open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juodeliškė (Seinai)

**Juodeliškė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Seinų ir apie 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Juodeliškė – Krasnavas, Juodeliškė – Jonaraistis ir Juodeliškė – Bubeliai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 89 gyventojai, iš kurių 5 lenkai ir 84 lietuviai. 1973-1974 m. veikė biblioteka su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis, ji turėjo filialus Burbiškiuose, Jonaraistyje, Radžiūčiuose ir Rimkežeriuose. Buvo rengiami literatūriniai vakarai. 1958 m. balandžio 30 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Antanas Kmieliauskas (1894-(?)) – Lietuvos kariuomenės 2-ojo pėstininkų pulko leitenantas, pirmasis Vilkaviškio karo komendantas
* Antanas Kubilius – mokytojas, lietuviško Seinų valsčiaus pirmasis viršininkas
* Mykolas Leonaitis, iki 1939 m. Mykolas Leončikas (1904–1948) – Lietuvos karo lakūnas, aviacijos kapitonas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Rimkežeriai

**Rimkežeriai**, **Rimkažeriai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Rimkežerių sudėtį įjungtas Paežerėlių () kaimelis. Valsčiaus kelių nėra. Kaime yra medinis raižytas kryžius.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 38 gyventojai, iš kurių 6 lenkai, 1 rusas ir 31 lietuvis. Iki 1954 m. kaimas priklausė Krasnavo valsčiui. 1958 m. balandžio 21 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Juozas Masionis (1926–2004) – LLVKD Rimkežerių skyriaus pirmininkas, 35 metus išbuvo Rimkežerių seniūnu,
* Jurgis Masionis (1843–1914) – kunigas ir knygnešys, lietuviškos savimonės puoselėtojas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
* Rimkežerių internetinė svetainė
Dvarčėnai (Seinų valsčius)

**Dvarčėnai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus keliai: Dvarčėnai – Alnai ir Dvarčėnai – Pulkotai.

Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
*  *Raudonasis turistinis maršrutas*: *[[Zolieckai (Seinai)|Zolieckai]]* – *DVARČĖNAI* – *[[Berznykas]]* – *[[Zelva (Gibų valsčius)|Zelva]]* – *[[Gibai]]* – *[[Rigolis (Gibų valsčius)|Rigolis]]* – ir toliau Raudonšilio kryptimi.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 71 gyventojas, iš kurių 69 lenkai ir 2 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Gemiras Maksimovas

**Gemiras Maksimovas** (1931 m. gruodžio 31 d. Permė, Rusija – 2006 m. vasario 14 d. Vilnius) – Lietuvos augalų fiziologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Biologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1954 m. baigė Mičiurinsko vaisių ir daržovių institutą. 1957-1960 m. dirbo Chabarovsko žemės ūkio institute, 1960-1968 m. – Sibiro augalų fiziologijos institute Irkutske. 1968-1989 m. dėstė Leningrado universitete, šio universiteto Biologijos instituto Augalų biofizikos laboratorijos vadovas. Nuo 1989 m. dirbo Lietuvoje, Botanikos instituto Augalų fiziologijos laboratorijoje; nuo 1990 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Svarbiausia mokslinio darbo sritis – augalų ląstelių membranose vykstančių procesų hormoninė reguliacija. Patobulino ir įdiegė 2 metodų grupes: augalų subląstelinių struktūrų išskyrimą bei identifikavimą ir katijonų pernašos tyrimą augalo ląstelių barjerinių membranų sistemose (naudojant fluorescencinius zondus) metodus. Išradimo autorius, paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Konstantinauka (Seinai)

**Konstantinauka**, **Konstantinuvka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Konstaninaukos sudėtį įjungtas Veseluvkos kaimelis. Vaivadijos kelias Nr. (Seinai – krašto kelias Nr.).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime XIX a. apsigyveno Rusijos sentikiai, 1900 m. atsidarė cerkvės mokykla, turėjusi tris dešimtines žemės. Mokėsi dvidešimt penki mokiniai, tarp jų penkios merginos. Mokytoju dirbo Jonas Škredkovskis. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 59 gyventojai, iš kurių 53 lenkai ir 6 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kontaninauka turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Alnai

**Alnai̇̃**  () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 9 km į rytus nuo Seinų ir apie 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Alnai – Dvarčėnai, Alnai – Aradnykai ir Alnai – Berznyko Palivarkas.

## Istorija

Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo palivarkas, Seinų apskrities Alnų valsčiaus centras.

Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 115 gyventojų, iš kurių 85 lenkai ir 30 lietuvių. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Alnai turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Alnukai

**Alnukai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje prie regioninio kelio Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Kaime yra XVIII a.-XIX a. statyti dvaro rūmų pastatai ir XIX a.-XX a. parkas. Taip pat yra Balstogės technikos universiteto poilsio namai, kempingas ir karavaningas. Kaimas yra šalia Alno ežero.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 48 gyventojai, iš kurių 22 lenkai ir 26 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. Alnukai priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Sumavas (Seinų apskritis)

**Sumavas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietvakarius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Sumavo sudėtį įjungtas Ožechovo  ir Ciganovo  kaimeliai. Valsčiaus keliai: Sumavas – Skustelė ir Sumavas – Danilovcė.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 117 gyventojų, iš kurių 113 lenkų ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininko, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk nuomone kaimo pavadinimas iš lietuviškosios *Samanis* formos pasikeitė į lenkiškąją *Sumowo* dėl Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės raštininkų neretai vartotos sulenkintos formos *Somonis*, kurią dažnai tardavo *Sumanis*. Laikui bėgant, pavadinimą *Sumanis* susiejo su žuvies pavadinimu *Sum* (šamas) ir pakeitė formą į *Sumowo*, kaip nutiko ir Samanio ežero pavadinimui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Stabingis

**Stabingis** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Seinų ir apie 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie Stabingio ežero. Valsčiaus keliai: Stabingis – Žagariai ir Stabingis – Gavieniškiai. Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
*  *Juodasis turistinis maršrutas*: *STABINGIS* – *[[Krasnagrūda]]* – *[[Dusnyčia]]* – *[[Aradnykai]]*. (Trasos ilgis – 9,4 km).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas minimas 1598 m. kaip Chreptavičių valda ir buvo vadinamas *Osinka*. Jame gyveno persikėlėliai iš rytinių DLK žemių, daugiausiai rusėnai. 1627 m. Adomas Chreptavičius, pats būdamas stačiatikiu, fundavo naujos cerkvės statybą. Prie jos buvo nedidelis palivarkas, vadinamas Popovščizna. Cerkvė kai kuriais duomenimis dar stovėjo XIX a., bet dar 1780 m. Vilniaus vyskupas leido statyti kaime katalikų bažnyčią, kuri iki šių dienų neišliko. Chreptovičių iniciatyva *Osinkų* kaimas pervadintas į Stabingį. (*Stabingis* jotvingių kalba reiškė akmuo, kartu gal reiškė ir kažkada buvusios vietovės vardą). 1880-1902 m. išleistame *Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne* nurodoma, kad Berznyko valsčiui priklausančiame kaime yra 24 namai, kuriuose gyvena 183 suaugusieji gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininko, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk manymu kaimo pavadinimas kilęs nuo jotvingių kalbos žodžio *stabis* (akmuo), kaip ir Ščeberkos upė, Ščebros ir Stabienščiznos kaimai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stabingis turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Ričardas Makuška

**Ričardas Makuška** (g. 1956 m. rugpjūčio 17 d. Vygėliuose) – Lietuvos chemikas polimerininkas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. chemijos mokslų kandidatas.

Nuo 1979 m. Vilniaus universiteto mokslo darbuotojas, nuo 1991 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto Polimerų chemijos katedros vedėjas; nuo 2004 m. profesorius. 1986 m. stažavo Tokijo universitete, 1990 m. – Kokolos (Suomija) technologijos institute.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – vandenyje tirpūs polimerai, vadinamosios šepečio struktūros polielektrolitai, chitozano skiepytieji kopolimerai, jonogeninių kopolimerų sintezė ir savybės, katijoninių polimerų kompleksai su paviršinio aktyvumo medžiagomis ir DNR, polimerų taikymas kultūros vertybių restauravimo technologijose. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių; 8 išradimų autorius, su kitais.

## Bibliografija
* Cheminės technologijos procesų modeliavimas, su S. Budriene, 2000 m.
* Polimerų sintezė ir tyrimas, su kitais, atsakingasis redaktorius, 2006 m.

## Šaltiniai
Lumbiai

**Lumbiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir apie 116 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Geografija

Upė *Rubežanka* (ilgis 6 km). Į kaimo sudėtį įjungti Beržynės, Ivaniškių ir Lumbių Osados kaimeliai. Valsčiaus keliai: Lumbiai – Griškonys, Lumbiai – Klevai ir Lumbiai – Kilčėnai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Išliko XIX a. Lumbių dvaro rūmai su parku, XX a. pr. medinė sodyba su mediniais ūkiniais pastatais. Kaimas įsikūręs etninėse lietuvių žemėse. XX a. pradžioje visi, pabaigoje apie 60% gyventojų kalbėjo lietuviškai. Tarp I ir II pasaulinių karų čia veikė lietuviškų organizacijų (Lietuvių Šv. Kazimiero draugija, „Ryto“ draugija) skyrių. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 191 gyventojas, iš kurių 84 lenkai ir 107 lietuviai.

Nuo 1956 m. lenkų pradinėje Lumbių mokykloje buvo mokoma lietuvių kalbos, netrukus atkurta lietuvių pradinė mokykla. 1960 m. spalio 22 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai. Lenkijoje žlugus komunistiniam režimui 1992 m. buvo atkurti Lietuvių Šv. Kazimiero draugijos ir kitų lietuvių organizacijų skyriai. Seinų valsčiaus tarybos sprendimu (vietos lietuvų nuomone, nepagrįstu) lietuviška Lumbių pradinė mokykla 2004 m. uždaryta. 


Vaizdas:Łumbie fragment wsi 31.07.2012 p.jpg|Lumbių kaimas
Vaizdas:Łumbie dworek 31.07.12 1pl.jpg|Lumbių dvaro sodyba
Vaizdas:Łumbie park 31.07.2012 p.jpg|Kaimo parkas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lumbiai turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Bubeliai

:: *Apie kaimą Kretingos rajone žr. [[Būbeliai]]*.

**Bubeliai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Seinų, apie 118 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės ir 4 km nuo Lietuvos Respublikos sienos. Pasiekiamas valsčiaus keliais iš Konstantinaukos, Juodeliškės ir Kilčėnų.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Bubeliai minimi nuo 1684 m. 1906 m. kaime slaptą mokyklą įkūrė mokytojas Antanas Krutulys, o nuo 1916 m. joje mokytojavo Stasys Tijūnaitis. Mokykla veikė iki 1920 m. 1915–1920 m. veikė lietuviškų organizacijų skyriai (atsikūrė 1958–1990 m.). Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 277 gyventojai, iš kurių 50 lenkų ir 227 lietuviai. Antrojo pasaulinio karo pradžioje vokiečių okupantai apie 80% Bubelių gyventojų išvarė į Lietuvą. 

Vykdant administracinę reformą į Bubelių sudėtį įjungti Janiškių, Bubelių kolonijos ir Vainorų kaimeliai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Valstybės saugoma 20,0 m aukščio paprastoji pušis, kurios kamieno apimtis 5,1 m.

## Gyventojai
1934 m. kaime lietuvių gyveno 96%, 1976–1973 m. 55% visų gyventojų.

## Žymūs žmonės
* Eugenijus Petruškevičius (g. 1937 m.) – žurnalistas ir Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas
* Albinas Žukauskas (1912–1987) – Lietuvos poetas, prozininkas ir vertėjas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bubeliai turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Rakelija

**Rakelija** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Seinų ir apie 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie Alno ežero. Valsčiaus kelių nėra.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame *Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne* nurodoma, kad Alnų valsčiui priklausančiame kaime yra 10 namų, kuriuose gyvena 75 suaugusieji gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 85 gyventojai, iš kurių 9 lenkai ir 76 lietuviai.

Nuo 1960 m. veikė Aradnykų bibliotekos filialas. 1968 m. vasario 2 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Izabela Trainauskaitė (1928–2003) – Lietuvos botanikė, biomedicinos mokslų daktarė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Algirdas Henrikas Malachovskis

**Algirdas Henrikas Malachovskis** (1923 m. lapkričio 22 d. Vilniuje – 1991 m. vasario 23 d. ten pat) – Lietuvos biochemikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1948 m. baigė Vilniaus universitetą. 1967 m. biologijos mokslų daktaras.

1948–1962 m. dirbo Eksperimentinės medicinos ir Onkologijos institutuose, 1962–1967 m. – Zoologijos ir parazitologijos institute, 1962–1968 m. dar ir Vilniaus universiteto dėstytojas, Biochemijos ir biofizikos katedros vedėjas. 1967–1989 m. Biochemijos instituto Biologiškai aktyvių medžiagų tyrimo laboratorijos vadovas; nuo 1984 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – kofermento kokarboksilazės ir kitų B grupės vitaminų antitoksinio veikimo mechanizmo, naujų priešnavikinių preparatų toksiškumo, jų taikymo eksperimentinėje chemoterapijoje tyrimas. Su kitais susintetino, ištyrė ir įdiegė į gamybą vaistinius preparatus tiamindifosfatą, lofenalį, troksozoną ir kitus.

## Bibliografija
* Jaunojo biochemiko laboratoriniai darbai, 1980 m.
* Kai ląstelė suserga, su kitais, 1980 m.
* Jaunasis biochemikas eksperimentuoja, 1984 m.
* Fenalolas. Eksperimentinis ir klinikinis tyrimas, monografija, su kitais, 1991 m., rusų k.

## Šaltiniai
Gavieniškiai

**Gavieniškiai**, **Gavieniškė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Gavieniškių sudėtį įjungti Pagavieniškių ir Žaguvieco kaimeliai. Didelę kaimo dalį užima valstybės saugomi XIX a. statyti mediniai gyvenamieji namai, svirnai ir regioninės architektūros sandėliai. Gavieniškiai yra Vienpusis kaimas, kai visi kaimo namai yra vienoje gatvės pusėje. Netoliese yra Drūcežeris, Raisto ir Žaguvieco ežerai. Taip pat šalia kaimo yra Distrofinis ežeras.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame *Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne* nurodoma, kad Krasnavo valsčiui priklausančiame kaime yra 2 namų, kuriuose gyvena 32 suaugusieji gyventojai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gavieniškiai turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Radziūčiai

**Radziūčiai** (tarmiškai *Radzūcai*, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės rytus nuo Seinų ir apie 120 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Istoriškai suskirstytas į tris dalis: *Daržai* (seniausia gyvenama vieta), *Radžiūčiai* (pagrindinė dabar gyvenama vieta) ir *Bruzgos* (mažiausia kaimo dalis). Galadusio ežeras. Upė *Šturminė*. Pelkės: *Plynė*, *Mašnelankė*, *Samanynas*, *Paputinas*, *Lygiapabalis*, *Zotvaras*, *Dzidzėja*, *Tamošabalė*. Keliai į Žagarius ir buvusį *Pagavieniškių* kaimą. Valsčiaus keliai: Radžiūčiai – Jonaraistis, Radžiūčiai – Žagariai ir Radžiūčiai – Gavieniškiai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pavadinimas kildinamas iš gyvulių prižiūrėtojo (gal kerdžiaus) *Radzūno*. 1595 m. kaimas paliudytas rašytiniuose šaltiniuose kaip *Radutino*, kuris priklausė Lazdijų seniūnijai. XVIII a. viduryje priklausė Benkevičiams, po 1863 metų dvarelį įsigijo Kasperavičiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 180 gyventojų, iš kurių 37 lenkai ir 143 lietuviai. Tarpukaryje vaikai lankė Bubelių kaimo mokyklą. Apie 1937–1938 m. Radžiūčiuose įkurta lenkiška pradinė mokykla, nuo 1952 metų buvo leista dėstyti lietuvių kalbą. Mokytojais buvo Juozas Kubilius, Antanas Murinas, Jurgis Sidaris ir kt. 1974 m. mokyklą uždarė. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas. 1959 m. sausio 3 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
Vincas Mazurkevičius – kunigas, Alytaus šv. Liudviko parapijos vikaras, vokiečių kariuomenės sušaudytas prie bažnyčios 1941 m. birželio 22 d. Palaidotas Alytaus šv. Liudviko bažnyčios šventoriuje. 

## Šaltiniai

* Gintautas Marcinkevičius. Radžiūčiai. ''Šaltinis'' 2008. Nr. 3(14) 
* Gintautas Marcinkevičius. Radžiūčiai. ''Šaltinis'' 2008. Nr. 4(15

## Nuorodos
* Radžiūčiai turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Paseiniai

**Paseiniai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Seinų ir apie 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Prie krašto kelio Nr. . XIX a. medinė sodyba su mediniu tvartu.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1880-1902 m. išleistame *Lenkijos Karalystės geografiniame žodyne* nurodoma, kad Seinų valsčiui priklausančiame kaime yra 29 namai, kuriuose gyvena 203 suaugusieji gyventojai.Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Pavadinimo kilmė

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo šalia esančio Seinų miesto, kurio pavadinimas siejamas su trimis senais Jogailos riteriais. Dėl kurių senumo ir miestas buvo pavadintas *Seni*, kuris vėliau polonizacijos laikotarpiu pakeitė pavadinimą į *Sejny*. Bet nėra šią legendą patvirtinančių dokumentų, todėl manoma kad miesto pavadinimas yra jotvingių kilmės.

## Šaltiniai

 
## Nuorodos
* Kaimas žemėlapyje
Mariana Malcienė

**Mariana Malcienė** (1924 m. lapkričio 9 d. Asiūklėje, II Gudelių valsčius (dab. Vilniaus dalis) – 2014 m. liepos 17 d. Vilnius, palaidota Saltoniškių kapinėse) – Lietuvos menotyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1951 m. baigė meno istoriją Vilniaus universitete. 1974 m. menotyros kandidatė.

1953–2000 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1991 m. profesorė. 1953–1959 m. dar dirbo Kultūros ministerijos Aukštųjų ir vidurinių specialiųjų mokyklų skyriuje, 1956–1960 m. ir Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje, 1959–1966 m. filmų nuomojimo kontoros „Kinoprokat“ leidinio „Ekrano naujienos“ redakcijoje, 1966–1979 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje.

## Mokslinė veikla
Parašė pirmąjį Lietuvos kino istorijos veikalą. Apžvelgė Lietuvos kino 1919–1958 m. (Lietuvos TSR istorija t. 4 1975 m.), 1919–1967 m. (Tarybinio kino istorija t. 3-4 1975–1978, rusų k.), nebyliojo ir Lietuvos vaidybinio kino (Kino meno pagrindai, sud. Ž. Pilipavičienė, 1982 m.) raidą, Marijampolės ir Žemaičių dramos teatrų (Lietuvių tarybinis teatras: 1940–1956 m., 1979 m.), Panevėžio dramos teatro (Lietuvių tarybinis dramos teatras: 1957–1970 m., 1987 m.) istoriją.

## Bibliografija
* Lietuvos kino istorijos apybraiža: 1919–1970, 1974 m.
* Tarybų Lietuvos kino menas, 1971 m., rusų k.
* Tarybų Lietuvos kinas, 1980 m., rusų k.

## Šaltiniai
Krasnagrūda

**Krasnagrūda** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Alno ežeras. Valsčiaus keliai: Krasnagrūda – Žagariai ir Krasnagrūda – Dusnyčia. XVII a.-XVIII a. statyti dvaro rūmai, kur vasarodavo tuo metu Vilniaus universitete studijavęs būsimasis Nobelio premijos laureatas Česlovas Milošas. Kasmet rūmuose vyksta poeto minėjimai. Iškilmės prasideda lietuviškomis pamaldomis Žagarių Šv. Baltramiejaus bažnyčioje, vėliau Krasnagrūdoje skaitomos poeto eilės. Kaime yra Krasnogrudos pasienio kultūros centras.

Per kaimą eina Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugijos rekomenduojamas
*  *Juodasis pėsčiųjų turistinis maršrutas*: *[[Stabingis]]* – *KRASNAGRŪDA* – *[[Dusnyčia]]* – *[[Aradnykai]]*. (Trasos ilgis – 9,4 km).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 58 gyventojai, iš kurių 54 lenkai ir 4 lietuviai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Žymūs žmonės
* Stasys Leskaitis-Ivošiškis (1902–1964) – Lietuvos ir JAV žurnalistas bei rašytojas.


Vaizdas:Krasnogruda 1.JPG|Dvaro sodyba
Vaizdas:Krasnogruda - park dworski -wian.JPG|Dvaro sodybos parkas
Vaizdas:Krasnogruda Dwór2.jpg|Dvaro sodyba
Vaizdas:Krasnogruda zespół dworski brama parku 05.08.2012 p.jpg|Dvaro sodybos vartai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Krasnagrūda turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
GI

**GI** gali reikšti:

* *[[Goethe Institut]]*, Gėtės institutas, vokiečių kultūros institutas;
* Gibraltaro – ISO 3166-1 standartu apibrėžtas šalies dviejų raidžių kodas;
* ISO 3166-2:GI – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis apibrėžianti Gibraltaro padalijimą į regionus.
Meghna

**Meghna** () – upė Bangladeše, viena iš trijų pagrindinių Gangos-Brahmaputros deltą sudarančių upių. Meghna susidaro susiliejus Bharaibo, Surmos ir Kušijaros upėms, prasidedančioms kalnuose, Asamo valstijoje, šiaurės rytų Indijoje. Teka pietų kryptimi Bengalijos žemuma. Su Padmos upe suformuoja bendrą >100 km ilgio ir 60 km pločio estuariją, įsiliejančia į Bengalijos įlanką.

Upė vandeninga ištisus metus, neretai smarkiai ištvinsta. Laivuojama. Prie Meghnos įsikūręs Brahmanbarijos miestas.

## Šaltiniai
Dubava

**Dubava** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Krašto kelias Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai. Valsčiaus kelias Degučiai – Poseinelė. Į Dubavos sudėtį įjungti Gicheriškių, Subravos ir Zamiakinių kaimeliai. Valsčiaus keliai: Dubava – Beržalapiai, Dubava – Berznykas ir Dubava – Vygrėnai. Ašarinio ir Ilgelio ežerai.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dubava turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Evaldas Kazys Maldutis

**Evaldas Kazys Maldutis** (g. 1941 m. spalio 31 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1965 m. baigė Maskvos universitetą. 1970 m. ten pat apgynė disertaciją „Netiesinių kristalų suardymas lazerio spinduliavimu“, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1986 m. TSRS mokslų akademijos Bendrosios fizikos institute apgynė disertaciją „Kietų skaidriųjų medžiagų optinių savybių keitimas ir medžiagų suardymas lazerio impulsiniu spinduliavimu“, fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

1968–1971 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1977 m. dirbo Puslaidininkių fizikos institute. 1977–1989 m. Fizikos instituto Lazerinės optikos skyriaus, 1977–1979 m. eksperimentinių prietaisų gamybos vadovas. 1985–1987 m. dar ir direktoriaus pavaduotojas. 1995–2003 m. gyveno JAV, dirbo mokslinį darbą, dėstė Jeilio, Boulderio universitetuose. Nuo 2004 m. Lietuvos karo akademijos Taikomųjų mokslų katedros vedėjas. Nuo 1988 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys: optinių medžiagų atsparumas lazerio spinduliuotei, lazerių kūrimas ir spinduliuotės parametrų valdymas, netiesinės optikos reiškiniai, lazerių taikymas. Atrado, kad spinduliuotės ir terpės sąveikos geometrija turi poveikį optinių medžiagų ribiniam atsparumui lazerio spinduliuotei. Ištyrė lazerinės spinduliuotės fokusavimosi, priverstinės Brillouino sklaidos ir netiesinės sugerties poveikį optiniam medžiagų suirimui, medžiagos atsparumo mažėjimą ją veikiant pasikartojančiais lazerio impulsais. Daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių, 13 išradimų autorius.

## Šaltiniai

2. Evaldas Kazys Maldutis tinklapis - www.maldutis.lt
Grudzevščizna

**Grudzevščizna** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Prie krašto kelio Nr.  Dolna Grupa – Aradnykai ir valsčiaus kelio Grudzevščizna – Ivanuvka.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimą 1600 m. įkūrė Seinų fundatorius Jurgis Grodzienskis, kurio vardu iš pradžių ir buvo vadinamas atsiradęs palivarkas. Palaipsniui kaimas įgavo dabartinį pavadinimą, o prieš Pirmąjį pasaulinį karą (greičiausiai 1911 m.) skilo į Grudzevščiznos, Budzeviznos ir Degučių kaimus. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grudzevščizna turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Rimgaudas Maleckas

**Rimgaudas Maleckas** (g. 1934 m. sausio 24 d. Kaune) – Lietuvos fotografas.

## Biografija
Fotografuoti pradėjo 1954 m. 1959 m. baigė režisūrą Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje, 1982 m. žurnalistiką Vilniaus universitete. 1963 m. su kitais įkūrė Kauno fotoklubą, jo pirmininkas.

## Kūryba
Nuo 1959 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos Maskvoje – 1964 m., Kaune – 1968 m., 1991 m., 1997 m., 2000 m., 2004 m., Panevėžyje – 1999 m. Svarbesni kūriniai: „Ranka“ (1960 m.), „Gracija“ (1964 m.), serijos – „Apleistos kapinaitės“ (nuo 1999 m.), „Kauno senamiesčio sienos“ (nuo 2001 m.). Kūrybai būdinga modernizmo formalistinės krypties estetika, toninės dėmės, linijinė kompozicija, real. fragmentai paverčiami abstrakčiais vaizdiniais, teikiama reikšmės formų santykiui.

## Bibliografija
* Fotografika, fotoalbumas, 2008 m.

## Šaltiniai
Maleckiai

**Maleckiai** – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lietuvos bajorų giminė.

## Istorija
Maleckių giminė minima nuo XVII a. Pavardė kilo nuo Maleco miestelio (dab. kaimas Baltarusijos Bresto sritis, Biarozos rajonas) vardo. XVII a. – XIX a. Maleckiai valdė keletą dvarų, iš pradžių dab. Baltarusijoje. XVII a. – XX a. žinomas 71 Maleckių šeimos vyras.

## Giminė
Manoma, giminės pradininkas buvo Baltramiejus Maleckis. Jo tolimas palikuonis: 
* Boguslovas Maleckis 1784 m. paskirtas Mozyriaus pataurininkiu. 
* Dominykas Maleckis XIX a. pr. atvyko į dab. Lietuvos teritoriją, čia įsigijo Spitrėnų dvarą, netoli Utenos. Sūnus:
* Romualdas Kalikstas Dominykas Maleckis (1813–1897 m.) buvo Ukmergės apskr. žemės teisėjas, turėjo Skočiūnų netoli Lyduokių, Sidariškių netoli Linkmenų dvarus, palaidotas Linkmenyse. Jo sūnūs: 
* Kasparas Feliksas Maleckis (1840–1917 m.), 
* Dominykas Felicijonas Maleckis (1841–1863 m.) ir 
* Juozas Antanas Maleckis (g. 1845 m.) 1863 m. tapo sukilėliais. 

Kasparas Feliksas (slapyvardis *Gasperovičius*) ir Dominykas Felicijonas (*Vilkovičius*) turėjo karinį išsilavinimą ir buvo Z. Sierakausko rinktinės batalionų vadai. Dominykas Felicijonas po pralaimėto mūšio ties Troškūnais suimtas ir 1863 m. gruodžio mėn. pakartas Ukmergėje. Kasparui Feliksui 1864 m. pavyko pabėgti į Prancūziją, kur dirbo inžinieriumi. 1895 m., carui Nikolajui II leidus, grįžo į Lietuvą, čia vadovavo siaurojo geležinkelis Panevėžys-Pastoviai tiesimui.

Juozas Antanas Maleckis buvo suimtas ir ištremtas į Sibirą, 1895 m. grįžo į Lietuvą. Juozo Antano sūnus:
* Romualdas Maleckis (1877-1942 m.) buvo Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1896 m. dalyvavo jos I suvažiavime. Nuo 1917 m. RSDDP(b) narys, rėmė 1917 m. Spalio perversmą, vėliau TSRS komunistinis veikėjas. Antrasis sūnus:
* Dominykas Maleckis (1879-1941 m.) tapo laivų statytoju. Dirbo vadovaujantį darbą Kronštate, Amūro laivų flotilėje, Nikolajevo, Gdansko laivų statyklose, dėstė Varšuvos universitete. Romualdo Kaliksto Dominyko sūnėnas
* Antanas Maleckis (1861-1935 m.) tapo vyskupu, buvo Leningrado (dab. Sankt Peterburgas) lenkų katalikų bendruomenės dvasinis vadovas. Ištremtas į Sibirą, 1934 m. grįžo į Lenkiją. Romualdo Kaliksto Dominyko jauniausias iš 15 vaikų sūnus: 
* Jonas Romualdas Maleckis (1858-1932 m.) per Pirmąjį pasaulinį karą Petrograde tapo evakuoto Vilniaus žemės banko vadovu. Lenkijai okupavus Vilniaus kraštą buvo Vilniaus finansų rūmų pirmininku. Jo sūnus: 
* Ignas Maleckis tapo Varšuvos politechnikos instituto profesoriumi. Romualdo Kaliksto Dominyko duktė Paulina Ona tapo vienuole, 1885 m. Vilniuje įsteigė mergaičių našlaičių rankdarbystės mokyklą, vėliau tokias mokyklas steigė Kaune, Baltarusijoje, Ukrainoje, Sibire.

## Šaltiniai
Linkmenų RKB mirties metrikai 1897 m. stulpelio Nr. 70.
Medvedica

**Medvedica** () – upė Rusijoje, Saratovo ir Volgogrado srityse; Dono kairysis intakas. Prasideda dviem upeliais Pavolgio aukštumoje. Teka į pietvakarius šios aukštumos vakariniu pakraščiu. Įteka į Doną netoli Serafimovičiaus miesto.

Didžiausi intakai: Balanda, Tersa (dešinieji), Idolga, Karamyšas, Arčeda (kairieji). Ant upės įrengta mažoji hidroelektrinė bei žemės ūkio reikmių tvenkinys. Prie Medvedicos įsikūrę miestai: Petrovskas, Atkarskas, Žirnovskas, Michailovka.

## Šaltiniai
Vipasana

**Vipasana** (,  – „matyti daiktus tokius, kokie jie yra iš tikrųjų“) – trijų būties požymių suvokimas ir viena iš Indijos kilusių meditacijos technikų. 

Tikslas – visiškas proto „išgryninimas“ ir laimės pasiekimas, esant vidiniam „išsilaisvinimui“.
Savęs stebėjimas yra paremtas proto „valymu“. Dėmesys yra nukreiptas į giluminį proto ir kūno ryšį, kuris gali būti patirtas, stebint fizinius pojūčius, kurie yra kūne ir visą laiką daro įtaką proto būsenai. Stebėjimu paremta savęs pažinimo „kelionė“ nuramina protą.

Iš naujo atrado Sidharta Gautama (Buda) daugiau nei prieš 2500 metų. Budizme ji – viena iš meditacijos technikų.

## Šaltiniai
Pranciškus Jeronimas Malevskis

**Pranciškus Jeronimas Malevskis** (1800 m. rugpjūčio 21 d. Vilnius – 1870 m. balandžio 10 d. Sankt Peterburgas) – Lietuvos visuomenės veikėjas, teisininkas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės lietuvių kilmės bajorų Malevskių giminės. Tėvas Simonas Malevskis garsėjo kaip ypač taupus ir ne itin teigiamai žiūrėjo į sūnaus bendravimą su įvairiomis slaptosiomis organizacijomis. Visgi P. Malevskis dažnai savo laiškuose draugams persakydavo slaptai nuo tėvo visus jo sumanymus. Nuo 1815 m. studijavo Vilniaus universitete. 1817 m. įstojo į Filomatų draugiją; vienas jos vadovų. Poeto A. Mickevičiaus ir garsaus memuaristo, gydytojo, etnografo, keliautojo Stanislovo Moravskio draugas. Dalyvavo kuriant Filaretų draugiją. Baigęs Vilniaus universitetą išvyko toliau studijuoti į Prūsiją. Rusijos valdžiai paprašius 1823 m. suimtas Berlyne, grąžintas į Vilnių ir 1824 m. ištremtas į Rusiją. Gyveno Odesoje, Maskvoje, nuo 1829 m. – Sankt Peterburge. Kur vedė lenkų pianistės Marijos Šimanovskos vyresnę dukterį Eleną. Jų dukra Marija vėliau ištekėjo už Adomo Mickevičiaus vyriausio sūnaus Vladislovo Mickevičiaus. 

1834 m. paskirtas Lietuvos Metrikos Senate metrikantu (direktoriumi), jo padėjėju dirbo Simonas Daukantas. Pasižymėjo kodifikuodamas su Lietuva susijusius Rusijos imperijos įstatymus. 1830 m. įsteigė, iki 1835 m. redagavo laikraštį „Tygodnik Petersburski“.

## Šaltiniai
Simonas Malevskis

**Simonas Malevskis** (1759 m. – 1832 m. Vilnius, palaidotas Turgeliuose) – Lietuvos teisininkas, ekonomistas fiziokratas, filosofijos daktaras.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės bajorų Malevskių giminės. Sūnus Pranciškus Jeronimas Malevskis. 1781 m. primtas į mokytojų seminariją prie Vilniaus universiteto dvejus metus studijavo Krokuvos universitete. 1785 m. Vilniuje įgijo filosofijos daktaro laipsnį ir tapo matematikos mokytoju. Nuo 1787 m. – Vilniaus universiteto prigimtinės teisės ir Politinės ekonomijos profesorius. Dalyvavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės politiniame gyvenime – Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto šalininkas; 1794 m. rūmų patarėjas. Per 1794 m. sukilimą – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės centrinės deputacijos įgaliotinis. 1817–1822 m. – Vilniaus universiteto rektorius. Netiesiogiai prisidėjo prie Filomatų draugijos veikimo. Aktyviai dalyvavo įvairių visuomeninių organizacijų veikloje.

## Šaltiniai
Olga Malėjinaitė

**Olga Malėjinaitė** (1907 m. sausio 22 d. Kaune – 1939 m. vasario 27 d. ten pat) – Lietuvos baleto artistė.

## Biografija
1918–1922 m. mokėsi Petrogrado teatro choreografijos mokykloje pas M. Romanovą. Nuo 1922 m. Kaune lankė O. Dubeneckienės baleto studiją ir šoko Valstybės operoje (nuo 1925 m. Valstybės teatras). 1925–1939 m. šio teatro baleto artistė, jame sukurtų baletų pagrindinė vaidmenų pirmoji atlikėja. Šokiui būdinga lyrizmas, judesių trapumas. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone.

## Vaidmenys
* Svanilda – Leo Delibas. Kopelija 1925 m.
* Liza – Rikardas Drigo. Užburtoji fleita 1926 m.
* Odeta-Odilija, Maša, Alyvų Fėja ir Princesė Florina – Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras 1927 m., Spragtukas 1928 m., Miegančioji gražuolė 1934 m.
* Kolombina – Rikardas Drigo. Arlekinada 1932 m.
* Kitri – Liudvikas Minkus. Don Kichotas 1936 m.

## Šaltiniai
Antanas Maliauskis

**Antanas Maliauskis** (1877 m. kovo 10 d. Kretinga – 1941 m. birželio 9 d. Kaunas) – Lietuvos katalikų kunigas, filosofas, sociologas, žurnalistas, redaktorius, publicistas, filosofijos ir politikos mokslų daktaras.

## Biografija
1900 m. baigė Kauno kunigų seminariją įšventintas kunigu. 1906–1912 m. studijavo filosofiją ir socialinius mokslus Fribūro (Šveicarija) ir Leuveno (Belgija) universitetuose. 1911 m. filosofijos, 1912 m. politikos mokslų daktaras.

Nuo 1912 m. dirbo Šv. Kazimiero draugijoje Kaune, 1913–1915 m. Vilniuje. 1915–1920 m. JAV rinko aukas lietuvių katalikų spaudai, redagavo dienraštį „Draugas“. 1920 m. grįžo į Lietuvą, dienraščio „Laisvė“ vadovybės pirmininkas ir šv. Kazimiero draugijos knygų redaktorius. 1922–1931 m. Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) Teologijos – filosofijos fakultete dėstė socialinius mokslus, etiką ir teodicėją; nuo 1922 m. profesorius. Nuo 1922 m. Sociologijos katedros vedėjas, 1925 m. skaitė ir žurnalistikos kursą. Sociologiniais ir apologetiniais klausimais rašė dienraštyje „Draugas“, savaitraštyje „Šaltinis“, žurnale „Draugija“ ir kituose. 1940 m. TSRS okupavus Lietuvą jo raštai konfiskuoti, išimti iš viešųjų ir organizacijų bibliotekų, juos įsakyta sudeginti. 

## Bibliografija
* *Knygų ir laikraščių skaitymas*, 1907 m.; vienas pirmųjų lietuvių lektologijos darbų
* *Gerų ir blogų raštų skaitymas*, 1921 m.
* *Demokratija*, 1921 m., 2 leid. 1923 m.
* *Ar verta tikėti*, 1922 m. 12 leid. 1929 m.
* *Bolševizmas*, 1923 m.
* *Mokykla*, 1927 m.
* *Kristus ar yra Dievas*, 1928 m.
* *Šv. Mišios, jų begalinė vertė ir nauda*, 1932 m.
* *Kaip išauklėti krikščioniškai vaikus?*, 1934 m.
* *Teodicėja*, 1931 m.
* *Kristus, bažnyčia ir mokslas*, 1935 m.
* *Etika*, 1935 m.

## Šaltiniai
Medvedica (Volga)

**Medvedica** () – upė Rusijoje, Tverės srityje; Volgos kairysis intakas. Prasideda Aukštutinio Voločioko rajone, prie Vysočkų kaimo. Teka pietryčių kryptimi, aukštupyje slėnis pelkėtas, apaugęs miškais, vaga vingiuota (plotis 10–15 m, gylis 0,5–2 m). Vidurupyje išryškėja dvi terasos: viršsalpinė (plotis 4–5&nbsp;km) ir salpa (iki 100 m). Salpoje gausu senvagių, vagoje yra seklumų, smėlio nerijų, salelių. Žemupyje salpa išsiplečia iki 200 m. Įteka į Ugličiaus tvenkinį; Medvedicos žiotys užlietos, ten dabar vaga 200 m pločio ir 5–11 m gylio.

Didžiausi intakai: Drezna, Jachroma (kairieji), Didžioji Pudica, Mažoji Pudica (dešinieji).

Upė užšąla lapkričio viduryje, atitirpsta balandžio pradžioje. Ledonešis trunka 3-6 dienas, pavasario poplūdis 15-20 dienų. Medvedica laivuojama 41 km nuo žiočių ruože. Upė populiari tarp vandens turistų.

## Šaltiniai
Classics - Remixed

**Classics - Remixed** – rinktinis vokiečių elektroninės muzikos grupės The Twins albumas, išleistas 1992 m., kuriame sudėti visi didžiausi remiksuoti grupės hitai.

## Albumo dainos

# Desert Place (6:10)
# Love In The Dark (4:26)
# Ballet Dancer (3:24)
# A Wild Romance (4:53)
# Face To Face - Heart To Heart (4:42)
# Not The Loving Kind (3:55)
# Love System (4:16)
# Heaven In Your Smile (4:57)
# Facts Of Love (3:51)
# Between The Woman And You (6:10)

## Singlai

Iš albumo išleisti singlai: „Not The Loving Kind (remix)“ ir „Ballet Dancer (remix)“.

## Papildoma informacija

Šis albumas - remiksuotų didžiausių The Twins hitų kompiliacija. Kūriniai buvo remiksuoti pagal naujausią to laikotarpio muzikinį skambesį, tačiau pernelyg nenutolstant nuo originaliųjų dainų versijų.

Šis albumas pasirodė praėjus net 6 metams po paskutinio studijinio The Twins albumo „Hold On To Your Dreams“ ir daugelis manė, kad primirštos grupės dainomis susidomės tik saujelė išlikusių tikrų gerbėjų, tačiau albumas susilaukė tokio populiarumo, kad juo buvo nustebinti tiek įrašų kompanija, tiek patys grupės nariai. Įkvėpti tokios sėkmės, nieko nelaukę jie ėmė įrašinėti naujas dainas ir jau sekančiais metais išleido naują albumą „The Impossible Dream“.

## Nuorodos

* Albumo reitingai swisscharts.com
* „Ballet Dancer“ remiksas (koncertinė versija)
* Oficialus The Twins tinklalapis
Posejanka

**Posejanka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Seinų ir apie 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Į Posejankos sudėtį įjungti Olšankos ir Pomožankos kaimeliai. Vaivadijos kelias Nr. (Seinai – krašto kelias Nr.).

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Posejanka turistiniame žemėlapyje
* Kaimas žemėlapyje
Muršilis III

**Muršilis III** – hetitų karalius, valdęs nuo 1271 iki 1264 m. pr. m. e., jauniausias karaliaus Muvatalio II nesantuokinis sūnus, žinomas kaip *Urši-Tešubas*.

Urši-Tešubas tęsė karą su Egiptu. Po septynerių valdymo metų prieš jį sukilo jo dėdė Hatušilis III. Dėdė kartu su kaškais, apsupo Urši-Tešubą Šamuchos mieste ir karalius turėjo pasiduoti į nelaisvę. Hatušilis III karalių ištrėmė į nuošalų Sirijos provincijos Nuchašše miestą. Čia Urši-Tešubas kartu su Babilonija rezgė intrigą prieš Hatušilį III, todėl jis iš Nuchašše buvo ištremtas į *jūros pusę* – manoma, kad tai Kipras. Kitame dokumente nurodoma, kad Urši-Tešubas gyveno svetimoje šalyje (gali būti, kad tai Kipras) iš kur vadė derybas su Egiptu.

Savo brolį Ulmi-Tešubą (Kuruntą) buvo paskyręs senosios sostinės Tarhuntašo (Tarḫuntašša) karaliumi. Karališkąjį teismą grąžino į Hatušą. Buvusį tėvo priešą, karalių Vendišiną, grąžino į Amurru šalies sostą. Vėliau palaikė Hanigalbato (teritorija atskilusi nuo Mitanijos) karalių kovoje su Asirijos karaliumi Adad–Nerariu I.

* Kituose šaltiniuose Muršilio III–jo valdymo metai yra nurodyti 1296–1289 m. pr. m. e., 1283–1276 m. pr. m. e. ir 1282–1275 m. pr. m. e.

## Nuorodos
* Hetitų imperija 

## Taip pat skaitykite
* Hetitai
* Mažosios Azijos istorija

## Šaltiniai

|-
Čiukas

**Čiuko valstija** (, iki 1990 m. ), dar vadinama **Truku, Ruku, Hogoleu** – viena iš Mikronezijos valstijų. Tai yra gausiausiai gyvenama valstija. Jos sostinė Venas yra didžiausias Mikronezijos miestas.

Valstija įsiterpusi tarp Japo valstijos vakaruose ir Ponapės valstijos rytuose. Bendras valstijos plotas yra 127 km². Gyventojų 2010 m. duomenimis buvo 48654.

Verčiamasi turizmu, žvejyba. Plačiausiai paplitusi kalba yra Čiuko kalba, tačiau atskiruose salynuose vartojamos Mortloko kalba, Paafango kalba, Poluvato kalba ir Namonuito kalba.

## Istorija
Kaip atskiras administracinis vienetas Čiuko valstija suformuota po Pirmojo pasaulinio karo, kuomet salas valdė Japonija. Pietų Ramiojo Vandenyno Mandate suformuota **Čiuko subprefektūra** (). 1943 m. ji kartu su Ponapės ir Džaluito subprefektūromis sujungtos į Rytų subprefektūrą. 1947 m. JAV administracija Ramiojo vandenyno salų globojamojoje teritorijoje vėl atskyrė **Čiuko rajoną** (), kuris buvo viena iš šešių sudedamųjų dalių. 1979 m. Čiuko rajonas tapo nepriklausomos Mikronezijos Federacijos dalimi. Iki 1990 m. vadinosi **Truku**.

## Geografija
Valstijos pagrindinę dalį sudaro Čiuko lagūna, nedidelių koralų rifo apsuptų salelių grupė Ramiajame vandenyne, Karolinų salyne. Bendras lagūnos plotas yra 2125 km², bet sausumos priskaičiuojama tik 91 km². Salos horstinės, apsuptos koralinio rifo ir motu (mažų rifo salelių). Iš viso Čiuko salų grupei priklauso 19 aukštosios salos, 10 atolų ir 225 motu. 

Be to, valstija administruoja daug išorinių salų: nutolusius atolus, kurie grupuojami į salynus. Į pietryčius nuo Čiuko lagūnos nutolę Mortloko salos (*Nomoi*). Visos kitos salos yra į šiaurės vakarus nuo Čiuko lagūnos ir apibendrintai vadinamos *Oksoritod*. Jos grupuojamos į tris salynus: Pativo (vakarinės) salos (*Pattiw*), Holo salos (*Paafang*) ir Namonuito atolas.

Klimatas tropinis, su nežymiais sezoniniais svyravimais. Vidutinė metinė oro temperatūra 26,7&nbsp;°C, kritulių kiekis 305–356 mm.

## Administracija
Iš viso valstiją sudaro 40 savivaldybių, iš kurių 16 yra Čiuko lagūnoje, o 24 išorinėse salose. Dažniausiai kiekviena savivaldybė atitinka vieną gyvenamą salą arba atolą.

Čiuko lagūnos savivaldybės (gyventojų skaičius 2010 m. duomenimis):

Čiuko valstijai priskiriamos atokiau esančios savivaldybės:

## Šaltiniai
Venseno miškas

**Venseno miškas** () parkas esantis Paryžiaus rytuose, Prancūzijoje. Parkas yra pavadintas Venseno miesto garbei. Manoma, kad Venseno miškas, nėra derama Paryžiaus dalis, kaip Bolonės miškas, kadangi miškas nėra apgyvendintas. Tačiau, administraciniu požiūriu, tai yra 12-sios Paryžiaus apskrities dalis.

Jo plotas 9,947 km² (2 458 akrai), kuris yra beveik tris kartus didesnis negu Centrinis parkas Niujorke, ir keturis kartus didesnis negu Haid parkas Londone.

## Istorija

Venseno miškas 1929 metais buvo prijungtas prie Paryžiaus ir buvo įtrauktas į 12-ąją Paryžiaus apskritį.