open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Libano kultūra

**Libano kultūra** – Libano, valstybės Artimuosiuose Rytuose, rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje kultūra.

## Leidyba
Per metus Libane išleidžiama apie 300 pavadinimų knygų. Didžiausia ir seniausia leidykla – „Dar al Mačrek SARL“ įkurta 1848 m., leidžia religinės, mokslo, meno, istorinės, grožinės literatūros knygas. Kitos svarbesnės leidyklos: „Dar al Kitab al Lubnani“, „World Book Publishing“ (abi įkurtos 1929 m.), „Dar al Kašaf“ įkurta 1930 m.), „Librairie du Liban Publishers“ įkurta 1944 m.); visos Beirute. 

## Žiniasklaida
Nuo 1877 m. eina seniausias periodinis leidinys – dienraštis „Lisan ul Hal“ (2005 m. tiražas 33 000 egzempliorių). 2006 m. ėjo apie 100 periodinių leidinių, tarp jų 35 dienraščiai, 25 savaitraščiai. 
;Svarbiausi dienraščiai:
* „Al Bairak“, nuo [1913, 10 000 egz.
* „Aztag“, nuo [1927 m., armėnų kalba, 6500 egz.
* „An Nahar“, nuo 1933 m., 50 000 egz.
* „Al Almal“, nuo 1939 m., 35 000 egz.
* „L'Orient–Le Jour“, nuo 1942 m., prancūzų kalba, 23 000 egz.
* „Ad Dunja“, nuo 1943 m., politikos, 25 000 egz.
* „Al Hajat“, nuo 1946 m., 197 000 egz.
* „Sada Lubnan“, nuo 1951 m., 25 000 egz.
* „Daily Star“, nuo 1952 m., anglų kalba, 10 500 egz.
* „Al Anvar“, nuo 1959 m., 15 000 egz.; turi sekmadienio priedą „Al Anvar Supplement“, 90 000 egz.
* „As Safir“, nuo 1974 m., 50 000 egz.

;Savaitraščiai:
* „Al Džumhur“, nuo 1936 m., universalus, 45 000 egz.
* „Al Usbu al Arabi“, nuo 1959 m., universalus, 88 000 egz.
* „Al Hurrija“, nuo 1960 m., Palestinos išlaisvinimo demokratinio fronto, 30 000 egz.
* „Al Alam al Lubnani“, nuo 1964 m., politikos, ekonomikos, visuomenės, arabų, anglų, ispanų, prancūzų kalbomis, 45 000 egz.

;Žurnalai:
* „Revue du Liban“, nuo 1928 m., 22 000 egz.
* „Le Commerce du Levant“, nuo 1929 m., prekybos ir finansų, prancūzų kalba, 15 000 egz.
* „Tabibok“, nuo 1956 m., medicinos, mokslo, visuomenės, 90 000]] m. egz. 

## Elektroninė žiniasklaida
Radijas veikia nuo 1937 m., televizijos – nuo 1959 m. Nacionalinis radijas „Radio Liban“ įkurtas 1937 m., laidas transliuoja arabų kalba, užsieniui – portugalų, armėnų, arabų, ispanų, prancūzų, anglų kalbomis. 

Nacionalinės televizijos „Lebanese Broadcasting Corporation“ (LBC), „Sat Ltd“ įkurtos 1985 m., laidas transliuoja arabų, prancūzų, anglų kalbomis. Yra privačių televizijos bendrovių. 

Beirute veikia naujienų agentūra „National News Agency“ (NNA). 

## Kiti straipsniai
* Libano architektūra
* Libano dailė
* Libano literatūra
* Libano švietimas

## Šaltiniai
Libano dailė

**Libano dailė** – Libano, valstybės Artimuosiuose Rytuose, rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje dailė.

## Istorija
Libano dabartinėje teritorijoje rasta akmens amžiaus (4–3 tūkstantmetis pr. m. e.) keramikos su schematiškais žvėrių atvaizdais, finikiečių laikotarpio sarkofagų, papuošalų, skulptūrėlių ir kitų dailės dirbinių, kurių dekorui būdingos banguotos linijos, rozetės, apskritimai, Romos ir Bizantijos valdymo laikų mozaikų.

Pirmieji žinomi Libano dailininkai I. Hasruni (XVI a.) ir A. Zahiras (1684–1748 m.), jie sekė islamiškais vaizdavimo kanonais. XVIII a. – XIX a. sandūroje dailėje pagausėjo vakarietiškos tradicijos apraiškų. Tapytojai krikščionys M. Dibas (m. 1826 m.), K. Dibas (m. 1873 m.) ir kiti kūrė religinėmis temomis, tapė dvasininkų portretus.

## Tapyba
XIX a. tapytojai, tarnavę Osmanų imperijos kariuomenėje, patyrė turkų dailės įtaką, ji ryški Libano marinistinės tapybos mokyklos atstovų (A. Džamalo, I. Sarabije, N. Bekhazi, N. Fajado, H. Tanniro, M. S. Miri ir kt.) kūryboje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje Vakarų Europoje studijavę tapytojai D. Kormas (1852–1930 m.) ir H. Sruras (1860–1938 m.) pagarsėjo religiniais paveikslais ir portretais. K. Salebi (1870–1928 m.) išsiskyrė raiškiais portretais, aktais.

XX a. pirmoje pusėje siekta sukurti nacionalinį stilių, atsigręžta į liaudies kūrybą, vietinį peizažą, architektūrą, žmones. Nacionalinės temos jungtos su vakarietiško modernizmo raiškos priemonėmis.

Moderniosios Libano tapybos pradininkais laikomi S. Žmajelis (1898–1958 m.), O. Onsi (1901–1969 m.), M. Farukas (1901–1957 m.), S. Duaihi (1915–1994 m.), kurie tapė kaimo, miesto, gamtos peizažus, vietinių žmonių portretus. 1937 m. Beirute įkurta Libano meno akademija ir 1954 m. Amerikos Beiruto universitete įsteigtas Dailės fakultetas paskatino šiuolaikinės dailės plėtrą. Vieni tapytojai (E. Adnanas, g. 1925 m., S. Aklis, g. 1926 m., R. Šarafas, 1932–2003 m.) ieškojo įkvėpimo folklore, Libano istorijoje, arabų kaligrafijoje, kiti (C. Abudas, 1926–2004 m., P. Giragosianas, 1926–1994 m., L. Ačkar, g. 1928 m., A. Elbakča, g. 1932 m., Dž. Serafim, g. 1934 m.) plėtojo kosmopolitišką stilių, sekė siurrealizmu, abstrakcionizmu ir kitomis avangardistinėmis srovėmis.

## Skulptūra
Moderniosios skulptūros pradininku Libane laikomas J. Hojekas (1883–1962 m.), jis studijavo Paryžiuje, patyrė O. Rodeno įtaką; sukūrė poetiškų realistinių biustų, reljefų. Kiti žymesni skulptoriai: J. Ghasubas (1898–1967 m.), kūręs griežta, akademistine maniera, broliai Mišelis (1921–1981 m.), Alfredas (1924–2006 m.) ir Žozefas (1929–1980 m.) Basbusai, sukūrę realistinių, stilizuotų ir abstrakčių skulptūrų.

Šiuolaikiniai Libano dailininkai toliau remiasi modernizmo patirtimi arba plėtoja postmodernistinio meno formas (M. Hatum, g. 1952 m., V. Raado, g. 1967 m., T. Čakaro, g. 1968 m., A. Zaatario, g. 1966 m., kūryba). 

## Šaltiniai
Komiai

**Komiai** (*Коми*), **komiai zyriai** (*Коми-Зыряна*) – šiaurės rytų Europos tauta. Gyvena daugiausia Rusijoje: Komių Respublikoje (256 464), Jamalo Nencų autonominėje apygardoje (6177), Nencų autonominėje apygardoje (4510), Chantų Mansijoje (3081), Murmansko srityje (2177) ir kt., be to, 1545 komių gyvena Ukrainoje. Iš viso populiaciją sudaro ~350 tūkst. žmonių. Permės krašte gyvena komiams zyriams labai gimininga tauta – komiai permiečiai (~125 tūkst. žmonių). Kalba finougrų šeimai priklausančia komių kalba.

## Kultūra

Tradiciškai užsiima gyvulininkyste: augina galvijus, avis, ožkas, arklius, kiaules, nuo XII a. – ariamąja žemdirbyste (miežiai, rugiai, avižos, kviečiai). Taip pat verčiasi daržininkyste, medžiokle, žvejyba, maisto rinkimu (grybavimas, uogavimas), amatais (kailiadirbystė, audimas, padargų, namų apyvokos reikmenų gamyba, medžio drožyba).

Komiai išlaikė gausų folklorą, senovės tikėjimų, apeigų, kalendorinių papročių. Tikinčiųjų dauguma – stačiatikiai, yra sentikių, tikėjime gausu senojo šamanistinio tikėjimo elementų.

Tradicinis komių būstas – keturkampis dviaukštis (pietuose – vienaukštis), drožiniais puoštas pušinių rąstų gyvenamasis namas, su vasarine ir žiemine dalimis, atskirtomis priemene. Namo stogas vienšlaitis, dengtas lentelėmis. Moterų tradiciniai drabužiai – palaidinės, skaros, įvairūs sarafanai, žiemą – kailiniai. Vyrai dėvi drobinius marškinius, kelnes, kaftanus, žiemą – kailinius, veltinio arba avikailių kepures.

Komių virtuvę sudaro įvairios sriubos, košės, virtiniai, patiekalai iš žuvies, duona, kepiniai (per šventes – pyragas su žuvimi), geriama arbata.

## Istorija

Komių zyrių tauta pradėjo formuotis X-XIV a., kuomet vietinės Vyčegdos baseino medžiotojų ir žvejų gentys maišėsi su iš Karnos aukštupio regiono atsikėlusiais komių permiečių protėviais. Komių zyrių etnogenezę veikė finougrai (vepsai, marių, Obės ugrų protėviai) bei rytų slavai. Prie Karnos likusios gentys XV a. buvo sudariusios Didžiosios Permės kunigaikštystę. XV a. pabaigoje komių žemės prijungtos prie Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės. XVI – XIX a. komiai plėtėsi į šiaurę ir į rytus (iki Uralo), iš dalies išstūmė nencus, mansius. XVIII a. komiai suskilo į zyrius ir permiečius.

## Šaltiniai
Fabijonas Kalau

**Fabijonas Kalau** (1691 m. liepos 19 d. Žvyrgaliuose, Stalupėnų apskritis – 1747 m. rugpjūčio 11 d. Šilutėje) – evangelikų kunigas ir religinių raštų rengėjas.

## Biografija

Nuo 1709 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, 1718 m. paskirtas kunigu į Juodlaukius (dab. Volodarovka), 1722 m. – į Verdainę, apie 1736 m. – į Šilutę.

Vienas iš H. Lysijaus 1719 m. katekizmo vertimo tikrintojų ir 1735 m. Biblijos vertėjų.

## Nuorodos
Libano falanga

**Libano falanga** () – Libano konservatyvios ir nacionalistinės orientacijos politinė partija. Tikslas – ginti krikščionių, pirmiausia maronitų, interesus ir stiprinti jų įtaką. 

## Istorija
Įkurta 1936 m. Pjero Žmajelio ir kitų iniciatyva pagal Europos fašistinių partijų modelį, perėmė jų organizacinę struktūrą. Kovojo dėl šalies nepriklausomybės. Libano falangos nariai laiko save finikiečiais (viena seniausių Libano tautų). Nepritaria palestiniečių buvimui Libane, nes tai kelia grėsmę krašto nacionalinei ir religinei sudėčiai, t. p. arabų kraštų sąjungai. Per Libano pilietinį karą (1975–1990 m.) tapo svarbiausia krikščionių karine jėga; vadovavo krikščioniškų partijų susivienijimui „Libano frontas“. 

1982 m. birželio mėn. Izraeliui okupavus Pietų Libaną Bachiras Žmajelis (P. Žmajelio sūnus), jo remiamas, 1982 m. rugpjūčio mėn. buvo išrinktas Libano prezidentu. 1982 m. rugsėjo 14 d. jį nužudžius, prezidentu tapo jo brolis Aminas Žmajelis. 1982 m. naktį iš rugsėjo 16 į 17 d. Libano falangos daliniai, ieškodami teroristų, įsiveržė į Sabros ir Šatilos pabėgėlių stovyklas ir išžudė nuo 700 iki 3500 žmonių, daugiausia palestiniečių. 

Devinto dešimtmečio antroje pusėje dėl vidaus nesutarimų ir Sirijos veiksmų Libano falanga pradėjo silpnėti; suskilo į keletą frakcijų. 2006 m. lapkričio mėn., manoma, Sirijos agentų, nužudytas vienas įtakingiausių Libano falangos veikėjų Pjeras Aminas Žmajelis, Libano pramonės ministras, A. Žmajelio sūnus. 

Pirmininkas K. Pakraduni (nuo 2001 m.). Apie 100 000 narių (2001 m.).

## Šaltiniai
Konektikutas (upė)

**Konektikutas** () – upė šiaurės rytų JAV. Prasideda Naujojo Hampšyro valstijos šiaurėje, Apalačų kalnuose, Konektikuto ežeryne. Teka pietų, pietryčių kryptimi, giliu slėniu (grabenu), besidriekiančiu tarp Baltųjų ir Žaliųjų kalnų. Šiame ruože upė skiria Naujojo Hampšyro ir Vermonto valstijas. Žemupyje teka plačiu slėniu per Masačūsetsą ir Konektikutą. Įteka į Atlanto vandenyno Long Ailendo sąsiaurį priešais Long Ailendo salą.

Didžiausi intakai:
* dešinieji – Pasumpsikas, Vait Riveris, Dyrfildas, Farmingtonas,
* kairieji – Amonūsukas, Čikopis.

Upės vaga kalnuose slenkstėta. Įrengta keletas hidroelektrinių su tvenkiniais. Upė laivuojama nuo Holjoko (120 km nuo žiočių), jūrų laivai pasiekia Hartfordą. Svarbiausi miestai prie Konektikuto – Springfildas ir Hartfordas.

## Šaltiniai
Lečė

**Lečė** () – miestas pietryčių Italijoje, prie Adrijos jūros; provincijos centras. Išvystyta maisto, keramikos, kalkakmenio pramonė. Dailieji amatai (devocionalijų, žaislų gamyba). Universitetas (įkurtas 1965 m.). 

Daug baroko architektūros paminklų. Lečėje išlikę romėnų amfiteatro griuvėsiai (II a. pr. m. e.). Normanų pilis (apie XII a.) ir ją juosianti gynybinė siena (1539–1549 m.). Barokinių pastatų ansamblis: katedra (1650–1670 m.), Šv. Kryžiaus (1549–1646 m.), Šv. Rožinio (1691 m.) bažnyčios (visų bažnyčių sudėtingos puošybos fasadus suprojektavo architektas G. Cimbalas, arba Cingarelas, 1617 ar 1620–1710 m.), Vyskupų rūmai (1632 m.), Prefektūros pastatas (1659–1695 m., dabar provincijos muziejus). Yra XIV–XIX a. bažnyčios, gyvenamieji namai.

## Istorija
Romos imperijos laikais Lečė buvo klestintis miestas. VI–XI a. dėl Lečės varžėsi bizantiečiai, lombardai, arabai. XI a. viduryje užimtas normanų ir paverstas grafystės sostine. 1463 m. atiteko Neapolio karalystei.

## Sportas
* US Lecce (futbolas)
* Stadio Via del Mare, stadiono talpa 33 800 žiūrovų.


Amphitheatre (Lecce) 02.jpg|Amfiteatras
Lecce - Night - 03.jpg|Lečės katedra
Lecce - Santa Croce - 16.jpg|Šv. Kryžiaus bažnyčia
Via Umberto I (Lecce).jpg|Senamiesčio gatvė


## Šaltiniai
Novi Ligūrė

**Novi Ligūrė** – miestas šiaurės vakarų Italijoje. Geležinkelio stotis. Išvystyta maisto, geležies, plieno, tekstilės pramonė.

## Sportas
* USD Novese (futbolas)
Verčelis

**Verčelis** () – Italijos miestas Pjemonte, Verčelio provincijos sostinė. Tai vienas seniausių miestų Italijoje, daugelis istorikų mano, kad jis įkurtas 600 m. pr. m. e.

Miestas yra prie Sesijos upės, Po lygumoje tarp Milano ir Turino. Verčelis yra ryžių auginimo centras, apsuptas drėkinamų laukų, kurie užliejami vasarą. Žiemos šaltos, vasaros karštos, daugiausiai lyja pavasarį ir rudenį.

Verčelio universitetas (1228 m.) buvo pirmasis pasaulyje, įsteigtas viešomis lėšomis. Dar mieste yra Turino politechnikumo satelitinis padalinys.

Verčelyje išlikę romėnų amfiteatras, hipodromas, sarkofagai.

## Sportas
* US Pro Vercelli Calcio (futbolas)

## Miestai partneriai

*  Kaljaris, Italija
*  Arlis, Prancūzija
*  Tortosa, Ispanija
Tore Anunciata

**Tore Anunciata** – miestas pietų Italijoje, prie Neapolio įlankos, Vezuvijaus papėdėje. Išvystyta laivybos, farmacijos pramonė.

## Sportas
* FC Savoia 1908 (futbolas)
Vado Ligurė

**Vado Ligurė** – miestas šiaurės vakarų Italijoje, prie Ligūrijos jūros. Uostas, geležinkelio stotis. Pramonės centras.

## Sportas
* FC Vado (futbolas)
Udinė

**Udinė** () – miestas šiaurės rytų Italijoje, Alpių priekalnėse, 40 km nuo sienos su Slovėnija; provincijos centras. Istorinė Friulio regiono sostinė. Geležies pramonė. Švč. Marijos katedra (pastatyta 1335 m.), Udinės pilis (pastatyta 1517 m.). 2019 m. mieste gyveno 100170 gyventojų.

## Istorija
Pirmą kartą ši vietovė paminėta lotyniškuose šaltiniuose kaip *Udene* 983 m., o apie 1000 m. vadinta *Utinum*. Šio pavadinimo kilmė nėra aiški. Manoma, kad šis žodis gali būti siejamas su Indoeuropiečių prokalbės šaknimi *udder*, tam tikrais atvejais reiškiančia kalvą.

Udinė yra istorinė Friulio regiono sostinė. Šiose vietose gyventojai apsigyveno Neolito laikotarpyje. Gyvenvietę įkūrė Ilyrai.

Pasak vengriškos legendos, šiose vietose hunų valdovas Atila, ruošdamasis užkariauti Akvilėjos miestą, pastatė kalvą. Ši vieta buvo visiškai plokščia, tad jis liepęs savo kariams šalmais sunešti smėlį ir tokiu būdu ant kalvos įkūrė miestą.

1420 m. miestas atiteko Venecijos respublikai. 1511 m. mieste įsiplieskė pilietinis karas, vėliau sekė žemės drebėjimas ir maras. Venecijos respublika Udinę valdė iki 1797 m., tuo metu Udinė buvo antras didžiausias respublikos miestas. 1866 m. Italijos suvienijimo metu miestas prisijungė prie Italijos.

I pasaulinio karo metu Udinėje buvo įsikūręs Italijos karinių pajėgų vadovas, tad miestas buvo vadinamas *Capitale della Guerra* (karo sostinė). Po mūšių 1917 m. miestas atiteko Vokietijai, o po metų – Austrijai. Po karo Udinė buvo paskelbta trumpai gyvavusios istorinės Friulio provincijos sostine.

II pasaulinio karo metu Udinę iki 1945 m. kontroliavo Vokietijos pajėgos.

## Ekonomika
Udine yra svarbus prekybos centras, turintis keletą prekybos centrų užmiesčio teritorijoje. Čia taip pat veikia geležies ir mechanikos pramonės įmonės (svarbiausios iš jų – *Danieli*, *ABS*, *ICOP*, *De Eccher*).

## Sportas
### Futbolas
Udinės Friuli stadione 1990 m. vyko XIV pasaulio futbolo čempionatas.

Mieste žaidžia Udinese Calcio klubas.

## Šaltiniai
Empolis

**Empolis** – miestas šiaurės Italijoje, 20 km į pietvakarius nuo Florencijos, prie Arno upės. Išvystyta baldų, maisto, tekstilės, stiklo pramonė.

## Sportas
* Empoli FC (futbolas)
Libanijas

**Libanijas** (, , apie 314 m. Antiochija – 393 m. Antiochija) – graikų retorius, sofistas.

## Biografija
Mokėsi Atėnuose pas Zenovijų, Diofantą. savo mokyklą įkūrė Konstantinopolyje, bet dėl intrigų 344 m. turėjo persikelti į Nikomediją. Dėstė Nikėjoje, nuo 354 m. Antiochijoje.

Išliko apie 60 kalbų įvairiomis temomis – autobiografiniai dalykai, filosofiniai samprotavimai, politikos klausimai, Antiochijos ir kitų vietovių šlovinimas, kai kurios susijusios su imperatoriais Julijonu Apostata, Teodosijumi I Didžiuoju, Konstantinu I.

Veikale „Pratybos“ pateiktos mokomosios kalbos mitologijos ir antikos istorijos temomis, veikale „Pratimai – mitai, chrijos“ (užduotą temą nagrinėjančios kalbos), gnomos, tezės, palyginimai, medžiaga peikimo ir šlovinimo kalboms. Išliko jam priskiriamas laiškų rašymo vadovas ir apie 1500 laiškų, iš jų daug klaidingai priskiriama Libanijui.

Sekė Elijaus Aristido kalba ir stiliumi, mokėsi iš Demosteno, Isokrato, Platono ir Tukidido. 

## Šaltiniai
Libano kalnai

**Libano kalnai** () – kalnagūbris Libane, ištįsęs lygiagrečiai su Viduržemio jūros krantu.

## Geografija
Kalnagūbrio ilgis – 170 km, plotis iki 45 km, didžiausias aukštis 3088 m (Kurnat as Sauda). Rytuose Bekos slėnis Libano kalnus skiria nuo Antilibano kalnų. Kalnyno šlaituose dar išliko Libano kedrų, iš kurių medienos finikiečiai statė savo laivus, giratės.

Nuo kalnų pavadinimo (*laban*), kuris aramėjų kalba reiškia balkšvą spalvą, pavadinimą įgijo ir Libanas.

## Geologija
Kalnagūbris susidaręs daugiausia iš klinties ir smiltainio, suskaidytas, ypač jo vakariniai šlaitai, siaurų gilių slėnių. Yra karstinių urvų. 

## Šaltiniai
Liparis (sala)

**Liparis** () − Italijos sala Tirėnų jūroje; 30 km į šiaurę nuo Sicilijos salos. Administracinis centras − Liparis. Salos plotas 37,6 km².

Lipario sala didžiausia iš visų 7 Lipario salyno salų, išsidėsčiusių tarp Vezuvijaus ir Etnos. Nuolatinių salos gyventojų apie 11 000, bet vasaros sezono metu gyventojų padaugėja iki 20 000. Dauguma gyventojų gyvena Liparyje ir keturiose gyvenvietėse − **Pijanakontėje** (vakaruose), **Kvatropanyje** (šiaurės vakaruose), **Askuakaldoje** (šiaurėje) ir **Kanete** (rytuose).

Salą galima pasiekti garlaiviu, kuris 3 kartus per savaitę kursuoja tarp Neapolio ir Milaco.

## Nuorodos
*Oficiali Lipario komunos svetainė (italų k.)

roa-tara:Lipari
Liberai

**Liberai** (arba *amerikoliberai*, savivardis *Americo-Liberian*) – Afrikos nacija, gyvenanti Liberijoje. XXI a. pradžioje iš viso buvo apie 75 000 žmonių (2,5% Liberijos gyventojų). 

## Istorija
Nacija susiformavo XIX a. – XX a. pradžioje afroamerikiečiams, kurie iš JAV į Liberiją kėlėsi nuo 1822 m., sumišus su atvykėliais iš Barbadoso ir kitais juodaodžiais. Sudaro daugumą Liberijos inteligentų, vyrauja tarp verslininkų. 

1847–1980 m. liberų atstovai vadovavo Liberijos politinei valdžiai. Vienas žymiausių veikėjų Viljamas Tubmanas (valdė 1944–1971 m.), siekęs suartinti liberus ir vietinius gyventojus. Išimtinę padėtį jie ir jų Tikrųjų vigų partija prarado po 1980 m. valstybės perversmo, kai buvo nužudytas jų prezidentas Viljamas Tolbertas, ir po 1989–1994 m. bei 1999–2003 m. pilietinių karų.

## Kultūra
Materialioji liberų kultūra europietiška. Kalba anglų ir kreoline anglų kalba. Dauguma tikinčiųjų – protestantai, yra katalikų. Pagrindiniai verslai – prekyba ir amatai. Palyginti su kitomis Liberijos etninėmis grupėmis, liberai labiau išsilavinę. Vyrauja mažoji šeima. Praktikuojama santuokinė išpirka. 

## Šaltiniai
Salentas

**Salentas** () − pusiasalis Italijoje, Apeninų pusiasalio pietryčiuose, tarp Adrijos ir Jonijos jūrų. Ilgis apie 150 km.

Pusiasalio krantai statūs; paviršius − kalvota lyguma, susidariusi iš klinties ir dolomito. Pusiasalyje auginami alyvmedžiai, tabakas, vynuogės. 

Didžiausi Salento pusiasalio miestai − Tarantas (*Taranto*) ir Brindizis (*Brindisi*).
Dabikinė (reikšmės)

**Dabikine** vadinami objektai Akmenės krašte:

* Dabikinės kaimas;
* Dabikinės dvaras;
* Dabikinė (upė);
* Akmenės miesto vardas iki XVII a.
Vydautiškės (Dūkštos)

**Vydautiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dūkštų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidgiriai (Griškabūdis)

**Vidgiriai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Griškabūdžio.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Juozas Užupis (1929–2021) – monsinjoras, Prienų garbės pilietis.

## Šaltiniai
Septynios Romos kalvos

**Septynios Romos kalvos** () – septynių kalvų serija, ant kurios išsidėstęs istorinis Romos centras. Kalvos yra į rytus nuo geografinio Romos centro ir nuo Tibro upės. 

Šios kalvos yra tokios:

* Aventino kalva
* Celijaus kalva
* Kapitolijus
* Eskvilino kalva
* Palatino kalva
* Kvirinalio kalva
* Viminalio kalva

Pagal legendą Roma buvo pastatyta Romulo ant Palatino kalvos.

Manoma, kad iš pradžių ant visų kalvų apsigyveno atskiros gyventojų grupės. Vėliau visos grupės pradėjo dalyvauti bendruose renginiuose ir po truputį jungtis.

## Šaltiniai
Vidiškiai (Žemaitkiemis)

**Vidiškiai** – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Žemaitkiemio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidnapolis (Šalčininkai)

**Vidnapolis** – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Jašiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidugiriai (Anykščiai)

**Vidugiriai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Troškūnų. Prateka Pelyša.

## Istorija

Pasakojama, jog šioje vietoje buvę dideli miškai – girios. Tų miškų viduryje įsikūrus kaimui, taip ir kilęs Vidugirių pavadinimas. Kaimą sudarė maži kaimeliai ir viensėdžiai: Belekiai, Steponava, Šarkynė, Skumbinynė, Vitkiaučynė ir kiti. 1923 m. kaime buvo 21 sodyba – 127 gyventojai. 1935 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius, tuomet turėjo 224,41 ha žemės. Vidugiriuose vyravo Raišelių, Kaplerių, Inčiūrų ir Zaikauskų pavardės.

Kaime buvo Pelyšų pieninė, vėliau – grietinės nugriebimo punktas, priklausęs Surdegio pieninei, veikė P. Raišelio parduotuvė. Apie 1920 m. Antano Raišelio namuose pradėjo veikti pradžios mokykla, mokytoju dirbo Jonas Grigonis. Po keleto metų mokykla buvo perkelta į Vašuokėnų kaimą.

XX a. pirmojoje pusėje kaime nebuvo visuomeninių organizacijų, pavieniai kaimo gyventojai priklausė Troškūnuose veikusioms draugijoms. Per gegužines buvo populiarūs humoristiniai vaidinimai, kaimas garsėjo gerais dainininkais ir dainininkėmis. XX a. viduryje kaimo gyventojai aktyviai dalyvavo Vašuokėnų kultūros namų meno saviveiklos kolektyvuose, mėgo vaidinti.

Po Antrojo pasaulinio karo iš Vidugirių buvo ištremti į Sibirą 34 asmenys – 7 šeimos, penkios iš jų grįžo į kaimą. 1948 m. gegužės 22 d. į Manos rajoną (Krasnojarsko kraštas, Rusija) buvo išvežta 9 asmenų Šlapelių šeima, likę gyvi šeimos nariai grįžo 1959 m. Pokario metais Vidugiriuose žuvo partizanas laisvės gynėjas Bronius Raišelis (1926–1944), Kazys Kezulas – mirė po suėmimo ir tardymo Viešintose, Mykolas Bartkus, „Ateities“ kolūkio pirmininkas Juozas Inčiūra (1895–1949).

Nuo 1944 m. iki 1954 m. gegužės 25 d. veikė Anykščių apskrities Troškūnų valsčiaus (vėliau – Troškūnų rajono) Vidugirių apylinkės Darbo žmonių deputatų tarybos vykdomasis komitetas. Jį likvidavus, apylinkė buvo prijungta prie Vašuokėnų apylinkės. 1949 m. liepos 15 d. kaimas įjungtas į kolūkį „Ateitis“, vėliau priklausė V. Kudirkos vardo, „Ateities“, „Gegužės 1-osios“, K. Štaro, Vašuokėnų kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo.

Priklauso Troškūnų parapijai. Senosios kaimo kapinės neveikiančios, laidojimo ženklų nelikę, XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje šalia jų kasant žvyrą keliams taisyti, buvo rasta kaulų ir kitokių radinių, liudijusių, jog laidoti raiteliai su žirgais. 2000 m. Vidugirių kapinėse Eligijaus Smetonos rūpesčiu pastatyti memorialiniai paminklai 1944 m. žuvusiems laisvės gynėjams broliams Baltrui ir Viktorui Gasiūnams ir Broniui Raišeliui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kazys Inčiūra (1906–1974), Vidugiriuose gimęs poetas. K. Inčiūros atminimui įrengtas nedidelis muziejus – K. Inčiūros tėviškė, kuris yra kaimo pietvakariniame pakraštyje, apie 100 m į vakarus nuo Troškūnų-Viešintų kelio, prie miškelio. Prie gyvenamojo namo fasado 1976 m. pritvirtinta memorialinė lenta, viduje įrengtas ir saugomas memorialinis kambarys, kurį prižiūri ir svečius priima K. Inčiūros dukterėčia Irena Uzdrienė.
* 1935 m. Vidugiriuose gimė farmacininkė Nijolė Šlapelytė-Svisčiauskienė.

## Šaltiniai
Vidautiškė

**Vidautiškė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Švenčionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidgiriai (Vilkaviškis)

**Vidgiriai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aistiškių. Iš pietų kaimą supa Vidgirių miškas, toliau pietvakariuose stūkso Vidgirių kalnas. Keliai į Aistiškius, Gražiškius, Graužinius.

## Istorija

Vidgiriai istoriniuose šaltiniuose minimi nuo 1635 m. Čia 1738 m. gyveno 6 šeimos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidugiriai (Kupiškis)

**Vidugiriai** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Šimonių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidugiriai (Panevėžys)

**Vidugiriai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 22 km nuo Karsakiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidulaukis

**Vidulaukis** – viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Sidabravo.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Vydžiai (Pakruojis)

**Vydžiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Žeimelio.

## Istorija

XX a. tarpukariu buvo Kratošino dvaras, iš kurio vėliau susiformavo kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vydžionys (Trakai)

**Vydžionys** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Aukštadvario.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidžiūnai

:: *Apie kaimą Molėtų rajone žr. [[Vidžiūnai (Molėtai)]]*.

**Vidžiūnai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Spitrėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vienbiskiai

**Vienbiskiai** – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Vilkaviškio.

## Istorija

Kaimas panaikintas 2017 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidugiris (Mindūnai)

**Vidugiris** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, Labanoro girioje, ant Vaikščiuko ežero kranto (šalia dar telkšo Dirvelinis, toliau pietuose – Bežuvis). Greta kaimo eina plentas , nuo jo per kaimą šakojasi keliukas į Žičkus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vidugiris (Vilnius)

**Vidugiris** – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Bezdonių, prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio, apsuptas miškų. Šalia yra smėlio karjeras.

2025 m. kaimas panaikintas, jo teritorija priskirta Diedelupės kaimui (0,11 ha) ir Skersabalių kaimui (3,95 ha).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vienžindžiai

**Vienžindžiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Grūžių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lyvių himnas

**Min izāmō** () – tautinis lyvių himnas. 1923 m. himno žodžius sukūrė Karlis Staltė (, 1870–1947) – poetas, tautinio lyvių atgimimo lyderis. 1923 m. lapkričio 18 d. pirmąjį kartą himną sugiedojo Mazirbės lyvių choras, kai Mazirbėje vyko lyvių vėliavos įšventinimo ir pirmojo kėlimo iškilmės.

Žodžiai lyvių kalba. Kompozitorius – Fredrik Pacius (ta pati melodija naudojama ir nacionaliniuose Suomijos ir Estijos himnuose).

## Himno žodžiai

### [[Lyvių kalba]]
Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus rāndanaigās kazābõd
vel vanād, vizād piedāgõd.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!

Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus lāinõd mierstõ vīerõbõd
ja rāndan sūdõ āndabõd.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!

Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus jelābõd īd kalāmīed,
kis mīer pǟl ātõ pǟvad īed.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!

Min izāmō, min sindimō,
ūod ārmaz rānda sa,
kus kūltõb um vel pivā ēļ
– min amā ārmaz rāndakēļ.
Min ārmaz īlmas ūod set sa,
min tõurõz izāmō!

### [[Latvių kalba]]
Ai tēvzeme, ai dzimtene
un mīļā jūra te,
kur krastā sīkstas, šalcošas
vēl vecās priedes līgojas.
Vismīļākā man pasaulē
tu, dārgā tēvzeme.

Ai tēvzeme, ai dzimtene
un mīļā jūra te,
no kuras viļņi ceļu rod
šurp smilšu krastam muti dot.
Vismīļākā man pasaulē
tu, dārgā tēvzeme.

Ai tēvzeme, ai dzimtene
un mīļā jūra te,
kur zvejnieki vien dzīvot var,
kas dienā, naktī viļņus ar.
Vismīļākā man pasaulē
tu, dārgā tēvzeme.

Ai tēvzeme, ai dzimtene
un mīļā jūra te,
kur jūrmalnieku valoda
vissvētākā vēl dzirdama.
Vismīļākā man pasaulē
tu, dārgā tēvzeme.

### [[Lietuvių kalba]]
Mano tėvyne, mano gimtine,
esi tu mylimas krantas,
kur pajūry žaliuoja
dar senos, tvirtos pušys.
Tu vienintelė mylimoji,
mano tėvynė brangioji.

Mano tėvyne, mano gimtine,
esi tu mylimas krantas,
kur bangos nuo jūros vilnija,
ir krantą bučiuoja.
Tu vienintelė mylimoji,
mano tėvynė brangioji.

Mano tėvyne, mano gimtine,
esi tu mylimas krantas,
kur tik žvejai gyvena,
kurie dieną naktį – jūroje.
Tu vienintelė mylimoji,
mano tėvynė brangioji.

Mano tėvyne, mano gimtine,
esi tu mylimas krantas,
kur skamba šventoji šneka
– mano mylimoji lyvių kalba.
Tu vienintelė mylimoji,
mano tėvynė brangioji.

## Nuorodos
* YouTube: Lyvių himnas lyvių kalba
* Lyvių simbolika 
## Išnašos
Viešeikiai

**Viešeikiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sudeikių.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
* „Viešeikių kaimas“ (autoriai Birutė Vyžintaitė-Zinkevičienė ir Kazimieras Miškinis). Vilnius, 2010.
Viešučiai

**Viešučiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kruopių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Joshua Lewinsohn, mokytojas, rašytojas.

## Šaltiniai
Viešvilės valsčius

**Viešvilės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Viešvilė.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1529 m. Per 1709–1711 m. marą Viešvilės valsčiuje mirė 1750 žmonių, vėliau valsčius išnyko.

1874 m. Viešvilė tapo valsčiaus centru, kuris persikėlė iš Kazikėnų (prijungtas Kazikėnų valsčius). 1947 m. lapkričio 6 d. Viešvilės valsčius prijungtas prie Smalininkų valsčiaus.

|-
| 1925 m.  || || 2566 || || || 6 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Viešvilė (reikšmės)

**Viešvile** vadinamos gyvenvietės:

* Jurbarko rajone:
** miestelis,
** kaimas;
* kaimas Radviliškio rajone.

Upė: 
* Nemuno intakas Viešvilė
Viešvilė (kaimas)

**Viešvilė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Viešvilės miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vietiškės

**Vietiškės** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Anykščių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viešnagiai

**Viešnagiai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Parėčėnų.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Viešnagiuose 1939 m. gimė filologas, žurnalistas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras Juozapas Vytas Urbonas.

## Šaltiniai
Vieštartai

**Vieštartai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Lazdijų.

## Istorija

XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Krasnavo valsčiui, Lazdijų parapijai; Dumblio dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vietriniškės

**Vietriniškės** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Imbrado. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vieversynė

:: *Apie kaimą Panemunėlio seniūnijoje žr. [[Vieversynė (Panemunėlis)]]*.

**Vieversynė** (anksčiau ***Vieversynė II***) – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Obelių.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Vigada

:: *Apie kaimą Alytaus rajone žr. [[Vigada (Alytus)]]*.

**Vigada** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kalvių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigada (Alytus)

**Vigada** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Krokialaukio.

## Istorija

Krokialaukio apylinkės Vigados kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigadka (Ignalina)

**Vigadka** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5,5 km į pietvakarius nuo Mielagėnų, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Kančiogino, prie kelio .

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš žodžių , ,  ‘naudingas, reikalingas daiktas; patogumas’. Vietovė šaltiniuose minima nuo 1783 m.

## Istorija
XX a. pr. Vigodka buvo užusienis Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiuje, Kapustinskio valda.

Sovietmečiu priklausė Ceikinių apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigadka (Molėtai)

**Vigadka** – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Giedraičių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigadka (Švenčionys)

**Vigadka** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Švenčionių, prie kelio . 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigodka

**Vigodka** vadinami kaimai:

* Elektrėnų savivaldybėje;
* Ignalinos rajone;
* Kupiškio rajone;
* Trakų rajone.

Taip pat žr. Vigadka.
Vigadka

**Vigadka** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Ignalinos rajone;
* Molėtų rajone;
* Švenčionių rajone.

Taip pat žr. Vigodka.
Vigadka (Anykščiai)

**Vigadka** – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Šeimyniškių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigodka (Ignalina)

**Vigodka** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dūkštelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vigutėnai

**Vigutėnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Rimšės.

## Istorija

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius). 1921 m. surašymo duomenimis čia gyveno 42 lenkai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varezės ežeras

**Varezės ežeras** () − ežeras Italijoje, Lombardijoje; 238 m virš jūros lygio, 8,5 km ilgio.

Varezės ežeras yra ledyninės kilmės ir datuojamas kvartero periodu. Ežeras apsuptas kalvų. Jame gausu žuvų − lynų, karpių, ungurių, lydekų.

Palei Varezės ežero krantus stovi daugybė pilių, kurios mena viduramžių laikus.

## Nuorodos

* Varezės ežeras  (italų k.)
Viktarinė

:: *Apie kaimą Ignalinos rajone žr. [[Viktarinė (Ignalina)]]*.

**Viktarinė** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Turgelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktarinė (Ignalina)

**Viktarinė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Ceikinių, 3 km į pietus nuo Senojo Daugėliškio. Sunykęs.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio **Viktaras* ar panašaus (plg. pavardės *Viktaráuskas, Viktarãvičius*).

## Istorija
1865 m. minimas kaip užusienis. XIX a. pab. buvo kaimas Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiuje, Mikalavo apylinkėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktariškės (Šalčininkai)

**Viktariškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Turgelių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktorava

**Viktorava** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Griškabūdžio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktorinė

**Viktorine** vadinamos gyvenvietės:

* Panevėžio rajone;
* Radviliškio rajone;
* Vilkaviškio rajone.
Viktorinė (Panevėžys)

**Viktorinė** – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, prie Berčiūnų. Panaikintas 2025 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vikoniai

**Vikoniai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 kmį šiaurės vakarus nuo Žiobiškio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktoriškė

:: *Apie kaimą Trakų rajone žr. [[Viktoriškės]]*.

**Viktoriškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Dūkštelių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktoriškės

**Viktoriškės** – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Tolkiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viktoriškis

:: *Apie kaimą Švenčionių rajone žr. [[Viktoriškis (Švenčionys)]]*.

**Viktoriškis** – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Laičių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilaičiai (Raseiniai)

**Vilaičiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Betygalos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vildžiūnai

**Vildžiūnai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Kurklių. Prie Virintos upės yra saugoma Vildžiūnų atodanga.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilėkos

**Vilėkos** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Didžiasalio, Birvėtos dešiniajame krante. Kaime telkšo mažas Vilėkų ežeras. Praeina kelias .

## Etimologija
Greičiausiai pavadinimas kilęs iš ežero vardo *Vilė̃kų ẽžeras* ankstesnės formos **Vilė̃kas*.

## Istorija
Tverečiaus bažnyčios metrikose kaimas minimas 1755 m.

XIX a. pab. buvo kaimas Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiuje, Dysnos apylinkėje, priklausė Dysnos dvarui.

Sovietmečiu priklausė Dysnos apylinkei. Veikė parduotuvė (nuo 1963 m.), biblioteka (nuo 1961 m.).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilgirdaičiai

**Vilgirdaičiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Baisogalos.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vilgirdaičiuose 1944 m. sausio 3 d. gimė žurnalistas, redaktorius Algimantas Žukas.

## Šaltiniai
Vilčkai

**Vilčkai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Kruonio, prie Burčiakų miško ir kelio  (šalia jo sankirtos su ).

## Istorija

Vilčkai minimi nuo 1795 m. (jų vardas galimai kilęs nuo eigulio Vilčkos pievos). 1848 m. Vilčkų užusienis su 25,65 dešimtinės žemės priklausė valstybiniam Kruonio dvarui. XIX a. pab. pateko į Kruonio valsčiaus Kairiškių apylinkę. 1931 m. išskirstytas į vienkiemius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vildiškiai

**Vildiškiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skiemonių. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Genė Galinienė (g. 1926) – žemės ūkio darbuotoja, Socialistinio darbo didvyrė.

## Šaltiniai
Vyliaudiškis

**Vyliaudiškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kurklių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilimiškė

**Vilimiškė** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietvakariniame pakraštyje, 9 km į vakarus nuo Kretingos, 2 km į pietvakarius nuo Vydmantų ir 4 km į rytus nuo Baltijos jūros, ties riba su Palangos miesto teritorija, prie kelio , kairiajame Rąžės krante. Vakarinė kaimo dalis prijungta prie Palangos.

Kaimo žemės plyti Pajūrio žemumoje, tarp Palangos, Vydmantų, Nemirsetos ir Parąžės. Rytiniu pakraščiu teka Rąžė. Per kaimą praeina kelias  ir senasis Vydmantų–Vilimiškės kelias.
 
## Istorija

Kaimas susiformavo XVI a. antroje pusėje, po Valakų reformos. Jis priklausė Palangos dvarui ir valsčiui.

XVIII a. įkurtas Vilimiškės palivarkas. Jis buvo Palangos dvaro žemių administracinis-ūkinis centras, todėl dažnai vadinamas dvaru. Vilimiškės valstiečiai XVIII a. antroje pusėje aktyviai priešinosi Palangos seniūnijos valdytojų baronų Eberharto ir Karolio Mirbachų savivalei.

1819 m. palivarkas kartu su visu Palangos valsčiumi buvo prijungtas prie Kuršo gubernijos, 1921 m. grąžintas Lietuvai. XIX a. antroje pusėje grafas Juozapas Tiškevičius pastatė palivarke plytinę, o iki Palangos jūros tilto nutiesė siaurąjį geležinkelį, kuriuo iš Vilimiškės į Palangos uostą gabeno plytas, kraudavo jas į garlaivį ir plukdė pardavimui į Liepoją.

Vykdant Lietuvos žemės reformą, 1925 m. Vilimiškės dvaras buvo išparceliuotas, o jo žemė išdalinta Palangos valsčiuje gyvenusiems Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams. Palangos grafui Feliksui Tiškevičiui buvo palikta tik palivarko sodyba su 80 ha žemės.

Po II pasaulinio karo palivarko sodyboje įsikūrė Kretingos tarybinio ūkio Vilimiškės skyriaus administracija ir ūkinis-gamybinis centras. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė
* Kazys Gliožeris (1876–1947), liaudies skulptorius
* Feliksas Stukas (1905–1941), Lietuvos kariuomenės puskarininkis, ūkininkas, Rainių kankinys
* Adomas Stanislovas Raudys-Samogits (g. 1936) - skulptorius, gyvenantis ir kuriantis Paryžiuje.  
;Gyveno
* Jonas Telšinskas, Vilimiškės dvaro ūkvedis, visuomenės veikėjas, Rainių kankinys

## Kultūros paveldas
* Vilimiškės senosios kapinės, vadinamos *Markapiais* (XVI–XVIII a.).
* Vilimiškės (Palangos) buv. dvaro sodyba (XVIII–XX a. pirma pusė).

## Šaltiniai
Viliošiai

**Viliošiai** – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Ventos miesto, į rytus nuo kelio , kairiajame Dabikinės upelio krante netoli jos žiočių. Stūkso Viliošių piliakalnis, saugoma Purvių atodanga.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viliūšiai

:: *Apie kaimą Šakių rajone žr. [[Viliūšiai (Šakiai)]]*.

**Viliūšiai** – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 7 km nuo Jankų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viliūšiai (Šakiai)

**Viliūšiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, netoli Griškabūdžio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilgučiai

**Vilgučiai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Gudžių, netoli Sokonių. Sunykęs.

## Etimologija
Greičiausiai pirminė forma, kurią liudija šaltiniai – *Vengelionys* arba *Vingelionys*. Ji kilusi iš asmenvardžio *Vengelis* (*Vengeliáuskas, Vengelẽvičius, Viñgelis, Vingeliónis* ir pan.), kurio kilmė neaiški: galėtų būti ir nuo žodžio *véngti* („bandyti išsisuskti“), arba nuo *viñgras, veñgras* („vengrų tautos žmogus; prekeivis; romytojas“). Pavadinimas *Vilgučiai* bus iškraipyta šio ankstesnio žodžio forma (*Vingeliai → Vingelučiai → Vilgučiai*), veikiant šakniai *vilg-* (vilgti „drėkti“).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viliai

**Viliai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Panemunėlio GS.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkabaliai

**Vilkabaliais** vadinamos gyvenvietės:

* Elektrėnų savivaldybėje;
* Kalvarijos savivaldybėje;
* Vilkaviškio rajone.
Vilkabaliai (Elektrėnai)

**Vilkabaliai** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Vievio, prie kelio Abromiškės–Lapiakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkabaliai (Kalvarija)

**Vilkabaliai** – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 2 km nuo Tarprubežių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Vilkabaliai (Vilkaviškis)

**Vilkabaliai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Tarprubežių.

## Istorija

XIX a. minimas Vilkabalių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkaičiai (Akmenė)

**Vilkaičiai** – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kruopių, prie kelio . Piečiau kaimo auga Gerkiškių miškas.

## Istorija

Kruopių apylinkės Vilkaičių kaimas 1984 m. liepos 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkakarčemė

**Vilkakarčemė** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aštriosios Kirsnos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkakiai

**Vilkakiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Viešvėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkakiemis

**Vilkakiemis** (arba ***Valkakiemis***) – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Žaslių, šalia Gamantos upelio ir kelio .

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vilkakiemyje gimė agronomas, biomedicinos mokslų daktaras Balys Karalius (1931–2005).

## Šaltiniai
Vilkamušiai

**Vilkamušiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, Labanoro girios apsuptyje, prie Dubingos upės. Šalia – Kurniškės ir Liaudiškių kaimai. Yra kaimo turizmo sodyba „Antanėlio sapnas“.

## Istorija
Tarpukariu užusienis priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkanastrai

**Vilkanastrai** – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 4,5 km į pietus nuo Leipalingio. Įsikūręs tarp Baltajo, Juodajo Bilso ir Azagio ežerų. Yra sodyba „Vilkanastrų dvaras“, kolektyvinių sodų bendrija. Keliai į Leipalingį, Didžiasalį, Dulgininkus.

## Etimologija
Vietovardis kildinamas iš žodžių *vi̇̀lkas* + *nastrai̇̃* ('nasrai').

## Istorija
Kaimas XIX a. pab. pateko į Seinų apskrities Leipalingio valsčių ir parapiją. Apie 1880 m. kaime buvo 19 dūmų, 712 margų žemės. Buvo Leipalingio dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkabrastis

**Vilkabrastis** – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Buivydžių.

2025 m. viensėdis panaikintas, jo teritorija priskirta Kirtimų kaimui (26,93 ha), Jurzdikos viensėdžiui (0,17 ha) ir Buivydžių seniūnijos Narbutiškių viensėdžiui (0,06 ha).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkagiris (Rokiškis)

**Vilkagiris** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kazliškio.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Vilkapjūviai

**Vilkapjūviai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Karsakiškio, 1,5 km į rytus nuo Paliūniškio, prie Žaliosios girios, Lėvens dešiniajame krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkaraisčiai

**Vilkaraisčiais** vadinamos gyvenvietės Molėtų rajone:

* Giedraičių seniūnijoje,
* Joniškio seniūnijoje.
Vilkaraisčiai (Giedraičiai)

**Vilkaraisčiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 18 km nuo Dubingių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkaraistis

**Vilkaraistis** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Nemenčinės. Yra Nemenčinės girininkija (priklauso Nemenčinės miškų urėdijai).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkaslastis

**Vilkaslastis** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 18 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių. 

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkaušai

**Vilkaušai** – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Karklėnų, tarp Spirgių ir Šventragių miškų, šalia Vilkaušų pelkės. Eina vieškelis .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkduobė (Radviliškis)

**Vilkduobė** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Daugėlaičių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkeliškės

**Vilkeliškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Buivydiškių. Stūkso Vilkeliškių piliakalnis. Šiaurinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkariai

**Vilkariai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje, netoli kelio . Į šiaurės rytus ir pietryčius nuo kaimo plyti pelkės.

Senesniuose šaltiniuose kaimas dar vadintas ***Varakaliais***.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkasalė

**Vilkasalė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 17 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje, Rašios ežero šiauriniame krante. Šalimais telkšo Ešerinis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkeliškiai

**Vilkeliškiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Šakių.

## Istorija

Sintautų bažnyčios metrikų knygose paminėti 1697 m.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Vilkeliškiuose gimė:
* Juozas Liūdžius (1890–1960), teisininkas, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.
* Juozas Sakalas (1896–1984), teisininkas, poetas.
* Antanas Šukys (1899–1985), Lietuvos kariuomenės savanoris, dviejų Vyčio kryžiaus ordinų kavalierius, memuaristas.
* Pranas Šukys (1903–1977), kunigas, Gerdašių bažnyčios statytojas, Sibiro tremtinys.
* Jonas Duoba (1929–2012), matematikas, vertėjas, kultūros veikėjas.

## Šaltiniai
Vilkeliškis

**Vilkeliškis** – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kamajų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ofantas

**Ofantas** (), senovėje vadinta **Aufidus** arba **Canna** − upė Italijos pietryčiuose.

Upė išteka iš pietinių Apeninų, *Torelos−dei−Lombardžio* komunoje. Ji teka per Kampanijos, Bazilikatos ir Apulijos regionus. Įteka į Adrijos jūrą netoli Barletos miesto.

Senovėje upė buvo vadinama *Aufidu* (). 216 m. pr. m. e. prie šios upės įvyko Kanų mūšis.

## Šaltiniai
Vilkinė (Buivydžiai)

**Vilkinė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Buivydžių, Neries kilpoje, upės kairiajame krante (222 km nuo žiočių). Netaisyklingo plano. Ties Vilkine Neryje daug sėklių, yra pora salų. Taip pat čia yra rėva, vadinama „Mergelių rateliu“ arba „Mergos vyliumi“. Didžiausias rėvos akmuo vadinamas Vilku – tai raudonas granitas, kurio ilgis 1,95 m, virš vandens iškilęs 0,38 m.

## Istorija

Vilkinės kaime nuo seno gyveno Buivydžių šlėktos – Gulbinavičiai (*Gułbinowicz*) ir Susvilos (*Suswiło*).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilkininkai

:: *Apie kaimą Prienų rajone žr. [[Vilkininkai (Prienai)]]*.

**Vilkininkai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Leipalingio. Išsidėstęs tarp Vilkinio ir Vilkaičio ežerų bei kelio .

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš ežero vardo *Vilkinỹs, Vilkiniai̇̃*.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vilkininkuose gimė agronomas Juozas Lazauskas (1931–2010).
* Vilkininkuose 1949 m. sausio 12 d. gimė Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas Juozas Šerkšnas.

## Šaltiniai