gyveno Lietuvoje, studijavo lietuvių kalbą. Nuo 1928 m. Helsinkio universitete dėstė slavų, lenkų ir baltų filologiją. 1939 m. pradėjo eiti profesoriaus pareigas. Parašė straipsnių apie baltizmus Baltijos finų kalbose. Buvo įsitikinęs, kad Baltijos finų kalbos susidūrė ne su baltų prokalbe, o su jau atitolusia nuo baltų prokalbės atskira baltų kalba. Paskelbė savo mokytojo J. Mikolos archyve rastas P. Kriaučiūno užrašytas lietuvių liaudies dainas, jas išvertė į vokiečių kalbą ir drauge pateikė lietuviškus originalus. Šis darbas buvo publikuotas 1949 m.

## Išnašos

## Bibliografija
* E. Niemineno bibliografija
Kosovo ir Lietuvos santykiai

**Kosovo ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Kosovo ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai užmegzti 2008 m. rugsėjo 1 d.

Abi šalys yra TVF, Pasaulio banko, kitų tarptautinių organizacijų narės.

Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Kroatijoje, Kosovui atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Švedijoje.

2021 m. pasirašyta sutartis dėl pajamų dvigubo apmokestinimo išvengimo ir mokesčių slėpimo ir vengimo prevencijos.

Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 9 Kosovo piliečiai, 2011 m. Kosove — vienas Lietuvos pilietis.

Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Vakarų Balkanų šalimis (Kroatijos Respublika, Albanijos Respublika, Šiaurės Makedonijos Respublika, Juodkalnija, Serbijos Respublika, Bosnija ir Hercegovina, Kosovo Respublika) grupė (dabartinė pirmininkė – Laima Liucija Andrikienė (TS-LKD)).

Apie Alytaus rajone gyvenantį kosovietį verslininką buvo rašyta Lietuvos spaudoje.

Lietuvos ir Kosovo vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios vienerias rungtynes, kurias laimėjo Kosovo rinktinė. 2015 m. ir 2016 m. susitiko Lietuvos ir Kosovo vyrų rankinio komandos. Abu kartus laimėjo Lietuvos rinktinė, tačiau nė viena komanda nepateko į 2017 m. pasaulio čempionatą.

## Ekonominis bendradarbiavimas
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kosovo siekė beveik 2,88 mln. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Kosovą.
 	
* Eksportas sudaro 2,81 mln. eur.
* Importas sudaro 68,6 tūkst. eurų.

## Karinis bendradarbiavimas
Lietuva nuo 1999 m. dalyvauja Jungtinių Tautų ir NATO vadovaujamose operacijose Kosove. Nuo 1998 m. gruodžio iki 1999 m. kovo trys kariniai stebėtojai iš Lietuvos dalyvavo Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos misijoje Kosove, kurioje tikrino, kaip Jugoslavijos Federacinė Respublika vykdė savo įsipareigojimus sureguliuoti konfliktą Kosovo provincijoje.

2008 m. rugsėjo mėn. Kosove lankėsi Lietuvos krašto apsaugos ministras Juozas Olekas, kur susitiko su Kosovo premjeru Hasimu Taci ir Saugumo pajėgų ministru Femi Mujota.

## Pilietiniai mainai

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

### Pasiuntiniai Lietuvai
*Sąrašas nėra baigtinis*
* 2012-2014 m. – Lulzim Peci, pirmasis Kosovo ambasadorius Lietuvai
* 2014-2017 m.(?) – Iliras Dugolis
* nuo 2021 m. – Škendije Geci Šerifi (reziduoja Švedijoje)

### Pasiuntiniai Kosovui
*Sąrašas nėra baigtinis*
* Nuo 2019 m. – Jūratė Raguckienė (reziduoja Kroatijoje)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kosovas | Dvišalis bendradarbiavimas | Lietuva regione ir pasaulyje | Užsienio politika | Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerija (urm.lt)
Jolanta Vymerytė

**Jolanta Vymerytė** (1965 m. sausio 16 d. Alytuje – 2022 m. sausio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos choreografė, baleto pedagogė.

## Biografija
1983 m. baigė Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokyklos Choreografijos skyrių, 1994 m. – Rusijos teatro meno akademiją (GITIS). 1984–1986 m. mokėsi Maskvos Akademinės choreografijos mokyklos dvimečiuose baleto pedagogų kursuose (prof. M.Semionovos kurse).

Nuo 1986 m. iki mirties dirbo Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos baleto skyriuje, 2007–2008 m. jam vadovavo. Klasikinio šokio ir klasikinio palikimo mokytoja ekspertė. Nuo 1998 m. dirbo LMTA, 2006–2011 m. – šios akademijos Teatro ir kino fakulteto šokio ir judesio katedros vedėja, docentė. 1990–2011 m. dirbo A. Cholinos šokio teatro A|CH pedagoge repetitore. Sukūrė daug choreografinių miniatiūrų, atliekamų baleto konkursuose.

Žymesni mokiniai: Rūta Kudžmaitė, Neli Beliakaitė, Jurgita Dronina, Olga Konošenko, Nailia Adigamova, Greta Gylytė, Julija Šumacherytė.

## Nuorodos
* Šokio pamokos ir portretai: pokalbis su Jolanta Vymeryte
* Baleto pedagogę J. Vymerytę pagerbs visa jos mokinių karta

## Šaltiniai
Ramūnas Kasparavičius

**Ramūnas Kasparavičius** (1948 m. vasario 27 d. Žikaronyse, Žiežmarių valsčiuje – 2022 m. sausio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, rašytojas.

## Biografija
1972 m. baigė prancūzų kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Mokytojavo, dirbo įvairiose redakcijose. Nuo 1989 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Yra vaikų rašytojo, knygų iliustratoriaus Kęstučio Kasparavičiaus brolis.

## Kūryba
Teigiama, kad R. Kasparavičius tekstai yra dekonstrukcinio pobūdžio, rašytojas sumaniai derino istorijos, mistikos ir tikrovės faktus, folklorinius motyvus ir lietuvišką mitologiją. Autoriaus poezijoje gamtos ir kaimo vaizdai persmelkti kultūrą pažinusio subjekto patirtimi ir skepsiu, konkreti detalė dera su abstrakcija, tradicinė forma su netikėtais sąskambiais, kalambūrais, o retas žodis ar šnekamosios kalbos frazė vartojama kaip puošybinis elementas. Autoriaus romanus galima laikyti epo parodija. Legendinius ir dabarties laikus jungiantys veikėjai yra žemiški ir kartu mitiniai kultūros herojai, vaizduojami istoriniame, buitiniame pasakojimo lygmenyje. Dominuoja dzūkų trakiškių šneka su litvakiškomis, lenkiškomis, gudiškomis, rusiškomis inkrustacijomis. Pasak literatūros kritikės Loretos Mačianskaitės, „Ramūno Kasparavičiaus proza užima tik jai vienai priklausančią vietą lietuvių literatūroje. Kokia tai vieta, kol kas sunku pasakyti.“

## Bibliografija
* Ramios saulės metai: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1983.
* Laimingiausias rugsėjis: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1986.
* Laukas arklys: eilėraščiai, iliustravo Kęstutis Kasparavičius – Vilnius: Vaga, 1990.
* Keturių sesučių darželis; Lietuvių Laimos teismas: romanai. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1998.
* Visų gražiausia: romanas ir novelės. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2006.
* Visų gražiausia: romanas ir novelės (Brailio raštu). – Vilnius: Brailio spauda, 2009.
* Decameron medicus: pitoreskos. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2011.
* Brėmeno miesto muzikantai (eiliavo R. Kasparavičius, iliustravo Kęstutis Kasparavičius). – Vilnius: Nieko rimto, 2014.
* Poezija: rinktinė / sudarė Antanas A. Jonynas. – Vilnius : Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2019.

## Šaltiniai
Kaltanas

**Kaltanas** () – miestas Rusijoje, Kemerovo srityje, Kuzbase, 30 km į pietus nuo Novokuznecko, Kondomos dešiniajame krante. Miesto apygardos centras. Geležinkelio stotis prie Novokuznecko–Taštagolo linijos. Kasamos akmens anglys. Vamzdžių, kalnakasybos įrengimų gamyba. Veikia Pietų Kuzbaso valstybinė rajoninė elektrinė.

## Istorija
1949 m. Nižnyj Kaltano kaimo vietoje įkurta angliakasių miesto tipo gyvenvietė Kaltanas. 1959 m. tapo miestu.

## Šaltiniai
Kasparavičius

* Algimantas Kasparavičius (g. 1962 m.) – istorikas;
* Algis Kasparavičius (g. 1975 m.) – skulptorius;
* Julius Kasparavičius (g. 1995 m.) – futbolininkas;
* Kęstutis Kasparavičius (g. 1954 m.) – grafikas, knygų iliustratorius, rašytojas;
* Ramūnas Kasparavičius (1948–2022) – poetas, rašytojas;
* Valdas Kasparavičius (g. 1958 m.) – buvęs futbolininkas.
Perto sutartis

**Perto sutartis** – tarp Norvegijos karaliaus Magnuso VI ir Škotijos karaliaus Aleksandro III 1266 m. liepos 2 d. pasirašyta sutartis, užbaigusi karinį konfliktą dėl Hebridų ir Meno salos valdymo.

Hebridai ir Meno sala tapo Norvegijos teritorija per šimtmečius, kai Škotija ir Norvegija vis dar kūrėsi kaip vientisos valstybės, o Norvegijos valdymas buvo įformintas 1098 m., kai Škotijos karalius Edgaras perdavė salas Norvegijos karaliui Magnusui III.

Sutartis buvo sudaryta praėjus trejiems metams po Largso mūšio 1263 m. Perto sutartis sulyginama su 1237 m. pasirašyta Jorko sutartimi, kadangi joje buvo apibrėžta siena tarp Škotijos ir Anglijos, kuri yra beveik identiška šiuolaikinei.

Largso mūšis dažnai laikomas nepriekaištinga škotų pergale, tačiau Norvegijos pajėgos, vadovaujamos karaliaus Hakono IV, nebuvo visiškai pasiryžusios mūšiui, o rezultatas buvo neaiškus. Kitą vasarą Hakonas planavo pratęsti karinius veiksmus, tačiau žiemą mirė Orknėjuje. Jo įpėdinis, karalius Magnusas VI, kreipėsi į teismą dėl taikos ir užtikrino Perto sutartį. 

Sutartyje Norvegija pripažino Škotijos suverenitetą ginčijamoms teritorijoms mainais už vienkartinę 4000 markių sumą ir 100 markių anuitetą. Anuitetas buvo sumokamas vėlesniais dešimtmečiais. Škotija taip pat patvirtino Norvegijos suverenitetą Šetlandui ir Orkniui.

## Šaltiniai
VEF I-17

**VEF I-17** – Latvijos įmonėje VEF (lat. *Valsts elektrotehniskā fabrika*) 1939 m. inžinieriaus Karlio Irbyčio (lat. *Kārlis Irbītis*) sukurtas dvivietis mokymosi ir lavinimosi lėktuvas, išbandytas 1940 m. pradžioje ir beveik iš karto priimtas į Latvijos karines oro pajėgas.

## Konstrukcija ir gamyba

1939 m. Latvijos karinės oro pajėgos Jungtinėje Karalystėje užsakė 39 naikintuvus Hawker Hurricane. Rengiantis priimti šiuos, pirmuosius Latvijos karinėje pajėgose žemasparnius monoplanus, kilo atitinkamo pilotų mokymo ir mokymui skirto orlaivio poreikis. Atliepdamas šį poreikį VEF dirbęs jau patyręs aviaskonstruktorius Karlis Irbytis 1939 m. pabaigoje sukūrė dvivietį mokymosi ir lavinimosi orlaivį, gavusį indeksą VEF I-17.

Lėktuvas buvo medinės konstrukcijos, aptrauktos fanera, variklio gaubtas buvo dengtas skarda, judantys paviršiai – drobe, sparnai pasižymėjo gana didele tiems laikams apkrova (59,4 kg/m²), naudotas ekonomiškas  galios Menasco C4 Pirate variklis ir dvimentis fiksuoto žingsnio propeleris. Konstruktorius buvo numatęs galimybę taip pat montuoti 130 AG galios Gipsy Major ar 150 AG galios Cirrus Major variklius.

Prasidėjus Antrajam Pasauliniam karui Jungtinė Karalystė nutraukė naikintuvų tiekimo kontraktą, o Latvijos kariuomenė priėmė sprendimą iki tol tik lavinimosi tikslams skirtą I-17 priimti į ginkluotę nebaigus jo bandymų programos ir, pagal galimybes, naudoti kaip kovinį lėktuvą.

Iki sovietinės okupacijos buvo pagaminti šeši vienetai I-17. VEF turėjo užsakymą pagaminti dar šešis.

Po Latvijos okupacijos SSRS kariuomenė kurį laiką bandė I-17, tiek su originaliais Menasco Pirate varikliais, o vieną egzempliorių, išvežę į SSRS gilumą, – Karinių oro pajėgų mokslinio tyrimo instituta (rus. *НИИ ВВС*, *Научно-испытательный институт ВВС РККА*) su sovietiniais A. Švetsovo konstrukcijos 5 cilindrų 110 AG (82 kW) galios varikliais M-11. Vokietijos-SSRS konflikto metu penkis Latvijoje buvusius orlaivius perėmė Liuftvafė ir, kartu su K. Irbičio konstrukcijos I-16, bent du (vokiški Nr. AW + 06, AW + 13) šio tipo orlaivius naudojo Torne (dab. Torūnėje, Lenkija) veikusioje skraidymo mokykloje.

Amžininkų teigimu, I-17 buvo lengviau valdomas nei Latvijoje karo pilotų mokymams naudoti britiški Miles Magister ar sovietų kariuomenėje naudoti UT-2.

## Operatoriai

* 
** Karinės oro pajėgos (lat. *Latvijas Gaisa spēki*): 6 vnt;
* 
** Liuftvafė – nuo 2 iki 5 vnt.
* 
** SSRS DVRA Karinės oro pajėgos (rus. *Военно-воздушные силы*): bandė, nepriėmė į sudėtį;

## Techniniai duomenys

## Literatūra

* (LV) Bruvelis, Edvins Latvijas Aviacijas Vesture, Rīgā : Jumava, 2003., ISSBN 9984055809, 9789984055800.
* (RU) „Irbitis I-17“. Уголок неба.
* (LV) VEF I-17 – Vieglais iznīcinātājs. Bruninieki.narod.ru.

## Išnašos
Kalifornijos srovė

**Kalifornijos srovė** – šaltoji jūrinės srovė Ramiajame vandenyne, tekanti į pietus išilgai Kalifornijos pusiasalio vakarinių krantų, maždaug nuo 40 iki 15° šiaurės platumos. Tai – Šiaurės Ramiojo vandenyno srovės pietinė šaka. Pietuose Kalifornijos srovė įsilieja į Šiaurės Pasatinę srovę. Ilgis ~2800 km, plotis 550–650 km, greitis 25 cm/s, debitas apie 11 mln. m³/s.

Paviršiaus vandens temperatūra žiemą šiaurėje 9 °C, pietuose 26 °C, vasarą atitinkamai 17 ir 28 °C. Druskingumas 32,5–34,5 ‰; ties didžiųjų upių žiotimis daug mažesnis.

Kalifornijos srovė lemia sausus ir saulėtus orus vakarinėje JAV pakrantėje.

## Šaltiniai
Variklio sausas svoris

**Variklio sausas svoris** – variklio svoris be technologinių skysčių (tepalų, aušinimo skysčio), kuro. Variklio sausas svoris matuojamas jame sumontavus visus jo veikimui reikalingus komponentus.

## Šaltiniai
Sablatnig C.I

**Sablatnig C.I** buvo Pirmojo Pasaulinio karo metu Vokietijos Imperijoje naudotas C tipo dvivietis žvalgybinis biplanas ir lengvasis bombonešis, kurį 1917 m. sukūrė ir gamino Berlyno priemiestyje Johanistahl įsikūrusi įmonė Sablatnig. 

## Konstrukcija
Sablatnig C.I buvo medinės konstrukcijos biplanas, su drobe aptrauktu fiuzeliažu ir sparnais, atviromis piloto ir žvalgo kabinomis, fiksuota važiuokle su užpakaline pačiūža. Orlaivyje buvo montuojamas 180 AG (132 kW) galios variklis Argus AS III, sukęs dvimentį fiksuoto žingsnio medinį prodpelerį. Lėktuvas buvo ginkluotas vienu 7,92 mm kalibro Parabellum LMG 14 žvalgo kulkosvaidžiu, galėjo vežti 6 bombas po 50 kg. 

Sablatnig modelį C.I kūrė pagal Vokietijos imperijos karinių oro pajėgų inspekcijos (''Idflieg'') paskelbtą žvalgybinio orlaivio specifikaciją. 1917 m. konkursui įmonė pagamino du prototipus, gavusius gamyklinius numerius 7700/17 ir 7702/17, kurie vienas nuo kito skyrėsi smulkiomis detalėmis. Orlaivis nepadarė įspūdžio Idflieg ekspertizės komisijai, o įmonė negavo užsakymo.  

Nors projektas liko prototipo stadijoje, jo pagrindu netrukus buvo sukurtas galingesniu varikliu aprūpintas, tačiau ir vėl prototipo stadijoje likęs Sablatnig C.II bei sėkmingesnis, 300 kg bombų galėjęs vežti naktinis lengvasis bombonešis Sablatnig N.I, kurio gamybą nutraukė karo pabaiga. 

## Techniniai parametrai

## Literatūra

* (EN) The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985), Orbis Publishing;

* (EN) Peter Gray, Owen Thetford, *German Aircraft of the First World War*, London, Putnam, 1962, ;
* (EN, RU) Sablatnig C.I/C.II/N.I, su Their Flying Machines, http://flyingmachines.ru/;
Oberursel U.I

**Oberursel U.I** buvo Pirmojo pasaulinio karo pradžioje Vokietijoje gamintas atmosferinis aviacinis rotacinis variklis, naudotas daugumoje pradinio karo etapo vokiškų naikintuvų.

Oberursel U.I buvo 9 cilindrų oru aušinamas variklis, pagal iki karo pradžios įsigytą licenciją gaminta prancūziško Gnome Delta kopija. Oberursel U.I buvo 16,3 litro darbinio tūrio variklis, (cilindro skersmuo 124 mm × eiga 150 mm), kurio suspaudimo laipsnis siekė 3,70:1, jūros lygyje išvystydavo 75 kW (100 AG) galią esant 1200 aps.min. Kilimui ir avarinėse situacijose variklio apsukas buvo galima padidinti iki 1314 aps./min.

Apskaičiuotosios kuro sąnaudos siekė:

* dirbant laisva eiga optimaliu mišiniu jūros lygyje: 499 g/kWh 
* dirbant kreiseriniu režimu jūros lygyje: 515 g/kWh 
* dirbant kreiseriniu režimu 1800 m. aukštyje esant riebiam mišiniui: 569 g/kWh 
* jūros lygyje, naudojant optimalų mišinį ir esant 1200 aps./min.: 601 g/kWh.

Apskaičiuotosios tepalo (ricino) sąnaudos dirbant optimaliu režimu sudarė 85 g/kWh

Viso buvo pagaminti 1009 Oberusel U.I varikliai.

Įdomi aplinkybė – Prancūzijos įmonės „Gnome et Rhône“ (broliai Seguin), variklis „*Gnome“*, rėmėsi dar 1900 m. įmonėje „*Motorenfabrik Oberursel*“ sukurtu varikliu „*Gnom*“.

Literatūroje kartais pasitaiko britų istoriko A.R. Weyl knygoje "Fokker, The Creative Years" pateikta klaidinga informacija, kad Švedijos įmonė "Thulin", apieidama sankcijas, pagamino apie 200 Vokietijai skirtų šio tipo variklių. Šį teiginį vėliau paneigė tokie aviacijos istorikai kaip P.M. Grosz ir Jesse Thompson.

## Literatūra

* (EN) Angle, Glenn D. (1921). *Airplane Engine Encyclopedia*. Dayton, Ohio: THE OTTERBEIN PRESS.
* (DE) Engels, Achim Sven, Die Umlaufmotoren der MOTORENFABRIK OBERURSEL A.G." (1996, CD)
* (DE) Huth, Fritz, Motoren für Flugzeuge und Luftschiffe, R. C. Schmidt & Company, 1920
* (DE) von Gersdorff, Kyrill , Grasmann, Kurt. *Flugmotoren und Strahltriebwerke,* Bernard & Graefe Verlag, 1981, ISBN 3-7637-5272-2
* (EN) „Motorenfabrik Oberursel, Yesterday and Today“.  Rolls-Royce Deutschland Ltd & Co KG. 2008.
* (FR) Moteurs de légende : Le Rhône, hydroretro.net
* (EN) Weyl , A.R. "Fokker, The Creative Years", Conway Maritime Press; Reprint edition (January 1, 1987), ISSBN 978-0851778174
* (EN) van der Zalm, B, Performance calculations for the Oberursel U.I WWI rotary engine, Aircraft investigation info

## Išnašos
Aldona Marija Urbonavičiūtė-Šatienė

**Aldona Marija Urbonavičiūtė-Šatienė** (1945 m. spalio 9 d. Kalvarijoje, Marijampolės apskrityje – 2022 m. sausio 13 d.) – lietuvių pedagogė.

## Biografija
1953–1964 m. mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, tuo pat metu žaidė Lietuvos jaunių merginų rinktinėje. 1964–1969 m. Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute studijavo kūno kultūrą ir geografiją. 

Žaidė krepšinį VVPI merginų komandoje „Šviesa“. 1977–1998 m. dirbo Vilniaus universitete, buvo atsakinga už medicinos fakulteto studentų fizinį aktyvumą, gerą būsimų medikų sportininį parengimą ir pedagoginį auklėjimą. 1998–2006 m. dirbo Vilniaus pedagoginio universiteto Kūno kultūros bendrojoje katedroje.

## Šaltiniai
Antanas Seikalis

**Antanas Seikalis** (1933 m. lapkričio 16 d. Vabalninke, Biržų apskrityje – 2022 m. sausio 15 d.) – Lietuvos žurnalistas, rašytojas, visuomenininkas.

## Biografija
Gimė Vabalninke, bet vėliau apsigyveno Bajorų kaime, vėliau kurį laiką gyveno Kazliškyje, mokėsi jo pradžios mokykloje, paskui Rokiškio pradinėje mokykloje, vėliau – gimnazijoje; iš jos buvo pašalintas 1948 m. už antisovietinių nuotaikų skleidimą. Po dvejų metų buvo suimtas ir nuteistas dešimčiai metų kalėti tremtyje.

1955 m. grįžo į Lietuvą, apsigyveno ir dirbo Šimonyse, dirbo Panevėžio mechanizacijos mokykloje instruktoriumi. Apie 1958 m. grįžo į Rokiškį, dirbo melioracijos įmonėje, gyveno Panemunyje, dėstė Konstantinavos profesinėje mokykloje. 1961 m. persikėlė į Vilnių. Dirbo dėstytoju 14-oje profesinėje mokykloje, Lengvosios pramonės technikume, Akademiniame teatre direktoriaus pavaduotoju, vadovavo kultūros ir teatro susivienijimui „Sietynas“. 1989 m. baigė žurnalistikos studijas Vilniaus universitete.

Dalyvavo Tremtinių ir politinių kalinių grįžimo fondo veikloje, ekspedicijų po tremčių ir lagerių vietas, organizavo paminklų statybą žuvusiems lietuviams. Dirbo žurnalistu spaudoje ir televizijoje, rengė tremtiniams skirto ciklo „Sugrįžimai“ laidas, susidomėjęs tautiečių gyvenimu išeivijoje, keliavo po Ameriką, dalyvavo susitikimuose, filmavo, kūrė televizijos laidas.

Buvo tarptautinio kongreso „Komunizmo nusikaltimų įvertinimas“ organizacinio komiteto narys (2000 m.).

Bendradarbiavo periodinėje spaudoje: „XX amžius“, „Lietuvos aidas“, „Lietuvos žinios“, „Prie Nemunėlio“, „Tremtinys“, „Universiteto žurnalistas“, „Valstiečių laikraštis“, „Voruta“ ir kitur.

Buvo Lietuvos žurnalistų draugijos narys, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos narys, Lietuvos spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo ekspertas.

## Apdovanojimai
* 2002 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis
* 2004 m. Sausio 13-osios atminimo medalis
* 2006 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius
* 2007 m. Stasio Lozoraičio premija
* Politinių kalinių ir tremtinių bendrijos „Vilties žvaigždė“ medalis
* A. Sacharovo žmogaus teisių gynimo medalis

## Bibliografija
* *Vidurnaktį nežuvę: leidinys skirtas Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos veiklos 10-mečiui*. – Vilnius: Daigai, 2005. – 55, [2] p., įsk. virš.: iliustr., portr., žml. (su V. Miliausku)
* *Vidurnakčio apasionata: romanas.* – Kaunas: Kauko laiptai, 2017. – 316, [4] p.: iliustr.
* *Ką ošia tėviškės liepos: apsakymai.* – Vilnius: Homo liber, 2019. – 134, [2] p.

## Šaltiniai
Jevhenas Protasovas

**Jevhenas Protasovas** (; g. 1997 m. liepos 23 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis krašto saugo pozicijoje. Atakuojančio plano žaidėjas. Buvo kviečiamas į Ukrainos jaunimo U-21 rinktinę. Nuo 2022 m. vasario mėn. „Sūduvos klubo“ narys.

## Karjera
Karjeros pradžioje atstovavo įvairiems klubams gimtinėje. 

Nuo 2018 m. iki 2020 m. atstovavo „Oleksandrijos“ klubui. Premjer lygoje debiutavo 2018 m. vasario 17 d. rungtynėse prieš Kamianskės (Kamjanskės) „Stal“. Šiose rungtynėse rezultatu 2-0 nugalėjo varžovai.

2020–2021 m. sezone atstovavo Lucko „Voluinės“ klubui, o nuo 2021-ųjų liepos – Charkivo „Metalist 1925“.

### FK Sūduva
#### 2022 m.
2022 m. sausio 17 d. pranešta apie tai, kad pasirašė sutartį su „Sūduvos“ klubu.

2022 m. kovo 6 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos“ klubo gretose A lygos rungtynėse prieš „Šiaulių“ ekipą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

2022 m. balandžio 5 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pasižymėjo pelnydamas įvartį paskutinėmis rungtynių minutėmis. Rezultatas tapo lygus 1:1, o marijampoliečiai išvengė pralaimėjimo.

#### 2023 m.
2023 m. sausio 31 d. tapo žinoma, kad žaidėjas lieka klube. 

2023 m. kovo 5 d. A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė visas rungtynes. Pasižymėjo pelnydamas įvartį nuo 11 metrų žymos.

2023 m. kovo 11 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 2:0.

### Vėlesnė karjera
2023 m. liepos 6 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Sūduvos“ klubą ir keliasi į FC Telavi (Gruzija).

Vėlesniais metais atstovavo Stilon Gorzow Wielkopolski (Lenkija).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
### su [[FK Sūduva]]
; Supertaurė
: **Nugalėtojai:** 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* fksuduva.lt
* transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Lietuvos Tarybų Respublika

**Lietuvos Tarybų Respublika** () – buvusi sovietinė respublika dabartinės Lietuvos teritorijoje, gyvavusi kelis mėnesius 1918–1919 m.

## Istorija

1918 m. gruodžio 4 d. lietuviškosios RKP(b) sekcijos Maskvoje centrinis biuras nusprendė sukurti laikinąją Lietuvos revoliucinę vyriausybę. Gruodžio 8 d. Vilniuje buvo suformuota Laikinoji revoliucinė darbininkų ir valstiečių vyriausybė, vadovaujama Vinco Mickevičiaus-Kapsuko. 1918 m. gruodžio 16 – 1919 m. sausio 7 d. ši vyriausybė buvo įsikūrusi Raudonosios armijos užimtame Daugpilyje. Gruodžio 16 d. Laikinoji revoliucinė vyriausybė paskelbė manifestą, kuriuo paskelbė vokiečių okupacinės kariuomenės valdžios panaikinimą, Lietuvos Tarybos paleidimą, valdžios perėjimą darbininkų deputatų taryboms ir Lietuvos Tarybų Respublikos įkūrimą. Tuo pačiu metu, gruodžio 15 d. tarybų valdžią Vilniuje paskelbė Prano Eidukevičiaus vadovaujama Vilniaus darbininkų deputatų taryba. Gruodžio 16 d. komunistai, Bundo nariai ir kairieji socialdemokratai surengė demonstraciją ir mitingą palaikantį Raudonąją armiją ir komunistų valdžią. Gruodžio 18 d. Vilniaus tarybos manifestas išleistas žydų, lietuvių, lenkų ir rusų kalba. Gruodžio 16-19 dienomis komunistų demonstracijos organizuotos ir kituose Lietuvos miestuose; kai kuriose gyvenvietėse taip pat kūrėsi darbininkų deputatų tarybos, kurios dažniausiai realios valdžios neturėjo. 1918 m. gruodžio 22 d. Tarybų Rusijos sovnarkomas pripažino Lietuvos Tarybų Respubliką (kartu su Tarybų Latvija). Netrukus Lietuvos Sovietų Respubliką pripažino vadinamosios Baltarusijos, Estijos, Ukrainos sovietų respublikos. 1918 m. gruodį – 1919 m. sausį raudonieji užėmė didžiąją Lietuvos dalį, iš kurios buvo išvesta vokiečių kariuomenė. Anksčiau sukurtos tarybos buvo išvaikytos ir sukurti revoliuciniai komitetai. Sausio 5 d. Raudonoji armija užėmė Vilnių, į kurį persikėlė ir V. Mickevičiaus-Kapsuko vyriausybė.

Iki 1919 m. sausio pradžios respublika institucinės valdžios neturėjo, tuo metu veikė M. Sleževičiaus Lietuvos vyriausybė. 1919 m. sausio 5 d. sovietams užėmus Vilnių, o vėliau ir nemažą Lietuvos dalį, buvo įkurta naujų sovietinės respublikos valdžios institucijų – Aukščiausioji liaudies ūkio taryba, Lietuvos revoliucinė karinė taryba, 10 liaudies komisariatų. Iki vasario 18 d. aukščiausioji institucija buvo Laikinoji revoliucinė darbininkų ir vargingųjų valstiečių vyriausybė, vėliau sovietų suvažiavimas ir jo Centro vykdomasis komitetas bei jo prezidiumas. Vasario viduryje besikuriančiai Lietuvos kariuomenei ir vokiečių savanorių daliniams sustabdžius Sovietų Rusijos kariuomenės puolimą (Kėdainių kautynės, Alytaus kautynės, Jiezno kautynės), Lietuvos kariuomenei stiprėjant, o Lenkijos kariniams daliniams puolant iš pietų, Lietuvos Sovietų Respublikai kilo reali grėsmė. 1919 m. vasario 27 d. respublika panaikinta – Rusijos komunistų partijos (bolševikų) centro komiteto nutarimu sovietinės Lietuvos ir Baltarusijos respublikos susijungė į marionetinę Lietuvos ir Baltarusijos SSR.

## Šaltiniai
30 (Adele albumas)

**30** – ketvirtasis studijinis britų atlikėjos Adele albumas, kurį 2021 m. lapkričio 19 d. išleido įrašų kompanijos „Melted Stone“ ir „Columbia Records“.

Adele į sceną grįžo po šešerių metų pertraukos, nuo tos akimirkos, kai išleido trečiąjį savo albumą „25“ (2015). „30“ dėmesio centre – atlikėjos skyrybos, motinystė, šlovė, širdgėla, viltis. Albumą Adele įrašinėjo ketverius metus, nuo 2018 iki 2021 m., o jo produseriai, nepaisant naujojo Ludwigo Göranssono bei Inflo iš anglų grupės „Sault“, išliko tie patys, kurie dirbo ir su „25“.

Muzikiniu požiūriu „30“ yra pop, soul ir džiazo žanrų albumas, jis apibūdintas kaip kūrybiškiausias Adeles darbas, praplečiantis ankstesnių kūrinių skambesį įtraukiant šokių-pop ir gospelo muzika muzikos elementus. Išleistas „30“ sulaukė didelio kritikų pripažinimo dėl kinematografiškumo, vokalumo ir nuoširdžios lyrikos. Jis pateko į 2021 metų pabaigos geriausių albumų sąrašus įvairiuose leidiniuose.

2023 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Easy on Me“ laimėjo apdovanojimą už geriausią solinį pop atlikimą, taip pat nominuota metų dainos, metų įrašo ir geriausio muzikinio klipo kategorijose. Pats albumas nominuotas metų albumo ir geriausio vokalinio pop albumo kategorijose.

## Dainų sąrašas

#### Bonus įrašai „Target“ ir japoniškame leidime

## Išnašos
Prūseliai (Pagėgiai)

**Prūseliai** – buvęs kaimas Pagėgių savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Panemunės miesto.

## Istorija

Kaimas kūrėsi XVI a., kai po 1553 m. iš Tilžės papilio iškeldinti skalviai įsikūrė kitame Nemuno krante – užliejamose pievose prie senvagės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aleksejevka I

**Aleksejevka I** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lauksodžio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Arimoniai

**Arimoniai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Pašvitinio.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bagdoniškiai (Pakruojis)

**Bagdoniškiai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Mažeikonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degiai

**Degiai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Žeimelio, pasienyje su Latvija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vendai

: *Apie Kuršo finus vendus žr. [[Vendai (Livonija)]].*

**Vendai** (; s. norv. *Vindr*; ; ; ; , ) – istorinis pavadinimas, kuriuo apibūdinama germanų kaimynystėje gyvenančios slavų tautos. Taip pat termino reikšmė skiriasi priklausomai nuo vietos, kur yra vartojama. Vokietakalbėje Europoje Viduramžiais vendais buvo vadinami Šventojoje Romos imperijoje gyvenę vakarų ir pietų slavai. Taip pat Polabės slavai kartais vadinami vendais. Iš šio žodžio kildinami žodžiai Rusijai įvardinti finų kalbose (, , karel. *Veneä*).

Senovės skandinavai žodžiu vendai Wends (Vender) vadino slavus, gyvenančius pietiniame Baltijos jūros krante (šį regioną vadino Vendland), t. y., Polabės slavus (obotritų, veletų, ranių ir pamarėnus.
Iki šių laikų vieninteliai išlikę vendų palikuonys – Lužicos sorbai. Bendruomenių, laikančių save vendais, yra Lužicoje, Teksase (JAV) ir Australijoje..
Pats tautovardis kildinamas iš venedų, kuriuos mini senovės romėnai (Veneti, Venedi arba Venethi) ir senovės graikai (Ουενεδαι, Ouenedai). Venedus, kaip prie Baltijos krantų gyvenančią tautą, mini Plinijus Vyresnysis ir Klaudijus Ptolemėjus.

I-ame tūkstantmetyje vykstant slavų migracijai ir slavams diferencijuojantis į pietų, rytų ir vakarų grupes, dalis vakarų slavų pasuka į teritorijas tarp Elbės ir Odros upių. Ten jie asimiliuoja germanų gentis, nespėjusias teritorijų palikti Didžiojo tautų kraustymosi metu. Jų kaimynai germanai juos vadino vendais, kaip ir, spėjama, venedus iki asimiliavimo.

Nors manoma, kad atsikraustydama į *Germania Slavica* vendai buvusi homogeniška grupė, laikui bėgant ji išsiskirstė į daugybę nedidelių genčių, kurių gyvenvietes skyrė miškai. Kai kurioms gentims, pvz., obotritams ir pamarėnams, pavyko susiburti į kunigaikštystę panašius darinius ir rengti reidus į Saksoniją. Šventoji Romos imperija siekė prisijungti vendų žemes, steigdamos krikščioniškas misijas ir vokiškas administracines institucijas. 983 metais daug vendų genčių prieš ją sukilo ir pavykus sukilimui sugebėjo sulėtinti žemių germanizaciją. Vyko dažni mūšiai su vokiečiais, danais ir lenkais. 1068 m. vokiečiai užėmė ir sunaikino Retrą, vieną pagrindinių vendų šventyklų. 1124 m. ir 1128 m. pamarėnai ir dalis lutičių buvo apkrikštyti. 1147 m. įvyko kryžiaus žygis prieš vendus. Prie pagoniško tikėjimo likę vendai buvo galutinai sumušti danų Šiaurės kryžiaus žygių metu, kuomet Valdemaro Didžiojo ir vyskupo Absalono vedami pulkai užėmė ir sunaikino Arkoną, vendų šventyklą ir tvirtovę. XII–XIV a. vyko sparti vendų žemių germanizacija dėl didelio masto germanų migracijos. Šiuos į dykras įsikurti kviesdavo vietiniai kunigaikščiai ir vienuolijos. Slaviška polabų kalba Žemutinėje Saksonijoje ir Brandenburge buvo kalbama iki pat XVIII a.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Viatičiai
* Kašubai
Krembliai

**Krembliai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Grikpėdžių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Botužiai

**Botužiai** – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 2 km nuo Klovainių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mieliai

**Mieliai** – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Žeimelio, šalia kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Reisbalė

**Reisbalė** – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Stačiūnų, prie Reisbalės upelio (kairysis Kruojos intakas).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumpakojai (Pakruojis)

**Trumpakojai** – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Žeimelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonavos Senamiesčio gimnazija

**Jonavos Senamiesčio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Kauno g. 76.

## Istorija

Įkurta 1974 m. rugsėjo 15 kaip Jonavos 4-oji vidurinė mokykla. Nuo 1994 m. pradedama mokytis realinio ir humanitarinio profilio gimnazijos klasėse. 1995 m. rugsėjo 1 d. suteiktas Senamiesčio vidurinės mokyklos vardas. 1998 m. suteiktas gimnazijos statusas.

2016 m. atidarytas rekonstruotas gimnazijos sporto aikštynas.

## Direktoriai
* A. Katinas (1974 - 1998 m.)
* I. Šidlauskaitė (1998 - 1999 m.) 
* R. Čiužienė (2003 - 2021 m.)
* D. Mockus (nuo 2021 m.)

= Žymūs mokiniai =

* Mindaugas Sinkevičius - Jonavos meras
* Vytenis Buzas - pirmojo lietuviško žemės palydovo kūrėjas

## Nuorodos
Reklamjuostė

**Reklamjuostė** (dar kitaip **reklamos skydelis**; ; ) – horizontali, vertikali arba stačiakampė vizualinės reklamos forma tinklalapyje, naudojanti vizualinius elementus (nuotraukas, vaizdo įrašus, animacijas).

Jeigu ji yra aktuali, gali kelti tinklalapio lankytojų susidomėjimą, traukti juos paspausti saityno nuorodą, esančią reklamjuostėje ir taip sudaryti sąlygas patekti į reklamos užsakovo interneto svetainę. Tai viena ankstyviausių ir dažniausiai naudojamų reklamos formų internete. Pastaruoju metu reklamomis dažniausiai prekiaujama realiuoju laiku automatiškai veikiančiose reklamų biržose tarpininkaujant „Google Ads“, „AdForm“, „Eskimi“, „StackAdapt“ ir kt. sistemoms. Tačiau sandoriai gali būti sudaromi ir tiesiogiai su reklamos agentūromis. Jos efektyvumas matuojamas pagal internetinės reklamos parodymų skaičiaus ir paspaudimų ant jos skaičiaus santykį () ir įkainojama pagal kainą tūkstančiui vartotojų pasiekti (). Taikomi ir sudėtingesni vartotojo sekimo veiksmai (prekės ar paslaugos įsigijimas apsilankius svetainėje ir pan.). Gali būti naudojamos įvaizdinėse (prekės ženklo žinomumo didinimo) bei gaminių ir paslaugų pardavimą skatinančiose reklamos kampanijose. Taikomos tikslinės () reklamos metodai tikslinei auditorijai pasiekti ir pakartotinės rinkodaros () praktikos, kuomet siekiama parodyti reklamą naudotojams, kurie prieš tai jau išreiškė susidomėjimą tam tikru produktu ar paslauga.

## Istorija

Pirmasis reklaminis skydelis internete pasirodė 1993 m. Tai buvo JAV advokatų kontoros reklama. 1994 m. spalio 24 d. interneto portalas „HotWired“ pradėjo rodyti kompanijos AT&T reklamą savo tinklalapyje. Šis portalas pirmasis savo svetainėje išskyrė plotus reklaminiams skydeliams. Jie taip pat pirmieji pradėjo teikti reklamos efektyvumo ataskaitas savo klientams. „HotWired“ sukūrė ir terminą „reklaminiai skydeliai“ ().

## Industrijos standartai

Industrijos standartai palaikomi ir atnaujinami kas pusmetį *Interactive Advertising Bureau* (IAB) asociacijos, kuriuos taiko asociacijos nariai, reklamos agentūros. Dėl skaitytojų abejingumo vis dažniau taikomas prasmingas arba kontekstinis turinio ir reklamos susiejimas ().

2019 m. industrijos standartai, apimantys interneto tinklalapius, išmaniųjų telefonų ir mygtukinių telefonų puslapių reklamjuosčių standartus:

## Išnašos
Vartotojų lūkesčiai

**Vartotojų lūkesčiai** arba **vartotojų pasitenkinimas** - tai, ko tikisi vartotojas iš produkto ar paslaugos. Įprastai vartotojų lūkesčių išpildymas sukelia teigiamą klientų pasitenkinimą ir jie noriai apsiperka dar kartą. Tai matavimo būdas, kaip įmonės tiekiami produktai ir paslaugos atitinka arba pranoksta klientų lūkesčius. Klientų pasitenkinimas apibrėžiamas kaip klientų skaičius arba procentas visų klientų, kurių patirtis su įmone, jos produktais ar paslaugomis (reitingai) viršija nustatytus pasitenkinimo tikslus.

Idealiu atveju vartotojų lūkestis nustatomas ankstyvojoje kliento stadijoje, o perteikus vartotojo lūkestį reklamoje, galima tikėtis geresnių reklaminės kampanijos rezultatų.

## Istorija
Vartotojo pasitenkinimas nėra nauja koncepcija visuomenėje – šio reiškinio ištakos siekia beveik 200 metų. Dar XVIII amžiuje Adam Smith paaiškino pagrindinę prielaidą, pagal kurią veikia laisvoji rinka. Jis tvirtino, kad žmonės nuolat siekia maksimaliai padidinti savo poreikius ir palaipsniui, bet nenumaldomai migruoja pas vienus ar kitus tiekėjus. Kitaip tariant, žmonės ieškojo vis naujų įmonių, kurios galėtų geriausiai įgyvendinti šių žmonių lūkesčius. Kitaip tariant, verslas uždirba vis didesnį pelną, kuo geriau įgyvendindamas vartotojų lūkesčius.

## Išnašos
Lietuvos viršūnė

:: *Apie kitą panašią viršūnę Pamyre žr. [[Lituanika]]*

**Lietuvos viršūnė** – 6080 m (arba 6100 m) aukščio viršukalnė pietvakarinėje Pamyro dalyje, Šachdaros kalnagūbryje (Tadžikistanas).

Pirmąsyk į šią viršukalnę 1964 m. rugpjūčio 18 d. įkopė Kazimiero Monstvilo vadovaujama ekspedicija (joje dar dalyvavo Juozas Antanavičius, Balys Binkauskas, Aleksandras Jurgelionis, Romualdas Kęstutis Augūnas, Augustas Kubilius, Stasys Miglinas, Jaroslavas Okulič-Kazarinas, Vilius Šaduikis). Tais pačiais metais ši ekspedicija įkopė į dar dvi Šachdaros kalnagūbrio viršukalnes, pavadindama jas Čiurlionio ir Donelaičio. Lietuvių alpinistai į Lietuvos viršukalnę dar įkopė 1974 m. (dvi grupės skirtingais maršrutais), 2014 ir 2018 m.

Lietuvos viršūnė stūkso netoli sienos su Afganistanu, greta esama *Lietuva-100* perėjos (tokį pavadinimą suteikė 2018 m. žygio dalyviai).

## Išnašos
Andriejava

**Andriejava** (arba ***Andrijava***) – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Maženių, šalia Raguvos miškų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ąžuolytė (Ramygala)

**Ąžuolytė** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Ramygalos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Beržytė (Krekenava)

**Beržytė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bikelis (Panevėžys)

**Bikelis** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Genėtinių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Butrimiškė

**Butrimiškė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Krekenavos, Kareiviškių miške.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dirvonai (Velžys)

**Dirvonai** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Maženių, prie magistralės .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dukinė

**Dukinė** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Ėriškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Afdera

**Afdera** – pavienis stratovulkanas, esantis šiaurės rytų Etiopijoje, ties trijų sprūdžių sistemų sankirta, tarp Erta Alės, Tat Alio ir Alaitos.

Būta pranešimų apie šio ugnikalnio išsiveržimus, įvykusius 1907 ir 1915 m. Visgi nesama morfologinių požymių, kurie rodytų, kad tokie išsiveržimai iš tiesų įvyko. Tikriausiai buvo išsiveržęs toliau į vakarus stūksantis Alaitos ugnikalnis.

## Išnašos
Ptolemėjų karalystė

**Ptolemėjų karalystė** – senovės graikų valstybė, gyvavusi Egipte helenizmo laikotarpiu. 305 m. pr. m. e. ją įkūrė Aleksandro Makedoniečio bendražygis Ptolemėjas I. Karalystė gyvavo iki Kleopatros VII mirties 30 m. pr. m. e. Beveik 300 metų valdžiusi Ptolemėjų dinastija buvo ilgiausia ir vėlyviausia senovės Egipto dinastija. 

## Istorija

332 m. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis užkariavo persų kontroliuojamą Egiptą kare su Achemenidų imperija. Po Aleksandro mirties 323 m. pr. m. e., jo imperija greitai subyrėjo dėl konkuruojančių diadochų (artimiausių draugų ir bendražygių) nesutarimų. Makedonietis Ptolemėjas, vienas patikimiausių Aleksandro karvedžių, iš savo varžovų užgrobė Egiptą ir pasiskelbė faraonu. Aleksandrija, Aleksandro Makedoniečio įkurtas graikų polis, tapo karalystės sostine ir pagrindiniu graikų kultūros, mokslo ir prekybos centru ateinančiais šimtmečiais. Po Sirijos karų su Seleukidų imperija, konkuruojančia helenistine valstybe, Ptolemėjų karalystė išplėtė savo teritoriją ir įtraukė rytinę Libiją, Sinajaus pusiasalį ir šiaurinę Nubiją.

## Šaltiniai
Lietuvos Karo aviacijos Šeštoji eskadrilė

**Lietuvos karo aviacijos Šeštoji eskadrilė** – nuo 1932 m. iki 1940 m. rugpjūčio egzistavęs Lietuvos karinių oro pajėgų dalinys, tolimosios žvalgybos eskadrilė, dislokuota Zokniuose, vėliau – Pajuostyje, netoli Panevėžio. Nuo 1935 m. Įėjo į I (žvalgybos) grupės sudėtį.

## Įkūrimas
Šeštoji eskadrilė buvo įkurta 1932 m. spalio 1 d.

## Vadovybė
Eskadrilei vadovavo:

* 1932 m. spalio 1 d. – 1934 m. birželio 8 d. – majoras Jeronimas Garolis. Atleistas iš kariuomenės dėl dalyvavimo nesėkmingame voldemarininkų perversme;
* 1934 m. rugsėjo 3 d. – 1936 m. sausio 20 d. – majoras Leonardas Peseckas. Paaukštinas į I grupės vado pareigas;
* 1936 m. sausio 20 d. – 1938 m. rugpjūčio 1 d. – majoras Ignas Šešplaukis;
* 1938 m. rugpjūčio 1 d. – 1939 m. sausio 27 d. – pulkininkas leitenantas Narcizas Tautvilas (Ferencas);
* 1939 m. sausio 27 d. – 1940 m. rugpjūtis – majoras Feliksas Tyškus.

## Bazės
Šeštoji eskadrilė iki 1938 m. rugpjūčio 6 d. buvo dislokuota Zoknių aerodrome.

1938 m. ji buvo perkelta į naujai įkurtą aviacijos bazę Pajuosčio aerodrome, kur bazavosi iki sovietinės okupacijos.

## Technika

Eskadrilė buvo ginkluota žvalgybiniais lėktuvais:

* ANBO-IV L (Nr. 57, 61, 62, 63). 1936 m. Nr. 57 ir 63 buvo perduoti Antrąjai eskadrilei, Nr. 61 ir 62 – Mokomąjai eskadrilei;
* ANBO-IV M (nuo 1935 m., Nr. 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70);
* ANBO-41.

Visu eskadrilės egzistavimo laikotarpiu jos orlaivių skaičius buvo mažesnis nei numatė 1938 m. išleistas Štabų žinynas: vietoje eskadrilėje turėjusių būti 9-12 kovinių ir 1 ryšių lėktuvo, eskadrilėje daugiausiai buvo 9 orlaiviai.

## Likvidavimas
Eskadrilė buvo išformuota po Lietuvos okupacijos, SSRS likviduojant Lietuvos karo aviaciją, 1940 m. rugpjūčio mėn. Eskadrilės vadas 1940 m. liepos 23 d. įsakymu Liaudies kariuomenei nuo 1940 m. rugpjūčio 1 d. buvo paleistas į atsargą.

SSRS KOP perėmė eskadrilės orlaivius ANBO-41. ANBO-IV buvo panaudoti kaip treniruočių taikiniai.

## Literatūra

* (LT) 6-oji eskadrilė, Plieno sparnai;
* (LT) Feliksas Tyškus, Plieno sparnai;
* (LT) Gamziukas, Algirdas, Du dešimtmečiai padangės sargyboje ;
* (LT) Ramoška, G, ANBO-IV, Plieno sparnai Nr. 4, 1997 m.;

## Išnašos
Čiūdzanas

**Čiūdzanas**, **Čiūdzano karalystė** (, okinav. *Chuzan-wokuku*, ,) – viena iš trijų karalysčių, valdžiusių Okinavos salą XIV–XV a. vid.

Iki tol Okinava valdyta daugybės vadų ir kunigaikštukų (adži), kurie gyveno tvirtovėse gusuku. 1314 m. salos pietuose, viduryje ir šiaurėje iškilo po vieną valdovą, t. y., prasidėjo vadinamasis Sandzano laikotarpis. Laikotarpis tęsėsi iki salos suvienijimo 1429 m., kurį įvykdė Čiūdzano karalius Šio Hašis nukariavęs Hokudzaną ir Nandzaną.

## Raida
Apie šalies priešistorę trūksta patikimų duomenų. Pasak legendinio pasakojimo, karalystę įkūrė Tensono dinastijos pradininkas Tensonas. Pirmasis žinomas valdovas, laikomas kunigaikščiu adži – Eiso dinastijos atstovas Tamagusuku. 1355 m. Urasojės pilies adži nuvertus Eiso dinastiją, šalį emė valdyti Satto klanas. Sato pirmasis iš šalies valdovų 1372 m. pradėjo mokėti Kiniją valdžiusiai Ming dinastijai duoklę ir užmezgė diplomatinius ir prekybinius santykius su Siamu, Džosonu. Jo palikuonis Bunei įgijo teisę nuo 1382 m. pasirašinėti Riūkiū šalies Čiūdzano karaliaus vardu.

1406 m. Bunėją nuo sosto nuvertė ir Satto dinastijos viešpatavimą nutraukė Šio Šišio. Naujasis valdovas ir jo įpėdinis toliau pasirašinėjo Riūkiū šalies Čiūdzano karaliaus vardu. Buvo nusiuntę pasiuntinį į Kiniją pranešti apie valdžios pasikeitimą. Manoma, kad iškart po perversmo Šišio perkėlė valstybės sostinę iš Urasojės į Šiurį.

1416 m. Šio Hašis nukariavo Hokudzano karalystę, o 1429 m. – pietuose esančią Nandzano karalystę, taip konsoliduodamas valdžią visoje Okinavos saloje ir įkurdamas Riūkiū karaystę.

## Valdovų sąrašas

## Šaltiniai
Gaidai

**Gaidai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Ramygalos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gegužinė (Ramygala)

**Gegužinė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Daniūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jackoniai (Panevėžys)

**Jackoniai** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Paįstrio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kemstrotinė

**Kemstrotinė** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Mitriūnų.

## Etimologija

Per kaimą teka upelis Kiemsrutas, nuo kurio kildinamas kaimo vardas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kareiviškiai (Krekenava)

**Kareiviškiai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mastrakis

**Mastrakis** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Paliūniškio, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Osinauka (Panevėžys)

**Osinauka** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Ramygalos, prie kelio . Pietinė kaimo dalis išlikusi Kėdainių rajone.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paliaudė

**Paliaudė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Krekenavos, Liaudės dešiniajame krante, prie Rūtakiemio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Plaučgalis

**Plaučgalis** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Upytės, dabartinių Vaišvilčių I teritorijoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sipailiškiai

**Sipailiškiai** – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Linkaučių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užubaliai (Karsakiškis)

**Užubaliai** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Geležių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakai (Naujamiestis)

**Trakai** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Paviešečių, šalia kelio . Kaimą mena Trakų gatvė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karvys

**Karvys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, už 5 km į rytus nuo Maišiagalos, prie kelio . Į rytus nuo kaimo telkšo Karvio ežeras. Seniūnaitijos, parapijos centras. 

Karvio pagrindinė mokykla (iki 2010 m.), lietuviškos Buivydiškių pagrindinės mokyklos Karvio ikimokyklinio ugdymo skyrius, biblioteka.

## Kaimo pavadinimo etimologija

Kaimo vardas kilęs iš bendravardžio ežero pavadinimo. Pastarąjį liaudies etimologija aiškina taip. Kadaise Karvio ežero vietoje buvęs kaimas. Kartą sekmadienį, kaimiečiams išėjus bažnyčion, viena mergelė likusi namuose pasitvarkyti. Pradėjusi tvarkytis, čiupo traukti po suolu augančią nendrę, trūktelėjo ir toje vietoje prasiveržė stipri vandens srovė, kuri pylėsi ir pylėsi, kol paskandino visą kaimą ir tapo dideliu ežeru. Likusi tik viena *karvė* – nuo jos ir pavadintas ežeras „Karvys“.

## Istorija

Nuo 1664 m. minimas Karvio dvaras. 1779 m. kaime pastatyta medinė bažnyčia, 1783 m. įsteigta Karvio filijinė parapija. XIX a. Karvys buvo miestelis, kuriame 6 kartus per metus vykdavo turgūs. 1864 m. pastatyta neoromaninio stiliaus Karvio Šv. Juozapo bažnyčia. 

1937 m. įsteigta pradžios mokykla lenkų dėstomąja kalba ilgainiui išaugo į pagrindinę mokyklą (2010 m. išregistruota).

|}

## Gyventojai

### Įžymūs žmonės

Kaime gimė:
* Antanas Giedraitis, kunigaikštis, mokslininkas, pirmasis lietuvių geologas.

## Šaltiniai

*
Sanžilė (Panevėžys)

**Sanžilė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Berčiūnų, prie Sanžilės upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sausgirys

**Sausgirys** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Maženių.

## Gyventojai

## Šaltiniai