open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kražių apylinkė

**Kražių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kražių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungtos Lenkvičių apylinkė, dalis Pluščių apylinkės ir dalis Adomaičių apylinkės, 1963 m. – Lyvoniškių apylinkė, 1975 m. – Linkaučių apylinkė, 1988 m. – Karklėnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kražių“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 43,7 || 3151 () || „Kražių“ kolūkis  || 1 miestelis, 22 kaimai, 2 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2957 || || 1 miestelis, 43 kaimai, 9 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 98,98 || || Kražių kolūkis, Lenino kolūkis  || 1 miestelis (Kražiai), 47 kaimai, 9 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 87 kaimai, 10 viensėdžių, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3214 || || 1 miestelis, 89 kaimai, 10 viensėdžių, 4 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Kražių kolūkis, Lenino kolūkis, Petro Cvirkos kolūkis, Kražių girininkija  || Butkiškė, Ganyprova, Kražiai, Pagiai, Petrališkė, Pupėnai, Savitiškė, Spingė, Stankiškė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3965 || || 3 miesteliai, 128 kaimai, 17 viensėdžių, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Liolių apylinkė

**Liolių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietus nuo Kelmės.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Liolių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Kerkasių apylinkės ir dalis Giniočių apylinkės, 1963 m. – Gailių apylinkė, 1977 m. – didžioji dalis Maironių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir „Liolių“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 42,8 || 2813 () || „Liolių“ kolūkis, Černiachovskio vardo kolūkis  || 1 miestelis, 28 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 2409 || || 1 miestelis, 58 kaimai, 7 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 93,56 || || Liolių kolūkis, Gailių tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Lioliai), 57 kaimai, 6 viensėdžiai, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 86 kaimai, 6 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3582 || || 1 miestelis, 97 kaimai, 6 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis, Liolių kolūkis, Gailių tarybinis ūkis  || Baltmiškis, Gailiai, Laugalis, Lioliai, Maironiai, Prienai, Skiručiai, Šakaliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2909 || || 1 miestelis, 76 kaimai, 4 viensėdžiai, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Pašilėnų apylinkė

**Pašilėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šaukėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kalniškių apylinkės, 1963 m. – Vidsodžio apylinkė ir Volungių apylinkė, o dalis Pašilėnų apylinkės prijungta prie Šaukėnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Pašilėnų apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Šaukėnų apylinkės (didžioji dalis) ir Užvenčio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Kalinino vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 45 || 2755 () || Kalinino vardo kolūkis, „Ventos“ kolūkis, Užvenčio tarybinio ūkio Kybgirio skyrius  || 16 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2479 || || 33 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 92,82 || || „Galybės“ kolūkis, „Ventos“ kolūkis, Žemaitės kolūkis  || 34 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 1976-07-01  || || || || 34 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1979-01-17  || || 1883 || || 33 kaimai, 2 viensėdžiai 
|-
| 1985 m. || || || „Ventos“ kolūkis, Žemaitės kolūkis, Vidsodžio girininkija  || Beržėnai I, Kalniškiai, Pašilėnai, Ušnėnai, Vidsodis ir kt.
|}

## Šaltiniai
Šaukėnų apylinkė

**Šaukėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šaukėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gudmoniškių apylinkės, 1963 m. – Dubėnų apylinkė ir dalis Pašilėnų apylinkės, 1969 m. – dalis Šaltinių apylinkės, 1988 m. – didžioji dalis Pašilėnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Paryžiaus Komunos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 129 || 4020 () || „Paryžiaus Komunos“ kolūkis, Užvenčio tarybinio ūkio Pavainiškių, Sendvarių ir Šukiškių skyriai  || 1 miestelis, 29 kaimai, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 3657 || || 1 miestelis, 53 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 176,47 || || Dubėnų tarybinis ūkis, Pavėžupio žuvų ūkis, Šaukėnų tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Šaukėnai), 52 kaimai, 7 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 52 kaimai, 7 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 2874 || || 1 miestelis, 52 kaimai, 7 viensėdžiai 
|-
| 1985 m. || || || Dubėnų tarybinis ūkis, Šaukėnų tarybinis ūkis, Pavėžupio žuvininkystės ūkis, Šaukėnų girininkija  || Dubėnai, Laikšės, Lykšilis, Pavėžupis, Spaudžiai, Šaukėnai, Šukiškiai, Traulėnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3318 || || 1 miestelis, 66 kaimai, 6 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Tytuvėnų apylinkė

**Tytuvėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Girininkų apylinkės. 1956 m. gruodžio 28 d. Tytuvėnams gavui miesto teises Tytuvėnų apylinkė panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Aukštiškių apylinkės, Kubilių apylinkės ir Rūtelių apylinkės. 1977 m. prijungta mažoji dalis Maironių apylinkės, 1986 m. – Kiaunorių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Nebuvo  || 
|-
| 1959-01-15 || || 3995 () || || 
|-
| 1970-01  || || 3598 || || 56 kaimai, 1 viensėdis, 3 geležinkelio stočių gyvenvietės 
|-
| 1972-10-01  || 173,56 || || „Artojo“ kolūkis, „Gryžuvos“ kolūkis, Tytuvėnų tarybinis ūkis-technikumas, Tytuvėnų valstybinis medelynas  || 56 kaimai, 2 gel. stočių gyvenvietės, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 55 kaimai, 2 gel. stočių gyvenvietės, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3116 || || 55 kaimai, 1 viensėdis, 3 glžk. stočių gyvenvietės, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Gryžuvos“ kolūkis, Tytuvėnų sodininkystės tarybinis ūkis, Tytuvėnų tarybinis ūkis, Dubysos girininkija, Tytuvėnų girininkija, Užpelkių girininkija  || Budraičiai, Bulavėnai, Pagryžuvys, Pašakarnis, Šedbarai, Vaitkaičiai, Valaičiai, Žarai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 4583 || || 102 kaimai, 8 viensėdžiai, 3 gel. stočių gyvenvietės, 2 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Užvenčio apylinkė

**Užvenčio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užvenčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Minupių apylinkės, dalis Šlapgirio apylinkės, dalis Kolainių apylinkės, dalis Junkilų apylinkės, dalis Volungių apylinkės ir dalis Pavandenio apylinkės, 1969 m. – Kolainių apylinkė, 1988 m. – mažoji dalis naikinamos Pašilėnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tėvynės žemės“ kolūkis, Užvenčio tarybinio ūkio Užvenčio skyrius ir Biržuvėnų tarybinio ūkio Pavandenio skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 67 || 3919 () || „Tėvynės žemės“ kolūkis, Užvenčio tarybinio ūkio Kuršų ir Pavandenio skyriai  || 37 kaimai
|-
| 1970-01  || || 3847 || || 56 kaimai, 6 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 200,75 || || „Draugystės“ kolūkis, „Naujo kelio“ kolūkis, Kolainių tarybinis ūkis, Užvenčio tarybinis ūkis  || 77 kaimai, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 77 kaimai, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3288 || || 77 kaimai, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Draugystės“ kolūkis, „Naujo kelio“ kolūkis, Kolainių tarybinis ūkis, Užvenčio tarybinis ūkis, Užvenčio girininkija  || Dvarčius, Girnikai, Junkilai, Kolainiai, Minupiai, Negirbiai, Spygliai, Želviai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3498 || || 80 kaimų, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Vaiguvos apylinkė

**Vaiguvos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakarinėje dalyje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaiguvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1963 m. prijungta Pakėvio apylinkė ir dalis Junkilų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Vaiguvos“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 39 || 3274 () || „Vaiguvos“ kolūkis, Užvenčio tarybinio ūkio Užgirių skyrius  || 24 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2961 || || 1 miestelis, 61 kaimas, 5 viensėdžiai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 89,55 || || Vaiguvos kolūkis, Akmenių tarybinis ūkis  || 43 kaimai, 4 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 43 kaimai, 4 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1571 || || 42 kaimai, 4 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Vaiguvos kolūkis, Akmenių tarybinis ūkis  || Akmeniai, Daustoriai, Pakėvis, Vaiguva ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1499 || || 1 miestelis, 41 kaimas, 3 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Viktoras Vilkutaitis

**Viktoras Vilkutaitis** (1906 m. spalio 7 d. Gudeliuose – 1983 m. rugpjūčio 21 d. Norheime) – Lietuvos kariuomenės kapitonas.

## Biografija
Pradinį mokslą gavo namuose (tėvas – rašytojas Juozas Vilkutaitis – Keturakis pats mokė vaikus). Pirmojo pasaulinio karo metu tėvams pasitraukus į Rusiją, V. Vilkutaitis lankė Kazanės gimnaziją. Sugrįžus šeimai į Lietuvą 1918 m., toliau gimnaziją lankė Marijampolėje, o nuo 1920 m. – Prienuose. Buvo gabus, geras sportininkas, turėjo gražų balsą, giedojo solo bažnyčioje, dainavo mokyklos operetėje, rašė eilėraščius.

Baigęs gimnaziją, vienerius metus studijavo Kauno universiteto Technikos fakultete, po to Prancūzijoje baigė komercinius mokslus. Atlikdamas karinę prievolę, įstojo Karo mokyklą. Ją baigė 1932 m. kavalerijos leitenanto laipsniu. Paskirtas Kaune į DLK Radvilos husarų pulką, pasižymėjo kaip geras jojikas šokant per kliūtis ir dažnai dalyvaudavo viešuose pasirodymuose. Paskirtas į Alytaus kavalerijos pulką, greitai tapo pulko vado adjutantu. 1939 m. pakviestas į generalinio štabo kursus.

## [[Antrasis pasaulinis karas]]
1940 m. repatrijavo į Vokietiją. 1941 m. stojo savanoriu kaip eilinis į nacistinės Vokietijos kariuomenę ir buvo paskirtas Rytų fronto generalinio štabo vertėju. Vėliau jam buvo sugrąžintas kavalerijos kapitono laipsnis ir jis buvo paskirtas į karo žvalgybos skyrių.

Po 1943 metų katastrofiškų vokiečių pralaimėjimų buvo atsiųstas į Kauną tartis su lietuvių pogrindžio organizacijomis, apmokyti lietuvius partizaninio karo taktikos, sprogdinimo, radijo ryšių palaikymo ir žvalgybos pagrindų. Užmezgė ryšius su Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos dalyviu Ignu Vyliumi, užtikrino jam galimybę laisvai judėti vokiečių okupuotoje teritorijoje ir kirsti Vokietijos sieną, kuri buvo uždaryta specialių leidimų neturintiems piliečiams.

## Išeivijoje
Antrajam pasauliniam karui pasibaigus, priėmė sąjungininkų pasiūlymą dirbti pas juos. 1955 m. su šeima išvyko į JAV ir Klyvlende dirbo viename chemijos fabrike. Išėjęs į pensiją, išvyko į Vokietiją.

## Nuorodos
Pakražančio apylinkė

**Pakražančio apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kražių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Giniočių apylinkės, dalis Kerkasių apylinkės ir dalis Paliepšių apylinkės, 1963 m. – Žalpių apylinkė ir dalis Adomaičių apylinkės, 1977 m. – Stulgių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Naujos vagos“ ir „Žemdirbio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 42,8 || 3142 () || „Naujos vagos“ kolūkis, „Žemdirbio“ kolūkis  || 28 kaimai, 3 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2934 || || 1 miestelis, 46 kaimai, 7 viensėdžiai, 7 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 130,9 || || „Naujos vagos“ kolūkis, K. Poželos kolūkis, Žalpių kolūkis, „Žemdirbio“ kolūkis  || 1 miestelis (Žalpiai), 56 kaimai, 10 viensėdžių, 7 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 56 kaimai, 10 viensėdžių, 7 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 3425 || || 1 miestelis, 70 kaimų, 13 viensėdžių, 6 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Karolio Požėlos kolūkis, „Naujos vagos“ kolūkis, Stulgių kolūkis, Žalpių kolūkis, Pakražančio girininkija  || Griniai, Jauniškė, Pakražantis, Paprūdžiai, Plūsčios, Stulgiai, Ūpainiai, Valpainiai, Žalpiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2796 || || 1 miestelis, 66 kaimai, 10 viensėdžių, 7 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Baltmiškis

**Baltmiškis** – kaimas Kelmės rajono savivaldybės pietuose.

## Istorija

1597 m. minimas Baltmiškio palivarkas, priklausęs Liolių dvarui. 1948–1973 m. kaime veikė pradinė mokykla, vėliau kurį laiką veikė biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rubber Soul

**„Rubber Soul“** – šeštasis britų roko grupės „The Beatles“ albumas. Jungtinė Karalystėje išleistas 1965 m. gruodžio 3 d.

„Rubber Soul“ buvo įrašytas vos per savaičių periodą, kad pasirodytų prieš Kalėdas. Albume galima girdėti tokių folkroko atlikėjų kaip The Byrds ir Bob Dylan įtakos. Pirmą kartą, per visą gyvavimo laiką, grupė sugebėjo įrašyti albumą jos metu nekoncertuojant. „Rubber Soul“ susilaukė didelės komercinės sėkmės ir buvo išgirtas kritikų. Tai buvo ryškus grupės šuolis link sudėtingesnės muzikos, įrašymui pasitelkti brandesni tekstai, įmantresni muzikos instrumentai. Grupė susikoncentravo ties geresnės kokybės albumų kūrimo. 

## Dainų sąrašas
Visos dainos sukurtos Lenon/McCartney, išskyrus „Think for Yourself“ ir „If I Needed Someone“, kurias sukūrė George Harrison ir „What Goes On“, kurią sukūrė Lenon/McCartney/Ringo Starr.

**Pirma pusė**
# Drive My Car – 2 min 24
# Norwegian Wood (This Bird Has Flown) – 2 min 24
# You Won't See Me – 3 min 23
# Nowhere Man – 2 min 43
# Think for Yourself – 2 min 16
# The Word – 2 min 40
# Michelle – 2 min 40

**Antra pusė**
# What Goes On – 2 min 44
# Girl – 2:26
# I'm Looking Through You – 2 min 26
# In My Life – 2 min 23
# Wait – 2 min 11
# If I Needed Someone – 2 min 11
# Run for Your Life – 2 min 18
Uzungiolis

**Uzungiolis** () – ežeras šiaurės Turkijoje, 70 km į pietryčius nuo Trabzono, susiformavo Haldizeno upę užvertus nuošliaužai. Ežeras yra prie to paties pavadinimo gyvenvietės.

Dėl gražių ežero apylinkių ši vieta tapo turistų lankoma vieta.

## Išnašos

## Nuorodos
* Uzungiolis
Pažemėlis Didysai

**Pažemėlis Didysai** arba **Didysai Pažemėlis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 0,89 km, plotis iki 0,34 km. Altitudė 166,1 m. Kranto linija (ilgis 2,3 km) vingiuota nesmarkiai. Krantai vakaruose, pietryčiuose žemi, supelkėję, kitur statūs, aukšti. Šiaurės rytų ir šiaurės vakarų pakrantėse auga miškas, pietinėje pakrantėje plyti pievos, rytinėje – auga sodas. Pietryčiuose į ežerą įteka upokšnis, o šiaurės vakaruose – griovys. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios baseinui.

Prie Didysai Pažemėlio įsikūrę Matuikiškių ir Pažemio kaimai, o šiek tiek į rytus telkšo kitas ežeras Mažasai Pažemėlis. Pietvakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Gondola (reikšmės)

Žodis ***gondola*** reiškia:

* gondola – tradicinė irklinė Venecijos valtis;
* gondola – keltuvo kabina;
* gondola – aerostato (dirižablio ar oro baliono) kabina;
* gondola – dvimotorio ar keturmotorio lėktuvo dalis, aptakios formos gaubtas sparne, kuriame paprastai būna variklis.


File:Naya, Carlo (1816-1882) - n. 01 - Venezia - Il molo.jpg|Venecijos gondola
File:Spriritofdubaifairoaks2.jpg|Dirižablis. Apačioje matyti gondola.
File:15 Blackburn Botha I Bristol Perseus Engine (15837310772).jpg|Dvimotoris torpednešis *Blackburn B-26 Botha*. Matyti variklio gondola.
Yllastunturi Gondola Lifts 20090301.JPG|Gondolos ant lynų
Povilas Krasnovskis

**Povilas Krasnovskis** (g. 1989 m. balandžio 29 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, krašto saugas.

## Karjera
Treniruotes pradėjo lankyti Trakuose, 14-os metų pakviestas treniruotis Vilniuje, dar po dvejų metų persikraustė į Vilnių atstovauti Vilniaus FC klubui. 

2008 m. sezone žaidė Vilniaus FC klubo komandoje, po sezono sutartį nutraukė ir vyko į Ukrainos, Latvijos klubų peržiūras. Bankrutavus FC Vilniui persikėlė į „Sūduvą“. 

Metus parungtyniavęs Marijampolėje P. Krasnovskis grįžo į Vilnių ir 2010 pradžioje atstovavo „Vėtrai“. 

Šiam klubui iširus saugas persikėlė į Pakruojį, kur iki 2011 metų sezono pabaigos gynė „Kruojos“ spalvas.

2012 m. pradžioje pasirašė kontraktą su Vilniaus „Žalgirio“ komanda.
Po 2013 m. sezono sutarties su žaidėju "Žalgiris" nepratęsė.

Karjerą tęsė Trakų komandoje, vėliau Utenyje. Galiausiai, išvyko į užsienį. Egersunds IK (Norvegija) bei UMF Leiknir (Islandija).

## Rinktinės
Atstovavo Lietuvos U-19 ir U-21 rinktinėms.

## Pasiekimai
* 2009, 2012 m. LFF taurės laimėtojas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* soccerway
* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarkt.com
Fosa (statinys)

**Fosa** () – gynybinis griovys, įgilinta kliūtis, įrengta prieš gynybos liniją. Skerspjūvis gali būti stačiakampis, trapecinis, trikampis. Fosa gali būti sausa ar užpilta vandeniu.

## Romėnų fosos
Romėnų karinių įtvirtinimų fosos skirdavosi skerspjūviu:
* *fossa fastigata* – vienas dažniausių variantų, paprastai V skerspjūvio. Tokio griovio dugne paprastai rasdavo siaurą griovelį, kuris galėjo būti skirtas lietaus vandeniui nutekėti arba kaip kasamo griovio dugno elementas, susidarantis iškasant žemių likučius iš griovio dugno kastuvu stačiu galu.
* *cippus* – skerspjūvis W formos. Toks profilis galėjo būti iš anksto suprojektuotas arba anksčiau iškastos V profilio fosos perkasimo kiek kitu kampu rezultatas.
* *fossa punica* – fosos su V profiliu variantas: tolimasis šlaitas, artimesnis link priešo beveik vertikalus, o šlaitas link gynėjų – labai lėkštas. Tokios fosos būdavo įrengiamos kaip tolimiausias fosų žiedas, jei įtvirtinimus supdavo kelios fosos. Tokios fosos būdavo savotiški spąstai žmonėms. Į fosą įkritęs ar įšokęs žmogus, norėdamas lipti stačiu išoriniu šlaitu atsukdavo nugarą gynėjams. Taip jis tapdavo lengvu taikiniu akstininkams. Artimasis šlaitas būdavo lėkštas, manoma, dėl dviejų priežasčių: (a) gynėjams leido matyti fosą iki dugno ir apšaudyti joje esančius priešus, (b) viliojo atakuojančius lėkštumu ir atrodančiu šturmo lengvumu.

Tvirtovės ir legionų žygio fortai galėjo būti apsupti įvairiu griovių skaičiumi (nuo 1 iki keleto), priklausomai nuo vietinių sąlygų. Skirtingi šonai galėdavo turėti skirtingą fosų skaičių. Vidutinis vienos fosos plotis būdavo nuo 2 iki 6 m, gylis – nuo 1,2 iki 3 m. Fosų žiedo plotį ribojo nuotolis, kurį gynėjai efektyviai nusviesdavo akstis nuo pylimo.

## Nuorodos
* Roman Military Glossary
Curt von Bardeleben

**Curt von Bardeleben** (1861 m. kovo 4 d. Berlynas – 1924 m. sausio 31 d. ten pat) buvo grafas ir Vokietijos šachmatų meistras baigęs gyvenimą savižudybe – iššokimu pro langą. Jo gyvenimas aprašytas Vladimiro Nabokovo romane Lužino gynyba. Curt von Bardeleben nuo 1887 iki 1891 m. redagavo Vokietijos šachmatų žurnalą
*[[Deutsche Schachzeitung]]*. Jis yra laimėjęs šachmatų turnyrus Leipcige 1888 m., Kylyje 1893 m., Koburge 1903 m. 1907 m. vasario 12 d. vedė Klaipėdoje gimusią teatro aktorę Elly Bender.  

## Partija prieš Šteinicą

Labiausiai Bardelebenas išgarsėjo savo partija su pasaulio čempionu Vilhelmu Šteinicu Hastingso turnyre. Joje Bardelebenui buvo įskaitytas pralaimėjimas, nes jis išėjo iš turnyrų salės nepabaigęs partijos. Toje partijoje jo padėtis buvo labai prasta.

**1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Rc5 4. c3 Žf6 5. d4 ed 6. cd Rb4+ 7. Žc3 d5 8. ed Žxd5 9. O-O Re6 10. Rg5 Re7 11. Rxd5 Rxd5 12. Žxd5 Vxd5 13. Rxe7 Žxe7 14. Be1 f6 15. Ve2 Vd7 16. Bac1 c6 17. d5 cd 18. Žd4 Kf7 19. Že6 Bhc8 20. Vg4 g6 21. Žg5+ Ke8 22. Bxe7+ Kf8 23. Bf7+ Kg8 24. Bg7+ 1-0**
## Nuorodos
Curt von Bardeleben šachmatų partijos
Lužino gynyba

**Lužino gynyba** - vienas žinomiausių Vl. Nabokovo romanų, pagal kurį 2001 m. pastatytas kino filmas. Romano pagrindinis herojus turėjo realų prototipą - Vokietijos šachmatų meistrą Curt von Bardeleben.

## Nuorodos
* Romano tekstas rusų kalba - "Защита Лужина" .
* "Литландия: аллегорическая поэтика «Защиты Лужина»" Eriko Naimano straipsnis
Katiuša

**„Katiuša“** – sovietinės armijos reaktyvinės artilerijos įrenginys. Šaudo salvėmis, iš vieno įrenginio paleisdama keliolika ar keliasdešimt reaktyvinių sviedinių.

1938–1941 m. sukurtas reaktyvinės artilerijos įrenginys sunkvežimyje. Šį „Katiušos“ tipą Raudonoji Armija pirmą kartą panaudojo Antrojo pasaulinio karo metu Rudnios mūšyje prie Oršos 1941 m. liepos 14 d. ir pačioje Oršoje liepos 16 d.

1941–1944 m. sovietinė karo pramonė pagamino daugiau kaip 10 000 vnt. „Katiušos“ tipo reaktyvinės artilerijos įrenginių.
U2.COMmunication

***U2.COMmunication*** – gyvo garso airių roko grupės U2 albumas, išskirtinai išleistas tik oficialaus grupės fanų tinklalapio nariams 2005 m. lapkritį. Šį albumą sudaro dainos, atliktos koncertinio turo „Vertigo Tour“ Čikagoje ir Milane metu.

## Dainų sąrašas
Visas dainas parašė U2, išskyrus „Miss Sarajevo“, kurią kartu su jais sukūrė Brian Eno.
# „City of Blinding Lights“ – 6:41
# „Vertigo“ – 4:44
# „Elevation“ – 4:36
# „I Still Haven’t Found What I’m Looking For“ – 4:06
# „Miracle Drug“ – 4:13
# „Miss Sarajevo“ – 5:16
# „The Fly“ – 5:27
# „With or Without You“ – 6:22

Dainos „City of Blinding Lights“, „Vertigo“, „Elevation“, „Miracle Drug“, ir „The Fly“ įrašytos koncerto, vykusio 2005 m. gegužės 9 – 10 d. Čikagoje metu.

Dainos "I Still Haven’t Found What I’m Looking For, " "Miss Sarajevo, " ir „With or Without You“ įrašytos koncerto, vykusio 2005 m. liepos 20 – 21 d. Milane metu.

## Atlikėjai
* Bono – pagrindinis vokalas
* The Edge – gitara, klavišiniai, vokalas
* Adam Clayton – bosinė gitara, klavišiniai
* Larry Mullen Jr. – būgnai, vokalas

## Nuorodos
* Albumo dainų žodžiai
Diemedis

**Diemedis**, dar kitaip – **diemedys**, **diemedėlis**, **dievmedis**, **dievo medis**, **žalmedis** (*Artemisia abrotanum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimai, kiečio (*Artemisia*) genčiai priklausanti augalų rūšis.

## Paplitimas
Savaime paplitęs pietryčių Europoje – Kroatijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, Albanijoje, Europinės Rusijos pietvakarinėje dalyje, Ukrainoje bei Mažojoje Azijoje ir Kaukaze.

### Paplitimas Lietuvoje
Kaip svetimžemis augalas, yra introdukuotas ir Lietuvoje.

## Augavietės
Augalui patinka saulėta vieta bei smėlingas, kalkingas dirvožemis.

## [[Morfologija|Išvaizda]]
Tai daugiametis, 60-150 cm aukščio užaugantis, vasarą žaliuojantis puskrūmis, kurio lapų spalva nesikeičia iki rudens. Stiebas šakotas, šaknis gana stora, sumedėjusi. Apatiniai lapai plunksniškai suskaldyti į smulkias siūles, o viršutiniai – triskilčiai arba ištisiniai. Žiedai žaliai gelsvos spalvos, žydi rugpjūčio pabaigoje-spalio mėnesiais. Augalas malonaus aromato.

## Panaudojimas ir savybės
Tai nereikalaujantis priežiūros, atsparus augalas, nuskynus, nukirpus šakeles, jos atauga dar vešlesnės bei gausesnės. Lietuvoje diemedis kaip dekoratyvinis augalas auginamas darželiuose, soduose. Iš jų galima formuoti neaukštas, karpomas gyvatvores. Žydėjimo metu turi daugiausia naudingų medžiagų, tad džiovinimui renkamos ūglių viršūnėlės ir lapai. Naudojamas liaudies medicinoje, kadangi gerina virškinimą, apetitą, galima gydyti uždegimus – varo šlapimą ir prakaitą. Tinkamas imunitetui stiprinti. Gydant paminėtas ir kitas ligas, nepatartina jo perdozuoti. Anksčiau iš jo šakų darydavo vantas. Šis augalas turi ypatingą galią atbaidyti daug vabzdžių, tarp jų blusas, utėles bei kitus kenkėjus, todėl jo lapais ir būdavo nuklojamos grindys. Iš daržo lysvių kenkėjus atbaido smulkiai supjaustytos ir pabarstytos šakelės.

Kadangi turi daug eterinio aliejaus, gana plačiai naudojamas grožio pramonėje – pavyzdžiui, jo dedama į šampūną ar muilą. Prancūzijoje virėjai naudoja jo lapelius mėsos gaminiams.

Diemedžio lapai švelniai kvepia citrinomis ir beveik neturi kartumo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* theplantlist.org / ''Artemisia abrotanum'' L. , angliškai
* botanikos-sodas.vu.lt / Diemedis – ''Artemisia abrotanum'' L.
* rhs.org.uk / ''Artemisia abrotanum'' southernwood, angliškai
* pfaf.org / Artemisia abrotanum – L., angliškai
Gideonas

**Gideonas** − Izraelio teisėjas, nugalėjęs midjaniečius, kurie, pasak Biblijos, tuo metu buvę vieni iš aršiausių Izraelio priešų. Teisėjų knygoje pasakojama apie tai, kaip Gideonas slapta malė kviečius, kai pasirodė Viešpaties pasiųstas angelas ir pašaukęs jį išvaduoti Izraelį iš midjaniečių nelaisvės. Kad įsitikintų, jog jį iš tiesų šaukia Dievas, Gideonas paprašęs įrodymo, ir Dievas du kartus davė jo prašytą ženklą.

Iš tūkstančių vyrų, kurie atsiliepė į Gideono kvietimą kovoti su midjaniečiais, jis išsirinkęs 300. Juos padalijęs į tris būrius, visiems davęs ąsočių, žibintų ir trimitų. Naktį jie įsiveržę į priešo stovyklą. Tarp midjaniečių kilusi panika, jie puolę vieni kitus ir buvę izraelitų išblaškyti. Po šios Gideono pergalės iki pat jo mirties, 40 metų, šalyje buvusi taika.

## Šaltiniai
Blužninis burnotis

**Blužninis burnotis** (*Amaranthus dubius*) – burnotinių šeimos daržovinis, vaistinis augalas, paplitęs Pietų Amerikoje.
Biscione

**Biscione** (tariama *bišone*;  'didelis žaltys'), kitaip dar  'angis' ar milan. *Bissa* 'angis' - mobilioji figūra kai kuriuos itališkuose herbuose, gyvatė ar žaltys, ryjantis žmogų (kuris vadinamas vaiku, kartais - mauru). Paprastai vaizduojama mėlyna ir sidabrinė.

*Biscione* apie tūkstantį metų buvo Viskončių giminės herbas, kurio kilmė nėra žinoma. Viena legenda teigia, kad ši figūra paimta iš saracėno, kurį nukovė Otonė Viskontis (*Ottone Visconti*) Kryžiaus žygyje, herbo.

*Biscione* taip pat yra Sforcų giminės, Milano miesto, Milano hercogystės ir Insubrijos herbuose.
Taip pat - futbolo klubo *[[Internazionale Milano FC|Inter Milan]]*, kompanijos *[[Alfa Romeo]]* ir Fininvest kompanijos simbolikoje.


Flag of the Duchy of Milan (1450).svg|*Biscione* ir imperinis erelis Sforcų (ir kartu Milano hercogystės) bei Insubrijos vėliavoje.
File:Italy-0796 (5184404822).jpg|Alfa Romeo kompanijos emblema
File:Quetzalcoatl telleriano.jpg|Kecalkoatlis kaip žmogų ryjanti gyvatė.


## Nuorodos
* Biscione - Italian Serpent Symbolism strikingly similar to Quetzalcoatl in Mayan Mytholog
Itinerarijus

**Itinerarijus** (, dgs. *itineraria*; iš , kilm. *itineris* 'kelionė') – Senovės Romos kelių žemėlapis. Išlikę yra Antonino itinerarijus () ir itinerarijus *Tabula Peutingenriaa*.

Viduramžiai žodis *itinerarijus* reiškė dviejų tipų knygas:
* kelionių aprašymas, kur pasakojama apie aplankytas šalis ir vietoves ir apie keliaujant nutikusius dėmesio vertus įvykius.
* kelionių vadovas, parašytas kompiliuojant kitų šaltinių medžiagą. Skirtas keliautojams kaip informacijos šaltinis.
Praktiškai visi viduramžių itinerarijai buvo skirti kelionėms į Šventąją žemę ar kitas šventas vietas.

Seniausias žinomas viduramžių itinerarijus yra *Itinerarium Burdigalense* (kitaip dar *Itinerarium Hierosolymitanum*), kurio autorius yra anonimas, žinomas kaip *Piligrimas iš [[Bordo]]*. Šiame itinerarijuje aprašyta kelionė į Šventąją Žemę 333–334 m. Maršrutas buvo Šiaurės Italija, Dunojaus slėnis, Konstantinopolis, Mažoji Azija, Sirija, Palestina, o grįžimas – Makedonija, Otrantas, Roma, Milanas. Kelionė į Palestiną ir iš Palestinos aprašyta itin trumpai, tik išvardinant miestus, per kuriuos keliavo, vietas, kur buvo sustojęs ar keitė arklius, nurodyti atstumai. Palestinos aprašyme trumpai aprašyti kai kurie įvykiai, autoriaus nuomone susiję su tam tikromis vietomis. Trumpame Jeruzalės aprašyme yra vertingos informacijos apie miesto topografiją.

## Nuorodos
Insubrija

**Insubrija** () – istorinis geografinis regionas apie Milaną Šiaurės Italijoje, kuriame senovėje (IV–V a. pr. m. e.) gyveno insubrai. Polibijus rašė, kad insubrai Milaną įkūrė apie 600 m. pr. m. e.
Taip pat Insubrija kartais vadina Milano hercogystę (1395–1810 m.).

Insubrai paminėti itinerarijaus *Tabula Peutingeriana* vidurinėje dalyje. Kelis šimtmečius Insubrija vadino rajoną tarp Ados (*Adda*) upės rytuose ir Sesijos (*Sesia*) upės vakaruose, tarp San Gotardo () perėjos šiaurėje ir Po upės pietuose. Tuo metu tai apėmė Milano regioną ir susijusias žemes.
Lietuvos Judas

**Lietuvos Judas** – Lietuvių fronto pogrindinis neperiodinis leidinys, leistas Lietuvoje 1943–1944 metais.

## Istorija
Leidinys, kuriame viešai skelbiami asmenys, ypač uoliai tarnavę vokiečių okupacinei valdžiai ar kitaip tautai prasižengę, ir jų negeri darbai. Leidiniui surinkta informacija buvo Lietuvių fronto dalyvių ir talkininkų tikrinama.

Pirmuosius du laikraštuko numerius 1943 m. Šiauliuose išleido ir redagavo Aleksandras Sakas. Juos spausdino Šiauliuose Juozas Vanagas bei Kaune Juozas Gražys ir Povilas Malinauskas.

Trečiasis „Lietuvos Judo“ numeris išleistas Kaune. Vienų šaltinių teigimu jo leidėju buvo Aleksandras Bendinskas, kitų – Jonas Virbickas, Lietuvių fronto biuletenio redaktorius.

## Literatūra
* Mindaugas Bloznelis, Lietuvių frontas, Kaunas, 2008, I d.
Markizas ir piemenaitė

**Markizas ir piemenaitė** – 1978 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Melodrama. Filmo trukmė – 70 min.

## Kūrybinė grupė
* Režisierius statytojas – Algirdas Dausa;
* Scenarijaus autorius – Kazimieras Zalensas;
* Kompozitorius – Bronius Kutavičius;
* Dirigentas – Saulius Sondeckis;
* Operatorius statytojas – Aloyzas Jančoras;
* Montažo režisierius – Mingailė Murmulaitienė;
* Dailininkas statytojas – Linas Katinas;
* Kostiumų dailininkė – Gražina Remeikaitė.

## Vaidina
* Rasa Kirkilionytė – Saulė;
* Voldemaras Chlebinskas – Andre, prancūzų lakūnas;
* Vladas Bagdonas – malūnininkas Domas;
* Kazimiera Kymantaitė – Gaigalienė, jo motina;
* Vytautas Šerys – Augulis, Saulės tėvas;
* Regina Zdanavičiūtė – Augulienė;
* Gediminas Girdvainis – Pjeras;
* Rimantas Šavelis – Pardonas;
* Juozas Budraitis – Marselis;
* Vladas Jurkūnas – kunigas Narcizas;
* J. Kirkilaitė – Jurgita;
* Juozas Jaruševičius – kalvis Bronius;
* Kostas Smoriginas, Audronis Rūkas, Rimantas Teresas, Aurimas Babkauskas, Rolandas Butkevičius, R. Ramunienė, S. Petkus ir kt.

## Siužetas

Karo pabaigoje Lietuvos padangėje kariavusios esadrilės Normandija-Nemunas lėktuvas numušamas, o lakūnas parašiutu nusileidžia į lietuvių kaimą. Sužeistą lakūną slepia malūnininkas Domas, o slaugo – Saulė, Domo galima nuotaka. Tarp Andre ir Saulės įsižiebia meilė. Sustiprėjusio lakūno pasiimti atvyksta jo eskadrilės draugai. Praėjo penkeri metai, o mergina tebelaukia savo prancūzo, kuris, kalbama, žuvo prie Nemuno…
Diendaržis

**Diendaržis** arba **laidaras** – sodybos teritorijoje esantis aptvaras, skirtas gyvuliams suginti. XVI–XVII a. jame neretai būdavo vienas ar keli pastatai. XVII a. pab. šie pastatai pradėti jungti, todėl diendaržis tapo nedengta tvartų dalimi. Aukštaitijoje kai kur diendaržiai buvo ir dengiami. XIX–XX a. pr. keitėsi tvartų plano struktūra, todėl diendaržiai tapo besišliejantys prie tvarto iš vienos pusės. Kai kur Žemaitijoje išliko pusiau uždari diendaržiai tarp pastatų, o Aukštaitijoje – uždarų vidinių diendaržių.

## Šaltiniai
Lietuvos keleivis

**Lietuvos keleivis** – Lietuvos visuomeninis politinis laikraštis, 1924 m. sausio mėn. – 1939 m. kovo mėn. leistas Klaipėdoje, skirtas Klaipėdos krašto gyventojams.

## Veikla
Įkurtas vietoj 1919–1923 m. ėjusio laikraščio „Prūsų lietuvių balsas“. Pradėjo eiti 1924 m. sausio 1 d. Spausdintas gotišku šriftu, dalis teksto – lotynišku šriftu. Lietuvos vyriausybės finansuojamas, rėmė vyriausybės politiką Klaipėdos krašte. Laikraštį leido bendrovės 1925 m. „Sargas“, 1924 m. ir 1926 m. „Rytas“, 1926–1939 m. Lietuvių susivienijimas Klaipėdos krašte. Spausdino „Ryto“ bendrovės spaustuvė. 1924–1926 m. ėjo 3 kartus per savaitę, nuo 1927 m. dienraštis. Laikraštis turėjo priedų ūkininkams, moterims, jaunimui:  „Gaspadoriškas skyrius“, „Kaimynas“, „Kalba ir kraštas“, „Klaipėdos krašto ūkininkas“, „Laukininkų patarėjas“, „Lietuvos keleivio priedas“, „Mažosios Lietuvos jaunimas“, „Moterų priedas“, „Mūsų jaunimas“, „Santara“, „Šventoji diena“, „Ūkininko patarėjas“. Nuo 1926 m. liepos 3 d. prie „Lietuvos keleivio“ prijungtos „Klaipėdos žinios“.

Rašė apie Klaipėdos krašto problemas, nagrinėjo Lietuvos ekonomikos ir politikos klausimus, skelbė užsienio naujienas, pritarė tuometinės valdžios politikai, svarstė lietuvybės problemas. 

Bendradarbiai Jurgis Arnašius, Vladas Bakūnas, Juozas Kazys Beleckas, Gediminas Galva, Vincas Gvazdinskas ir kiti.

## Redaktoriai
* Jurgis Šaulys ir Mikelis Kiošis – 1924–1927 m.
* Mikas Gudaitis – 1927–1929 m.
* Vincas Gvazdinskas – 1930 m.
* Jurgis Tramišius – 1930–1932 m. ir 1934–1939 m.
* Jonas Endrikis Grigolaitis – 1932–1934 m.

## Šaltiniai
Agluonėnų apylinkė

**Agluonėnų apylinkė** (iki 1971 m. ***Aglonėnų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Priekulės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Priekulės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Priekulės apylinkės ir dalis Pėžaičių apylinkės, 1963 m. – visa Pėžaičių apylinkė ir dalis Grobštų apylinkės, o Agluonėnų apylinkės dalis perduota Priekulės apylinkei. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas.

|-
| 1954-05-25  || || || „Komjaunuolio“ ir „Jaunosios Gvardijos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 61,2 || 2586 () || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis, „Komjaunuolio“ kolūkis, Priekulės tarybinio ūkio Minijos skyrius  || 15 kaimų
|-
| 1970-01  || || 2441 || || 20 kaimų, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 125,98 || || „Baltijos“ kolūkis, „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, „Komjaunuolio“ kolūkis, „Pionieriaus“ kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis  || 21 kaimas, 4 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 23 kaimai, 4 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1183 || || 13 kaimų, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, Pėžaičių girininkija  || Agluonėnai, Kantvainai, Stragnai, Šilininkai, Vanagai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1204 || || 11 kaimų, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Dovilų apylinkė

**Dovilų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakarinėje dalyje, į rytus nuo Klaipėdos.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dovilų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Vaidaugų apylinkės ir dalis Dauparų apylinkės, o dalis Dovilų apylinkės prijungta prie Gargždų apylinkės ir Grobštų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Grobštų apylinkės ir dalis Sendvario apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Komunisto“ kolūkis ir Liebartų tarybinis ūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 44,47 || 3156 () || „Komunisto“ kolūkis, Lybartų tarybinis ūkis  || 1 miestelis, 12 kaimų
|-
| 1970-01  || || 3684 || || 1 miestelis, 31 kaimas 
|-
| 1972-10-01  || 127,78 || || „Žemaitijos“ kolūkis, Dumpių tarybinis ūkis, Lėbartų tarybinis ūkis, Klaipėdos mėsos kombinato pagalbinis ūkis  || 1 miestelis (Dovilai), 40 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 40 kaimų 
|-
| 1979-01-17  || || 3961 || || 1 miestelis, 31 kaimas, 3 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Lėbartų tarybinis ūkis, Klaipėdos mėsos kombinato pagalbinis ūkis, Šernų girininkija  || Baičiai, Dovilai, Ketvergiai, Rimkai, Šiūpariai, Šnaukštai, Žardė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3757 || || 1 miestelis, 31 kaimas, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Endriejavo apylinkė

**Endriejavo apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Endriejavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šlepštikų apylinkės ir Kintrimų apylinkė, 1963 m. – Pažvelsio apylinkė, 1977 m. – dalis Antkopčio apylinkės, 1986 m. – Judrėnų apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Bolševiko“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 100 || 2087 () || „Bolševiko“ kolūkis  || 1 miestelis, 15 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1824 || || 1 miestelis, 21 kaimas 
|-
| 1972-10-01  || 76,53 || || „Bolševiko“ kolūkis, Lelėnų kolūkis, „Pažangos kelio“ kolūkis  || 1 miestelis (Endriejavas), 21 kaimas
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 21 kaimas 
|-
| 1979-01-17  || || 2274 || || 1 miestelis, 29 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || Ablingos kolūkis, „Bolševiko“ kolūkis  || Ablinga, Antkoptis, Endriejavas, Lelėnai, Ližiai, Norgėlai, Rudgalviai, Žadeikiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2873 || || 2 miesteliai, 40 kaimų, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Gargždų apylinkė

**Gargždų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gargždų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Kvietinių apylinkės, dalis Dauparų apylinkės ir dalis Dovilų apylinkės, 1963 m. – Vaitelių apylinkė. 1968 m. gruodžio 25 d. perkeltas apylinkės centras.

|-
| 1954-05-25  || || || Mičiurino vardo, „Kelias į komunizmą“ kolūkiai, fabriko „Gulbė“, Žuvies konservų fabriko ir Mėsos kombinato pagalbiniai ūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 34,31 || 2893 () || Mičiurino vardo kolūkis, „Kelio į komunizmą“ kolūkis  || 15 kaimų
|-
| 1970-01  || || 3042 || || 22 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 88,57 || || „Kelio į komunizmą“ kolūkis, Žemaitės kolūkis, Gargždų tarybinis ūkis  || 22 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 22 kaimai 
|-
| 1979-01-17  || || 2797 || || 22 kaimai 
|-
| 1985 m. || || || Žemaitės kolūkis, Gargždų tarybinis ūkis  || Dauparai, Gribžiniai, Kvietiniai, Laugaliai, Saulažoliai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2546 || || 22 kaimai 
|}

## Šaltiniai
Judrėnų apylinkė

**Judrėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietryčius nuo Klaipėdos.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kvėdarnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilalės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šlepštikų apylinkės, 1963 m. – Mataičių apylinkė ir Šalpėnų apylinkė. 1986 m. spalio 20 d. Judrėnų apylinkė prijungta prie Endriejavo apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || P. Cvirkos vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 31,39 || 2266 () || P. Cvirkos vardo kolūkis  || 1 miestelis, 8 kaimai
|-
| 1970-01  || || 2257 || || 1 miestelis, 28 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 116,92 || || Balsėnų kolūkis, „Šalpės“ kolūkis, Judrėnų tarybinis ūkis  || 1 miestelis (Judrėnai), 28 kaimai
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 26 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1090 || || 1 miestelis, 14 kaimų 
|-
| 1985 m. || || || Judrėnų tarybinis ūkis, Judrėnų girininkija  || Judrėnai, Landžiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Kretingalės apylinkė

**Kretingalės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1945 m. užėjus sovietams. 1949 m. buvo Kretingalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungtos Girkalnių apylinkė, Bruzdeilinų apylinkė ir dalis Kalotės apylinkės, 1963 m. – dalis Plikių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo, Budiono vardo kolūkiai, Kretingalės tarybinis ūkis ir Kurortų ir poilsio namų pagalbinis ūkis „Nimerzatė“  || 
|-
| 1959 m.  || 99,84 || 4023 () || Černiachovskio vardo kolūkis, „Kalotės“ kolūkis, Kretingalės tarybinis ūkis  || 1 miestelis, 31 kaimas, 1 vienkiemis, 1 glžk. stotis
|-
| 1970-01  || || 4143 || || 2 miesteliai, 44 kaimai, 2 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 140,14 || || Černiachovskio kolūkis, Kalotės kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, Vytaučių kolūkis, Kretingalės tarybinis ūkis  || 2 miesteliai (Kretingalė, Plikiai), 45 kaimai, 2 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 2 miesteliai, 45 kaimai, 2 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 3537 || || 2 miesteliai, 42 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1985 m. || || || Ivano Černiachovskio kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, Kretingalės tarybinis ūkis  || Girkaliai, Kalotė, Karklė, Kretingalė, Plikiai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3414 || || 2 miesteliai, 40 kaimų, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos kinematografininkų sąjunga

**Lietuvos kinematografininkų sąjunga** – profesinė kūrybinė organizacija, vienijanti Lietuvos kino meno kūrėjus profesionalus.

## Istorija
1931–1935 m. veikė Kaune įsteigta Lietuvos kinematografijos mėgėjų sąjunga (pirmininkas Stepas Uzdonas).

1958–1965 m. atsinaujino Vilniuje, kaip LTSR kinematografijos darbuotojų sąjunga, 1965–1990 m. LTSR kinematografininkų sąjunga (iki 1990 TSRS kinematografininkų sąjungos padalinys).

1990 m. gegužės 29 d. Visuotinis sąjungos narių susirinkimas paskelbė, kad įkuriama visuomeninė organizacija – savarankiška ir nepriklausoma Lietuvos kinematografininkų sąjunga, vienijanti visų sričių kino darbuotojus profesionalus. 1992 m. liepos 2 d. įregistruota kaip profesinė – kūrybinė sąjunga. 2005 m. gegužę Sąjungai suteiktas Meno kūrėjų organizacijos asociacijos juridinis statusas, o 222 Sąjungos nariams suteiktas Meno kūrėjo statusas.

## Veikla
Skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, gina jų teises, organizuoja kūrybinius ir edukacinius renginius, dalyvauja juose. Veikia 10 gildijų – Režisierių, Dokumentininkų, Kino operatorių, Animatorių, Aktorių, Dailininkų, Garso, Kino kritikų ir kt.). Aukščiausia valdymo institucija nuo 1990 m. – kasmet šaukiamas visuotinis narių susirinkimas, tarp susirinkimų – Patikėtinių taryba ir pirmininkas, susirinkimo renkami kas 4 metai.

Nuo 1999 m. kasmet skiria apdovanojimus geriausių filmų kūrėjams.

Turi kino salę, nuo 2004 m. veikia kino klubas. Jame rengiamos filmų premjeros ir aptarimai, susitikimai su kūrybine grupe, lietuvių kino informaciniai vakarai.

### Narystė organizacijose
Nuo 1991 m. Kinematografininkų sąjungų konfederacijos, nuo 1996 m. Europos menininkų tarybos (ECA) ir Europos audiovizualinių menų kūrėjų federacijos (FERA) narė. 

## Vadovai
1958–1963 m. sąjungai vadovavo organizacinis biuras (pirmininkas Juozas Baltušis), 1963–1990 m. – valdyba.
### Pirmieji sekretoriai
* 1963–1968 m., 1974–1981 m. Jonas Gricius
* 1968–1974 m. Raimondas Vabalas

### Pirmininkai
* 1981–1988 m. Jonas Gricius
* 1988–1991 m. Skirmantas Valiulis
* 1991–2017 m. Gytis Lukšas
* 2017–2025 m. Arūnas Matelis<

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Facebook“ puslapis
Lietuvos kino mėgėjų sąjunga

**Lietuvos kino mėgėjų sąjunga** – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti kino meno kūrėjus mėgėjus.

Yra Vasario 16-osios g. 13 / Šermukšnių g. 1, Vilniuje. Ten pat, kur ir profesionalų Lietuvos kinematografininkų sąjunga.

## Veikla
Pirmoji Lietuvos kino organizacija, Lietuvos kinematografininkų mėgėjų sąjunga, įkurta 1931 m. gegužės 2 d. ir veikusi iki 1935 m. Kaune. Jos steigėjas ir pirmasis pirmininkas – kino operatorius Stepas Uzdonas. 1966 m. įsteigta LTSR kino mėgėjų draugija, nuo 1989 m. Lietuvos neprofesionalaus kino draugija, nuo 1995 m. Lietuvos kino mėgėjų sąjunga. Nuo 1992 m. Tarptautinės kino mėgėjų organizacijos (UN1CA) narė, kasmet dalyvauja jos rengiamame tarptautiniame kino festivalyje. 2007 m. vienijo – 1500 kino mėgėjų.

## Veikla
Lietuvos kino mėgėjų sąjunga skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, rengia kūrybines stovyklas, seminarus. Aukščiausia valdymo institucija – visuotinis narių susirinkimas, šaukiamas kas 4 metai, tarp susirinkimų – valdyba ir pirmininkas. Lietuvos kino mėgėjų sąjunga nuo 1957 m. kasmet rengia respublikinį ir nuo 1967 m. Baltijos šalių mėgėjiškų filmų festivalius, teminius festivalius Lietuvos miestuose: jaunimo filmų „Debiutas“, šeimyninių filmų Šiauliuose, humoristinių filmų Marijampolėje.

## Pirmininkai
* 1966–1982 m. Vytautas Baniulis
* 1983–1988 m. A. Kalina
* 1989–1993 m. V. Kažukauskas
* Nuo 1994 m. Vidmantas Gaigalas

## Šaltiniai
Priekulės apylinkė

**Priekulės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Priekulės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Priekulės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Agluonėnų apylinkės ir Venckų apylinkės. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Dituvos apylinkės, Venckų apylinkės ir dalies Agluonėnų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 3872 () || || 
|-
| 1970-01  || || 4509 || || 36 kaimai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 212,27 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis, Drevernos valstybinis žuvininkystės ūkis, Priekulės paukštininkystės tarybinis ūkis  || 27 kaimai, 5 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 27 kaimai, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4163 || || 39 kaimai, 8 kaimų dalys 
|-
| 1985 m. || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis, Drevernos žuvininkystės ūkis, Priekulės paukštininkystės tarybinis ūkis  || Dituva, Dreverna, Ketvergiai, Lankupiai, Stragnai, Svencelė, Šilininkai, Venckai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3651 || || 42 kaimai, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Lietuvos knygnešio draugija

**Lietuvos knygnešio draugija** – Lietuvos visuomeninė organizacija, sauganti knygnešių atminimą ir skleidžianti knygnešystės idealus.

## Istorija
Lietuvos knygnešio draugijos ištakos siejamos su 1983 m. ekspedicija, skirta laikraščio „Aušra“ šimtmečiui (vadovas Gediminas Ilgūnas). Suradę knygnešių kapų, ekspedicijos dalyviai be oficialaus leidimo įrengė paminklines lentas P. Pučiliauskui Slavikuose, K. Gumbelevičiui ir P. Šembeliui Pasvalyje, K. Burokui Kupiškyje, daraktorėms E. ir M. Palubenskaitėms Vilkijoje, M. Davainiui-Silvestraičiui Vilniaus Rasų kapinėse.

Lietuvos knygnešio draugija įkurta 1988 m. Vilniuje. Vienija knygnešių palikuonis ir visus norinčiuosius prisidėti prie draugijos veiklos. Veikia prie Lietuvos kultūros fondo. Draugijos skyrius turi Kaunas, Šiauliai, Marijampolė, Vilkaviškis, Vištytis, Kietaviškės, Plungė.

## Veikla
Lietuvos knygnešio draugija renka knygnešystės dokumentus, prisiminimus ir išlikusius knygnešių daiktus. Rengia „Knygnešio dienos“ minėjimą, konkursus, parodas, vaidinimus, seminarus apie knygnešius, tvarko jų kapus, stato paminklus arba inicijuoja jų statymą, sodina ąžuolų giraites ir kita. Leidžia nuo 1989 m. leidinį „Knygnešių krivūlė“, knygas apie knygnešius. Už knygnešystės idėjų puoselėjimą teikia knygnešių M. Survilos, A. Griganavičiaus, M. Račkaus, aušrininko S. Gimžausko, daraktorės K. Šilauskaitės vardinius apdovanojimus.

1989 m. surinko lėšų P. Rimšos skulptūrai „Lietuvos mokykla 1864–1904 m.“ atkurti, ji 1994 m. pastatyta Kaune. Lietuvos knygnešio draugijos iniciatyva 1990 m. sukurtas dokumentinis filmas apie Onuškio knygnešį M. Stankevičių (rež. J. Skomskis). 1991–1994 m. Vilniaus mokytojų namuose veikė draugijos įkurta „Knygnešio skaityklėlė“. Nuo 1988 m. pirmininkė Irena Kubilienė.

## Bibliografija
* Mokiausi daraktorinėje. Parengė J. Laurinavičius ir I. Kubilienė, 1990 m.
* Ištikimi gimtajai kalbai. Parengė J. Laurinavičius, 1990 m.
* Knygnešys Vincas Bielskus ir „Sietynas“. Parengė S. Stankevičiūtė, 1991 m.
* Knygnešių dalia. Parengė I. Kubilienė, 1991 m.
* Nusilenkimas knygnešiams ir daraktoriams. Parengė J. Laurinavičius, 1991 m.
* Eržvilko knygnešiai ir daraktoriai. Parengė O. Narkevičienė, 1991 m.
* P. Ruseckas. Knygnešys, 2 t., 1992 m.
* B. Kaluškevičius, O. Žemaitytė-Narkevičienė. Šimtas knygnešių: Knygnešių sienelės vardai, 1998 m.
* Knygnešių giraitė Lietuvos Tautinio Atgimimo ąžuolyne. Informacinis leidinys. Parengė B. Kaluškevičius, V. Dambrauskaitė, A. Klimas, 2000 m.
* J. Tumo-Vaižganto ir knygnešystės muziejus Ustronėje. Informacinis leidinys. Parengė V. Augutienė, R. Kaupienė ir I. Kubilienė, 2001 m.
* B. Kaluškevičius, K. Misius. Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai 1964–1904 m., 2004 m.
* Didysis knygnešys Jurgis Bielinis, 2006 m.
* Švyti uždrausta raidė, poezijos rinktinė, sudarė N. Petraitytė, A. Sušinskas, 2004 m.
* Paminklai Lietuvos knygnešiams ir daraktoriams, CD, 2008 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos knygnešio draugija
Paupiai

**Paupiai** – Klaipėdos miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, kairiajame Danės krante.

## Etimologija

Apie 1700 m. dvarvietė vadinosi *Rummelshof*, vėliau *Bachmann*. 1923 m. prijungus Klaipėdos kraštą prie Lietuvos, vietovė pavadinta Paupiais, kadangi įsikūrusi prie Danės upės.

## Istorija

Paupiuose buvo Bachmano dvaras, žinomas nuo 1578 m. Vietovė prijungta prie Klaipėdos miesto XX a. viduryje.

LTSR laikais veikė Klaipėdos tarybinis ūkis-technikumas (1946–1965 m. žemės ūkio technikumas), ryšių skyrius, biblioteka, ambulatorija.

XX a. 2-ojoje pusėje kaimas buvo Klaipėdos rajono Sendvario apylinkėje. 1996 m. kovo 12 d. Paupiai prijungti prie Klaipėdos miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai