open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Bernatonis

**Vytautas Bernatonis** (g. 1940 m. lapkričio 19 d. Šiliniai, Jiezno valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, politikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1954 m. baigęs Kašonių septynmetę, įstojo į Kauno politechnikumą. 1958 m. jame įgijęs vidurinį išsilavinimą ir specialybę, buvo paskirtas cecho meistru Vilniaus „Taksomotorų autoūkyje“. 1970 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1981 m. technikos mokslų kandidatas, 1988 m. technikos mokslų daktaras.

1962–1988 m. dirbo Vilniaus plastmasinių dirbinių gamykloje darbininku, brigadininku, technologu, cecho viršininko pavaduotoju. 1965–1979 m. ekstruzijos ir liejimo cecho viršininkas, nuo 1979 m. direktorius pavaduotojas gamybos reikalams. 1988–1990 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, nuo 1989 m. profesorius.

1990–1991 m. balandžio mėn. pirmasis Vilniaus miesto meras. Nuo 1996 m. UAB „Bervis ir Co“ prezidentas. 1996 m. su kitais įsteigė Lietuvos gyvenimo logikos partiją, jos pirmininkas. Nuo 2009 m. Naujosios sąjungos narys, keletą kartų nesėkmingai dalyvavo Seimo rinkimuose. 2002 m. dalyvavo LR Prezidento rinkimuose (pirmajame ture surinko 0,25% balsų).

## Mokslinė veikla
Sukūrė ir įdiegė į gamybą plastikų perdirbimo automatizuotų procesų. 23 išradimų autorius.

## Įvertinimas
* 1978 m. LSSR valstybinė premija
* 1984 m. SSRS valstybinė premija 

## Šaltiniai
Jevgenijus Petrosianas

**Jevgenijus Vaganovičius Petrosianas** (g. 1945 m. rugsėjo 16 d. Baku) – Rusijos humoristas, rašytojas, laidų vedėjas.

## Biografija

Gimė armėno ir žydės šeimoje.

Jaunystėje kultūros namuose, klubuose skaitė eiles, vadino, vedė renginius, vėliau vaidino teatre.

1961 m. iš Baku persikraustė į Maskvą. 1962 m. pradėjo rodytis profesionalioje scenoje.

Vedė įvairias laidas, dalyvaudavo humoro šou („Anšlagas“, „Juoko panorama“, „Kreivas veidrodis“). Taip pat yra parašęs keletą humoristinių knygų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Asmeninė svetainė
Kole Santa Lučija

**Kole Santa Lučija** () yra gyvenvietė ir savivaldybė Beluno provincijoje, Veneto regione Italijoje, 120 km į šiaurę nuo Venecijos ir apie 40 km į šiaurės vakarus nuo Beluno. 395 gyventojai (2010 m.), plotas – 15,3 km².

Kole Santa Lučija ribojasi su šiomis komunomis: Alleghe, Cortina d'Ampezzo, Livinallongo del Col di Lana, Rocca Pietore, San Vito di Cadore, Selva di Cadore.
## Demografinė raida

Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
  id:sfondo value:rgb(1,1,1)
  id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize  = width:455 height:303
PlotArea   = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period     = from:0 till:1000
TimeAxis   = orientation:vertical
AlignBars  = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:1000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:200 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
  bar:1861 text:1861
  bar:1871 text:1871
  bar:1881 text:1881
  bar:1901 text:1901
  bar:1911 text:1911
  bar:1921 text:1921
  bar:1931 text:1931
  bar:1936 text:1936
  bar:1951 text:1951
  bar:1961 text:1961
  bar:1971 text:1971
  bar:1981 text:1981
  bar:1991 text:1991
  bar:2001 text:2001

PlotData=
  color:barra width:20 align:left

  bar:1861 from: 0 till:0
  bar:1871 from: 0 till:0
  bar:1881 from: 0 till:0
  bar:1901 from: 0 till:0
  bar:1911 from: 0 till:0
  bar:1921 from: 0 till:754
  bar:1931 from: 0 till:719
  bar:1936 from: 0 till:664
  bar:1951 from: 0 till:677
  bar:1961 from: 0 till:623
  bar:1971 from: 0 till:603
  bar:1981 from: 0 till:556
  bar:1991 from: 0 till:480
  bar:2001 from: 0 till:418

PlotData=

  bar:1861 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
  bar:1871 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
  bar:1881 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
  bar:1901 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
  bar:1911 at:0 fontsize:XS text: ? shift:(-8,5)
  bar:1921 at:754 fontsize:XS text: 754 shift:(-8,5)
  bar:1931 at:719 fontsize:XS text: 719 shift:(-8,5)
  bar:1936 at:664 fontsize:XS text: 664 shift:(-8,5)
  bar:1951 at:677 fontsize:XS text: 677 shift:(-8,5)
  bar:1961 at:623 fontsize:XS text: 623 shift:(-8,5)
  bar:1971 at:603 fontsize:XS text: 603 shift:(-8,5)
  bar:1981 at:556 fontsize:XS text: 556 shift:(-8,5)
  bar:1991 at:480 fontsize:XS text: 480 shift:(-8,5)
  bar:2001 at:418 fontsize:XS text: 418 shift:(-8,5)

TextData=
  fontsize:S pos:(20,20)
  text:Data from ISTAT


## Šaltiniai
Kriaukliavėžiai

**Kriaukliavėžias** laikomi žiaunakojų vėžiagyvių *[[Diplostraca]]* būrio trys pobūriai: *[[Cyclestherida]]*, *[[Laevicaudata]]* ir *[[Spinicaudata]]*. Turi kriaukleles iš dviejų dalių, panašiai kaip dvigeldžiai moliuskai. 
Kriaukliavėžių galva dorzoventraliai suplota, ant viršugalvio nejudrios akys, jos arti viena kitos arba susiliejusios, prieš jas paprasta nauplijinė akis. Pirma antenų pora redukuota ir nesegmentuota, antros poros antenos ilgos ir dvišakos, padengtos šereliais. Jos naudojamos plaukimui. Krūtinės segmentų 10 - 32, atitinkamai varijuoja ir kojų skaičius. Pagrindinė kojų funkcija - kvėpavimas ir maisto stūmimas burnos link.

Anksčiau Kriaukliavėžiai buvo išskiriami į atskirą būrį ***Conchostraca***. 
## Šaltiniai
Antilopė

**Antilopė** – atrajojantis porakanopis žinduolis iš dykaraginių žinduolių šeimos, nesantis jautis, ožys ar avinas. Tai apie du trečdaliai visų atrajonančių dykaragių rūšių. Viena rūšis turi šį žodį lotyniškame pavadinime (*[[Antilope cervicapra]]*), tačiau apskritai „antilopė“ nėra aiškus taksonominis vienetas, labiau tai grupė kuriai priskiriama viskas, kas nepriskirta kitur. Antilopių grupė yra įvairialytė, kai kurios jų rūšys yra artimesnės jaučiams, avinams, ožiams, negu tarpusavyje. Antilopės labai įvairios ir savo dydžiu, nuo 30 cm aukščio ir 3,5 kg masės nykštukinės antilopės (*Neotragus pygmaeus*) iki 180 cm aukščio ir iki 800 kg masės kanų (*Taurotragus oryx*).

Antilopių patinai būna raguoti, jų ragai yra nuolatiniai, dažnai įvairiai išlenkti. Vidutinio dydžio antilopės (gazelės, impalos) paprastai būna grakštaus sudėjimo, mažomis nagomis, trumpa uodega.

Antilopės nuo plėšrūnų ginasi skirtingais būdais.
* Mažos pavienės antilopės gyvena tankiai apaugusiuose plotuose, kur slepiasi nuo plėšrūnų. Pvz., dukeriai pasižymi polinkiu slėpdamiesi nerti į tankumynus. Jų pavadinimas afrikanų kalba yra *duiker* 'nardytojas'.
* Gazelės ir kitos jų dydžio antilopės bėga ir liuoksi.
* Didžiosios antilopės telkiasi į dideles bandas, nuo plėšrūnų bėga arba ginasi grupėse.

Antilopės gyvena gana įvairiose buveinėse, dažniausiai miškuose, miškingose teritorijose, savanose, žolinėse lygumose. Kai kurios rūšys prisitaikiusios gyventi kalnuose, uolinguose plotuose arba karštosiose ar šaltosiose dykumose. Kelios rūšys gyvena pelkėse, yra pusiau vandeninės.

Herbuose vaizduojama žmogaus sugalvota, gamtoje neegzistuojanti plėšrios antilopės rūšis (heraldinė antilopė). Realios antilopės nėra plėšrūnai.

## Šaltiniai
Rica

**Rica** (dar. *Didžioji Rica*, , ) – ežeras Kaukazo kalnuose Gruzijos (Abchazijos) vakarinėje dalyje.

Ežeras 2,5 km ilgio ir iki 1,05 km pločio. Vidutinis gylis 63 m. Į ežerą įteka šeši upeliai ir upės (didž. Lašipsa), išteka – Jupšira. Ežero vandens lygis svyruoja nuo 2 iki 3 m, o paviršiaus temperatūra nuo 10 °C žiemą iki 17,8 °C vasarą. Vanduo skaidrus.

Ežeras apsuptas kalnų, kurių aukštis siekia nuo 2 200 iki 3 500 m. Pakrantėje gausu Nordmano pušų. Kai kurių aukštis siekia 70 m. Rica – vienas giliausių Gruzijos ežerų (131 m gylio), jame gausu upėtakių, aklimatizuoti sykai.

Vidutinė metinė temperatūra ežero rajone yra 7,8 °C (sausio mėn. −1,1 °C, rugpjūčio mėn. – +17,8 °C). Per metus iškrinta apie 2000–2200 mm kritulių.

Manoma, kad ežeras atsirado prieš 1000 metų, kai dalis Pšegichšva kalno atskilo ir užtvėrė Lašipsos upę.

1930 m. įsteigtas Ricos draustinis (plotas 162,89 km²) anksčiau mėgtas SSRS, o dabar Rusijos turistų. Šiaurinėje ežero dalyje yra Avadhara poilsiavietė, kurios viename iš namų ilsėdavosi SSRS lyderis Josifas Stalinas, kitame Leonidas Brežnevas. Poilsiavietėse išliko to meto baldai, interjero detalės, dabar vyksta ekskursijos. Nuo Juodosios jūros iki ežero nutiestas kelias.

Netoli yra Mažosios Ricos ežeras (plotas 0,2 km²).
Valis (Angilija)

**Valis** () – Karibų jūros salos Angilijos (JK užjūrio valda) sostinė ir pagrindinė gyvenvietė. 1,2 tūkst. gyventojų (2001 m.). Yra Angilijos Wallblake oro uostas. Vyrauja karibietiškos architektūros pastatai.

## Sportas
* Ronald Webster Park – futbolo stadionas;

## Nuorodos
* Map of The Valley
Hamiltonas (Bermuda)

**Hamiltonas** () – Bermudos salyno (JK užjūrio teritorija) Atlanto vandenyne sostinė. ~1500 gyventojų. Miestas yra Pembroko parapijoje. Hamiltonas nėra didžiausias Bermudos miestas, savo dydžiu nusileidžia istorinei sostinei – Sent Džordžui. Pasaulinės konsultacijų ir technologijų aptarnavimo kompanijos Accenture būstinė, romo gamybos kompanijos Bacardi būstinė.

## Istorija

Miestas pradėjo kurtis 1790 m. Nuo 1815 m. tapo kolonijos sostine (perkelta iš Sent Džordžo). 1897 m. pastatyta katedra, o Hamltonui suteiktas miesto (*city*) statusas. Miestas pavadintas buvusio Bermudos gubernatoriaus Henry Hamilton garbei.

## Sportas
* YMSC Bluebirds – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* BAA Wanderers – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia Bermuda Athletic Association Field stadione.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Napoleonas Bernotas

**Napoleonas Bernotas** (1914 m. birželio 12 d. Judrėnai, Kvėdarnos valsčius – 1959 m. balandžio 7 d. Klaipėda) – Lietuvos aktorius, teatro režisierius.

## Biografija

Baigė Švėkšnos Saulės vidurinę mokyklą. 1938 m. baigė Klaipėdos pedagoginį institutą.

1940–1941 m. Vaidilos teatro, 1942–1946 m. Žemaičių teatro (Telšiai), 1952–1957 m. Klaipėdos dramos teatro aktorius. Nuo 1956 m. Lietuvos kino studijos aktorius.

Palaidotas Palangos kapinėse.

## Žymesni vaidmenys teatre
* Liusindas, Feliksas Lope de Vega. Įsimylėjusi gudragalvė, 1952 m.
* Dominykas, Kazys Saja. Lažybos, 1954 m.
* Tartiufas, Moljeras. Tartiufas, 1955 m.
* Tebaldas, Viljamas Šekspyras. Romeo ir Džuljeta, 1955 m.
* Skačkauskas, Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.

## Vaidmenys kino filmuose
* Tiltas, 1956 m., rež. Borisas Šreiberis
* Pampikas, Sauliaus tėvas – Žydrasis horizontas, 1957 m., rež. Napoleonas Bernotas, Vytautas Mikalauskas
* Kol nevėlu..., 1957 m., rež. Julijus Fogelmanas, Vytautas Žalakevičius
* Kalakutai, 1959 m., rež. Vytautas Mikalauskas.
* Raudoni lapai, 1959 m., rež. Vladimiras Sablinas, Belarusfilm

## Režisuoti spektakliai
* Kazys Binkis. Atžalynas, 1943 m., atnaujintas 1945 m.
* Domininkas Sakalauskas. Pūkio pinigai, 1944 m., vaidino Vincą
* Vincas Adomėnas, Svetimos plunksnos, 1946 m.
* Aldona Liobytė Meškos trobelė, 1956 m.

## Šaltiniai
Bugatti EB 218

**Bugatti EB 218** – koncepcinis Bugatti markės modelis, pagamintas 1999 m. Tai limuzinas turintis gyslelę Bugatti Royale pagaminto 1926 metais, taip pat turi stilistinių ypatybių iš EB 112 pristatyto 1993 metais. Automobilis buvo suprojektuotas Italdesign.

Variklio skyriuje – 18 cilindrų 6,3 l darbo tūrio W formos variklis. Trys eilės po 6 cilindrus montuojamos pasvirusios viena kitos atžvilgiu 60° kampu. Variklis pagamintas su tiesioginio benzino įpurškimo sistema (GDI), išvystantis  esant 650 Nm sukimo momentui. Automobilyje montuojama 5 pavarų automatinė greičių dėžė, visų keturių ratų transmisija su elektronikos bluokuojamu diferencialu. Variklyje panaudota „sauso karterio“ tepimo sistema, kuri yra bendra varikliui ir transmisijai.

Volkswagen teigia, kad EB 218 – tai „Top Luxus“ klasės automobilis, todėl jame galima rasti gilius natūralios odos fotelius su EB logotipais, navigacinę sistemą, telefoną, TV ir videosistemas, šaldytuvą, nuo priekinių sėdynių atlenkiamus stalelius su puodelių laikikliais ir pan. Automobilio ratai 18 colių su 285 mm pločio padangomis.

## Nuorodos
* Oficiali Bugatti svetainė 
* www.ultimatecarpage.com
* Bugatti EB 218 nuotraukos
Joris

**Joris** (, ) – upė Pietų Kaukaze, tekanti Gruzijos rytuose, toliau per Azerbaidžaną (ten vadinama Gabiri) ir įtekanti į Mingečevyro tvenkinį (Kura). Prasideda Didžiajame Kaukaze. Teka giliais kanjonais, tada – per Jorio plokščiakalnį į pietryčius.

Jorio vandeniu drėkinami laukai, per Samgorio kanalą vanduo tiekiamas Tbilisio marioms. Įrengta hidroelektrinių kaskada.

Prie upės miestų nėra.

## Šaltiniai
David Caruso

**Deividas Karusas** ( g. 1956 m. sausio 7 d. Kvynse) – JAV aktorius.

Kurį laiką gyveno Los Andžele, Majamyje.

Yra gavęs *Auksinio gaublio apdovanojimą* ir *[[Emmy]]* apdovanojimą už Džono Kelio (John Kelly) vaidmenį seriale „NYPD Blue“. Vėliau jis vaidino CBS serialo „Michael Hayes“ vienoje serijoje, taip pat seriale „“.

Jo pilnametražiai meniniai filmai: „Proof of Life", „Session 9", „An Officer and a Gentleman", „", „Body Count", „Cold Around the Heart", „Jade", „Kiss of Death", „Mad Dog and Glory" ir „Hudson Hawk".
Roteros tyrimų stotis

**Roteros tyrimų stotis** () – Jungtinės Karalystės mokslinių tyrimų stotis Antarktidoje, Adelaidės saloje prie vakarinio Antarktidos pusiasalio kranto. Rotera laikoma centrine Britų Antarkties teritorijos baze. Gyventojų skaičius svyruoja nuo 22 žiemą iki 130 vasarą. Yra 900 m ilgio lėktuvų kilimo ir tūpimo takas.

## Istorija
Rotera įkurta 1975 m., kad pakeistų Adelaidės stotį.

2007 m. Roteros stotis buvo įtraukta į Live Earth pasaulinio koncerto programą.
Adelaidės sala

**Adelaidės sala** (), **Belgrano sala** () – didelė, daugiausia ledu padengta sala Antarktyje, prie vakarinio Antarktidos pusiasalio kranto, Margaritos įlankoje. Salos ilgis 75 km, plotis 32 km, bendras plotas 4463 km². Sala įtraukta į Britų, Čilės ir Argentinos Antarktidos teritorijas.

Adelaidės sala atrasta 1832 m. brito John Biscoe ekspedicijos. 1808–1910 m. salą tyrinėjo prancūzų ekspedicija, vadovaujama Jean-Baptiste Charcot.

Saloje yra dvi veikiančios tyrimų stotys – Rotera (JK) ir Karvachalis (Čilė). Taip pat yra uždaryta JK Adelaidės bazė.
Hartfordas

**Hartfordas** () – miestas JAV, yra Konektikuto valstijos sostinė ir antras didžiausias miestas. Hartfordas yra vienas seniausių šalies miestų. Tai taip pat svarbus draudimo bendrovių centras. 2010 metais mieste gyveno 124 775 žmonių.

## Istorija

Hartfordas buvo įkurtas 1636 m.

## Sportas

Mieste 1979–1997 m. žaidė Hartfordo „Whalers“ ledo ritulio klubas.
Krolis

**Krolis** – miestas pietryčių Anglijoje, 45 km į pietus nuo Londono.

## Istorija
Vietovėje gyventa nuo akmens amžiaus. XIII a. išaugo kaip turgaus miestas. XIX a. viduryje nutiestas geležinkelis.

## Sportas
* Crowley Town FC – futbolo klubas;
* Brighton & Hove Albion WFC – moterų futbolo klubas, kuris namų rungtynes žaidžia Krolyje.
* „Broudfildo“ stadionas () – daugiafunkcinis stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia vietos klubas ir Brighton & Hove Albion WFC. Stadiono talpa 6,1 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
*Crowley Town FC svetainė
Sent Džordžas (reikšmės)

**Sent Džordžas** () reiškia:
* Sent Džordžas – Grenados sostinė;
* Sent Džordžas – miestas Bermudoje;
* Sent Džordžas – miestelis Kandoje, Niufaundlande;
* Sent Džordžas – miestas JAV, Jutoje;
* Sent Džordžo sala – sala Aliaskoje.
Sent Džordžas (Bermuda)

**Sent Džordžas** () – miestas Bermudos salyno (JK užjūrio teritorija) šiaurės rytuose, Sent Džordžo saloje. 1,8 tūkst. gyventojų (2000 m.). Jūrų uostas. Miestui būdinga XVII–XIX a. architektūra. Dėl savo istorinės ir architektūrinės svarbos Sent Džordžas 2000 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Sent Džordžas – viena seniausių britų gyvenviečių Naujajame Pasaulyje (po Sent Džonso ir Džeimstauno). Miestas įkurtas 1612 m. britų ekspedicijos, keliavusios į Virdžiniją. Iki 1815 m. buvo kolonijos sostine (vėliau ši perkelta į Hamiltoną).

## Sportas
* St. George's Colts – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Velingtono sporto aikštyno stadionas

## Išnašos
Melsvėjantysis šilbaravykis

**Melsvėjantysis šilbaravykis** () – alksniabaravykinių (*Gyroporaceae*) šeimos, šilbaravykių (*Gyroporus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Smėlėti spygliuočių, lapuočių miškai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė ir kotas balti, kreminės spalvos, šiurkščiai plaušuoti.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė 8–10 cm skersmens, bet užauga ir daug didesnė (iki 15 cm), matinė, balsva, kreminė. Vamzdeliai ir poros balsvi, vėliau gelsvi. Kotas 5–10×2–3 cm, baltas senas – tuščiaviduris. Trama balta, perpjauta ar perlaužta greitai ir labai ryškiai pamėlynuoja. Sporos 8–15×4–8 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė, vamzdeliai, trama ir kotas staigiai pamėlynuoja vos tik palietus.

Auga dažniausiai pavieniui ar po kelis vaisiakūnius, sausose spygliuočių, lapuočių miškuose, mėgsta pušies kaimynystę. Valgomas, neretas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 46 psl.

## Nuorodos
* Melsvėjančiojo šilbaravykio nuotraukos
Kauno krašto apygarda

**Kauno krašto apygarda** () buvo Ostlando sudėtinė dalis 1941–1944 metais. Centras – Kaunas. 614,8 tūkst. gyventojų (1942 m.). Komisaras Arnold Lentzen.

Apygardai priklausė šios apskritys:
* Alytaus apskritis (nuo 1942 m.)
* Kauno apskritis
* Kėdainių apskritis
* Lazdijų apskritis
* Marijampolės apskritis
* Šakių apskritis
* Trakų apskrities dalis (nuo 1942 m.)
* Vilkaviškio apskritis

## Nuorodos
*http://territorial.de/ostl/litauen/kauenld.htm
Panevėžio krašto apygarda

**Panevėžio krašto apygarda** () buvo Ostlando sudėtinė dalis 1941–1944 metais. Centras – Panevėžys. 614,8 tūkst. gyventojų (1942). Apygardai priklausė šios apskritys:
* Biržų apskritis
* Panevėžio apskritis
* Rokiškio apskritis
* Utenos apskritis
* Vilkmergės apskritis
* Zarasų apskritis

Komisaras Walter Neum.

## Nuorodos
* Teritorijos
Vilniaus krašto apygarda

**Vilniaus krašto apygarda** () buvo Ostlando teritorinis vienetas 1941–1944 metais. 600,2 tūkst. gyventojų (1942). Centras – Vilnius. Apygardai priklausė šios apskritys:
* Alytaus apskritis (iki 1942 m.)
* Ašmenos apskritis
* Eišiškių apskritis
* Svyrių apskritis
* Švenčionių apskritis
* Trakų apskritis
* Vilniaus apskritis

Apygardos komisaras buvo Horstas Vulfas.

## Nuorodos
* Teritorijos
Kauno miesto apygarda

**Kauno miesto apygarda** () buvo Ostlando sudėtinė dalis 1941–1944 m. Apėmė Kauno miestą. 113,9 tūkst. gyventojų (1942 m.). Komisaras Hans Cramer.

## Nuorodos
*http://territorial.de/ostl/litauen/kauenstd.htm
Vilniaus miesto apygarda

**Vilniaus miesto apygarda** () buvo Ostlando teritorinis vienetas 1941–1944 metais. Apėmė Vilniaus miestą. 146,3 tūkst. gyventojų (1942).

Komisarai Hans Hingst ir Reiner Stahel (nuo 1944 metų).

## Nuorodos
* Teritorijos
Rimties energija

**Rimties energija** E_0 – elementariosios dalelės energija, kuomet dalelė nejuda nagrinėjamoje atskaitos sistemoje. Ši sąvoka yra susijusi su rimties masės m_0 sąvoka. Šis energijos tipas negali būti pakeistas į dalelės potencinę energija arba į kinetinę energiją nesunaikinant dalelės. Rimties energija siejama su rimties mase ryšiu:

: \ E_0=m_0 c^2,

kur m_0 yra dalelės rimties masė, o c yra šviesos greitis vakuume.

Šis ryšis dar yra žinomas, kaip energijos ir masės ekvivalentiškumas ir yra siejamas su specialiąja reliatyvumo teorija. Pavyzdžiui, lėtai judančio kūno masės prieaugis dėl kūno judėjimo yra proporcingas kūno kinetinei enegijai

dm=\frac{dE_k}{c^2},

Kuomet kūnas juda dideliu greičiu, palyginti su šviesos greičiu, kūno masė yra didesnė, negu kūnui nejudant:

m=m_0+\frac{E_k}{c^2},

Visa rimties energija gali būti paversta kita energijos forma medžiagos ir antimedžiagos anihiliacijos metu. Šios reakcijos metu rimties energija virsta spinduliuotės energija. Kitas rimties energijos virsmo pavyzdys yra branduolinė reakcija, kai reakcijos pradžioje dalyvavusių dalelių rimties masės ir energijos dalis virsta spinduliavimo energija.
Beižionių piliakalnis

**Beižionių piliakalnis** (arba ***Birutės kalnas***) − piliakalnis Elektrėnų savivaldybėje, į vakarus nuo Beižionių gyvenvietės.

Piliakalnis yra 12 m aukščio, kurio 25 m skersmens aikštelę supa pylimas, šiaurės vakariniame pakraštyje siekiąs iki 3 m aukščio, o kitur − apie 1 m.

Prie piliakalnio buvo rasta lipdytinės I tūkstantmečio keramikos su lygiu ir grublėtu paviršiumi. Šalia piliakalnio, iš pietinės pusės, buvo apie 60 pilkapių su akmenų vainikais ir degintiniais kapais. Manoma, kad piliakalnis naudotas VI–VIII a.

## Galerija

Vaizdas:Beižionių piliakalnis. Viršuje.JPG|Ant piliakalnio
Vaizdas:Beižionių pil.JPG|Piliakalnis iš toliau


## Nuorodos
* Beižionių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Šiaulių krašto apygarda

**Šiaulių krašto apygarda** () buvo Ostlando teritorinis vienetas 1941–1944 metais. Centras – Šiauliai. 720,8 tūkst. gyventojų (1942). Apygardai priklausė apskritys:
* Kretingos apskritis
* Mažeikių apskritis
* Raseinių apskritis
* Šiaulių apskritis
* Tauragės apskritis
* Telšių apskritis

Komisaras Hans Gewecke.

## Nuorodos
* Teritorijos
Bangolaidis

**Bangolaidis** – darinys, kuris nukreipia bangas, pvz., elektromagnetines bangas, šviesos arba garso bangas. Kiekvienam bangos tipui egzistuoja savas bangolaidžio tipas.

## Elektromagnetiniai bangolaidžiai
Bangolaidis gali būti sukurtas perduoti bangas plačiame elektromagnetinio spektro ruože, bet ypač naudingas mikrobangų ir optinių dažnių ruožuose. Priklausomai nuo konkretaus bangos dažnio, bangolaidis yra kuriamas arba iš elektriškai laidžios arba dielektrinės medžiagos. Bangolaidžiai naudojami galiai bei įvairiems signalams perduoti.

## Optiniai bangolaidžiai
Bangolaidis, naudojamas optinių dažnių ruože, dažniausiai gaminamas iš dielektrinių medžiagų. Jį sudaro *šerdis* iš medžiagos su aukšta dielektrine skvarba (atitinkamai dideliu lūžio rodikliu apribota *apvalkalo* medžiaga, kurios dielektrinė skvarba arba lūžio rodiklis yra mažesni. Tokia struktūra nukreipia optines bangas visiško vidaus atspindžio dėka. Toks bangolaidis yra vadinamas šviesolaidžiu 

Kiti optinių šviesolaidžių tipai, tarp jų ir fotoninio kristalo pagrindu, bangoms nukreipti naudoja kitokius mechanizmus. Bangolaidžiai, sudaryti iš tuščiavidurio vamzdžio, kurio vidinis paviršius padengtas ypač gerai atspindinčia medžiaga, vadinami *šviesos vamzdeliais* bei naudojami apšvietimui. Vidinis paviršius gali būti poliruotas metalas arba daugiasluoksnė danga, nukreipianti šviesa Bregų atspindžio dėka (tai būtų dalinis fotoninio kristalo atvejis).

## Akustiniai bangolaidžiai
Akustiniame bangolaidyje yra nukreipiama garso banga. Tokio bangolaidžio principinė schema yra panaši į optinio su vienu skirtumu, kad vidinis akustinio bangolaidžio paviršius turi gerai atspindėti garsą.
Peršaukštis

**Peršaukštis** (iki XX a. pradžios ***Mikalavas***) – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Cirkliškio, šalia kelio . Pietryčiuose telkšo Peršaukščio ežeras.

## Istorija

XIX–XX a. kaime buvo Peršaukščio valsčiaus centras.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stasė Bernotienė

**Stasė Bernotienė-Stulgytė** (1926 m. liepos 14 d. Jankūnai, Radviliškio valsčius – 2001 m. balandžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos etnologė, muziejininkė.

## Biografija
1951 m. baigė Vilniaus universitetą. 1949–1989 m. dirbo Lietuvos istorijos ir etnografijos muziejuje, 1965–1989 m. Etnografijos skyriaus vedėja, 1989–1991 m. Lietuvos dailės muziejuje.

## Mokslinė veikla
Pokario metais pradėjo dalyvauti etnografinėse ekspedicijose, kuriose buvo renkami eksponatai. Per ilgus darbo metus surinko tūkstančius eksponatų, susijusių su žemdirbyste, verslais, amatais, buitimi ir liaudies menu. Iš turtingų etnografijos rinkinių ji parengė dešimtis įdomių parodų. Daugiausia tyrė lietuvių tautinius drabužius, lietuvių valstiečių transporto priemones. Išsamiau tyrinėjo XIX a. – XX a. pr. lietuvių valstiečių susisiekimo būdus ir priemones, vestuvių papročius, liaudies audinius ir drabužius. Apie tai yra parašiusi straipsnių periodikoje ir Lietuviškojoje enciklopedijoje.

## Bibliografija
* Lietuvių etnografijos bruožai, 1964 m., viena autorių
* Lietuvių liaudies moterų drabužiai XVIII a. pab.–XX a. pr., 1974 m.
* Lietuvių liaudies menas: Drabužiai, albumas, su kitais, 1974 m.
* Lietuvių valstiečių baldai, katalogas, su Z. Budryte, 2 d. 1988 m.

## Šaltiniai
Damlato urvas

**Damlato urvas** () yra Alanijos miesto centre, vakarinėje pusiasalio dalyje, Turkijoje.

Oro temperatūra urve nuolat laikosi +22 – +23˚C, oro drėgnumas – 90 %. Urve yra gana didelis kiekis anglies su nedideliu radioaktyvumu.

50 m ilgio siauras praėjimas veda į cilindro formos ertmę, kurioje atsiveria įvairiaspalvis stalaktitų ir stalagmitų darinių vaizdas, kurių amžius apie 15 000 metų. Didžiausia jų sankaupa yra 13-14 m pločio ir 15 m aukščio. Iš pagrindinio urvo salės galima patekti į mažesnę kelių metrų aukščio šalia esančią ertmę.

Urvas buvo atrastas 1948 m. statant uostą. Urve rekomenduojama būti sergantiems astma. Urvo oro analizė parodė, kad čia yra 10-12 kartų daugiau anglies dioksido. Gydomosiomis savybėmis yra ir nedidelis radioaktyvumas bei oro jonizacija.

Įėjimas į Damlato urvą yra mokamas ir kainuoja 4,5 liros (9 Lt). Šalia įėjimo į urvą yra paplūdimys ir parkas.

## Nuorodos
* Dalmato urvas
Vidžiai

**Vìdžiai**  (arba ***Vydžiai, Vidaliai, Vydaliai***; , ) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srityje, 40 km į pietvakarius nuo Breslaujos, į rytus nuo Ignalinos, šalia Lietuvos sienos. Keliai į Breslaują, Pastovis, Rimšę, Adutiškį. Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1914 m.), stačiatikių cerkvė (1910 m.).

## Istorija

Žinomi nuo XIV a., valdė lietuvių kilmės LDK didikai. 1795–1915 m. priklausė Rusijai. Miestelyje XIX a. 1-ojoje pusėje buvo Breslaujos apskrities centras, vėliau čia buvo Zarasų apskrities Vidžių valsčiaus centras. 1941–1944 m. Vidžiai buvo užimti Trečiojo Reicho, čia buvo atkelta Švenčionių gimnazija.


Троіцкі касцёл, Відзы меркавана 1914-1918.jpg|Miestelis Pirmojo pasaulinio karo pradžioje
Vidzy. Відзы (1915).jpg|Gaisras Pirmojo pasaulinio karo metu
Vidzy, Pastarunak. Відзы, Пастарунак (1920-29).jpg|Valsčiaus būstinė tarpukaryje
Vidzy. Відзы (1938).jpg|Miestelio planas (1938 m.) 


## Lietuviai

Apylinkės tarp Vidžių ir Drujos yra senos lietuvių žemės. 1731 m. čia gyveno 54 šeimos, daugiausia – lietuvių. Apylinkėse dauguma vandenvardžių ir gyvenamųjų vietų pavadinimų yra lietuviškos kilmės.

Vidžiuose ir apylinkėse nuo seno šnekėta lietuviškai, rytų dzūkų tarme. Iki XX a. vidurio dauguma Vidžių lietuvių sugudėjo, o XX a. pabaigoje lietuviškai kalbėjo tik nedaugelis vyresniosios kartos žmonių, į pietryčius nuo Vidžių esančių Bagdžiūnų, Ožkaragių ir kitų kaimų senieji gyventojai vis dar kalbėjo lietuviškai.

## Šaltiniai
Algis Bertulis

**Algis Bertulis** (g. 1939 m. balandžio 3 d. Šiauliai) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1962 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1985 m. biologijos mokslų daktaras.

Nuo 1966 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, nuo 1983 m. Biologijos katedros vedėjas, nuo 1995 m. prorektorius, nuo 1987 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tiria žmogaus ir gyvūnų regą, daiktų formos, dydžio, spalvos suvokimo principus.

## Bibliografija
* Spalvinė – erdvinė rega, su kt., 1990 m., rusų kalba
* Mokslinių darbų ciklas „Spalvų jutimas“.

## Įvertinimas
* 1994 m. Lietuvos nacionalinė premija 

## Šaltiniai
Reinis Bertulis

**Reinis Bertulis** (, 1937 m. gegužės 10 d. Pipiriai, Akmenės valsčius – 1994 m. vasario 19 d. Ryga) – latvių kalbininkas.

## Biografija
Mokėsi Kivylių pradinė mokykloje, baigė Aucės vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Latvijos universitetą. 1975 m. baigė Vilniaus universiteto aspirantūrą, filologijos daktaras.

1964–1992 m. Latvijos universiteto dėstytojas, dėstė ir lietuvių kalbą, 1979–1992 m. Filologijos fakulteto dekanas; nuo 1982 m. docentas. 1992–1994 m. dėstė Greifsvaldo universitete. Pirmasis 1988 m. atkurtos Latvių ir lietuvių brolijos vadovas.

Tyrė latvių ir lietuvių leksikos semantinius santykius. Išvertė lietuvių rašytojų kūrinių.

## Šaltiniai
Janina Berūkštytė

**Janina Berūkštytė-Trinkūnienė** (1929 m. balandžio 17 d. Apsuona, Kruonio valsčius – 2016 m. vasario 14 d., Vilnius) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
1952 m. baigė Lietuvos dramos teatro vaidybos studiją. 1949–1950 m. Kauno jaunojo žiūrovo, 1952–1993 m. Lietuvos dramos teatrų aktorė.

## Žymesni vaidmenys
* Monika, Petras Cvirka. Žemė maitintoja, 1952 m.
* Ieva, Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Veronika, Antanas Vienuolis. Paskenduolė, 1956 m., LTSR valstybinė premija, 1957 m.)
* Rasiuka, Benigna, Justinas Marcinkevičius. Kraujas ir pelenai, 1961 m., Mažvydas, 1978 m.
* Vera, Milanas Kundera. Raktų savininkai, 1963 m.
* Našlė Kvin, Džonas Milingtonas Sindžas. Narsuolis iš Vakarų pakrantės, 1975 m.
* Olga Aleksejevna, Maksimas Gorkis. Vasarotojai, 1986 m.

**TV spektakliuose:**
* Rūkienė, Juozas Baltušis. Gieda gaideliai, 1971 m.
* Motina, Žemaitė. Klampynė, 1972 m.
* Klibienė, Kaimynai (telefilmas), 1979 m., rež. Vidmantas Bačiulis.

## Šaltiniai
Išmoktas bejėgiškumas

**Išmoktas bejėgiškumas**  – psichologinė būsena, kai žmogus ar gyvūnas atsisako imtis kokių nors veiksmų, nes nemano, kad yra pajėgus pakeisti esamą (nemalonią ar pavojingą) situaciją. Terminą sukūrė JAV psichologas Martin Seligman apie 1970 m.

Išmoktas bejėgiškumas mažina motyvaciją, skatina depresiją. Žmogus nuolat sau kartoja, kad jis negali pasikeisti, kad viskas, kas nesiseka, yra jo asmeninė kaltė, kad jam nieko nepavyksta atlikti teisingai. Išmoktas bejėgiškumas tiesiogiai susijęs ir su nevisavertiškumo kompleksu.

## Taip pat skaitykite
* Kontrolės lokusas
* Fundamentali atribucijos klaida

## Šaltiniai
Gražina Janulytė-Bernotienė

**Gražina Janulytė-Bernotienė** (g. 1951 m. balandžio 27 d. Kaunas) – Lietuvos architektė, pedagogė.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno vidurinę meno mokyklą, 1968–1971 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1971–1973 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute. 1975–1980 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslinio tyrimo instituto aspirantė.

1973–1995 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Kauno skyriuje, architektų grupės vadovė. Nuo 1993 m. vadovauja individualiai architektūros projektavimo studijai. Nuo 1997 m. Kauno technologijos universiteto architektūros ir kraštotvarkos katedros dėstytoja, docentė.

Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus valdybos narė, Kauno urbanistikos ir architektūros tarybos narė.

## Projektai
* Vaikų dailės mokykla, Alytus, 1985 m.
* Poilsio namų kompleksas, Šventoji, 1987 m.
* Marijampolės kultūros centras, 1999 m.
* SoDros administracinis pastatas, Kaunas, 1999 m.
* A. Sabonio sporto klubas, Kaunas, 1999 m.
* Kauno medicinos universiteto rektorato ir studentų klubo pastatas, 1999 m.
* Kryžių kalno bažnyčios konkursinis projektas, 2000 m. (III premija)
* Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus rekonstrukcija, Kaunas, 2002 m.
* Vytauto Didžiojo universiteto biblioteka ir studijų centras, projektas, Kaunas, 2005 m.
* Daugiabučių gyvenamųjų namų kvartalas Kalniečiai, Kaunas, projektas, 2006 m.

## Šaltiniai
Bešarviai

**Bešarviai** (*Anostraca*) – žiaunakojų (*Branchiopoda*) klasei priklausantis būrys. Žinoma beveik 200 rūšių.

Dauguma šių vėžiagyvių gyvena laikinuose vandens telkiniuose. Vystosi labai greitai. Jie gerai prisitaikę prie sausų buveinių, kuriose vandens būna tik kartais. Nors gali gyventi tiek gėlame, tiek sūriame vandenyje, jūrose nesutinkami. Kiaušinėliai gali ištverti net 30 metų sausros, kol lietus vėl pripildys daubas, kuriose jie buvo sudėti. Kartais jie neišsirita, kol nepraeina keli lietaus ir sausros ciklai. Taip užtikrinama, kad vėžiagyviai išgyvens laiko tarpsnius, kai vandens telkiniai neišsilaiko pakankamai ilgai, kad išsiritusieji spėtų pasidauginti. Nors dauguma bešarvių mažyčiai (apie 1 cm), stambiausios rūšys gali užaugti apie 15 cm ilgio ir yra plėšrūnai, mintantys kitais bešarviais.
Saulius Beržinis

**Saulius Beržinis** (g. 1950 m. lapkričio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos dokumentinio kino režisierius.

## Biografija
S. Beržinis gimė 1950 m. Vilniuje, Lietuvos teatro aktorės Genės Jasiūnaitės Beržinienės ir spaudos darbuotojo, vertėjo Viktoro Beržinio šeimoje. 1968 m. baigė Vilniaus 23-ają vidurinę mokyklą. 1973 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, 1983 m. Kinematografijos institutą Maskvoje (VGIK). 1995, 1999, 2003 m. stažavosi BMC kooprodukcijos kursuose Bornholme, Danijoje.

1969–1978 m. Vilniaus universiteto Teatro aktorius, režisierius. 1981–1991 m. Lietuvos kino studijos scenaristas, režisierius, Reklaminių filmų studijos, Sverdlovsko kino studijos filmų režisierius. 1991 m. įkūrė filmų studiją „Kopa“; šios studijos vadovas, režisierius. Taip pačiais, 1991 m. įsteigė „Nepriklausomų Holokausto tyrimų archyvą“, kurio pagrindinė veikla – XX a. Litvakų istorijos audio video dokumentavimas, Holokausto liudytojų paieška, atsiminimų fiksavimas. 1997–1998 m. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos tarybos pirmininko pavaduotojas, 1999 m. – pirmininkas. 1997–1999 m. Rytų ir Centrinės Europos Radijo ir TV platformos koordinatorius Lietuvoje. Nuo 2004 m. iki dabar Vilniaus Technologijų ir Dizaino kolegijos lektorius, docentas.

1995–2002 m. Lietuvos dokumentininkų gildijos pirmininkas, 1995–2002 m. Lietuvos kinematografininkų sąjungos tarybos narys, 2001–2002 m. Lietuvos kultūros ministerijos Kino ekspertų tarybos narys.

2004 m. režisierius S. Beržinis tituluotas Tolerancijos žmogumi dėl viešai išreikštos pilietinės pozicijos, veikiant ir pasisakant prieš nejautrumą Lietuvos romų likimui.

## Filmografija
* Tiltas, 1980 m.
* Lopšinė motinai (*The Lullaby for Mother*), 1983 m., Kijevo kino festivalio prizas, 1985 m. http://www.bernardinai.lt/tv/laida/290/saulius-berzinis-lopsine-motinai
* Direktyva „R“. Nevykdyti, 1986 m.
* Ant Žalalendo kranto, 1987 m.
* Braižo pavyzdys, 1987 m.
* Aš negaliu sugrįžti, 1988 m.
* Vėliava iš plytų (*The Brick Stone Banner*), 1988 m., Oberhauseno, Leningrado kino festivalių prizai
* Lietuviški kino dienoraščiai (*The Diaries of Lithuanian Cinema*), Greimas, abu su rež. A. Žukauskaite, 1991 m.
* Lietuvos vitražai, 1992 m.
* Sudie, Yerushalayim de Litai, 1994 m., Jekaterinburgo kino festivalio prizas
* Kelio pabaiga, Atminties dienos (*The Days of Memory*), Savanorės, Namai girioje, visi 1999 m.
* „Meilūs“ žudikų veidai, 2002 m.
* Jie sergsti atmintį, 2003 m.
* Dijūtos poringės, 2003 m.
* Rūpestis, 2004 m.
* Neparašytas Judelio dienoraštis, 2005 m.
* Tremties ainiai, 2006 m.
* Namie vieni (*Alone at Home*), 2007 m.
* Įveikiant kodą 0, 2008 m.
* Kai apie Jurbarką skambėjo Jidiš (*Yiddish was spoken in Jurbarkas*), 2014 m.
* Petrified Time, 2023 (https://www.jwire.com.au/holocaust-film-banned-in-lithuania/)

## Šaltiniai

## Nuorodos
http://www.lfc.lt/lt/Page=PersonList&ID=758&PersonType=Director&C=

http://www.15min.lt/naujiena/kultura/asmenybe/rezisierius-saulius-berzinis-niekada-nebus-per-daug-kalbeti-apie-holokausta-285-303874

http://www.booksfromlithuania.lt/en/node/10748

[Https://www.youtube.com/watch?v=57RTc4WWDLY https://www.youtube.com/watch?v=57RTc4WWDLY]
Eurolygos 2008–2009 m. sezonas

**2008-2009 metų [[Eurolyga|Eurolygos]] sezonas** – 52-asis pajėgiausio tarptautino Europos krepšinio klubų turnyro sezonas.

Pirmosios sezono atidarymo rungtynės įvyko 2008 m. spalio 22 dieną, o pats čempionatas vyko iki gegužės 3 dienos, kuomet finišavo Finalinio ketverto varžybomis Berlyne.

## Dalyvaujančios komandos

* DKV Joventut pateko, nes laimėjo ULEB taurę.

## Formatas
#### Reguliarusis sezonas
Pirmoji Eurolygos dalis yra reguliarusis sezonas, kuriame susitinka 24 komandos padalintos į 4 grupes po 6 komandas. Kiekviena komanda žaidžia po dvejas rungtynes tarpusavyje išvykoje ir namuose, tad kiekvienai komandai komandai reguliariajame sezone reikia sužaisti po 10 rungtynių. Geriausiai pasirodžiusios keturios kiekvienos grupės komandos patenka į Top-16. Rungtynės reguliariajame sezone vyko nuo 2008 spalio 22 iki 2009 sausio 15

#### Top 16
Reguliariajame sezone išlikusios komandos padalinamos vėl į 4 grupes, bet šįkart kiekvienoje bus po 4 komandas, kurios tarpusavyje sužais po dvejas rungtynes namuose ir išvykoje, tad susidarys po 6 rungtynes kiekvienai komandai atskirai. Į ketvirtfinalius patenka po dvi geriausias kiekvienos grupės komandas. Rungtynės vyks nuo sausio 29 iki kovo 13.

#### Ketvirtfinaliai
Į ketvirtfinalius patekusios komandos yra atitinkama tvarka suporuojamos ir turi žaisti tarpusavyje tiek rungtynių kol viena iš komandų turės bent 3 pergales, tad kiekviena ketvirtfinalio pora gali susitikti nuo 3 iki 5 kartų. Ketvirtfinalių rungtynės bus žaidžiamos nuo kovo 24 iki balandžio 8.

#### Finalinis Ketvertas
Tai paskutinis Eurolygos etapas, kuriame 4 likusios komandos padalinamos į 2 poras kurios sužaidžia po vienerias rungtynes ir jų laimėtojai susitinka finale, o pralaimėtojai kovoje dėl 3 vietos. Finalinės kovos laimėtojas tampa Eurolygos čempionu. Finalinio ketverto rungtynės vyks nuo gegužės 1 iki gegužės 3.

## Reguliarusis sezonas
Reguliarusis sezonas prasidėjo 2008 spalio 20 dieną ir vyko iki 2009 Sausio 15 dienos.

### A Grupė

### B Grupė

### C Grupė

### D Grupė

## Top 16
Top 16 etapas prasideda 2009 sausio 28 dieną.
Komandos į grupes suskirstytos pagal šiuos kriterijus:
* Į ta pačią grupę Top-16 etape negali patekti komandos žaidusios toje pačioje reguliariojo sezono grupėje.
* Kiekvienoje grupėje turi būti po 1 komandą užėmusią reguliarajame sezone 1, 2, 3 ir 4 vietas.
* Į ta pačią grupę negali papulti komandos iš tos pačios šalies.
Jei abiejų kriterijų išpildyti nepavyksta pirmenybė teikiama pirmajam. Šiuo atveju vienoje grupėje turės būti 2 komandos iš Ispanijos, nes Madrido Real negali patekti į vieną grupę su Maskvos CSKA.

### E Grupė

### F Grupė

### G Grupė

### H Grupė

## Ketvirtfinaliai
Ketvirtfinalių etapas prasidėjo 2009 kovo 24 dieną, o baigėsi balandžio 10 d. 

## Finalinis ketvertas
Finalinio ketverto (pusfinalių, finalo, rungtynių dėl 3-čiosios vietos) etapas prasidėjo 2009 gegužės 1 dieną, o baigėsi gegužės 3 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus Eurolygos 2008-2009 m. sezono puslapis
Viktoras Beržinis

**Viktoras Beržinis** (1923 m. sausio 1 d. Gomelis – 1995 m. liepos 2 d. Vilnius) – Lietuvos spaudos darbuotojas, vertėjas.

## Biografija
Sūnus režisierius Saulius Beržinis. 1952 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.

1954–1958 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute, 1958–1983 m. lietuviškų enciklopedijų redakcijose: 1963–1969 m. Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos literatūros ir kultūros redakcijos vedėjas, 1970–1983 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos Filologijos ir pedagogikos redakcijos vedėjas.

Iš rusų kalbos išvertė:
* Miroslavas Krleža. Filipo Latinovičiaus sugrįžimas, 1969 m.
* Haldoras Laksnesas. Pasaulio šviesa, 1979 m.
* Arkadijaus ir Boriso Strugackių prozos kūriniai
* Vladimiras Korolenko. Mano amžininko istorija, 3 t. 1977 m.
* Aleksandras Solženicynas. Gulago salynas, I t. (rankraštis; išleistas 2009 m.).

## Šaltiniai
Pietų Šetlando salos

**Pietų Šetlando salos** () – salynas Atlanto vandenyno pietuose, Antarktyje, 150 km į šiaurę nuo Antarktidos pusiasalio. Plotas 3687 km². Sudaro 11 stambių ir keletas mažų salų. Pagrindinės salos: Karaliaus Jurgio, Livingstono, Dramblių, Sniego, Roberto. 80-90 % salų paviršiaus pastoviai dengia ledas. Aukščiausia salyno vieta – Fosterio kalnas (2105 m) Smito saloje. Klimatas vėsus, drėgnas ir vėjuotas. Vasarą vidutinė temperatūra siekia 1,5&nbsp;°C, žiemą -5&nbsp;°C. Vulkanizmas.

Į Šetlando salas pretenzijas pareiškusios šios valstybės: Argentina (nuo 1943 m.), Čilė (nuo 1940 m.) ir JK (nuo 1908 m.).


File:Cornwallis_Antarctica.jpg
File:Canoas_entre_el_hielo.jpg
File:Deception-Tourists.jpg
File:Collins_Harbor_100_9687.jpg


## Tyrimų stotys

Šetlando salose įsikūrę daug mokslinių tyrimų stočių:
*  – Chubanio bazė (1953 m.)
*  – Šv. Klemento Ochridiečio bazė (1988 m.)
*  – Komandantės Ferazo bazė (1984 m.)
*  – Eduardo Frėjaus bazė (1969 m.)
*  – Chulijo Eskudero bazė (1884 m.)
*  – Arturo Prato bazė (1947 m.)
*  Čilė/JAV – Širefo bazė (1990 m.)
*  – Didžiosios Sienos stotis (1985 m.)
*  – Pedro Visentės Maldonado bazė (1990 m.)
*  – Chuano Karloso I bazė (1988 m.)
*  – Gabrielio de Kastilijos bazė (1989 m.)
*  – Karaliaus Sedžongo stotis (1988 m.)
*  – Maču Pikču tyrimų stotis (1989 m.)
*  – Henriko Arktovskio Lenkijos antarktinė stotis (1977 m.)
*  – Belinshauzeno stotis (1968 m.)
*  – Artigaso bazė (1984 m.)

## Žemėlapis
* L. L. Ivanov. Antarctica: Livingston Island and Greenwich, Robert, Snow and Smith Islands . Scale 1:120000 topographic map. Troyan: Manfred Wörner Foundation, 2009. ISBN 978-954-92032-6-4
Nadia di Cello

**Nadia Mariel Di Cello** (g. 1989 m. sausio 20 d. Meksike, Meksikoje) – Argentinos aktorė. Di Cello vaidino kartu su daugeliu įžymių Argentinos aktorių.

## Biografija

Di Cello gimė Meksike, bet kai jai buvo ketveri metai, šeima persikėlė į Buenos Aires. Aktorė yra futbolo klubo *Boca Juniors* sirgalė; mėgstamiausias filmas – "Toy Story" ("Žaislų istorija"); Aaron Carter – jos idealas, o Shakira mėgstamiausia dainininkė.

## Karjera

Di Cello išgarsėjo, tapdama aktore, labai anksti. 1996 m., ji dalyvavo atrankoje į *Telefe* projektą "Chiquititas" ("Mažyliai"). Ji gavo "Nadios" vaidmenį.

2001 m., Di Cello vaidino "Maria", dviejuose susijusiuose su "Chiquititas" darbuose: televizojos miniseriale "Chiquititas: La Historia" ("Mažyliai: Istorija") ir debiutavo filme "Chiquititas: Rincon de Luz" ("Mažyliai: Šviesos kampelis").

Nadios kitas susitikimas su "Chiquititas" buvusiais kolegomis: Camila Bordonaba ir Luisana Lopilato įvyko 2002 metais seriale "Rebelde Way". Čia ji vaidino trumpuose epizoduose "Flor Fernandez".

2003 m., Di Cello vėl pasirodė su savo personažu "Nadia" seriale "Rincon de Luz" ("Šviesos kampelis") ir kituose "Chiquititas" televizijos projektuose.

2006 m. ji vaidino serialuose "El Refugio" ir "Chiquititas" kartu kai kuriais aktoriais iš "Rebelde Way": Belen Scalella, Francissco Bass, Piru Sáez, Jorge Maggio ir Maria Fernanda Neil.

## Filmografija

### Serialai

### Filmai

## Įrašų sarašas

### Garso takeliai
* 1996: "Chiquititas"
* 1997: "Chiquititas"
* 1998: "Chiquititas"
* 1999: "Chiquititas"
* 2000: "Chiquititas"
* 2001: "Chiquititas"
* 2001: "Chiquititas: Rincón de luz"
* 2003: "Rincón de luz"
* 2006: "Chiquititas: 24 Horas"
Gediminas Beržinskas

**Gediminas Beržinskas** (g. 1939 m. spalio 19 d. Panevėžys) – Lietuvos technologijos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1992 m. technikos mokslų daktaras.

1964–1969 m. dirbo Maisto institute. Nuo 1977 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; 1993 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – sviesto gamyba. Padarė 14 išradimų.

## Bibliografija
* Sviesto gamyba tolydinio mušimo metodu, su kt., 1968 m., rusų kalba
* Sviesto reologinių savybių tyrimai, su kt., 1970 m., rusų kalba
* Moralinis ir etinis asmenybės ugdymas. 2004, lietuvių kalba
* Vadovo asmenybės ugdymo etika. 2006, lietuvių kalba
* Elevacinė etika: [vadovas asmenybės raidai]. 2007, lietuvių kalba

## Šaltiniai
Vida Šulskytė-Beselienė

**Vida Šulskytė-Beselienė** (g. 1956 m. rugpjūčio 17 d. Šiauliai) – Lietuvos krepšininkė.

## Biografija

1986 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Nuo 1973 m. Vilniaus moterų krepšinio komandos „Kibirkštis“, 1975–1987 m. Lietuvos moterų krepšinio rinktinės, 1974–1983 m. SSRS moterų krepšinio rinktinės vidurio puolėja. Nuo 1990 m. dėsto kūno kultūrą Izraelyje.

## Sportiniai pasiekimai
* 1973 m. SSRS jaunių krepšinio čempionė
* 6 kartus Lietuvos krepšinio čempionė
* 1984 m. SSRS krepšinio čempionate laimėjo bronzos medalį
* 1976 m., 1978 m., 1980 m. Europos krepšinio čempionė
* 1980 m. olimpinių žaidynių krepšinio čempionė
* 1983 m. pasaulio krepšinio čempionė

## Šaltiniai
Jurgis Bialozoras

**Jurgis Bialozoras** (arba *Jurgis III Bialozoras*, *Belazaras*, apie 1622 m. – 1665 m. gegužės 17 d. Palenkės Biala, Lenkija. 1671 m. perlaidotas Vilniuje) – Smolensko ir Vilniaus vyskupas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės pareigūnas.

## Biografija

Baigė Vilniaus akademiją. Vilniaus kapitulos kanauninkas, karaliaus sekretorius, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės iždo raštininkas. Nuo 1652 m. prelatas. 1655 m. Vilniaus kapitulos vardu pasirašė Kėdainių sutartį – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Švedijos unijos aktą. 1658 m. paskirtas Smolensko vyskupu, bet dėl karo ten nerezidavo, nuo 1661 m. Vilniaus vyskupas. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos – Rusijos karą, Rusijos kariuomenei užėmus Vilnių, išsaugojo šv. Kazimiero relikvijas, kapitulos archyvą, dalį arkikatedros lobyno. 1661 m. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei išvadavus Vilnių rūpinosi vyskupijos bažnyčių atstatymu, religinio gyvenimo atkūrimu, 1662 m. pradėjo kurti Vilniaus Verkių kalvarijas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Bychovco kronika

**Bychovco kronika**, arba **Lietuvos metraštis** – Lietuvos metraščių Plačiojo sąvado plačiausias variantas.

## Kilmė ir pavadinimas
Manoma, XVI a. trečiame dešimtmetyje parašyta Vilniaus vyskupo Povilo Alšėniškio ar, R. Jaso nuomone – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kanclerio Alberto Goštauto iniciatyva. Bychovco kronikos nuorašą XIX a. pirmoje pusėje turėjo Valkavisko apskrities teisėjas Aleksandras Bychovcas; tad kronika pavadinta jo vardu.

## Tekstas
Kunigaikščių genealogija ir valdymo istorija išdėstyta nuo tik iš legendų žinomo romėnų kunigaikščio Palemono (V a.) iki Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro valdymo pabaigos 1506 m. Įvykių iki 1446 m. aprašymas paimtas iš Lietuvos metraščių Trumpojo ir Platesniojo sąvadų, jų tekstas vietomis perredaguotas ir papildytas naujais faktais. 1446–1506 m. įvykių aprašymas originalus. Patikimiausių žinių yra nuo XV a. pabaigos. Kronika naudojosi Motiejus Strijkovskis.

Išspausdinta 1846 m. T. Narbuto rūpesčiu. Po jo mirties 1864 m. rankraštis dingo. 1971 m. išleista lietuvių kalba „Lietuvos metraščio“ pavadinimu. Iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kanceliarinės slavų kalbos išvertė ir komentarus parašė Rimantas Jasas.

Metraštis pasakoja apie lietuvių legendinį protėvį – Romos didiką Palemoną, atvykusį kadaise į Nemuno šalį drauge su penkiais šimtais bajorų, iš kurių kilmingiausi buvę keturi: Kentaurų giminės kunigaikštis Dausprungas, Kolonų giminės kunigaikštis Prosperas, Ursinų giminės kunigaikštis Julijonas ir Rožių giminės kunigaikštis Hektoras.

Vėliau Didįjį Kunigaikštį Vytenį iš Kolonų giminės bajorams išsirinkti valdovu pasiūlė ankstesniojo didžiojo kunigaikščio Traidenio sūnus vienuolis Rimantas Lauras.

Šios legendos turinys ir kilmė aiškinami skirtingai. Vieni specialistai randa šių legendinių veikėjų istorinius prototipus – šio mito atsiradimo metu iš tiesų gyvenusius italus, vienaip ar kitaip susijusius su Lietuva ir turėjusius tuos pačius vardus ir pavardes. Kiti linkę manyti, kad šių giminių pavadinimai iš tikrųjų reiškia ne pavardes, o tų giminių turėtus herbus. Išvertus šiuos pavadinimus iš lotynų kalbos, turėsime: Kentauro, Stulpų, Meškos ir Rožės herbus.

Visgi popiežiaus Martyno V Columna (1369 – 1431) laiškas karaliui Jogailai datuotas 1421 metais sako: "Mūsų pačių šeima Columna, iš kurios mes gimę pagal kūną, mus saisto giminystės ryšiais."; "Nos quoque cum nostra prosapia de Columna, ex qua carnaliter nati sumus, obstrinxisti vinculo affinitati".  

Šis popiežiaus laiškas leidžia manyti, kad daugelis Bychovco kronikos liudijimų yra teisingi.

## Šaltiniai
Balandžiai (Raudonė)

**Balandžiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Raudonės, prie krašto kelio , Panemunių regioniniame parke.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alona

**Alona** – šakotaūsių (*Cladocera*) būriui, *Chydoridae* šeimai priklausanti gentis. Jai priskiriamos rūšys:
**Alona costata*
**Alona hercegovinae*
**Alona natalensis*
**Alona sketi*
**Alona smirnovi*
Grapsidae

**Grapsidae** - krabams priklausanti šeima. Jos monofiletiškumas nenustatytas - kai kurios jai priskirtos rūšys gali priklausyti kitoms šeimoms.