open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bernardas Vasiliauskas

**Bernardas Vasiliauskas** (1938 m. balandžio 28 d. Kaune – 2022 m. vasario 21 d. Vilniuje) – Lietuvos vargonininkas, pianistas, vargonų restauratorius.

## Biografija
1955–1966 m. LSSR operos ir baleto teatro orkestro artistas. 1956 m. baigė Vilniaus dešimtmetę muzikos mokyklą, LSSR konservatoriją (1961 m. Olgos Šteinbergaitės fortepijono, 1966 m. Leopoldo Digrio vargonų klasę). 1961–1977 m. dėstė LSSR konservatorijoje. Nuo 1977 m. dirbo Respublikinio kultūros paminklų restauravimo tresto Vilniaus vargonų dirbtuvėse intonuotoju, nuo 1989 m. buvo Vilniaus arkikatedros bazilikos vargonininkas. Gyveno Vilniuje.

Šeima: sutuoktinė Vida Prekerytė (muzikantė), dukros Gintautė (ekonomistė), Dalia (pianistė), Vilija (smuikininkė).

## Vargonų restauravimas
Daug metų restauravo vargonus. Šitos specialybės jis ėmėsi tada, kai jo bendramokslis Rimantas Gučas tapo Vilniaus vargonų dirbtuvių vadovu. Tokios įmonės paskirtis buvo restauruoti didžiausius Lietuvoje Šv. Jonų bažnyčios vargonus. Didžiausi iš B. Vasiliausko restauruotų buvo Kauno arkikatedros vargonai, statyti garsaus meistro Juozo Radavičiaus. Nors nebuvo atlikta visiška šio muzikos instrumento restauracija, tačiau teko visus iki vieno peržiūrėti vamzdelius, atnaujinti mechaniką.

Dirbdamas restauruotoju B. Vasiliauskas kartu ir muzikavo. Pastaruoju metu grojo vien vargonais.

## Koncertinė veikla
Keturis dešimtmečius B. Vasiliausko koncertinė veikla yra susijusi su vargonais. Plačiai koncertavo kaip solistas, taip pat ir su daugeliu Lietuvos chorų, orkestrų. Gastroliavo Baltijos šalyse, Vokietijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Ispanijoje, Italijoje, Norvegijoje, Rusijoje, kitose šalyse.

Dalyvavo tarptautiniuose konkursuose: M.K.Čiurlionio pianistų ir vargonininkų konkurse, 1968 m. tapo pirmosios premijos laureatu. 1988 m. LTSR nusipelnęs artistas.

## Repertuaras
Bernardo Vasiliausko repertuare – XIX–XX a. vargonų muzika. Jis yra pirmasis daugelio lietuvių kompozitorių kūrinių atlikėjas. B. Vasiliauskas dalyvavo įrašant 15 plokštelių ir 12 CD, kuriuose skamba:
* užsienio kompozitorių J.P. Sweelinck, J. Pachelbel, J. Kuhnau, F. Manfredini, G.P. Telemann, J.S. Bach, A. Vivaldi, G.F. Händel, J.G. Albrechtsberger, L. Cherubini, J. Brahms, P. Eben ir kt. kūriniai;
* lietuvių autorių J. Naujalio, Č. Sasnausko, S. Vainiūno, K. Brundzaitės, V. Barkausko, T. Makačino, R. Žigaičio opusai.

Vargonininko kūrybiniais partneriais buvo visa eilė Lietuvos ir užsienio atlikėjų bei kolektyvų:
* smuikininkai: Kornelija Kalinauskaitė, Jurgis Fledžinskas, Aleksandras Livontas;
* solistai: Birutė Almonaitytė (mecosopranas), Andrius Pleškūnas (altas);
* chorai: Kauno valstybinis choras, „Ąžuoliukas“, „Cantemus“ (Vilnius), „Giesmė“ (Kaunas), „Dagilėlis“ (Šiauliai), „Varpelis“ (Kaunas), E. Balsio menų gimnazijos choras (Klaipėda), „Pastoralė“ (Kaunas), „Polifonija“ (Šiauliai), Vilniaus arkikatedros choras, „Vesna“ (Maskva) ir kt.

## Įvertinimas
* 2013 m. įvertintas Kultūros ministerijos garbės ženklu „Nešk savo šviesą ir tikėk“, o „už vargonų gausmą virš Vilniaus“ apdovanotas Šv. Kristoforo statulėle 

## Šaltiniai
Lietuvos talentai (3 sezonas)

Trečiasis „Lietuvos talentų“ sezonas prasidėjo rugsėjo 4-ą dieną. Jo finale nugalėjo dainininkas Marius Petrauskas. Naujajame šou sezone vedėjai išliko tie patys, tačiau pakito komisijos sudėtis – Adolfą Večerskį pakeitė Vytautas Šapranauskas.

## Formatas

Pirmose 10 laidų buvo transliuojamos atrankos, 11-oje laidoje (lapkričio 20) d. teisėjai iš visų dalyvių, atrankose gavusių tris ar du „taip“, atrinko 50 patekusių į pusfinalius. Jie prasidėjo nuo lapkričio 27 d. Kaip ir 2-ajame šou sezone, iš viso pusfinalių buvo penki (visuose 10 dalyvių). Į finalą, kuris įvyks 2012 m. sausio 15 d., iš viso pateko taip pat 10 dalyvių.

## Rezultatai

### Pusfinaliai

#### 1 pusfinalis

#### 2 pusfinalis

#### 3 pusfinalis

#### 4 pusfinalis

#### 5 pusfinalis

### Finalas
Age of Empires (serija)

**„Age of Empires“** – asmeniniams kompiuteriams skirta kompiuterinių strateginių žaidimų serija, kurią sukūrė „Ensemble Studios“ ir išleido „Microsoft Studios“. Pirmasis šios serijos žaidimas buvo „Age of Empires“, išleistas 1997 m. Nuo tada pasirodė dar septyni žaidimai ir trys nepriklausantys serijai. Serijos žaidimai yra istoriniai realaus laiko strategijos žaidimai, juose yra du pagrindiniai žaidimo režimai: atsitiktinis žemėlapis ir kampanija. „Age of Empires“ žaidimai rungtyniavo su kita populiaria strategijos serija „Civilization“.

„Age of Empires“ serijos žaidimų kopijų parduota per 20 milijonų.

## Žaidimai
Pirmajame serijos žaidime, „Age of Empires“, veiksmas sutelktas į įvykius Europoje, Afrikoje ir Azijoje, kurie trunka nuo akmens amžiaus iki geležies amžiaus, šio žaidimo papildymas „The Rise of Rome“ stebi Romos imperijos formavimąsi ir jos plėtimąsi. Tęsinys „Age of Empires II: The Age of Kings“ vyksta viduramžiuose, o šios dalies papildymas „The Conquerors“ yra sutelktas į ispanų Meksikos užkariavimą. Vėliau išleisti trys „Age of Empires III“ žaidimai vyksta ankstyvajame moderniajame laikotarpyje, kai europiečiai užkariavo Ameriką ir kai keletas Azijos tautų buvo nuosmukyje. Naujausia dalis „Age of Empires Online“ siūlo žaisti žaidimą nemokamai (*[[free-to-play]]*) pasinaudojant „Games for Windows Live“ paslauga.

Atskiras žaidimas „Age of Mythology“ yra sukurtas taip pat tame pačiame laikotarpyje kaip ir „Age of Empires“, tačiau koncentruotas į mitologiją iš graikų, egiptiečių ir norvegų pasaulio.

### Age of Empires

Žaidimas buvo išleistas 1997 m. spalio 26 d. Veiksmas vyksta laikotarpyje nuo akmens iki geležies amžiaus, o papildymas „The Rise of Rome“, kuris pasirodė 1998 m. spalio 31 d., seka Romos imperijos stiprėjimą.

### Age of Empires II

Žaidimas buvo išleistas 1999 m. rugsėjo 30 d. Jis seka Europos ir Azijos istoriją viduramžiuose, jo papildymas „The Conquerors“, pasirodęs 2000 m. rugsėjo 24 d., vyksta tame pačiame laikotarpyje, tačiau jame dar yra įtrauktas ispanų Meksikos užkariavimas.

### Age of Empires III

Žaidimas buvo išleistas 2005 m. spalio 18 d. Žaidimas ir jo pirmasis papildymas „The WarChiefs“, kuris pasirodė 2006 m. spalio 17 d., vyksta Amerikos kolonizacijos laikotarpyje, o antrasis papildymas „The Asian Dynasties“ (2007 m. spalio 23 d.) seka tą patį laikotarpį Azijoje.

### Age of Empires IV

Išleistas 2021 m. spalio 28 d. asmeniniams Microsoft Windows kompiuteriams. Žaidimo istorinis laikotarpis sugrąžina į viduramžius, panašiai kaip ir antrojoje dalyje. Kiekviena pasirinktina tauta turi unikalių ypatybių, suteikiančių atitinkamą pranašumą varžantis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Age of Empires
DVD-RW

**DVD-RW** – perrašomas optinis diskas, kurio talpa yra tokia pati kaip ir DVD-R, t. y. 4,7 GB. Disko formatą 1999 m. lapkričio mėn. sukūrė „Pioneer“. Pagrindinis DVD-RW pranašumas prieš DVD-R yra tai, jog galima ištrinti ir perrašyti duomenis. Kaip teigia „Pioneer“ tai galima atlikti apie 1000 kartų.

Šis disko formatas dar turi konkurentą DVD+RW, hibridiniai įrenginiai gali palaikyti abu formatus.

## Įrenginio specifikacijos
Standartiniai DVD-R/RW įrenginiai naudoja 650 nm raudoną puslaidininkio lazerinį diodą. Energijos sąnaudos priklauso nuo įrašymo greičio ir dvigubo sluoksnio palaikymo. Aukštesnis įrenginio greitis reikalauja daugiau energijos, o dvigubas sluoksnis – daugiau energijos įsiskverbti į antrą duomenų sluoksnį.

## Dvigubas sluoksnis
DVD-RW su dvigubu sluoksniu talpa yra 8,5 GB.

## Nuorodos
* ISO/IEC 17342, 80 mm (1,46 Gbytes per side) and 120 mm (4,70 Gbytes per side) DVD re-recordable disk (DVD-RW)
* [ISO/IEC 17342:2004](http://standards.iso.org/ittf/PubliclyAvailableStandards/c038319_ISO_IEC_17342_2004(E).zip) – publicly available standard
* Understanding Recordable & Rewritable DVD by Hugh Bennett
* DVD Forum
Petr Eben

**Petras Ebenas** (, g. 1929 m. sausio 22 d. Žamberke Pardubicių krašte – m. 2007 m. spalio 24 d. Prahoje) – čekų kompozitorius, pianistas, vargonininkas.

## Biografija

P. Ebenas augo Pietų Čekijos krašte, buvo auklėjamas katalikiška dvasia, nors ir buvo žydų kilmės. Mokėsi groti fortepijonu, violončele, vargonais. 1944 m. pakliuvo į Buchenvaldą, kur pasisekė išgyventi. Pokaryje įstojo į Prahos muzikos akademiją, kur studijavo kompozicijos ir fortepijono disciplinas. 1955 m. pradėjo dėstyti Prahos Karolio universitete (*Univerzita Karlova v Praze*). Nuo 1978 m. dėstė kompoziciją Mančesterio Karališkajame koledže (*Royal Northern College of Music*). Nuo 1990 m. – festivalio „Prahos pavasaris“ prezidentas.

## Kūryba

P. Ebenas pagarsėjo savo fortepijoninėmis ir vargonų improvizacijomis Vestminsterio, Paryžiaus (*Notre Dame de Paris*) katedrose ir kt. Kompozitorius kūrybinių idėjų sėmėsi čekų ir moravų folklore, sakralinėse giesmėse. P. Ebeno kūriniai skamba didžiuosiuose Europos muzikos festivaliuose Zalcburge, Avinjone ir kt. Jo kūriniai įtraukti ir į Lietuvos atlikėjų repertuarus (vargonininko B. Vasiliausko ir kt.).

## Rinktinės kompozicijos

* *Missa adventus et Lent*, 1952
* *Organ Concerto No. 1*, 1954
* *Sunday Music*, vargonai, 1957–59
* *Hořká hlína*, kantata, 1959–60
* *Piano Concerto*, 1960–61
* „Laudes“, vargonai, 1964
* *Ordinarium missae*, 1966
* *Apologia Socratus*, oratorija, 1967
* *Truvérská mše*, 1968–69
* *Vox clamantis*, 1969
* „Ten Preludes on Chorales of the Bohemian Brethren“, vargonai, 1971–73
* *Pragensia*, kantata, 1972
* *Noční hodiny (Hours of the Night)*, simfonija, 1975
* *Faust*, muzika spektakliui, 1976
* *Hamlet*, muzika spktakliui, 1976–77
* *Pocta Karlu IV*, kantata, 1978
* „Mutationes“, vargonai, 1980
* *Rorate coeli*, fantazija violončelei ir vargonams, 1982
* *Missa cum populo*, 1982
* *Kletby a dobrořečení*, baletas, 1983
* *Hommage à Dietrich Buxtehude*, vargonai, 1987
* *Job*, vargonai, 1987
* „A Festive Voluntary: Variations on Good King Wenceslas“, vargonai, 1987
* *Organ Concerto No. 2*, 1988
* *Prague Te Deum*, 1989 (mišriam chorui su pučiamaisiais instrumentais ir vargonais)
* „Biblical Dances“, vargonai, 1990–91
* *Posvátná znamení*, oratorija, 1992–93
* *Proprium festivum monasteriense*, himnas, 1993
* „Amen – es werde wahr: Choralphantasie für Orgel“, vargonai, 1994
* „Momenti d’organo“, vargonai, 1994
* *Hommage à Henry Purcell*, vargonai, 1994–95
* *Jeremiah*, opera, 1996–97
* „Campanae gloriosae“, vargonai, 1999

## Bibliografija

* K. Vondrovicova, *Petr Eben*, Praha, 1993 m.

## Nuorodos

* Apie Petrą Ebeną
* 2012 m. Prahos tarptautinis festivalis P. Ebeno premijai laimėti
Abu Kiras

**Abu Kiras** () – miestas šiaurės Egipte, Nilo deltoje, Aleksandrijos muchafazoje. Įsikūręs 23 km į šiaurės rytus nuo Aleksandrijos, Abu Kiro kyšulyje, Viduržemio jūros Abu Kiro įlankos pakrantėje. Yra kurortas.

## Istorija
Miestas pavadintas krikščionių kankinio Šv. Kyro Aleksandriečio garbei. Netoli Abu Kiro yra senovinio Kanopo miesto vieta. 1798 m. Abu Kiro įlankoje įvyko Abu Kiro jūrų mūšis tarp Prancūzijos ir Britanijos.
Kairo tarptautinis stadionas

**Kairo tarptautinis stadionas** – olimpinio standarto, daugiafunkcinis stadionas su 75 000 sėdimų vietų. Tai antras pagal dydį stadionas Arabų pasaulyje. Jis yra svarbiausias stadionas visame Egipte ir jo regione, nes stadione vyksta svarbiausios futbolo žaidynės. Taip pat, jis yra 69 pagal dydį pasaulyje. Stadionas yra Nasre, priemiestyje į šiaurės rytus nuo Kairo. Stadionas yra apie 10 km į Vakarus nuo Kairo tarptautinio oro uosto ir apie 10 km nuo Kairo miesto centro.

Stadionas buvo užbaigtas statyti 1960 m. ir liepos 23 d. iškilmingai atidarytas prezidento Gamalio Abdelio Nasero.

2005 m. ruošiantis 2006 metų Afrikos taurei stadionas buvo renovuotas iki XXI amžiaus standarto.

Kairo stadionas žinomas dėl jo stulbinančios atmosferos ir labai didelės talpos. Prieš naujų kėdžių sudėjimą visuose skyriuose 2005 metais, jis sugebėjo sutalpinti daugiau žmonių negu buvo ketinama. Varžybose tarp „El Zamalek“ ir „El Ahly“ klubų stadionas sutalpino net 120 000 žmonių. Gerbėjai sugebėjo susispausti ir sėdėti ant laiptų.

Kairo tarptautinis stadionas yra stiprus Egipto futbolo simbolis. Beveik visos svarbios varžybos ten yra rengiamos. Jis turi labai turtingą istoriją į kurią įeina ir Hosamo Hasano įžymusis įvartis su galva, daugelis Afrikos taurių turnyrų ir įžymiosios varžybos tarp „El Zamalek“ ir „Al Ahly SC“ klubų.

## Nuorodos

* Nuotraukos  worldstadiums.com svetainėje 
* Nuotraukos fussballtempel.net svetainėje
Amarna

**Amarna** () – senovės Egipto miesto griuvėsiai Nilo dešiniajame krante, apie 280 km į pietus nuo Kairo, 58 km nuo Minjos. Senovės Egipto laikais miestas vadintas ***Achetatonu*** („Atono horizontu“) ir kurį laiką buvo valstybės sostinė.

## Istorija

Achetatoną apie 1348 m. pr. m. e. įkūrė faraonas Amenchotepas IV (Echnatonas). Jis čia įkūrė naują sostinę vietoje Tėbų ir pastatė dievo Atono svarbiausią šventyklą. Po faraono mirties 1332 m. pr. m. e. sostinė grąžinta į Tėbus, o Achetanonas apleistas ir sugriautas. 1890–1970 m. (su pertraukomis) jį tyrė archeologai.

Miestas išsidėstęs 3 x 1,55 km teritorijoje, jo centre rasta Atono šventykla (730 x 275 m) ir faraono rūmai. Miestas buvo pastatytas iš plaušaplyčių, sienų tapyba dažniausiai vaizduoja scenas iš faraono šeimos gyvenimo. Amarnos šiaurinėje ir pietinėje dalyse rasti nekropoliai su uolose iškaltomis 25 kapavietėmis, o rytuose – Echnatono šeimos kapas su sudaužytu Echnatono sarkofagu. Amarnoje taip pat rastas svarbus archeologinis radinys – ~380 Amarnos lentelių – faraonų Amenchotepo III ir IV susirašinėjimo su Asirijos, Babilonijos, Mitanijos bei jiems pavaldžių Palestinos ir Sirijos valstybėlių valdovų laiškai. Skulptoriaus Tutmozio dirbtuvėse rasta daug Amarnos stiliaus skulptūrų, tarp jų – Nefertitės biustas.


File:Tablet official letter-AO 7093-P5280232-gradient.jpg|Viena Amarnos lentelių
Image:Amarna North Palace 08.JPG|Šiauriniai Amarnos rūmai
Image:Grab des Echnaton-02.JPG|Echnatono kapas
File:La salle dAkhenaton (1356-1340 av J.C.) (Musée du Caire) (2076972086).jpg|Atono diskas


## Šaltiniai
Rytų dykuma

**Rytų dykuma** arba **Arabijos dykuma** () – šiaurės rytinė Sacharos dykumos dalis, esanti Egipte, tarp Nilo vakaruose ir Raudonosios jūros rytuose. Pietuose, nuo 22° š. pl., pereina į Nubijos dykumą.

Būdinga plynaukštė, kurios vidutinis aukštis 500 m. Rytų dykuma pakopomis aukštėja iš vakarų į rytus iki 2000 m. Dykumos plynaukštės rytinis pakraštys sudaro Itbajo kalnus. Klimatas tropinis, sausringas. Vidutiniškai per metus iškrenta mažiau nei 10 mm kritulių, kartais jų nebūna kelerius metus iš eilės. Dykumą išvagoję vadžiai, slėniuose auga reti krūmai, pavieniai medžiai (akacijos, datuliniai finikai). Rytų dykumoje yra naftos, fosforitų, alavo rūdos telkinių.

## Šaltiniai
Richard Bach

**Richard David Bach** (; g. 1936 m. birželio 23 d.) – JAV rašytojas, filosofas, publicistas, aviatorius. Labiausiai žinomas dėl savo 1970 m. bestselerių *[[Džonatanas Livingstonas Žuvėdra]]*, *[[Iliuzijos (Bacho novelė)|Iliuzijos]]* ir kitos.

## Biografija
Gimė 1936 m. birželio 23 d. Ilinojaus valstijos Ouk Parko mieste. Mokėsi Kalifornijos Long Beach universitete. Nuo 17 metų susidomėjo aviacija. Tarnavo lakūnu JAV karinėse oro ir jūrų pajėgose. Dirbo kitus labai įvairius darbus, įskaitant ir lakūnu skrajojančiame cirke. 1970 m. jo išleista knyga *Džonatanas Livingstonas Žuvėdra* tapo bestseleriu. Labai populiaria knyga tapo ir 1977 m. išleista knyga *Illusions: The Adventures of a Reluctant Messiah*. 2012 m. rugpjūčio 31 d. R. Bacho pilotuojamas lėktuvas leisdamasis Vašingtono valstijos San Juan saloje kliudė elektros laidus ir patyrė avariją. R. Bachas buvo sunkiai sužeistas, tačiau išgyveno. Kūryboje R. Bachas daugiausia paliečia tokius filosofinius klausimus kaip žmogaus fizinės galimybės ir mirtingumas, metaforomis kalba apie skrydžius ir aviaciją. Šiuo metu rašytojas yra trečią kartą susituokęs. Su pirmąja žmona jis susilaukė šešių vaikų. 

## Nuorodos
* R. Bacho tinklalapis internete
Baharijos oazė

**Baharijos oazė** () – oazių grupė Egipte, Libijos dykumoje, ~300 km į pietvakarius nuo Kairo, Gizos muchafazoje. Plotas 6000 km². Oazėje gyvena apie 30–40 tūkst. žmonių.

Verčiamasi drėkinamąja žemdirbyste (auginamos datulės, javai, ryžiai, vaismedžiai), gyvulininkyste (avys, ožkos), kasama geležies rūda. Svarbiausios gyvenvietės: Bavitis, Chara. Nutiestas geležinkelis ir asfaltuotas plentas į Kairą.

## Istorija

Baharijos oazė gyvenama nuo neolito. Haizo archeologinėje radavietėje rasta strėlių, gremžtukų liekanų. Senosios Egipto karalystės laikais oazėje buvo Karat el Abjado gyvenvietė. Rasta vėlesnių laikotarpių faraonų paminklų, to laikmečio kapaviečių. 1995 m. oazėje rastas graikų-romėnų nekropolis, vadinamas Auksinių mumijų slėniu.


File:Volcanes egipcios.jpg|Vulkaninis laukas netoli Baharijos
Image:Bahariya Village through the Forest.jpg|Palmių giraitė
Image:Bawiti-workaday.jpg|Bavičio gatvė
File:Flickr - neiljs - White desert near to Baharia, Egypt (1).jpg|Beduinas


## Šaltiniai
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2011

**2011 m. vaikų Eurovizijos dainų konkursas** – 9-asis vaikų Eurovizijos dainų konkursas, kuris 2011 m. gruodžio 3 d. įvyko Armėnijoje, Jerevane.

Tai buvo pirmas kartas Vaikų Eurovizijos dainų konkurso istorijoje, kad konkursas būtų surengtas praėjusių metų laimėjusios šalies. *Public Television of Armenia ARMTV* buvo pagrindinis konkurso organizatorius.

Nugalėtojais tapo grupė „Candy“ iš Gruzijos su daina „Candy Music“. Tai Gruzijos antroji pergalė vaikų Eurovizijos dainų konkurse.

## Dalyviai

Liepos 15 d. EBU pranešė, kad 12 šalių dalyvaus būsimame konkurse. San Marinas iš pradžių skelbė dalyvaus, o Latvija, Serbija ir Malta pasitraukė. Rugpjūčio 15 d. buvo paskelbta, kad Bulgarija, kuri grįžta po dvejų metų pertraukos, dalyvaus konkurse. Rugsėjo 9 d. Latvija atšaukė savo sprendimą pasitraukti iš konkurso. Tačiau spalio 7 dieną buvo paskelbta, kad San Marinas nedalyvaus konkurse Armėnijoje, nes jie negalėjo rasti konkursui tinkamą dalyvį, tikėdamiesi siųsti atstovą į 2012 m. konkursą. Todėl iš iš viso 13 šalių dalyvavo konkurse, kuris vyko Armėnijoje.

## Balsavimų lentelė

## Dalyvių sugrįžimai
Šiais metais buvo ir dalyvių sugrįžimų, nors ETS to neleidžia. Dalyvių negrįžimo taisyklė buvo sulaužyta jau nuo 2012 m.

## Nuorodos
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Banha

**Banha** () – miestas Egipto šiaurėje, Nilo deltoje, 48 km į šiaurės vakarus nuo Kairo, rytinėje Nilo atšakos Damietos pakrantėje. Kaljubijos muchafazos administracinis centras. Pro miestą eina Aleksandrijos–Kairo plentas ir geležinkelis, yra upių uostas. Verčiamasi tekstilės (medvilnės, linų apdirbimo), maisto (aliejaus, daržovių ir vaisių konservų) pramone, ataro gamyba. Kviečių ir vilnamedžių auginimo rajono prekybinis centras. Veikia 1976 m. įkurtas universitetas.

Senovės Egipte Banhos apylinkėse įsikūręs miestas buvo vadinamas **Hut-Herib**, o graikai jį vadino **Atribiu**. Netoliese buvo Leontopolio miestai.

## Šaltiniai
Bani Hasanas

**Bani Hasanas** () – kapaviečių kompleksas Egipte, Nilo rytinio kranto šlaite, 245 km į pietus nuo Kairo, 20 km nuo Minjos. Kapavietės naudotos Egipto viduriniosios karalystės (XXI–XVII a. pr. m. e.) laikais. Uolose iškirsti 39 didikų kapų rūsiai. Kapaviečių įėjimų angos apipavidalintos 2 arba 4 kolonų portikais. Rūsių sienos papuoštos tapybos kūriniais ir reljefais, kuriuose vaizduojama gyventojų buitis, ūkio darbai, surašytos biografijos. Yra išlikusių keletas kapų iš VI dinastijos laikų (apie 2345−2180 m. pr. m. e.), Viduriniosios karalystės šachtinių kapų ir kiek piečiau kapų komplekso yra uoloje iškirsta šventykla *Speos Artemidos* iš Naujosios karalystės laikotarpio.

## Galerija

Beni-Hassan-KhnoumhotepII2.jpg| Kapo sienų tapyba
Speos Artemidos 01.JPG| *Speos Artemidos* šventykla


## Šaltiniai
Pijus III

**Pijus III** (; tikrasis vardas **Francesco Todeschini Piccolomini**) 1439 m. gegužės 29 – mirė 1503 m. spalio 18 d.) – popiežius nuo 1503 m. rugsėjo 22 d. iki mirties.

## Biografija
Gimė Sienoje, buvo popiežiaus Pijaus II sūnėnas. Studijavo filosofiją, mediciną ir teisę Pavijoje ir Bolonijoje. 1460 m. Pijus II jį paskyrė Sienos vyskupu, netrukus, tais pačiais metais ir pirmuoju Sienos arkivyskupu bei kardinolu. Vėliau paskirtas Ankonos vyskupu. Buvo popiežiaus atstovas konferencijose, svarsčiusiose religinės vienybės klausimus Šventojoje Romos Imperijoje. Dalyvavo konklavose, kurios 1464 m. išrinko popiežių Paulių II, 1484 m. ir Inocentą VIII ir 1492 m. Aleksandrą VI.  Mirus pastarajam, skirtingos konklavos frakcijos naujuoju popiežiumi  1503 m. rugsėjo 22 d. išrinko kompromisinę figūrą  – F. T. Piccolomini. Naujojo popiežiaus pontifikatas truko vos 26 dienas, Pijui III mirus nuo opos kojoje. Nepaisant sklidusių kalbų, kad Pijus III buvo nunuodytas, patvirtinančių tai įrodymų nebuvo rasta.  

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
Mátyás Rákosi

**Matjašas Rakošis** (, tikroji pavardė – *Rosenfeld*, 1892 m. kovo 14 d. dab. Serbijoje – 1971 m. vasario 5 d. Gorkyje, SSRS) – komunistinio judėjimo veikėjas, vengrų politikas, VLR Ministrų tarybos pirmininkas (1952–1953 m.).

## Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais kaip Austrijos-Vengrijos imperijos kareivis trejus metus buvo rusų nelaisvėje, čia vadovavo probolševikiniam judėjimui.

1919 m. buvo Bela Kuno vadovaujamos vyriausybės narys trumpai gyvavusioje Vengrijos Tarybų Respublikoje. 1921–1924 m. gyveno Maskvoje, buvo Kominterno sekretorius. Grįžęs į Vengriją dirbti komunistiniame pogrindyje, buvo suimtas ir nuteistas kalėti iki gyvos galvos. 1940 m. SSRS vyriausybė iškeitė jį į trofėjines 1848 m. revoliucijos vėliavas.

Gyvendamas SSRS iki 1945 m. vadovavo Vengrijos komunistų partijos (VKP) Užsienio biurui, 1945–1948 m. buvo partijos CK Generalinis sekretorius. 1948 m. VKP ir Vengrijos socialdemokratų partijoms susijungus į Vengrijos darbininkų partiją, jai vadovavo iki 1956 m. 1945–1952 m. buvo Vengrijos Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas, 1952–1953 m. – Ministras pirmininkas.

Po Stalino mirties Maskva pasmerkė M. Rakošio ekonominę politiką, jis buvo priverstas palikti vyriausybės vadovo pareigas. Destalinizacijos procesų metu 1956 m. liepos mėn. atleistas iš visų partinių pareigų, išvyko į SSRS. Naujoji VLR vadovybė neleido jam ir žmonai grįžti. Faktiškai namų arešto salygomis M.Rakošis gyveno Krasnodare, Kirgizijoje, Arzamase, Gorkyje. 1962 m. rugpjūčio mėn. pašalintas iš Vengrijos socialistinės darbininkų partijos.

Urna su M.Rakošio palaikais palaidota Budapešte.

## Veiklos vertinimas
Vadovaudamas šaliai SSRS padedamas įvedė asmeninę diktatūrą, sukūrė stalinistinio tipo komunistinį režimą, forsavo industrializaciją, prievartinę kolektyvizaciją, organizavo represijas partijos viduje ir prieš opoziciją visoje šalyje. M. Rakošis, vadindamas save „geriausiu Stalino mokiniu Vengrijoje“, net ir kasdieniniame gyvenime viską darė pagal SSRS pavyzdį (įvesta karinė uniforma kaip Tarybinėje Armijoje, pradėta gaminti juoda ruginė duona, kurios anksčiau Vengrijoje nebuvo).

Net ir pagal stalinistinius standartus M. Rakošio režimas buvo žiaurus: tuo metu 9 mln. gyventojų turinčioje šalyje nuo 1951 m. sausio iki 1953 m. gegužės mėn. policija nubaudė 850 000 piliečių, teista 650 000 žmonių (iš jų 387 000 nuteista). 1952–1955 m. tyrimas pradėtas iš viso prieš 1 mln. 136 tūkst. asmenų, 46 proc. jų nuteisti.

## Šaltiniai

|-

|-
Egipto himnas

**Bilady, Bilady, Bilady** (arab. بلادي بلادي بلادي, liet. *Tėvyne, tėvyne, tėvyne*) – Egipto valstybinis himnas. Paprastai šiuo metu yra deklamuojamas pirmasis posmas.

## Istorija

Sukurtas remiantis Mustafos Kemalio Pašos kalba. 1958 m. buvo sudėtinė Jungtinė Arabų Respublikos himno dalis. Nuo 1979 m. Egipto valstybinis himnas.

## Tekstas ir lietuviškas vertimas

## Nuorodos
* Visų himno posmų tekstas, jo poetinis vertimas į lietuvių kalbą ir vokalinis įrašas – tinklalapis Himnai.lt
Vaninas

**Vaninas** – miesto tipo gyvenvietė rytų Rusijoje, 380 km į rytus nuo Chabarovsko, Vanino rajono centras. Uostas prie Vanino įlankos šiaurinėje Japonijos jūros dalyje.

Giliavandenė Vanino įlanka buvo atrasta 1853 m. gegužę, bet tik 1876 metais pradėta žymėti jūriniuose Rusijos žemėlapiuose. Pirmieji žmonės čia apsigyveno 1907 m., kai miško pramonininkas Tiškinas ant įlankos kranto gyvenvietę (iš čia kilo ir pirmasis Vanino pavadinimas – Tiškinas).

1943 m. oficialiai įkuriamas Vanino uostas ir pradedama tiesti geležinkelio atkarpa iš Komsomolsko prie Amūro į Vaniną. Statant abu šiuos objektus buvo masiškai naudojama priverstinio darbo jėga – visų pirma kaliniai, statybinių bataljonų kariai ir apie 50 tūkst. karo belaisvių.

Vanino uosto reikšmė smarkiai išaugo po 1946 m. birželio 24 d. katastrofos Nachodkos uoste, per kurį buvo gabenami beveik visi kroviniai ir darbo jėga (kaliniai) į „Dalstrojų”. Visas jūrų transportas į Kolymą buvo nukreiptas per Vanino uostą, kuris kartu su Vanino lageriu tapo tranzitiniu punktu kalinių etapavimui į „Dalstrojaus” lagerius. Vanino geležinkelio stotyje ir uoste intensyviai vyko kalinių ir krovinių perkrovimas iš vagonų į laivus, plaukusius į Magadaną, Egvekinotą, Peveką, Ambarčiką ir kitus „Dalstrojaus” uostus Kolymoje. Tokiu būdu Vaninas ilgainiui išaugo į svarbiausią Chabarovsko krašto transporto mazgą.
Beni Sueifas

**Beni Sueifas** (, ) – miestas šiauriniame Egipte, 115 km į pietus nuo Kairo, Nilo kairiajame krante. Muchafazos centras. Pro miestą eina Kairo-Asuano geležinkelis ir plentas, yra tiltas per Nilą (nutiestas 1985 m.). Veikia upių uostas. Verčiamasi maisto (cukraus, eterinių aliejų, malimo), tekstilės (medvilnės apdirbimo) pramone, amatais. Prekiaujama apylinkėse auginama medvilne, javais, cukranendrėmis. Netoli Beni Sueifo kasama geležies rūda, alebastras. Veikia universitetas.

Netoli Beni Sueifo yra Maidumo piramidė.

## Šaltiniai
Bubastis

**Bubastis** (), **Tel Basta**, **Per Bastas** ( 'Bastos namai') – senovės Egipto miestas, stūksojęs netoli dabartinio Zakaziko, Nilo deltos pietryčiuose. Siejamas su bibliniu Fibesetu ().

## Istorija
Bubastis įkurtas III tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje. Miestas tapo 18-ojo Žemutinio Egipto nomo sostine Naujosios karalystės laikais. Valdant XXII dinastijos faraonui Šošenkui I Bubastis tapo karališkąja rezidencija. Valdant XXIII libiškųjų (Bubastidų) dinastijai (945-730 m. pr. m. e.) miestas buvo Egipto sostine. Bubastis žlugo 525 m. pr. m. e. Kambizui užkariavus Egiptą. Miestas dar egzistavo romėnų laikais, bet vėliau išnyko visai.

Bubastis žymus tuo, jog buvo kačių deivės Bastos kulto centras. Mieste buvo Bastos orakulas, rengtos kasmetinės religinės procesijos. Graikai Bastą sutapatino su Artemide.

## Šaltiniai
Laivakaulis

**Laivakaulis** () – vienas iš čiurną sudarančių kaulų.

Laivakaulis yra vienintelis žinduoliuose išlikęs vidurinės čiurnakaulių eilės () kaulas. Jis yra prieš šokikaulį ir primena šonu gulintį laivą, kurio įdubęs proksimalinis paviršius susineria su šokikaulio galva, o išsigaubęs distalinis paviršius ištįsta į laivakaulio šiurkštumą, *tuberositas ossis navicularis*, prie kurios tvirtinasi priekinio blauzdos raumens sausgyslė. Viršutinis laivakaulio paviršius yra iškilas, o apatinis – įdubus.

## Laivakaulio orientavimas
Nesunku atskirti dešinįjį laivakaulį nuo kairiojo, jeigu jo iškilumą orientuosime į viršų, lygų (be fasečių), įdubusį sąnarinį paviršių – atgal, o šiurkštumą – į vidų.

## Laivakaulio kaulėjimas
Laivakaulio kaulėjimo centras susiformuoja 3 – 4 intrauterininės sklaidos mėnesį.
Egipto muchafazos

**Egiptas** administraciškai padalintas į 27 **muchafazas** (), kurias valdo prezidento skiriami gubernatoriai. Dėl šalies geografinių ypatybių muchafazų dydis ir pasiskirstymas labai netolygus – dauguma jų yra Nilo deltoje ir slėnyje, o likusios 3 muchafazos labai retai gyvenamos ir užima dykumų sritis. Muchafazos savo ruožtu dalinamos į markazes, kurių šalyje iš viso yra 232.

}

 
## Egipto muchafazos

## Nuorodos
* Egypt: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Governorates of Egypt (Statoids.com)
Maadi kultūra

**Maadi kultūra** arba **Maadi-Buto kultūra** – eneolito archeologinė kultūra, IV tūkst. pr. m. e. klestėjusi Žemutiniame Egipte. Pavadinta nuo Maadi gyvenvietės (dabartinio Kairo priemiestyje). Tuo metu Aukštutiniame Egipte klestėjo Amros kultūra ir Gerzos kultūra.

## Bruožai
Maadi kultūra susidarė iš El Omario kultūros ir užgožė kitas dvi Žemutinio Egipto kultūras – Fajumo ir Merimdos.

Kultūros gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba, rinkimu, iš dalies žemdirbyste, gyvulininkyste. Naudojo akmeninius ir kaulinius įrankius, turėjo ir varinių dirbinių. Kultūros atstovai vykdė intensyvią prekybą su aplinkiniais kraštais. Į Žemutinį Egiptą buvo gabenamas bazaltas, varis, keramika, kriauklės. Savo kultūra gyventojai buvo artimi Palestinos kultūroms. Jie gamino lipdytą juodos spalvos keramiką, neretai ją poliruodavo. Taip pat gamino akmeninius indus, daugiausia iš bazalto.

Apie 3400 m. pr. m. e. Žemutinio Egipto Maadi kultūrą užgožė Aukštutiniame Egipte kilusi Nakados III kultūra, ir prasidėjo Protodinastinis laikotarpis.
Aleksandrijos muchafaza

**Aleksandrijos muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje. Ribojasi su Matruho muchafaza vakaruose bei Beheiros muchafaza rytuose ir pietuose. Administracinis centras – Aleksandrija.

## Miestai

Muchafaza apima Aleksandriją ir jos priemiesčius: Agamį, Borg el Arabą, Abu Kirą ir kt.
Beheiros muchafaza

**Beheiros muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje, Nilo deltos vakaruose. Ribojasi su Matruho muchafaza bei Aleksandrijos muchafaza vakaruose, Monuchijos, Garbijos ir Kafr el Šeicho muchafazomis rytuose, Gizos muchafaza pietuose. Administracinis centras – Damanhūras.

Rytiniu pakraščiu teka Nilo atšaka Rozeta. Vadi el Natruno slėnyje yra svarbus koptų religinis centras.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Damanhūras,
* Kafr el Davaras,
* Edko,
* Rozeta,
* Abu Matamiras,
* Abu Humusas,
* Delengatas,
* Etaj el Barudas,
* Hoš Isa,
* Kom Hamada,
* Mahmudija.
Dakahlijos muchafaza

**Dakahlijos muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje, Nilo deltos šiaurės rytuose. Ribojasi su Garbijos ir Kafr el Šeicho muchafazomis vakaruose, Šarkijos muchafaza rytuose, Damietos muchafaza šiaurėje ir Kaljubijos muchafaza pietuose. Administracinis centras – Mansura.

Muchafazos teritorija teka Nilo atšaka Damieta.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Mansura,
* Mit Gamras,
* Matarija,
* Minjat el Nasras,
* Bilkasas,
* Sinbilavinas,
* Manzala,
* Gamalija,
* Dikirnisas.
Jack White

**Džekas Vaitas** (angl. **Jack White**, dar žinomas kaip **Jack White III**) – amerikiečių gitaristas, būgnininkas, dainų kūrėjas, įrašų prodiuseris, aktorius. Geriausiai žinomas kaip roko grupės „The White Stripes“ vokalistas. 2024 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs šešis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „No Name“, išleistas 2024 m. liepą.

## Biografija
Gimė Mičigano valstijoje (Detroite), JAV. Augo dešimties vaikų šeimoje (šeši broliai ir trys seserys), buvo jauniausias. Gyvenu pietvakarių Detroite.
Džekas nuo mažens mėgo klasikinę muziką. Pirmuoju savo instrumentu (būgnu) pradėjo groti būdamas šešerių. Būdamas vyresnis pradėjo klausytis bliuzo, jo mėgstamiausi atlikėjai buvo Son House ir Blind Willie McTell. Su savo vaikystės draugu Dominic Suchyta Džeko palėpėje savaitgaliais klausydavo dainų bei bandė jas atlikti. Bėgant laikui Džekas buvo pramintas „Vaikis su trumpais plaukais ir kabėmis“.
Filme „60 minučių“ Vaitas pasakė, kad jo gyvenimas turėjo būti visai kitoks. „Aš turėjau vykti į seminarą Viskonsine ir tapti kunigu, tačiau paskutinę sekundę pagalvojau „Aš tiesiog baigsiu aukštąją mokyklą. Be to, nemanau, kad man leis su savimi pasiimti savo muzikos instrumentus“.
Džekas įkūrė pirmąją savo grupę „The Upholsterers“ būdamas devyniolikos, kartu su draugu Brajanu Meldonu. Vaitas grojo gitara ir pianinu, o Brajanas – būgnais.

## The White Stripes
1997 metais Džekas kartu su savo žmona Meg White įkūrė grupę The White Stripes. Pirmasis jų koncertas vyko Detroito bare „Gold Dollar“, rugpjūčio 14-ąją. Tąkart White Stripes grojo tik 10 dainų.
Jų pirmasis singlas – „Let’s shake hands“ buvo išleistas 1997 m.
Pirmasis albumas „The White Stripes“ išleistas 1999.
Po metų pasirodė ir antrasis albumas – „De Stijl“ (olandiškai – stilius).
Trečiasis albumas „White Blood Cells“ (2001) atnešė jiems pasaulinę šlovę.
Ketvirtą albumą „Elephant“ (2003) kritikai paskelbė geriausiu grupės albumu, o dainą „Seven Nation Army“ – geriausia alternatyvaus roko daina.
„Get Behind Me Satan“ – penktasis albumas buvo įrašytas Vaito namuose. Jame grupė eksperimentavo su marimba, timpanais ir įvairiais gitaros riffais.
Perkamiausias White Stripes albumas buvo „Icky Thump“ (2007). Jame vyravo punk ir garage rock atgarsiai.
Taip pat White Stripes turėjo planų išleisti septintąjį albumą 2009 m. vasarą, tačiau albumas taip ir liko neišleistas.

Taip pat buvo sukurti trys dokumentiniai filmai apie The White Stripes – „The White Stripes – Candy Colored Blues“, „The White Stripes Under Blackpool Lights“ (2004), „The White Stripes Under Great White Northern Lights“.

2011 m. vasario 2 d. grupė savo oficialiame tinklalapyje pranešė, kad Jack ir Meg pasuko skirtingais keliais.

## Solinė diskografija
* *[[Blunderbuss]]* (2012)
* *[[Lazaretto]]* (2014)
* *[[Boarding House Reach]]* (2018)
* *Fear of the Dawn* (2022)
* *Entering Heaven Alive* (2022)
* *No Name* (2024)

## Išnašos
Kristupas Viesiolovskis

**Kristupas Viesiolovskis** (, ? – 1637 m. balandžio 19 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės veikėjas. 1626–1637 m. Melniko seniūnas.

## Biografija

Bajoras, kilęs iš Viesiolovskių giminės, tėvas Petras Viesiolovskis, motina Sofija Liubomirskaitė.
## Šeima
Buvo vedęs Aleksandrą Marijaną Sobieckytę, su kuria vaikų neturėjo, įsivaikino Grasildą Vadinskytę, kuri ištekėjo už Jono Stanislovo Sapiegos.

## Valstybės tarnyba
Lietuvos didysis pastalininkis (1600–1604), Lietuvos didysis stalininkas (1604–1620), Lietuvos didysis raikytojas (1620–1622), Lietuvos dvaro maršalka (1622–1635) ir Lietuvos didysis maršalka (1635–1637).

Išrinktas Seimo maršalka 1609 ir 1618 metais.

Buvo Tikocino ir Supraslio seniūnas, Vilniaus tijūnas.

|-
Nakados III kultūra

**Nakados III kultūra** arba **Semainos kultūra** – eneolito archeologinė kultūra, kilusi apie 3200 m. pr. m. e. Aukštutiniame Egipte, o vėliau paplitusi ir į Žemutinį Egiptą. Egipto istoriografijoje dar yra vadinama **Protodinastiniu Egiptu**.

## Politiniai įvykiai
Prieš Nakados III kultūrą Aukštutinis ir Žemutinis Egiptai vystėsi atskirai, veikiami skirtingų kultūrinių įtakų ir susikaldę į smulkius gentinius vienetus su centrais didžiausiose gyvenvietėse. Nakados kultūros laikais abu regionus suvienijo viena kultūra, kilusi iš Aukštutinio Egipto: ji įtraukė į savo orbitą svarbiausias Žemutinio Egipto gyvenvietes Maadi, Saisą ir Buto.

Politinė konsolidacija čia pasiekė aukštą lygį, ir susikūrė gana dideli valstybiniai junginiai. Manoma, kad didžiausi to meto miestai Tinisas, Nakada, Nekhenas, Buto tapo atskirų politinių junginių centrais. Čia įsitvirtino faraonų valdžia, ir šie faraonai populiariai žinomi kaip **Nulinė dinastija**. Nepaisant to, jie nesudarė vieningos dinastijos, o greičiau 3–4 skirtingas valdovų linijas, valdžiusias skirtinguose miestuose. Tarp šių valstybinių junginių stipriausia buvo hipotetinė Tiso konfederacija, kuri tam tikru metu nukariavo Nakadą, valdant faraonui Skorpionui II – Nekheną, o valdant Narmerui – Žemutinį Egiptą.

## Bruožai
Tuo laikotarpiu Egipte susiformuoja pirmosios miestų tipo gyvenvietės. Būdingi svarbūs naujai atsiradę kultūriniai bruožai, vėliau būdingi Senovės Egipto kultūrai. Nakados III laikotarpio egiptiečiai buvo žemdirbiai ir gyvulių augintojai. Šiuo laikotarpiu jie ėmė statyti sudėtingus irigacinius įrenginius. Be to, tuo metu pradedami naudoti ankstyvieji Egipto hieroglifai. Labai daug pasakojimų mus pasiekė akmeninių palečių forma: reljefuose vaizduojami karai, valdovai, fiksuojami kiti svarbiausi įvykiai. Kadangi atsirado pirmieji valdovai, prie Tiniso pradėti statyti pirmieji faraonų kapai Um el-Kaab vietovėje. Taip pat atsiranda prie valdovų vardų rašyti specialų ženklą serekhą: ši tradicija išlaikyta iki IV dinastijos pabaigos.
Dumjato muchafaza

**Dumjato muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje, Nilo deltos šiaurės rytuose. Iš pietų ir vakarų apsupta Dakahlijos muchafazos. Administracinis centras – Dumjatas.

Muchafazos teritorija teka Nilo atšaka Damieta.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Dumjatas,
* Kafr Sadas,
* Faraskūras,
* Zarka,
* Ras el Baras.
Dauguvos kilpų gamtos parkas

**Dauguvos kilpos** (latv. *Dabas parks Daugavas loki*) – gamtinis parkas Aukštutinės Dauguvos ir Kraslavos savivaldybėse, Latvijoje. Įsikūręs abiejose Dauguvos upės pusėse, kur Dauguva teka per slėnį ir sukuria aštuonias meandras.

Parko plotas 120 km². Jis įkurtas 1990 m. vasario 25 d., kad būtų išsaugotas unikalus gamtos objektas. Kuriant parką buvo sustabdyta Daugpilio hidroelektrinės statyba.

## Geografija
Parko aukštis virš jūros lygio yra 50 m ir daugiau. Jo teritorijoje yra vieni didžiausių skardžių Latvijoje. Didžiausias parke – Ververų skardis (*Ververu krauja*) yra 42 m aukščio. „Dauguvos kilpose“ teka daug upelių. Didžiausias iš jų – vienas iš Dauguvos intakų – Меlnkalnė. Parke užregistruotos 696 augalų rūšys. Miškai užima 38 % parko ploto.


Image: Rudņa river.jpg|Rudnios upė
RS-280

**RS-280** – lietuviška sportinė jachta, sukurta ir gaminama Kaune. Klasės įkūrėjai Raimondas Šiugždinis ir Saulius Pajarskas.

2018 m. Kaune pirmą kartą buvo surengtos „RS-280“ jachtų klasės varžybos pagal buriavimo čempionų lygos formatą.

Tai greičiausios ir manevringiausios Lietuvoje pagamintos kreiserinės sportinės jachtos.

## Techniniai duomenys
* Ilgis: 8,30 m
* Svoris: 1800 kg
* Plotis: 2,74 m
* Įgula: 5-6 žmonės
* Buringumas: – prieš vėją - 42 /pavėjui - 97 m²
*Vidutinis kreiserinis greitis pavėjiniu kursu – 11 mazgų

## Šaltiniai
Garbijos muchafaza

**Garbijos muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Nilo deltoje. Ribojasi su Kafr el Šeicho muchafaza šiaurėje, su Dakahlijos muchafaza rytuose, Monufijos muchafaza pietuose ir Beheiros muchafaza vakaruose. Administracinis centras – Tanta.

Muchafazos teritorija įsiterpusi tarp Nilo deltos atšakų: Damietos ir Rozetos.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Mahala El Kubra,
* Tanta,
* Zifta,
* Kafr ez Zejatas,
* Samanūdas.
Žaslių dvaras

**Žaslių dvaras** – dvaras, buvęs Žasliuose (Kaišiadorių rajonas). Saugoma išlikusi dvarvietė - tuščias sklypas sodybinių namų apsuptyje, ties Bažnyčios ir Naujažerio gatvių sankirta.

## Istorija

XVI a. dvarą valdė dvarininkai Nacai, skyrę lėšų ir Žaslių bažnyčiai. Tai buvo valstybinis dvaras. XVIII a. dvarą valdė Joachimas Liutauras Chreptavičius, amžiaus pabaigoje prie dvaro buvo malūnas ir spirito varykla. Dvaro rūmai sudegė 1809 m. Rūmai stovėjo Žaslių ežero pakrantėje.

2010 m. nupjauta dvarvietėje augusi šimtametė Žaslių guoba.

## Šaltiniai
Kafr eš Šeicho muchafaza

**Kafr eš Šeicho muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Nilo deltos šiaurės vakaruose, Viduržemio jūros pakrantėje. Ribojasi su Dakahlijos muchafaza rytuose, Garbijos muchafaza pietuose ir Beheiros muchafaza vakaruose. Administracinis centras – Kafr eš Šeichas.

Muchafazos vakariniu pakraščiu teka Nilo deltos atšaka Rozeta.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Kafr eš Šeichas,
* Disukas,
* Beila,
* Fuva,
* Hamulas,
* Baltimas.
Žaslių herbas

**Žaslių herbas** – pagrindinis Žaslių miestelio ir Žaslių seniūnijos (Kaišiadorių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Auksinis kviečių pėdas mėlyname dangų simbolizuojančiame fone. Virš pėdo – du angelai laiko laurų vainiką, kuriame lotyniškai įrašyta: „Ex mancipio libertas“ (*iš nuosavybės [teisių turėjimo] – laisvė*). 

## Simbolika

Auksinis kviečių pėdas, kurio nusvirusių brandžių varpų neišlaiko net grįžtė, simbolizavo vietovės turtingumą. To turto šaltinis, sprendžiant iš herbo devizo, buvo miestiečių išsikovota laisvė, teisė į nuosavybę ir į privilegijuotą padėtį.

## Istorija

1792 m. sausio 12 d. Žasliams suteikta miesto savivaldos privilegija Nr. 14, ja patvirtintas ir herbas. Tačiau dar tais pačiais metais ir savivalda, ir herbas buvo panaikinti.

1992 m. birželio 17 d. dekretu Nr. I-2641 herbą atkūrė AT pirmininkas Vytautas Landsbergis. Etalono autorius – Juozas Galkus. Žaslių miesto teisių ir herbo atkūrimo dieną to meto Aukščiausio tarybos pirmininko pavaduotojas Česlovas Stankevičius atvežė herbą, kurį pašventino miestelio bažnyčioje ir iškilmingai įteikė Žaslių seniūnui Algimantui Mataičiui. Ta proga Žasliuose buvo surengta didelė šventė.

2012 m. miestelio aikštėje pastatytas paminklas miestelio 555-osioms metinėms ir atspindi herbo motyvus (paminklo autorius Vidmantas Gylikis).

## Šaltiniai
Žiežmarių dvaras

**Žiežmarių dvaras** išlikęs Žiežmarių pakraštyje. B. Tiškevičiaus dvaro rūmai pastatyti 1858 m. (pagal C. Anikinio projektą).

## Istorija

Minimas XIV a. kaip Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvaras. XVII a. pradžioje jį valdė Radvilos. 1627 metais Ona Stavickytė Mlečko Onai Stavickytei Bilevičienei Gorodenskajai testamentu užrašė Žiežmarių dvarą. 1841 m. miestelį ir dvarą nusipirko grafas Benediktas Tiškevičius, 1857–1858 m. pastatydinęs dvaro rūmus. Pagal C. Anikinio projektus taip pat pastatytas dvaro malūnas, įveistas parkas, iškastas kanalas, kūdros, įrengti tvenkiniai, sustiprinti pylimai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žiežmarių dvaro sodyba
Exto Marketing

**Exto Marketing** – reklamos agentūra, veikusi Lietuvoje  2003– 2008 metais. Įmonė specializavosi rėmimo projektų planavime ir įgyvendinime.

## Pavadinimo ir logotipo reikšmė
Exto pavadinimas paimtas iš lotynų kalbos, kurioje reiškia "išsiskirti", "būti kitokiu". Žodis "exto" taip pat naudojamas kaip sudėtinė žodžio dalis, išreiškianti išsiskirimą, pakėlimą, ištraukimą ir pan. 

## Pajamos
* 2003 m.  – 299,0 tūkst. Lt, 
* 2004  m. – 918,1 tūkst. Lt, 
* 2005 m. – 3‘538,1 tūkst. Lt,  
* 2006 m. – 4‘111, 1 tūkst. Lt, 
* 2007 m. – 7‘457,9 tūkst. Lt,  
* 2008 m. – 2‘977,3 tūkst. Lt. 

## Pagrindiniai klientai
Bitė Lietuva UAB (2004-2008), Bitė Latvia SIA (2006-2008), BMS (2003-2008), Ranga Group (2007-2008)
SEB bankas (2006-2008), Švedijos prekybos taryba prie Švedijos ambasados (2006-2008), TEO LT (Lietuvos Telekomas AB, 2003-2007).

## Žymiausi projektai
* Rėmimo koncertas „Cicinas vs. Multimedia (2003), 
* Reklaminės TV vinjetės „Kalėdos. Neišvengiamai“ (2004 – 2005), 
* Meninis projektas Bitės Meno Erdvės (2005-2007), 
* Meninis projektas „Bite Open Art“  (2006– 2007), 
* Anželikos Cholinos spektaklis Zmones :) , *„Bitėland 2007“ renginys Fantazija penkioms stichijoms ,  
* Socialinė iniciatyva verslumui skatinti SEB Verslo Menas ir TV realybės šou  Vertas milijono (2007 – 2008), 
* „Vilniaus vartų“ atidarymas (2007).

## Išnašos
Akustika

**Akustika** – tarpdisciplininis mokslas, kuris tiria mechaninių bangų sklidimą dujose, skysčiuose ir kietuose kūnuose, įskaitant vibraciją, garsą, ultragarsą ir infragarsą. Mokslininkas, kuris dirba akustikos srityje, yra vadinamas akustiku, o žmogus, kuris dirba akustinių technologijų srityje, gali būti vadinamas akustikos inžinieriumi. Akustika gali būti pritaikyta beveik visose gyvenimo kryptyse.

Klausa yra viena iš svarbiausių priemonių gyvūnų pasaulyje išlikti, o kalba išskiria žmogų – jis tobulėja ir vystosi kultūriškai. Taigi nėra keista, kodėl akustikos mokslas yra taip paplitęs visuomenėje – muzikoje, medicinoje, architektūroje, kare ir daug kur kitur. Menas, amatai, mokslas ir technologija.

Žodis „akustinis“ () yra kilęs iš graikų kalbos ir reiškia „girdimasis“.

## Akustikos istorija

### Ankstyvas akustikos tyrimas

VI a. pr. m. e. senovės Graikijos filosofas Pitagoras norėjo sužinoti, kodėl kai kurie muzikiniai intervalai atrodė labiau gražesni negu kiti ir jis rado atsakymą – tai lemia harmonijų stygos santykiai. Manoma, jog jis stebėjo, kaip stygos ilgis yra išreiškimas sveikųjų skaičių santykiais (pvz., 2 su 3, 3 su 4) ir tada sukurti tonai bus harmoningi.

Akustikos procesų supratimas ypač paspartėjo po mokslinės revoliucijos. Jos pradus 1636–1638 m. suformulavo Galilėjus (1564–1642) ir taip pat nepriklausomai Marin Mersenne (1588–1648).

## Akustikos šakos

Akustika yra skirstoma į tris pagrindines šakas:
* fizikinė akustika – tiria akustinių bangų žadinimą, sklidimą įvairiose medžiagose, jų atspindį, sugertį, interferenciją, difrakciją ir priėmimą.
* taikomoji akustika – skirstoma į elektroakustiką, architektūrinę, statybinę akustiką, geoakustiką, atmosferos akustiką, muzikinę akustiką.
* fiziologinė akustika – šios akustikos objektas yra žmogaus ir gyvūnų garso sukėlimo bei klausos organai.

## Taip pat skaitykite

* Akustinė emisija
* Bangos
* Difrakcija
* Doplerio efektas
* Garsas
* Muzikinė terapija
* Seismologija

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Acoustical Society of America
* Institute of Acoustic in UK
*  National Council of Acoustical Consultants
*  Institute of Noise Control Engineers
Kalvarijos dvaras

**Kalvarijos dvaras** – dvaras, buvęs Kalvarijoje. Išlikę daugiaaukštis vandens malūnas, kumetynas, gyvenamasis namas, tvenkinys ir senovinio grindinio atkarpa.

## Istorija

Neabejojama, kad XVII a. 2-ojoje pusėje prie nedidelio Šešupės vingio, upės dešiniajame krante, jau egzistavo dvaras. Besikuriantiems kaimams valdyti prie Šešupės buvo įkurtas dvaras, pavadintas Kalvarija. Šis dvaras pirmą kartą paminėtas 1690 m. Trakų pavieto padūmės rejestre. Tada Kalvarijos dvarui priklausė 65 dūmai. Dvarą valdė Rečycos vaiskis ir Bresto teisėjas Kristupas Aleksandras Gordzijevskis. Iki šiol nėra aišku, kodėl netoli Triobių įsikūręs dvaras buvo pavadintas Kalvarija. Nuo 1700 m. jau vartojamas dvigubas pavadinimas Triobiai-Kalvarija, kas rodo, jog kaimas su dvaru jau sudarė vieną vienetą.

Skirtinguose šaltiniuose minimi skirtingi galimi dvaro įkūrėjai: galbūt tai Sapiegos, galbūt – Pacai, nes visi jie yra valdę Užnemunės girias. Vėliau dvaras ėjo iš rankų į rankas, 1836 m. Rusijos caras jį padovanojo generolui Stegmanui. 1918 m. dvaras išparceliuotas.

1923 m. gyventojų surašymo duomenimis dvaro pastatuose gyveno 246 žmonės. Malūną ir kai kuriuos statinius valdė stambus miestelio verslininkas, milijonierius I. Romanovas, bet nuolat užsienyje ieškojo šių statinių pirkėjų.

## Šaltiniai
Mockavos dvaras

**Mockavos dvaras** (arba ***Mockų dvaras***, ***Sangrūdos dvaras***) – dvaras, buvęs pietvakarių Lietuvoje, dabartinėje Mockavoje. Išlikę XIX a. 2-osios pusės dvaro rūmai, kumetynas, tvartas, sodas, rūsys, kluonas, ledainė.

Nuo 2023 m. priklauso buvusiam politikui Remigijui Šimašiui.

## Istorija

1738 m. minimas kaip karališkasis dvaras. 1824 m. jį valdė generolas Aleksandras Suvorovas (garsiojo karvedžio anūkas), 1842 m. jis atiteko K. Svidai. XIX a. buvo Mockų, Sangrūdos palivarkai. 1922–1925 m. dvaras išparceliuotas valdant Svidai, kuris čia turėjo biblioteką.

## Šaltiniai
Šarkijos muchafaza

**Šarkijos muchafaza** ( – „Rytų muchafaza“) – muchafaza Egipto šiaurėje, Nilo deltos rytuose. Šiaurėje siekia Viduržemio jūrą, rytuose ribojasi su Ismailijos muchafaza, pietuose su Kairo muchafaza, pietvakariuose su Kaljubijos muchafaza ir vakaruose su Dakahlijos muchafaza. Administracinis centras – Zakazikas.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Zakazikas,
* Ašir mir Ramadanas,
* Bilbeisas,
* Abu Kabiras,
* Fakusas,
* Kurainas,
* Minjat el Kamhas.
Minufijos muchafaza

**Minufijos muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Nilo deltos pietinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Garbijos muchafaza, rytuose su Kaljubijos muchafaza, pietuose su Gizos muchafaza ir vakaruose su Beheiros muchafaza. Administracinis centras – Šibn el Komas.

Muchafazos teritorija driekiasi tarp Nilo deltos atšakų – Rozetos ir Damietos. Sadato miestas priklauso Minufijos muchafazai, bet yra Beheiros muchafazos apsuptyje.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Šibn el Komas,
* Ašmūnas,
* Minufas,
* Sirs el Majanas,
* Šuhada,
* Tala,
* Sadatas.
Kaljubijos muchafaza

**Kaljubijos muchafaza** () – muchafaza Egipto šiaurėje, Nilo deltos pietryčiuose. Šiaurėje ribojasi su Dakahlijos muchafaza, rytuose su Šarkijos muchafaza, pietuose su Kairo muchafaza, pietvakariuose su Gizos muchafaza ir vakaruose su Beheiros muchafaza. Administracinis centras – Banha.

Pietvakariniu muchafazos pakraščiu teka Nilas, o vakariniu – jo atšaka Damieta.

## Miestai

Svarbiausi miestai:
* Šubra el Cheima,
* Benha,
* Kaljubas,
* Kanatir el Chairija,
* Chanka,
* Šibin el Kanatiras.
Liubavo herbas

**Liubavo herbas** – pagrindinis Liubavo kaimo ir Liubavo seniūnijos (Kalvarijos savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Herbe vaizduojamas Trempinių Švč. Mergelės Marijos paveikslas.

## Istorija

1791 m. gruodžio 28 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas savo privilegija Nr. 11 patvirtino Liubavo herbą. Kartu suteiktos ir miesto teisės. Žlugus ATR Liubavo savivalda panaikinta.

Atkurtą herbą 2017 m. birželio 14 d. dekretu Nr. 1K-1003 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai