open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kostas Dereškevičius

**Kostas Dereškevičius** (1937 m. gruodžio 10 d. Antakalnyje, Pakuonio valsčiuje – 2023 m. sausio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Antanas Gudaitis, Vladas Karatajus, Vladas Mackevičius. 1971–1980 m. Vilniaus universiteto, nuo 1980 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, nuo 1993 m. profesorius, 1995–2000 m. prorektorius.

## Kūryba
8-ajame dešimtmetyje išryškėjo kartu su kolegomis Arvydu Šalteniu, Algimantu Jonu Kuru ir Algimantu Švėgžda. Susibūrę į neformalią „Grupė 4“ grupę, šie menininkai metė iššūkį tapyboje iki tol vyravusioms pakilioms, didingoms temoms. Kostą Dereškevičių traukte traukė banali sovietmečio žmogaus kasdienybė, buitis, jo dairymasis į vakarietiškos kultūros ženklus ir madą. Ironija ir netgi kičas dailininko kūryboje pinasi su nuoširdžiu susižavėjimu. Be figūrinių darbų, Kostas Dereškevičius tapė peizažus, o ilgainiui vis labiau krypo link abstrakčiosios dailės.

Kūryboje vyrauja miesto tematikos paveikslai, kuriuose su ironija ir grotesku pavaizduotos kasdienės gyvenimo situacijos, neišvaizdūs objektai: skelbimu stulpai, afišos, langai, troleibusų durys (ciklas „Langai“ 1969–1980 m., „Furgonas“, „Troleibusas“ 1980 m., „Afišų liekanos“ 1985 m.). Nutapė figūrinių kompozicijų (ciklas „Kelyje“ 1974–1976 m.), portretų, dažniausiai moterų („Moteris su skėčiu“ 1977 m., „Gamtininkė O. B.“ 1980 m., „Disko dainininkė“ 1984 m.), autoportretų (1968 m., 1974 m.), peizažų, natiurmortų, abstrakčių kompozicijų („Tapyba su mėlynais“ 1992 m., „Įkliuvusi figūra“ 1993 m., „Krentantys įstrižai“ 1994 m.). Paveikslai emocionalūs, raiškaus piešinio, ekspresyvių spalvų, dažnos plokščio vaizdo fragmentinės kompozicijos.

Grupės „24“ narys. Nuo 1966 m. dalyvavo dailės parodose. Individualias parodas surengė Vilniuje (1976, 1987, 1995, 2003 m.), Taline (1978 m.), Maskvoje (1986 m.), Mažeikiuose (1995 m.), Varšuvoje (1996 m.).

## Bibliografija
* Kostas Dereškevičius. Piešiniai. Sudarytoja Irena Galvidytė, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2001 m.
* Kostas Dereškevičius. Tapyba. Sudarytoja Raminta Jurėnaitė. 348 p., kietas virš., spalv., iliustr., 29x25x3 cm, Modernaus meno centras, VŠĮ, 2012, ISBN 9786099540641, Prekės kodas 9786099540641.

## Šaltiniai
Alena Devenienė

**Alena Devenienė-Grigaitienė-Vileišytė** (1904 m. spalio 1 d. Vilnius – 1999 m. vasario 14 d. Saint Petersburgas, Floridos valstija) – Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėja.

## Biografija
Tėvas Jonas Vileišis, seserys Birutė Vileišytė-Tursienė, Rita Vileišytė-Bagdonienė, broliai Petras Vileišis ir Kazys Vileišis. 1924 m. baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją Vilniuje. Už priešinimąsi lenkų okupacinei valdžiai ištremta iš Vilniaus, dirbo žemės ūkio rūmuose Kaune. 1924–1928 m. gyveno JAV. 1937–1940 m. Lietuvos ūkininkių draugijos pirmininkė. 1940 m. vėl išvyko į JAV, Susivienijimo lietuvių Amerikoje, Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo, Valstiečių liaudininkų sąjungos, Tarptautinės valstiečių sąjungos (Žaliasis internacionalas), Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, JAV lietuvių bendruomenės, Tautos fondo veikėja.

1940 m. Lietuvą okupavus rusams buvo suimtas jos vyras gydytojas Mykolas Devenis. Tačiau 1942 m. tėvo ir jos pastangomis vyrą, JAV pilietį, TSRS vyriausybė buvo priversta paleisti iš Vorkutos lagerio, jis grįžo į JAV. 1951 m. Lietuvos evangelikų reformatų bažnyčios kuratorė. 1974 su M. Deveniu įsteigė Devenių kultūros fondą. 1986 m. su antruoju vyru K. Grigaičiu Čikagoje įkūrė laikraštį „Lietuvių balsas“. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.

Sūnus Keistutis Devenis.

## Šaltiniai
Keistutis Devenis

**Keistutis P. Devenis** (g. 1928 m. kovo 25 d. Voterberyje, Konektikuto valstija) – JAV statybos inžinierius.

## Biografija
Motina Alena Devenienė, tėvas Mykolas Devenis. 1950 m. Masačūsetso technologijos institute įgijo hidraulikos ir 1956 m. civilinės inžinerijos magistro laipsnį. Dirbo Bostono bendrovėje „Maguire“, Ekologijos skyriaus viršininkas, bendrovės viceprezidentas, nuo 1988 m. konsultantas.

Parengė hidrotechnikos ir vandens valymo projektų JAV, tarp jų Čarlio upės valymo ir potvynio vandens pumpavimo projektą, už kurį 1985 m. suteikta JAV prezidento premija. Vykdė projektus Venesueloje, Norvegijoje, Irake, Nikaragvoje, Nigerijoje, Taivane, Guamo ir Saipano salose. 1991 m. skaitė paskaitas Lietuvoje.

## Bibliografija
* Lietuvos pradžia ir Deltuvos istorija, 1996 m.

## Šaltiniai
Albertas Diblinskis

**Albertas Diblinskis** – XVII a. Lietuvos astronomas.

## Biografija
1640 m. Vilniaus universitete įgijo laisvųjų menų ir filosofijos magistro laipsnį apgynęs tezes, pateiktas pirmojoje Lietuvos astronomijos knygoje „Astronomijos šimtinė“ (, 1639 m.). Joje klausimų ir atsakymų forma išdėstyti svarbiausi astronomijos ir kosmologijos dalykai, pateikti pirmą kartą Lietuvoje su O. Krygeriu atliktų stebėjimų teleskopu duomenys. Remiantis stebėjimais teigiama, kad Merkurijus ir Venera skrieja aplink Saulę, o Saulė – aplink Žemę, aiškinami Saulės ir Mėnulio užtemimai. Daugelis klausimų aiškinama remiantis Aristoteliu ir Ptolemaju, bet kartais jie kritikuojami. Teigiamai minimi M. Koperniko ir G. Galilėjaus veikalai.

## Šaltiniai
Sabrina Garciarena

**Sabrina Garciarena** (g. 1982 m. sausio 5 d.) – Argentinos aktorė ir modelis.

Sabrina gimė Susanos ir Osvaldo Garciarenų šeimoje. Turi 3 seseris (Verónica, Laura ir Nadia) bei brolį (Diego).

Pirmą kartą televizijoje pasirodė 1998 m., suvaidinusi seriale "Verano del '98" ("98-ųjų vasara"), kurį rodė *Telefe* kanalas.

2008 m. vaidino ispanų seriale "Cuestión de Sexo". Taip pat suvaidino Gvatemalos dainininko Ricardo Arjona’os albuvo "Quinto piso" dainos "Sin Ti, Sin Mi" video klipe.

2009 m. kovo mėnesį baigė filmuotis romantiniame filme "Solos en la Ciudad". Čia pagrindinį vaidmenį atliko su buvusiu kolega Felipe Colombo.

## Filmografija
### Serialai

### Filmai

### Vaizdo klipai
Alodija Dičiūtė-Trečiokienė

**Alodija Dičiūtė-Trečiokienė** (1905 m. rugsėjo 28 d. Kamenskoje, Ukraina – 1997 m. spalio 2 d. Santa Monika, Kalifornija) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas), režisierė.

## Biografija
1928 m. baigė Kauno muzikos mokyklos V. Grigaitienės klasę. 1929 m. studijas tęsė Paryžiuje pas S. Gladkają–Kedrovą. Tobulinosi Romoje. 1930–1944 m. Valstybės teatro solistė.

Sukūrė 48 vaidmenis. Dainavo su F. Šaliapinu ir kitais. Koncertavo Lietuvos, Latvijos, Estijos, Vokietijos radijo programose. Pasitraukusi į Vokietiją dainavo lietuvių stovyklose Štutgarte, Viurcburge, Tiubingene ir kitur. 1947 m. atvyko į JAV. 1949 m. dainavo „American Opera Co.“ Čikagoje, „Studebacker“ teatre (Karmen). Koncertavo, režisavo operas. 1951 m. „Kimball Hall“ surengė solo koncertą. 1950 m. Čikagoje įkūrė dainavimo ir operos studiją. 1957–1958 m. vadovavo Amerikos konservatorijos operos klasei. Lietuvių muzikologijos archyvo mecenatė. Vadovas Juodpusis.

## Žymiausi vaidmenys
* Dalila – Kamilis Sen Sansas. Samsonas ir Dalila
* Karmen – Žoržas Bizė. Karmen
* Končiakovna – Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris. 

## Šaltiniai
Vitalis Dembskis

**Vitalis (Vincentas) Kajetonas Dembskis** (1845 m. Lepšiai, Šiaulių apskr. – apie 1915 m. Telsiuose, Izraelis) – Lietuvos kunigas, draudžiamųjų lietuvių knygų platintojas.

## Biografija
Bajoras. 1867 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1868 m. įšventintas kunigu. Iki 1868 m. dirbo diakonu Tryškiuose, mokytojavo, tarp vaikų platino iš vyskupo M. Valančiaus gaunamus lietuvių elementorius. Nuo 1868 m. Gaurės vikaras. M. Valančiaus patartas platino Prūsijoje spausdintas lietuviškas knygas. Bendravo su Ropkojų klebonu A. Brundza, iš jo gautą spaudą perduodavo M. Valančiaus knygnešių draugijos nariams. Slaptai susirašinėjo su pusbroliu Vladislovu Dembskiu, iš jo gaudavo draudžiamų lietuviškų knygų. 1870 m. suimtas, kalintas, įtrauktas į M. Valančiaus knygnešių draugijos bylą. Vilniaus citadelėje kalinamas patvirtino, kad draudžiamąsias lietuviškas knygeles platino jų autoriaus M. Valančiaus nurodymu. 1871 m. paleistas iš kalėjimo, perkeltas į Vilniaus vyskupiją, atiduotas dvasinės vyresnybės bei policijos priežiūrai, vėliau ištremtas į Rusiją. 1878–1887 m. buvo Kazanės klebonas ir karo kapelionas. Grįžęs į Lietuvą buvo Lapių, Seredžiaus klebonas, nuo 1893 m. Geležių filialistas, 1900 m. klebonavo Raudėnuose. 1912 m. išvyko į Jeruzalę.

## Šaltiniai
Kazys Dereškevičius

**Kazys Dereškevičius** (1909 m. birželio 5 d. Antakalnyje, Pakuonio valsčiuje – 2007 m. birželio 6 d. Kaune) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1940 m. baigė žemės ūkio akademiją. 1954 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1940–1944 m. dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje. 1944–1977 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1957 m. buvo docentas.

Pirmasis Lietuvoje sukūrė pomidorų ir cukrinių runkeliu poliploidus.

## Bibliografija
* Pašarinių šakniavaisiu auginimas, 1951 m.
* Javai, su kitais, 1962 m.
* Augalininkystė, vadovėlis Lietuvos žemės ūkio akademijos studentams, 1967 m.
* Agronomijos pagrindai, 1967, 1973 m.

## Šaltiniai
Marija Dičpetrytė

**Marija Dičpetrytė** (1933 m. sausio 24 d. Kaune – 2015 m. spalio 29 d.) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
1951 m. Kaune baigė vidurinę mokyklą, 1951–1953 m. lankė Vilniaus dramos teatro studiją, vadovas Aleksandras Kernagis. 1955–1965 m. vaidino Klaipėdos dramos teatre, 1965–1973 m. Jaunimo teatre. 1973–1988 m. Sąjunginio kino meno propagandos biuro Lietuvos skyriaus direktorė.

Palaidota Rokantiškių kapinėse.

## Svarbiausi vaidmenys
* 1956 m. Larisa – Aleksandras Ostrovskis. Bekraitė
* 1956 m. Ieva – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia
* 1959 m. Sondra – Amerikoniškoji tragedija, pagal Teodorą Dreizerį
* Dezdemona, Džuljeta – Viljamas Šekspyras. Otelas, 1960 m., Romeo ir Džuljeta, 1966 m.
* 1961 m. Asta – Regina Mikalauskaitė. Rožės ir laimė
* 1967 m. Elison – Džekas Osbornas. Atsigręžk rūstybėje
* 1969 m. Zerbineta – Moljeras. Skapeno klastos

## Bibliografija
* Magdė: teatro aktorės prisiminimai. – Vilnius: Žuvėdra, 2012. – 133 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-669-99-9

## Šaltiniai
Birutė Didžgalvytė

**Birutė Ona Didžgalvytė-Jaruševičienė** (1934 m. balandžio 12 d. Kaune – 2013 m. balandžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
Vyras Juozas Jaruševičius. 1957 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1956–1965 m. vaidino Kapsuko (dab. Marijampolė) ir Klaipėdos dramos teatruose, 1965–2002 m. – Jaunimo teatre. Vaidino kino ir TV filmuose.

## Vaidmenys teatre
* Ieva – Rudolfas Blaumanis, Indranai, 1957 m.
* Lenočka – Vladimiras Rozovas. Džiaugsmo beieškant, 1958 m.
* Beatričė – Karlas Goldonis. Dviejų ponų tarnas, 1960 m.
* Karalienė Marija – Viktoras Hugo. Marija Tiudor, 1962 m.
* Komisarė – Vsevolodas Višnevskis. Optimistinė tragedija, 1963 m.
* Olga – Antonas Čechovas. Trys seserys, 1971 m.
* Motina – Enas Vetema. Vakarienė penkiems, 1972 m.
* Direktorė – Saulius Šaltenis. Jasonas, 1978 m.
* Motina – Justinas Marcinkevičius. Daukantas, 1985 m.

## Filmografija
* 1975 Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis
* 1976 Seklio Kalio nuotykiai, rež. Arūnas Žebriūnas
* 1977 Vaikinas iš Darbo gatvės, rež. Algirdas Dausa
* 1980 Dičiaus motina. Dičiaus karjera, rež. Balys Bratkauskas
* 1982 Turtuolis, vargšas..., rež. Arūnas Žebriūnas
* 1988 Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
* 2004 Egzistencija, rež. Giedrė Beinoriūtė.

## Šaltiniai
Rošo ertmė

**Rošo ertme** dvinarėje sistemoje vadinama erdvės sritis apie žvaigždę, kurioje medžiaga yra gravitaciškai surišta su ta žvaigžde. Jei viena žvaigždė išsiplečia už Rošo ertmės ribų, medžiaga pradės tekėti ant kitos žvaigždės. Rošo ertmė yra maždaug lašo formos ekvipotencialinis paviršius, kurio viršūnė yra vadinama pirmu Lagranžo tašku.

Šią koncepciją įvedė prancūzų astronomas Édouard Roche.

Medžiagos pertekėjimas nuo vienos žvaigždės ant kitos sukelia įvairius astronominius reiškinius: kartotines novas, rentgeno ir milisekundinius pulsarus.

## Taip pat skaitykite

* Akrecija
* Dvinarė žvaigždė
Tarptautinė advokatų asociacija

**Tarptautinė advokatų asociacija** (, *IBA*) – tarptautinė asociacija, vienijanti įvairių šalių advokatus. IBA tikslas yra skatinti keitimąsi informacija tarp teisinių asociacijų visame pasaulyje, remti teisinės ir teisingumo sistemos nepriklausomumą, užtikrinti advokatų profesinės veiklos laisvę, taip pat remti žmogaus teises visame pasaulyje per savo teisininkų žmogaus teisių institutus. Nuo 1947 m. IBA yra Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėjos ir Jungtinių Tautų Ekonominė ir Socialinė Tarybos specialusis konsulstantas. 

Organizacija veikia per skyrius ir komitetus. IBA siekia įtakos plėtojant tarptautinę (verslo) teisę, formuoti būsimą šios teisės specialistų kartą visame pasaulyje.

## Nuorodos
* Oficialus Tarptautinės advokatų asociacijos tinklalapis 

## Šaltiniai
Kuporas

**Kuporas** () – Rusijos burinio karinio laivo kubilius.
Pirmą kartą paminėtas 1720 m. Jūrų statute. Pagal statutą kuporas turėjo prižiūrėti laivo statines, statinaites, artelinius bakus, kibirus, juos remontuoti, o nepataisomai sugadintus perduoti laivyno sandėliams.
Kuporo viršininkas buvo laivo komisaras, o jam pačiam pavaldūs buvo jo padėjėjai *unterkuporai*.

Be kubiliaus pareigų kuporai turėdavo budėti kaip ir kiti žemo rango nerikiuotės jūrininkai. Budėdavo paprastai deniuose, sargybiniais prie žibintų. Mūšio metu kuporo darbas būdavo užtaisinėti skyles arba prižiūrėti ir naudoti siurblius.
Paprastai laive būdavo vienas kuporas.

1797 m. Jūrų statute kuporo pareigos aprašytos labai panašiai. Pagal 1853 m. Jūrų statutą kuporas vis dar buvo pavaldus laivo komisarui.
Vėliau kuporo pareigybės buvo panaikintos, kadangi karinis laivynas pereidinėjo nuo burinių laivų prie garinių šarvuočių.

## Nuorodos
* Купор
Vandžiogalos herbas

**Vandžiogalos herbas** – pagrindinis Vandžiogalos miestelio ir Vandžiogalos seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke du skydo papėdėje geležtėmis sujungti sidabriniai kalavijai, sudarantys V pavidalo ševroną, su auksiniais skersiniais ir buoželėmis.

## Simbolika

Kalavijas rodo vietos gyventojų kovas už laisvę, kalavijai sudėti V raide – pirmąją miestelio vardo raidę. Kalavijas simbolių kalboje reiškia karinę jėgą, drąsą ir narsą. Jis yra valdžios, teisingumo, tiesos, gilaus proto, šviesos simbolis. Mėlyna spalva heraldikoje reiškia ištikimybę, tvirtumą ir sąžiningumą.

## Istorija

2002 m. spalio 16 d. herbą prezidentas Valdas Adamkus patvirtino dekretu Nr. 1946. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Veisiejų herbas

**Veisiejų herbas** – pagrindinis Veisiejų miesto ir Veisiejų seniūnijos (Lazdijų rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Skydo raudonoje galvoje sidabrinis riteriškas kryžius, po juo sidabriniame lauke trys juodos plaukiančios antys su raudonais snapais.

## Simbolika
* Antys sidabriniame lauke – krašto gamtos turtai ir Ančios ežeras.
* Riteriškas (šv. Jurgio) kryžius – 1525 m. Slucko kunigaikštis Jurgis Olelkaitis išrūpino Veisiejų miesteliui turgaus privilegiją, o apie 1526 m. pastatė Veisiejų bažnyčią, kuriai suteiktas šv. Jurgio titulas.

## Istorija

Herbą 2000 m. kovo 23 d. dekretu Nr. 825 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorė – dailininkė Laima Ramonienė.

## Šaltiniai
Veiverių herbas

**Veiverių herbas** – pagrindinis Veiverių miestelio ir Veiverių seniūnijos (Prienų rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo auksiniame lauke, ant raudono trikalnio, juoda sauganti pelėda. 

## Simbolika

Pelėda simbolizuoja šviesos siekį, mokslą, o trikalnis – Skausmo kalnelį, supiltą pokario rezistentų kovoms atminti (ant jo įrengtas memorialas su Veiverių Skausmo kalnelio koplyčia).

## Istorija

Veiveriai istorinio herbo neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant naujo herbo idėjas kartu su seniūnijos atstovais, herbe nutarta pavaizduoti ant kalnelio stovinčią pelėdą kaip šviesos siekio ir mokslo simbolį.

Herbą 2004 m. liepos 7 d. dekretu Nr. 143 patvirtino laikinasis prezidentas Artūras Paulauskas. Herbo etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Bobėnai (Ignalina)

**Bobėnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Didžiasalio, 4 km į pietryčius nuo Tverečiaus. Seniūnaitijos centras. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Svyla, netoliese – Svirkų ežeras, aplink plyti Kamšelės pelkė. Yra išlikę I pasaulinio karo gynybiniai įtvirtinimai (kultūros paminklas).

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Bóbėnas*.

## Istorija

Vietovė minima nuo 1755 m. XIX a. pabaigoje pateko į Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčių, buvo Dysnos dvaro valda.

1918 m. įkurta pradinė mokykla. Lenkų okupacijos metais 1921–1926 m. veikė lietuviška mokykla. Prieš Antrąjį pasaulinį karą kaime buvo kalvė. Nuo 1941 m. priklausė Švenčionių apskrities Tverečiaus valsčiui, buvo apylinkės centras. Nuo 1950 m. – Ignalinos rajono apylinkės centras, vėliau priklausė Dysnos apylinkei.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė žinomas sportininkas, Europos irklavimo sporto čempionas, olimpinis vicečempionas Antanas Bagdonavičius (1938–2024).

## Šaltiniai
Ventos herbas

**Ventos herbas** – pagrindinis Ventos miesto ir Ventos seniūnijos (Akmenės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašymas

Herbo violetiniame lauke susiaurinta, apversta ir šiek tiek įgaubta sidabrinė gegnė bei trys auksinės liepsnelės, viena viršuje ir dvi apačioje.

## Simbolika

Trys liepsnelės įprasmina šiam kraštui būdingą procesą – klinčių degimą. V formos atsišakojimas simbolizuoja kelio atšakas į Naująją Akmenę ir Šiaulius, taip pat miesto pirmąją raidę.

## Istorija

1999 m. rugpjūčio 9 d. herbą prezidentas Valdas Adamkus patvirtino dekretu Nr. 555. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.

## Šaltiniai
Lietuvos advokatūra

**Lietuvos advokatūra** – Lietuvos advokatų ir jų padėjėjų visuma.

Lietuvos teisinės sistemos dalis. Pagal Advokatūros įstatymą, Lietuvos advokatų savivaldą įgyvendinantis viešasis juridinis asmuo, Lietuvos advokatų savivaldos organizacija (Lietuvos „advokatų rūmai“).

## Funkcijos
Advokatų savivaldos organizacijos funkcijos:
* koordinuoti advokatų veiklą;
* atstovauti advokatų interesams valstybės institucijose, tarptautinėse ir užsienio valstybių organizacijose;
* rengti teisės aktų projektus advokatų veiklos klausimais ir teikti juos LR teisingumo ministerijai;
* kontroliuoti advokatų veiklą;
* organizuoti ir įgyvendinti advokatų kvalifikacijos tobulinimą.
 
## Institucijos
Lietuvos advokatūros (kaip advokatų savivaldos organizacijos) institucijos yra Visuotinis advokatų susirinkimas, Advokatų taryba, Advokatų garbės teismas bei revizijos komisija. Tas pats asmuo vienu metu gali būti tik vienos Lietuvos advokatūros institucijos, išskyrus visuotinį advokatų susirinkimą, narys, renkamas ne daugiau kaip 2 kadencijoms iš eilės. Visi Lietuvos advokatūros institucijų sprendimai (kuriems Advokatūros įstatymas nenustato specialios skundimo tvarkos) skundžiami teismui per 1 mėnesį nuo sprendimo priėmimo dienos.

## Istorija
1918 m. gruodžio 3 d. iš Vokietijos okupacinės valdžios perėmus teismus, pradėjo veikti ir advokatūra. Jos veiklai taikyti recepuoti carinės Rusijos aktai (tą nustatė 1919 m. balandžio 4 d. teisingumo ministras Petras Leonas aplinkraščiu Nr. 5 „Apygardos teismams, taikos teisėjams, teismo tardytojams, valstybės gynėjams ir notarams).

1920 m. gruodžio 5 d. išrinkta Prisiekusiųjų advokatų taryba, 1923 m. gegužės 16 d. dėl didelio teismų darbo krūvio prisiekusieji advokatai įstatymu pašaukti teisėjauti (iki 1927 m. sausio 1 d.). 1927 m. kovo 13 d. Prisiekusiųjų advokatų taryba nutarė prie Apygardų teismų teikti nemokamas teisines konsultacijas neturtingiems asmenims. 1933 m. įsigaliojo Teismų santvarkos įstatymas, be kita ko reglamentavęs ir advokatūrą. 1944 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos TSR teisingumo liaudies komisaro įsakymu Nr. 7 advokatai A. Jokūbėnas, K. Šalkauskas ir K. Poškus tapo Lietuvos TSR kolegijos nariais ir paskirti organizacinio biuro nariais.

1992 m. rugsėjo 16 d. priimtas LR advokatūros įstatymas, o rugsėjo 20 d. Lietuvos advokatūra tapo Tarptautinės advokatų asociacijos nare, 1998 m. birželio 25 d. priimtas naujas Advokatūros įstatymas. 1999 m. gegužės 21 d. advokatų konferencijoje priimtas Advokatų profesinės etikos kodeksas. 2004 m. kovo 26 d. Lietuvos advokatų konferencija patvirtino Europos Sąjungos advokatų etikos kodeksą, gegužės 1 d. Lietuvos advokatūra įgijo tikrosios CCBE narės statusą (Lietuvai tapus ES valstybe nare).

## Nuorodos, šaltiniai
* Lietuvos advokatūros istorija
* Adv. Juozas Čivilis. Lietuvos advokatūra ir advokatai Lietuvoje
* Lietuvos advokatūra
Kihon

**Kihon** (基本, きほん; ) – pagrindinė technika, kurios mokomasi kaip japonų kovos menų pagrindo. Kihone mokomasi ne tik idealios formos bazinės technikos, bet ir atitinkamo požiūrio.

Kihon pavieniai elementai praktikuojami kiekvieną sesiją, nes jų kombinacijos sudaro sudėtingesnes technikas. Kihon pavyzdžiai: stovėsenų demonstracija, perėjimai iš vienos stovėsenos į kitą, judėjimas, pagrindiniai smūgiai, blokai, užgriebimai, metimai ir jų kombinacijos. 

Ši technika naudojama Karate, Kendo ir Aikido kovos menuose. 5 pagrindiniai kihon naudojami karate: *tachi* (stovėsena), *uke* (blokas), *tsuki* (smūgis), *keri* (spyris) *uchi* (mušimas).

## Išnašos
Viduklės herbas

**Viduklės herbas** – pagrindinis Viduklės miestelio ir Viduklės seniūnijos (Raseinių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo raudoname lauke sidabriniai vartai su kryžiumi, o vartų arkoje – auksinis šelstantis lokys.

## Simbolika

Herbe vaizduojame Viduklės bažnyčios šventoriaus naujųjų laikų stilistikos vartai (architektūros paminklas). Vartų sargo vietoje įkomponuotas auksinis lokys – aliuzija į Žemaitijos herbą.

## Istorija

2003 m. balandžio 25 d. herbą prezidentas Rolandas Paksas patvirtino dekretu Nr. 56. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Viekšnių herbas

**Viekšnių herbas** – pagrindinis Viekšnių miesto ir Viekšnių seniūnijos (Mažeikių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyname lauke auksinė karališka uždaroji karūna (vidus raudonas) virš trijų aštuoniakampių žvaigždžių: vienos sidabrinės viršuje, ir dviejų auksinių apačioje.

## Istorija

1725 m. spalio 25 d. Vabalninko ir Viekšnių seniūnas Martynas Leopoldas Ščiuka suteikė Magdeburgo teises ir herbą. Jis leido Viekšnių herbe naudoti tris iškilusias kalvas. Žinant, kad Ščiukų giminės herbe auksiniame skyde ant trijų žalių kalvų vaizduojamas įsmeigtas sidabrinis grėblys, galima spėti, kad trijų kalvų simbolis paimtas iš seniūno heraldikos. Antrajį herbą Viekšniams 1792 m. gegužės 15 d. patvirtino ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 57. Netrukus tais pat metais privilegija panaikinta.

Dabartinį herbą 1998 m. rugpjūčio 4 d. dekretu Nr. 139 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Viešvėnų herbas

**Viešvėnų herbas** – pagrindinis Viešvėnų kaimo ir Viešvėnų seniūnijos (Telšių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo žaliame lauke du auksiniai medžioklės sakalai, vienas nuo kito atskirti banguotu sidabriniu dešiniuoju kaspinėliu, primenančiu Viešvės upelį.

## Simbolika

Herbas simbolizuoja, kad Viešvėnų kaimas įsikūręs tarp dviejų mažesnių kaimų – Sakalų I šiaurės rytuose ir Sakalų II pietvakariuose. Tarp jų teka Viešvės upelis. Kita vertus, sakalas lietuvių liaudies dainose ir simbolikoje siejamas su narsiu kariu – Tėvynės gynėju.

## Istorija

2003 m. liepos 23 d. herbą dekretu Nr. 168 patvirtino prezidentas Rolandas Paksas. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Vievio herbas

**Vievio herbas** – pagrindinis Vievio miesto ir Vievio seniūnijos (Elektrėnų savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo mėlyname lauke auksinės spausdinimo staklės (presas).

## Simbolika

Vievyje XVII a. veikė Oginskių įkurta spaustuvė, kurioje spausdinta religinė ir poleminė literatūra, 1619 m. išleista slavų gramatika. Dėl to herbe nutarta pavaizduoti senovines spausdinimo stakles (presą).

## Istorija

1999 m. gegužės 20 d. herbą prezidentas Valdas Adamkus patvirtino dekretu Nr. 456. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Želvos herbas

**Želvos herbas** – pagrindinis Želvos miestelio ir Želvos seniūnijos (Ukmergės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Iš kairės nuskelto skydo priekiniame žaliame lauke išlindusi priekinė šokančio sidabrinio žirgo pusė, užpakaliniame auksiniame lauke – užpakalinė juodo sunkiojo arklio pusė.

## Simbolika

Herbas įamžina du Želvos istorijai svarbius aspektus: XIX a. pabaigoje garsėjusius didelius arklių turgus ir nuo 1979 m. Želvą garsinusias tradicines respublikines ristūnų žirgų lenktynes, kurių organizatorius, aktyvus dalyvis buvo Želvos hipodromo įkūrėjas J. Vinckus. Arklys heraldikoje laikomas susisiekimo, miestų vystymosi, stiprėjimo ir klestėjimo simboliu. Dvi pusės simbolizuoja tarsi iš arklio (arklininkystės) išaugantį žirgą (žirgininkystė). 

## Istorija

2000 m. rugpjūčio 2 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 976. Herbo etalono autorius – dailininkas Vaidas Ramoška.

## Šaltiniai
Žemaičių Kalvarijos herbas

**Žemaičių Kalvarijos herbas** – pagrindinis Žemaičių Kalvarijos miestelio ir Žemaičių Kalvarijos seniūnijos (Plungės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo sidabriniame lauke ant žalio trikalnio su sidabrine banguota juostele raudona koplyčia, iš šonų lydima dviejų raudonų lotyniškų kryžių.

## Simbolika

Herbe nuspręsta pavaizduoti garsiųjų Kalvarijų idėją – ant trikalnio su upeliu pavaizduoti Žemaičių Kalvarijos koplyčią. Jos prototipu tapo koplyčia, esanti ant piliakalnio, vadinamo Šv. Jono kalnu, prie Varduvos ir Cedrono upių santakos.

## Istorija

2003 m. kovo 12 d. herbą dekretu Nr. 14 patvirtino prezidentas Rolandas Paksas. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Vilkijos herbas

**Vilkijos herbas** – pagrindinis Vilkijos miesto ir Vilkijos seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo sidabriniame lauke ant auksinės skydo papėdės šv. Juozapo su auksiniu nimbu, mėlynais marškiniais ir raudonu apsiaustu atvaizdas. Kūnas natūralios spalvos. Dešinėje rankoje laiko žalią medelį su trimis sidabriniais lelijos žiedais viršūnėje.

## Simbolika

Kodėl parinkta šv. Juozapo simbolika nėra aišku, bent jau aišku, kad nesusijusi su Vilkijos bažnyčia. Kita vertus, gali būti, kad ji susijusi su šv. Juozapo švente, švenčiama kovo 19 d. Vilkijos herbas pirmąkart buvo patvirtintas kovo 20 d., todėl galėjo sietis su šia švente.

## Istorija

Pirmąjį Vilkijos herbą 1792 m. kovo 20 d. patvirtino ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 44. Netrukus herbas buvo panaikintas.

Atkuriant istorinį herbą buvo panaudotas vienintelis išlikęs originalus Lietuvos metrikos piešinys. Tačiau, atsižvelgiant į heraldikos reikalavimus, pakeista šv. Juozapo drabužių spalva. Heraldikos komisija herbą aprobavo 1998 m. spalio 29 d., o 1998 m. lapkričio 16 d. herbą dekretu Nr. 232 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Linas Deltuva.

## Šaltiniai
Vištyčio herbas

**Vištyčio herbas** – pagrindinis Vištyčio miestelio ir Vištyčio seniūnijos (Vilkaviškio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Raudoname skydo lauke sidabrinis vienaragis su auksiniu ragu ir kanopomis, liežuvis – raudonas. Uodega – pakelta aukštyn, asilo tipo.

## Simbolika

Vištyčio herbui XVI a. parinktas vienaragis leidžia manyti, kad tuo metu miesto globėja turėjusi būti Švč. Mergelė Marija, mat herbas suteiktas rugsėjo 8 d. – Švč. Mergelės Marijos Gimimo dieną. Vienaragis viduramžiais buvo vienas Marijos simbolių, taip pat pavaizduotas Merkinės herbe.

## Istorija

1570 m. rugsėjo 8 d., globėjos Švč. Mergelės Marijos gimimo šventės – Šilinės dieną ATR valdovas Žygimantas Augustas patvirtino Vištyčio herbą (seniausias Sūduvoje) ir suteikė miesto teises. Privilegijos originalas nežinomas, išliko tik jos įrašas Lietuvos Metrikoje, kuri dabar saugoma Rusijos valstybiniame senųjų aktų archyve Maskvoje.

1999 m. gegužės 3 d. herbą dekretu Nr. 421 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Bronius Leonavičius.

## Šaltiniai
Žemaičių Naumiesčio herbas

**Žemaičių Naumiesčio herbas** – pagrindinis Žemaičių Naumiesčio miestelio ir Žemaičių Naumiesčio seniūnijos (Šilutės rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Mėlyname lauke ant žalios papėdės auksinis liūtas pakelta uodega su raudonu titnaginiu pistoletu dantyse. Skydo papėdėje – trys auksiniai stilizuoti žolės kuokštai.

## Simbolika

Herbo simboliai susiję su XVIII a. pabaigos politiniais įvykiais. Liūtas reiškė drąsą, jėgą, valdžią ir teisingumą. Ginklas jo dantyse rodė, kad tik jėga galima miestą ir kraštą apginti nuo pavojaus, kylančio iš agresyvių kaimynų pusės.

## Istorija

1792 m. balandžio 12 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas Poniatovskis Naumiesčiui suteikė Magdeburgo teises ir patvirtino herbą privilegija Nr. 48. Monarcho nurodymu herbe pavaizduotas žvėrių valdovas liūtas. Netrukus herbas panaikintas.

Atnaujintą herbą 1998 m. birželio 3 d. dekretu Nr. 83 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Žiežmarių herbas

**Žiežmarių herbas** – pagrindinis Žiežmarių miesto ir Žiežmarių seniūnijos (Kaišiadorių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Skydo mėlyname lauke, virš žalios skydo papėdės, vaizduojamas purpurinę kapą ir mitrą bei sidabrinę albą dėvintis, į kairę pusę atsigręžęs, kairėje rankoje laikantis auksinį pastoralą šv. Stanislovas. Prieš jį pamaldžiai sudėjęs rankas iš rudo kapo keliasi sidabrinis Piotrovinas. Figūrų kūnai natūralios spalvos, kapos ir mitros kraštai, rankogaliai auksiniai. Skydo galvoje spinduliuoja auksinė Dievo Apvaizdos akis, apačioje du žali medeliai, išaugantys iš skydo šonų. Virš skydo auksinė uždara karališkoji karūna.

## Simbolika

Miesto herbe pavaizduotas šv. Stanislovas ir karališkoji 5 lankų karūna turėjo rodyti miesto teisių suteikėją Stanislovą Augustą, o Apvaizdos akis (Ketverių metų seimo ideologinis simbolis) – Dievo valia vykdomus darbus.

## Istorija

Žiežmarių savivalda įkurta XVIII a. pabaigoje. Pasinaudoję Ketverių metų seimo nutarimais, miestiečiai išsirūpino herbą – „šv. Stanislovą ir viršuje, ant karūnos, Dievo Apvaizdą“ – iš ATR valdovo Stanislovo Augusto. Privilegija Nr. 21 buvo patvirtinta 1792 m. vasario 14 d. Po kelių mėnesių, paėmus valdžią Rusijos palaikomiems miestų reformos priešininkams, prasidėjo savivaldų naikinimas.

XX a. herbo piešinį sukūrė Bronius Šaliamoras. Herbas atkurtas 1998 m. gruodžio 28 d., kai herbą dekretu Nr. 278 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Ežeikiai

**Ežeikiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Joniškio, prie Vilkiaušio upelio ir kelio . Stūkso Ežeikių akmuo („su dubeniu“).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Linksmėnai

**Linksmėnai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Kepalių, prie Ašvinės upelio. Architektūros paminklas – Linksmėnų akmuo („su dubeniu“).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dargaičiai (Joniškis)

**Dargaičiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Bučiūnų.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime Vincas Čepinskis (1871–1940), fizikas ir chemikas.

## Šaltiniai
Kirovo sritis

**Kirovo sritis** () – Rusijos federalinis subjektas (sritis). Administracinis centras – Kirovas.

## Istorija
Cariniais laikais šioje vietoje buvo Viatkos gubernija. 1934 m. iš Gorkio srities dalies sudarytas Kirovo kraštas. 1936 m. perorganizuotas į Kirovo sritį.

## Geografija
Kirovo sritis yra Rytų Europos lygumoje. vidurinėje dalyje kyla Viatkos skliautakalvė, šiaurės rytuose – Kamos aukštupio aukštuma (joje stūkso aukščiausia srities vieta – 337 m), šiaurėje – Šiaurės skliautakalvės.

Klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Sausio mėnesio vidutinė temperatūra nuo –14 °C iki –16 °C, liepos 17–19 °C. Per metus iškrinta apie 500 mm kritulių. Didžiausios upės – Viatka (su Čepca, Kobra, Moloma, Kilmeze), Kamos aukštupys. Būdingi spygliuočių ir mišrieji miškai, kurie užima apie 65 % Kirovo teritorijos. Nurgušo rezervatas (įkurtas 1994 m.).

## Ekonomika
Kasami fosforitai, durpės. Mašinų gamyba, metalo apdirbimo, elektrotechnikos, chemijos (mineralinių trąšų, padangų, biochemijos gaminių), miško ruošos, medienos apdirbimo (faneros, slidžių, degtukų), popieriaus, kailių, odos (dirbtinės), avalynės (odinės), statybinių medžiagų, maisto pramonė. Omutninske yra juodosios metalurgijos įmonė. Auginami miežiai, avižos, linai, kviečiai, rugiai, daržovės. Veisiami galvijai, kiaulės, avys, naminiai paukščiai. Laivyba Viatkos upe.

## Gyventojai
2010 m. 89,44 % srities gyventojų buvo rusai, 2,72 % – totoriai, 2,21 % – mariai, 1,02 % – udmurtai, 0,58 % – ukrainiečiai, 0,17 % – azerbaidžaniečiai.

## Didžiausi miestai

Didžiausi Kirovo srities miestai (tūkst. gyv., 2020 m.):
* Kirovas – 468,2
* Kirovo Čepeckas – 66,6
* Viatskyje Polianai – 29,7
* Slobodskojus – 29,1
* Kotelničius – 20,1
* Omutninskas – 19,6
* Sovetskas – 14,6
* Jaranskas – 14,3

## Šaltiniai
Karavaka de la Krusas

***Karavaka de la Krusas*** – miestas pietryčių Ispanijoje, Mursijos regione. Svarbus katalikų religinis centras. Nuo 1998 m. miestas yra penktoji vieta katalikų piligrimų lankomų kartu su Roma, Jeruzale, Santjago de Kompostela ir Karmarlenjo. Yra daug muziejų, bazilika, pilis.

## Žymūs žmonės

Šiame mieste gimė tapytojas Rafael Tejeo.

## Nuorodos

* Miesto merija
Lakinskai

**Lakinskai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Brukų ir plento . Stūkso Lakinskų piliakalanis, išlikęs Lakinskų dvaras, į pietryčius nuo kaimo yra buvusi Lakinskų geležinkelio stotelė. Gamtos paminklas – Lakinskų akmuo (su „žmogaus pėda“). Taip pat yra nuo 1934 m. pastatyta ir 2003 m. rekonstruota ant Šešupės vagos veikianti  galios Lakinskių hidroelektrinė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Malta Eurovizijoje

**[[Malta]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvauja nuo 1971 metų. Iš pradžių ši valstybė dainas atliko savo gimtąja maltiečių kalba, tačiau jai nepavyko užimti aukštų vietų, todėl šalis pasitraukė 1975 metais. Nuo pat savo sugrįžimo 1991 metais, du kartus buvo užėmusi antrąją vietą – 2002 ir 2005 metais. Nepaisant nepastovios sėkmės, Malta yra sėkmingiausia šalis, kuri niekada nelaimėjo konkurso. Šalis du kartus yra užėmusi antrą vietą (2002 m. ir 2005 m.) ir 2 kartus trečią vietą (1992 m. ir 1998 m.).

Dagiausia kartų Maltai atstovavo Chiara. Jos pirmasis dalyvavimas buvo 1998 metais, atliekant dainą „The One That I Love“, kuri užėmė trečią vietą. Ji grįžo į Euroviziją 2005 metais, kur atliko dainą  „Angel“ ir užėmė antrą vietą, nusileidusi tik Graikijos atstovei Elenai Paparizou. Ji grįžo į „Euroviziją“ dar kartą 2009 m. su daina „What If We“, su kuria užėmė tik 22 vietą, surinkdama 31 tašką. Fabrizio Faniello yra kitas atlikėjas atstovavęs Maltai kelis kartus „Eurovizijoje“, 2001 metais su daina „Another Summer Night“, taip pat 2006 m. su daina „I Do“, su kuria užėmė paskutinę vietą. 2013 m. šalies pasirodymas buvo geriausias nuo 2005 m.

Public Broadcasting Services (PBS) yra Eurovizijos Maltoje transliuotojas. Visi pasirodymai transliuojami tiesiogiai per TVM kanalą ir Maltos radiją.

## Dalyvavimas

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.

## Balsavimų istorija 1975–2015 m.

### Taškai nuo Maltos į …

### Taškai Maltai nuo …

## Marcel Bezençon apdovanojimai

### Spaudos apdovanojimas

## Nuorodos
* Maltos Eurovizinis puslapis
Dambrava (Kaišiadorys)

**Dambrava** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės vakaruose, 3 km į rytus nuo Rumšiškių. Gamtos paminklas – liepa „Žvakidė“.

## Istorija

1986 m. kaimas buvo panaikintas, bet 2016 m. atkurtas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Dambravoje gimė inžinierius mechanikas, tekstilės technologas Petras Limanauskas (1924–1999).

## Šaltiniai
1979 metų naftos krizė

**1979 metų naftos krizė** (**„antroji naftos krizė“**) – naftos krizė, kilusi JAV po Irano revoliucijos. Irane pasikeitus valdžiai, laikinai buvo sustabdytas naftos tiekimas. Vėliau jį atnaujinus, nafta buvo eksportuojama gerokai mažesniais kiekiais. Todėl pasaulyje trumpą laiką ėmė trūkti naftos, o tai sąlygojo kainų kilimą. Saudo Arabija bei kitos OPEC valstybės narės, siekdamos patenkinti naftos paklausą, netrukus padidino naftos gavybą, tačiau dėl įsivyravusios panikos kainos ir toliau kilo, gerokai viršydamos tikrą naftos kainų lygį. Tik 1980 m. naftos kainos pradėjo kristi. Tai tęsėsi iki pat 1986 m.
Edward Lucas

**Edward Lucas** (g. 1962 m. gegužės 3 d.) – žinomas britų žurnalistas, straipsniuose nagrinėjantis buvusio Sovietinio bloko šalis, jų politikos ir ekonomikos sferas.

E. Lucas mokėsi *Winchester College'e*, the *[[London School of Economics]]* ir *Uniwersytet Jagielloński* Krokuvoje. Nuo 1986 m. buvo atsakingas už *[[The Economist]]* ekonomikos savaitraščio rytų Europos sektorių, 1998–2002 m. vadovavo žurnalo Maskvos padaliniui.

2014 m. gruodžio 1 d. jis tapo pirmuoju Estijos e-rezidentu.

## Bibliografija
* *The New Cold War: Putin's Russia and the Threat to the West *, Palgrave Macmillan (February 19, 2008), ISBN 0-230-60612-1.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* E. Lucas'o tinklaraštis
* „E. Lucas. Nebesu tikras dėl Baltijos valstybių išlikimo“ 2007-07-08
* „E. Lucas: jei nepabusite, Kremlius suvalgys jus pusryčiams“ 2008-02-22
GM K platforma (FWD)

**GM K platforma** – automobilių platforma, skirta priekiniais ratais varomiems didelės klasės automobiliams. Ant platformos buvo gaminami tik sedanai, kupė automobiliai buvo gaminami ant beveik identiškos GM E platformos.

Automobiliai:
* 113,8 colių ratų bazė
** 1989–1993 Cadillac Sedan Deville
** 1994–1999 Cadillac Sedan Deville
* 111 colių ratų bazė
** 1992–1997 Cadillac Seville
* 112,2 colių ratų bazė
** 1998–2004 Cadillac Seville
* 115,3 colių ratų bazė
** 2000–2005 Cadillac DeVille
** 2006– Cadillac DTS
GM K platforma

**GM K platforma** gali reikšti dvi visiškai skirtingas automobilines platformas, kurias gamino General Motors:
* 1975–1979 GM K platforma (RWD);
* 1989–dabar GM K platforma (FWD).
Dantų akmenys

**Dantų akmenys** – kietos nuosėdos ant dantų (virš dantenų bei po jomis). Jų spalva pilka arba gelsva, jei rūkoma, tamsiai ruda arba juoda.

Tarp atsiradimo priežasčių – prasta burnos priežiūra, sutrikusi medžiagų apykaita, kai kurios ligos (dantenų, burnos gleivinės, skrandžio ir žarnyno). Pirmiausia ant dantų kaupiasi iš nusilpusio burnos epitelio, maisto liekanų, mikroorganizmų sudarytos minkštos apnašos, kurios pasišalina dantis valant arba kramtant rupų maistą, paskui jose renkasi mineralinės druskos, susiformuoja dantų akmenys.

Ten, kur dantys valgant savaime nenusivalo, dantų akmenys susiformuoja sparčiausiai (tarpdančiuose, apie dantų kaklelius, ant dantų, kuriais, pvz., dėl to, kad pažeisti ėduonies, nekramtoma, dantų vidiniame paviršiuje). Dėl dantų akmenų gali kilti dantenų uždegimas, tad rekomenduojama juos reguliariai šalinti (tai daro burnos higienistas).

## Šaltiniai
Šianbai

**Šianbai** (kin.: 鮮卑 *Xiānbēi*), **sianbai** – senovės tauta, kilusi iš Mandžiūrijos, kuri II–VI a. kontroliavo didelę dalį Azijos, t. y. Mandžiūriją, Mongolų plynaukštę. Dalyvaudama III–IV a. tautų kraustymuose, jos atskiri klanai kontroliavo ir didelę dalį šiaurės Kinijos.

## Istorija

### Kilmė
Šianbai kilo iš Chingano kalnagūbrio, kuris skiria Mongolijos plynaukštę nuo Mandžiūrijos. Todėl nėra labai aišku, kuriai kalbinei grupei ši tauta priklauso. Vyrauja nuomonė, kad šianbai buvo proto-mongolai (vėliau mongolai atėjo iš tų pačių kalnų), bet yra ir nuomonių, kurios priskiria juos tungūzams.

Šianbų protėviai buvo donghu, kurie prieš mūsų erą kontroliavo didelę dalį Mandžiūrijos. Vėliau juos nustelbė šiongnu iš Mongolijos plynaukštės, kurie kontroliavo šianbų teritorijas. Šiongnu nusilpus, Mandžiūrijoje įsigalėjo vuhuanai. Šianbai tuo metu buvo medžiotojai ir gyvulių augintojai.

### Hegemonijos įtvirtinimas

Pirmajame mūsų eros amžiais šianbai įgijo nepriklausomybę ir ėmė stumti savo priešus šiongnu į vakarus, taip pradėdami didįjį tautų kraustymąsį. Jų vadas Tanšihuai (檀石槐, 155–181）pagarsėjo kaip didis užkariautojas, sukūręs didelę stepių imperiją ir paėmęs kontrolę visoje Mongolų plynaukštėje, gretimoje Džungarijoje, vakarų Mandžiūrijoje. Tačiau jo imperija buvo neilgalaikė ir po mirties pamažu subyrėjo. Dėl nuolatinio Kinijos imperijos (Cao Vei) kišimosi, šianbai ilgainiui neteko centrinės valdžios.

### Kraustymaisi

Žlugus Han dinastijai, šianbai pamažėle migravo į Kinijos imperiją, kur dažniausiai ėmė tarnauti kaip kariai. Nuo IV a. šianbų migracijos į Kiniją dar suintensyvėjo, ir jie tapo žinomi kaip viena iš penkių barbarų tautų.

Tuo metu egzistavo šie svarbiausi šianbų klanai, kurie įkūrė Kinijos teritorijoje daug efemeriškų gentinių valstybėlių:

* Juveniai (宇文) – kontroliavo didelę dalį Mandžiūrijos. 556–581 m. sukūrė Šiaurės Džou valstybę;
* Murongai (慕容) – gyveno pietinėje Mandžiūrijoje, čia įkūrė daug valstybių, tokių, kaip Ankstyvoji Jan, Vėlyvoji Jan, Šiaurės Jan, Pietų Jan. Murongų atšaka tujuichuniai vėliau migravo į vakarus, kur Tibeto šiaurėje sukūrė savo valstybę;
* Duanai (段) – gyveno pietinėje Mandžiūrijoje prie pat Bohai jūros, į pietus nuo Murongų;
* Čifu (乞伏) – 385–431 m. sukūrė Vakarų Čin valstybę;
* Tuoba (拓跋) – didžiausias ir stipriausias klanas, kontroliavęs Mongolijos plynaukštę. Jis sukūrė Dai ir Šiaurės Vei valstybes. Pastaroji nuo 439 m. ilgą laiką kontroliavo visą šiaurės Kiniją;
* Tufa (禿髪) – buvo tuoba atšaka ir gyveno Rytų Turkestane. 397–414 m. sukūrė Pietų Liang valstybę.

### Likimas
Jau savo užkariavimų metu šianbai gana greitai asimiliavosi su kinais, perimdami jų papročius, kalbą ir kultūrą. Po to, kai didžiausia šianbų valstybė Šiaurės Vei buvo sujungta su Pietine Kinija į Sui valstybę, asimiliacija tapo dar stipresnė, ir apie šianbus žinių nebeliko.

## Kultūra
Yra labai mažai žinoma apie šianbų kultūrą, kadangi ši tauta neturėjo savo rašto. Vienintelės žinios apie ją yra iš kiniškų šaltinių.
3 tūkstantmetis pr. m. e.

**Trečiasis tūkstantmetis prieš mūsų erą** prasidėjo 3000-aisiais pr. m. e. ir baigėsi 2001-aisiais metais pr. m. e.

## Apžvalga
Šiuo laikotarpiu po pasaulį plito bronzos amžius. Bronzos atradimas lėmė žemdirbystės, ginkluotės vystymąsi. Toliau vystėsi raštas, kultūrinis, ekonominis žmonių gyvenimas. Valstybių valdovai įgijo daugiau galių, įsigalėjo absoliutizmas, imperializmas, pradėti statyti grandioziniai monumentinės architektūros pastatai (piramidės, zikuratai, akmenų ratai).

Mesopotamijoje vyko miestų-valstybių karai, kol Sargonas sujungė visą regioną į Akado imperiją. Senojoje Egipto karalystėje buvo statomos piramidės, o faraonai laikė įvedę savęs, kaip dievų, kultą. Europoje, kur tuo metu vis daugiausia vyravo neolitinės kultūros, statyti grandioziniai megalitinės architektūros statiniai. Tūkstantmečio pabaigoje Egipte įvyko pirmoji istorijoje žinoma revoliucija. Šumere susidarė stabili valstybė, tačiau ją vėliau nuniokojo amoritų antpuoliai.

## Svarbiausi įvykiai
* Tūkstantmečio pabaigoje –Vidurio Rusijoje, Volgos ir Okos upių baseinuose buvo paplitusi neolito pabaigos ir eneolito archeologinė Fatjanovo kultūra, artima Dniepro vidurupio kultūrai, turi rutulinių amforų kultūros bruožų; priskiriama rytų baltų gentims.

## Arial asmenanybė
Arial 2927m. Pr m. E. -2844m. Pr m. era.

## Išradimai
* Amerikoje išvystyta keramika.
* Mesopotamijoje sukurtas puodžiaus ratas.
* Kinijoje aprašytas kometos pasirodymas.
* Pastatytos Gizos piramidės.
* Šumere pastatyti pirmieji zikuratai.
* Pradėti naudoti buriniai laivai.
* Indoeuropiečiai domestikavo arklius, o tūkstantmečio pabaigoje pradėjo naudoti kovos vežimus.
* Prijaukinti kupranugariai.
* Egipte pradėtas naudoti papirusas.

## Kiti laikotarpiai
Tūkstantmečiai: 4 tūkstantmetis pr. m. e. – **3 tūkstantmetis pr. m. e.** – 2 tūkstantmetis pr. m. e.

Šimtmečiai: XXI amžius pr. m. e. – XXII amžius pr. m. e. – XXIII amžius pr. m. e. – XXIV amžius pr. m. e. – XXV amžius pr. m. e. – XXVI amžius pr. m. e. – XXVII amžius pr. m. e. – XXVIII amžius pr. m. e. – XXIX amžius pr. m. e. – XXX amžius pr. m. e.
GM Epsilon platforma

**GM Epsilon platforma** – automobilių platforma, skirta priekiniais ratais varomiems vidutinės klasės automobiliams. Platforma debiutavo su atnaujintais 2002 m. Opel Vectra ir 2003 m. Saab 9-3 automobiliais. Epsilon pakeitė GM N platformą JAV ir GM2900 platformą Europoje bei Australijoje.

Šią platformą naudojančių automobilių kėbulo identifikavimo numerio ketvirtasis simbolis yra „Z“ raidė, reiškianti šią platformą.

## Epsilon
Automobiliai, kuriuose naudota Epsilon platforma:
* Standartinė versija
** Opel Vectra (2002–2008)
** Saab 9-3 (2003–dabar)
** Chevrolet Malibu (2004–2007)
** Cadillac BLS – (2006–dabar)
* Prailginta versija
** Opel Signum (2003–2007)
** Chevrolet Malibu Maxx (2004–2007)
** Pontiac G6 (2005–dabar)
** Fiat Croma (2005–dabar)
** Saturn Aura (2007–2010)
** Chevrolet Malibu (2008–2011)

## Epsilon II
2008 m. pasirodė patobulinta platformos versija **Epsilon II**, skirta priekiniais ir visais ratais varomiems automobiliams.

Koncepciniai automobiliai, kuriuose naudota Epsilon II platforma:
* 2007 Opel GTC

Automobiliai, kuriuose naudota Epsilon II platforma:
* Buick Regal (2009–)
* Opel Insignia (2009–)
* Buick LaCrosse (2010–)
* Saab 9-5 (2010–)
* Cadillac XTS (2012–)
* Chevrolet Malibu (2012–)
* Chevrolet Impala (2013–)
Tabgačai

**Tabgačai** (senovės tiurkų kalba: *Tabgach*, kin.: 拓拔 *Tuòbá*), **tuoba**, *toba* – senovės tauta, kilusi iš Mandžiūrijos, šianbų tautos klanas, kuris III–VI a. kontroliavo Mongolų plynaukštę. Dalyvaudamas IV a. tautų kraustymuose, jis vienu metu kontroliavo ir didelę dalį šiaurės Kinijos, ten įkūręs Dai ir Šiaurės Vei valstybes.

## Etimologija
Kiniškuose šaltiniuose tauta žinoma pavadinimu 拓拔 *Tuòbá*, tačiau rekonstruoti senovės tiurkų kalbos raštai naudoja pavadinimą *tabgach* (taip tauta vadinama ir daugelyje tiurkų kalbų). Šis etnonimas kildinamas iš tiurkiškų žodžių *toprak* (kilęs iš žemės) arba *topkapi* (apvalus).

## Istorija

### Kilmė ir hegemonija
Tabgačai, kaip ir visi šianbai kilo iš Chingano kalnagūbrio, kuris skiria Mongolijos plynaukštę nuo Mandžiūrijos. Didelėje šianbų imperijoje prasidėjus dezintegracijai, ilgainiui Mongolijos plynaukštę kontroliuojantys sianbai pradėti vadinti tabgačais.

III a. jų stepių valstybę pradėjo valdyti viena dinastija, kurios įkūrėjas buvo Tuoba Livei (219–277). Tuoba Luguan (294–307) laikais tagbačų imperija padalinta į tris dalis, kurių kiekvieną valdė atskiras valdovas.

### Dai valstybė

IV a. pačioje pradžioje Tuoba Yilu, vakarinės imperijos dalies valdovas suvienijo Tabgačų imperiją iš naujo. 315 m. Kinijos imperatorius jam suteikė Dai kunigaikščio titulą už pagalbą kovojant su šiongnu Handžao valstybe. Valstybė egzistavo iki 376 m, kol buvo užkariauta Ankstyvosios Čin valstybės.

### Šiaurės Vei

386 m. žlugus Ankstyvajai Čin, paskutiniojo Dai kunigaikščio palikuonis Tuoba Gui atkūrė tabgačų valstybingumą, ir jo valstybė vėliau tapo žinoma kaip Šiaurės Vei. Ši valstybė gana greitai įsitvirtino visoje Šiaurės Kinijoje, tapdama viena didžiausių ir svarbiausių valstybių šiuo chaotišku Kinijos istorijos laikotarpiu. Šiaurės Vei egzistavo iki 534 m.

### Likimas
Ilgainiui tabgačai buvo išstumti iš Mongolijos plynaukštės, kur įsitvirtino žužanai. Šiaurės Vei tabgačai labai greitai perėmė kinišką kultūrą, raštą, papročius ir buvo greitai asimiliuota. Galiausiai apie šią tautą nebeliko jokių žinių.
Santa Monika

**Santa Monika** () – miestas JAV, Kalifornijos valstijoje; Los Andželo priemiestis. Išsidėstęs prie Ramiojo vandenyno Santa Monikos įlankos, visiškai apsuptas Los Andželo – Pasifik Palisadso ir Brentvudo šiaurėje, Vakarų Los Andželo ir Mar Vistos rytuose, Veniso pietuose.

## [[Miestų partnerystė|Miestai partneriai]]

## Nuorodos
* Santa Moniko oficiali svetainė