open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Birutė Savickaitė-Janonienė

**Birutė Savickaitė-Janonienė** (g. 1959 m. birželio 27 d. Šiauliuose) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
1966–1974 m. mokėsi Šiaulių J. Janonio vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje (smuiko klasė). 1974–1978 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Albertas Masiūnas), 1978–1983 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. A. Žeimienės, prof. Povilo Bekerio ir prof. Konrado Kavecko klasės).

1983–1988 m. Šiaulių miesto kultūros rūmų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jovaras“ meno vadovė. Ansamblis 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurso laureatas, koncertavo Čekoslovakijoje, Estijoje. 1983–1990 m. Šiaulių respublikinės ligoninės moterų choro meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą išmokė namaža kūrinių ir dažnai koncertavo, parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1984–1986 m. Šiaulių trikotažo fabriko „Verpstas" moterų choro vadovė.

Nuo 1983 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. universitetas) Muzikos katedros asistentė, nuo 1993 m. vyr. asistentė. 1988–1993 m. instituto liaudiškos muzikos ansamblio „Saulė“ vokalinės grupės vadovė – koncertavo Lenkijoje ir Vengrijoje, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose Švedijoje.

Nuo 1994 m. instituto studentų kapelos „Jaura“ ir grigališkojo choralo giedojimo studijos vadovė. „Jaura“ koncertavo Latvijoje, dalyvavo tarptautiniuose fesivaliuose Švedijoje, Vokietijoje, Danijoje, Prancūzijoje, 1995 m. išleido audiokasetę „Užsitęsusios piršlybos“. Su Muzikos katedros grigališkojo choralo studija koncertavo Prancūzijoje, Italijoje. Ryškių meninių laimėjimų pasiekė nuo 1991 m. rudens vadovaudama merginų chorui (60 dalyvių) „Littera“. Merginos rengia valstybinių egzaminų programas ir koncertus, gieda bažnyčiose, dalyvauja dainų šventėse ir kituose renginiuose. 1993 m. rudenį giedojo popiežiaus Jono Pauliaus II aukojamose šv. Mišiose prie Kryžių kalno, pelnė antrąją vietą 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės konkurse Vilniuje, 1995 m. dalyvavo tarptautiniame chorų festivalyje Estijoje.

B. Janonienė – Šiaulių miesto dainų švenčių dirigentė, įvairių kultūrinių renginių organizatorė ir režisierė.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Augustinas Jankauskas

**Augustinas Jankauskas** (1875 m. rugsėjo 28 d. Pyplių k., Žaslių apylinkėje, Kaišiadorių r. – 1968 m. rugsėjo 10 d. Klyvlende, OH, JAV) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

## Biografija

Vargonuoti išmokęs pas vargonininkus Paulauską ir Glinskį, kurį laiką savarankiškai vargonininkavo. 1899 m. atvykęs į JAV, vargonininkavo Lowelle, MA, iš pradžių lenkų bažnyčioje, o vėliau Šv. Juozapo lietuvių parapijoje, taip pat ir Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence, MA. Visur vadovavo ir minėtų parapijų chorams. 1914 m. Lawrence suorganizavo „Liaudies“ chorą, o vėliau Haverhille, MA, chorą „Nemunas“. 1927–1930 m. vadovavo vaikų chorui Klyvlende. Su chorais organizavo koncertus ir dalyvavo įvairiuose kultūriniuose renginiuose. Buvo ir muzikos teoretikas, ir kompozitorius. Sukūrė dainų chorui („Vergijos meilė“, „Turučių puota“, „Viešpaties malda“), solo dainų („Atminimas“, „Žvaigždės“, „Rožės"). Buvo aktyvus J. Žilevičiaus muzikologijos archyvo rėmėjas.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Pranas Jankauskas (1929)

**Pranas Jankauskas** (g. 1929 m. liepos 23 d. Grincagalėje, Vabalninko valsč., Biržų apskr.) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija
Kupiškio gimnazijoje pramokęs muzikos, 1951–1954 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Juozas Bagdonas, Adolfas Karaška, Aleksandras Liberis). Mokydamasis pradėjo vadovauti miesto mėgėjų chorams. 1954–1959 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Konrado Kavecko klasė), vadovavo sostinės chorams ir dirbo muzikos metodininku Respublikiniuose liaudies kūrybos namuose.

1959–1971 m. Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros vedėjas, 1959–1963 m. studentų mišriojo choro vadovas. Chorą išmokė daug sudėtingų kūrinių, surengė nemaža koncertų, dalyvavo 1960 m. respublikinėje dainų šventėje (konkurse pelnė trečiąją vietą). 1963–1971 m. Pedagoginio instituto merginų choro „Pavasaris“ (1968 m.) meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė 1965 ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms, 1967, 1968 ir 1971 m. Baltijos studentų dainų šventėms „Gaudeamus“ Tartu, Vilniuje ir Rygoje. „Pavasario" koncertų programose buvo daug sudėtingų šiuolaikinių ir klasikinių kūrinių, choras buvo respublikinių konkursų prizininkas, 1971 m. išleido plokštelę. Tuo pačiu metu P. Jankauskas choro dirigavimą dėstė Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje, suorganizavo miesto jaunimo mišrųjį chorą ir kurį laiką jam vadovavo.

1971–1984 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Choro dirigavimo katedros vedėjas, 1971–1979 m. studentų choro studijos vadovas. Per tuos metus mišrusis choras, be pagrindinio studijų darbo, surengė daug koncertų Klaipėdos krašto ir kituose Lietuvos miestuose, dalyvavo respublikinėse studentų dainų šventėse Panevėžyje (1974 m.) ir Klaipėdoje (1977 m.), 1974 ir 1978 m. Baltijos studentų dainų šventėse „Gaudeamus“ Tartu ir Vilniuje bei 1975 m. respublikinėje dainų šventėje Vilniuje.

Choro repertuare buvo daug sudėtingų lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, keletas jų įrašyti į K. Kavecko kūrinių jubiliejinę plokštelę. Pedagogas išugdė daug chorvedžių; 1979 m. jam suteiktas docento vardas. 1980–1987 m. vadovavo Klaipėdos celiuliozės ir kartono gamyklos mišriajam chorui, kurį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei.

P. Jankauskas yra paskelbęs įvairiais choro meno klausimais apie 70 straipsnių ir koncertų recenzijų, sudarė dainų rinkinį moterų chorui „Gimtinės vakaras“ (1978 m.), išleido metodinius darbus „Choro organizavimas“ (1984 m.) ir „Pradedam choro repeticiją“ (1994 m.), buvo Šiaulių ir Klaipėdos miestų chorvedžių tarybos narys bei pirmininkas, respublikinės chorvedžių tarybos narys, Šiaulių ir Klaipėdos miestų dainų švenčių vyr. dirigentas ir dirigentas, 1965, 1967 ir 1970 m. respublikinių dainų švenčių konsultantas ir dirigentas, 1967, 1968, 1971, 1974 ir 1978 m. Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus“ Tartu, Rygoje ir Vilniuje organizacinės komisijos narys ir vyr. dirigentas. 1979 m. suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jonas Januškevičius

**Jonas Januškevičius** (1922 m. gegužės 22 d. Upninkų k., Jonavos raj. – 1995 m. gegužės 7 d. Kaune) – vargonininkas, choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Keletą metų mokėsi vargonuoti pas J. Buržinską ir dirbo jo padėjėju. 1940–1945 m. lankė Ukmergės mokytojų seminariją ir gimnaziją. Metus mokytojavo Veprių progimnazijoje.

1945 m. įstojo į Kauno konservatoriją pas Nikodemą Martinonį mokytis vargonuoti, studijuodamas dirbo muzikos mokytoju Raudondvario progimnazijoje, kur subūrė moksleivių mišrųjį chorą ir parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei.

1952–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. N. Martinonis), o 1955–1960 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Lopo klasė).

1952–1954 m. – Lietuvos valstybinio kūno kultūros instituto studentų mišriojo choro (80 dalyvių) vadovas, 1953–1958 m. vadovavo Kauno geležies dirbinių gamyklos „Nemunas“ mišriajam chorui, kurį parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei. Po keletą metų dirbo su Petrašiūnų elektrinės, Juliaus Janonio popieriaus fabriko mišriaisiais chorais, vadovavo Kauno medicinos darbuotojų dainų ir šokių ansambliui.

1954–1960 m. – Kauno vaikų muzikos mokyklos akordeono mokytojas, nuo 1958 m. – Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1967–1968 m. vadovavo moksleivių choro studijai, išugdė daug jaunųjų chorvedžių.

1960–1970 m. – Kauno vyr. farmacijos valdybos moterų choro „Salvija“ (1965 m.) meno vadovas ir dirigentas. Chorą parengė Kauno miesto ir respublikinėms dainų šventėms, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė respublikinėse apžiūrose ir konkursuose. 1965 m. balandžio 14 d. surengė kolektyvo gyvavimo 10-mečio iškilmingą koncertą, 1967 m. Kauno miesto apžiūroje jam pripažintas geriausio moterų choro vardas. „Salvija“ koncertus surengė Kaune, Vilniuje, Rygoje, Taline, Minske, Gardine ir Užkarpatėje, 1968 m. lankėsi Bulgarijoje. Choras išpopuliarino daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių.

1964–1969 m. vadovavo Kauno Prano Mažylio medicinos mokyklos merginų chorui, kuris 1961 m. respublikinėje specialiųjų vidurinių mokyklų chorų apžiūroje laimėjo trečiąją vietą. 1969–1974 m. dirbo su Kauno dirbtinio pluošto gamyklos dainų ir šokių ansambliu „Gija“, vėliau buvo šio kolektyvo choro vadovas.

J. Januškevičius buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, Kauno miesto chorvedžių tarybos narys ir miesto dainų švenčių dirigentas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stanislava Jareckaitė

**Stanislava Jareckaitė** (g. 1941 m. sausio 10 d. Lavėnų k., Pasvalio r.) – choro dirigentė, pedagogė, socialinių mokslų (edukologijos) daktarė.

## Biografija

1958–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. K. Dubikaitytė), 1962–1967 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. H. Perelšteino klasė).

Nuo 1967 m. rudens Anykščių vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir choro vadovė, buvo ir rajoninių kultūros namų mišriojo choro dirigentė.

Nuo 1972 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Mokyklinės chorvedybos katedros vyr. dėstytoja, 1987 m. apgynė kandidatinę disertaciją, nuo 1988 m. Muzikos pedagogikos katedros vedėja, nuo 1993 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto docentė. Parašė ir paskelbė metodinių darbų ir mokslinių straipsnių, dalyvauja mokslinėse konferencijose.

1972–1976 m. Klaipėdos berniukų choro „Gintarėlis“ chormeisterė, 1976–1987 m. Klaipėdos Ktistijono Donelaičio vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro (60 dalyvių) vadovė. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių sudėtingesnių kūrinių, dažnai koncertavo uostamiestyje, dainavo Vilniuje ir Rygoje. Gerai pasirodė 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse, 1978 m. III Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė pirmąją vietą, prizines vietas laimėjo 1979 ir 1983 m. mokyklų chorų zoninėse ir respublikinėse varžybose. 1984 ir 1986 m. respublikiniuose „Dainų dainelės" konkursuose vaikinų vokalinis ansamblis ir solistai pelnė laureatų vardus.

Stanislava Jareckaitė buvo Anykščių rajono dainų švenčių dirigentė, 1977, 1979, 1982 ir 1984 m. Klaipėdos miesto moksleivių dainų švenčių dirigentė, mokyklų chorų konsultantė.

Nuo 1996 m. Lietuvos muzikos mokytojų asociacijos pirmininkė, nuo 1998 m. pirmininko pavaduotoja, nuo 1997 m. šios organizacijos laikraščio „Mūsų gaida“ redakcinės kolegijos pirmininkė, 1994–1997 m. Lietuvos muzikos mokytojų kvalifikacinės komisijos narė, nuo 1997 m. Muzikinio ugdymo kvalifikacinės komisijos prie Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos narė. Sudarė leidinį „Mokinių vokalinis ugdymas" (1993).

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zina Bertašiūtė-Jareckienė

**Zina Bertašiūtė-Jareckienė** (g. 1941 m. birželio 9 d. Toleikiuose, Utenos raj.) – Lietuvos chorvedė ir kultūros darbuotoja.

## Biografija
1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje-technikume (dėst. Elena Jakštienė).

Iš pradžių vadovavo Panevėžio miesto įvairiems vokaliniams ansambliams, 1963–1968 m. dirbo su Panevėžio siuvimo fabriko „Nevėžis“ mišriuoju choru, o vėliau su moterų choru, kurį parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1961–1987 m. vadovavo Panevėžio miesto darbo veteranų mišriajam chorui, jį išmokė nemaža dainų ir surengė koncertų mieste bei kitur. 1977–1991 m. buvo Panevėžio statybininkų kultūros ir sporto rūmų direktorė, subūrė mišrųjį chorą ir iki 1990 m. jam vadovavo. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, su juo dažnai pasirodydavo koncertuose.

Z. Jareckienės vadovaujami chorai nuolat dalyvaudavo Panevėžio miesto dainų šventėse ir festivaliuose, prizinių vietų pelnė miesto ir respublikinėse chorų apžiūrose bei konkursuose.

Nuo 1992 m. chorvedė yra Panevėžio kultūros ir meno skyriaus vedėjo pavaduotoja, daug prisideda prie įvairių kultūros renginių organizavimo, dirigavo miesto dainų šventėse. 1982 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Banifacas Janušauskas

**Banifacas Janušauskas** (1881 ? ? Šeduvoje, Radviliškio r. – 1947 ? ? Los Angeles, CA – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Muzikos mokėsi pas vietos vargonininką, vėliau vargonuoti dar mokėsi pas J. Naujalį Kaune.

Nuo 1897 pradėjo vargonininkauti Debeikiuose, po to dirbo Girdiškėje. 1901 išvyko į JAV, o 1905 buvo pakviestas užimti vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Čikagoje, IL. Aktyviau su choru pradėjo reikštis nuo 1912 metų, vadovavo muzikos ir dramos draugijai „Garsas“, vėliau – „Kanklių" draugijai. Su choru statė sceninius veikalus, rengė vakarus – koncertus. 1920 pasitraukė iš minėtos parapijos ir aktyvesnės muzikinės veiklos. 1929 pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapijoje Čikagoje. Parapijos chorą padidino iki 58 giesmininkų, rengė metinius koncertus, statė operetes, atliko J. Žilevičiaus mišparus, nemaža giesmių, mišių ir dainų, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Chorą parengė 1933 Pasaulinės parodos Lietuvių dienai ir 1936 2-ajai lietuvių parapijų dainų šventei Čikagoje. Dažnai akompanuodavo koncertuose.

Nuo 1914 priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai, 1933 išrinktas Centro valdybos iždininku, bendradarbiavo žurnale „Muzikos žinios". 1947 persikėlė į Los Angeles, ten ir mirė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Elena Janušaitienė-Makarevičiūtė

**Elena Janušaitienė-Makarevičiūtė** (g. 1942 m. kovo 20 d. Vaidatonių k., Kėdainių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

1960 m. baigusi Dotnuvos vidurinę mokyklą, 1961–1962 m. mokėsi vienerių metų chorvedžių kursuose Kėdainiuose (diriguoti mokė S. Chockevičius). 1962–1966 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. V. Pučinskas). 1967–1983 m. ir 1983–1985 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko ir vyr. dėst. T. Šumsko klasės).

1966–1970 m. Vilkaviškio rajoninių kultūros namų meno vadovė, vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovė.

Nuo 1968 m. vadovavo Vilkaviškio S. Nėries vidurinės mokyklos jaunučių chorui, o 1977–1986 m. Giedrių aštuonmetės mokyklos jaunučių chorui. 1983–1988 m. kartu su D. Borkertiene ir D. Virbickaite vadovavo Kybartų kultūros namų mišriajam chorui, su kuriuo išlaikė Lietuvos valstybinės konservatorijos baigiamuosius choro dirigavimo valstybinius egzaminus, jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. 1987 m. respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" savo grupėje choras laimėjo pirmąją vietą, dalyvavo J. Naujalio konkursuose Raudondvaryje, kultūros dienoje Vilniuje, koncertavo Vilkaviškyje, Marijampolėje ir kitur.

Nuo 1966 m. Vilkaviškio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1988 m. direktorė.

Nuo 1985 m. mokyklos mergaičių choro vadovė. Mergaites parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei ir konkursui, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1991 m. Suvalkijos regiono vaikų ir jaunimo chorų festivaliui „Dainuok, jaunoji Lietuva", 1993 m. Lietuvos mažajai jaunimo dainų šventei Vilniuje, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje.

E. Janušaitienė – Vilkaviškio rajono dainų švenčių dirigentė ir įvairių kultūros renginių organizatorė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Genovaitė Jaseliūnienė-Veličkaitė

**Genovaitė Jaseliūnienė-Veličkaitė** g . 1945 m. sausio 6 d. Naujatriobių k., Kauno r.), pedagogė ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Raubatonių septynmetę mokyklą, 1960–1961 mokėsi vienerių metų chorvedžių kursuose (diriguoti mokė I. Petraškevičiūtė) Ukmergėje. 1961–1965 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. D. Vaitkutė), o 1975–1980 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. Z. Kariniauskienė).

1965–1966 Pūstapėdžių (Vilkaviškio r.) kultūros namų meno vadovė, vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovė, aštuonmetės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė. 1966–1967 Girėnų (Šakių r.) kultūros namų meno vadovė ir vyrų vokalinio ansamblio vadovė. 1968–1970 Novgorodo (Rusija) 25-ojo vaikų darželio muzikos vadovė. 1970–1971 Šakių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja bei jaunučių choro vadovė. 1971–1977 Šakių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, jaunučių ir jaunių choro vadovė. Jaunių chorą parengė 1975 ir 1977 respublikinėms dainų šventėms. 1977–1980 muzikos ir dainavimo mokytoja Šiaulių 12-ojoje sustiprinto muzikos mokymo vidurinėje mokykloje. 1980–1985 direktoriaus pavaduotoja muzikos reikalams, jaunių choro ir mergaičių vokalinio ansamblio vadovė, vyresniųjų klasių mišriojo choro chormeisterė. Jaunių chorą parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms.

1985–1992 Šiaulių vaikų muzikos mokyklos direktorė, 1986 įkūrė chorinio dainavimo skyrių ir vadovavo jaunučių chorui.

Nuo 1992 Šiaulių 1-osios vaikų muzikos mokyklos mokytoja, chorinio dainavimo skyriaus vedėja ir jaunių choro vadovė. Chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1991 vaikų ir jaunimo festivaliui „Dainuok, jaunoji Lietuva“, 1993 Lietuvos jaunimo mažajai, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Jaunių choras dalyvavo 1996 Vilniaus jaunimo menų šventėje ir Šiaulių krašto vaikų muzikos mokyklų jaunųjų atlikėjų sąskrydyje, 1997 I tarptautiniame chorinės muzikos festivalyje „Klasikai vaikams“ Vilniuje, kur pelnė prizą už geriausiai atliktą M. K. Čiurlionio harmonizuotą lietuvių liaudies dainą „Ar vėjai pūtė". Jaunių chorą taip pat parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje – dalyvavo konkurse. Choras įvairiuose konkursuose pelnė prizinių vietų.

Nuo 1978 su mokyklų mergaičių vokaliniais ansambliais dalyvauja respublikiniuose „Dainų dainelės" konkursuose – pelnė prizinių vietų.

G. Jaseliūnienė buvo 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės dirigentė, nuo 1986 Šiaulių miesto moksleivių dainų švenčių vyr. dirigentė, nuo 1985 Šiaulių miesto muzikos mokytojų metodinės tarybos pirmininkė. 1982 apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Benediktas Jasiulionis

**Benediktas Jasiulionis** (1943 m. lapkričio 13 d. Šišniškės k., Švenčionių rajonas), muzikos mokytojas ir chorvedys, Lietuvos ir Ignalinos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1959–1960 m. mokėsi vienerių metų chorvedžių kursuose prie Švenčionių muzikos mokyklos (vadovas Jonas Čiulada). 1960–1970 m. su pertrauka, kai 1963–1965 m. tarnavo armijoje, neakivaizdiniu būdu Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėstytojai Lionginas Abarius ir Juozas Talžūnas).

1960–1969 m. su pertrauka Ropiškės (Švenčionių raj.) kaimo kultūros namų meno vadovas, 1965–1969 m. ir Vidutinės aštuonmetės mokyklos muzikos mokytojas bei vaikų choro vadovas. Nuo 1969 m. Ignalinos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, 1988–2004 m. direktorius, daugiametis jaunių choro vadovas. Chorą rengė Ignalinos rajono ir nuo 1975 m. – respublikinėms dainų šventėms bei 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

1995 m. mokykloje įkūrė chorinio dainavimo skyrių. Mokyklos chorai dalyvauja koncertuose ir gieda bažnyčiose. 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei (kartu su D. Zlatkauskiene) parengė Ignalinos kultūros namų mišrųjį chorą ir Statybos organizacijos liaudišką kapelą. Ignalinos rajono dainų švenčių dirigentas.

## Visuomeninė ir politinė veikla

1990 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, Ignalinos skyriaus pirmininkas.

1995–1997 m., 1997–2000 m. ir nuo 2007 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Česlava, vaikai Raimondas, Laima.
Albinas Jasenauskas

**Albinas Jasenauskas** (1886 m. vasario 28 d. Bergluvio k., Augustavo apskr., Suvalkų gubernijoje, Lenkija – 1973 m. kovo 21 d. Telšiuose), vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

## Biografija
Pirmieji muzikos mokytojai buvo vargonininkai tėvas ir vyresnysis brolis. 1898–1903 mokėsi Veiverių mokytojų seminarijoje, kur buvo sustiprintas muzikos mokymas. Keletą metų vargonininkavo ir vadovavo chorams Marijampolėje. 1906–1909 Varšuvos muzikos institute studijavo vargonavimą (dėst. M. Surzyriskis) ir muzikos teorijos disciplinas, aktyviai dalyvavo studentų kultūrinėje veikloje, mokytojavo bendrojo lavinimo mokyklose, bendravo su muzikais lietuviais. 1909–1921 gyveno ir dirbo Kijeve: vargonininkavo Šv. Aleksandro bažnyčioje ir vadovavo chorui, smuiku griežė simfoniniame orkestre, muziką ir dainavimą dėstė bendrojo lavinimo mokyklose. Vėliau vargonininkavo ir vadovavo chorui Žitomyre (Ukraina). 1933 grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Telšiuose, kur vargonininkavo Katedroje, mokytojavo ir vadovavo chorams. Katedros ir Šaulių rinktinės jungtinis mišrusis choras dalyvavo 1938 dainų šventėse Klaipėdoje ir Ukmergėje, chorų varžybose Klaipėdoje laimėjo trečiąją vietą, o Ukmergėje pirmąją. Choro programoje buvo J. Karoso daina „Kur mėlynos bangos“, S. Šimkaus „Vėjo dukra“, V. Paulausko „Jūreivių maršas“, J. Naujalio „Jaunimo giesmė“, J. Tallat-Kelpšos „Meno daina“ ir kt. 1939 A. Jasenauskas apdovanotas „Šaulių žvaigžde". 1944–1947 vargonininkavo Kuliuose ir Viekšniuose, paskui metus mokytojavo Mažeikiuose, o 1950–1959 muziką ir dainavimą dėstė N. Akmenės vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams, solistams ir skudutininkams.

Nuo 1960 iki mirties gyveno ir dirbo Telšiuose. Vadovavo kultūros namų, Taikomosios dailės technikumo ir darbo veteranų mišriesiems chorams, solistams, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams, rengė koncertus. Buvo Akmenės ir Telšių rajonų dainų švenčių bei festivalių organizatorius ir vyr. dirigentas. Rūpinosi vaikų ir jaunimo muzikiniu auklėjimu, spaudoje paskelbė straipsnių, sukūrė dainų chorams. 1955 chorvedžiui suteiktas nusipelniusio meno veikėjo garbės vardas. Išaugino dvi dukteris muzikes: Ireną Jasenauskaitę-Dylevičienę ir Teresę Jasenauskaitę-Prižgintienę. Vaikaičiai, gyvenantys JAV, taip pat yra muzikai: Albinas Prižgintas – vargonų virtuozas, Viktoras Prižgintas – klarnetininkas.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999. (Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas).
Giedrė Jatautytė

**Giedrė Jatautytė** (g. 1961 m. sausio 26 d. Panevėžyje) – lietuvių muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija
Mokėsi J. Balčikonio vidurinėje ir vaikų muzikos mokykloje (skambinti fortepijonu). 1976–1980 m. mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (J. Jocienės fortepijono klasė). 1980–1985 m. muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė doc. G. Gokaitė-Maironienė).

1985–1987 m. Elektrėnų vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir choro chormeisterė.

Nuo 1987 m. rudens Panevėžio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1996 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Nuo 1989 m. Panevėžio respublikinės ligoninės moterų choro „Sedula“ chormeisterė, nuo 1994 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą padėjo parengti 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1991 m. su juo koncertavo Vokietijoje, parengė jį 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. „Sedula“ 1995 m. dalyvavo moterų chorų šventėje Kretingoje (vadovė dirigavo jungtiniam chorui), 1996 m. vasarą dalyvavo Siaurės Vestfalijos krašto šventėje Vokietijoje – atliko lietuviškų kūrinių programą Lünene ir Cappenburge. 1997 m. „Sedula" koncertų surengė Panevėžyje, dainavo Palangoje, Pušalote, Naujamiestyje ir kitur, dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jūratė Jaudegytė

**Jūratė Jaudegytė** (g. 1946 m. liepos 12 d. Kaune) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Kauno 8-osios vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1961–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Andrius Kairys). 1965–1970 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Jono Motiekaičio klasė).

1970–1974 m. – Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo dėstytoja ir Maisto pramonės automatų gamyklos mišriojo choro chormeisterė.

Nuo 1974 m. rudens – Kauno 1-osios vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1976–1979 m. – teorinio skyriaus vedėja, nuo 1979 m. – chorinio dainavimo skyriaus vedėja, chorvedybos disciplinų dėstytoja ir jaunių choro vadovė. Chorą (70–80 dalyvių) išmokė daug klasikinių ir šiuolaikinių kompozitorių kūrimų, – jis gieda Kauno ir Vilniaus bažnyčiose, nemažai koncertuoja Kaune ir kituose Lietuvos miestuose. 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurse pelnė geriausio vaikų choro vardą, 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse ir 1996 m. tarptautiniame vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Dainų versmė“ Vilniuje pelnė trečiąsias vietas, parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms, 1997 m. – Lietuvos moksleivių dainų šventei bei konkursui Vilniuje (laureatas). Choras yra nuolatinis ir Kauno miesto dainų švenčių ir kitų kultūros renginių dalyvis.

J. Jaudegytė buvo 1987, 1991, 1993, 1995 ir 1996 m. Kauno miesto dainų švenčių dirigentė. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu. 1994 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Viktoras Jauniškis

**Viktoras Jauniškis** (1907 m. gruodžio 6 d. Maskvoje, Rusija – 1990 m. gruodžio 12 d. Šiauliuose), smuikininkas, chorvedys, pedagogas.

## Biografija

1917 su tėvais grįžęs į Lietuvą, apsigyveno Vilniuje. Čia mokėsi lenkų gimnazijoje, savarankiškai išmoko skambinti citra, privačiai mokėsi griežti smuiku. Lenkams okupavus Vilnių, Viktoras kartu su tėvais išvyko į Kėdainius. 1925–1932 su pertrauka smuikuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje (dėst. N. Feheris). Baigęs studijas, liko toje pačioje mokykloje smuiko dėstytoju, buvo mokyklos sekretorius, važinėjo po Klaipėdos krašto apylinkes ir vadovavo „Santaros“ draugijos chorams, organizavo koncertus, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūriniuose renginiuose. 1938 dainų šventei Klaipėdoje parengė net keturis chorus: Klaipėdos miesto „Santaros“ (120 dalyvių), Kretingalės „Santaros“ (20 dalyvių), Priekulės „Santaros“ (25 dalyviai) ir Saugų „Santaros" (25 dalyviai).

1939 hitlerininkams užėmus Klaipėdą, V. Jauniškis su muzikos mokykla išsikėlė į Šiaulius ir ten daug metų tęsė pedagoginį darbą, išugdė būrį jaunųjų smuikininkų. Išaugino du sūnus muzikus: Edvardas Jauniškis – violončelininkas, Vilniaus „Lyros“ muzikos mokyklos mokytojas, Kęstutis Jauniškis – klarnetininkas, Kauno pučiamųjų intsrtumentų orkestro „Ąžuolynas" muzikantas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Česlovas Jaseliūnas

**Česlovas Jaseliūnas** (1935 m. kovo 25 d. Kunigiškių k., Vilkaviškio r. – 1985 m. gegužės 13 d. Šiauliuose), pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

1949 baigė Pajevonio pradžios mokyklą. Vėliau tarnavo sovietinėje armijoje; atlikęs karinę tarnybą, išvyko pas vyriausiąjį brolį Antaną į Narvą (Estija), dirbo vairuotoju, o vakarais mokėsi Ivangorodo (pasienio miestelis netoli Narvos) septynmetėje mokykloje. Ją baigęs, 1960–1964 choro dirigavimo mokėsi Novgorodo (Rusija) aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Šalionyj). 1976–1981 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. G. Gokaitės klasė).

1964–1965 Novgorodo 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, 1965–1966 Novgorodo vaikų muzikos mokyklos mokytojas. 1967–1970 Novgorodo S. Popovo kultūros namų vyrų choro vadovas. 1967 sąjunginiame meno mėgėjų festivalyje Leningrade choras pelnė laureato vardą, 1970 koncertavo Vengrijoje.

1966–1967 ir 1970–1977 Šakių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, jaunių ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro, skudučių ir vokalinių ansamblių vadovas. Vaikinų ansamblį parengė 1974 respublikiniam „Dainų dainelės" konkursui, jaunių chorą 1975 respublikinei dainų šventei, o mišrųjį chorą 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei.

Taip pat vadovavo Šakių kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1975 respublikinei dainų šventei.

1977–1985 C. Jaseliūnas buvo Šiaulių 12-osios sustiprinto muzikos mokymo vidurinės mokyklos mokytojas, vokalinių ir instrumentinių ansamblių, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovas. Choras 1983 mokyklinių chorų varžybų Klaipėdoje laureatas. Vaikinų vokalinį ansamblį parengė 1984 respublikiniam „Dainų dainelės" konkursui. 1983 mokykloje įkūrė chorinio dainavimo klasę; ir Šakiuose, ir Šiauliuose įrengė pavyzdingus muzikos mokymo kabinetus. 1984 buvo apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu. 1970–1977 Šakių rajono dainų švenčių vyr. dirigentas. Buvo paskirtas 1985 Šiaulių miesto moksleivių dainų šventės dirigentu, bet netikėta mirtis nutraukė visus jo prasmingus darbus.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Salvinija Jautakaitė

**Salvinija Jautakaitė** (1962 m. liepos 7 d. Tauragėje) – choro dirigentė ir pedagogė. Muzikų Edmundo ir Nijolės Jautakų duktė.

## Biografija

Mokėsi Kauno 22-ojoje bei 1-ojoje vidurinėse mokyklose ir 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje (mokyt. D. Kugevičienės fortepijono klasė). 1977–1981 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Leokadija Januškienė).

Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1981–1986 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Nadeždos Kazakauskienės klasė). Būdama penktame kurse, dirbo berniukų ir jaunuolių choro „Ąžuoliukas“ chormeistere.

Konservatoriją baigusi su pagyrimu, 1990–1991 m. bažnytinę muziką ir liturgiją studijavo JAV – *Saint Joseph College Rensselaer*, kur įgyjo Muzikos meno magistrės laipsnį. 1991–1994 m. studijavo *Pontificio Instituto di Musica Sacra* Romoje (Italija), kur gavo Grigalinio choralo licenciato laipsnį ir vargonų bei kompozicijos bakalauro laipsnį. 1992–1994 m. buvo Vatikano radijo lietuviškų laidų diktorė.

Nuo 1983 m. – Kauno mokytojų namų kamerinio merginų choro „Giesmė“ meno vadovė ir dirigentė. Nuo 1991 m. choras priklauso Kauno sakralinės muzikos mokyklai, kurios meno vadovė yra S. Jautakaitė. Nuo 1989 m. merginos (50 dalyvių) nuolat gieda Kauno arkikatedroje bazilikoje sekmadienio šv. Mišiose ir Kalėdiniuose koncertuose Kauno filharmonijoje, daug koncertuoja Lietuvoje ir užsienyje, dalyvauja tarptautiniuose konkursuose, dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Konkursų laureatėmis merginos tapo 1987 m. (Vilniuje), 1990 m. (Maskvoje) ir Portugalijoje, koncertavo Rusijoje, Jugoslavijoje, Norvegijoje, Austrijoje, Škotijoje ir Anglijoje, ne kartą Vokietijoje.

„Giesmė“ buvo parengta 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei bei Kauno miesto dainų šventėms. Merginos giedojo, kai 1993 m. popiežius Jonas Paulius II aukojo šv. Mišias Kauno Santakoje ir susitiko su jaunimu Dariaus ir Girėno stadione. „Giesmė“ 1994 m. giedojo Kryžių kalne televizijos tilto metu, pažymint popiežiaus vizito Lietuvoje metines. Merginos įdainavo 2 kompaktinius diskus. Gausus ir turiningas choro koncertinis repertuaras, susidedantis iš senosios, klasikinės ir šiuolaikinės muzikos kūrinių.

S. Jautakaitė yra Kauno miesto dainų švenčių dirigentė ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Nuo 1997 m. rudens Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos fakultete dėsto sakralinę muziką. Aranžuoja kūrinius lygių balsų chorui, dainoms rašo tekstus.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
AmigaOS

**AmigaOS** – operacinė sistema, skirta Amiga asmeniniams kompiuteriams. Pradėta kurti 1985 m. Klasikinė Amiga operacinė sistema nukreipta į eilinio vartotojo kompiuterius. Ji buvo sukurta labai ribotam techninės bei programinės įrangos ratui. Techninė įranga buvo skirta mikroschemoms, veikiančioms su Motorola 68000 serijos procesoriais. AmigaOS turėjo daugiaveiksmiškumą, sparčią grafinę vartotojo sąsają ir galimybę naudoti komandinę eilutę. Tokia techninės ir programinės įrangos kombinacija leido turėti labai greitą, galingą ir lengvai valdomą kompiuterio platformą. Failai galėjo būti pavadinti ilgais vardais su tarpais tarp žodžių ir nenaudoti plėtinio.

Amiga pardavė apie 5 milijonus kompiuterių su AmigaOS.

Ši platforma tiko televizijai, filmams, video žaidimams. Šios sistemos pagalba gimė Newtek Video Toaster – pirmoji realaus laiko video apdorojimo sistema.

AmigaOS buvo parašyta apie 40,000 įvairiausių programų.

AmigaOS 4 versija išleista 2006 m., tačiau rinkoje nebėra su šia operacine sistema suderinamo kompiuterio.

Kuriama su AmigaOS programine įranga suderinama operacinė sistema – AROS.
OS/2

**OS/2** (**„Operating System/2“**) – Microsoft ir IBM operacinė sistema, pradėta kurti 1985 m. Nuo 1990 m. šią OS tobulino tik IBM kompanija. 1987 m. išleista pirmoji versija skirta IBM gaminamiems kompiuteriams „Personal System/2“ (PS/2). IBM firmos nebeparduodama. Nuo 2006 m. gruodžio 31 d. nutrauktas palaikymas.

## Versijos

### OS/2 1.0
*OS/2 1.0* versija – paskelbta 1987 m. balandžio 2 d. ir išleista gruodžio mėn. turėjo tiktai tekstinę vartotojo sąsają. Tačiau ji turėjo puikią programavimo sąsają (), leidžiančią valdyti displėjų ir apdoroti klaviatūros bei pelės įvykius. Taip pat buvo įdiegta užduočių pasirinkimo priemonė (), kuri leido naudotojui persijungti iš vienos į kitą tuo pat metu vykdomą tekstinę sesiją.

1988 m. išleista *OS/2 1.0 Extended Edition* versija, turėjo ryšiams ir duomenų bazėms skirtus išplėtimus: SNA – Systems Network Architecture, X.25/APPC – Advanced Program-to-Program Communication/LU 6.2, LAN Manager, Query Manager, SQL.

### OS/2 1.1
*OS/2 1.1* versija – išleista 1988 m. spalio mėn. Šioje versijoje jau buvo įdiegta grafinė vartotojo sąsaja (). Ši sąsaja buvo labai panaši į operacinės sistemos Windows 2.1 vartotojo sąsają.

### OS/2 1.2
*OS/2 1.2* versijoje buvo pristatyta HPFS failų sistema, kurioje, lyginant su ankstesne FAT failine sistema, buvo įtrauktas ilgų failo vardų palaikymas ir išplėstiniai failų atributai. Į FAT failinę sistemą taip pat įtraukti išplėstiniai failų atributai.

*OS/2 1.2 Extended Edition* versijoje buvo pristatytas TCP/IP ir Ethernet palaikymas.

### OS/2 1.3
Kuriant šią versiją 1990 m. nutrūko IBM ir Microsoft firmų bendradarbiavimas OS/2 operacinės sistemos kūrime. Toliau šią operacinę sistemą vystė tiktai IBM. OS/2 buvo tik kaip brangus atskiras programinės įrangos paketas, kuriame trūko išorinių įrenginių palaikymo, ypač kurie buvo pagaminti ne IBM firmos.

*OS/2 1.3* versija buvo išleista 1991 m. Joje labai trūko išplėstinės atminties () emuliatoriaus, kuris buvo naudojamas Windows/386 2.1, ir galėjo vykdyti tik 640 KB dydžio programas. Iki *OS/2 2.0* versijos OS/2 neišnaudojo Intel 80386 procesoriaus paprastesnių 32-bitų () ir () galimybių.

### OS/2 2.0

### OS/2 2.1

### OS/2 3.0 (OS/2 Warp)

### OS/2 Warp 4

## Nuorodos
Nijolė Jautakienė-Jankauskaitė

**Nijolė Jautakienė-Jankauskaitė** (g. 1932 m. spalio 7 d. Šiauliuose) – muzikos pedagogė ir chorvedė.

## Biografija

Mokėsi Šiaulių ir Kauno mergaičių gimnazijose, o 1947–1951 m. Kauno mokytojų seminarijoje. 1951–1953 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje mokėsi skambinti kanklėmis (diriguoti mokė E. Brazauskas), dirbo Kauno 4-uo – siuose vaikų namuose.

1953–1954 m. kanklių studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (diriguoti mokė J. Vadauskas), o 1954–1959 m. konservatorijoje studijavo choro dirigavimą (dėst. Jono Motiekaičio klasė). Studijuodama dirbo muzikos vadove Vilniaus universiteto ir Vilniaus grąžtų gamyklos vaikų darželiuose.

1959–1988 m. – Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos chormeisterė (1962–1972 m.) ir vaikinų vokalinio ansamblio vadovė.

N. Jautakienė nuo 1970 m. kiek laiko vadovavo Vilniaus technologijos technikumo merginų chorui – jis Vilniaus miesto chorų apžiūroje laimėjo antrąją vietą. Nuo 1971 m. choro dirigavimą dėstė ir Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos neakivaizdiniame skyriuje. Mokyklose išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.

Nuo 1975 m. – Vilniaus 33-osios vidurinės profesinės technikos mokyklos chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. Merginų ir mišrusis chorai atlikdavo sudėtingesnius kūrinius, dalyvavo koncertuose ir dainų šventėse, pirmąsias ir kitas vietas pelnydavo zoninėse ir respublikinėse moksleivių chorų apžiūrose. Merginų chorą pedagogė parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Jonikas

**Juozas Jonikas** (g. 1942 m. balandžio 4 d. Taurų k., Tauragės r.) – pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

Lankė Tauragės vaikų muzikos mokyklą (pas Vytautą Naraškevičių mokėsi akordeono), o 1960–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. D. Einikienė). 1971–1976 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė P. Jankauskas).

1967–1970 m. Lentvario 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovas. 1969–1970 m. Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato kultūros namų mišriojo choro vadovas.

Nuo 1970 m. Marijampolės pedagoginės (aukštesniosios pedagogikos) mokyklos muzikos dėstytojas, 1973–1981 m. merginų choro chormeisteris, 1981–1985 m. vadovas. Pagyvino choro kūrybinę – koncertinę veiklą, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose – 1985 m. respublikinės dainų šventės laureatas, dalyvavo rajonų dainų šventėse bei chorų sąskrydžiuose. 1971–1973 m. J. Jonikas vadovavo Marijampolės vaikų muzikos mokyklos jaunučių ir jaunių chorams, o 1973–1975 m. buvo berniukų choro „Vyturėlis" meno vadovas. 1976–1978 m. choro dirigavimą dėstė Marijampolės kultūros mokykloje.

J. Jonikas nuolat dirbo ir su suaugusiais dainos mėgėjais. 1972–1974 m. buvo Kalvarijos zoninių kultūros namų mišriojo choro vadovas, 1977–1983 m. Marijampolės gamyklos „Apvija“ vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovas, 1975–1977 m. Marijampolės rajono profsąjungų mišriojo choro chormeisteris. 1978 m. suorganizavo Marijampolės valstybinių įstaigų darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1981 m. perorganizuotas į kamerinį mišrųjį chorą. Vadovas jį subrandino į gana pajėgų meno kolektyvą, galėjusį atlikti ir sudėtingesnius kūrinius, laimėti prizinių vietų J. Naujalio, S. Šimkaus ir kituose konkursuose. 1981 m. choras koncertavo Alytaus miesto 400 metų jubiliejaus iškilmėse, dalyvavo 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse, 1987 koncertavo Suomijoje. 1987 m. VII Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė pirmąją vietą. 1989–1990 m. J. Jonikas Liudvinavo bažnyčios vargonininkas, nuo 1990 m. Marijampolės rajono mišriojo choro „Suvalkija“ chormeisteris ir dainininkas, nuo 1994 m. Marijampolės miesto vyrų vokalinio ansamblio „Sūduvietis" dalyvis. 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje su V. Junevičiene parengė Marijampolės rajono kultūros centro vyrų chorą.

J. Jonikas – Marijampolės, Lazdijų, Prienų, Švenčionių ir Alytaus miestų bei rajonų dainų švenčių dirigentas. 1988 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Birutė Jočienė-Žaliaduonytė

**Birutė Jočienė-Žaliaduonytė** (g. 1953 m. rugpjūčio 26 d. Lazdijuose) – chorvedė ir pedagogė.

## Biografija

1971 m. baigusi Lazdijų vidurinę mokyklą, vienerius metus choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. G. Miklovienė). 1972–1976 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Skirsgilienė).

Nuo 1976 m. Alytaus medvilnės kombinato kultūros klubo vedėja ir 38-osios vidurinės profesinės technikos mokyklos mergaičių choro vadovė – parengė 1977 m. III respublikinei moksleivių dainų šventei. 1978 m. Dauguose įkūrė vaikų muzikos mokyklą (nuo 1980 m. meno mokykla), šešerius metus buvo jos direktorė ir vaikų choro vadovė.

Nuo 1984 m. Alytaus 8-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė.

Nuo 1976 m. Alytaus rajono centrinės ligoninės moterų choro vadovė. Kolektyvas surengė nemaža koncertų, dalyvavo 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse, 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Taip pat parengtas chorų sąskrydžiams Šiauliuose ir rajoninėms dainų šventėms, prizinių vietų pelnė respublikinėse medicinos darbuotojų chorų apžiūrose. 1997 m. vasario 7 d. ligoninės aktų salėje choras koncertu pažymėjo savo kūrybinės veiklos 20-metį. Darniai skambėjo chorai iš V. A. Mocarto ir Dž. Verdžio operų, M. K. Čiurlionio, Vydūno, V. Švedo, F. Šopeno, R. Paulo, A. Ožiūno, A. Bražinsko, M. Noviko dainos ir sudėtingesni kūriniai.

B. Jocienė – Alytaus rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, Alytaus miesto dainų švenčių dirigentė, 1979 m. zoninės dainų šventės dirigentė Prienuose ir 1995 m. Pasaulio dzūkų dainų šventės dirigentė Alytuje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Genovaitė Jokubauskienė-Šteimantaitė

**Genovaitė Jokubauskienė-Šteimantaitė** (1940 m. gruodžio 14 d. Tabalių k., Kelmės r.) – muzikos mokytoja ir choro dirigentė.

## Biografija

Baigusi Pakražančio vidurinės mokyklos devynias klases, 1957–1961 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje – technikume (dėst. A. Masiūnas). 1962–1969 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).

1961–1963 Verpenos (Kelmės r.) kultūros namų meno vadovė. Apsigyvenusi Kelmėje, keletą metų buvo lopšelio – darželio muzikos vadovė, nuo 1966 vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1969 rajoninių kultūros namų direktorė, nuo 1970 vaikų muzikos mokyklos direktorė. 1994 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija. 1968–1973 vadovavo muzikos mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1969 ir 1970 respublikinėms dainų šventėms, 1986–1990 mokyklos jaunučių choro vadovė.

Be pedagoginio darbo, G. Jokubauskienė daug metų vadovavo suaugusiųjų chorams ir vokaliniams ansambliams. 1970–1976 ir 1982–1986 Kelmės rajoninių kultūros namų mišriojo choro vadovė. Choras nemažai koncertavo, konkursuose pelnė prizinių vietų, dalyvavo 1975 ir 1985 respublikinėse dainų šventėse. 1969–1982 ji vadovavo Kelmės rajkoopsąjungos darbuotojų mišriajam chorui, kurį parengė 1970 ir 1980 respublikinėms dainų šventėms. 1964–1978 Kelmės medicinos darbuotojų vyrų ir moterų vokalinių ansamblių, 1969–1976 Kelmės rajoninių kultūros namų moterų vokalinio ansamblio, 1980–1988 vaikų muzikos mokyklos mokytojų mišriojo vokalinio ansamblio ir nuo 1994 moterų vokalinio ansamblio „Sidabro gija" vadovė. Su ansambliais daug koncertavo, prizinių vietų laimėjo įvairiuose konkursuose.

G. Jokubauskienė – Kelmės rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Dalia Jonušauskienė-Pociūtė

**Dalia Jonušauskienė-Pociūtė** (1959 m. kovo 22 d. Vienragių k., Plungės r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Pajomančio aštuonmetę mokyklą, 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1978–1982 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. A. Kvedaraitės ir doc. R. Gudelio klasės).

Nuo 1982 rudens Jurbarko kultūros rūmų moterų choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Lietuvoje. Choras dažnai koncertavo savo rajone ir kitur, dalyvavo 1995 moterų chorų festivalyje „Aš atdarysiu dainų skrynelę“ Kretingoje ir Palangoje, 1996 chorų festivalyje „Kur banguoja Nemunėlis" Druskininkuose.

Nuo 1984 D. Jonušauskienė ir Skirsnemunės pagrindinės mokyklos muzikos mokytoja bei jaunučių choro vadovė – jį parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja diriguoja Jurbarko rajono dainų šventėse ir kitų miestų chorų festivaliuose.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Kazimieras Jovaiša

**Kazimieras Jovaiša** (1890 m. rugpjūčio 16 d. Vainekonių k., Pasvalio r. – 1984 m. vasario 17 d. Rokiškyje), muzikos pedagogas, choro ir orkestro dirigentas, kompozitorius.

## Biografija

Muziką mėgo visa šeima. Jovaišų kaimo kapela garsėjo visoje apylinkėje. Tad pirmieji muzikos mokytojai buvo tėvas ir vietos vargonininkas J. Barkauskas. Būdamas muzikai labai gabus, jaunuolis išmoko groti bemaž visais pučiamaisiais instrumentais. Atsidūręs Rygoje vadovavo dainos ir teatro mėgėjų draugijos „Rūta" lietuvių chorui. 1918–1933 dėstė muziką ir dainavimą Linkuvos gimnazijoje, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams bei pučiamųjų instrumentų orkestrams. 1928 eksternu baigė Klaipėdos muzikos mokyklą. 1933–1948 mokytojavo ir vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams bei pučiamųjų orkestrams Rokiškyje, dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje. 1948–1960 dėstė muziką Panevėžio mokytojų seminarijoje (pedagoginėje mokykloje), 1-ojoje vidurinėje ir muzikos mokykloje, vadovavo moksleivių chorui ir pučiamųjų orkestrui. Buvo reiklus ir pareigingas pedagogas, daug prisidėjęs prie jaunimo muzikinio auklėjimo ir muzikantų pamainos rengimo. Parašė solfedžio vadovėlį (1936) ir elementariosios muzikos teorijos vadovėlį (1938), sukūrė dainų chorams ir sceninės muzikos veikalų. Buvo Rokiškio rajono ir Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas. Jo dukros irgi muzikės.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.