open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marvelės piliakalnis

**Marvelės piliakalnis** – piliakalnis Kauno miesto savivaldybės teritorijoje, Aleksoto seniūnija. Piliakalnis stūkso įkalnėje tarp Lampėdžių tilto ir Akademijos. Pasiekiamas iš Kauno vakarinio lanksto A5 (Lietuva) – 30 m į rytus nuo jo, pasukus į Marvelės gatvę, iš jos pavažiavus gatvele pro Kauno vandenvalos įrenginius į pietvakarius link sugriuvusio Marvos dvaro liekanų, nuo jų paėjus į pietvakarius 150 m.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto aukštumos krašte, Marvelės kairiajame krante. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 7 m ilgio, 13 m pločio. Jos pietiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 19 m pločio palei aikštelės kraštus užlenktas pylimas, už kurio iškastas 18 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 17-20 m aukščio.

Aikštelės šiaurės rytinė dalis nuslinkusi. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

Šiaurinėje papėdėje, Nemuno slėnyje buvo apie 1 ha papėdės gyvenvietė (sunaikinta apie 1986 m. tiesiant Kauno vakarinį lankstą). 1 km į rytus yra II a. – XIII a. Marvelės kapinynas, tyrinėtas 1991–2002 m.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Atsiradimo data: I tūkstantmetis, datuota remiantis žiedadulkių tyrimo metodu.Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².

## Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba.

Už 1,3 km išaiškintas dar vienas piliakalnis su didele, 400 m² aikštele. Planuojama objektą 2014 m. rudenį įteisinti, įtraukiant į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija
1941 m. birželio 23 d. šlaite prie Marvelės piliakalnio žuvo Marvos sukilėlių prieš sovietų okupaciją būrio vadas vyr. psk. D. Skrinius.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.96.
* Petras Tarasenka. Marvelės gyvenvietė // Kauno tiesa. 1958, lapkričio 12 d.
* K. Bartkus. Nepastebėtas piliakalnis ties Kaunu // Kraštotyra. V.,1963. P.110-112.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Marvelė
* Marvelės piliakalnis LR Kultūros vertybių registre
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Veršvų piliakalnis

**Veršvų piliakalnis** – piliakalnis ir buvusi gyvenvietė Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, Veršvuose. Pasiekiamas iš Islandijos plento žiedo ties IX fortu važiuojant Žemaičių plentu Vilijampolės link, Baltų prospektu, Šilainių plentu ir Gabijos gatve iki jos posūkio į dešinę vakarų kryptimi, toliau paėjus pro gyvenamuosius namus įgilintos magistralės-vakarinio lanksto šiauriniu šonu 300 m į pietvakarius, yra kiek dešiniau, šlaitui leidžiantis į Nemuno slėnį.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Nemuno dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė beveik keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 12x9 m dydžio. Jos rytiniame krašte supiltas 3,5 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 17 m pločio, 2 m gylio griovį. PV šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 3 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 37 m aukščio. Piliakalnis apaugęs paskirais krūmais, šlaitų apatinėje dalyje – lapuočiais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIV a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15 200 m². Išmatavimai: 220 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 130 m pločio.

## Tyrimai

1943 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka. 1986 m. Vytautas Daugudis piliakalnio aikštelėje ištyrė 57 m² dydžio plotą, rado 1 m storio I tūkstantmečio pr. m. e. - XIV a. kultūrinį sluoksnį su stulpavietėmis, lygia keramika,XVIII a. – XIX a. kalvės liekanomis.

## Gyvenvietė

Piliakalnio šiaurinėje papėdėje 1,5 ha plote buvo I tūkstantmečio pr. m. e. – XIII a. papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1985–1986 ir 1997 m. Jos iki 1,5 m storio kultūriniame sluoksnyje aptikta pastatų liekanų, titnaginių grandukų, gremžtukų, skelčių, nuoskalų, geležinių peilių, akmeninių galąstuvų, sukamųjų girnų dalių, kirvio dalis, lygios, grublėtos ir žiestos keramikos. Gyvenvietė, ištyrus 1,5 % jos ploto, 1986 m. buvo sunaikinta tiesiant Kauno vakarinį lankstą. 1997 m. nustatyta, kad ties piliakalniu tebėra išlikę kultūrinio sluoksnio likučiai. 1 km į pietryčius buvo II a. – XIV a. kapinynas, tyrinėtas 1938-1941 m., 1954 m.



## Galerija

Vaizdas:Veršvų piliakalnis, ženklas.JPG|Piliakalnio ženklas papėdėje
Vaizdas:Veršvų piliakalnis, laiptai.JPG|Laiptai į piliakalnį
Vaizdas:Veršvų piliakalnis.jpg
Vaizdas:Veršvų piliakalnis2.jpg
Vaizdas:Aukuras.jpg
Vaizdas:Lampėdžių ežeras.jpg
Vaizdas:Vilijampolė2.jpg


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.96.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais, leidimo metai 1988, p. 28-31.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.13. P.297-304.
* Petras Tarasenka. Kauno senovė // Kauno tiesa, 1958 rugsėjo 19 ir 22.
* Petras Kežinaitis. Kauno apylinkės. V.,1958. P.109.

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Veršvai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Basonių piliakalnis

**Basonių piliakalnis** – piliakalnis ir gyvenvietė Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Basonyse, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas keliu Žiežmariai – Kalviai Basonyse ant kalno pasukus į kairę pietryčių kryptimi, yra priekyje už 350 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje aukštoje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 43x20 m dydžio, su kultūriniu sluoksniu. Jos rytiniame krašte supiltas 0,5 m aukščio, 16 m pločio pylimas. Šlaitai – 18 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, vakariniame šlaite kastų bulviarūsių ir apkasų. Aikštelė dirvonuoja, šiauriniame ir pietiniame šlaituose auga jauni lapuočiai.

Šiaurės vakarų papėdėje 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 32000 m². Išmatavimai/plotas: 270 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir iki 160 m pločio.

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.117.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.87-89.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Basonys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Adenocritonia

***Adenocritonia*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
* *[[Adenocritonia adamsii]]*
* *[[Adenocritonia heathiae]]*
* *[[Adenocritonia steyermarkii]]*

## Nuorodos

* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
*
Adenoglossa

***Adenoglossa*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aden-* (liauka), *glossa* (liežuvis). 

## Rūšys
* *[[Adenoglossa decurrens]]*

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF) 
*
Adenoon

***Adenoon*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Aprašyta 1850 m.

Gentyje viena rūšis – ***Adenoon indicum***, savaime paplitusi Vakarų Ghatuose (Maharaštroje, Goa, Karnatakoje, Tamilnade ir Keraloje), pietvakarinėje Indijos dalyje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
Buivydonių piliakalnis

**Buivydonių piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Buivydonyse, Žiežmarių seniūnija. Pasiekiamas keliu Žiežmariai – Žostautai pravažiavus Kibučius ir pasukus į dešinę vakarų kryptimi pro kapines lauko keliuku iki buvusio Buivydonių dvaro fermų, pavažiavus 900 m – yra 100 m į dešinę vakaruose, kitapus Dūmės upelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Dūmės kairiojo kranto kyšulyje. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 5x8 m dydžio, apjuosta žiediniu 6-11 m pločio pylimu, kuris vakarų pusėje – 3,5 m, kitur – 1 m aukščio. Vakarinėje piliakalnio papėdėje yra 25 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 5-9 m aukščio. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2400 m². Išmatavimai: 60 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir 50 m pločio.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1 .- Ap.1. – B.25. – P.363-374.
* Slownik geograficzny krolewstwa Polskiego i innych krajow slowianskich. – Warszawa, 1895. – T.XIV. – P.928.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, 130. Pavadintas 4 m aukščio pilkapiu.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 111.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Buivydonys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Burčiakų piliakalnis

**Burčiakų piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Kruonio, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas plentu Kaišiadorys – Kruonis pravažiavus Kruonio HAE tvenkinį dešinėje ir įvažiavus į mišką – yra dešinėje, 100 m į šiaurės vakarus nuo plento, ties ta vieta, kur dešinėje plento pusėje matyti nukastos kalvos aukštesnis šlaitas, Burčiakų miške.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas apie 300x100 m dydžio atskiros kalvos, juosiamos mažų upelių ir raistų, vidurinėje dalyje. Aikštelė pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, keturkampė, 60x27 m dydžio, iškiliu viduriu, 11,5 m natūraliai iškilusiais galais. Šlaitai nuolaidūs, 6-10 m aukščio. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Burčiakai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pietvakarių Suomija

**Pietvakarių Suomija** (arba ***Tikroji Suomija***; ; ) – regionas Suomijos pietvakariuose, iki 2009 m. priskirtas prie Vakarų Suomijos provincijos. Ribojasi su šiais regionais: Satakunta, Tikroji Hemė ir Ūsima.

Regionas beveik sutampa su istorine to paties pavadinimo provincija.

## Savivaldybės
Regionas sudarytas iš 28 savivaldybių, iš kurių 11 yra miestai. Skliaustose parašytas gyventojų skaičius 2009 metų duomenimis.

### Miestai

* Turku (175 422)
* Salas (54 876)
* Karina (30 549)
* Raisijas (24 166)
* Naantali (18 461)
* Loima (17 047)
* Ūsikaupunkis (15 875)
* Pargasas (15 038)* ()
* Paimio (10 293)
* Somero (9 476)
* Laitila (8 447)


### Kitos savivaldybės

* Aura
* Kimitoenas
* Koski Tlas
* Kustavis
* Lietas
* Martila
* Masku
* Mynemekis
* Nousiainenas
* Oripė
* Pyheranta
* Peytyė
* Rusko
* Sauvo
* Taivasalas
* Tarvasjokis
* Vehma


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Regiono Taryba
Būtkiemio piliakalnis

**Būtkiemio piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Basonių, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas keliu Kruonis – Būtkiemis Šventininkų miško viduryje pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi keliu, išvažiavus į laukus laikantis dešinės – iš viso 900 m, yra 50 m į dešinę pietuose, pravažiavus antrą sodybą dešinėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė buvo nedidelė, su šiaurinėje pusėje supiltu aukštu 17 m pločio pylimu, kurio galai žemėdami supo ją visą. Todėl piliakalnis atrodė įdubusiu viršumi. Rengiant aikštelę šokiams iš žvyro supiltas pylimas 1969 m. išlygintas buldozeriu ir piliakalnis liko nupjauto kūgio formos su 16x18 m dydžio ovalia aikštele bei 0,5 m aukščio pylimo liekanomis šiaurinėje pusėje. Šlaitai statūs, 8 m aukščio, Š šlaitas vos 1,5 m aukščio, nes į šią pusę buvo lyginamas pylimas.

Piliakalnis dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs jaunais lapuočiais ir krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12600 m². Išmatavimai: 190 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 90 m pločio.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.117.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.90-94.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Būtkiemis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ananda (budizmas)

**Ananda** ( – „džiaugsmas“) į budizmo mitologinę sistemą įtrauktas realus asmuo, Šakjamunio pusbrolis ir mylimiausias mokinys. Pasak legendų, Ananda gimė tą pačią dieną, kai į žemę atėjo Šakjamunis. Tačiau, kitaip nei mokytojui, iki visiško sąmonės nušvitimo jam reikėjo nugyventi dar kelis gyvenimus. Po mokytojo mirties jis ėmė perrašinėti budistų kanoną. Ananda laikomas „Tipitakos“ didesnės tekstų dalies kodifikuotoju. Sakoma, kad iš visų mokinių jis turėjo geriausią atmintį, todėl ėmė užrašinėti pasakojimus apie Budos mokymą. Todėl jis laikomas vienos kanono dalies, „Supitakos“ autoriumi.

## Šaltiniai
* Mitologijos enciklopedija
Motorizuotieji pėstininkai

**Motorizuotieji pėstininkai** (; ) – pėstininkai, kurie į mūšio vietą gabenami sunkvežimiais ar kitokiomis motorinėmis nešarvuotomis transporto priemonėmis (mechanizuotieji pėstininkai pervežami šarvuotaisiais transporteriais ar pėstininkų kovos mašinomis, kuriuos jie paprastai naudoja ir kautynėse).

Artimu terminu *motorizuotieji šauliai* (kartais *motošauliai*; ) Rusijoje (o anksčiau – TSRS) vadina mechanizuotuosius pėstininkus.

Pėstininkų motorizavimas buvo pirmas žingsnis prie kariuomenės mechanizavimo. Civilinės paskirties sunkvežimiai nesunkiai pritaikomi kareiviams pervežti, pabūklams vilkti, atsargoms ir įrangai pervežti. Automobilių panaudojimas labai didina pėstininkų dalinių, kurie iki tol judėdavo pėsčiomis ar būdavo pervežami geležinkeliais, judrumą.

Kautynėse sunkvežimiai ir džipai nesuteikia taktinio pranašumo kautynėse, nes lengvai pažeidžiami artilerijos ir šaulių ginklų ugnies. Tačiau ant tokių transporto priemonių gali būti sumontuoti sunkieji ginklai (sunkieji kulkosvaidžiai, minosvaidžiai, beatošliaužiai pabūklai, raketų leistuvai, kurie, nors ir lengvai pažeidžiami, naudojami kautynėse.

Žiemą ir kalnuose motorizuotieji pėstininkai gali naudoti nešarvuotus vikšrinius visureigius ([pvz., švediškus sniegaeigius *Snow Trac* ir *Bv202*).

Motorizuotųjų pėstininkų daliniai, palyginus su pėsčiaisiais pėstininkais, turi didesnius poreikius tiekimui, kadangi jiems reikalingi degalai ir atsarginės automobilių dalys, o pačiuose daliniuose reikalingi remonto padaliniai.

Motorizuotieji pėstininkai imti masiškai naudoti antrajame pasauliniame kare, kuriame nemažai kovos veiksmų buvo manevriniai. Vienas iš motorizuotųjų pėstininkų privalumų buvo tai, kad jie galėjo lydėti prasiveržusius tankų dalinius ir dengti jų flangus. Ši funkcija dar sustiprėjo, kai ėmė atsirasti mechanizuotųjų pėstininkų daliniai, aprūpinti šarvuočiais.

## Taip pat skaitykite
* Mechanizuotieji pėstininkai
Bijautonių piliakalnis

**Bijautonių piliakalnis** – piliakalnis ir gyvenvietė Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Bijautonių, Rumšiškių seniūnija. Pasiekiamas plentu Antkalnis – Kruonis prieš Strėvą pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, pavažiavus keliu 800 m – yra į pietvakarius už sodybos, esančios 100 m į kairę nuo kelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Strėvos dešiniajame krante, į upės slėnį įsiterpusio kyšulio žemesnėje dalyje. Aikštelė keturkampė, užapvalintais galais, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 7,5 m ilgio, 5 m pločio. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 2 m aukščio, 10 m pločio pylimas, kuris iš išorės yra tik 1 m aukščio. Už jo į šiaurės vakarus yra 9 m ilgio, 8 m pločio priešpilis 1,5 m žemesne rytine dalimi. Priešpilio aikštelės šiaurės vakarų krašte supiltas 2 m aukščio, 17 m pločio pylimas, už kurio iškastas 13 m pločio, 1 m gylio puslankio formos griovys. Už griovio aukštuma pamažu kyla į šiaurės vakarus. Šlaitai statūs, 17 m aukščio.

Piliakalnio aikštelės kraštai nuslinkę, priešpilio pylime iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14000 m².

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.118.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. - KPC A. - F.1. - Ap.1. - B.25. - P.350-357.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bijautonys
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Dabintos piliakalnis

**Dabintos piliakalnis** – buvęs piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kauno marių, į pietus nuo Dabintos, Kruonio seniūnija, Kauno marių regioninis parkas. 

## Piliakalnis

Piliakalnis buvo įrengtas Dabintos dešiniajame krante, netoli santakos su Nemunu esančioje atskiroje kalvoje. Iš rytų, pietų, vakarų ir šiaurės vakarų jį juosė Dabintos slėnio daubos, šiaurės rytuose jis siekė aukštumą. Viršuje buvo apie 60 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 20 m pločio ovali aikštelė. Šlaitai gana nuolaidūs, nuo Dabintos upelio slėnio  15–18 m, nuo aukštumos iš šiaurės rytų – tik apie 4 m aukščio.

Piliakalnis buvo ariamas, apardytas apkasų, o prieš 1971 m. beveik ištisai nukastas žvyrduobės – liko tik vietomis nustumdytas dirvonuojantis vakarinis šlaitas.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.

## Tyrimai
1943 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1953 m. nutarus statyti Kauno HES ir 1971 m. – Istorijos institutas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Dabinta
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ernestas Mackevičius

**Ernestas Mackevičius** (, g. 1968 m. lapkričio 25 d. Vilniuje) – lietuvių kilmės Rusijos televizijos žurnalistas, laidų vedėjas.

## Biografija
Tėvas – mimas, režisierius ir dramaturgas Giedrius Mackevičius (1945–2008).

Mokėsi Vilniaus 30-ojoje vidurinėje mokykloje. 1978 m. šeima persikėlė gyventi į Maskvą. Tarnavo sovietinėje pasienio kariuomenėje. 1994 m. baigė Maskvos M. Lomonosovo universiteto Žurnalistikos fakulteto spaudos skyrių.

1991 m. pradėjo dirbti televizijos kompanijoje „VID“ (*ВИД*), laidos „13-31“ korespondentas ir vedantysis. Vėliau dirbo ORT kanale, programoje „Archipelagas“ bei tarptautiniame teležurnale „Centrinis ekspresas“. 1992–1993 m. programos „Panorama“ korespondentas (kanalas ORT). 1993–2001 m. parlamentinis korespondentas telekanale NTV (*НТВ*), 2001–2002 m. kanale TV-6. Nuo 2002 m. vasario mėn. dirba telekanale RTR (*Россия*): laidos „Prologas“ (*Пролог*) autorius ir vedantysis, laidos „Labas rytas, Rusija“ (*Доброе утро, Россия!*) vedantysis. Buvo Dūmos ir prezidentinių priešrinkiminių televizijos debatų vedančiuoju 2003–2004 m. ir 2007–2008 m. rinkimuose. Nuo 2006 m. gegužės mėn. veda laidas „Žinios“ (*Вести*) ir programą „Žinios+“ (*Вести+*).

2014 m. balandžio 22 d. slaptu Rusijos prezidento Vladimiro Putino įsakymu „už profesionalumą ir objektyvumą nušviečiant Krymo įvykius“ apdovanotas Draugystės ordinu.

Žmona Alina (g. 1981 m.), dukra – Dalija (g. 2004 m.). 2008 m. išleido prisiminimų knygą apie savo tėvą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Akmeninės Maskvos džiunglės neužgožė lietuviško sodžiaus (lietuvių k.), 2011-06-20 
* E. Mackevičius apie savo lietuvišką charakterį ir rusišką gyvenimo būdą (rusų k.)
* Ernestas Mackevičius apie Giedrių Mackevičių (rusų k.)
* Biografija (rusų k.)
Adenophyllum

***Adenophyllum*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aden-* (liauka), *phyllum* (lapas).

Tai grupėmis augantys, į saulutes ar usnis panašūs augalai su geltonais arba rausvais žiedais. Auga JAV pietvakariuose, Meksikos šiaurėje ir Centrinės Amerikos šiaurinėje dalyje, dažniausiai dykumų regionuose. Kai kurios rūšys laikomos sinonimais Dyssodia gentyje ir gali būti vadinamos *dyssodia*.

## Rūšys
* *[[Adenophyllum anomalum]]*
* *[[Adenophyllum appendiculatum]]*
* *[[Adenophyllum aurantium]]*
* *[[Adenophyllum cancellatum]]*
* *[[Adenophyllum capillaceum]]*
* *[[Adenophyllum cavanillesii]]*
* *[[Adenophyllum coccineum]]*
* *[[Adenophyllum cooperi]]* ()
* *[[Adenophyllum glandulosum]]*
* *[[Adenophyllum porophylloides]]* ()
* *[[Adenophyllum porophyllum]]* ()
* *[[Adenophyllum pulcherrimum]]*
* *[[Adenophyllum speciosum]]*
* *[[Adenophyllum squamosum]]*
* *[[Adenophyllum wrightii]]* ()

## Nuorodos
*USDA Plants Profile
*Jepson Manual Treatment
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
Loka (budizmas)

**Loka** – budizmo kosmologijos sąvoka, reiškianti „pasaulis“. Ji kilusi iš indų kosmologijos to paties pavadinimo sampratos. Kadangi, pasak nusistovėjusios Mahajanoje sistemos, pasaulį sudaro 6 lokai, budizmo kontekste terminas gali būti verčiamas kaip **šeši pasauliai**.

Lokai sudaro žemiausią iš trijų sferų – Kamadhatų (Troškimų sferą). Istoriškai seniausiose Budizmo formose egzistavo tik penki pasauliai. Ši pasaulėžiūra išlikusi Theravadoje. Mahajana, perimdama vietos tautų idėjas, pasiūlė šeštąjį pasaulį, esantį tarp devų ir žmonių. Vienu metu Kinijos budizme buvo daoizmo įtakoje įvestas nemirtingųjų pasaulis, o Tibeto budizme pasiūlytas asurų pasaulis. Pastaroji sistema yra paplitusi plačiausiai.

Lokų samprata grafiškai atvaizduojama schemose, vadinamose bhavačakra („gyvenimo ratas“).

## Sąrašas
Loka samprata artimai susijusi su reinkarnacijos ir karmos sąvokomis. Atgimimas viename iš šešių pasaulių yra nulemtas būtybės karmos. Buvimas viename jų reiškia ir buvimą samsaroje.

* Devaloka – devų, pasaulis, esantis Meru kalno viršūnėje ir aukščiau. Sudarytas iš daugybės sluoksnių. Šie dievai yra mirtingi, nors ir gyvena labai ilgai. Kadangi gyvenimas čia labai patogus, jis neskatina kovoti dėl atbudimo, ir neretai devai po mirties atgimsta žemesniuose pasauliuose. Devaloka sudarytas iš keleto dangaus sluoksnių.
* Asuraloka, yra aplink Meru kalną. Čia gyvena būtybės, esančios tarp žmonių ir dievų – asurai. Nors jų gyvenimas geresnis nei žmonių, jie turi daugiau patogumų, juos nuolat graužia pavydas, kerštingumas devams. Asurai nuolat kariauja, yra žiaurūs. Jais atgimsta tie, kurie turėjo gerus norus, tačiau suteikė kitiems skausmo. Nepaisant to, kad Asurai yra stipresni nei žmonės, jų pasaulis yra laikomas vienu iš keturių blogųjų pasaulių.
* Manusjaloka – žmonių pasaulis, vienas iš dviejų gerųjų pasaulių. Tai – aukščiausia būsena žemės paviršiuje. Žmonės žemėje apgyvendinę geriausias sritis. Tai – pasaulis kur būtybės gali patirti nušvitimą tiesiogiai, nekildami hierarchijos laiptais per asurų ir devų pasaulius.
* Tirjagjoni – gyvūnų pasaulis. Gyvūnai gyvena kartu su žmonėmis žemės paviršiuje. Kadangi gyvūnams labai sunku sukaupti gerą karmą, atgimimas gyvūnų pasaulyje dažnai nulemia ypač ilgalaikį buvimą samasaros rate.
* Pretaloka – pasaulis, kuriame gyvena išalkę demonai pretai. Jie apgyvendinę dykumas ir negyvenamas vietas žemės paviršiuje. Jie nematomi, tačiau panašūs į žmones, bet turi didelius pilvus ir siaurus kaklus. Jais atgimsta gobšuoliai. Pretai negali pasisotinti.
* Naraka – žemiausiai, giliai žemėje esantis pasaulis, budizmo pragaras. Narakos būtybių karma irgi gali būti apvalyta, jie gali atgimti aukštesnėmis būtybėmis.
1980 m. vasaros olimpinės žaidynės

**1980 m. vasaros olimpinės žaidynės**, oficialiai **XXII olimpinės žaidynės** – tarptautinės sporto varžybos, vykusios 1980 m. liepos 19 – rugpjūčio 3 dienomis Tarybų Sąjungos sostinėje Maskvoje. Pagrindinis žaidynių stadionas – Lužnikų stadionas. Žaidynėse dalyvavo 80 šalių. Žaidynes boikotavo ir nedalyvavo 64 šalys ir teritorijos.

## Medalių lentelė

## Dalyvavusios šalys

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Nedalyvavusios šalys

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Literatūra
* Mindaugas Barysas. Aidi kurantų olimpiniai dūžiai. – Vilnius: Mintis, 1982. – 173 p.

## Nuorodos
Devai (budizmas)

**Devas** ( *Deva*) – budizmo mitologijos ir kosmologijos sąvoka, reiškianti „dievas“. Ji kilusi iš indų mitologijos to paties pavadinimo sampratos (devai). Devų gyvenamas loka vadinamas **Devaloka**, ir tai yra viena iš šešių būties formų. Kartu devai sudaro vieną žemiausių hierarchinių grupių budizmo mitologijoje.

## Devaloka
Devaloka – devų, pasaulis, esantis Meru kalno viršūnėje ir aukščiau. Devaloko dievai yra mirtingi, nors ir gyvena labai ilgai. Taigi, jie sukasi samsaros rate. Kadangi gyvenimas čia labai patogus, jis neskatina kovoti dėl atbudimo, ir neretai devai po mirties atgimsta žemesniuose pasauliuose. Tai – pasaulis kur labiausiai reiškiasi iliuzijos demonas Mara.

Devaloka sudarytas iš šešių dangaus sluoksnių.

* Parinirmita-vašavartinas – aukščiausias sluoksnis. Jam priklauso patys laimingiausi dievai, ir tarp jų yra Mara. Jų valdovas yra Vašavartinas.
* Nirmanaratis – Jų valdovas yra Visakha.
* Tušitas – dangus, kuriame gyvena bodhisatvos, ruošdamiesi gyvenimui žmonių pasaulyje. Sidharta Gautama gyveno čia bodhisatva Śvetaketu. Dabar šiame danguje gyvena bodhisatva Nāthadeva, kuris taps Buda Maitrėja. Šio dangaus valdovas yra Santusita.
* Jama dangus – žemiausiai esantis dangus, kuris nesiekia Meru kalno viršūnės. Dangaus valdovas yra Sujama.
* Trajastrimša – Meru kalno viršūnėje esantis dangus. Čia žydi nuostabiausi sodai, pastatyti gražiausi rūmai. Čia gyvena 33 devai, kurių valdovas – Šakras. Jiems patarnauja padėjėjai ir apsarės.
* Čaturmaharadžika-kaika – žemiausias Devaloko sluoksnis, susisiekiantis su Asuraloka. Šiame danguje gyvena devai, valdantys Saulę ir Mėnulį. Tai pat čia viešpatauja keturi lokapalai, saugantys keturias pasaulio šalis ir valdantys keturių rūšių mitines būtybes. Tai – Vaišravana, Virudhaka, Dhritaraštra ir Virupakša.

## Devų kategorija
Devai sudaro pačią žemiausią Budizmo mitologijos dievybių kategoriją, esančią žemiau nei vidjaradžos. Dauguma šių mitologinių personažų yra atėję iš Indų mitologijos. Budizme be keturių lokapalų pripažįstami 12 svarbiausių devų, globojančių pasaulio šalis ir svarbiausius šviesulius. Tai: Brahma, Šakras, Agnis, Jama, Rakšasa, Varuna, Vajus, Vaišravana, Išana, Prithivi, Surja, Čandra. Kitos dievybės yra Mahešvara (Šiva), Sarasvati, Mahakalas, Šri Mahadevi (Lakšmė), Skanda, Mariči, Vinajaka (Ganešas), Vadžradhara, Hariti ir t. t.
Devai

**Devai** gali reikšti:
* Armėnų mitologijoje dvasios – devai;
* Budizmo mitologijoje dievybių kategorija – devai;
* Hinduizmo mitologijoje dievai – devai.
Adenostemma

***Adenostemma*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *aden-* (liauka), *stemma* (karūna). 

## Rūšys ir varietetas

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
Lašinių piliakalnis (Kaišiadorys)

**Lašinių piliakalnis su gyvenviete**, *[[Napoleonas Bonapartas|Napoleono]] kalnas* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Lašinių kaimo, Rumšiškių seniūnija. Pasiekiamas iš plento  Bartkūnuose pasukus į dešinę, link Lašinių, Lašiniuose pasukus į kairę pietų kryptimi link sodybos, pro ją paėjus į pietus, į mišką 300 m, yra kairėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Strėvos dešiniojo kranto kyšulyje, kurį iš pietryčių ir rytų juosia Strėva, iš pietvakarių riboja gili griova, o iš šiaurės vakarų prieina gretima aukštuma. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 34x18 m dydžio. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 5,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio išorinis 9 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m pločio, 3 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 20-30 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs lapuočiais (aikštelė prakirsta, dabar dirvonuoja), jos pietryčių – rytiniame kraštuose iškasti apkasai.

Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia – XIV a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13 000 m². Išmatavimai: apie 100 m ilgio pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi ir iki 90 m pločio.

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

## Istorija
Piliakalnyje stovėjo Strėvos pilis, kurią 1367 m. pradžioje užpuolė ir sudegino kryžiuočiai, išžudę daug jos gynėjų.


Vaizdas:Lašinių piliakalnis (Kaišiadorys). Laiptai.JPG|Laiptai į viršų
Vaizdas:Lašinių piliakalnyje (Kaišiadorys)..JPG|Piliakalnyje
Vaizdas:Lašinių piliakalnis (Kaišiadorys). Viršuje.JPG|Aikštelė ant piliakalnio


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.119.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.25. P.298.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V., 1995. P.181.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Lašiniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vidurio Suomija

**Vidurio Suomija** (; ) – Suomijos regionas, besirobojantis su: Peijet Hemė, Pirkanma, Pietų Ostrobotnija, Vidurio Ostrobotnija, Šiaurės Savonija ir Pietų Savonija. Regiono centras ir didžiausias miestas yra Juveskiulė.

## Savivaldybės

Vidurio Suomijoje yra 23 savivaldybės. Miestai ir miesteliai paryškinti.

## Nuorodos

* Vidurio Suomijos Regiono Taryba 
* Vidurio Suomijos Žmogaus Technologijų Regionas
Darsūniškio piliakalnis

**Darsūniškio piliakalnis** – buvęs piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Darsūniškio, Kruonio seniūnija. 

## Piliakalnis
Piliakalnis buvo įrengtas Nemuno dešiniajame krante buvusioje atskiroje kalvoje. Detalesnių duomenų apie piliakalnį neišliko. Nuo XIX a. jį nuolat ardė Nemunas. XX a. pradžioje dar buvo išlikęs aikštelės kraštas, pylimas ir griovys. Piliakalnio liekanos užlietos ir sunaikintos įrengus Kauno marias. Jis buvo apie 50 m į vakarus nuo dabartinio Nemuno dešiniojo kranto, linijoje Darsūniškio bažnyčia – Bačkininkėlių piliakalnis. Piliakalnis datuojamas XIV a.  

## Istorija
Piliakalnyje stovėjo Darsūniškio pilis, minima nuo 1372 m. kaip , sudeginta kryžiuočių 1381 m. ar 1382 m. vasario 3 d., jiems traukiantis į Prūsiją. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Darsūniškis
Sandoros skrynia

**Sandoros skrynia** () – skrynia, kurioje turėjo būti laikomi dešimt Dievo įsakymų iki bus pastatyta pirmoji šventykla Jeruzalėje.

Sandoros skrynia 1,5 uolekčio pločio ir aukščio, 2,5 uolekčio ilgio, kas atitiktų aukso pjūvį. Tai būtų apie 130 × 78 × 78 cm (angliška versija) ar 66,6 × 66,6 × 111 (rusiška versija); uolektis yra 44,4-56 cm. Pagaminta iš akacijos medžio ir visa padengta auksu.
Mančiūnų piliakalnis

**Mančiūnų piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Mančiūnų, Žaslių seniūnija. Pasiekiamas keliu Žasliai – Zūbiškės už Laukystos upelio pasukus į kairę šiaurės vakaruosna lauko keliuku, už 300 m yra kairėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Laukystos dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 67 m ilgio ir 50 m pločio šiaurės vakarų krašte. Čia supiltas puslankio formos 52 m ilgio, 1 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 0,5 m aukščio, 4 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 2 m pločio, 0,3 m gylio griovys, geriau pastebimas tik šiaurės vakarų šlaite prie upelio. Šlaitai vidutinio statumo, 13–4 m (šiaurės vakaruose) aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiaurės rytų – rytų šlaitas ir aikštelės dalys apaugusios jaunais alksniais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 16500 m².

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Išmatavimai: apie 140 x 140 m dydžio.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V.,1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.26. – P.177.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mančiūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Čaturmaharadža

**Čaturmaharadža** (चतुर्महाराज *caturmahārāja*) – budizmo mitologijos dievybių (devų) grupė, reiškianti **keturi valdovai**, keturių pasaulio šalių globėjai. Jie sudaro dalį lokapalų budizme.

Čaturmaharadža gyvena žemiausiame Devaloko sluoksnyje, kuris vadinamas **Čaturmaharadžika(-kaika)** (*Cāturmahārājika*). Šis sluoksnis yra ties Meru kalnu. Jų svarbiausia funkcija – saugoti keturias pasaulio šalis nuo asurų.

## Sąrašas
Kiekvienas iš keturių valdovų turi savo simbolius, savo mitinių būtybių armijas ir savo spalvą. Vyriausias tarp jų yra Vaišravana, tačiau jie visi paklūsta Šakrui, gyvenančiam aukštesniame danguje Trajastrimše.
Drevė

**Drevė** – tuščia erdvė, susidariusi medžio kamiene ar tarp šakų. Daugiausia susidaro senuose ar negyvuose įvairių rūšių medžiuose.

Drevė susidaro dėl natūralių fiziologinių krūvių, tenkančių medžio šerdžiai. Drevės gali susidaryti dėl lietaus, ugnies, vėjo, karščio, perkūnijos poveikio, taip pat dėl vabzdžių, grybų, bakterijų veiklos. Taip pat drevės neretai susidaro tose vietose, kur seniau buvo, bet nūnai nukrito senų medžių šakos. Dreves dažnai pagilina ir išplečia gyvūnai.

Medžių drevėse įsitaiso įvairūs gyvūnai: paukščiai (ypač geniniai, pelėdiniai, bukutiniai), voverės, šikšnosparniai, echidnos, įvairūs driežai, sterblinės skruzdėdos, miegapelės, bitės, širšės.

## Taip pat skaitykite
* Uoksas
* Stuobrys
* Kelmas
* Dravės
Mūro Strėvininkų piliakalnis

**Mūro Strėvininkų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23724) Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Mūro Strėvininkų, Žiežmarių seniūnija. Pasiekiamas keliu Bačkonys – Liutonys Bačkonyse pasukus į dešinę pietvakariuosna link Mūro Strėvininkų užtvankos - važiuoti 900 m, piliakalnis yra prieš pat užtvanką.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Strėvos kairiajame krante buvusioje kalvoje, iš šiaurės, rytų ir pietų apjuostoje upės slėnio. Pietvakariuose piliakalnis siekė aukštumą, nuo kurios buvo atskirtas grioviu ir pylimu. Piliakalnio pietvakarinę dalį su visais čia buvusiais gynybiniais įrenginiais sunaikino XX a. 6 dešimtmetyje ties piliakalniu pastatyta hidroelektrinė ir iškastas naujas kanalas. Duomenų apie piliakalnio išvaizdą iki hidroelektrinės statybos nėra. Dabar išlikusi aikštelė trapecinė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 23 m ilgio ir 20 m pločio rytinėje pusėje bei 8,5 m pločio vakariniame gale, kurios pietvakarių gale dar žymus 0,5 m aukščio, 12 m pločio pylimo kraštas. Šiaurės vakariniame piliakalnio šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 3 m pločio terasa, nuolaidėjanti į šiaurę. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.

Aikštelės vakarinė dalis nuplauta upės, pati aikštelė ardoma čia esančios prastai prižiūrimos poilsiavietės (šiaurės rytų krašte stovi medinė pavėsinė). Šlaitai apaugę lapuočiais, pietvakariniame šlaite link kanalo veda cementiniai laiptai. Piliakalnis minimas ir Strėvininkų vardu.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 20 000 m².

Į vakarus nuo piliakalnio 1,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.25. P.386-387.
* S. Buchaveckas. Strėva. - V., 1985. P.51.
* Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. V., 1989. T.1. - P.492.
* Jurgita Žukauskaitė. Budelių, Migonių, Mūro Strėvininkų, Palapainio (Vilūnų), Paparčių piliakalnių (Kaišiadorių r.) aplinkos 2008 m. žvalgomųjų archeologinių tyrinėjimų ataskaita. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mūro Strėvininkai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Palapainės piliakalnis

**Palapainės piliakalnis su gyvenviete**, *Vilūnai, Lapainia* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23720) Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Kruonis – Jieznas pasukus į Migonis, juose  900 m į kairę pietuosna link Purvininkų, čia, už paskutinės sodybos dešinėje pasukus į dešinę vakarų kryptimi ir pavažiavus 300 m – yra 150 m į dešinę, šiaurėn nuo keliuko.

## Piliakalnis

Piliakalnis buvo įrengtas Lapainios kairiojo kranto kyšulyje. Duomenų apie šiaurės – pietų kryptimi buvusią pailgą aikštelę nėra, nes ją dar XIX a. – XX a. pradžioje nuplovė Lapainia. Išliko tik jos pietinėje pusėje supiltas 17 m ilgio, 5 m aukščio, 12 m pločio pylimas ir už jo iškastas 13 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.

Pylimas apaugęs jaunais krūmais. 1994 m. Lapainios ardomi piliakalnio šlaitai buvo sutvirtinti akmeninėmis bunomis. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17400 m².

## Tyrimai
1943 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1953 ir 1971 m. – Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.

Pietinėje ir vakarinėje piliakalnio papėdėse 1,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.119.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.204-209.
* Jurgita Žukauskaitė. Budelių, Migonių, Mūro Strėvininkų, Palapainio (Vilūnų), Paparčių piliakalnių (Kaišiadorių r.) aplinkos 2008 m. žvalgomųjų archeologinių tyrinėjimų ataskaita. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Palapainė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Paparčių piliakalnis

**Paparčių piliakalnis** (arba ***Žydkapis***) – piliakalnis ir gyvenvietė Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Paparčių, Paparčių seniūnija. Šalia matyti buvusio vienuolyno Paparčių koplyčia. Pasiekiamas keliu  pavažiavus nuo Paparčių 800 m, yra 120 m į kairę šiaurėje, priešais Žiežmarą.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Žiežmaros kairiajame krante esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė pailga rytų – vakarų kryptimi, 3 m ilgio centre, 7 m ilgio rytiniame krašte, 25 m pločio vakariniame gale, iki 2 m iškilusiu viduriu. Jos didžioji dalis rytiniame gale nuplauta Žiežmaros. Vakarinėje jos pusėje supiltas 24 m ilgio, 3,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 5,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m pločio, 2 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 16-18 m aukščio.Piliakalnis apardytas ariant, jo rytinė dalis nuplauta, jis dirvonuoja, rytiniame šlaite auga paskiri lapuočiai.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 21000 m².

## Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

Rytų ir šiaurės rytų pašlaitėse 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos ir žiestos keramikos.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.118.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.26. – P.377-384.
* Konstantinas Avižonis. Kelios istorinės Lietuvos vietos.- K.,1927. – P.26-27.
* Stasys Miglinas. Paslaptingas žydo kapas baravyko pavidalo // Lietuvos aidas. – 1939.-Sausio 27 d.
* Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. – V., 1989. -T.1. – P.499.
* Vytautas Daugudis. Iš senosios Paparčių praeities // Gimtinė. – 1994. Nr. 3(59).
* Jurgita Žukauskaitė. Budelių, Migonių, Mūro Strėvininkų, Palapainio (Vilūnų), Paparčių piliakalnių (Kaišiadorių r.) aplinkos 2008 m. žvalgomųjų archeologinių tyrinėjimų ataskaita. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paparčiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pridotkų piliakalnis

**Pridotkų piliakalnis su gyvenviete**, *Žukų piliakalnis* – piliakalnis ir senovės gyvenvietė Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, Pridotkų kaime, Žiežmarių apylinkės seniūnija. Pasiekiamas plentu Žiežmariai – Kruonis, iš jo pasukus į kairę rytų kryptimi link Kairiškių, pavažiavus 450 m ir pervažiavus Vajos upelį - į dešinę pietvakarių kryptimi 50 m – yra už 50 m dešinėje, šiaurėje.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumėlėje, Vajos dešiniajame krante. Išlikusi aikštelės dalis apvali, vos 2 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 1,5 m aukščio, 6 m pločio pylimu, kuris šiaurės vakarų dalyje, kaip ir didžioji dalis aikštelės nuplautas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais, pietrytinis šlaitas dirvonuoja.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 7000 m².

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

Rytinėje papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos, verpstukas.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.416-423.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 127.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Pridotkai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Jakovlev Jak-42

**Jak-42** (rus. *Як-42*, pagal NATO kodifikaciją - *Clobber*) – XX a. aštuntame dešimtmetyje Sovietų Sąjungoje sukurtas trimotoris reaktyvinis siaurafiuzeliažis keleivinis lėktuvas, naudojamas vidutinių nuotolių maršrutuose, savo konstrukcija panašus į Boeing 727.

Tai metalinis žemasparnis monoplanas, pusiau monokokiniu fiuzeliažu, trijų atramų įtraukiama važiuokle (pagrindiniai ratai – suporuoti), už „S“ formos ortakio montuojamu centriniu varikliu, 23° stėliškumo sparnais ir T formos uodega.

## Lėktuvo gamybos istorija
Išaugus keleivių skaičiui, TSRS atsirado poreikis didesnių vidutinės klasės lėktuvų. Jak-42 sukurtas siekiant pakeisti senstančius Il-18 ir Tu-134. Taupant projektavimo laiką ir lėšas Jakovlevo konstruktorių biure nutarta Jak-40 pagrindu sukurti padidintos keleivių talpos lėktuvą.

Pirmasis skrydis nauju Jak-42 įvyko 1975 m. kovo 7 d. Serijinė lėktuvo gamyba prasidėjo 1980 m. Dėl 1982 m. birželio 28 d. įvykusios katastrofos šio lėktuvo gamyba ir eksploatacija dvejiems metams buvo sustabdyta. 1988 m. pradėta naujos modifikacijos Jak-42D lėktuvo serijinė gamyba. Iki 1981 m. 11 lėktuvų pastatė Smolensko aviacijos gamykla, o nuo 1978 m. iki 2003 m. gamino Saratovo aviacijos gamykla.

Lėktuvus naudojo Aeroflot, jis eksportuotas į kai kurias Afrikos valstybes, Kiniją, Pakistaną, buv. Jugoslaviją bei Kubą. 1981 metais Jak-42 (pirmasis iš tarybinių lėktuvų) praėjo tarptautinį sertifikavimą ir pradėtas naudoti tarptautiniams skrydžiams.

Nuo 1980 m. iki 2003 m. pagaminti 187 lėktuvai. Iki šiol skraido 126 lėktuvai. Aviakatastrofose sudužo 9 šio tipo laineriai (žuvo 562 žmonės). Dar 4 šio tipo lėktuvai, priklausę aviakompanijai „Donbassaero“, 2014 m. spalio mėn. buvo sunaikinti Donecko oro uoste mūšių su įsiveržusiom neformaliomis Rusijos remiamomis pajėgomis metu.

## Techniniai duomenys

* Įgula: 2  pilotai, papildomai, pagal poriekį - skrydžio inžinierius
* Ilgis: 36,38 m
* Uodegos aukštis: 9,83 m
* Sparnų mojis: 34,88 m
* Sparnų plotas: 150 kv. m
* Jėgainė: 3 turboreaktyviniai varikliai Lotariov D-36, išsystantys po 63,75 kN traukos
* Kreiserinis greitis: 0,65 macho (810 km/h)
* Skrydžio nuotolis: iki 2900 km
* Skrydžio lubos: 9700 m
* Svoris: 34 500 kg (tuščias)
* Didžiausias pakilimo svoris: 57 500 kg
* Keleivių skaičius: 120.

## Papildoma informacija

* Jak-42 – didžiausias, sunkiausias ir galingiausias Jakovlev konstruktorių biure sukurtas lėktuvas.
* Siekiant paspartinti bagažo pakrovimą, jis talpinamas į specialius konteinerius.
* Keleiviai į lėktuvą gali patekti ir fiuzeliažo gale nusileidžiančiais laiptais, kas leidžia naudoti lėktuvą neišvystytuose oro uostuose.
* Šio modelio lėktuvus naudojo TSRS Civilinės aviacijos Lietuvos padalinys, o vėliau ir Lietuvos avialinijos.

## Nuorodos
* Apie Jak-42
* Jak-42 katastrofos
* Jak-42 pakilimas (video)
Dhritaraštra (budizmas)

**Dhritaraštra** (धृतराष्ट्र *Dhṛtarāṣṭra* – „palaikantis valstybę“) – budizmo mitologijos dievybė, viena iš keturių valdovų (čaturmaharadža, sergstinčių apatinį dangų prie Meru kalno.

## Funkcijos ir ikonografija
Spėjama, kad Dhritaraštra kilo iš indų mitologijos dievybės Indros padėjėjo, kurio mitologija ypač išplėtota budizme. Dhritaraštra gyvena apatiniame Devaloko sluoksnyje ir saugo Rytinę pasaulio pusę, taip pat ir rytinį pasaulio žemyną. Jo valdomos mitinės būtybės yra gandharvai ir pišačai.

Dhritaraštra vaizduojamas grėsmingas, jo simbolis yra peilis arba kardas, kuriuo jis užsimojęs. Taip pat dažnai yra koja primynęs demonus. Mandalose vaizduojamas raudonos spalvos. Jo šventasis skiemuo yra *dhri*.
Émile Friant

**Émile Friant** (; 1863 m. balandžio 16 d. – 1932 m. rugsėjo 6 d.) – Prancūzijos tapytojas. E. Friano paveikslai buvo eksponuojami Paryžiaus dailės renginiuose. Nutapė portretų, natiurmortų ir peizažų. Frijantas buvo Prancūzijos instituto narys ir buvo Prancūzijos Garbės legiono kavalierius.

## Nuorodos
1919 m. planas

**1919 m. planas** () – karinė strategija, sukurta 1918 m. J. F. C. Fuller'io, vykstant Pirmajam pasauliniam karui.

Strategija smerkė nusistovėjusią karinę tvarką, pagal kurią buvo stengiamasi fiziškai sunaikinti priešą, vietoj to, kad būtų puolama į patį vokiečių armijos vadovybės centrą. Pagal Fulerio planą, tankai turėjo greitai prasiveržti į priešo užnugarį, ir tuomet turėjo būti sunaikinti priešo ištekliai ir susisiekimo linijos. Britų tankai turėjo didžiausią įtaką, o jiems sustabdyti vokiečių užnugaryje turėjo būti sutelkta visa vokiečių gynyba. 

1918 m. sąjungininkų prasiveržimas ir vokiečių atsitraukimas Prancūzijoje ir Belgijoje pradėjo mechanizuoto karo erą. Nors planas niekada nebuvo įgyvendintas, tačiau jis turėjo įtakos vėlesnės „blitckrygo“ taktikos atsiradimui.
Rokiškių piliakalnis

**Rokiškių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Rokiškių I kaimo, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas keliu Kalviai (Kaišiadorys) – Kubiliai (Kaišiadorys), yra kelio dešinėje vakaruose, 200 m nuo kelio į Plaskūnus atsišakojimo.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 1,5 m ilgio ir 3 m pločio, iš šiaurės, rytų ir pietų apjuosta 7,5 m pločio, iki 1,5 m aukščio pylimu. Joje yra kultūrinis sluoksnis, rasta brūkšniuotos, grublėtos ir lygios keramikos, šlako. Šlaitai statūs, 7-8 m aukščio.

Aikštelės didesnė vakarinė dalis be pėdsakų nuslinkusi ar nukasta. Piliakalnis dirvonuoja.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 20000 m². Išmatavimai: 260 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir iki 100 m pločio.

## Tyrimai
1953 m. ir 1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Visose piliakalnio pašlaitėse 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir lygios keramikos.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.117.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. F.1. Ap.1. B.25. P.211-221.
* Slownik geograficzny krolewstwa Polskiego i innych krajow slowianskich. Warszawa, 1895. T.XIV. P.928.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Rokiškės
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai