open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Semionas Čeliuskinas

**Semionas Ivanovičius Čeliuskinas** (; apie 1700–1760) – XVIII a. rusų jūrininkas. Kapitonas leitenantas. 1733–1743 dalyvavo Didžiojoje Šiaurės ekspedicijoje. Su V. Prončiščevo, vėliau Ch. Laptevo vadovaujamais būriais tyrinėjo Arkties vandenyno pakrantes į vakarus nuo Lenos žiočių. 1741–1742 ištyrė ir aprašė Taimyro pusiasalio krantus. Pirmasis pasiekė šiauriausią Azijos kyšulį, vėliau pavadintą Čeliuskino kyšuliu.

## Išnašos
Transilvanija

**Transilvanija** ( arba *Ardeal*, , , senojoje lietuviškoje istorinėje literatūroje kartais vadinama *Septynpiliu*) – tai istorinis regionas Rumunijos vakarinėje ir centrinėje dalyje.

## Geografija

Egzistuoja du Transilvanijos apibrėžimai. Transilvanija siaurąja prasme užima dabartinę centrinės Rumunijos kalnuotąją dalį. Transilvanija plačiąja prasme taip pat apima Maramurešo (*Maramureș*), Banato ir Krišanos (*Crișana*) regionus ir sutampa su Transilvanijos kunigaikštystės teritorijomis. Transilvanija plačiąja prasme šiaurėje ribojasi su Ukraina, vakaruose su Vengrija, pietvakariuose su Serbija, pietuose su Valakija, rytuose su Moldova.

Regionas išsidėstęs plokščiakalnyje, supamame Karpatų (*Carpați*) kalnų, reljefas žemėja link Panonijos lygumos.

Iš Transilvanijos plokščiakalnio (300–500 m aukštis) išteka Murešo, Somešo, Krišo, Olto (*Olt*) upės ir kiti Dunojaus intakai. Transilvanijos sostinė – Klužas (*Cluj-Napoca*). Kiti svarbūs miestai – Timišoara (*Timișoara*), Brašovas (*Brașov*), Oradia (*Oradea*), Sibiu ir Tirgu Murešas (*Târgu Mureș*).

## Gyventojai
Pagal 2002 m. gyventojų surašymą regione gyveno 7 221 733 gyventojų, daugiausia rumunų. Taip pat didelė vengrų mažuma (1 415 718 gyventojų). Be to, dar gyvena čigonai ir vokiečiai.

## Etimologija
1075 m. sudarytas lotyniškas dokumentas šalį įvardina kaip „Ultra siluam“ („už miško“), vėliau šis pavadinimas pakito į „Transilvania“ (kas turi tą pačią prasmę). Vokiškai regionas vadinamas *Siebenbürgen*, t. y. „septynios pilys (miestai)“, pagal septynis saksų kolonistų įkurtus miestus regione.

## Istorija
X–XII a. Transilvanija buvo Vengrijos karalystės dalis, valdoma vietinės kilmės vaivados.

Vaizdas:RomanianSaxonianChurchTartlau Prejmer0006jpg.JPG|Tradicinė įtvirtinta saksų bažnyčia
Vaizdas:Sighisoara.jpg|Tradicinis Transilvanijos miesto senamiestis (Sigišoara)
Fotoefektas

**Fotoelektrinis efektas** arba **fotoefektas** – elektronų išspinduliavimas iš elektromagnetinių bangų (tokių kaip regimoji šviesa ar UV spinduliai) veikiamos medžiagos paviršiaus (dažniausiai metalinio). Kiekviena medžiaga turi raudonąją fotoefekto ribą, todėl jei elektromagnetinių bangų dažnis bus žemesnis, nei medžiagos raudonoji fotoefekto riba, elektronai nebus išspinduliuojami. Išspinduliuojami elektronai dažnai vadinami **fotoelektronais**.

Fotoefekto atradimas padėjo tolesniems bangų ir dalelių dvilypumo tyrimams. Paaiškėjo, kad fotonai (kaip ir kai kurios kitos dalelės) turi tiek banginių, tiek dalelių savybių. Nuo fotoefekto prasidėjo visa kvantinė mechanika.

Matematiškai fotoefektą apibūdino Albertas Einšteinas (už tai jis 1921 metais gavo Nobelio premiją), pratęsdamas ankstesnius Makso Planko kvantinės teorijos darbus.
Einšteino lygtis fotoefektui:

 h \nu=A+ \frac {mv^2}{2} 
(šviesos kvantų energija naudojama elektronui išlaisvinti ir suteikti elektronui kinetinę energiją)

Fotoefektu pasižymi tokios medžiagos kaip Cezis ir Kalis. Cezio jonizacijos energija 3.9 eV, o kalio 4.36 eV. Matomos šviesos bangos ilgis yra apie 400–700 nm, o dažnis apie 6\cdot 10^{14} Hz (500 nm bangos), todėl fotono energija yra E=hf=h=6.626\cdot 10^{-34}(J\cdot s)\cdot 6\cdot 10^{14}(s^{-1})=3.9756\cdot 10^{-19} \;(J)=2.48475 \;(eV).
Todėl trumpesnės bangos geriau išlaisvina elektronus.

Išorinio fotoefekto dėsniai.
Elektronų spinduliavimas iš kietųjų kūnų (metalų, puslaidininkių, dielektrikų) ir skysčių, absorbavus jiems elektromagnetinį spinduliavimą, vadinamas išoriniu fotoefektu. Fotoefekto dėsningumai: fotoefektui nėra šviesos intensyvumo slenksčio; fotoelektronų energija nepriklauso nuo šviesos intensyvumo; fotoelektronų maksimali energija priklauso nuo fotoefektą sukeliančio spinduliavimo dažnio. Išorinio fotoefekto dėsningumai paprastai tiriami vakuume.

## Istorija
1839 m. Aleksandras Edmondas Bekerelis (*Alexandre Edmond Becquerel*) stebėjo fotoelektrinį efektą, kuris vyko į tirpalą panardintame elektrode, veikiamame šviesos. 1873 Vilogbis Smitas (*Willoughby Smith*) atrado, kad selenas yra fotoinduktyvus.

1887 m. Henrikas Hercas stebi fotoefektą ir gautus duomenis apie elektromagnetinių bangų gavimą ir panaudojimą paskelbia žurnale „Fizikos analai“.

## Nuorodos

* http://www.walter-fendt.de/ph14e/photoeffect.htm 
* http://hyperphysics.phy-astr.gsu.edu/hbase/chemical/ionize.html
Hipokratas

**Hipokratas** ( („arklių tramdytojas“), **,** 460 m. pr. m. e. Koso sala – 377 m. pr. m. e.) – garsiausias Antikinės Graikijos ir 18 kartos gydytojas savo šeimoje, atsisakęs religiško požiūrio į ligas, daugiausiai dėmesio skyręs profilaktikai ir diagnostikai. Medikų duodama Hipokrato priesaika išliko iki šių dienų, tačiau tikėtina, kad ši priesaika nėra sukurta Hipokrato.

Jis buvo humoralinės patologijos pradininkas, teigė, jog žmogaus organizmas sudarytas iš 4 pagrindinių skysčių:
# Kraujo
# Gleivių
# Geltonosios tulžies
# Juodosios tulžies
Šia teorija Hipokratas sukūrė keturis temperamentų tipus: Cholerikas, Flegmatikas, Sangvinikas, Melancholikas. Hipokrato gydymo metodai:
* Pirmiausia nepakenkti ()
* Išnaudoti visas gamtos galimybes ()
* Priešingas priešingą gydo ().
Pradėjo naudoti auskultaciją.

Iš jo darbų išliko „Hipokrato rinkinys“ (*Corpus hippocraticum*), kuris klaidingai priskiriamas vien Hipokratui, nors yra kelių autorių rašytų kūrinių rinkinys, rašytas nuo 430 m. pr. m. e. iki 200 m., kur surinkta kelių Hipokratu pasivadinusių rašytojų darbai.

Hipokratas buvo kilęs iš Asklepiadų giminės, kurie save kildino iš gydymo dievo Asklepijo; tėvų vardai – Heraklidas ir Fenaretė.

## Šaltiniai
Skeletas

Žodis ***skeletas*** gali reikšti:

* skeletas – organizmo išorinė ar vidinė atraminių audinių ir organų sistema
** vidinis skeletas (griaučiai) – organizmo viduje esantis skeletas (pvz., žmogaus)
** išorinis skeletas – organizmo paviršiuje esantis skeletas (pvz., nariuotakojų)
* skeletas – skeleto pavidalo nemirėlių rūšis maginėje fantastikoje

Susiję terminai:
* Skeletų (Griaučių) krantas – kranto ruožas Namibijoje
* skeletonas – toks sportinių rogių tipas
* egzoskeletas – išorinis skeletas
Blumfonteinas

**Blumfonteinas** arba **Mangaungas** ( 'gėlių fontanas') – viena iš trijų Pietų Afrikos Respublikos sostinių, kartu su Pretorija ir Keiptaunu. Blumfonteinas yra teisminė šios šalies sostinė, taip pat Fristeito (buvusios Oranžijos laisvosios respublikos) administracinis centras. Sotų kalba šis miestas vadinamas Mangaungu, kuris reiškia „vietą, kurioje gyvena gepardai“.

Miestas įkurtas sausoje plynaukštėje, 29° pietų platumos ir 26° rytų ilgumos, 1395 m virš jūros lygio. Mieste gyvena apie 369 tūkst. gyventojų, Mangaungo savivaldybėje – 645 455 gyventojai. Prie miesto yra oro uostas.

## Istorija

Nors istoriškai Blumfonteinas buvo afrikanerių gyvenvietė (pirmasis čia fermą turėjo Johannes Nicolaas Brits, gimęs 1790 m.), jį oficialiai 1846 m. įkūrė britų armijos majoras Henry Douglas Warden. Tai turėjo būti britų postas Trasnoranžo regione, kuriame tuo metu gyveno įvairios tautų grupės, įskaitant Kapo kolonijos trekbūrus, grikus ir basotus.

Nuo 1854 iki 1902 metų miestas buvo Oranžijos laisvosios valstybės sostinė.

Blumfonteinas buvo 1889 metų Blumfonteino konferencijos vieta, kur buvo bandoma užkirsti kelią antrajam Anglų-būrų karui.

1890 metais Didžiosios Britanijos pajėgos užėmė miestą. Buvo įkurta didžiulė koncentracijos stovykla, kurioje buvo kalinami būrų moterys ir vaikai. Šioje stovykloje žuvo apie 28 000 moterų ir vaikų. 1890 metais nutiestas geležinkelis, jungiantis miestą su Keiptaunu.

1902–1910 m. miestas buvo Oranžinės upės kolonijos administracinis centras, o po to – Oranžijos Fristeito sostinė (dabartinis Fristeitas).

## Sportas

Blumfonteine 2010 m. vyko XIX pasaulio futbolo čempionatas.
Mėnulžuvinės

**Mėnulžuvinės** (*Molidae*) – pūsliažuvių (*Tetraodontiformes*) šeima. Kūnas trumpas, plokščiais šonais, be uodegos stiebelio. Pilvinių pelekų nėra. Nugarinis ir analinis pelekai dideli, be spyglių.

Pelaginės, lėtai plaukiojančios šiltų jūrų žuvys. 

Šeimoje 3 gentys, 5 rūšys.

## Gentys
*Aštriauodegės mėnulžuvės (*Masturus*)
*Paprastosios mėnulžuvės (*Mola*)
*Ovalinės mėnulžuvės (*Ranzania*)
Švendras

**Švendras** (*Typha*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, monotipinės **švendrinių** (*Typhaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalai su šliaužiančiu storu šakniastiebiu, kuris turtingas krakmolo. Lapai linijiški, turi ilgą makštį. Žiedai sutelkti burbuolėse. Po apvaisinimo piestelinių žiedų burbuolė labai išauga ir patamsėja. Apdulkinami vėjo kryžminiu būdu. Vaisiai kurį laiką plaukioja vandens paviršiuje, o paskui nugrimzta į dugną. Vegetatyviškai dauginasi šakniastiebio dalimis. Šaknys dvejopos: ilgos, padedančios įsitvirtinti į gruntą, ir trumpos – siurbiančiosios.

Auga pelkėse ir stovinčių arba lėtai tekančių vandenų pakrantėse iki 1,5 m gylio. Krakmolo turtingi šakniastiebiai kartais vartojami maistui ir liaudies medicinoje, lapai tinka pynimui.

Gentyje 12 rūšių, Lietuvoje auga dvi:
* Siauralapis švendras (*Typha angustifolia*)
* Plačialapis švendras (*Typha latifolia*)
Kalcio oksidas

**Kalcio oksidas**, **CaO**, *negesintos kalkės* – kalcio junginys su deguonimi. Bespalviai kristalai, techniškasis kalcio oksidas – balti purūs milteliai. Reaguodamas su vandeniu, sudaro kalcio hidroksidą ir išskiria daug šilumos. Gaunamas degant klintis ar kreidą. Vartojamas gesintoms kalkėms, kalcio karbidui gauti, stiklo, sintetinio kaučiuko gamyboje, metalurgijoje, žemės ūkyje.

## Poveikis žmogui
Kalcio oksidas patekęs ant žmogaus odos ją nudegina, o jo dulkės dirgina kvėpavimo takų gleivinę.

## Šaltiniai
Pretorija

**Pretorija** (*Pretoria*) – miestas Pietų Afrikos Respublikoje, įsikūręs Gautengo provincijos šiaurėje, apie 50 km į šiaurę nuo Johanesburgo. Mieste gyvena apie 1,62 mln. žmonių (2005), kartu su 2000 metais įkurta Tšvanės (*Tshwane*) metropolija gyvena apie 2 mln. gyventojų.

Miestas yra viena iš trijų Pietų Afrikos sostinių, kartu su Keiptaunu ir Blumfonteinu. Pretorijoje yra įsikūrusi šios šalies įstatymų vykdomoji valdžia.

Miestas įkurtas aukštumose, tarp Haiveldo ir Bušveldo. Pretorijos slėnis pasižymi dideliu derlingumu, šiluma ir gera priedanga. Pretoriją supa Megalisbergo kalvų grandinė.

Pretorija – daugiatautis ir daugiakultūris miestas. Pagrindinės vartojamos kalbos: anglų, būrų, ndebelės ir tsvanų.

2005 metų kovo 8 dieną Pretorijos miesto taryba nubalsavo už reglamentą, kuriuo visas metropolinis arealas su Pretorija būtų pavadintas Tsvane, tačiau nuspręsta centrinę šio teritorinio vieneto dalį vadinti Pretorija. Vis dėlto ateityje yra numatyta galutinai Pretoriją pervadinti Tsvane. Tokie valdžios veiksmai sukėlė didelį baltųjų mažumos, daugiausia afrikanerių, nepasitenkinimą, šie žingsniai vertinami kaip kultūrinio palikimo naikinimas bei etninė diskriminacija.

## Istorija

Pretoriją 1855 metais įkūrė vūrtrekerių lyderis Martinas Pretorijus (*Marthinus Pretorius*), kurio tėvas Andrisas Pretorijus (*Andries Pretorius*) Kruvinosios upės mūšyje įveikė zulus. Tuoj pat po įkūrimo ji tapo Pietų Afrikos Respublikos sostine.

Pretorijos įkūrimas sąlygojo būrų migracijos – didžiojo treko – pabaigą.

Pirmojo būrų karo metu 1880 gruodį ir 1881 kovą Pretorija buvo apsiausta Respublikos pajėgų. Antrojo būrų karo metu buvo užimta britų ir 1910 metais sujungus Natalį, Oranžijos laisvąją valstybę, Transvalį bei Kapo koloniją tapo Pietų Afrikos Sąjungos sostine. 1931 metais spalio 14 d. Pretorija gavo miesto teises ir 1961 metais tapo Pietų Afrikos Respublikos sostine. 2000 metais tapo Tsvanės metropolinio arealo dalimi.

## Kultūra

Pretorija yra viena didžiausių Pietų Afrikos kultūros ir švietimo centrų. Joje yra įsteigti Pietų Afrikos bei Pretorijos universitetai. Pretorija yra svarbiausias afrikanerių tautos kultūros, istorijos ir švietimo centras.

## Sportas
* Mamelodi Sundowns FC – futbolo klubas;
* SuperSport United FC – futbolo klubas.
* Pretorijoje 2010 m. vyko XIX pasaulio futbolo čempionatas.

## Žymūs žmonės

* Sammy Marks (1843-1920) - Lietuvos žydų kilmės Pietų Afrikos pramonininkas, verslininkas ir politikas.
Kapsicinas

**Kapsicinas** – alkaloidas, pasižymintis erzinančiomis savybėmis ir deginančiu skoniu.

Biologiškai ši medžiaga veikia per vaniloido receptorių subgrupę 1 (VR1). Kadangi ši receptorių grupė padeda kūnui justi karščio ir dirginimo sukeltą skausmą, kapsicino preparatai yra naudojami malšinant skausmą. Kapsicinas taip pat turi antivėžinių savybių. Gamtoje kapsicinas yra randamas aitriosios paprikos vaisiaus sėklų epidermio ląstelėse, po kutikula. Šį deginantį skonį panaikina permanganato tirpalas.

Kapsicinas gamtoje pasitaiko su flavanoidais, vitaminu C ir cukrumi. Grynas
kapsicinas yra labai stiprus – užtenka vieno lašo paversti visą litrą vandens deginančiai aitriu.
Atropinas

**Atropinas** – alkaloidas. Randamas bulvinių šeimos augaluose – drignėse, durnaropėse. Atropinas, pasižymi dideliu giminingumu muskarininiams acetilcholino receptoriams, tačiau prisijungęs prie jų poveikio nesukelia taigi pasižymi anticholinerginiu aktyvumu. Atropinas veikia tiek centrinius tiek periferinius M - cholino receptorius. Jo poveikio trukmė 4 h. Kadangi tai potencialiai nuodinga medžiaga, pavadinimas jai suteiktas pagal vieną iš trijų likimo deivių, galinčių nutraukti gyvenimo giją, Atropę.

## Poveikiai
*Akys – atropinas blokuoja acetilcholino poveikį akyje, dėl to pasireiškia midriazė (vyzdžio išsiplėtimas), fiksuoti vyzdžiai (nereaguoja į šviesą), cikloplegija (akomodacijos sutrikimas). 
*Virškinimo traktas – slopina virškinimo sistemos peristaltiką. 
*Šlapimo išskyrimo sistema – slopina šlapimo pūslės aktyvumą, dėl to kartais naudojamas enurezės (šlapimo nelaikymo) gydymui.
*Širdies ir kraujagyslių sistema – priklauso nuo dozės: mažos dozės sukelia bradikardiją, slopindamos klajoklinių nervų slopinančių neuronų veiklą. Didesnės dozės sukelia tachikardiją, nes blokuojami sinoatrialinio mazgo M2 receptoriai. Toksinės atropino dozės gali sukelti odos kraujagyslių vazodilataciją. 
*Sekrecijos liaukos – slopina seilių liaukų veiklą poveikis pasireiškia burnos džiuvimu, tai pat slopina prakaito ir ašarų liaukas. Prakaito liaukų slopinimas gali sukelti, kūno temperatūros pakilimą.   

Perdozavus atropino pasireiškia šie simptomai:
Dezorientacija, atminties praradimas, depersonalizacija, regos bei klausos haliucinacijos, baimė, paranojinis sindromas, psichomotorinis sujaudinimas, ekscentriškas elgesys, staiga atsiradusi padrika, be sąryšio kalba, kliedesiai, hipotermija, hiperemiška, sausa oda, retrogradinė amnezija. Patekus į gyvūnų organizmą atpalaiduoja lygiuosius raumenis, susilpnina liaukų veiklą.

## Naudojimas
Vartojamas medicinoje sutrikus širdies veiklai, vyzdžiams išplėsti, lygiųjų raumenų spazmams apmalšinti. Taip pat eksperimentinėje neurofiziologijoje.
Šiurpiniai

*Šis straipsnis yra apie augalą, apie grybą žiūrėkite [[Šiurpis (grybas)]]*.

**Šiurpiniai** (*Sparganiaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) šeima. Žoliniai pelkių ir vandens augalai, turintys šliaužiantį šakniastiebį, kuris viršūnėje sustorėja ir išaugina stačią arba plūduriuojantį antžeminį stiebą. Lapai pražanginiai, pailgai linijiški, turi makštis. Žiedų galvutės susitelkusios žiedynstiebio viršūnėje į varpos arba šluotelės pavidalo sudėtinį žiedyną.

Apdulkinami vėjo. Vaisiai išplinta oro ir vandens srovėmis. Taikomoji reikšmė maža. Gyvuliai jų neėda, kartais lesa antys.

Šeimoje viena **šiurpių** (*Sparganium*) gentis ir apie 20 rūšių. Lietuvoje auga 7 rūšys:
* Siauralapis šiurpis (*Sparganium angustifolium*)
* Paprastasis šiurpis (*Sparganium emersum*)
* Šakotasis šiurpis (*Sparganium erectum*). **Pav.**
* Tankiažiedis šiurpis (*Sparganium glomeratum*)
* Smulkiavaisis šiurpis (*Spargnium microcarpium*)
* Mažasis šiurpis (*Sparganium natans*)
* Gelsvasis šiurpis (*Sparganium neglectum*)
Merkurijus

**Merkurijus** gali reikšti:
* Saulės sistemos planetą – Merkurijus;
* Romėnų iškalbos, prekybos ir keliautojų dievą – Merkurijus;
* Laikraštį, ėjusį 1990–1994 m. Vilniuje – Merkurijus;
* Vieną svarbiausių sovietmečio prekybos centrų Kaune (Laisvės alėjoje) – Merkurijus.
Nikotinas

**Nikotinas** (**1-metil-2(3-piridil)-pirolidinas** C10H14N2) – alkaloidas. Bespalvis lakus, savito kvapo skystis. Ore ruduoja. Gerai tirpsta vandenyje ir organiniuose tirpikliuose. Stipri bazė. Sintetinasi tabake ir kai kuriuose kituose augaluose.

Rūkant tabaką nikotinas veikia žmogaus centrinę nervų sistemą, sukelia trumpalaikę žvalumo būseną (1983 metais Alena Karas nustatė, kad žvalumo būsena tėra nutraukimas abstinencijos jausmo, kurį kūnas jaučia jam valantis nuo suvartoto nikotino). Nikotinas kenksmingas žmogaus organizmui, o vartojant kartu su alkoholiu kelia dar didesnį pavojų sveikatai. Gali sukelti priklausomybę. 

Nuodingas: nuo kelių lašų žmogų gali ištikti mirtis dėl smegenų kvėpavimo centro paralyžiaus (200 g tabako nikotino būna ~0,05 g). Mažos dozės skatina nervų sistemos veiklą − pašalindamos abstinencijos sukeliamą dirglumą, didesnės – ją slopina, trikdo kvėpavimą, širdies plakimą, didina kraujospūdį. Iš nikotino gaunama nikotino rūgštis, naudojama kaip insekticidas ir fungicidas.

### Pavadinimo kilmė
Žodis kilo iš prancūzų kalbos *nicotine*, kuris savo ruožtu kilo nuo prancūzų diplomato Jean Nicot, kuris 1560 m. į Prancūziją iš Portugalijos įvežė tabaką, pavardės.
Emigracija

**Emigracija** – žmonių persikėlimas iš vienos šalies į kitą dėl ekonominių, politinių, religinių ar asmeninių priežasčių (didesnio uždarbio, geresnio išsilavinimo, sutuoktinio ir kt.).

Pagal 2016 m. duomenis, beveik 250 mln. žmonių gyvena ne savo gimtojoje šalyje. Daugiausia migrantų išvyksta gyventi į turtingąsias pasaulio šalis; beveik 20 % persikėlėlių apsistoja JAV. Taip pat daug Vakarų Europoje, Kanadoje, Australijoje, Persijos įlankos šalyse (Saudo Arabijijoje, Katare, JAE). Daugiausia emigruoja iš Indijos, Kinijos, Meksikos, Rusijos.

Iki įstojimo į ES 2004 m. daugiausia lietuvių išvykdavo gyventi ir dirbti į JAV, tačiau pastaraisiais metais vis daugiau emigrantų keliauja į ES, EEE šalis, beveik pusė jų į JK, nemažai į Airiją, Vokietiją, Norvegiją. Taip pat daugėja ekonominių imigrantų bei emigrantų iš kaimyninių šalių – Rusijos (Kaliningrado srities), Baltarusijos, Ukrainos.

## Istorija

Emigracija vyksta nuo seniausių laikų. Jos plėtotę paskatino didieji geografiniai atradimai. Ypač padidėjo XV a. pabaigoje, atradus Ameriką į kurią vyko emigrantai iš Europos. XVI–XX a. europiečių kolonizuota ne tik Amerika, bet ir Australija, Okeanija, dalis Afrikos, Sibiras. Tuo pat metu vyko Atlanto vergų prekyba, kuri didžiausią mastą pasiekė XVIII a.

 Emigraciją dar labiau paskatino garlaivių atsiradimas. Nuo 1838 m. garlaiviai pradėjo plukdyti išeivius per Atlanto vandenyną. XIX–XX a. daugybė vargingai gyvenančių europiečių šeimų persikėlė į Šiaurės ir Pietų Ameriką ar Australiją. XX a. pirmojoje pusėje Amerikos žemyne daugiausia buvo emigruojama iš Kanados ir Meksikos į JAV. Azijoje vyko kinų emigracija į Pietryčių Azijos šalis, indų – į Ceiloną. Subyrėjusi Britų Indija, I ir II pasauliniai karai, žydų genocidas, SSRS trėmimai ir kiti veiksniai nulemė didžiulius migracijos pokyčius pastaruoju metu.
 
Emigracijos bangos iš Lietuvos yra žinomos jau nuo XIX a. antros pusės. Ją lėmė tiek politinės, tiek ir socialinės – ekonominės priežastys. XIX–XX a. pab. Lietuvos gyventojai emigravo į JAV, Kanadą, Argentiną, Braziliją, Australiją, Urugvajų, Vokietiją.

## Neigiamos pasekmės

Neigiamos emigracijos pasekmės:
* Demografinės situacijos pokyčiai (darbingo amžiaus žmonių mažėjimas, produktyvumo mažėjimas, socialinei sistemai iškylančios problemos dėl mokesčių mokėtojų pasitraukimo);
* investicijų į žmogų praradimas;
* staigus atlyginimų šuolis kai kuriuose sektoriuose;
* kvalifikuotų specialistų poreikio didėjimas.

Emigracijos metu prarandami ne tik ir ne tiek mokesčių mokėtojai, kiek piliečiai, lemiantys valstybės politinį likimą, aktyviausia ir savarankiškiausia jų dalis. Nepaisant diplomatinių atstovybių pastangų įtraukti emigravusius piliečius į balsavimo sąrašus, nemaža jų dalis rinkimuose nedalyvauja (ši tendencija turbūt labiausiai paplitusi tarp legalaus statuso neturinčių migrantų). Migravimas ypač silpnina ir taip sunkiai besiformuojantį vidurinįjį visuomenės sluoksnį, be kurio negalima tikėtis stabilios ir pažangios demokratinės valstybės susiformavimo.

## Išnašos
Plūdeniniai

**Plūdeniniai** (*Lemnaceae*) – arekažiedžių (*Arecidae*) poklasio aroniečių (*Arales*) eilės augalų šeima.

Smulkūs, vandenyje plūduriuojantys augalai, turintys iki 10 mm ilgio stiebą. Lapų nėra arba jie redukuoti, plėvinių žvynelių pavidalo. Šaknys siūliškos, galuose turi šalmelį, jomis augalas išlaiko lygsvarą. Žydi retai, dauginasi vegetatyviniu būdu.

## Gentys
Šeimoje 6 gentys, 38 rūšys:
* *[[Dracontium]]*
* *[[Landoltia]]*
* Plūdena (*Lemna*)
* Maurė (*Spirodela*)
* *[[Wolffia]]*
* *[[Wolffiella]]*

## [[Lietuva|Lietuvoje]] aptinkamos rūšys
* **Gentis**. Plūdena (*Lemna*)
** Kuprotoji plūdena (*Lemna gibba*)
** Mažoji plūdena (*Lemna minor*)
** Trilypė plūdena (*Lemna trisulca*)
* **Gentis**. Maurė (*Spirodela*)
** Daugiašakė maurė (*Spirodela polyrhiza*)


Image:Lemna minor1.jpg|*Lemna minor*
Image:Lemna trisulca0.jpg|*Lemna trisulca*
Image:Lemna minor.jpg
Image:LentejasDeAgua.jpg
Image:Dam with lemna minor.jpg
Aroniniai

**Aroniniai** (*Araceae*) – arekažiedžių (*Arecidae*) poklasio aroniečių (*Arales*) eilės augalų šeima.

## [[Morfologija (biologija)|Augalų morfologija]]
Daugiamečiai žoliniai augalai su šakniastiebiais.

Juos atpažinti galima iš savito žiedo formavimosi. Žiedai glaudžiai susitelkę ant burbuolės, kurią supa apsauginis dengiamasis lapas. Kai kurios rūšys (anturiai ir kalijos) turi dideles ir spalvingas makštis.

Daug rūšių auginama kaip dekoratyviniai kambariniai augalai.

## Sistematika
Šeimoje yra 107 gentys ir apie 3700 rūšių. Lietuvoje natūraliai auga viena rūšis – pelkinis žinginys (*Calla palustris*).

* **Pošeimis**. Aroideae
* **Pošeimis**. Calloideae
Lietuvoje auganti gentis
** Žinginys (*Calla*)
* **Pošeimis**. Gymnostachydoideae
* **Pošeimis**. Lemnoideae
Lietuvoje auganti gentis
** Plūdena (*Lemna*)
* **Pošeimis**. Lasioideae

* **Pošeimis**. Monsteroideae

* **Pošeimis**. Orontioideae

* **Pošeimis**. Pothoideae
Troliai

: *Šis straipsnis apie skandinavų mitologines būtybes. Apie interneto terminą – *Trolis (internete).*

*'Troliai*' (iš norvegų k. *Troll*) – germanų ir [[Skandinavų mitologija|skandinavų]] mitologijoje – milžinai, gyvenantys kalnų olose ir saugantys ten savo brangenybes. Troliai apdovanoti milžiniška jėga, bet labai kvaili ir bjaurūs luošiai. Jie vaizduojami žmogaus pavidalo, dideli, bjaurūs, labai seni. Gyvena vieniši kalnų urvuose, miškų tankmėje ir nepakenčia saulės šviesos. Skirtingai nuo dievų mitinių priešininkų [[Jotunai|jotunų]], tautosakoje jie visada kenkia žmonėms, vagia jų gyvulius, netgi yra žmogėdros. Vėlesnėse folkloro tradicijose troliai asocijuojasi su įvairiomis demoniškomis būtybėmis, taip pat su nykštukais..

== Padavimai ==
Norvegijoje yra ne vienas kalnas, savo pavidalu primenantis milžinišką trolį, ir, žinoma, apie tokius kalnus nuo senovės pasakojami padavimai. Štai vienas jų:


*Nuo seno Norvegijos šiaurėje, Nurlando provincijoje, gyveno trolis su žmona. Jie turėjo septynias dukteris. Trolė buvo be galo graži, tad ją įsimylėjo kitas trolis ir ėmė ją merginti. Išsigandusi ši spruko iš namų drauge su dukterimis. Nusileidus nuo kalnų žemyn prie Helgelando pakrantės, dukterys ėmė verkšlenti ir skųstis, jog taip pavargo, kad nebegali toliau eiti. Teko prisėsti ir pailsėti. Kaip tik tuomet ėmė ir patekėjo saulė. Visos iš karto pavirto uolomis, ir šiandien toje vietoje stūkso septyni kalnai, panašūs į sėdinčias, besiilsinčias trolaites. Žmonės šiuos kalnus taip ir vadina – „Septynios seserys“.

## Šaltiniai
Ajeriniai

**Ajeriniai** (*Acoraceae*) – arekažiedžių (*Arecidae*) poklasio aroniečių (*Arales*) eilės augalų šeima.

## Augalų morfologija
Daugiamečiai žoliniai augalai su šakniastiebiais.

## Gentys
Šeimoje vienintelė gentis, auganti ir Lietuvoje:
* **Ajeras** (*Acorus*)
** Amerikinis ajeras (*Acorus americanus*)
** Balinis ajeras (*Acorus calamus*)
** Siauralapis ajeras (*Acorus gramineus*)
** *[[Acorus xiangyeus]]*


Image:Acorus calamus1.jpg
Image:Acorus_calamus.spadix.jpg
Kofeinas

**Kofeinas** (trimetilksantinas) – alkaloidas, psichoanaleptikas. Gaunamas iš kavamedžio (dažniausiai iš *Coffea arabica*) sėklų, arbatžolių, kolamedžio (*Cola*) riešutų arba gaminamas sintezės būdu. Balti kristaliniai milteliai. Kofeinas stimuliuoja medžiagų apykaitą, kvėpavimą, kraujotaką. Vartojamas psichiniam ir fiziniam darbingumui gerinti, apsinuodijus kai kuriais narkotikais, širdies darbui paspartinti. Gali būti tablečių pavidalu, įšvirkščiamas į poodį ar raumenis. 

**Kofeinas** yra natūralus junginys aptinkamas kolos augalo lapuose, kavos pupelėse, arbatos lapuose, guaranoje, kakavoje ir kt. Šių augalų išskiriamo kofeino kiekis priklauso nuo išskyrimo metodo ir nuo išskyros kiekio. Kofeino dedama į gaiviuosius gėrimus, jo yra daugelyje ne vaistinėse perkamų vaistų. Jo kaupimasis žmogaus organizme yra sunkiai numatomas dėl medžiagų apykaitos greičio individualių skirtumų, kai kurie žmonės jam alergiški. Todėl reikia atsargiai vartoti produktus, sudėtyje turinčius šios medžiagos.
Vartojant saikingai − iki 300 mg per parą − neturi neigiamų padarinių sveikatai ir netgi yra naudingas − mažina Parkinsono, demencijos, II tipo diabeto riziką. Tačiau reguliariai vartojant daugiau kaip 100 mg per parą kofeinas gali sukelti priklausomybę.

Kofeinas išskirtas iš kavos 1819 m.

## Kofeino kiekis arbatos sudėtyje
Nustatyta, kad Šri Lankoje auginamose arbatos rūšyse yra 2,5–4,5 % kofeino.
Kofeino kiekis atskirose augalo dalyse yra skirtingas. Pavyzdžiui:
* Pumpuras – 4,7 %
* Pirmasis lapas – 4,2 %
* Antrasis lapas – 3,5 %
* Trečiasis lapas – 2,9 %
* Viršutinė stiebo dalis – 2,5 %
* Apatinė stiebo dalis – 1,4 % kofeino.

Kofeinas yra svarbiausias iš trijų arbatoje esančių metilksantinų: kofeino, teofilino ir teobromino.

Kofeino kiekis arbatos lapuose priklauso ir nuo metų laiko.

## Nuorodos
Americana (1998 albumas)

**Americana** – studijinis The Offspring albumas, kurį 1998 m. lapkričio 10 d. išleido Columbia Records.

Albumas susilaukė didžiulės sėkmės – JAV „Billboard 200“ sąraše užėmė 6-ą vietą, o pirmą savaitę buvo parduota 198 tūkst. kopijų.

## Dainos
# Welcome
# Have You Ever
# Staring At The Sun 	L
# Pretty Fly (For A White Guy)
# The Kids Aren't Alright
# Feelings
# She's Got Issues
# Walla Walla
# The End Of The Line
# No Brakes
# Why Don't You Get A Job?
# Americana
# Pay The Man

## Šaltiniai
Progailis

**Progailis** (*Anagallis*) – mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš lotynų k.* ana* – vėl, *angallo* – puoštis; augalas rudenį žydį antrą kartą, pasipuošdamas ryškiais žiedais. Dabar gentis iškelta į *Myrsinaceae* šeimą. Tai vienmečiai smulkūs augalai su gulsčiais ir kylančiais šakotais stiebais. 

Pasaulyje yra virš 60 rūšių.

Lietuvoje auga:
* Raudonžiedis progailis (*Anagallis arvensis*). Auga savaime.
* Melsvasis progailis (*Anagallis foemina*). Retai auginamas soduose, darželiuose. Augalas 5-30 cm aukščio, žydi birželio – rugsėjo mėn.
Griovenė

**Griovenė** (*Hottonia*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta Leideno universiteto botanikos profesoriaus Petrus Hotton (1648-1709) garbei. Daugiamečiai žoliniai vandens augalai su šukiškai plunksniškais lapais ir stačiais, iš vandens kyšančiais viršūniniais žiedynais. Žiedynas kekė, kurioje žiedai išsidėstę menturiais. Žiedai balti, rečiau rausvi, violetiniai.

Gentyje 2 rūšys, viena auga Europoje ir mažojoje Azijoje, kita – Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje auga **plunksnalapė griovenė** (*Hottonia palustris*, **pav.**). Augalas 20-60 cm aukščio, iki žiedyno pasinėręs vandenyje. Auga balose, pelkėse, grioviuose, stovinčiame vandenyje. Žydi birželio mėn. Nedažnas.
Alyvmediniai

**Alyvmediniai** (*Oleaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Vasaržaliai arba visžaliai medžiai, krūmai, kartais lianos. Lapai priešiniai, neporomis plunksniški. Žiedai galinėse arba šoninėse šluotelėse. Vaisiai – dvilizdės dėžutės, sparnavaisiai, kaulavaisiai arba uogos.

Šeimoje yra apie 25 gentys ir apie 900 rūšių. Lietuvoje auga arba introdukuoti šių genčių augalai:
* Forsitija (*Forsythia*)
* Uosis (*Fraxinus*)
* Ligustras (*Ligustrum*)
* Alyvos (*Syringa*)

## Gentys
* Baltvas (*Abeliophyllum*)
* Sniegmedis (C*hionanthus*) 
* *[[Comoranthus]]*
* *[[Dimetra]]* 
* *[[Fontanesia]]* 
* *[[Forestieria]]*
* Forsitija (*Forsythia*)
* Uosis (*Fraxinus*)
* *[[Haenianthus]]* 
* *[[Hesperelaea]]*
* Jazminaitis (*Jasminum*)
* Ligustras (*Ligustrum*)
* *[[Menodora]]*
* *[[Myxopyrum]]* 
* *[[Nestegis]]* 
* *[[Noronhia]]* 
* *[[Notelaea]]*
* *[[Nyctanthes]]* 
* Alyvmedis (*Olea*)
* Kvepenė (*Osmanthus*)
* *[[Phillyrea]]*
* *[[Picconia]]*
* *[[Priogymnanthus]]* 
* *[[Schrebera]]*
* Alyvos (*Syringa*)
Krekesiniai

**Krekesiniai** (*Globulariaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Daugiametės žolės sumedėjančiu šakniastiebiu. Lapai pražanginiai, dažniausiai susitelkę į skrotelę, stori, odiški, žiemojantys arba visžaliai. Žiedai maži, sutelkti varpose arba galvutėse. Vaisius vienasėklis riešutėlis.

Šeimoje yra 2 gentys. Lietuvoje labai retas **paprastasis krekesas** (*Globularia punctata*). Dabar gentis priskiriama gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimai. Augalas 10-25 cm aukščio, stiebas nešakotas, ištisai lapuotas. Auga saulėtuose šlaituose, sausose pievose. Žydi gegužės – birželio mėn.
Skendeniniai

**Skendeniniai** (*Lentibulariaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Daugiamečiai, žoliniai, vabzdžiaėdžiai augalai. Sausumoje augančios rūšys turi ištisinius, vandenyje – siūliškai suskaldytus lapus. Žiedai pavieniai arba susitelkę kekėse. Vainikėlis dvilūpis, su trumpu pentiniuotu vamzdeliu. Vaisius – dėžutė.

Šeimoje 5 gentys, apie 300 rūšių. Lietuvoje auga 2 genčių augalai:
*Tuklė (*Pinguicula*)
**Paprastoji tuklė (*Pinguicula vulgaris*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.**Pav.**
*Skendenis (*Utricularia*)
**Balinis skendenis (*Utricularia intermedia*)
**Mažasis skendenis (*Utriculasria minor*)
**Gelsvasis skendenis (*Utricularia ochroleuca*)
**Paprastasis skendenis (*Utricularia vulgaris*)
Tuklė

**Tuklė** (*Pinguicula*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio skendeninių (*Lentibulariaceae*) šeimos augalų gentis.

Gentyje yra apie 80 vabzdžiaėdžių augalų rūšių. Šie augalai plačiai paplitę Šiauriniame pusrutulyje – Šiaurės Amerikoje, Europoje ir Azijoje.

Lietuvoje auga vienintelė rūšis:
* Paprastoji tuklė (*Pinguicula vulgaris*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
Paprastoji tuklė

**Paprastoji tuklė** (*Pinguicula vulgaris*) – skendeninių (*Lentibulariaceae*) šeimos augalų rūšis.

Augalas turi lapų skrotelę. Lapų viršutinė pusė šviesiai žalia, su liaukomis. Lapai apie 5 cm ilgio. Liaukų išskiriamame sekrete įklimpsta nutūpę smulkūs vabzdžiai. Vabzdžio judesiai sukelia reakciją lapo audinyje ir lapo kraštas užsiriečia, visiškai apgaubdamas pagautąjį vabzdį. Žiedkočių būna iki 6, kiekvienas tik su vienu melsvu žiedu. Vaisius – apskrita dėžutė.

Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Auga samaninėse ir šaltiniuotose pelkėse, šlapiose ir užpelkėjusiose pievose, pagrioviuose. Žydi gegužės – liepos mėn.


Image:Pinguicula_vulgaris_140505.jpg|Žiedas
Image:Pinguicula_vulgaris.JPG|Augalas
Illustration Pinguicula vulgaris0.jpg|Požymiai
Filaretai

**Filaretai** (, „doros mylėtojas“) – slapta studentų organizacija, veikusi Vilniaus universitete 1820–1823 m.

Filaretų draugiją įkūrė ir jai vadovavo filomatų draugijos narys, priklausęs taip pat ir masonams Tomas Zanas. Draugijos narių skaičius siekė 176. Galvota ir toliau plėstis, buvo parengti į filaretus verbuoti numatytų geriausiai besimokančių studentų sąrašai, į kuriuos buvo įtrauktas ir Simonas Daukantas. Tačiau dėl slaptųjų studentų draugijų narių suėmimų, tai nebuvo įgyvendinta. Filaretų draugijai priklausė lietuvių liaudies dainų skelbėjas Vilniaus periodikoje Emerikas Stanevičius. Filaretų draugija buvo suskirstyta į keturias sekcijas: fizikų – matematikų, teisininkų, literatų ir medikų. Sekcijos dalijosi į bendrijas, kurios turėjo vaivorykštės spalvų pavadinimus. Sekcijų sueigos vykdavo du kartus per mėnesį. Nauji nariai buvo priimami tik gavus kitų narių rekomendacijas.

## Žymūs filaretai

* Tomas Zanas
* Jonas Čečiotas
* Pranciškus Jeronimas Malevskis
* Adomas Mickevičius
* Aleksandras Boreika Chodzka
* Ignotas Domeika
*Stanislovas Moravskis
* Antoni Edward Odyniec
* Onufrijus Petraškevičius
* Jozefas Ježovskis
* Jonas Viernikovskis

## Išnašos
Karšuliniai

**Karšuliniai** (*Dipsacaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) šeima, kuriai priklauso įvairiametės žolės, kartais puskrūmiai. Lapai priešiniai, dažnai suaugę pamatais, ištisiniai arba suskaldyti. Žiedynas galvutės pavidalo. Vaisius – lukštavaisis.

Šeimoje 11 genčių, apie 350 rūšių, paplitusių Eurazijoje,  Rytų bei Pietų Afrikoje. Lietuvoje auga šių genčių augalai:
* Buožainė (*Knautia*)
* Karšulis (*Dipsacus*)
* Miegalė (*Succisa*)
* Ratenas (*Succisella*)
* Žvaigždūnė (*Scabiosa*)

## Lietuvos raudonosios knygos rūšys
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios rūšys:
* Balandinė žvaigždūnė (*Scabiosa columbaria*)
* Pelkinis ratenas (*Succisella inflexa*)
Valerijoniniai

**Valerijoniniai** (*Valerianaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso vienmečiai arba daugiamečiai žoliniai augalai. Žiedai sukrauti skėtiškose kekėse. Vaisius – lukštavaisis, dažnai turi skristuką.

Šeimoje yra apie 13 genčių ir 360 rūšių. Lietuvoje auga 2 genčių augalai:
*Sultenė (*Valerianella*)
*Valerijonas (*Valeriana*). **Pav.**
Kajetonas Nezabitauskis

**Kajetonas Nezabitauskis** (Kajetonas Rokas Nezabitauskis-Zabitis, 1800 m. liepos 17 d. – 1876 m. balandžio 11 d.) – žemaičių lietuviškojo sąjūdžio veikėjas, bibliografas.

## Biografija
Gimė Baidotuose, mokėsi Žemaičių Kalvarijos ir Kauno gimnazijose. 1821–1824 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisių fakultete. Palaikė artimus santykius su Dionizu Poška, Varšuvoje išleido pastarojo knygelę „Kaimiečio artojo mąstymai“. Studijų metais gana artimai bendravo su Simonu Stanevičiumi.

Remiamas Vilniaus universiteto profesoriaus J. Lobojkos 1823 m. surengė kraštotyrinę ekspediciją po Žemaitiją, su pastarojo pagalba tikėjosi leisti žurnalą lietuvių kalba. 1824 m. išspausdino populiarų lietuvių kalbos elementorių, kurio priedas buvo pirmoji lietuviškų knygų bibliografija.

1825 m. dėl filomatų ir filaretų bylų turėjo persikelti į Varšuvą. Ten parašė „Žemaitijos ir Lietuvos istoriją“ lenkų kalba, kuri nebuvo spausdinta ir kurios rankraščio likimas šiuo metu nežinomas.

## Išnašos
Buožainė

**Buožainė** (*Knautia*) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta vokiečių botaniko Kristijono Knauto (1654-1716) garbei. Gentyje yra apie 40 rūšių.

Lietuvoje auga – dirvinė buožainė (*Knautia arvensis*).
Dirvinė buožainė

**Dirvinė buožainė** (*Knautia arvensis*) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos augalas, priklausantis buožainės (*Knautia*) genčiai.

Augalas 20-80 cm aukščio, stiebas šakotas, apatinė dalis apaugusi žemyn nulinkusiais plaukeliais. Žiedai melsvai violetiniai, rečiau rausvi. Žydi birželio – rugsėjo mėn.

Auga sausesnėse pievose, laukuose, ganyklose, miško aikštelėse. Augalas medingas, turi gana daug vitamino C. Lietuvoje dažnas.
Miškinis karšulis

**Miškinis karšulis** (*Dipsacus fullonum* arba *sylvaticum*) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos augalų rūšis. Augalas 70-150 cm aukščio. Stiebas, skraistlapiai, vidurinė lapų gyslos, kartais ir lapų pakraščiai spygliuotai blakstienoti. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga daržuose, panamėse, miškų kirtimuose.
Miegalė

**Miegalė** (*Succisa*) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. *succidere* – nukirsti, nupjauti; augalo šaknys paviršinės, išdėstytos plokštumoje lyg nukirstos. Žiedynai dažnai palinksta, todėl mokslininkų pavadinta miegale.

Lietuvoje auga viena rūšis – pievinė miegalė (Succisa pratensis).
Gvinėjos įlanka

**Gvinėjos įlanka** – Atlanto vandenyno dalis pietvakarių Afrikos pakrantėje. Istoriškai taip susiklostė, kad pietvakarių Afrikos krantas į šiaurę nuo įlankos vadinosi Aukštutine Gvinėja, o į rytus – Žemutine Gvinėja. Gvinėjos vardas davė pavadinimus ir trims valstybėms Afrikoje: Gvinėjai, Bisau Gvinėjai ir Pusiaujo Gvinėjai, taip pat ir Naujosios Gvinėjos salai pietryčių Azijoje.

Įlankos plotas 1,5 mln. km². Didžiausias gylis 6363 m. Šiaurės rytuose dalijasi į 2 įlankas – Biafros ir Benino. Gausu nedidelių vulkaninių salų (Biokas, San Tomė, Prinsipė). Didžiausi uostai: Abidžanas (Dramblio Kaulo Krantas), Akra, Tema, Sekondis-Takoradis (visi – Gana), Lomė (Togas), Lagosas (Nigerija), Librevilis (Gabonas).

## Salos
Gvinėjos įlankoje yra salų, didžiausios iš jų yra pietvakarių ir šiaurės rytų salų grandinėje, kuri suformuoja dalį Kamerūno linijos.

* Anobonas, dar žinomas kaip Pagalu arba Pigalu, – sala, kuri priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
* Bobovasi sala – sala vakarinėje Afrikos pakrantėje, priklauso vakariniam Ganos regionui.
* Biokas – sala vakarinėje Afrikos pakrantėje, priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
* Koriskas – sala, priklausanti Pusiaujo Gvinėjai.
* Didysis Elobėjus ir Mažasis Elobėjus – dvi salos, kurios priklauso Pusiaujo Gvinėjai.
* San Tomė ir Prinsipė (oficialiai Demokratinė San Tomė ir Prinsipės respublika) – dviejų salų valstybė, buvusi Portugalijos kolonija. Sudaryta iš San Tomės ir Prinsipės salų, kurios viena nuo kitos nutolusios 140 km, o nuo Gabono krantų – apie 225–250 km. Abi salos priklauso Kamerūno ugnikalnių linijai.
Žvaigždūnė

**Žvaigždūnė** (*Scabiosa*) – karšulinių (*Dipsacaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. *scabies* – niežai; augalas senovėje vartotas kaip vaistas nuo niežų. Tai įvairiaamžės žolės, kurių lapai priešiniai, suaugę pamatais, plunksniškai iškarpyti arba suskaldyti. Gentyje yra apie 80 rūšių, paplitusių Europoje, Šiaurės Afrikoje ir Vakarų Azijoje. Lietuvoje savaime auga ir darželiuose auginamos šios rūšys:
* Raudonoji žvaigždūnė (*Scabiosa atropurpurea*)
* Balandinė žvaigždūnė (*Scabiosa columbaria*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. **Pav.**
* Geltonžiedė žvaigždūnė (*Scabiosa ochroleuca*)
* Žvaigždėtoji žvaigždūnė (*Scabiosa stellata*)
Nendrė

**Nendrė** (*Phragmites*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis. Auga pelkėse. Aptinkama šiltuose ir atogrąžų regionuose visame pasaulyje, išskyrus Arkties regionus ir Amazonijos pelkes. Žydi vasaros pabaigoje. Džiovinta žiedynų dalis naudojama dekoracijoms. 

Genties lotyniškas pavadinimas kilęs iš graikų kalbos žodžio *phragma* – tvora, nes augalas buvo naudojamas tvoroms gaminti. 

## Rūšys

Gentyje 5 rūšys, nors pasauliniame atrinktų augalų šeimų sąraše, prižiūrimame Kju sodų, išskiriamos 4 rūšys:
# paprastoji nendrė (*Phragmites australis*) – paplitusi visame pasaulyje, auga ir Lietuvoje.
#*[[Phragmites japonicus]]* – Japonija, Korėja, Rjukiu salos, rytinė Rusija
#*[[Phragmites karka]]* – tropinė Afrika, Pietų Azija, Australija, kai kurios Ramiojo vandenyno salos
#*[[Phragmites mauritianus]]* - Centrinė ir Pietų Afrika, Madagaskaras, Mauricijus

## Šaltiniai
Lelijažiedžiai

**Lelijažiedžiai** (*Liliidae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus lelijainių (*Liliopsida*) klasės augalų poklasis.

## Lelijažiedžių (''Liliidae'') augalų eilės pagal '''Cronquist''' sistemą

* Eilė. Gegužraibiečiai (*Orchidales*)
** *[[Burmanniaceae]]*
** *[[Corsiaceae]]*
** Gegužraibiniai (*Orchidaceae*)
** *[[Geosiridaceae]]*
* Eilė. Lelijiečiai (*Liliales*)
** Agaviniai (*Agavaceae*)
** Alavijiniai (*Aloeaceae*)
** Amariliniai (*Amaryllidaceae*)
** *[[Cyanastraceae]]*
** Dioskorėjiniai (*Dioscoreaceae*)
** *[[Haemodoraceae]]*
** *[[Hanguanaceae]]*
** Karčiuotiniai (*Taccaceae*)
** Lelijiniai (*Liliaceae*)
** Melantiniai (*Melanthiaceae*)
** Mėlynutiniai (*Ixioliriaceae*)
** *[[Philydraceae]]*
** Plėnūniniai (*Asphodelaceae*)
** *[[Pontederiaceae]]*
** Smidriniai (*Asparagaceae*)
** *[[Smilacaceae]]*
** *[[Stemonaceae]]*
** Trilijiniai (*Trilliaceae*)
** *[[Velloziaceae]]*
** Vėlyviniai (*Colchicaceae*)
** Viendieniniai (*Hemerocallidaceae*)
** Vilkdalginiai (*Iridaceae*)
** *[[Xanthorrhoeaceae]]*

## Lietuvoje augančios augalų šeimos
* Amariliniai (*Amaryllidaceae*)
* Smidriniai (*Asparagaceae*)
* Plėnūniniai (*Asphodelaceae*)
* Viksvuoliniai (*Cyperaceae*)
* Vėlyviniai (*Colchicaceae*)
* Viendieniniai (*Hemerocallidaceae*)
* Vilkdalginiai (*Iridaceae*)
* Mėlynutiniai (*Ixioliriaceae*)
* Vikšriniai (*Juncaceae*)
* Lelijiniai (*Liliaceae*)
* Melantiniai (*Melanthiaceae*)
* Gegužraibiniai (*Orchidaceae*)
* Migliniai (*Poaceae*) (Varpiniai) (*Gramineae*)
* Trilijiniai (*Trilliaceae*)
Skendenis

**Skendenis** (*Utricularia*) – skendeninių (*Lentibulariaceae*) šeimos vabzdžiaėdžių augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. žodžio *utriculus* – maišelis; dalis lapų segmentų virtę maišeliais vabzdžiams gaudyti. Po vandeniu esantys lapų maišelių vožtuvai vandenį praleidžia tik į vieną pusę – į vidų. Smulkūs vandens gyvūnai lengvai prasibrauna į maišelį, bet atgal išlįsti jau nebegali ir lieka jame. Vožtuvai glaudžiai susiję su ilgais tampriais plaukeliais, perduodančiais bet kokį jaudrumo signalą. Į maišelį patekę vabzdžiai suvirškinami proteolitinio fermento, išskiriamo maišelio vidinės sienelės liaukų.

Auga stovinčiame vandenyje, visiškai neturi šaknų. Daugelis rūšių – iki 30 cm dydžio, nors tokios rūšys kaip *Utricularia humboldtii* pasiekia 130 cm dydį.

Gentyje yra apie 220 rūšių, daugiausia tropikų srityje. Lietuvoje auga 4 rūšys: 
* Balinis skendenis (*Utricularia intermedia*)
* Mažasis skendenis (*Utriculasria minor*)
* Gelsvasis skendenis (*Utricularia ochroleuca*)
* Paprastasis skendenis (*Utricularia vulgaris*). **Pav.**
Raudiniai

**Raudiniai** (*Rubiaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai, o tropikuose ir subtropikuose – ir visžaliai bei krūmai ar puskrūmiai. Lapai priešiniai, su prielapiais. Žiedai susitelkę į šluotelės pavidalo žiedynus. Žiedai smulkūs, taisyklingi, keturnariai. Vaisius – sausas skeltavaisis, subyrantis į du vaisiukus.

Pasaulyje auga 6000-10000 rūšių, priklausančių maždaug 600 genčių (žr. Pasaulio raudinių gentys) 

Šeimoje yra vaistinių, dažinių augalų; iš jų vertingi yra kavamedis (*Coffea*), chininmedis (*Cinchona*) ir kiti vaistiniai dekoratyviniai, vaistiniai bei vertingą medieną tiekiantys augalai.

Lietuvoje auga šių genčių augalai:
* Šerardija, arba artvenis (*Sherardia*)
* Kimbara (*Cruciata*)
* Lipikas (*Galium*)

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie raudiniai:
* Pavasarinė kimbara (*Cruciata glabra*)
* Plačialapis lipikas (*Galium rubioides*)
* Trižiedis lipikas (*Galium triflorum*) 
* Dirvinė šerardija (*Sherardia arvensis*)
Observatorija

**Observatorija** – specialiai įrengta įstaiga, skirta stebėti ir tirti dangaus kūnus bei įvairius kosminius, atmosferos ir žemės reiškinius.

Observatorijos yra svarbios įvairioms mokslo sritims – astronomijai, klimatologijai, geologijai, meteorologijai bei vulkanologijai.

Senesniais laikais observatorijose tebūdavo paprasta įranga (pavyzdžiui, sekstantas atstumų tarp žvaigždžių skaičiavimui) arba observatorija būdavo įrengta tam tikru būdu, leidžiančiu atlikti stebėjimus (pavyzdžiui, Stounhendžas). Šiuolaikinėse observatorijose paprastai yra vienas ar daugiau nekilnojamas teleskopas, bei tam tikra įranga teleskopo valdymui. Nuo XX a. vidurio statomi radioteleskopai, gaudantys radijo bangas, sklindančias iš įvairių visatos vietų. Tokie instrumentai su valdymui skirtais pastatais vadinami radijo observatorijomis.

Seniausia observatorija yra Čomsung Dae observatorija (Kiongi provincija, Pietų Korėja), pastatyta 632 m.

## Šaltiniai
Autonomija

**Autonomija** (), *autos* − pats + *nomos* − taisyklė, įstatymas) − savivalda, nepriklausomybė, savarankiškumas, teisė pačiam apsispręsti, tvarkytis. 

Politikoje autonomija vadinamas savivaldus miestas arba regionas, pvz., Kurdistanas, Kosovas, Honkongas.

Autonomijos skirstomos į:
* Teritorinė autonomija – valstybės dalies, užimančios nustatytą teritoriją, teisė savarankiškai valdyti, tvarkyti jos kompetencijai perduotus reikalus.
* Kultūrinė autonomija (Personalinė autonomija) – valstybės piliečių, sudarančių tautinę, religinę ar kitokią mažumą, teisė savarankiškai tvarkyti savo vidaus reikalus, rūpintis savo kultūros ir tautinės tapatybės puoselėjimu.
* Dorovinė autonomija − nepriklausymas nuo išorinių etinių normų, tik nuo savo sąžinės.

Autonomijos sąvoka yra kilusi iš senovės graikų kalbos, kuri antikinėje kultūroje reiškė polių nepriklausomybę ir ekonominį bei politinį suverenitetą. Autonomija iš esmės reiškia tai, kad subjektas yra geriausias savo interesų atstovas, todėl gali pats sau kurti įstatymus, tam tikras elgsenos taisykles ar vadovautis jam priimtinomis vertybėmis praktinėje veikloje. Plačiąja prasme, bet koks veiksmas ar poelgis gali būti laikomas autonomišku tik tada, jei veikiantysis (individas, organizacija ar net atskira valstybė) teikia pirmenybę šiam veiksmui, o šis apsisprendimas yra savarankiškas ir atitinka jo veiksmų planą. Kitais žodžiais tariant, apie autonomiją galima kalbėti tik tada, kai yra užtikrinama laisvė rinktis ir laisvė priimti etinius sprendimus (kas man yra priimtina, kas − ne).

Vakarų Europos kultūrose vis plačiau pripažįstant moralinį pliuralizmą (nuomonių ir įsitikinimų įvairovę), autonomija tampa ta kertine vertybe, kuri turėtų užtikrinti tiek socialinę santarvę, tiek konstitucines asmens teises. Reikalavimas pripažinti kiekvieno visaverčio asmens autonomiją įgauna moralinio principo prasmę ir yra pritaikomas kaip demokratinių vertybių (laisvės, teisingumo ir kt.) garantas tiek žmonių, tiek jų grupių tarpusavio santykių kontekste. Pagarbos asmens autonomijai principo išraiška įstatymuose − asmens orumo, privatumo ir konfidencialumo apsauga, taip pat esminių žmogaus teisių deklaravimas bei užtikrinimas.
Absoliutinė monarchija

**Absoliutinė monarchija** ( – 'visiškas') – monarchijos variantas, kai monarchas valdo visiškai nekontroliuojamas ir nepatariamas luominio susirinkimo arba parlamento.

Absoliutus monarchas savo rankose yra sutelkęs tiek įstatymų leidimo, tiek ir vykdomąją valdžią. Absoliutus monarchas nėra niekam atsakingas ir savo nuožiūra formuoja valstybės vyriausybę, nustato jos politikos turinį.

Žinomiausias monarcho pretenzijų į absoliučią valdžią pavyzdys yra „karalius Saulė“ Liudvikas XIV, kuriam priskiriama frazė „L’État, c’est moi“ („valstybė tai aš“).

Absoliutinės monarchijos mūsų laikais tebėra: Saudo Arabija, Esvatinis, Brunėjus, Vatikanas. Taip pat prie absoliutinių monarchijų dažnai priskiriami Jungtiniai Arabų Emyratai, Omanas, Kataras. Paskutinė absoliutinė monarchija Vakarų Europoje buvo Danija, kuri konstitucinę tvarką pasirinko 1849 m. Absoliutinės monarchijos klasikiniu pavyzdžiu laikoma Liudviko XIV Prancūzija (1643–1715), kurią jis valdė „iš Dievo malonės“.

Monarchijai netrukdo korupcija. Demokratinė visuomenė gali būti nedaug ar gal „vidutiniškai“ korumpuota, tačiau daug korumpuota visuomenė nebesugeba palaikyti jokios kitos tvarkos kaip tik monarchiją. Tačiau monarchas dažniausiai suinteresuotas valstybės išlikimu bei tvarka ar bent ramybe jos viduje.

## Šaltiniai