open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alesas

**Alesas** yra miestas pietų Prancūzijoje, Langedoko-Rusijono regione, į šiaurės vakarus nuo Nimo.

Mieste yra vyskupo rezidencija. Saint-Jean katedra pastatyta XVIII a. 1688 m. pastatyta miesto citadelė.
Galaktikos centras

**Galaktikos centras** – Paukščių Tako galaktikos sukimosi centras, kurį matome kaip šviesią juostą Šaulio žvaigždyne. Galaktikos centras nuo mūsų nutolęs apie 7.6 kpc, jo pusiaujinės kordinatės: RA 17h45m40.04s, Dec -29° 00' 28.1". Negalime jo stebėti minkštųjų Rentgeno spindulių, optiniame ar UV diapazone, kadangi centrą užstoja jo kryptimi Skydo ir Šaulio spiralinėse vijose esantys kosminiai debesys bei tarpžvaigždinės dulkės – todėl visa turima informacija gaunama stebint jį gama spindulių, kietųjų Rentgeno spindulių, radijo bangų ir milimetriniame diapazonuose. Manoma, kad šie debesys susilpnina Galaktikos centro spinduliavimą apie 25-30 ryškių.

Beveik pačiame Galaktikos centre užfiksuota sudėtingas netaisyklingos formos radijo šaltinis Šaulio A, kuriame esantis kompaktiškas objektas Sagittarius A*, manoma, yra supermasyvi juodoji bedugnė. Tyrėjai mano, kad ji galėtų būti apie 4 mln. Saulės masių. Į ją krentanti medžiaga, sudaranti karštą akrecinį diską, spinduliuoja gama, radijo ir Rentgeno spindulius. Sinchotronines radijo bangas skleidžia juodosios bedugnės aplinkoje įgreitinti elektronai, sąveikaudami su jos magnetiniu lauku.

Aplink Galaktikos centrą maždaug iki 10 parsekų spindulio tęsiasi tankus neutralių dujų bei dulkių diskas ir jaunas kamuolinis spiečius. Manoma, kad maždaug prieš milijoną metų Galaktikos centre vyko intensyvi žvaigždėdara, kuri iš centro išstūmė Šaulio B2 molekulinį debesį.
Proplaneta

**Proplaneta** – planeta, esanti pradinėje susidarymo stadijoje iš proplanetinio dujų ir dulkių disko. Proplanetos masė didėja dėl medžiagos ir planetos akrecijos iš aplinkinių erdvės sričių. Proplanetos formuojasi iš planetesimalių. Saulės sistemoje planetesimalės trikdė viena kitos orbitas, daužėsi, jungėsi į spiečius ir virto didesniais dariniais, proplanetomis. Tokios užuomazgos buvo 1022 - 1023&nbsp; kg masės ir kelių tūkstančių kilometrų skersmens. Per 100 mln. metų proplanetos savo gravitacija traukė mažesnius kūnus, daleles ir iš jų susiformavo planetos.

## Nuorodos

* Astronomijos enciklopedinis žodynas
Joginiškių piliakalnis

**Joginiškių piliakalnis**, dar vadinamas *Kalnu* – piliakalnis Šakių rajono savivaldybės teritorijoje, 0,2 km į pietryčius nuo Joginiškių, 3 km nuo Kriūkų miestelio, Kriūkų seniūnija, 2 km į pietvakarius nuo Nemuno. Pasiekiamas iš kelio Lukšiai – Kriūkai ties Joginiškių fermomis pasukus į dešinę rytų kryptimi, pavažiavus keliuku 300 m dešiniau nuo už sodybos prasidedančios griovos iki miško pakraščio ir paėjus 200 m į šiaurę ožnugario vakariniu šlaitu einančiu miško keliuku, yra šio ožnugario gale.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Jotulės kairiajame krante, santakoje su Strazdupiu. Pietinis šlaitas status, 17 m aukščio, leidžiasi į Jotulę, rytinis ir šiaurinis šlaitai žemesni ir nuolaidesni, iki 10 m aukščio, jie leidžiasi į Strazdupį. Vakaruose yra aukštuma.

Piliakalnio aikštelė trikampė, 40x13 m dydžio. Aikštelę nuo aukštumos skiria jos vakariniame pakraštyje supiltas apie 20 m ilgio pylimas, nuo aikštelės krašto 1,5 m, iš išorės – 3,3 m aukščio,, jo išorinis šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 0,3 m gylio griovį. Už griovio yra antras 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kuris šiaurinėje dalyje, šlaite virsta terasa. Visas piliakalnis apaugęs medžiais.

## Tyrimai
Piliakalnį 1955–1959 m. aprašė Petras Tarasenka, 1965 m. piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas, 1981 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 10 000 m².


2025 Joginiškiai, piliakalnis.jpeg|Piliakalnio ketera, žr. 3D modelį
Joginiškių piliakalnis, viršuje.jpeg|Žemėjantis šlaitas


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;172.
* Pranas Kulikauskas. Užnemunės piliakalniai. V., 1982.

## Nuorodos

* Lietuvos piliakalniai. Joginiškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Oro pagalvė (efektas)

**Oro pagalvė** () – suslėgto oro sluoksnis po objektu, užtikrinantis atramą ir mažą trintį. Paprastai sudaromas pučiant orą žemyn, kur šis „atsitrenkia“ į žemę ar vandenį, naudojamas laivuose ir kitur technikoje. Kitas variantas – kai oro pagalvė sudaroma po sparnais judančio oro, vadinamas ekrano efektu.

## Oro pagalvė transporte
Oro pagalvės efektas naudojamas padidinto praeinamumo transporto priemonėse, pvz., laivuose su oro pagalve, kurie gali judėti skriedami virš žemės ar vandens paviršiaus ir jo neliesti. Juose oro pagalvės efektyvumas padidinamas orą sulaikant specialiu guminiu ar metalu sutvirtintu „sijonu“. Pvz., buvusios TSRS, o dabar Rusijos karo laivyno desantiniai laivai „Zubr“ gali judėti iki 60 mazgų (~111 km/val.) greičiu, o gabendami tris tankus T-80 – iki 40 mazgų (~74 km/val.) greičiu. Pilnai pakrautas (tuomet jo masė būna iki 535 t) toks laivas gali išplaukti į krantą, įveikdamas iki 1,6 m aukščio sienelę.

Egzistuoja ir laivai, kurie šonuose turi ne „sijoną“, o į vandenį panirusias plokštes, vadinamas *side – walls* ('šoninės sienelės'). Tokie laivai (pvz., Rusijos karo laivyno korvetės „Bora“ ir „Samum“) juda tik vandenyje ir negali išeiti į sausumą.

## Oro pagalvė kitur
Oro pagalvės principas taip pat naudojamas kai kuriose judančiose mechaninėse konstrukcijose sumažinti trinčiai. Pvz., konvejerio trinčiai sumažinti.

## Šaltiniai
Delenas

**Delenas** – () – ežerų pora Švedijoje, Helsinglando provincijoje. Ežerus jungia pratakas, jų plotą skaičiuojant kartu(~130 km²) susidarytų 18 pagal dydį Švedijos ežeras.

Ežerai susidarė smūginio kraterio vietoje, todėl kartu jų forma primena apskritimą. Meteoritas nukrito prieš 89.0 ± 2.7 milijonus metų, Kreidos periode. Krateris buvo 19 km skersmens. Vietovėje išsibarsčiusios uolienos pavadintos delenitu.

Asteroidas 7704 Dellen pavadintas pagal šį ežerą.
Vakarai (pasaulio kryptis)

: *Šis straipsnis yra apie Vakarus kaip pasaulio kryptį. Apie Vakarus kaip šalių grupę žiūrėkite [[Vakarų pasaulis]].*

**Vakarai** yra pasaulio kryptis į priešingą pusę nei sukasi Žemė arba, kitaip tariant link Saulės nusileidimo vietos.

Vakarai yra viena iš keturių pagrindinių pasaulio krypčių. Vakarai naudojami nurodant koordinates ir navigacijai. Navigacijoje Vakarai reiškia lanko tarp Pietų (180 laispnių) ir Šiaurės (0 laipsnių) vidurį. Pavasario lygiadienio (kovo 21 d.) ir rudens lygiadienio (rugsėjo 23 d.) taškuose Saulė leidžiasi tiksliai vakarų pusėje.

Kitos pagrindinės pasaulio kryptys yra Šiaurė, Rytai ir Pietūs.
Vakarai (laikraštis)

**Vakarai** – 2007–2009 m. Jungtinėse Valstijose leistas lietuviškas laikraštis. Jis išeidavo kartą per savaitę (ketvirtadieniais). Jis turėjo keturis priedus: *Verslas.us*, *Laisvalaikis*, *TranSportas* ir *Sveika šeima*.

*Vakarai* buvo spausdinami Čikagoje, o laikraščio redakcija įsikūrusi Downers Grove mieste.

Kontrolinį laikraščio akcijų paketą valdė privati kompanija News LT L.L. C. Ji 2007 metų kovą įsigijo dvejus metus iki tol ėjusį savaitraštį *Verslas.us*. Netrukus *Verslas.us* tapo vienu iš naujai įkurto laikraščio *Vakarai* priedų.
 
Nuo 2008 metų sausio mėnesio News LT L.L.C. įkūrė naujienų portalą „Vakarai.us“, kuris buvo skaitomas ne tik Jungtinių Valstijų, bet ir Europoje gyvenančių lietuvių.
Falemė

**Falemė** () – upė Vakarų Afrikoje; Senegalo upės kairysis intakas. Prasideda šiaurinėje Gvinėjoje, Futa Džalono kalnuose. Teka į šiaurę, šiaurės rytus per Malį, paskui pasuka į šiaurės vakarus ir sudaro Malio – Senegalo sieną. Įteka į Senegalą 30 km nuo Bakelio. Falemė 200 km žemupio ruože laivuojama. Upės baisene yra gausių geležies rūdos telkinių.
Adomava (Miežiškiai)

**Adomava** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Miežiškių. 

## Istorija

Buvęs bajorkiemis. 1922 m. Adomavoje gyveno 5 žmonės (visi save laikė lenkais).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Augrabio krioklys

**Augrabio krioklys** – krioklys Oranžinėje upėje, PAR teritorijoje. Aukštis – 56 m. Vidutinis plotis – 24 m. Vidutinis debitas – 313 m³/s. Didžiausias užregistruotas debitas – 14 159 m³/s. Už krioklio upė išgraužė įspūdingą kanjoną granite. Kanjono gylis – 240 m, ilgis – 18 km. Nedidelė dalis vandens krenta į kanjoną iš kraštų, suformuodama keletą silpnesnių krioklių.

## Nuorodos
* http://www.world-waterfalls.com
Laponija

**Laponija** – didelė kalnuota nepaliestos gamtos teritorija Švedijoje, Norboteno lene, už poliarinio rato. Plotas – ~9400 km². 95 % teritorijos saugoma kaip nacionaliniai parkai ar gamtos rezervatai. Teritorijoje gyvena šiaurinių elnių augintojai samiai.

1996 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.


Vaizdas:Kamajokk.jpg|
Vaizdas:Kårtejaure from treeline.jpg|
Vaizdas:Sjaunja-Ritelpakte.jpg|
Vaizdas:Laponia,_Sweden_-_panoramio.jpg|
Kulionių piliakalnis

**Kulionių piliakalnis** – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, Kulionių kaimo šiaurės vakarų pakraštyje, tarp Želvų ir Trinktinio ežerų, Želvų ežero pietrytiniame krante, pusiasalyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas pusiasalio aukščiausioje kalvos (aukštis 86 m) vietoje; apaugęs medžiais. Iš šiaurės ir vakarų juosia Želvų, iš rytų – Trinktinio ežeras, pietinėje pusėje yra laukai. Šlaitai nuo ežerų statūs, apie 30 m aukščio; jų viršutinė dalis išlyginta. Aikštelė iškiliu viduriu, stačiakampė, 75 x 60 m dydžio. Jos šiauriniame pakraštyje yra žemo pylimo liekanų, pietiniame – 22 m ilgio ir 1,2 m aukščio pylimas. Už jo, 5,5 m žemiau aikštelės krašto, yra antras 92 m ilgio ir 1,2 m aukščio pylimas.

## Tyrimai
1931 m. Petras Tarasenka ištyrė 10 m² plotą aikštelės pietrytinėje dalyje. Kultūrinis sluoksnis – 0,5 m storio. Rasta lipdytos brūkšniuotu paviršiumi ir žiestos keramikos, puoštos banguotų linijų ornamentu, gyvulių kaulų, aptikta smulkių degėsių. Piliakalnis datuojamas II a. – I a. iki m.e. – XII a.- XIV a. Piliakalnio šiaurės vakarų papėdėje yra senovinė gyvenvietė.

## Nuotraukos

Vaizdas:Kulionių piliakalnis nuo želvų piliakalnio.jpg|Kulionių piliakalnis nuo želvų piliakalnio 2025 m.
Vaizdas:Vaizdas ant Kulionių piliakalnio viršaus.jpg|Vaizdas ant  Kulionių piliakalnio 2025 m.
Vaizdas:Kulionių piliakalnio informacinis stendas.jpg|Kulionių piliakalnio informacinis stendas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kulionių piliakalnis
* Dainius Razauskas. *[http://tautosmenta.lt/wp-content/uploads/2013/12/Razauskas_Dainius/Razauskas_2017_Kulioniu_piliakalnis.pdf Bažnyčia, prasmegusi Kulionių piliakalnyje]*. Molėtai: Molėtų krašto muziejus, 2017. – 96 p.
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Trakų miškų urėdija

**Trakų miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. **Trakų miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Trakų regioninis padalinys.**

Trakų miškų urėdija buvo įsteigta 1922 m. ir tuo metu valdė 19 589 ha miškų plotą, kuris buvo paskirstytas 7 girininkijoms.

Trakų miškų urėdijos teritorijoje esantys miškai yra penkių savivaldybių teritorijose: Trakų rajono, Vilniaus rajono, Prienų rajono, Elektrėnų, Vilniaus miesto. Bendras miškų plotas miškų urėdijos teritorijoje − 61 777 ha, iš jų 29 100 ha − valstybinės reikšmės. Miškuose vyrauja spygliuočių medynai.

Trakų miškų urėdas − Vygantas Mierkis.

Miškų urėdijos miškai išnuomoti 21 medžiotojų būreliui. Profesionalios medžioklės plotams yra priskirti *Semeliškių* ir *Jagelonių* miškai. Šiuose miškuose gyvena briedžiai, taurieji elniai, šernai, stirnos, lapės, bebrai, miškinės kiaunės, barsukai, pilkieji kiškiai.

## Saugomos teritorijos

Trakų miškų urėdijoje yra įkurtos šios saugomos teritorijos:
* Aukštadvario regioninis parkas
* Neries regioninis parkas
* Trakų istorinis nacionalinis parkas
* Varnikų botaninis zoologinis draustinis
* Plomėnų ornitologinis draustinis
* Saidės hidrografinis draustinis
* Semeniukų zoologinis draustinis
* Pipiriškių geomorfologinis draustinis
* Taučionių geomorfologinis draustinis
* Gėjaus telmologinis draustinis
* Ilgučio botaninis draustinis
* Papio ornitologinis draustinis

## Girininkijos
Trakų miškų urėdijos miškai suskirstyti į 11 girininkijų.

|-
| Aukštadvario|| Aukštadvario seniūnija || Aukštadvaris
|-
| Jagelonių || Semeliškių seniūnija || Semeliškės
|-
| Lentvario || Senųjų Trakų seniūnija || Rubežius
|-
| Onuškio || Onuškio seniūnija || Onuškis
|-
| Paluknio || Paluknio seniūnija || Paluknys
|-
| Ropėjų || Senųjų Trakų seniūnija || Ropėjos
|-
| Rūdiškių || Rūdiškių seniūnija || Rūdiškės
|-
| Semeliškių || Semeliškių seniūnija || Semeliškės
|-
| Strėvos || Trakų seniūnija || Trakai
|-
| Trakų || Trakų seniūnija || Babriškės
|-
| Žeronių || Rūdiškių seniūnija || Rūdiškės
|}

## Nuorodos
* Trakų miškų urėdijos tinklalapis
Kumelionių piliakalnis

**Kumelionių piliakalnis su gyvenviete**, *Marijampolė* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22972) Marijampolės savivaldybės teritorijoje, 1,5 km į pietus nuo Kumelionių kaimo, Marijampolės kaimiškoji seniūnija, Šešupės kairiajame krante.

## Piliakalnis

Iš pietų ir rytų piliakalnį juosia Šešupė ir jos slėnio daubos, iš šiaurės – gilus Uosupėlio slėnis. Šlaitai statūs, 15–16 m aukščio. Piliakalnio aikštelė pailga, 38x6,5 m dydžio (didesnioji jos dalis nuslinko į Šešupę) su apardytu pylimu. Piliakalnio vakarinėje papėdėje yra senovinė gyvenvietė, kuri užima 150 x 200 plotą. Ji nuo piliakalnio buvo atskirta 45 m ilgio ir 3 m aukščio pylimu bei apie 2 m gylio ir 6 m pločio grioviu.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai, tyrimų vadovas Vytautas Daugudis. Aikštelės ištirta 48 m², pylimo – 5 x 25 m plotas. Pylime rasta gynybinių įtvirtinimų liekanų, aikštelėje, kurios kultūrinio sluoksnio storis 0,6-0,8 m – lipdytos šiek tiek brūkšniuotu, grublėtu ir lygiu paviršiumi bei žiestos keramikos, strėlių antgalių. Gyvenvietėje ištirtas 50 m² plotas, jos kultūrinis sluoksnis 0,3-0,5 m storio. Rasta lipdytos ir žiestos keramikos, geležies rūdos lydymo krosnelių liekanų, molinių tiglių gabalėlių. Piliakalnis naudotas nuo I tūkstantmečio pradžios iki X a.- XI a., gyvenvietėje gyventa III a. – XI a. 

Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;121. Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. F.1. Ap.1. B.30. P.166-175.
* A. Kaminski. Materialy do bibliografii archeologicznej Jacwiezy od I do XIII w. // Materialy Starozytne. Warszawa, 1956. T.I. P.258.
* Pranas Kulikauskas. Užnemunės piliakalniai I–XIII a. V.,1982. P.22-23, 7

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Kumelionys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Taurijos ornitologinis draustinis

**Taurijos ornitologinis draustinis** – valstybinis draustinis Vilniaus rajono savivaldybės Bezdonių, Lavoriškių, Mickūnų seniūnijų teritorijoje. Draustinio teritorija nutolusi 9 km į šiaurės rytus nuo Vilniaus miesto ribos ir 6 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų gyvenvietės. Artimiausia Mostiškių gyvenvietė yra už 2,4 km į rytus nuo draustinio teritorijos. Taurijos valstybinio ornitologinio draustinio plotas − 506 ha.

Draustinio teritorijoje aptinkama viena paukščių rūšis, įtraukta į 1979 m. balandžio 2 d. Europos Tarybos direktyvos dėl laukinių paukščių apsaugos 1 priedą − kurtinys ()..

Pagrindinės grėsmės, galinčios paveikti draustinio teritorijos vertybių būklę yra:
* melioracijos neigiama įtaka miškų buveinėms;
* brandžių medžių kirtimas teritorijoje, negyvos stovinčios ir gulinčios medienos šalinimas;
* plėšrūnų daroma neigiama įtaka;
* lėtai vykstantis buveinių atsikūrimas.

Taurijos miško flora neišsiskiria rūšių gausumu. Dėl vyraujančių skurdžių smėlio dirvožemių šioje teritorijoje išplitę spygliuočiai medžiai − pušys ir eglės.

Taurijos miške stebima 10 rūšių retųjų paukščių:
* Juodasis gandras − *Ciconia nigra*
* Mažasis erelis rėksnys − *Aquila pomarina*
* Sketsakalis − *Falco subbuteo*
* Kurtinys − *Tetrao urogalus*
* Tetervinas − *Tetrao tetrix*
* Gervė − *Grus grus*
* Lėlys − *Caprimulgus europaeus*
* Lututė − *Aegolius funereus*
* Juodoji meleta − *Dryocopus martius*
* Paprastoji medšarkė − *Lanius collurio*

## Šaltiniai
Iširai

**Iširai** (*Öšhörö, Išïrï, Yshyr Ybytoso*), **čamakokai, ošhorai** – indėnų tauta, gyvenanti Šiauriniame Čiake, Paragvajaus upės pakrantėse. Jų gyvenamos teritorijos driekiasi Paragvajuje (Aukštutinis Paragvajus) ir Brazilijoje (Pietų Mato Grosas). Sudaro 1571 žmonės Paragvajuje (2002 m.; pagrindinės gyvenvietės Puerto Bahija Negra, Puerto Diana, Puerto Esperanza, Dos Estrellas, Potrerito ir Fuerte Olimpas) bei 40 (1994 m.) – Brazilijoje. Kalba čamakokų kalba, priklausančią samukoanų šeimai.

Dar neseniai vertėsi medžiokle ir gerybių rinkimu.
Roletai

**Roletai**, *ritininės žaliuzės* arba *ritininės užuolaidos* – tai vienas iš populiariausių langų uždengimo įtaisų. Ruletus galima montuoti vienus arba derinti su dieninėmis užuolaidomis. Didžiulė audinių spalvų, raštų ir tipų įvairovė leidžia gaminį priderinti prie bet kokio stiliaus interjero. Roletai gali būti valdomi įvairiais būdais:

* Grandinėle – truktelėjus grandinėlę roletas arba kyla į viršų, arba leidžiasi į apačią.

* Spyruokle – truktelėjus roletą už apačios ir atleidus spyruoklė susuka roletą aukštyn. Nuleidžiama traukiant roletą žemyn iki norimo aukščio, paleistas jis išlieka būtent toje padėtyje.

* Grandinėle plius spyruokle – roletas nuleidžiamas žemyn traukiant grandinėlę – tuo pačiu užvedamas spyruoklinis mechanizmas. Pakeliant užtenka truktelti grandinėlę į priešingą pusę, ir įsijungęs spyruoklinis mechanizmas pakelia roletą iki pat viršaus.

* Automatiškai varikliu – ruleto vamzdyje įmontuojamas variklis jį automatiškai pakelia arba nuleidžia. Valdyti automatinę pavarą galima paprastu jungikliu, nuotolinio valdymo pulteliu arba kompiuteriu.
Specialūs ruletų audiniai skirti patalpoms, kuriose dirbama kompiuteriu, taip pat yra neperšveičiami ruletų audiniai patalpų užtamsinimui ir vaikų kambariams. Apsaugai nuo karščio skirti roletai, pagaminti iš specialios plėvelės, kurios viena pusė padengta aliuminio folija.
Samukoanų kalbos

**Samukoanų kalbos** – nedidelė indėnų kalbų šeima, vartojama Čiake, Paragvajaus ir Bolivijos teritorijose.

## Skirstymas

Sudaro 2 kalbos:
* Ajoreo kalba
* Čamakokų kalba (iširų)

## Nuorodos
* 
* Ethnologue informacija
Čamakokų kalba

**Čamakokų kalba, iširų kalba** – samukoanų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų iširų, gyvenančių Čiake, Brazilijoje ir Paragvajuje. Kalbančiųjų skaičius ~1800.

Išskiriami 2 dialektai:
* *Chamacoco Bravo (Tomaraho, Tomaraxa)*
* *Ebitoso (Ishiro)*

## Nuorodos
*
Ajorėjų kalba

**Ajorėjų kalba** – samukoanų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų ajorėjų. Dar vadinama *Morotoco, Moro, Ayoré* ir *Pyeta Yovai*. Pavadinimas ajoreo dažnesnis Bolivijoje, tuo tarpu Paragvajuje vartojamas morotoko pavadinimas. Kalbančiųjų skaičius 3771.

## Geografinis paplitimas
Ajorėjų kalba kalbama Paragvajuje ir Bolivijoje – 3000 kalbančiųjų Pargvajauje ir 771 Bolivijoje. Paragvajuje ajorėjų kalba kalbama Čiako departamente ir šiaurinėje Aukštutinio Paragvajaus departamento dalyje. Bolivijoje ajoreo kalba kalbama Gran Čiako provincijoje, Santa Kruso departamente. Vienintelis kalbos dialektas yra cirakua.

## Nuorodos
*
Bahija Negra

**Bahija Negra** (), **Puerto Bahija Negra** (*Puerto Bahía Negra*) – gyvenvietė šiaurės vakarų Paragvajuje, Aukštutinio Paragvajaus depertamente, Paragvajaus upės pakrantėje. 2020 m. duomenimis, turi 2514 gyventojų gyventojų.

## Šaltiniai
Catherine Fulop

**Catherine Amanda Fulop García** (g. 1965 m. kovo 11 d. Karakasas, Venesuela) – Venesuelos aktorė ir vengrų kilmės modelis.

Beatriz Sabatini marti. Buvo susituokusi su Fernando Carrillo nuo 1990 iki 1994 metų. 1998 metų balandžio 3 d. susituokė su Osvaldo Sabatini (žymios teniso žaidėjos, Gabrielos Sabatini, broliu), turi dvi dukras, Oriana ir Tiziana bei šunį. Ji dabar gyvena Argentinoje, kur dirba aktore ir veda TV pratimų programą "Catherine 100 %" per *Fox Sports en Español*. Ji dalyvavo "Miss Venezuela 1986", kur laimėjo ketvirtą vietą. Yra nominuota „TP de Oro“ kaip geriausia antraplanė aktorė, "Abigail" (1988) m.

## Filmografija

### Serialai

### Teatras

### Filmai

### TV šou

## Apdovanojimai ir nominacijos

„TP de Oro“ nominuota kaip geriausia antraplanė aktorė, "Abigail" (1988) m.

## Nuorodos

* http://mielofon.com/actress/catherine_fulop/
* http://www.wdr.es/Catherine-Fulop
Astraga

**Astraga, Azdrė, Ostroga** – Nemuno dešinysis intakas, 4–5 km ilgio. Šiuo metu įteka į Kauno marias. Prasideda Užgirėlio kaime, 1 km aukščiau Darsūniškio. Turi du nedidelius intakus. Baseino plotas – apie 8 km².

## Etimologija
Astraga bei Ostroga pavadinimai laikomi slavizmais ir kildinami iš  („smailintų statinių tvora“),  („tvirtovė, statinių tvora“),  („tvora su stogeliu“) ir pan. Šie žodžiai iš  „aštrus“. Santykis tarp žodžių Astraga ir Azdrė/Asdrė neaiškus.

## Šaltiniai
Mesjė 2

**Mesjė 2** (M2, NGC 7089) – kamuolinis spiečius Vandenio žvaigždyne, nuo Saulės nutolęs už 37 500 šviesmečių. Jo regimasis ryškis yra 6,5.

Spiečius atrastas italų astronomo Giovanni Domenico Maraldi, 1746 m. 1760 m. kataloge šis kamuolinis spiečius klaidingai aprašytas kaip „ūkas be žvaigždžių“. Žvaigždes pirmasis įžiūrėjo William Herschel.

Tai vienas didžiausių (150 000 žvaigždžių) ir tuo pat metu tankiausių kamuolinių spiečių, gana pastebimai eliptiškas. Jis juda aplink mūsų galaktikos centrą labai ištęsta orbita, daugiausia priartėdamas prie jos centro 23 500 šm, daugiausia nutoldamas 171 000 šm. Jo ryškiausios žvaigždės yra raudonosios milžinės. Yra trys cefeidės.

Šis spiečius plika akimi matomas tik ypatingai geromis sąlygomis. Tačiau spiečius nesunkiai matomas net su paprasčiausiais žiūronais, juoba kad greta jo nėra trukdančių ryškių žvaigždžių. Ryškiausios žvaigždės paskirai matyti jau per 100 milimetrų (4 colių teleskopą), bet akivaizdžiai išskirti daugelį žvaigždžių gali tik mažiausiai 250 milimetrų (10 colių) teleskopo veidrodis.

## Šaltiniai
Mesjė 4

**Mesjė 4** (**M4**, **NGC 6121**) – kamuolinis spiečius, esantis Skorpiono žvaigždyne. Nuo Saulės nutolęs 5500 šviesmečių. Jo regimasis ryškis yra 5,9.

Mesjė 4 spiečių 1746 m. atrado šveicarų astronomas Jean-Philippe Loys de Chéseaux. 1764 m. gegužės 8 d. į savo katalogą šį spiečių įtraukė Charles Messier. Jis pirmasis įžiūrėjo paskiras šio spiečiaus žvaigždes (įvardijo „labai mažų [blyškių] žvaigždžių spiečiumi“). Tai pirmasis kamuolinis spiečius, kurio žvaigždes pavyko įžiūrėti. Daugiau jokių kitų savo atrastų kamuolinių spiečių žvaigždžių Ch. Messier neįžvelgė.

Mesjė 4 – artimiausias Žemei kamuolinis spiečius. Jame esama daugiau nei 100 000 žvaigždžių. Spėjama, kad 40 000 iš jų turėtų būti baltosios nykštukės. 1995 m. rugpjūtį jos buvo nufotografuotos Hablo kosminiu teleskopu. 2003 m. liepą šiuo teleskopu atlikti stebėjimai parodė, kad apie vieną iš spiečiaus baltųjų nykštukių skrieja egzoplaneta (dujinė milžinė, pustrečio karto masyvesnė už Jupiterį). Ši baltoji nykštukė drauge su pulsaru PSR B1620-26 įeina į trinarę sistemą.

Mesjė 4 skersmuo siekia 75 šviesmečius. Tai vienas padrikiausių kamuolinių spiečių. Pusė spiečiaus masės sutelkta 16 šviesmečių skersmens vidinėje sferoje. Amžius siekia apie 13 mlrd. metų.

Mesjė 4 aptiktos mažiausiai 43 kintamosios žvaigždės. 1987 m. jame atrastas pirmasis milisekundžių pulsaras – 1821-24 (tai neutroninė žvaigždė, apsisukanti kartą per 3 milisekundes).

Teigiama, kad spiečių nesunku aptikti nedideliu teleskopu (jis pakankamai ryškus, be to, yra greta vienos ryškiausių žvaigždžių – Antario). Mesjė 4 spiečių lengviausia aptikti liepos mėnesį. Jei dangus labai tamsus, šį spiečių galima įžiūrėti ir plika akimi.

## Išnašos
Drugelio spiečius

**Drugelio spiečius** (Mesjė 6, **[[NGC katalogas|NGC]] 6405**) – Paukščių Tako padrikasis spiečius, esantis Skorpiono žvaigždyne. Nuotolis nuo Saulės 1600 šm. Jo regimasis ryškis yra 4.2, o regimasis plotis – 33'. Mesjė 6 buvo žinomas jau Antikos laikotarpiu, tuomet jis ir gavo Drugelio spiečiaus pavadinimą. Vidurio Europoje jis sunkiai pastebimas, o štai pietinėse platumose yra gana dažnas reiškinys.

## Atradimas
Padrikąjį spiečių 1654 atrado italų astronomas Giovanni Battista Hodierna. Buvo spėjama, kad dar Klaudijus Ptolemėjus stebėdamas spiečių Mesjė 7 galėjo matyti Mesjė 6. Bet tai nėra įrodyta. Nepriklausomai nuo ankstesnių stebėjimų 1745 (1746) metais šveicaras Jean-Philippe de Chéseaux stebėjo Mesjė 6. O Nicolas Louis de Lacaille pavadino šį spiečių Lac III 12, kurį atrado 1752 metais. Galiausiai Charles Messier pastebėjo jį 1764 metais gegužės 23 d. ir savo kataloge pažymėjo numeriu 6.
Georgina Mollo

**Georgina Mollo** (g. 1983 m. rugpjūčio 29 d. Buenos Airėse) – Argentinos aktorė. Mollo gerai žinoma iš Cris Morena kurtų serialų kaip "Chiquititas" ("Mažyliai"), "Rebelde Way" (Maištingas amžius) ir Rincón de Luz (Šviesos kampelis).

Georgina gimė Chorchės ir Adrianos Moljo šeimoje. Turi tris seseris Natalia, Jennifer ir Estefanía.

Šiuo metu studijuoja dizainą. Žavisi aktoriais: Sean Penn, Susan Sarandon ir Julia Roberts. Mėgstamiausi filmai – "I am Sam" ("Aš esu Semas"), "Shakespeare in Love" ("Įsimylėjęs Šekspyras", "Pretty Woman" ("Graži moteris") ir "Del otro lado de la cama". Mollo savo mėgstamiausia daina pavadino "Erreway" grupės "Será de Dios" ir žavisi menininkais: Andrés Calamaro ir Fito Páez. Ji dievina futbolą ir aistringai palaiko "River Plate" klubą.

## Karjera

Georginos Mollo kaip aktorės debiutas buvo 1995 m., kai ji suvaidino *Georginos* rolę seriale "Chiquititas" ("Mažyliai"). Taip pat įrašė keturis "Chiquititas" albuvo garso tekelius (1995–1998). "Chiquititas" buvo rodomas Brazilijoje, Izraelyje, Rusijoje ir daugelyje kitų šalių. Mollo bendradarbiai buvo Agustina Cherri, Maria Jimena Piccolo, Facundo Arana, Camila Bordonaba, Romina Yan, Santiago Stieben, Carlos Pedevilla ir daugelis kitų garsių aktorių.
Serialą paliko 1998 m., kad atliktų *Flavia'os Scarpelli* rolę televizijos seriale "Trillizos! dijo la partera", kuris sulaukė vidutinės sėkmės Argentinos televizijoje.

Po trejų metų pertraukos, 2002 m. Mollo sugrįžo į televiziją, ir suvaidino populiariajoje telenovelėje „Rebelde way“ ("Maištingas amžius") *Luna'ą Fernández*. Serialas tapu hitu daugelyje šalių ir taip reklamavo seriale sukurtą grupę "Erreway", sudarytą iš keturių pagrindinių veikėjų (Camila Bordonaba, Benjamín Rojas, Luisana Lopilato ir Felipe Colombo). Koncerte "Erreway en Grand Rex" aktorė buvo pritariamuoju vokalu. Po pirmojo sezono paliko šou.

2003 m. Mollo pasirodė kaip *Clarita* televizijos seriale "Rincón de Luz" ("Šviesos kampelis").

Nuo 2005 m. aktorė nebegrįžo vaidinti į televiziją. Ji turėjo kelis vaidmenis teatre, bet dabar ji studijuoja ir dirba.

## Filmografija

## Įrašų sarašas
### Garso takeliai
* 1995: Chiquititas 1995
* 1996: Chiquititas 1996
* 1997: Chiquititas 1997
* 1998: Chiquititas 1998
* 2003: Rincón de Luz

## Nuorodos
* http://www.georginamollo.net/ 
* http://www.erreway2.galeon.com/enlaces590041.html
Kurmelionių piliakalnis

**Kurmelionių piliakalnis su gyvenviete** (arba ***Pilalė***) – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24120) Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakarius nuo Kurmelionių (Akmenynės seniūnija) kaimo. Piliakalnis pasiekiamas iš kelio Turgeliai–Kurmelionys, už kaimo pavažiavus Baltarusijos sienos link ir iškart pasukus į dešinę pietvakariuosna link Negirbėnų, pavažiavus 300 m yra 50 m į kairę pietuose, miške.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas daubų juosiamoje kalvoje. Piliakalnio šlaitai statūs, 8–9 m aukščio, viršutinė dalis, 4–5 m žemiau aikštelės, padaryta statesnė, žemiau jos tęsiasi 4–6 m pločio terasa. Piliakalnio aikštelė ovali, 60X40 m dydžio, viduryje šiek tiek iškila. Jos vakariniame ir rytiniame pakraščiuose yra 5–6 m pločio ir 1 m gylio griovys, šiauriniame ir pietiniame kraštuose – 2–4 m pločio ir 0,3-0,5 m gylio griovys, už kurio išliko 0,5-1,5 m aukščio ir 5–8 m pločio pylimas. Pietvakariniame aikštelės kampe yra įvažiavimo žymių. Aikštelėje išliko iki 0,9 m storio kultūrinio sluoksnis su lipdyta lygiu ir brūkšniuotu paviršiumi keramika, šlaku, gyvulių kaulais ir tinku. Piliakalnio pietrytinėje ir šiaurės – šiaurės vakarų papėdėje yra senovinė gyvenvietė, vakaruose – 20 m pločio ir 1 m gylio griovys. Iš rytų piliakalnį saugojo pelkės.

## Tyrimai
1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1968 m. – Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnio archeologinius tyrimus 1983 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, vadovė Elena Grigalavičienė. Aptiktas akmenų grindinys, lipdytos brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Piliakalnis datuojamas V a.-XII a.

Senovinė gyvenvietė tirta 1955 m., 1968 m. ir 1979 m. Rasta lipdytos brūkšniuotu, lygiu ir grublėtu paviršiumi keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kumelionys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pievinis perlinukas

**Pievinis perlinukas** (*Boloria selene*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Gyvena drėgnose pievose, pamiškėse, laukymėse.

Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas neryškus. Patinas mažesnis. Apatinės sparnų pusės abiejų lyčių identiškos. Užpakalinio sparno pamatinėje dalyje yra didelė juoda dėmė, o vidurio juostoje tarp geltonų dėmių yra 3-4 sidabrinės spalvos blizgančios dėmės. Panaši rūšis į miškapievį perlinuką, nuo kurios skiriasi didelė pamatine dėme ir 3-4 sidabriškomis dėmėmis vidurio juostoje. Miškapievio perlinuko pamatinė dėmė labai maža ir vidurio juostoje tik viena sidabriška dėmė.
Sparno ilgis: 18 – 20 mm.
Skraidymo laikas: pirmoji karta: V–VII mėn., antroji karta: VII–VIII mėn..
Mitybiniai augalai: našlaitė (*Viola sp.*).

Biologija: kiaušinėlius deda po vieną ant mitybinių augalų ar netoli jų. Vikšrai iš kiaušinėlio pasirodo po 10 dienų ir maitinasi kelias savaites. Antros kartos pusiau suaugę vikšrai žiemoja. Pavasarį jie vėl maitinasi ir, pasiekę 22 mm ilgį, tarp augalų virsta lėliukėmis.

Paplitimas: Europa, Šiaurės Amerika, vidutinio klimato Azija. Lietuvoje dažnas.

## Literatūra
Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004, ISBN 9955-575-41-7, p. 155
Milo Ventimiglia

**Milo Ventimiglia** (g. 1977 m. liepos 8 d. Anaheime, Kalifornija, JAV) – amerikiečių aktorius.

## Biografija
Milo gimė Anahaimo mieste, Kalifornijos valstijoje. Jo tėvas Peter Ventimiglia italų kilmės, o jo motina Carol Wilson turi airių, anglų, škotų ir prancūzų kraujo. Milo pavardė „Ventimiglia“ yra miesto pavadinimas, kuris yra Ligūrijoje, Italijoje reiškianti „Dvidešimt mylių“. Jis yra jauniausias iš trijų vaikų, turi dvi vyresnes seseris. Vaikystėje, jo seserys apvilkdavo jį kaip Madonna ir fotografuodavo. Trylikos metų Milo suradęs nuotraukas, jas suplėšė.

Ventimiglia lankė El Modenos vidurinę mokyklą (), kur užsiėmė imtynėmis ir buvo mokinių prezidentas. 1995 m. baigė mokyklą. Aštuoniolikos metų, Ventimiglia gavo stipendiją mokytis Amerikos teatro konservatorijos () vasaros programoje. Mokėsi ketverius metus Kalifornijos universitete (UCLA), kur specializavosi teatro mene.

## Vaidyba
Milo Ventimiglia seriale Herojai vaidina Peterį Petrelį, kuris dirba slaugytoju ir kuriam naktimis sapnuojasi košmarai, kad jis gali skraidyti.

Milą galima pamatyti seriale „Bedfordo dienoraščiai” („The Bedford Diaries”) apie koledžo jaunuolių grupės gyvenimą, taip pat seriale „Gilmoro merginos” („Gilmore Girls”), „Amerikietiškos svajonės” („American Dreams”) ir prodiuserio Davido E. Kelley dramoje „Bostono visuomenė” („Boston Public”).

Milo Ventimiglia taip pat atliko epizodinius vaidmenis serialuose „” („C.S.I.“), „Jaunoji ragana Sabrina” („Sabrina the Teenage Witch”), „Pažadėtoji žemė” („Primiseland”).

### Filmai

### Televizija

## Asmeninis gyvenimas
Milo Ventimiglia yra vegetaras, nerūko ir nevartoja alkoholio. Los Andžele gyvenantis aktorius laisvalaikiu mėgsta važinėtis riedlente, snieglente bei restauruoti ir remontuoti sportinius automobilius.
Ventimiglia yra aistringas britų grupės The Clash gerbėjas.

## Nuorodos
* Apie aktorių – Imdb.com

## Išnašos
Padievaičio piliakalnis

**Padievaičio piliakalnis** arba **Kvėdarnos piliakalnis** – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, 2 km į pietus nuo Kvėdarnos, Jūros kairiajame krante, prie jos santakos su Vėžos (kitaip – Druskio, Druskinės) upeliu. Registro kodas A725K1P.

## Piliakalnis

Iš pietvakarių piliakalnį juosia Jūra, iš pietų ir rytų – Vėžos slėnis, šiaurinėje pusėje – aukštuma. Šlaitai statūs, 12–16 m aukščio. Aikštelė 55 m ilgio ir 8–10 m pločio, jos pietvakarinis kraštas nuslinkęs į Jūrą. Aikštelėje yra kultūrinis sluoksnis. Piliakalnį nuo aukštumos skiria 4,5 m aukščio pylimas, už kurio yra 8 m pločio ir 1,5 m gylio griovys.

Į šiaurę nuo piliakalnio, už šiaurinėje pašlaitėje esančio griovio, tarp Jūros ir Vėžos slėnių, yra buvusi 77 m ilgio priešpilio aikštelė, jos pietinis galas 50 m, šiaurinis – 90 m pločio, kultūrinis sluoksnis suardytas ariant. Iš šiaurės ją juosia apie 90 m ilgio griovys. Į šiaurę nuo priešpilio ir į rytus nuo piliakalnio, Vėžos kairiajame krante, yra senovinės gyvenvietės liekanų.
## Tyrimai
1902 m. piliakalnį aprašė Liudvikas Kšivickis, 1964 m. jo žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas. L. Kšivickis griūvančiame pietvakariniame šlaite aptiko daug degėsių ir apdegusio molio. Vėliau rasta lipdytos grublėtu paviršiumi ir žiestos keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Istorija
Manoma, kad piliakalnyje stovėjo Kvėdarnos arba Gedimino pilis, kuri priklausė Žemaitijos gynybinei sistemai, 1329 m. sunaikinta kryžiuočių. Prie piliakalnio, slėnyje, Vėžos kairiajame krante, yra Padievaičio akmuo, vadinamas Velnio Sostu. Akmens skersmuo yra 1,5 m, turi pusapvalų įdubimą viename krašte.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Padievaičio piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Diego García

**Diego García** (gimė 1983 m. vasario 8 d.) – argentiniečių aktorius. Yra suvaidinęs populiariuosiuose Argentinos serialuose „Rebelde way“ ir „Chiquititas“.

## Filmografija

## Nuorodos
* Imdb.com apie aktorių
Šiaurinis Čakas

**Šiaurinis Čakas** () – pati šiauriausia Gran Čako gamtinio regiono dalis. Driekiasi maždaug 16° p.pl. paralele, sudaro La Platos ir Amazonės baseinų vandenskyrą. Riboja Paragvajaus, Pilkomajo upės, Pantanalio pelkės, *[[Los Yungas]]* miškai ir Andų kalnai. Šiaurinio Čiako dalis Paragvajuje vadinama Vakarų Paragvajumi, Bolivijoje įeina į Tarichos, Santa Kruso ir Čukisakos departamentus (ten pereina į Čikitanijos sritį). Piečiau Pilkomajo upės, Argentinoje pereina į Centrinį Čaką.

Vyrauja plokščias lygumų reljefas su nedidelėmis aukštumomis. Tai sausringa sritis, tačiau po liūčių užliejama laikinų lagūnų, šlapynių ir upių (*[[Esteros de Patiño]], Bañados de Otuquis*). Rytuose būdingi tankūs galeriniai miškai, einant į vakarus augalija darosi skurdesnė.

XX a. pirmojoje pusėje dėl Šiaurinio Čako vyko Čako karas.
Šalmofonas

**Šalmofonas** – nuo smūgių ir triukšmo, šalčio ir kritulių saugantis šalmas, kuriame įtaisyti ausinės ir laringofonas. Šalmofonus naudoja tankistai, lakūnai ir kiti, veikiantys triukšmingoje aplinkoje.

Šalmofono kepurinė dalis būna audeklinė ar odinė, su garsą izoliuojančiu pamušalu. Šalmofonas dengia visą galvą, išskyrus veidą. Ausinės dažniausiai įstatomos į kišenėles, kurios prisispaudžia prie ausų. Laringofonas (būtinas, kai triukšmas viršija 10 dB) tvirtinamas ties gerklomis, prispaudžiamas prie kaklo. Ausinių ir laringofono laidų kištukai įkišami į lizdus mašinoje (tanke, savaeigėje, lėktuve).

## Nuorodos
* straipsnelis „Šalmofonas“ knygoje *Smetona A. (1995) Karybos žodynas*. Vilnius: Lietuvos karo akademija. p. 266.
* Шлемофон танковый ТШ4 31(Л1)
Kaljaris

**Kaljaris** (, ) – uostamiestis Sardinijoje (Italija), provincijos centras. Išvystyta laivybos, elektrotechnikos, naftos, chemijos pramonė. Svarbus jūrų uostas. Yra universitetas, archeologijos muziejus, botanikos sodas, konservatorija. Pajūrio kurortas.

## Istorija

Miestas buvo įkurtas finikiečių, VII a. pr. m. e., kaip ***Karalis*** (, ). Vietovardis neaiškios, greičiausiai ikiindoeuropietiškos kilmės. Bandytas sieti su regione dažnai sutinkamu sandu *kar*, spėjamai reiškiančiu 'uola'.

238 m. pr. m. e. Sardinija atiteko Romos respublikai. Per pilietinį karą tarp Cezario ir Pompėjaus rėmė pastarąjį, o Karalio pavyzdžiu pasekė kiti Sardinijos miestai. Seksto Pompėjaus leitenantui Menui tik čia jis sutiko pasipriešinimą, bet miestas pasidavė po trumpos apgulties.

Romos imperijos laikais Kaljaris buvo salos sostinė ir nors netapo kolonija, miesto gyventojai tapo Romos piliečiais. Krikščionybe mieste buvo nuo III a., o šimtmečio pabaigoje čia buvo vyskupas. IV a. vidury Kaljaryje vyskupu buvo Liuciferis Kaljarietis, kurio šventumas diskutuotinas. Žlugus Romos imperijai miestas su visa Sardinija atiteko vandalams, bet jis viduramžiais išlaikė svarbą.

XI a. Pizos respublika turėjo didelę įtaką Sardinijoje. XIV a. Kaljarį užėmė Aragono karalystė, vėliau valdė Ispanijos vietininkai. 1718 m. Sardinija atiteko Savojos dinastijai, kuri pasivadino Sardinijos karaliais. XVIII a. pabaigoje Prancūzijos revoliucionieriai bandė užimti miestą, bet sardiniečiai apsigynė. Jie tikėjosi iš Pjemonto didesnės autonomijos, o jos negavę sukilo. Netrukus Savojos dinastija atgavo valdžią saloje.

Po Italijos suvienijimo miestas pradėjo augti. Daug gražių pastatų atsirado, kai meras buvo Ottone Bacaredda. Šis meras taip pat nuslopiną vieną pirmųjų darbininkų sukilimą XX a.

Sąjungininkai per Antrąjį pasaulinį karą bombardavo miestą 1943 m. vasarį, daug miestiečių pabėgo į kaimus. Tų metų rugsėjį vokiečių armija užėmė salą, bet greitai atsitraukė, kad sustiprintų pozicijas žemyne. Po karo miestas toliau augo.

## Sportas

### Futbolas
Mieste žaidžia Cagliari Calcio klubas. Čia 1990 m. vyko XIV pasaulio futbolo čempionatas.

## Miestai partneriai
* Buenos Airės, Argentina
* Paduva, Italija
* Piza, Italija

## Nuotraukos

Vaizdas:KaljarioKatedra.JPG|Kaljario Katedra
Vaizdas:Kaljarisnaktį.JPG|Naktinis Kaljaris
Castello_San_Michele_(CA).jpg|San Mišelio kalva
Cagliari_Giardini_pubblici.jpg|Viešas parkas
Basilica_di_S.Saturnino.jpg|Šv. Saturnino bazilika
Palazzo_Civico_Baccaredda.JPG|Rotušė


## Šaltiniai
Kampanijos Džuljanas

**Kampanijos Džuljanas** () – Italijos miestas Kampanijoje, prie Neapolio. 113 tūkst. gyventojų (2008 m.).

## Istorija

V-IV a. pr. m. e. Džuljano teritorijoje gyveno oskai. Laikoma, kad miestą įkūrė Kumų kolonistai 421 m. pr. m. e. ir pavadino *Lilianum* („lelijų žemė“). Džuljanas buvo mažas iki 1207 m., kai neapoliečiai sugriovė Kumus. Kai kurie Kumų gyventojai, įskaitant dvasininkus ir katedros kapitulą apsigyveno Džuljane. Pirmasis feodas Džuljane minimas 1270 m. Miestą paeiliui valdė Vulkanai, Filomarinai, Pignateliai, D’Akvinai, Pineliai ir Kolonos.

## Įžymūs objektai

* *Palazzo Pinelli*, pastatyti 1545 m. architekto Giovanni Francesco di Palma. Rūmai turėjo šoninį bokštą, kuris nugriautas.
* *Santa Sofia* bažnyčia (XVII a.), kurią suprojektavo Domenico Fontana, o pabaigė 1730–1745 m. Neapolio architektas Domenico Antonio Vaccaro.
* Anunciatos bažnyčia, žinoma nuo XVI a., su mediniais vargonais, išlikusiais nuo XVI a. pabaigos.
Latina

**Latina** () – miestas Lacijuje (vidurio Italija). 120,2 tūkst. gyventojų (2011 m.). Išvystyta vaistų, chemijos, sūrio pramonė. Anksčiau čia buvo atominė jėgainė.

## Istorija

Miestą įkurė Benito Mussolini 1932 m. birželio 30 d. kaip *Littoria*, kai buvo nudrenuotos pelkėtos žemės šiose vietose. Mieste apsigyveno daug žmonių iš Friulio ir Veneto. Paminklus ir pastatus miestui kūrė tokie žymūs menininkai kaip Marcello Piacentini, Angiolo Mazzoni ir Duilio Cambellotti.

Miestas 1946 m. pervadintas *Latina*. Pokario metais atsikėlė daug žmonių iš Lacijaus.

## Nuorodos

* Oficialus miesto tinklalapis
Micaela Vázquez

**Micaela Belén Vázquez** (g. 1986 m. lapkričio 24 d. Buenos Airėse) – argentiniečių aktorė. Suvaidino populiariuose argentiniečių serialuose „Rebelde way“, „Floricienta “ir „Chiquititas“.

## Karjera

Ji pradėjo savo profesionalės karjerą 1995 m. vaidindama telenovelėje „Mažyliai“ („Chiquititas“). Ji vaidino Miki, tai yra ir viena iš pravardžių tikrame gyvenime. Po „Mažylių“ („Chiquititas“), ji vaidino dėl Miki, tačiau mini muilo operoje „Chiquititas, la Historia“ (2001).

Ji tapo paauglių superžvaigžde seriale „Rebelde way“ („Maištingas amžius“) vaidindama Pilar Dunoff, mokyklos „Elite Way“ direktoriaus Marcel Dunoff (Arturo Bonin) dukrą. Iš pradžių Pilara neturėjo draugų, bet vėliau ji tapo populiari. Tomas tapo jos vaikinu.

Po „Rebelde way“, 2004–2005 m., ji vaidino *Renata (Nata)* Cris Morenos muilo operoje „Floricienta“ („Pelenės istorija“). Šiame seriale taip pat vaidino Florencia Bertotti, Juan Gil Navarro, Isabel Macedo bei Benjamín Rojas. Vaidmuo šiame seriale Mikaelai atnešė didelį pasisekimą.
2005 m. suvaidino epizodinį vaidmenį seriale „Casados con Hijos“ („Vedęs ir turi vaikų“), 2006 m. – argentiniečių filme „Cronica de una Fuga“, taip pat turėjo nedidelius vaidmenis serialuose „Chiquititas 2006“ (Mažyliai 2006), „Sos Mi Vida“ („Esi mano gyvenimas“) ir „Son de Fierro“.

## Filmografija

### Serialai

### Filmai

### Teatras

## Diskografija

### Garso takeliai
* 2004: *Floricienta*

## Nuorodos
* http://micavazquez.tripod.com/
* http://www.s1.elforo.de/micaelaspain/
Kvėdenava

**Kvėdenava** (, nuo 1946 m. ***Severnaja Gora***, ) – buvusi prūsų sembų gyvenvietė ir piliakalnis, buvę apie 6,5 km į šiaurę nuo Karaliaučiaus pilies, dabar Karaliaučiaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro.

## Istorija

*Quedenow* pirmą kartą minima 1258 m. Čia stovėjusią prūso **Sklodo** pilį XIII a. viduryje užėmė Vokiečių ordinas. Sklodas 1255 m. pasidavė kryžiuočiams, apsikrikštijo ir gavo valdyti Langendorfo pilį. Vietoj prūsų pilies 1255 m. pastatyta Vokiečių ordino pilis. Manoma, kad ji stovėjo teritorijoje, kurioje 1888 pastatytas Karaliaučiaus III fortas. Sklodas su savo valdiniais 1260 m. Vokiečių ordino pusėje kovėsi Durbės mūšyje.

Jo sūnus Nalubas per Didįjį prūsų sukilimą (1260–1274 m.) nuo kryžiuočių pabėgo į Šakius, čia įnirtingai su jais kovėsi, neteko daugelio karių. Tačiau kryžiuočiams ištikimi Nalubo giminaičiai įkalbėjo jį pasiduoti ir krikštytis. Už tai jis leno teisėmis gavo valdyti Kvėdenavą. Vietos prūsams sembams krikštyti Nalubas pakvietė dominikonus ir ant prūsų dievo Pikulo kalvos (buvusio piliakalnio) XIV a. pastatydino katalikų bažnyčią, kurios vietoje 1509 m. pastatyta gotikinė bažnyčia.

Nuo XIV a. Kvėdenava – valsčiaus centras. 1427 m. Sembos vyskupo vasalas prūsas Andreas Vogelė valdė Kvėdenavą ir pilį su gretimu kaimu. Nuo tada Kvėdenava buvo Sembos vyskupo valda. 1525 m. Kvėdenavoje jau veikė pradžios mokykla, o rugsėjo 8 d. ant Pikulo kalvos vokiečių bajorai derėjosi su prūsų sukilėliais. 1927 m. Kvėdenava prijungta prie Karaliaučiaus miesto. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia nugriauta, liko tik piliakalnis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Quednau (Genealogy.net)
Mesina

: *Šis straipsnis – apie Italijos miestą. Apie kitas žodžio „Mesina“ reikšmes skaitykite [[Messina]]*

**Mesina** () – Italijos uostamiestis Sicilijoje, provincijos centras. Išvystyta laivybos, naftos, chemijos, cemento, maisto pramonė. Yra universitetas, botanikos sodas, keli muziejai, tarp jų – 1775 m. įkurtas Zoologijos muziejus, šiuolaikinio meno galerija.

## Istorija
Miestas įkurtas 730 metais pr. m. e. Jį įkūrė graikų kolonistai sikulų genties gyvenamoje vietovėje ir pavadino ***Zankle*** (). 5 a. pr. m. e. miestą užėmęs Kalabrijos Redžo tironas Anaksilas jį pervadino Mesina, kaip manoma, pagal pietvakarių Graikijos provincijos Mesenijos vardą. 264 m. pr. m. e. miestą užėmė Senovės Roma. Jai valdant, miestas vadintas Mesana. Nuo 535 m. Mesiną valdė Bizantija. 1061 m. jį užėmė normanai. 1548 m. Mesinoje Ignacas Lojola įsteigė pirmąją jėzuitų kolegiją. 1783 m. miestą ir šiauriau esantį Italijos regioną sukrėtė penkių Kalabrijos žemės drebėjimų serija. 1860 m., vykstant Italijos suvienijimui, miestą užėmė D. Garibaldžio vadovaujamos pajėgos. 1908 m. gruodžio 28 d. miestą sugriovė labai galingas Mesinos žemės drebėjimas, po kurio sekė ir cunamio bangos. Katastrofos metu žuvo kelios dešimtys tūkstančių regiono gyventojų. 1943 m. miestas buvo smarkiai bombarduotas Sąjungininkų karo aviacijos, kurį tuo metu buvo užėmusios Vermachto pajėgos. 

## Architektūra
Mesinoje gausu skirtingų architektūros stilių pastatų. Išliko XII a. normanų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų katedra, XX a. pradžioje ji buvo rekonstruota. Stovi gotikos stiliaus Švč. Mergelės Marijos, Šv. Pilypo Nerio bažnyčios, keli XVI - XVII a. fortai, veikia daug įvairių stilių fontanų.

## Sportas
* FC Messina Peloro (futbolas)

## Šaltiniai
Messina

**Messina** gali reikšti:

Vietovės:
* Mesina (it. *Messina*) – miestas Italijoje.

Žmonės:
* Antonello da Messina – Italijos XV amžiaus Renesanso dailininkas;
* Ettore Messina (g. 1959 m.) – Italijos krepšinio treneris.
Mesjė 7

**Ptolemėjaus spiečius** (M7, NGC 6475) – padrikasis spiečius Skorpiono žvaigždyne, matomas plika akimi. Nuo Saulės nutolęs 800 šviesmečių. Jo regimasis ryškis yra 3,3. Spiečius slenka link mūsų 14 km/s greičiu.

Ryškiausia žvaigždė yra 5,6 ryškio geltonoji milžinė.

Spiečius buvo žinomas jau Klaudijui Ptolemėjui, 130 m. pr. m. e., kuris jį aprašė kaip „Skorpiono geluonį sekantį ūką“. Todėl buvo pasiūlyta pavadinti jį „Ptolemėjaus spiečiumi“, šis pavadinimas turi kiek tai pripažinimo. Giovanni Battista Hodierna 1654 m įžiūrėjo 30 žvaigždžių. Iš viso dabar žinoma apie 80 šviesesnių nei 10 ryškio.

Spiečius gerai matomas. Pro teleskopą atrodo jog jo žvaigždės „projektuojamos daugybės tolimų ir neryškių Paukščių tako žvaigždžių fone“.

## Šaltiniai
Lagūnos ūkas

**Lagūnos ūkas** (Mesjė 8, NGC 6523) – aktyvus tarpžvaigždinis ūkas ir H II sritis Šaulio žvaigždyne, nuo Saulės nutolęs apie 5200 šm. Lagūnos ūko dydis siekia apie 30 šm, regimasis ryškis – apie 6. Tai gigantiškas tarpžvaigždinės medžiagos debesis, kur intensyviai formuojasi naujos žvaigždės, ir nemažai jų jau yra susidarę. Ūko „gylis“ (matmuo žvilgsnio kryptimi) yra maždaug sulyginamas su matomu ilgiu ir pločiu.

Ūke yra iš jo susiformavęs padrikasis spiečius NGC 6530, kurio seniausioms žvaigždėms apie du milijonai metų. Šio spiečiaus regimasis ryškis apie 4,6 taigi galimos stebėjimo salygos, kuomet šios žvaigždės matyti, o paties ūko nematyti ar matyti silpnai. Spiečiuje yra viena keista Of klasės žvaigždė (supermilžinė) – labai karšta, su itin ryškiomis helio ir azoto linijomis spektre.

Reikšminga ūko savybė yra tamsių mažų ūkų („globulių“) buvimas. Tai besitraukiantys protožvaigždžių debesys. Kai kurie šių ūkų sukataloguoti atskirai. Ryškiausia ūko sritis, kur labai intensyviai formuojasi žvaigždės, vadinama Smėlio Laikrodžio ūku ().

## Istorija
Ūką 1654 m. atrado Giovanni Battista Hodierna. 1746 m. Philippe Loys de Chéseaux įžiūrėjo kai kurias žvaigždes ir priskyrė objektą spiečiams. Dar po metų Guillaume Le Gentil susigaudė, jog čia vienu metu matomas tiek ūkas, tiek ir žvaigždžių spiečius (dabar NGC 6530).

## Šaltiniai
Monca

**Monca** () – Italijos miestas Lombardijoje, prie Lambro upės (Po intakas). Jis yra Moncos ir Briancos provincijos centras. Miestas 2020 m. turėjo 124,3 tūkst. gyventojų ir yra trečias pagal dydį miestas Lombardijoje. Monca yra 15 km į šiaurės rytus nuo Milano.

Išvystyta mašinų, chemijos, tekstilės, spaudos pramonė. Yra Milano universiteto filialas, teismo rūmai. Moncos parkas yra ketvirtas pagal dydį miesto parkas Europoje.

## Sportas
* AC Monza futbolo klubas;
* Stadio Brianteo, futbolo stadionas;
* Miestas garsėja Formulės-1 Moncos trasa.

## Galerija

Image:MB-Monza-Parco-viale-cavriga-4.jpg|Moncos parkas
Image:Monza Park 8964.jpg|Moncos parkas
Image:Rio Lambro.jpg|Lambras Moncos parke
Image:Santa Maria Strada Monza.jpg|Šv. Marijos Stadoje bažnyčia
Image:Ponte dei Leoni 1.jpg|Liūtų tiltas


## Išnašos

## Nuorodos
* Kominos svetainė
* Monza Mobilita (Transportas)
* Provincija (Monza air Brianza)
* Milano-Bicocca universiteto svetainė
* AC Monza futbolo klubo svetainė
* AC Monza transfermarkt.it
* AC Monza Soccerway