open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Koliučis

**Koliučis** () – buvusi sakų rinkėjų gyvenvietė apie 70 km į šiaurės rytus nuo Rešiotų geležinkelio stoties, Poimos (Biriusos kairysis intakas) kairiajame krante, prie geležinkelio Nižniaja Poima – Karabula (Transsibiro magistralės atšaka), Nižnij Ingašo rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.

## Istorija
Koliučis buvo Poimos miško chemijos ūkio centrinė gyvenvietė. 1939–1940 m. į šią vietą atitremta lenkų iš Lenkijos rytinės dalies. Pirmąją žiemą beveik visi jie mirė, jų barakai sudeginti, kapinės sunaikintos.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. ištremta apie 150 šeimų iš Lietuvos, daugiausia ūkininkai. Iš Rešotų iki Poimos upės jie ėjo pėsti, į Koliučį atplukdyti upe. Iš pradžių tremtiniai gyveno eglišakių palapinėse. Pirmąją žiemą daug žmonių mirė. 1950 m. atitremta apie 100 ukrainiečių. Tremtiniai statė namus Koliučio ir kitose ūkio gyvenvietėse, rinko sakus. Kitame Poimos krante, apie 2 km į rytus nuo Koliučio, buvo kaimas tuo pačiu pavadinimu, ten gyveno 10–20 lietuvių tremtinių šeimų. 1957–1958 m. dauguma lietuvių iš Koliučio grįžo į Lietuvą. Lietuvos lenkai ir lenkais užsirašę lietuviai dar anksčiau išvyko į Lenkiją. XX a. septintame dešimtmetyje gyvenvietė sudegė, kapinės sunaikintos.

## Šaltiniai
Vitalijus

**Vitalijus** – vyriškas vardas. Moteriška šio vardo forma Vitalija.

Vardadienis: lapkričio 4 d. 

Šis vardas yra kilęs iš lotynų kalbos ( - „gyvybingas“).

## Žmonės

* Vitalijus Butyrinas (g. 1947 m.) – Lietuvos fotografas;

* Vitalijus Galuškinas (g. 1966) – Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas;

* Vitalijus Janickis (g. 1948) – Lietuvos chemikas neorganikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas;

* Vitalijus Kacilevičius (g. 1958) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas;

* Vitalijus Kavaliauskas (g. 1983) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. Kviečiamas į nacionalinę rinktinę;

* Vitalijus Mazūras (g. 1934) – Lietuvos scenografas, tapytojas, teatro režisierius;

* Vitalijus Mitrofanovas (g. 1971) – inžinierius, teisininkas, Lietuvos ir Akmenės rajono politinis bei visuomenės veikėjas;

* Vitalijus Satkevičius (g. 1961) – Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas;

* Vitalijus Stanevičius (g. 1983) – Lietuvos krepšininkas, šiuo metu esantis laisvuoju agentu;

* Vitalijus Vaikšnoras (g. 1961) – lietuvių karininkas, LR ginkluotojų pajėgų generalinio štabo viršininkas (Krašto apsaugos ministerija);

* Vitalijus Vorotnikovas (g. 1926) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, TSKP CK Politinio biuro narys;

* Vitalijus Čepkauskas (g. 1964) – Lietuvos skulptorius, juvelyras, drabužių dizaineris;

* Vitalijus Žiurlys (g. 1956) – Lietuvos ir Panevėžio rajono politinis bei visuomenės veikėjas;

* Vitaly Potapenko (*Vitalijus*, g. 1975) – Ukrainos krepšininkas rungtyniaujantis Sakramento „Kings“ komandoje;

* Vitālijs Astafjevs (*Vitalijus*, g. 1971) – Latvijos rinktinės ir FK Ventspils saugas;
Kirovo kalėjimas

**Kirovo kalėjimas** () – kalėjimas Kirove, Kirovo sritis, Rusijos Federacija. Iki 1918 m. Chlynovo, Viatkos persiuntimo kalėjimas, iki 1936 m. Viatkos kalėjimas.

## Kaliniai
1943 m. vasario mėn. – 1945 m. čia kalėjo Lietuvos Užsienio reikalų ministras Juozas Urbšys, jo žmona istorikė, bibliografė Marija Urbšienė, ministras pirmininkas Antanas Merkys, jo žmona ir sūnus, Finansų ministras Julius Indrišiūnas, Estijos prezidentas Konstantinas Patsas, jo sūnus, Estijos kariuomenės vyr. vadas generolas Johanas Laidoneris, Latvijos krašto apsaugos ministras generolas Janis Baluodis, Latvijos Užsienio reikalų ministras Vilhelmas Munteris ir jų žmonos. Kaliniai buvo laikomi vienutėse. 1945 m. visi (išskyrus K. Patsą) perkelti į Ivanovo kalėjimą. Pokario metais kalėjime kalėjo dailininkas Antanas Krištopaitis.

## Šaltiniai
Kordonas (Irkutskas)

**Kordonas** () – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Primorės kalbagūbrio priekalniuose, Talcos (Angaros dešinysis intakas) slėnyje, apie 40 km į pietryčius nuo Irkutsko, Irkutsko rajonas, Irkutsko sritis, Rusija. Po Antrojo pasaulinio karo čia atvežta karo belaisvių japonų, tremtinių ukrainiečių.

## Lietuviai
1948 m. į Kordoną iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 300 žm., vėliau dalis jų perkelta į kitas kirtavietes. 1951–1954 m. Kordone gyveno apie 50 lietuvių šeimų. Tremtiniai daugiausia dirbo miško darbus. Daug jų mirė, ypač pirmaisiais tremties metais. 1955 m. panaikinus Talcos miško pramonės ūkį lietuvių tremtiniai perkelti kitur. 1985 m. Kordone dirbę miškotvarkininkai iš Lietuvos sutvarkė Kordono tremtinių kapines. 1990 m. iš Kauno į Kordoną buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija, parvežta palaikų.

## Šaltiniai
Kova (Krasnojarskas)

**Kova** () – buvęs kaimas apie 80&nbsp;km į pietvakarius nuo Kežmos, prie Angaros ir Kovos santakos, Kežmos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija. 

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Kovą iš Kretingos ir Klaipėdos apylinkių, Suvalkijos atitremta apie 1000 žmonių. Kova buvo tremtinių paskirstymo vieta. Kaimas buvo nykstantis, jame gyveno tik kelios rusų šeimos, su kitomis gyvenvietėmis susisiekti buvo galima tik upėmis. Kelerius metus lietuviai gyveno cerkvėje ir keliuose senuose pastatuose, vėliau po kelias šeimas buvo perkelti į apleistus namus. Pirmąją žiemą daugelis mirė nuo šalčio, bado, ligų. Stipresnieji kirto gretimus miškus, statė naujas gyvenvietes (Sizojus, apie 70&nbsp;km į šiaurės rytus nuo Kovos, Bolturinas, apie 20&nbsp;km į vakarus, Čiombė, apie 100&nbsp;km į pietus). Ilgainiui dauguma tremtinių iš Kovos į jas ir persikėlė. Kovoje liko apie 10 lietuvių šeimų. Nuo 1958 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą. 

## Šaltiniai
Nemokumo teisė

**Nemokumo teisė** (**bankroto teisė**) - visuma teisės normų, reguliuojančių nemokumo (bankroto) procesą; ūkinės teisės šaka. Pagrindiniai Lietuvos nemokumo teisės šaltiniai - LR įmonių bankroto įstatymas, LR įmonių restruktūrizavimo įstatymas ir kt. Taip pat yr parengtas LR fizinių asmenų nemokumo įstatymo projektas.

## Literatūra
* S. Kavalnė, V. Mikuckienė, R. Norkus, R. Velička. Bankroto teisė. Pirmoji knyga. 2009, Justitia, 376 psl. ISBN 7561648. 

## Šaltiniai
Krasnoarmeiskis

**Krasnoarmeiskis** () – auksakasių gyvenvietė apie 80 km į šiaurės rytus nuo Bodaibo, Kropotkino kalnuose, amžinojo įšalo zonoje, Bodaibo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

## Lietuviai
1950 m. į Krasnoarmeiskį iš Aprelsko ir kitų aukso kasyklų atgabenta apie 300 tremtinių iš Lietuvos, daugiausia – jaunimo. Tremtiniai prie Krasnoarmeisko statė hidroelektrinę, turėjusią tiekti elektros energiją kasykloms – kasė kelių kilometrų ilgio kanalą, kalnuose sprogdino uolas, skaldė ir vežiojo akmenis. Per pirmuosius 2 metus daug žmonių mirė nuo išsekimo, žuvo šachtose, statybose. Mirusieji buvo laidojami tarp uolų įrengtose kapinėse. 1958 m. pirmieji tremtiniai grįžo į Lietuvą.

## Šaltiniai
Jemeno prezidentas

**Jemeno prezidentas** – aukščiausias Jemeno respublikos valdovas. Nuo pat Jemeno dalių susijungimo 1990 m. šalį valdė tas pats prezidentas – Ali Abdullah Saleh. Iki 1994 m. jis buvo Prezidento tarybos vadovas, o nuo 1994 m. spalio 1 d. iki 2012 m. vasario 27 d. ėjo šalies prezidento pareigas. Pasitraukė iš prezidento posto po masinių protestų prieš jo režimą. 

Pagal Jemeno įstatymus prezidentas eina savo pareigas 7 metus. 2012 m. prezidento rinkimuose buvęs Saleh administracijos vice prezidentas - Abd Rabbuh Mansur Hadi, kaip vienintelis kandidatas surinko 99,8 % rinkėjų balsų.

Šiuo metu, šalies prezidento postas tuščias. 2015 m. šiitų sukilėliai nuvertė Hadį. Faktiškai šaliai vadovauja sukilėlių revoliucinis komitetas, kuriam vadovauja Mohammed Ali al-Houthi.
Bankininkystės teisė

**Bankininkystės teisė** – visuma teisės normų, reguliuojančių bankininkystę; finansų teisės šaka. Nacionalinė bankininkystės teisė nustatato centrinio, komercinių bankų ir specializuotų (pvz., investicinių bankų) bankų bei užsienio bankų, veikiančių buvimo valstybėje, taip pat jų padalinių steigimo, licencijavimo, veiklos, pabaigos ir pertvarkymo bei priežiūros tvarką, kad bankų sistema būtų stabili, patikima, efektyvi ir saugi. 

## Teisės šaltiniai
Nacionaliniai teisės šaltiniai - Konstitucija (joje dažnai būna įtvirtintos nuostatos dėl Centrinio Banko veiklos), įstatymai ir kt. Pagrindiniai Lietuvos bankininkystės teisės šaltiniai - Lietuvos Respublikos bankų įstatymas, Lietuvos Respublikos centrinio banko įstatymas ir kt.

## Nuorodos
Korbikas

**Korbikas** () – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Rytų Sajano priekalniuose, prie Bazaichos (Jenisiejaus dešinysis intakas) ir Korbiko santakos, apie 60 km į pietryčius nuo Krasnojarsko, Beriozovkos rajonas (buv. Sovetskij), Krasnojarsko kraštas, Rusija.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Korbiką iš TSRS okupuotos Lietuvos atvežti 165 žmonės, daugiausia ūkininkų šeimos, dar kelios dešimtys šeimų išskirstyta į gretimus miško kirtimo punktus. Be lietuvių, Korbike buvo kelios Pavolgio vokiečių, ukrainiečių, kalmukų, graikų tremtinių šeimos. Tremtiniai dirbo miško ruošos darbus, gabeno rąstus prie upių, juos plukdė. 1957 m. pirmieji lietuviai grįžo į Lietuvą, 1958–1959 m. grįžo dauguma. 1965 m. Korbike dar gyveno kelios lietuvių kalba šeimos.

Korbiko kapinėse buvo palaidota apie 50 lietuvių iš visų Verchniaja Bazaichos skyriaus gyvenviečių. 1955 m. jose pastatyta Švč. Mergelės Marijos statula (autorius buvęs politinis kalinys J. Maldutis), 1989–1990 m. dalis lietuvių palaikų parvežta į Lietuvą. XX a. aštuntame dešimtmetyje Korbikas sudegė. 1990 į Korbiką iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.

## Šaltiniai
Pabėgėlis

**Pabėgėlis** – asmuo, kuris dėl visiškai pagrįstos baimės būti persekiojamas dėl rasės, religijos, pilietybės, priklausymo tam tikrai socialinei grupei ar politinių įsitikinimų yra už šalies, kurios pilietis jis yra, ribų ir negali arba bijo naudotis tos šalies gynyba; arba neturėdamas atitinkamos pilietybės ir būdamas už šalies, kurioje anksčiau buvo jo nuolatinė gyvenamoji vieta, ribų dėl tokių įvykių negali ar bijo į ją grįžti.

Jei asmuo turi kelių šalių pilietybę, terminas „šalis, kurios pilietis jis yra“ reiškia bet kurią šalį, kurios pilietis jis yra, ir nelaikoma, kad ta šalis jo negins, jei be svarbios priežasties, susijusios su visiškai pagrįsta baime, jis nepasinaudoja vienos iš šalių, kurios pilietis jis yra, gynyba 

Asmenims, kuriems pagal minėtą Ženevos konvenciją nepriklauso pabėgėlio statusas, bet jie negali būti išsiųsti atgal į tėvynę, nes ten vyksta karas, kankinimai ar kiti žmogaus teisių pažeidimai, taikomas asmens neišsiuntimo principas į šalį, kurioje grėstų pavojus jų gyvybei ar sveikatai. Tokiems asmenims suteikiama kita tarptautinės apsaugos forma – papildoma apsauga.

## Pabėgėliai Lietuvoje

Per pastaruosius 10 metų Migracijos departamentas prie Lietuvos Respublikos Vidaus reikalų ministerijos išnagrinėjo daugiau nei 4 tūkst. užsieniečių prašymų suteikti prieglobstį. 106 asmenims buvo suteiktas pabėgėlio statusas Lietuvos Respublikoje ir išduoti leidimai nuolat gyventi; apie 400 asmenų naudojasi papildoma apsauga valstybėje (jiems išduodami leidimai laikinai gyventi dėl jų tėvynėse vykstančių ginkluotų konfliktų ar žmogaus teisių pažeidimų).

## Šaltiniai
Hauptmanas

**Hauptmanas** ( 'kapitonas'} – armijos kapitono laipsnis (NATO kategorija OF-2) Vokietijos, Austrijos, Šveicarijos armijose.

#### Vokietijos sausumos pajėgos

File:DH221-Oberleutnant.png|Oberleitenanto (vyresniojo leitenanto) antpetisOF-1 (viršut.)
File:DH231-Hauptmann.png|Hauptmano (kapitono) antpetisOF-2 (apat.)
File:DH241-Stabshauptmann.png|Štabshauptmano antpetisOF-2 (viršut.)
File:DH251-Major.png|Majoro antpetisOF-3


#### Šveicarijos armija

File:CHE OF1a Oblt.svg|Oberleitenanto antpetis OF-1 (viršut.)
File:CHE OF2 Hptm.svg|Kapitono antpetisOF-2
File:CHE OF1-5 FachOf.svg|Karininko specialisto () antpetisOF-2,3
File:CHE OF3 Maj.svg|Majoro antpetisOF-3


## Etimologija
Šiuolaikinėje vokiečių kalboje  reiškia 'pagrindinis', senesnė prasmė – 'viršininkas; pirmasis, priešakinis', tad žodis *hauptmann* reiškia ir 'žmogus viršininkas; priešakinis žmogus'. Šiuo požiūriu *hauptmann* yra artimas  iš , iš  'priešakinis, pagrindinis, vyriausias', iš  'galva'.

Žodžiu *Hauptmann* gali būti vadinamas bet kokios organizuotos grupės vadovas. Pvz.,  Austrijoje reiškia ugniagesių brigados kapitoną, o  reiškia plėšikų gaujos vadą.

Oficialių Austrijos titulų tarpe buvo ir *Landeshauptmann*, *Bezirkshauptmann*, *Burghauptmann* ir *Berghauptmann*.
Veimaro respublikos Saksonijoje buvo pareigos *Kreishauptmann* ir *Amtshauptmann*, kurias užimdavo vyresnieji valdininkai.
Stambialapė šorėja

* *Hopea macrophylla*

**Stambialapė šorėja** (*Shorea macrophylla*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos medieninis, prieskoninis augalas, paplitęs atogrąžų Azijoje (Brunėjuje, Indonezijoje, Malaizijoje). Iš jo gaminami maisto priedai (kvėpikliai), gaunami kietieji aliejai.
Tuvių kalba

**Tuvių kalba** – tiurkų kalbų šeimos kalba, vartojama tuvių tautybės žmonių, jie gyvena Tuvos Respublikoje (pietų Sibire), įeinančioje į Rusijos Federaciją, Mongolijoje ir Kinijoje. Kalbančiųjų skaičius – apie 250 tūkst.

Tuvoje kalba naudojama buityje ir visuomeniniame gyvenime – leidžiami laikraščiai, televizijos ir radijo laidos, veikia interneto svetainės.

Tuvių kalba turi 4 tarmių grupes
* Vidurio – ja pagrįsta literatūrinė kalba;
* Vakarų – vartojama Chemčiko aukštupyje, paveikta altajiečių kalbos;
* Šiaurės rytų arba Todži – vartojama Bij Chemo aukštupyje. Paplitusi nazalizacija, daug su medžiokle susijusių žodžių;
* Pietryčių – labiausiai paveikta mongolų kalbos.

Kalbai būdingi ilgieji balsių garsai, yra gerkliniai garsai, būdinga garsų harmonija. Daiktavardžiai turi 7 linksnius: vardininką, kilmininką, abliatyvą, naudininką, galininką ir du vietininkus – lokatyvą ir aliatyvą. Šie linksniai turi papildomų reikšmių ir konstrukcijų. Leksikoje labai daug mongoliškos kilmės žodžių bei vėlesnių skolinių iš rusų kalbos.

1930 m. lotynų abėcėlės pagrindu sukurta tuvių kalbos abėcėlė. 1943 m. pakeista kirilicos pagrindu sukurta abėcėle. Joje greta įprastų rusiškų raidžių dar naudojamos ң (ng), ө (io) ir ү (iu).

## Nuorodos
*
Oberleitenantas

**Oberleitenantas** () – jaunesniojo karininko laipsnis, naudojamas Vokietijos, Austrijos ir Šveicarijos kariuomenėse.
Atitinka vyresnįjį leitenantą, pirmąjį leitenantą ar leitenantą kitų valstybių kariuomenėse, detaliau apie tai skaitykite straipsnyje „Leitenantas“.

## Vokietijos oberleitenantai
Vokietijos kariuomenėje oberleitenanto laipsnis naudojamas nuo XIX a. pirmos pusės. Paprastai šį laipsnį gauna leitenantas, atitarnavęs 5-6 metus.

Oberleitenanto laipsnis naudojamas Vokietijos sausumos ir oro pajėgose. Vokietijos laivyne analogiškas laipsnis vadinamas *jūros oberleitenantas* ().

Antrojo pasaulinio karo metais SS kariuomenėje oberleitenantą atitiko oberšturmfiureris ().

#### Vokietijos sausumos pajėgos

File:DH211-Leutnant.png|Leitenanto antpetisOF-1 (apat.)
File:DH221-Oberleutnant.png|Oberleitenanto (vyresniojo leitenanto) antpetisOF-1 (viršut.)
File:DH231-Hauptmann.png|Hauptmano (kapitono) antpetisOF-2 (apat.)
File:DH241-Stabshauptmann.png|Štabshauptmano antpetisOF-2 (viršut.)


#### Šveicarijos armija

File:CHE OF1b Lt.svg|Leitenanto antpetisOF-1
File:CHE OF1a Oblt.svg|Oberleitenanto antpetis OF-1 (viršut.)
File:CHE OF2 Hptm.svg|Kapitono antpetisOF-2
File:CHE OF1-5 FachOf.svg|Karininko specialisto () antpetisOF-2,3
Krivliakas

**Krivliakas** () – kaimas apie 230 km į šiaurės vakarus nuo Jeniseisko, Jenisiejaus kairiajame krante, Jeniseisko rajonas (buv. Jarcevo), Krasnojarsko kraštas, Rusija.

## Istorija
1928 m. Krivliaką įkūrė rusai ūkininkai, išitremti per kolektyvizaciją. Priklausė Turuchansko miško pramonės ūkiui.

## Lietuviai
1948 m. birželio į Krivliaką iš TSRS okupuotos Lietuvos aištremtos 87 ūkininkų šeimos, 290 žmonių. Apie pusę jų apgyvendinta barakuose Krivliake, kiti – Kureikoje apie 7 km į vakarus nuo Krivliako. Senyvo amžiaus nedarbingi žmonės ir vaikai apgyvendinti atskirai; daugelis jų mirė. Iškirtus miškus aplink Krivliaką ir Kureiką, lietuviai iš Kureikos perkelti į Krivliaką. 1951–1952 m. šių gyvenviečių darbingi žmonės išsiųsti į Terioškiną apie 45 km į vakarus nuo Krivliako, vėliau – į Ivanovą apie 60 km nuo Krivliako. Ten gyveno miške barakuose, o į Krivliaką atvežta apie 160 lietuvių iš kitų kirtaviečių. Kartu su tremtiniais rusais, ukrainiečiais, baltarusiais, totoriais ir kitais jie kirto mišką, rąstus gabeno ir krovė prie Jenisiejaus, rišo sielius ir juos plukdė į Igarką, Dudinką.

1956 m. pirmieji lietuviai grįžo į Lietuvą. Krivliako kapinėse buvo palaidoti 49 lietuviai, 1989–1990 m. nemažai palaikų parvežta į Lietuvą. Lietuvių tremtinių atminimui kapinėse 1951 m. buvo pastatytas medinis kryžius (aut. M. Kavaliauskas ir K. Ratkevičius); 1987 m. pastatytas naujas. 1991 m. Krivliake gyveno 5 lietuviai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Кривляк Vikimapia
Dominic Howard

**Dominic James Howard** (taip pat žinomas kaip Dom Howard; g. 1977 m. gruodžio 7 d. Stokporte Anglijoje) – anglų roko grupės „Muse“ būgnininkas.

## Biografija
Domas gimė Stokporte, Anglijoje, 1977 m. gruodžio 7 d. Kai jam buvo aštuoneri metai, jis su šeima persikėlė į Tinmutą, mažą miestelį Devone. Jam esant dvylikos džiazo grupei atvykus į jo mokyklą, jis užsinorėjo groti būgnais – taip prasidėjo jo, kaip muzikanto karjera.

Pirmoji Howardo grupė vadinosi „Carnal Mayhem“, kurioje jis grojo dar mokykloje. Netrukus jis susidraugavo su Matthew Bellamy, kuris tuo metu dar neturėjo stabilios grupės. Po kurio laiko, Matthew įstojo į Howardo grupę. Po dvejų metų Bellamy pasiūlė Domui kurti jų pačių dainas. Chrisas Wolstenholme’as, kuris tuo metu grojo būgnais „Fixed Penalty“ grupėje, prisijungė prie jų, grodamas bosine gitara.

Pirmaisiais 1994 metų mėnesiais gimė grupė „Gothic Plague“, vėliau persivadinusi į „Rocket Baby Dolls“, o dar vėliau – į „Muse“. Nuo tada reikalai pradėjo rimtėti. Howardas šiuo metu yra vyriausias grupės narys.
Jemeno Arabų Respublika

**Jemeno Arabų Respublika** (ar. * الجمهوريّة العربية اليمنية*) – istorinė valstybė Arabijos pusiasalyje, taip pat vadinama Šiaurės Jemenu. Ji 1990 m. susijungė su Pietų Jemenu ir sudarė dabartinę Jemeno respubliką.

## Istorija

Respublikos sostine buvo Sana, kuri liko ir Jemeno sostine. XIX a. Osmanai atnaujino savo ekspansiją Jemene ir užkariavo šiaurinę Jemeno dalį. Tokiu būdu Jemenas buvo padalintas į dvi dalis – Pietų ir Šiaurės Jemeną.

1918 m. Šiaurės Jemenas tapo nepriklausomas nuo Osmanų imperijos kaip Jemeno Karalystė, o 1962 m. rugsėjo 27 d. tapo Jemeno Arabų Respublika.

Kitaip nei pasauliniuose tokio pasidalinimo pavyzdžiuose (Šiaurės ir Pietų Korėjos, Rytų ir Vakarų Vokietijos dalys) abi kaimyninės Jemeno dalys palaikė draugiškus santykius. Susijungimo idėjos jau buvo aptariamos Kuveite 1979 m. įvykusiame vyriausybių susitikime. Tačiau abiejų šalių susijungimas įvyko tik 1990 m. gegužės 22 d.

## Šaltiniai
Krakoviakas

**Krakoviakas** ( – krokuvietis) – lenkų liaudies šokis. 

## Šokis
Muzikinis metras 2/4, ritmas sinkopinis, tempas greitas. Būdinga ori laikysena, sudaužimas kulnimis, sutrepsėjimai, sukimasis, apėjimai. Iš pradžių buvo šokamas vyrų, vėliau – poromis. Atsirado Krokuvos apylinkėse XVI a., nuo XVIII a. paplito visoje Lenkijoje, pradėtas šokti ir Lietuvoje. XIX a. – XX a. pradžioje kaip pramoginis šokis buvo šokamas ir kitose Europos šalyse. Krakoviako muziką vartojo Frederikas Šopenas, Stanislovas Moniuška, Michailas Glinka, Ignacijus Pederevskis, Borisas Asafjevas ir kiti.

## Šaltiniai
Naugarduko rajonas

**Naugarduko rajonas** (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srities rytuose. Administracinis centras – Naugardukas.

## Geografija

Ribojasi su Kareličų, Zietelos, Lydos, Vijos rajonais Gardino srityje, taip pat Bresto srities Baranovičių rajonu ir Minsko srities Stolpcų rajonu. Teritoriją užima Naugarduko aukštuma ir Nemuno aukštupio žemuma. Pagrindinė upė – Nemunas. Taip pat telkšo turistų mėgiamas Svitjazio ežeras. Miškingumas – 41,5 %.

## Gyvenvietės

Vienintelis miestas – Naugardukas, miesto tipo gyvenvietė – Liubčia.

Rajone yra 216 gyvenviečių; didžiausios:
* Naugardukas – 30,7 tūkst. gyventojų (2006 m.)
* Liubčia – 1,4
* Niagnevičiai – 1,1
* Useliubas – 0,7
* Ščiorsai – 0,6
* Veraskava – 0,5
* Haradzečna – 0,5
* Petrevičiai – 0,5
* Acminava – 0,5

## Šaltiniai
Hauptšturmfiureris

**Hauptšturmfiureris** () – SS laipsnis, naudotas 1934–1945 m., lygus armijos kapitonui (hauptmanui). Tai vienas dažniausių SS karininkų laipsnių Antrojo pasaulinio karo metais.

Hauptšturmfiureris buvo vyresnis už oberšturmfiurerį, bet jaunesnis už šturmbanfiurerį.

Hauptšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir dvi sidabrinės juostelės apykaklės antsiuvo pakrašty. Dėvėdami pilką lauko uniformą nešiodavo ir hauptmano antpečius.

## Istorija
Hauptšturmfiurero laipsnis atsirado iš senesnio SA šturmhauptfiurerio () laipsnio, sukurto 1928 m. 1930–1934 m. SS irgi naudojo šturmhauptfiurerio laipsnį, o po Ilgųjų Peilių nakties laipsnio pavadinimas buvo pakeistas į hauptšturmfiurerį (antsiuvai liko tokie patys).

Dalis blogai pagarsėjusių SS narių buvo hauptšturmfiureriai:
* Jozefas Mengelė – garsus Aušvico koncentracijos stovyklos gydytojas
* Klausas Barbjė – Liono gestapo vadas
ir kt.


File:Bundesarchiv Bild 146-1996-057-06A, Ernst Dehmel.jpg|Hauptšturmfiureris Ernstas Demelis (*Ernst Dehmel*), SS panzergenadierių divizija *Totenkopf* (Negyva galva)
File:Bundesarchiv Bild 101III-Adendorf-044-08, Max Seela.jpg|Hauptšturmfiureris Maksas Zėla (*Max Seela*), SS panzergenadierių divizija *Totenkopf* (Negyva galva)
File:Bundesarchiv Bild 183-S73617, Albert Klett, SS-Hauptsturmführer.jpg|Hauptšturmfiureris Albertas Kletas (*Albert Klett*), 8-oji SS divizija *Florian Geyer*
Nemuno aukštupio žemuma

**Nemuno aukštupio žemuma** () – žemuma Baltarusijoje, Gardino srityje ir Minsko srities vakaruose, susidariusi aplink Nemuno aukštupio slėnį.

Šiaurėje ribojasi su Nemuno vidurupio žemuma ir Lydos lyguma, rytuose – su Minsko ir Ašmenos aukštumomis, pietuose ir vakaruose – su Naugarduko, Slonimo, Valkavisko ir Gardino aukštumomis.

Prateka Nemunas su intakais: Sula, Usa, Beržūna, Gauja, Ditva, Lebeda, Katra, Uša, Servečiumi, Molčiade, Ščiara, Zelva, Rose, Svisločiumi. Didžiausias ežeras – Kromanė.

Didelė paviršiaus dalis supelkėjusi. Žemumoje dunkso Nalibokų ir Lipičanų girios.

## Šaltiniai
1984 m. Formulės 2 sezonas

**1984 m. Formulės 2 sezonas** buvo paskutinis senojo Formulės 2 čempionato sezonas. Jį sudarė 11 etapų, o sezone dalyvavo 13 komandų ir 32 lenktynininkai.

Po šio sezono 1985 m. Formulės 2 čempionatas buvo perkeltas į Formulę 3000. Po 25 m. 2009 m. Formulė 2 vėl buvo atkurta.

## Taškų sistema ir nugalėtojai
Pagal čempionato taisykles taškai buvo skiriami taip (už atitinkamas vietas nuo 1 iki 6): 9, 6, 4, 3, 2 ir 1. Į galutinę čempionato įskaitą buvo skaičiuojami devyni geriausi lenktynininko rezultatai.

Paskutiniu senojo Formulės 2 čempionato nugalėtoju tapo Mike Thackwell iš Naujosios Zelandijos, atstovavęs Ralt Racing Ltd. komandą. Ji naudojo Honda variklius. Mike'as iš 11 lenktynių nugalėjo devyniose.
Kuogastachas

**Kuogastachas** (, ) – buvusi žvejų gyvenvietė prie Laptevų jūros, Jakutijos šiaurėje, Ust Janos ulusas, Rusijos Federacija.

## Lietuviai
1942 m. rugpjūčio į Kuogastachą iš Leningrado srities ištremta apie 300 vokiečių ir suomių, iš Altajaus krašto perkelta 1941 m. į ten ištremtų TSRS okupuotos Lietuvos gyventojų, 55 šeimos, 186 žmonės, iš jų 19 – mokytojai. Iš pradžių tremtiniai gyveno palapinėse, žiemai pasistatė jurtas. Pastatė žuvų apdorojimo cechą, kepyklą. Žvejojo ir dorojo žuvis. Pirmąją tremties žiemą nuo ligų (skorbutas), bado ir šalčio mirė apie trečdalis tremtinių. Po Antrojo pasaulinio karo Kuogastacho uoste veikė lageris, kalėjo ir lietuvių. 1949 m. sumažėjus žuvų dauguma tremtinių iš Kuogastacho perkelta į Lenos deltos gyvenvietes; Kuogastachas sunyko. 1989 m. į Kuogastachą iš Vilniaus nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija tremtinių atminimui Kuogastacho kapinėse pastatė kryžių.

## Šaltiniai
Kurolinas

**Kurolinas** () – gyvenvietė Kurolino ežero šiauriniame krante, apie 45 km į šiaurės vakarus nuo Belyj Jaro, Aukštutinės Ketės rajonas, Tomsko sritis, Rusija. Oro uostas (apie 1,5 km nuo Kurolino).

## Istorija
Kuroliną įkūrė apie 1930 m. iš Altajaus krašto atitremti rusai. 1943 m. buvo atvežta kalmukų, jie beveik visi mirė nuo bado ir šalčio, vėliau atvežta turkų iš Kaukazo, apie 1948 m. – vakarų ukrainiečių.

## Lietuviai
1951 m. spalio į Kuroliną iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremtos 45 šeimos, 170 žmonių, čia buvo ir apie 30 nuo šeimų atskirtų lietuvių, kurių šeimos gyveno Kuzurove – 40 km į pietvakarius nuo Kurolino. Tremtiniai kirto mišką, rąstus gabeno prie Kuzurovos upės (Ketės dešinysis intakas) ir plukdė juos į Ketę. 1952 m. vasario mėn. į Kuroliną iš Lietuvos ištremti dar keli žmonės, seniau ištremtų šeimų nariai. Į Lietuvą tremtiniai pradėjo grįžti 1957 m.

## Šaltiniai
Kuzurovas

**Kuzurovas** () – gyvenvietė apie 50 km į vakarus nuo Belyj Jaro, prie Ketės ir Kuzurovos santakos, Aukštutinės Ketės rajonas, Tomsko sritis, Rusija.

## Istorija
Gyvenvietę apie 1930 m. įkūrė iš Altajaus krašto ištremti rusai ūkininkai.

## Lietuviai
1951 m. spalio mėn. į Kuzurovą iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 300 žmonių. Dauguma jų išvežti į Kurolino ir kitų miško kirtėjų gyvenvietes, Kuzurove paliktos 24 šeimos, 109 žmonės, 84 iš jų – vaikai. Kuzurove likę tremtiniai dirbo prieplaukoje, prižiūrėjo arklius, ruošė pašarą. Į Lietuvą pradėjo grįžti 1957 m.

Kuzurove mirė 13 lietuvių tremtinių. Jų atminimui apie 1954 m. Kuzurovo kapinėse pastatytas medinis kryžius. 1990 m. jį restauravo iš Kauno atvykusios buvusių tremtinių ekspedicijos dalyviai; 8 tremtinių palaikus jie parvežė į Lietuvą.

## Šaltiniai
Egidijus Ūksas

**Egidijus Ūksas** (g. 1970 m. lapkričio 2 d. Kelmėje) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1989 m. baigė Kelmės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1996 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo istorijos, politologijos ir visuomenės mokslų mokytojo kvalifikaciją. 1999 m. Vilniaus pedagoginiame universitete su pagyrimu baigė eduklogijos magistro studijas, suteiktas socialinių mokslų (edukologijos) magistro laipsnis ir įgijo socialinio pedagogo specialybę.

Nuo 1993 m. Kelmės Jono Graičiūno gimnazijos istorijos ir pilietiškumo pagrindų vyresnysis mokytojas. 2006 m. dar ir Kražių gimnazijos istorijos vyresnysis mokytojas. Aktyviai dalyvavo projektinėje veikloje diegiant informacines technologijas istorijos mokymo metodikoje. 2000–2006 m. dalyvavo švietimo darbuotojų profesinės sąjungos veikloje, buvo išrinktas Kelmės J. Graičūno darbuotojų profesinės sąjungos pirmininku. LR Seimo nario K. Masiulio visuomeninis padėjėjas. 2006–2008 m. LR Seimo nario A. Ažubalio visuomeninis padėjėjas.

Nuo 2019 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Tėvynės Sąjungos narys nuo 2003 m. 2005 m. buvo išrinktas Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininko pavaduotoju. 2007 m. Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininkas, 2008 m. Tėvynės Sąjungos-Lietuvos Krikščionių Demokratų partijos Kelmės skyriaus pirmininkas, TS-LKD Tarybos narys.

Nuo 2008 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.

Dalyvauja Kelmės Kultūros centro choro "Cantio" ir pučiamųjų orkestro veikloje.

Žmona Alma, sūnus Danielius, duktė Kornelija.

## Šaltiniai
Formulė 3000

**Formulė 3000** – 1985 m. FIA pradėtas organizuoti automobilių sporto čempionatas. Jis pakeitė iki tol vykusias Formulės 2 lenktynes. Formulė 3000 buvo vadinama paskutiniu žingsniu iki patekimo į Formulės 1 pirmenybes. Paskutiniais sezonais iki tol buvęs Formulės 2 čempionatas buvo tapęs per brangus, tad Formulės 3000 pirmenybės tapo pigesnės bei labiau prieinamos daugumai jaunų lenktynininkų. Šis čempionatas vyko iki 2004 m., o 2005 m. pakeistas GP2 serija.

## Varikliai
Pirmenybės gavo tokį pavadinimą, nes jose buvo naudojami vienodi 3 litrų Cosworth varikliai. Pagal taisykles buvo leidžiama naudoti bet kokius 90 laipsnių V8 variklius, tad netrukus į čempionatą įžengė ir Honda agregatai. Daug kalbų sukėlė planai čempionate naudoti ir Lamborghini variklius, tačiau tai neįvyko. 

## Pakabos

Pirmosios pakabos buvo likusios nuo Formulės 2 čempionato. 1988 m. čempionate debiutavo Reynard Motorsport pakabos. Ši kompanija laimėdavo savo pirmąsias lenktynes visuose debiutuose. Tai įvyko ir Formulėje 3000. Čempionate dar pasirodė ir kitų gamintojų pakabos - Lola, Dallara, Footwork ir kt.

## Čempionai

## Nuorodos
Graikijos tamsieji amžiai

**Graikijos tamsieji amžiai** (apie 1200–800 m. pr. m. e.) – Graikijos istorijos laikotarpis nuo numanomos dorėnų invazijos ir Mikėnų rūmų kultūros pabaigos apie 1200 m. iki pirmųjų graikų miestų-valstybių ženklų IX a. pr. m. e. Šis terminas vis rečiau vartojamas, nes archeologinių radinių ir įrašų iš to laikotarpio trūkumas buvo atsitiktinumas, o ne istorinis faktas.

Tuo metu Viduržemio jūros rytinėje pakrantėje žlugo civilizacija, o Mikėnų miestai buvo apleisti ar sugriauti. Retesnės ir mažesnės gyvenvietės rodo badą ir gyventojų trūkumą. Tuo metu hetitų civilizacija patyrė didelį sukrėtimą, o miestai nuo Trojos iki Gazos buvo sugriauti. Graikijoje Mikėnų biurokratų raštas, naudotas graikų kalbai užrašyti, išnyko. Ant graikų puodų po 1100 m. pr. m. e. išnyko Mikėnams būdingos žmonių figūros ir atsirado paprastesni geometriniai raštai. Anksčiau buvo manoma, kad ryšiai su užsienio šalimis tuo metu buvo nutrūkę, o kultūrinis augimas buvo lėtas. Lefkados ir Lelantino lygumos Eubojoje kasinėjimai rodo kultūrinius ryšius ir prekybą su Rytais, ypač Levanto pakrante nuo 900 m. pr. m. e ir helenų migraciją į Kiprą.

## Tamsiųjų amžių kultūra

Žlugus  rūmams nebebuvo statoma monumentalių akmeninių pastatų, išnyko sienų tapyba ir Linijinis B raštas, nutrūko svarbūs prekybos ryšiai, o miestai ir kaimai buvo apleisti. Sumažėjo Graikijos gyventojų skaičius, o organizuotų valstybių armijų, karalių, pareigūnų ir perskirstymo sistemos pasaulis išnyko. Daugumą to meto žinių pateikia kapai ir šalia palaikų esantys daiktai. Kiek tiksliai seniausi graikų literatūros šaltiniai Homeras ir Heziodas aprašo IX-VIII a. pr. m. e. gyvenimą yra ginčų objektas.

Kai kurie Graikijos regionai (Euboja, Atika, Centrinė Graikija) ekonomiškai atsigavo greičiau nei kiti, bet vargingiausių graikų gyvenimas nepasikeitė šimtmečiais. Tais laikais vis dar būdavo audžiama, dirbama žemė, žiedžiami puodai, bet gamyba buvo žemesnio lygio ir našumo. Kai kurios techninės naujovės atsirado 1050 m. pr. m. e. su protogeometrinio stiliaus atsiradimu, pvz.: geresnė puodų žiedimo technika. Greitesnis žiedimo ratas lėmė taisyklingesnės formos vazų atsiradimą, o skriestuvu buvo padaromi tikslesni apskritimai ir pusapskritimiai jų dekoravimui. Aukštesnėj temperatūroj deginant vazas gautos geresnės glazūros. Tačiau buvo polinkis daryti paprastesnes vazas, mažiau resursų buvo skirta kurti menui.

Tuo metu geležies lydymas, atkeliavęs iš Kipro ir Levanto, buvo patobulintas panaudojant vietinius geležies resursus, ignoruotus mikėniečių: ašmeniniais ginklais pradėjo naudotis ir neelitiniai kariai. Iki šiol nežinoma kada geležiniai ginklai ir šarvai tapo pranašesni už bronzinius. Apie 1050 m. atsirado daug mažų geležies dirbtuvių, o nuo 900 beveik visi kapuose rasti ginklai yra geležiniai.

## Išnašos
Belica

**Belica** () gali reikšti šias vietoves:

## Baltarusija
* Gardino srityje:
** Bielyčia – agromiestelis Lydos rajone;
* Mogiliavo srityje:
** Senoji Belica – kaimas Čerykavo rajone;
* Vitebsko srityje:
** Senoji Belica – kaimas Siano rajone.

## Bulgarija
* Belica – miestas.

## Rusija
* Belica – kaimas Smolensko srityje;

## Nuorodos
* 
*
Senovės indų kalendoriai

**Hindu kalendorius** naudotas senovėje vykstant regionalizacijai gerokai keitėsi ir šiuo metu egzistuoja keletas regioninių Indijos kalendorių, taip pat Indijos nacionalinis kalendorius.

Didžioji dalis šių kalendorių kilę iš sistemos, pirmą kartą įvestos Vedangos Joytišos iš Lagados, standartizuotos Surjos Sidhantos (III a.), vėliau pertvarkytos astronomų Arjabhatos (499 m.), Varahamihiros (VI a.) ir Bhaskaros (XII a.). Tarp regioninių variantų yra tam tikri skirtumai, tačiau toliau pateikiama bendra šių kalendorių apžvalga.

Eros:
* Vikrama 58 m. pr. m. e.
* Šaka 78 m. e. m.
* Gupta 320 m.

Mėnesiai:
# Čaitra (kovas-balandis)
# Vaišakcha (balandis-gegužė)
# Džiajštcha (gegužė-birželis)
# Ašadcha
# Šravana
# Bhadrapada
# Ašvina (rugsėjis-spalis)
# Kartika
# Margaširša
# Pauša
# Magha
# Pchalguna
Lebediovka

**Lebediovka** () – miško kirtėjų gyvenvietė apie 50 km į šiaurės rytus nuo Zavodoukovsko, Zavodoukovsko rajonas, Tiumenės sritis, Rusija.

## Lietuviai
1948–1949 m. iš Tropinsko apie 10 km į šiaurę nuo Lebediovkos buvo atkelta apie 500 tremtinių lietuvių. Tremtiniai kirto mišką, dirbo dviejose pabėgių gamyklose, lentpjūvėse, krovė rąstus, lentas, pabėgius į vagonus, tiesė geležinkelį. Iš pradžių gyveno nekūrenamuose barakuose. Vėliau pasistatė nedidelių lentinių namukų, pasisodino daržus, įsigijo gyvulių. 1951 m. lietuviai buvo apkaltinti bandymu sukurti Lebediovkoje naująją Lietuvą. Apie 50 vyrų buvo suimta, 3 jų sušaudyti, kiti nuteisti. Suimtųjų turtas konfiskuotas. Sumažėjus miškų aplink Lebediovką daug lietuvių šeimų išsikėlė į kitus miško kirtimo punktus: Lesnojų, Sosnovką, Staro-Kamenką, Novo-Kamenką.

1954 m. leista į Lietuvą grįžti vaikams, 1956 m. pradėjo grįžti ir suaugusieji; 1956 m. visi nuteistieji reabilituoti. 1989–1990 m. beveik visų mirusių tremtinių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Plenty

***Plenty*** – 1985 m. britų drama, režisuota Fred Schepisi. Filmas pastatytas pagal David Hare pjesę tuo pačiu pavadinimu.

## Siužetas
Filmas pasakoja apie Susan Traherne, kuri nepataisomai pasikeičia po savo kaip prancūzų pasipriešinimo kovotojos patirties Antrajame pasauliniame kare. Ji pasiryžusi pasiekti visko, ko nori, tačiau pokario pasaulis jai atrodo nereikšmingas ir nepilnavertis ir ji visiškai nekreipia dėmesio į aplinkinius.

## Aktoriai
* Meryl Streep – Susan Traherne
* Charles Dance – Raymond Brock
* Tracey Ullman – Alice Park
* John Gielgud – Sir Leonard Darwin
* Sting – Mick
* Ian McKellen – Sir Andrew Charleson
* Sam Neill – Lazar

## Apdovanojimai
Ullman ir Gielgud buvo nominuoti BAFTA apdovanojimams. Gielgud kaip Geriausias antro plano aktorius laimėjo Los Angeles Film Critics Association ir National Society of Film Critics apdovanojimus.

## Nuorodos
*
Lenino kasyklos

**Lenino kasyklos** (, 1842–1925 m. *Царёво-Александровский прииск*) – gyvenvietė apie 30 km į šiaurės rytus nuo Bodaibo, Kropotkino kalnuose, Vitimo dešiniojo intako Bodaibo dešiniajame krante, amžinojo įšalo zonoje, Bodaibo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

## Lietuviai
1949 m. birželio mėn. į Lenino kasyklas ištremta apie 400 lietuvių. Tremtiniai iš pradžių gyveno palapinėse, žiemai pasistatė barakus ir įsirengė žemines. Visi dirbo aukso kasyklose. 1949–1950 m. daug lietuvių mirė nuo bado ir šalčio. Vėliau, atokaitoje įsiruošę lysves, užsiaugindavo kiek daržovių. Mokytojos G. Kamantauskaitė ir E. Vaitiekaitytė mokė vaikus skaityti ir rašyti lietuviškai. Laikyti šv. Mišių, teikti kitų religinių patarnavimų atvažiuodavo kun. J. Budrikis. 1956–1958 m. tremtiniams leista išvykti iš Lenino kasyklų, bet ne visiems leista grįžti į Lietuvą.

Mirusieji buvo laidojami kapinėse, vadinamose Krasnaja gorka, apie 4 km nuo Lenino kasyklų. XX a. pabaigoje dalis kapinių buvo išlikusi. 1990 m. vasarą Kauno buvusių tremtinių ekspedicija į Lietuvą parvežė trijų lietuvių tremtinių palaikus.

## Šaltiniai
She-Devil

**She-Devil** – 1989 m. amerikiečių filmas, kuriame vaidina Meryl Streep ir Roseanne Barr. Filmą režisavo Susan Seidelman. Tai antra Fay Weldon romano „*The Life and Loves of a She-Devil*“ adaptacija po BBC TV adaptuotos laidos 1986 m.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Meryl Streep – Mary Fisher
* Roseanne Barr – Ruth Patchett
* Ed Begley, Jr. – Bob
* Linda Hunt – Hooper
* Sylvia Miles – Mrs. Fisher
* Elisebeth Peters – Nicolette Patchett
* Bryan Larkin – Andy Patchett
* A Martinez – Garcia
* Maria Pitillo – Olivia Honey
* Mary Louise Wilson – Mrs. Trumper
* Susan Willis – Ute
* Jack Gilpin – Larry
* Robin Leach – save
* Nitchie Barrett – Bob’o sekretorė
* June Gable – Nekilnojamojo turto pardavimo agentas

## Nuorodos
* 
*
Farvateris

**Farvateris** (; iš  'plaukti' +  'vanduo') – laivybinis vandens kelias vandens telkinyje (upėje, ežere, sąsiauryje, fjorde). Driekiasi per gilias telkinio vietas, apeina kliūtis (seklumas, uolas, rifus).

Upėje farvateris paprastai eina talvegu – giliausia vagos dalimi. Pasienio upėse farvateriu dažniausiai vedama valstybės siena.

Farvateris žymimas plūdurais, jūrženkliais.
Kužnia

**Kužnia** () – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Manos Belogorjės kalnuose (Rytų Sajano atšaka), Sisimo (Jenisiejaus dešinysis intakas) kairiajame krante, apie 125 km į pietus nuo Krasnojarsko, Balachtos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.

## Istorija
Apie 1930 m. Kužnią įkūrė per kolektyvizaciją iš Užbaikalės ištremti rusai ūkininkai. 1939–1940 m. į kolektyvizaciją iš Vakarų Ukrainos ir Baltarusijos buvo ištremta lenkų, beveik visi jie mirė nuo bado. Antrojo pasaulinio karo pradžioje atvežta suomių, jie 1947 m. išvyko į Suomiją, ir Pavolgio vokiečių, 1950 m. ar 1951 m. – vakarų ukrainiečių.

## Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Kužnią iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 70 šeimų. Darbingi tremtiniai toli nuo Kužnios kirto mišką, kiti gyvenvieteje rūpinosi malkomis, maistu, arklių pašaru. 1957–1959 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą. Jiems išvykus Kužnia sunyko. 1989–1990 m. kai kurių tremtinių palaikai iš Kužnios kapinių palaidoti Lietuvoje.

## Šaltiniai
Kvitokas

**Kvitokas** () – miesto tipo gyvenvietė Biriusos dešiniojo intako Toporoko kairiajame krante, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Taišeto, apie 5 km nuo Baikalo-Amūro magistralės, Taišeto rajonas, Irkutsko sritis, Rusija. 3000 gyventojų (2004 m.).

## Istorija
1948 m. birželio mėn. į Kvitoką iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 500 žmonių. 1950 m. atvežta nemažai ukrainiečių. Tarp tremtinių buvo lenkai, suomiai, armėnai, kinai. Vieni tremtiniai kirto mišką 25–30 km nuo Kvitoko, ten barakuose visą savaitę ir gyvendavo, kiti dirbo Kvitoko lentpjūvėje, traukė iš upės rąstus, pjovė lentas, krovė vagonus. 1958 m. lietuviams tremtis panaikinta, bet grįžti į Lietuvą leista ne visiems. Kvitoko kapinėse buvo palaidota apie 20 tremtinių lietuvių. 1989 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. XX a. pabaigoje Kvitoke dar gyveno keletas lietuvių.

## Šaltiniai
Prieledyninis ežeras

**Prieledyninis ežeras** – ežeras, susidaręs tirpstant ledynui, kai morena ar ledų užtvara patvenkia ledyno tirpsmo vandenis. Tokiems ežerams prasiveržus pro užtvarą kyla milžiniški potvyniai.

Tokių ežerų šiaurės pusrutulyje daug buvo po paskutinio ledynmečio, prieš 10 000 metų. Buvusio ežero duburyje susiformuoja limnoglacialinis reljefas. Lietuvos teritorijoje nemaži prieledyniniai ežerai telkšojo šalies centrinėje, pietinėje dalyse.
Tikroji ūkinė bendrija

**Tikroji ūkinė bendrija** (**TŪB**) - įmonės forma, kai visi įmonės dalyviai yra tikrieji nariai; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu. 

## Lietuva
Lietuvoje tikrųjų ūkinių bendrijų (TŪB) ir komanditinių (pasitikėjimo) ūkinių bendrijų (KŪB) steigimą, reorganizavimą ir likvidavimą, valdymą ir veiklą, narių teises ir pareigas, taip pat kapitalo formavimą ir jo paskirstymą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ). Dauguma nuostatų taikoma ir tikrajai ūkinei bendrijai, ir komanditinei (pasitikėjimo) ūkinei bendrijai. 

TŪB (kaip ir KŪB) turi būti ne mažiau kaip 2 ir ne daugiau kaip 20 tikrųjų narių. Bendrijos nariu negali būti valstybės valdžios, valdymo ir valstybės kontrolės institucijos, teismai. Tikruoju ūkinės bendrijos nariu negali būti valstybės ir savivaldybės įmonės. Bendrija yra juridinis asmuo (LR ŪBĮ 2 str.4 d.). TŪB yra visiškos turtinės atsakomybės įmonė, jos turtas neatskirtas nuo jos narių turto. Pagal TŪB prievoles jos nariai atsako solidariai visu savo turtu. TŪB neatsako pagal savo narių prievoles, nesusijusias su bendrijos veikla (LR ŪBĮ 3 str.).

Bendrija turi savo pavadinimą (firmos vardą). TŪB pavadinime turi būti įvardintas bent vienas jos narys (LR ŪBĮ 5 str. 1 d. 2 sak.).

## Šaltiniai
Vokietijos sportas

Populiariausia Vokietijos sporto šaka yra futbolas. Vokietijoje vyko X ir XVIII Pasaulio futbolo čempionatai ir VIII Europos futbolo čempionatas. Vokietijos futbolo federacija (DFB) yra didžiausias atskiras Vokietijos olimpinio sporto komiteto (DOSB) junginys; vienija 26 000 futbolo draugijų ir 176 000 komandų. Šalyje yra apie 90 000 sporto draugijų (jos vienija 27 mln. narių).

Taip pat populiarios sporto šakos yra: rankinis, tenisas, ledo ritulys, motosportas, krepšinis, žolės riedulys ir kitos sporto šakos. 

Sportas finansuojamas valstybės lėšomis ir priemokomis, darbu visuomeninės veiklos pagrindais, privačių rėmėjų lėšomis bei nario mokesčiais. Vokietijos Vyriausybė remia sportą pirmiausia dėl to, kad jis stiprina sveikatą. 70 % vokiečių, vyresnių nei 14 metų, aktyviai dalyvauja grupių, draugijų ir organizacijų veikloje. 36 % taip pat dirba ir visuomeniniais pagrindais.

## Sportininkai
Pastaraisiais dešimtmečiais išgarsėję sportininkai yra: 
*tenisininkai Borisas Bekeris, Štefi Graf ir Michaelis Sticas;
*krepšininkai Dirk Nowitzki;
*automobilių lenktynininkai Michaelis Šumacheris, Juta Kleinšmit;
*slidininkai Katja Zeicinger.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vokietijos olimpinės sąjungos (DOSB) tinklalapis
Laukiapušis

**Laukiapušis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Naujųjų Valkininkų, šalia kelio  ir Puodžių kaimo. Yra 3 sodybos.

## Etimologija
XX a. vid. atsiradusi gyvenvietė. Pavadinimas sudarytas iš žodžių *[[laukas (žemės ūkis)|laũkas]]* ir *[[pušis|pušìs]]*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bebra

**Bebra** () – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje; Narevo dešinysis intakas. Prasideda Novi Dvoro gyvenvietės apylinkėse, netoli sienos su Baltarusija. Teka į pietryčius senoviniu ledyniniu slėniu, kuris susidarė ledyno tirpsmo vandenims nuo Nemuno, o vėliau ir Merkio bei Neries aukštupių tekant link Vyslos. Slėnis supelkėjęs, upė skaidosi į protakas, keičia vagą, vietomis yra senvagių. Įteka į Narevą ties Vizna.

Didžiausi intakai: Mėta, Lega, Lukas, Visa (dešinieji), Sidra, Bžozuvka (kairieji).

Per Mėtos upę Bebra sujungta su Augustavo kanalu, o per jį – su Nemunu. Dešinieji upės intakai sudaro 75,5% viso upės baseino ploto, kairieji – 24,5%. Upės pelkynai saugomi Bebros nacionaliniame parke, apie 155 km upės patenka į šį parką. Upėje yra 135 km baidarių trasa su krantuose įrengtomis stovyklavietėmis ir svečių namais. Upės baseino plote gyvena šie žinduoliai: usūrinis šuo, ondatra, barsukas, lapės, šermuonėlis, stirna, elnias ir pilkasis vilkas. Upėje priskaičiuojamos 36 žuvų rūšys, daugiausiai tai: europinė lydeka, paprastasis šamas, ungurys, europinis šapalas ir paprastasis ūsorius.

Prie upės įsikūrę miestai: Liepinė, Goniondzas, Štabinas, Vizna.

## Istorija

Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos per upės pietvakarinę dalį, nuo Osoveco Tverdzos kaimo iki Narevo upės ėjo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės siena.


Vaizdas:Biebrza spływ kajakowy 17.07.2009 p.jpg|Upė netoli Liepinės miesto
Vaizdas:Biebrza - Rail bridge.jpg|Virš upės einantis geležinkelio tiltas


## Šaltiniai
Cenzinis vadovavimas

**Cenzinis vadovavimas** () – privalomas darbas rikiuotės vado pareigybėje siekiant gauti aukštesnį laipsnį ir aukštesnes pareigas. 

Rusijos imperijos kariuomenėje Generalinio štabo karininkas norintis gauti pareigas Generaliniame štabe galėdavo tik metus atitarnavęs kuopos vadu. 
Pulko vadu buvo galima tapti tik turint keturių mėnesių bataliono vado stažo.
Karo veiksmų žurnalas

**Karo veiksmų žurnalas** () – karo veiksmuose dalyvaujančio carinės Rusijos kariuomenės junginio (korpuso, divizijos) ar atskirojo dalinio štabe vestas žurnalas, kuriame aprašydavo visus vykstančius karo veiksmus.
Karo veiksmų žurnalus rašydavo štabuose dirbę Generalinio štabo karininkai, o kur jų nebūdavo – pulkų adjutantai ar juos pakeičiantys asmenys.

Dabar Rusijos kariuomenės karo veiksmų žurnalai yra labai svarbus istorinių žinių apie dalinių organizaciją, ginkluotę, ekipuotę, aprūpinimą maistu ir kt. šaltinis.

Karo metu visi transportai vesdavo *kelio žurnalus* (). Apgultose tvirtovėse būdavo vedami specialūs *apgulties žurnalai* (), kuriuos rašydavo tranšej-majoras ().
Meždurečenskas

**Meždurečenskas** () – miestas 60 km į rytus nuo Novokuznecko, prie Tomės ir jos intako Usos santakos, Kemerovo sritis, Rusija; Meždurečensko miesto apskrities centras. 104 800 gyv. (2009 m.). Geležinkelis į Novokuznecką. Statybinių medžiagų, maisto (duonos, pieno, alaus) pramonė. Prie Meždurečensko kasamos akmens anglys. Yra Kraštotyros muziejus.

## Istorija
1946 m. įkurta angliakasių gyvenvietė, penkto dešimtmečio pabaigoje–šešto dešimtmečio pradžioje didelę Meždurečensko gyventojų dalį sudarė kaliniai; 1951–1954 m. Meždurečensko lageriuose, priklausančiuose Kamyšlago lagerių grupei, vienu metu buvo apie 4000 žmonių. 1955 m. gavo miesto teises.

## Gyventojai

## Lietuviai
1951 m. pradžioje Meždurečensko lageriuose buvo apie 300 lietuvių. 1951 m. lapkričio mėn. į Meždurečenską iš Novosibirsko kalinių persiuntimo kalėjimo atvežta dar apie 150 lietuvių; 1952 m. sausio mėn. jie visi buvo išsiųsti į Olžeraso lagerį.

## Šaltiniai
Nalibokų giria

**Nalibokų giria** () – didžiausias Baltarusijos miškų masyvas. Dunkso šalies šiaurės vakaruose, tarp Minsko ir Ašmenos aukštumų, daugiausia Minsko srities vakarinėje dalyje. Plotas 140 tūkst. ha. Užima vakarinį Nemuno aukštupio žemumos pakraštį. Reljefas kalvotas, su moreninėmis aukštumomis ir pelkėtomis įdubomis. Priklauso Nemuno baseinui; svarbiausios per girią tekančios upės yra Beržūna, Isločė, Volka, Usa. Masyvo šiaurėje telkšo Kromanės ežeras.

Pelkėtuose upių slėniuose ir įdubose auga beržynai ir alksnynai, o sausesniuose tarpupiuose būdingi spygliuočiai medžiai. Yra ąžuolynų, o pietvakariuose – skroblynų. Būdingi gyvūnai: elniai, briedžiai, lokiai, stumbrai, usūriniai šunys, šernai, bebrai, kurtiniai, tetervinai, slankos.

Senovėje Nalibokų giria atliko svarbų vaidmenį saugodama baltų gentis, o vėliau Lietuvą nuo slavų ir Aukso Ordos antpuolių. Lietuviški kaimai girioje išsilaikė iki pat XIX a. vidurio. II pasaulinio karo metais čia vyko lenkų ir žydų žudynės.

Pagrindinės girios gyvenvietės – Nalibokai, Ivanecas.

## Šaltiniai
Generalinio štabo karininkai

**Generalinio štabo karininkai** ( – karininkų kategorija carinės Rusijos kariuomenėje paskutinį XIX a. trečdalį – XX a. pradžioje. Tai buvo karininkai, baigę visą Nikolajaus Generalinio štabo akademijos kursą ir priskirti Generaliniam štabui. Tai reiškė, kad šie karininkai ateityje galės būti paskirti į pareigas Rusijos Generaliniame štabe.

Karininkai, baigę apmokymą Generalinio štabo akademijoje ir gavę pavadinimą *Generalinio štabo karininkas*, būdavo paskiriami tarnauti kariniuose daliniuose, dažniausiai – jų štabuose. Tokie karininkai būdavo įtraukti į du karininkų sąrašus – Generalinio štabo karininkų sąrašą ir į kariuomenės rūšies, kurioje tarnavo, karininkų sąrašą.

Generalinio štabo karininkas būdavo tituluojamas prie laipsnio pridedant žodžius „Generalinio štabo“, pvz., *Generalinio štabo kapitonas*. Gavus aukštesnį laipsnį priedėlis „Generalinio štabo“ būdavo perkeliamas naujam laipsniui, t. y., *Generalinio štabo kapitonas* tapdavo *Generalinio štabo papulkininkiu*. Šis titulavimas likdavo tol, kol karininkas likdavo Generalinio štabo sąrašuose.

Štabuose (nuo divizijos iki karinės apygardos) ir atskirų brigadų bei tvirtovių štabuose būdavo pareigybės, kurias užimti galėdavo tik Generalinio štabo karininkai. Vienu iš Generalinio štabo karininkų štabuose uždavinių būdavo karo veiksmų žurnalų (ar kelio žurnalų, apgulties žurnalų ir kt.) vedimas.

Generalinio štabo karininkams paprastai trūkdavo rikiuotės karininko patirties, kuriai papildyti Rusijos kariuomenėje egzistavo cenzinio vadovavimo principas.

1851 m. į Generalinio štabo akademiją įstojo tik 7 karininkai, todėl karininkų skatinimui stoti mokytis buvo suteikiama daug lengvatų. Po to į akademiją ėmė stoti vidutiniškai po 36 karininkus per metus.
Aleksejevka (Belgorodo sritis)

**Aleksejevka** () – miestas abipus Tichaja Sosnos upės, prie geležinkelio Valuikos – Liskai, Belgorodo sritis, Rusija; Aleksejevkos rajono centras. 38 100 gyventojų. (2000) Oro uostas. Chemijos pramonės mašinų, eterinių aliejų, pieno konservų, cukraus gamyba. Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė.

## Istorija
1685 m. įkurta Aleksejevkos slabada. Miesto teisės nuo 1954 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai