open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tukanai (indėnai)

**Tukanai** (iš njeengatu: „tukano [paukščio] žmonės“) – Pietų Amerikos indėnų tautų grupė, gyvenanti šiaurės vakarų Amazonijoje, Kolumbijos, Brazilijos, Ekvadoro ir Peru teritorijose, daugiausia aplink Vaupeso upę. Tukanų tautos (ypač rytų) labai glaudžiai susijusios ir dauguma tukanų žmonių moka kelias tukanų kalbas.

Rytų ir vidurio tukanai gyvena glaudžiai Kolumbijoje ir aplinkiniuose Brazilijos rajonuose. Į dabartines žemes jie atėjo iš rytų ir išstūmė ar dalinai asimiliavo čia gyvenusius makus. Drauge su aplinkinėmis aravakų tautomis sudaro Vaupeso bendruomenę. Išlaikę daug tradicinės kultūros bruožų. Vakarų tukanai gyvena išsibarstę, patyrė didelę kečujų ir ispanakalbių įtaką.

Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (manijokų, kukurūzų, batatų, persikinių palmių, bananų, ananasų, pipirų auginimu), taip pat medžiokle, žvejyba, augalų rankiojimu. Rytų tukanų visuomenėje susiklostė religinių-socialinių draudimų tradicija, ribojanti gamtos išteklių bereikalingą eikvojimą.

Vyrai tradiciškai vilki audeklą, apvyniotą apie juosmenį, moterys – sijoną. Dabar paplitusi kreolinė apranga.

Tukanų šeima tradiciškai didžioji, patrilinijinė (10–30 narių), vadovaujama didžiūno ar šamano. Gyvena didžiajame, stačiakampio plano name (malokoje) – kiekviena jo dalis turi išreikštą simboliką. Malokos išdėstytos pusdienio kelionės atstumu pagal vidutinio dydžio upes, per kelis šimtus metrų nuo kranto. Giminės jungiasi į egzogamines brolijas, siejamas tradicinių apsikeitimų nuotakomis. Galimos santuokos ir tarp pusbrolių bei pusseserių.

Tukanai išlaikę turtingą mitologiją (pvz., mitą apie tukanų kilmę iš anakondos, nulėmusios jų hierarchiją), persikinės palmės derliaus šventę, berniukų įšventinimo į vyrystę apeigas, šokius su kaukėmis, ezoterines vyrų draugijų apeigas su šventaisiais muzikiniais instrumentais, haliucinogenų ir silpno manijokų alkoholinio gėrimo apeiginį vartojimą. Iki XIX a. pab. buvo paplitęs apeiginis kanibalizmas, taikomoji dailė (apeiginių rykų, namų fasadų puošyba). Nuo XX a. vid. ėmė plisti katalikybė ir protestantizmas.

## Tautos

Pagrindinės tukanų tautos:
* rytų tukanai:
** barasanai (arba taivanai)
** barai
** makunai
** desanai
** sirianai
** piratapujai (arba gvananai)
** tukanai dasėjai (tikrieji tukanai)
* vidurio tukanai:
** kubėjai
** juručiai
** miričiai-tapujai
** tanimukai
* vakarų tukanai:
** koregvachai
** sionai
** orechonai
** tamai
** sekojai
** makagvachai

## Šaltiniai
Pororoka

**Pororoka** () – aukštyn Amazonės upe kylanti potvynio banga. Bangos aukštis siekia iki 4 metrų. Pavadinimas kilęs iš tupių kalbos, kurioje reiškia „didysis visagriaunantis triukšmas“. Pororoka prasideda upės žiotyse, kur upės vanduo susiduria su Atlanto vandenynu.

Ryškiausiai ši potvynio banga matoma vasario – kovo mėnesiais. Esant pilnačiai ir jaunačiai dukart per dieną milžiniškos vandens masės iš Atlanto vandenyno kyla ties upės žiotimis. Kadangi Amazone tuo metu teka nedaug vandens, upės tėkmė nesustabdo potvynio bangos spaudimo. Dėl silpnos upės srovės potvynio banga kyla aukštyn upe.

## Šaltiniai
Šuarai

**Šuarai** arba **chibaro** – Pietų Amerikos indėnų grupė. Gyvena šiaurės Peru (40 000 žm.) ir Ekvadore (35 000 žm.), Amazonijos miškuose ir Andų pašlaitėse. Kalba chibarų – kandošių kalbų šeimos chibarų grupės kalbomis, taip pat paplitusi kečujų kalba. Dauguma katalikai, yra šamanizmo, dvasių kulto liekanų. Seniau garsėjo kaip „galvų medžiotojai“.

Tai pusiau sėslios gentys, besiverčiančios lydimine žemdirbyste (manijokai, kukurūzai, pupos, vilnamedžiai, tabakas), medžiokle, žvejyba, augalų ir vabzdžių rankiojimu. Amatai – pynimas, audimas, puodininkystė. XX a. pab. dalis dirbo Žemės ūkio įmonėse. Pirmieji kontaktai su europiečiais tik XIX amžiuje. XX a. pab. buvo išlikęs iniciacijos paprotys, apie 1500 gyveno izoliuotai ir išlaikė tradicinį gyvenimo būdą, kiti – prie katalikų misijų ir rezervacijose.

## Išnašos
Puerto Ajakučas

**Puerto Ajakučas** () – miestas centrinėje Venesueloje, Orinoko upės pakrantėje, priešais Kolumbijos gyvenvietę Kasuaritą. Amazonės valstijos sostinė. 41 tūkst. gyventojų (2001 m.); dauguma metisai, yra baltųjų ir indėnų (janomamiai, bariai, piaroa, gvachibai).

XIX a. pab. Puerto Ajakučas buvo svarbus gumos gamybos centras. Dabar tai svarbus turistinis centras. Pagrindinės turistų atrakcijos yra indėnų gyvevietės, indėnų kultūros muziejus, teatras, kelionės upėmis, į džiungles. Yra 1952 m. statyta *María Auxiliadora* katedra.

Puerto Ajkučo statyba pradėta 1924 m., o oficialiai įkurtas 1928 m.
Nandžao

**Nanzhao, Nandžao** (, bajų kalba: ??) – valstybė, klestėjusi Rytų Azijoje, dabartinio Junano provincijoje (Kinija) ir aplinkinėse teritorijose 8-9 a.

## Susikūrimas
VIII a. prie Erhai ežero bajų tauta sukūrė daug smulkių valstybėlių, kiniškai vadinamų *zhao*. Šaltiniai mini tokias *zhao*, kaip *Mengshe*, *Mengsui*, *Langqiong*, *Dengtan*, *Shilang* ir *Yuexi*. 728 m. pietinės *zhao* (*Mengshe*) valdovas *Piluoke* užėmė kitas valstybes ir susikūrė Nanzhao (kin. pietinė *zhao*). Jos sostine tapo *Taihe* (netoli nuo Dali miesto).

## Klestėjimas

Valstybėje aktyviai dalyvavo tokios tautos, kaip bajai ir i, nors nėra sutariama, kuri iš šių tautų laikė valstybės vairą.

Šalyje klestėjo kiniška kultūra, menas. Čia buvo propaguojamas labai savitas budizmas, daug artimesnis indiškajai vadžrajanai, negu kiniškajai tradicijai. Kadangi jo dvasininkai vadinti *azhali* (iš skr. *acarya*), jis įvardijamas *azhali* budizmu ir rėmėsi ezoteriniais ritualais. Tai buvo vienintelė ankstyvojo budizmo kryptis, kurios dvasininkai galėjo vesti ir perduodavo tradicijas sūnums.

Nanzhao aktyviai kovojo su kaimyniniu Tibetu. IX a. ši valstybė išsiplėtė visame Junane, o 829 m. nusiaubė Kinijos provincijos miestą Čengdu, o 832 m. – pietuose esantį Mianmarą (tuometinė Piu).

Jų užkariavimai pietuose vėliau paskatino giminigą bamarų tautą migruoti į dabartinio Mianmaro teritoriją, kur jie sukūrė Pagano valstybę.

## Žlugimas
IX a II pusėje Nanzhao ėmė silpti. 873 m. jos armijos atsitraukė iš Čengdu. 878 m. valstybė buvo pervardinta **Dafengmin** (大封民 *Dafengmin*).

902 m. šalis nugrimzdo į suirutę: iki tol valdžiusi dinastija buvo nuversta, ir į valdžią atėjo Dženg (郑 *Zheng*) giminė, o valstybė pakeitė pavadinimą į **Dačanghe** (大长和 *Dachanghe*). 928 m. įsigalėjus Jang (杨 *Yang*) giminei, vėl pakeistas pavadinimas, – iš pradžių į **Datiansing** (大天兴 *Datianxing*), o nuo 829 m. – į **Daining** (大义宁 *Dayining*).

Galiausiai 937 m. į valdžią atėjo nauja, – Duan, – dinastija, ir valstybė pakeitė pavadinimą į Dali. Taip prasidėjo naujas valstybės klestėjimas.
Santarenas

: *Apie Portugalijos miestą žr. [[Santarenas (Portugalija)]]*.

**Santarenas** () – miestas Brazilijoje, Paros valstijoje, uostas prie Amazonės ir Tapažoso santakos, 36 m aukštyje. Tai svarbus žemutinės Amazonijos prekybinis centras. Medienos, kavos, aukso, vaistų, riešutų išvežimas. Žemės ūkis, gyvulininkystė. Turizmas (kelionės į indėnų kaimą *Alter-do-Chão*).

Savivaldybės plotas – 18 500 km², gyventojų skaičius – 308 339 (2021 m.).

## Istorija

Santarenas įkurtas Žuano Felipės Betendorfo 1661 m. 1697 m. pastatyta tvirtovė. Miesto statusą įgijo 1848 m. Transamazonijos plentas Santareną pasiekė 1972 m.

## Šaltiniai
KK175

**KK175** – krašto kelias, jungiantis Anykščius ir Kupiškį. Kelio ilgis – 31,7 kilometro.

## Maršrutas

Kelias prasideda Pagojėje, tuojau už siaurojo geležinkelio. Toliau kerta Anykščių ir Kupiškio rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Andrioniškis, Sedeikiai, Nociūnai.

Kelias kerta Biebę, Latavą, Greižą.
Jungtinių Valstijų Atstovų rūmai

**Atstovų rūmai** () – vieneri iš dviejų JAV Kongreso rūmų, paprastai laikomi žemaisiais rūmais. Kiekvienos valstijos atstovų skaičius Atstovų rūmuose yra proporcingas jos gyventojų skaičiui, nors kiekviena valstija turi turėti bent po vieną atstovą. Pagal 1911 m. rugpjūčio 8 d. priimtą įstatymą (Public Law 62-5) Atstovų rūmus sudaro 435 nariai. Jie yra renkami demokratiniuose rinkimuose mažoritarine sistema, dvejų metų kadencijai.

Valstijai tenkančių atstovų skaičius istoriškai buvo nustatinėjamas įvairiais metodais. Šiuo metu naudojamas Huntingtono-Hilo metodas. Jei valstija gali rinkti daugiau nei vieną kongreso narį, ji yra suskirstoma į rinkimų apygardas. Atstovų rūmų narių rinkimuose dažnai naudojamas džerimanderingas () – rinkiminių apygardų teritorijų paskirstymas, siekiant paveikti rinkimų rezultatus.

Atstovų rūmai išsirenka pirmininką, kuris pirmininkauja posėdžiams arba įgalioja tai daryti kitus Atstovų rūmų narius. Taip pat daugumos ir mažumos partijos išsirenka, atitinkamai, daugumos ir mažumos lyderius, kurie nustato, kuriuos nutarimus jų partijos Atstovų rūmų nariai turi palaikyti, o kuriems priešintis, ir „rimbus“ (), kurie rūpinasi, kad jų nariai balsuotų taip, kaip nurodė partijos vadovybė. Jei mažumos lyderis yra aukščiausio rango partijos pareigūnas Atstovų rūmuose, tai daugumos lyderis yra antrasis po Atstovų rūmų pirmininko, kuris paprastai irgi priklauso daugumos partijai.

Per debatus Atstovų rūmų nariai gali kalbėti tik pirmininkaujančiajam leidus. Visos kalbos yra adresuojamos pirmininkaujančiajam, kiti Atstovų rūmų nariai gali būti minimi tik trečiuoju asmeniu.

Balsavimai Atstovų rūmuose paprastai vyksta balsu. Tokiu atveju at savo nuomonę už išreiškia žodžiu „Taip“ (), o nuomonę prieš – žodžiu „Ne“ (). Pirmininkaujantysis iš klausos nustato, kurių balsų buvo daugiau. Jei tokio balsavimo rezultatas ginčytinas (arba jei to reikalauja įstatymai), rengiamas balsavimas vienu iš trijų būdų: naudojant elektroninę balsų skaičiavimo sistemą, balsavimą kortelėmis, arba vardinį balsavimą.

Atstovų rūmai taip pat turi komitetus, skirstomus į nuolatinius ir specialiuosius.

Nors laikomi žemaisiais rūmais, Atstovų rūmų įgaliojimai mažai skiriasi nuo Senato įgaliojimų. Tačiau visi įstatymai, susiję su valstybės pajamomis, iš pradžių turi būti svarstomi Atstovų rūmuose. Taip pat tik Atstovų rūmai turi teisę inicijuoti apkaltą, kurią vėliau svarsto Senatas. Senatas, savo ruožtu, tvirtina kai kuriuos Prezidento skiriamus pareigūnus ir ratifikuoja sutartis, nors Viceprezidento paskyrimui reikia ir Atstovų rūmų pritarimo.
Smiltyninis ausūnis

**Smiltyninis ausūnis** (*Peziza ammophila*) – ausūninių šeimos grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs, nedideli, iki 4 cm skersmens. Jauni yra rutuliški, vėliau – atsiveria taurės, piltuvo formos vaisiakūniu, kurio pamatinė dalis kotiškai nusmailėjusi, 1-2 cm ilgio, pasinėrusi į substratą. Apatinė pusė gelsva, aplipusi smėlio smiltelėmis.
Trama plona, trapi, be ypatingo kvapo ir skonio.
Sporos 13-16 x 6-9 μm.

**Būdingi požymiai**: auga tik kopose, vaisiakūniai geltonai rudos spalvos.

Auga vasarą, rudenį pavieniui, grupelėmis. Retas. Saugomas. Nevalgomas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 502
Ausūniniai

**Ausūniniai** (*Pezizaceae*) – ausūniečių (*Pezizales*) eilės grybų šeima.

Visi šios šeimos grybai yra saprotrofai, iš jų kai kurie auga tik gaisravietėse, taigi yra tipiški gaisraviečių gyventojai. Šie vidutinio dydžio grybai yra plokščiadugnės lėkštės pavidalo ir dažnai būna tamsaus atspalvio. Dauguma jų yra bekočiai, tik kai kurie turi labai trumpą, kartais vos pastebimą kotą. Visi ausūninių šeimos grybai yra nevalgomi.

2008 m. duomenimis priklauso 31 gentis ir 230 rūšių.

Šiai šeimai priklauso:

* Jodofanas (*Iodophanus*)
** Iodophanus carneus
** Iodophanus testaceus
* Drebulis (*Pachyella*)
** Pachyella babingtonii
** Pachyella celtica
** Pachyella rhizinoides
** Pachyella violaceonigra
* Ausūnis (*Peziza*)
** Rudasis ausūnis (*Peziza badia*)
** Smiltyninis ausūnis (*Peziza ammophila*)
** Atlapakraštis ausūnis (*Peziza ampliata*)
** Platusis ausūnis (*Peziza repanda*)
** Peziza vesiculosa
** Peziza albopileata
** Peziza ampelina
** Peziza amplissima
* Plikarija (*Plicaria*)
** Plicaria carbonaria
** Plicaria endocarpoides
** Plicaria leiocarpa
** Plicaria radula

## Šaltiniai

## Literatūra
**GRYBAI**, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 37
Atlapakraštis ausūnis

**Atlapakraštis ausūnis** (*Peziza ampliata*) – ausūninių šeimos grybų rūšis.

Vaisiakūniai nedideli, iki 4 cm skersmens. Jauni beveik rutuliški, puodelio, galiausiai - netaisyklingos, banguotos lėkštelės formos. Viršus nežymiai raukšletas, šviesiai rudas, gelsvai pilkšvai rudas. Apatinė pusė ruda, lyg miltuota, vėliau viršus ir apačia pasidaro šviesiai rudi arba vienodos spalvos, išblunka iki pilkos spalvos.
Trama gelsva, trapi. Koto nėra.
Sporos 16-20 x 8-12 μm.

Būdingi požymiai: vaisiakūnio viršus šiek tiek raukšlėtas.

Auga nuo pavasario iki rudens, pavieniui, grupelėmis, humusingoje dirvoje, ant trūnijančių augalinės kilmės liekanų, atvirose vietose. Nedažnas. Nevalgomas.

## Literatūra
*Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 503

## Nuorodos
*Atlapakraštis ausūnis iš www.mushrorama.nl
Platusis ausūnis

**Platusis ausūnis** (*Peziza repanda*) – ausūninių šeimos grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, 5-10 cm skersmens ir iki 3-5 cm aukščio, katais būna ir didesni, kaip gilūs dubenėliai, subrendę būna netaisyklingos banguotos lėkštelės formos, bekočiai arba su nežymiu koteliu, panirusiu dirvožemyje.
Kepurėlė šiek tiek raukšlėta, pilkai ar net tamsiai ruda, apatinė pusė (jaunų) panašios spalvos, šviesiai grūdėta, augdama, o ypač džiūdama, pašviesėja iki balsvos.
Trama gelsva, trapi.
Sporos 15-17 x 7-10 μm.

**Būdingi požymiai**: vaisiakūnio viršus rudas, smėlio spalvos; apačia – balsva, kreminė.

Auga nuo pavasario iki rudens, pavieniui, po kelis vasiakūnius, ant žemės, mėgsta humusingą dirvą, kartais net ant sutrūnijusios medienos, bet gerai auga ir smėlėtose vietose. Nedažnas. Kai kuriuose šaltiniuose nurodoma, jog valgomas.

## Literatūra
* **Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 504

## Nuorodos
Platusis ausūnis iš www.mushroomexpert.com
Arakaris

**Arakaris** (*Pteroglossus castanotis*) – tukaninių (*Ramphastidae*) šeimos paukštis. Paplitęs Pietų Amerikoje.

Patinų ir patelių plunksnos vienodos, pilvas geltonas. Snapas ilgas, plonesnis nei kitų tukanų, ryškiaspalvis, su geltonomis į dantis panašiomis žymėmis. Sutinkami nedidelėmis grupėmis. Poroje gyvenantys paukščiai maitinasi kartu ir tvarko vienas kitam plunksnas. Kaip ir kiti tukanai, arakariai skrenda vingiuodami. Medžių lapijoje šokinėja nuo šakos ant šakos.
Didysis tukanas

**Didysis tukanas** (*Ramphastos toco*) – stambiausia tukaninių (*Ramphastidae*) rūšis. Paplitęs Pietų Amerikoje; Amazonijoje, Čiake, Brazilijos plokščiakalnyje.

Jo ilgis apie 60 cm. Snapas oranžinis, siekia iki 19 cm. Apie akis yra plika, geltonai oranžinė oda. Paplitęs miškingose vietovėse, miškingose savanose, miškeliuose ir net atvirose vietose. Paprastai vaisius raško tupėdamas ant šakos, tačiau nukritusius gali rinkti ir nusileidęs ant žemės. Peri gyvų ar negyvų medžių drevėse, kai kada pasinaudoja termitynais.
Varlamas Šalamovas

**Varlamas Šalamovas** (rus. *Варла́м Ти́хонович Шала́мов*, 1907 m. birželio 18 d. – 1982 m. sausio 17 d.) – sovietų rašytojas, politinis kalinys, „Kolymos apsakymų“ autorius.

## Biografija

Varlamas Šalamovas gimė 1907 m. rusų stačiatikių dvasininko šeimoje. Mokėsi Vologdos berniukų gimnazijoje. Kaip dvasininko vaikas V. Šalamovas neturėjo teisės stoti į aukštąją mokyklą. Dirbo gamykloje Maskvoje. 1929 m. pirmą kartą nuteistas už tai, kad spausdino ir platino Vladimiro Lenino „Laišką suvažiavimui“, kuriame perspėjama apie J. Staliną. 5 metų bausmę atliko Višeros lageryje (Uralas).

1937 m. nuteistas už kontrrevoliucinę veiklą ir išsiųstas į Kolymą. Karo metais vėl buvo teisiamas už tai, kad rašytoją, Nobelio premijos lauretą Ivaną Buniną, spėjusį emigruoti iš Sovietų Sąjungos, apibūdino kaip rusų klasiką. V. Šalamovas Kolymą paliko tik 1953 m. Vėliau jis šį kraštą pavadino „Osvencimu be krosnių“, o savo kūrybą – „antiliteratūra“.

1956 m. grįžo į Maskvą ir toliau rašė. 1978 m. apgyvendintas senelių ir invalidų internate. Kūryba buvo spausdinama ir leidžiama užsienyje. Prancūzijos PEN klubas skyrė jam premiją. 1982 m. sausio mėn. perkeltas į psichoneurologinį dispanserį, kuriame netrukus mirė.
Plokščiasnapis tukanas

**Plokščiasnapis tukanas** (*Ramphastos sulfuratus*) – tukaninių (*Ramphastidae*) šeimos, tukanų (*Ramphastos*) genties rūšis. Paplitęs Pietų Amerikoje ir Centrinėje Amerikoje; Belizo nacionalinis paukštis.

Jo ilgis 42-55 cm. Juodos spalvos, pagurklis ryškiai geltonas. Aplink akis ryškiai žalia dėmė. Snapas ryškus ir spalvingas.
Savira

**Savira, Es Savira** (; dar žinomas, kaip **Mogador**, tai senasis portugalų miesto pavadinimas) – kurortinis ir turistinis Maroko miestas ant Atlanto vandenyno kranto, pietvakarinėje šalies dalyje.

## Istorija
Kasinėjimai rodo, kad Essaouira jau buvo apgyvendinta senovės laikais ir ilgą laiką buvo gerai įtvirtintu Maroko uostu. V a. pr. m. e. kartaginiečių keliautojas Hano (Hanno) čia įsteigė prekybos postą. I a. pr. m. e. finikiečių karalius Džiuba II (Juba II) čia pastatė purpuro, kuris buvo išgaunamas iš purpurinių austrių, gyvenančių pakrantės uolų vandenyje, gamyklą. Ši spalva buvo naudojama Romos Imperijos Senato togas puošiančios juostelės dažymui. Viduramžiais musulmonų šventikas Sadi Mogdoulas (Sidi Mogdoul) buvo palaidotas netoli Essaouiros, tad portugalai jo vardu pavadino miestą – „Mogador”. 1506 m. Portugalijos karalius Manuelis I (portug.: Manuel I de Portugal) įsakė pastatyti „Castelo Real de Mogador“ tvirtovę, bet po ketverių metų, vietinių genčių (Regraga, Berberų ir Chiadma) pasipriešinimo metu, portugalai jos neteko.
XVI a. Ispanija, Anglija, Prancūzija ir Nyderlandai beprasmiškai bandė užkariauti miestą. Čia prieglobstį rasdavo piratai, per Essaouirą vyko cukraus sirupo eksportas. Faktiškai pats miestas pastatytas XVIII a., kai Maroko karalius Mahomedas III (Mohammed ben Abdallah) nutaręs Essaouirą padaryti reikšmingu Atlanto vandenyno uostu (priešais uostą esanti Mogadoro sala saugo įlanką nuo Atlanto vėjų), pasamdė prancūzų karo inžinierių Teodorą Korniu (Théodore Cornut) bei kitus Europos statybų specialistus, kad pastatytų šiuolaikinę tvirtovę ir miestą. Iš pradžių jį pavadino „Souira“ (maža tvirtovė), bet vėliau tapo „Es-Saouira“ (gražus paveikslėlis). Karalius visokeriopai skatino žydų ir Europos prekybininkus, kurių 1780 m. mieste buvo apie tūkstantį, steigti Europos valstybių konsulatus, bet miestas neklestėjo, kadangi buvo toli nuo tradicinių prekybos kelių. 1844 m. rugpjūčio 16 d. Essaouira trumpam buvo užimta prancūzų karo laivyno, vadovaujamo Princo Francua de Orleoano (pranc.:François d’Orléans, prince de Joinville). Prancūzija tuo metu kariavo su Alžyro emyru Abd el Kadiru (Abd al-Qadir), kuris buvo pabėgęs į Maroką.

## Essaouira dabar

Essaouiros senamiestis įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą, kaip XVIII a. pabaigos miesto įtvirtinimo pavyzdys. 6-tame dešimtmetyje Essaouira pagarsėjo kaip Maroko hipių sostinė. Šiandien tai jaunimo kurortas, traukiantis banglenčių ir burlenčių sporto mėgėjus ir vadinamas „Afrikos vėjo miestu“. Čia taip pat vyksta *„Gnaoua“* (Gnawa) muzikos festivaliai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Essaouiros senamiesčio žemėlapis
Théodore Cornut

**Théodore Cornut** – XVIII a. prancūzų matematikas ir karo inžinierius – architektas, gimęs Avinjone. 1766 m. Maroko Alauitų dinastijos karaliaus Mahomedo III (Mohammed ben Abdallah) pavedimu pastatė „Mogadoro“ miestą, dabar vadinamą Essaouira.
Antanas Kaškelis

**Antanas Kaškelis** (1879 m. kovo 31 d. Saločių parapijoje Kiemėnų dvare – 1944 m. birželio 12 d. Šivelbeine, dab. Švidvinas, Lenkija) – Lietuvos kariuomenės karininkas, 1928 m. majoras, 1936 m. jūrų kapitonas.
Tėvai: Stanislovas Kaškelis ir Ona Brazdžiūnaitė. 

## Biografija

1897 m. baigęs Rusijos prekybos laivyno mokyklą,  dirbo prekybos laivyne, nuo 1904 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Baigęs Kronštato laivyno praporščikų kursus 1905 m. dalyvavo Japonijos-Rusijos karo veiksmuose Ramiajame vandenyne. 1907 m. baigė Aleksandro jūrų tolimojo plaukiojimo mokyklą Vladivostoke, įgijo kapitono kvalifikaciją. 1914 m. vėl mobilizuotas į Rusijos kariuomenę tarnavo Archangelsko uoste, vadovavo minų traleriams, jų rinktinei.

Grįžęs į Lietuvą 1919 m. lapkričio mėn. savanoriu stojo į Lietuvos kariuomenę. Iki 1927 m. tarnavo komendantūrose, Karinėje intendantūroje, karo transporto daliniuose. 1927–1932 m. pakrančių apsaugos laivo ir 1935–1939 m. Lietuvos karinio jūrų laivyno laivo „Prezidentas Smetona“ kapitonas. 1933 m. sausio 26 d. paskirtas Klaipėdos krašto komendantūros raštvedžiu, laivo, perduoto kariuomenei, prižiūrėtojas, nuo 1935 m. balandžio 15 d. ėjo tik Šarvuočių rinktinės laivo „Prezidentas Smetona“, remontuoto Liepojoje, prižiūrėtojo, o nuo 1935 m. liepos 20 d. vado pareigas. Rūpinosi, kad būtų įrengtas karinis jūrų uostas. 1939 m. išėjo į atsargą, tačiau dėl įvykio, kai 1937 m. rugpjūčio 17 d. staiga kilusios audros metu laivas buvo išmestas ant seklumos ties Šventąja, eilinis laipsnis suteiktas nebuvo.

Lietuvos Buriuotojų Sąjungos narys, vienas iš 1938 m. pirmosios tarptautinės buriavimo regatos Klaipėda – Nida organizatorių, regatos žiuri teisėjas.

1940 m. TSRS okupavus Lietuvą buvo suimtas, kalintas. 1943 m. kovo mėn. su šeima išvyko į Vokietiją.

Jo proproanūkis-sūnėnas yra Adomas Klimantavičius, kurio tėvas yra garsus fizikas ir ekonomistas Jonas Klimantavičius.

## Apdovanojimai

1936 m. Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinas.

## Šaltiniai

* Gintautas Surgailis. Lietuvos karinis laivynas 1935–1940 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2003 m.
Pradžnia

**Pradžnia**, **įžvalgioji išmintis** ar tiesiog **išmintis** (, ) dar gali būti verčiama kaip „teisingas supratimas“, „įžvalgumas“, „gilus supratingumas“, „išmanymas (kaip daryti)“. Budizme šiuo terminu išskiriama ypatinga išmintis, kurios pagrindas yra tiesioginis esminių tiesų įsisąmoninimas: Keturių tauriųjų tiesų, laikinumo, sąlygotosios kilmės, nesavastingumo, tuštumos ir t.t Pradžnia, ta įžvalgioji išmintis, yra tokia išmintis, kuri leidžia išdildyti vargus bei bėdas ir viską matyti atbudusiu, arba nušvitusiu, protu.

## Pradžnia Pali kanone
Pali kanone pradžnia (*paññā*) apibrėžiama pakankamai įvairiai, tačiau pagrindinis akcentas yra skiriamas giliai įžvalgai į tris būties bruožus (laikinumą, kančią ir nesavastingumą) ir Keturias tauriąsias tiesas.

## Pagal Budhaghošą
Pagal Budhaghošą pradžnios paskirtis yra „panaikinti neišmanymo tamsą“, tad išmintis reiškiasi kaip „ne neišmanymas“. Betarpiška pradžnios priežastis yra gili įžvalga.

## Pradžniaparamitos sūtros
Pradžniaparamitos (*prajñāpāramitā*) sūtrose, kaip Širdies sūtra, pradžnia apibūdinama kaip visų aukščiausia, neprilygstama.

## Kaip tobulybė (paramita)
Pradžnia yra ketvirtoji dorybė Theravados dorybių linijoje ir šeštoji paramita iš šešių Mahajanos paramitų.
Jūrų kapitonas

**Jūrų kapitonas** (, , , ) – karinių jūrų pajėgų vyresniųjų karininkų laipsnis, atitinkantis sausumos pajėgų pulkininko laipsnį. Lietuvos kariniame jūrų laivyne vyresnis už komandorą, jaunesnis už flotilės admirolą.

XV a. Europoje kapitonu pradėta vadinti laivo vadą,  ilgainiui kapitonas tapo linijinio kovos laivo vado laipsniu, o XX a. įgijo dabartinę reikšmę. Lietuvos kariuomenėje jūrų kapitono laipsnis įvestas 1936 m. ir prilygintas majorui.

Vaizdas:OF-5 jūrų kapitonas.jpg|Lietuvos karinio jūrų laivyno jūrų kapitono antpetis
Vaizdas:Generic-Navy-O7.svg|Didžiosios Britanijos jūrų kapitono antpetis
Vaizdas:US Navy O6 insignia.svg|JAV jūrų kapitono kokarda, antpetis ir rankovės antsiuvas

Nuo 1998 m., pagal NATO standartizacijos sutartį, jūrų kapitonas prilygintas pulkininkui, kategorija OF-5. Iki tol JAV karo laivynas (*U. S. Navy*) ir Pakrančių apsaugos laivynas (*Coast Guard*) šį laipsnį prilygino O-6 kategorijai. Rusijos, Ukrainos karinėse jūrų pajėgose yra l, 2, 3 rango jūrų kapitonai, tai atitinka pulkininką, papulkininkį, majorą.

Lietuvoje tai taip pat neoficialus civilinio laivo kapitono pavadinimas – Klaipėdoje veikia Jūrų kapitonų klubas.

## Jūrų kapitonai
* Antanas Kaškelis, laivo „Prezidentas Smetona“ kapitonas.

## Šaltiniai
Tukanai

**Tukanai** (*Ramphastos*) – tukaninių (*Ramphastidae*) šeimos gentis. Paplitusi Pietų Amerikoje ir Centrinėje Amerikoje. Tukanai yra ragasnapių antrininkai Naujajame pasaulyje: maždaug 35 rūšys gyvena Amerikos tropikuose. Tukanų snapai didesni ir ryškesni.

Maitinasi daugiausia vaisiais, bet neatsisako ir vabzdžių. Gyvena medžiuose, deda 2-4 kiaušinius.

## Rūšys
* Plokščiasnapis tukanas (*Ramphastos sulfuratus*)
* Čioko tukanas (*Ramphastos brevis*)
* *[[Ramphastos vitellinus]]*
* *[[Ramphastos dicolorus]]*
* *[[Ramphastos swainsonii]]*
* *[[Ramphastos ambiguus]]*
* *[[Ramphastos tucanus]]*
* Didysis tukanas (*Ramphastos toco*)


Image:Two Red-breasted Toucans.jpg|*Ramphastos dicolorus*
Image:Keel-billed toucan, costa rica.jpg|Plokščiasnapis tukanas
Image:Braunrückentukan edit.jpg|*Ramphastos swainsonii*
Image:Red-billed toucan 31l07.JPG|*Ramphastos tucanus*
Vaivada

**Vaivada** (, ) – aukščiausias Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Abiejų Tautų Respublikos ir dab. Lenkijos Respublikos vaivadijos pareigūnas, vaivadijos valdytojas, Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnas.

Žodis kilęs nuo lenkų kalbos žodžių *przewodzi wojskiem* – *vadovaujantis kariuomenei*, asimiliuotos santrumpos.

## Abiejų Tautų Respublika
Pareigybę 1569 m. įteisino ir unifikavo Liublino unija. Iki tol atskirų vaivadijų valdytojai turėjo skirtingus įgaliojimus. Vaivadai buvo prilygintas ir Žemaitijos seniūnas.

Aukščiausias pagal rangą Abiejų Tautų Respublikoje buvo Krokuvos vaivada, iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės – Vilniaus vaivada.

### Įgaliojimai
Vaivadą skirdavo karalius, ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos, jeigu nebūdavo priešininkų nušalinamas. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje ir vaivadijos bajorų vadas, taip pat vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas. Vaivados jurisdikcijai priklausė ir miestų žydų bendruomenės.

Vaivada buvo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų tarybos narys, o nuo 1569 m. Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Pareigybė Lietuvoje panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m. Lenkijos karalystėje 1815–1837 m. buvo 8 vaivadijos, Poznanės Didžiojoje Kunigaikštystėje 1815–1918 m. buvo 2 vaivadijos, 1918–1939 m. Lenkijoje – 15 vaivadijų ir autonominė Šlionsko vaivadija, kurioms vadovavo vaivada. Lenkijos Liaudies Respublikoje buvo nuo 9 iki 49 vaivadijų, tačiau vaivada savarankiškų sprendimų teisės neturėjo arba jos buvo labai ribotos.

## Taip pat skaitykite
* Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos centrinės valdžios pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai

## Šaltiniai
Avicena

**Avicena** (*Abu ali al Husain ibn Abdalllah ibn Sina*, sutrumpintai **Ibn Sina**;  980 m. netoli Bucharos – m. 1037 m. Persijos Hamadane) – persų kilmės, tačiau daugiausia arabiškai rašęs gydytojas ir filosofas. Taip pat rašė teisės, matematikos, astronomijos, muzikos klausimais. Persiškai kūrė poemas ir lyrinius eilėraščius, arabiškai – apysakas. Avicena laikomas Islamo aukso amžiaus vienu svarbiausiu gydytoju, astronomu, mąstytoju, ankstyvosios modernios medicinos tėvu.

## Biografija
Avicena gimė Afšanos kaime prie Bucharos apie 980 m. Jo motina Sitāra buvo iš Bucharos. Nors Avicenos šeima buvo sunitai  jo tėvas Abdula atsivertė į Izmailizmą.

Užaugo Bucharoje, būdamas 10 metų mintinai mokėjo visą Koraną ir žymiausius arabų klasikus, per kelerius metus išėjo teisės mokslus, taip pat matematiką, astronomiją ir mediciną. Būdamas 16 metų pagarsėjo išgydęs Bucharos valdovą Mansurą II, kurio bibliotekoje jis baigė savo mokslinį pasirengimą. Sulaukęs 18 metų tapo kvalifikuotu gydytoju.

Avicenos veikalai, ypač medicinos srityje tapo viduramžių Europos universitetų vadovėliais. Jis arabų kalba (Europoje išversta ir išleista lotynų kalba) išleido medicinos kanoną, kurį sudarė 5 tomai: Pirmajame – medicinos teorija, anatomija, fiziologija, aprašomos ligų priežastys, simptomai, profilaktika, Antrajame – Paprasti vaistai, augalai, gyvūninės kilmės vaistai, Trečiajame – atskirų kūno dalių, sričių ligos ir jų diagnostika, Ketvirtajame – Chirurgija, Penktajame – aprašomi sudėtingi vaistai, nuodai ir priešnuodžiai.

Prieš mirtį jį apėmė atgaila. Jis išdalino turtus vargšams, išlaisvino vergus, iki mirties skaitė Koraną.

## Išnašos
Uroboras

**Uroboras** (sen.  – „ryjantis savo uodegą“) – senovės Graikijos ir Egipto mitinė gyvatė, kuri laiko apsivijusi Žemės rutulį, nasrais įsikibusi į savo uodegą. Alchemijos ženklas – amžino atsinaujinimo ir atgimimo simbolis, vienas iš pirmųjų begalybės atvaizdų žmonijos istorijoje, kartais buvo vaizduojamas žiedu ar kaip aštuonetas.

Dialoge „Timajas. Kritijas“ graikų filosofas Platonas aprašė apskritimo formos pirmą gyvą būtybę – nemirtingą, sau pakankamą (t. y. tobulą) gyvūną, tapatintiną su pačia Visata.

Kai kuriuose vaizdiniuose gyvatė vaizduojama pusiau šviesi, pusiau tamsi, panašiai kaip Jin ir Jang simbolis, kuris reiškia dualumo prigimtį visuose dalykuose, tačiau svarbiausia tai, kad priešingybės tarpusavyje sugyvena harmonijoje.
Painkiller (žaidimas)

**Painkiller** - AK pirmojo asmens šaudyklė, išleista 2004 m. balandžio 12 d. Ją išleido DreamCatcher Interactive, sukūrė lenkų žaidimų studija People Can Fly. Žaidimo stilius panašus į Doom ir Serious Sam žaidimų serijas. Žaidimas pasižymi baugia atmosfera ir gausybe veiksmo. Žaidėjui tenka naikinti monstrus įvairiose keistose vietose, pavyzdžiui, apleistoje psichiatrinėje. Naudojo Havok 2.0 žaidimo variklį. Pagrindinis veikėjas - Daniel Garner, kurį įgarsino Cam Clarke.

## Tęsiniai
Dėl pirmosios dalies sėkmės žaidimas susilaukė tęsinių ir persikėlė į konsoles. 2006 m. išleistas Xbox variantas, kur vadinosi Painkiller: Hell Wars. Buvo planuota išleisti Painkiller ir PlayStation 3 konsolei, tačiau vėliau planai buvo atšaukti.

2004 metais išleista antra dalis . Šioje dalyje atsirado du nauji ginklai ir 10 kambarių. Metacritic reitingas - 75 %.

2007 metais išleista trečia dalis . Trečioje dalyje tenka žaisti jau už kitą veikėją, tačiau gameplay stiliaus tai nekeičia. Metacritic reitingas - 65 %.

2012 metais išleistas perdarytas žaidimas Painkiller Hell & Damnation - tai originaliojo žaidimo perdarymas ant Unreal 3 variklio. Metacritic reitingas - 65 %.

## Nuorodos
;Official websites
* http://www.painkillergame.com/  – PainKiller video game series official website
* http://www.peoplecanfly.com/ – People Can Fly official website 
* http://forum.nordicgames.at/forums/869-Painkiller  - publisher's forum for supporting Painkiller

;Unofficial websites
* http://www.pkzone.org/  – PainKiller video game series unofficial website
* http://speeddemosarchive.com/Painkiller.html - Painkiller speedrun official site and records.
Juvelyrika

**Juvelyrika** (iš  'brangakmenis') – taikomosios dekoratyvinės dailės šaka.

Juvelyrikai priskiriami papuošalai, smulkūs liturginiai reikmenys, miniatiūrinė plastika iš tauriųjų ir spalvotųjų metalų  (auksas, sidabras, platina, varis, alavas, titanas)  ar jų lydinių bei brangiųjų ir pusbrangių akmenų (ametistas, berilas, briliantas, chalcedonas, cirkonas, granatas, ortoklazas, opalas, piropas, rutilas, sfaleritas, spodumenas, topazas). Juvelyrikoje taip pat plačiai naudojamas dramblio kaulas, perlai, gintaras, koralas, oda, plastikas, kitos natūralios ir sintetinės medžiagos. 

Kuriant dirbinius taikomi dailiųjų amatų būdai – kalyba, liejyba, kalstymas, drožyba, granuliavimas, filigranas ir mechaniniai būdai – štampavimas, presavimas, valcavimas. Gamyboje naudojamas juodinimas, ėsdinimas, oksidacija, emaliavimas. Juvelyrinių dirbinių paviršius poliruojamas, šlifuojamas, puncuojamas. Jie puošiami inkrustacija, raižyba. 

Turi puošybinę, socialinę, simbolinę, ikiistoriniais laikais turėjo ir maginę funkciją.

## Šaltiniai
Underchanas

**Underchanas** ar **Undur Chanas** () – miestas Mongolijoje, 290 kilometrų į rytus nuo sostinės Ulan Batoro. Chentėjaus aimako centras. Gyvena apie 12 000 gyventojų.

## Geografija
Underchanas yra antras pagal šaltumą Mongolijos miestas. Žiemą, kai vanduo užšąla, oro temperatūra siekia net -40 °C šalčio.
Chovdas

**Chovdas** () – miestas vakarų Mongolijoje, Altajaus kalnų papėdėje, 1300 m aukštyje, prie Bujant Golo upės. Chovdo aimako sostinė. Statybinių medžiagų, mašinų gamybos, maisto pramonė, remonto įmonės. Transporto mazgas prie Transmongolijos plento. Žemės ūkio mokykla.

## Istorija

Išaugo iš 1731 m. įkurtos tvirtovės. Miestas dar minimas kaip Džargalantas.

## Sportas
* Khovd FC (Chovdo futbolo klubas);

## Šaltiniai
Maksimilijonas Kolbė

**Maksimilijonas Marija Kolbė** (, tikrasis vardas **Rajmund Kolbe**, g. 1894 m. sausio 8 d. arba sausio 1 d. Lenkijoje, Zdunska Volioje – 1941 m. rugpjūčio 14 d. Osvencimo (Aušvico) koncentracijos stovykloje) – lenkų kilmės pranciškonų vienuolis ir kunigas, kuris 1941 metais savanoriškai pasiaukojo ir mirė vietoj nepažįstamo kalinio Osvencimo (Aušvico) koncentracijos stovykloje. 1982 metais popiežius Jonas Paulius II paskelbė jį šventuoju. Jis vadinamas žmonių, priklausomų nuo narkotikų, politinių kalinių, šeimų, žurnalistų, kalinių ir judėjimų už gyvybę užtarėju.

## Biografija
Maksimilijonas Marija Kolbė gimė Lenkijoje, Zdunska Volioje (prie Lodzės), tekstilės dirbtuvėlės savininkų šeimoje. 1907 m. būdamas trylikos metų įstojo į konventualų (pranciškonų) seminariją; 1910 m. tapo vienuoliu. Nuo 1912 iki 1919 m. Grigaliaus universitete Romoje studijavo teologiją ir filosofiją. 1915 m. gavo filosofo diplomą, o 1919 m. – teologo. Jis domėjosi ir fizika, matematika, projektavo naujo tipo lėktuvus.

Mergelės Marijos garbei įkūrė broliją „Nekaltosios kareivija“. Brolijos įstatuose pabrėžiama, kad brolijos tikslas – „atversti nusidėjėlius, eretikus, atskalūnus (schizmatikus), žydus ir kt., o pirmiausia – masonus“.

1927 m. tėvas Kolbė plynėje, esančioje 40 km nuo Varšuvos, įkūrė bendruomenę Niepokalanovą.

1930 m. Japonijoje įkūrė miestą, panašų į Niepokalanovą – „Nekaltosios sodą“. 1939 m. Nekaltosios kareivijai priklausė 800 000 žmonių.

1939 m. už antifašistinę veiklą suimtas. Antrojo pasaulinio karo metu fašistai Niepokalanovą laikė pabėgėlių rinkimosi centru.

1941 m. vasario 1 d. jį suėmė antrą kartą ir išvežė į Osvencimo koncentracijos stovyklą. Tuomet Kolbė jau sirgo tuberkulioze, turėjo tik vieną plautį. Stovykloje jis vietoje savęs siūlydavo kitus vežti į karo lauko ligoninę, melsdavosi už stovyklos gyvuosius ir mirusius, padėdavo kaliniams dvasiškai ir psichologiškai.

1941 m. vienam iš kalinių pavyko pabėgti. Buvo parinkti dešimt žmonių, kurie turėjo mirti vietoje pabėgėlio. Vienas iš mirtininkų prašė pasigailėti, nes laisvėje turėjo didelę šeimą. M. Kolbė paprašė, kad jam būtų leista pakeisti pasmerktąjį. Kalėjimo viršininkui sutikus, Kolbė žuvo bado kameroje kartu su dešimt kitų kalinių.

## Pažiūros
Tėvo Kolbės teologinės pažiūros radikalios, be jokių kompromisų. Vienas iš jo biografų rašo: „Jis atkakliai tikėjo, kalbėjo, rašė, kad yra vienintelė tiesa; taigi, ir vienintelis Dievas, vienintelis Išganytojas, vienintelė Bažnyčia. Vadinasi, žmonės, visi žmonės pašaukti tarnauti vieninteliam Dievui, vieninteliam Išganytojui, vienintelei Bažnyčiai“.

## Vertinimai
Jonas Paulius II, pamokslas Osvencime:

„Šioje stovykloje, kuri buvo pastatyta tam, kad sugriautų tikėjimą – tikėjimą į Dievą ir, tikėjimą žmogumi, tam, kad iš pašaknų būtų sunaikinta ne tik meilė, bet ir žmogiškumas, šis žmogus meilės ir tikėjimo dėka pasiekė pergalę“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.jaunimodienos.lt
* www.catholic – forum.com
Plymouth Barracuda

**Plymouth Barracuda** (arba nuo 1969 metų tiesiog **Cuda**) buvo muscle car klasės automobilis, kurį nuo 1964 iki 1974 metų gamino Plymouth. Automobiliai buvo gaminami kaip 2-durų kupė ir kabrioletai.
Warhammer 40 000: Dawn of War

**Warhammer 40 000: Dawn of War** − mokslinės fantastikos realaus laiko strateginis kompiuterinis žaidimas, sukurtas pagal „Games Workshop“ leidžiamą strateginį miniatiūrų žaidimą „Warhammer 40 000“. Sukurtas Kanados bendrovės „Relic Entertainment“ ir išleistas 2004 m. rugsėjo 20 d.

2005 m. jam išleistas papildymas „Winter Assault“, 2006 m. − „Dark Crusade“ bei 2008 m. − „Soulstorm“.
Marakešas

**Marakešas** (, ) – ketvirtas pagal dydį Maroko miestas bei vienas iš keturių „Maroko imperatoriškųjų“ miestų (kiti – Rabatas, Fesas ir Meknesas), įsikūręs šalies centrinėje dalyje, Aukštojo Atlaso kalnų papėdėje. Miesto senamiestis įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.

Marakeše gyvena beveik milijonas gyventojų, didžioji dalis jų turi berberiškas šaknis. Taip pat gana didelės yra europiečių bendruomenės: prancūzų, vokiečių, anglų, italų ir šveicarų. Miestas yra Marakešo-Tensifto-Alhauzo regiono sostinė. Pietiniame miesto pakraštyje yra Marakešo–Menara tarptautinis oro uostas. Geležinkeliai ir plentai į Safį, Kasablanką, plentai į Fesą, Agadyrą.

Verčiamasi maisto pramone (vaisių ir daržovių perdirbimo, aliejaus), tradiciniais amatais (kilimų audimas, odų apdirbimas ir kt.), turizmu. Apylinkėse kasamos švino, cinko, vario, molibdeno rūdos.

Veikia 1978 m. įsteigtas universitetas, miesto, meno muziejai.

## Architektūra
Centrinę miesto dalį užima spindulinio plano medina (senamiestis), apjuosta 12 km ilgio tvora, pradėta statyti 1127 m. Gausu mečečių, medresių: žymiausia – Kutubijos mečetė (1162 m., laikoma maurų meno šedevru), taip pat XIV–XVI a. Sidi Muchamado ibn Sahilio, Kasbos, Ben Jusufo, Sidi Ben Sulaiman al-Džazuli mečetės. Tarp kitų svarbių architektūrinių objektų paminėtini XVIII a. al Mamunijos rūmai, XVI a. Bab Dukalos, al Muvasino vartai, XII a. Bab Agnau, Bab er-Robo vartai, XVII a. Saadidų mauzoliejus, XVII a. Sidi Bel Abaso nekropolis. Mieste gausu sodų, parkų. Džema el-Fna aikštė – didžiausia visoje Afrikoje.

Naujamiestyje – modernūs gyvenamieji namai, pramoniniai ir prekybiniai pastatai.

## Istorija
1062 m. Marakešą įkūrė Almoravidų dinastijos pirmasis valdovas Jusufas ibn Tašminas (*Youssef Ibn Tachfin*). Greitai jis tapo komerciniu, kultūriniu ir religiniu Magrebo, Andalūzijos ir šiaurinės Afrikos centru. Almochadų dinastijos valdymo metais Marakeše pastatyta Kutubijos (''Koutoubia'') mečetė. XI a.–XII a. ir XVI a.–XVII a. vidurio Marakešas buvo Maroko sostinė.

2023 m. rugsėjo 9 d. miestas smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo.


Marrakech 74DSC 0099 (42918406624).jpg|Bab Agnau vartai
Koutoubia DSCF8279.jpg|Kutubijos mečetė
A17 - Marrakech, Kasbah.jpg|Marakešo įtvirtintoji dalis (kasba)
Menara Garden (Marrakech, Moroc) 09.jpg|Menaros sodai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Marakešo miesto gidas
Dali (valstybė)

**Dali** (kinų kalba: 大理 *Dàlǐ*, bajų kalba: *Darllit*) – istorinė valstybė, klestėjusi X-XIII a. dab Kinijos pietvakariuose (dab. Junanio, pietų Sičuano ir gretimose provincijose).

## Susikūrimas
Dali valstybė susikūrė 937 m. vietoj seniau šiose srityse klestėjusios Nanzhao. Ją sukūrė bajų tautos atstovas *Duan Siping*, sukilęs prieš nusmukusią vyriausybę. Taip pradėta *Duan* dinastija. Valstybė išlaikė senąsias Nanzhao teritorijas, o jos sostinė buvo Dali miestas prie prie Erhai ežero.

## Raida

Dali valdovai iš Duan dinastijos buvo prisiekę budistai, ir daug jų atsisakydavo savo sosto vardan vienuoliško gyvenimo. Po 1044 m. miestiečių maišto sostinėje, atėjus į valdžią *Duan Silian* (段思廉), valdžioje vis labiau įsigalėjo *Gao* (高) giminė. 1094 m. *Gao Zhisheng* privertė imperatorių marionetę tapti vienuoliu, ir pats uzurpavo sostą. Jis valstybę pervardijo į **Dadžong** (大中 *Dazhong*).

Tačiau 1094 m., būdamas mirties patale, savo sūnums jis liepė grąžinti valdžią *Duan* giminei. Taip valstybė buvo vėl pervardinta ir tapo Vėlyvąja Dali. Po ilgo ir ramaus *Duan Zhengyan* (段正厳）valdymo (1108-1147), kurį laiką šalyje kilo politiniai neramumai ir maištai.

## Ekonomika ir kultūra

Dali valstybė klestėjo arbatos kelio dėka. Šis kelias jungė Kiniją, Mianmarą ir Tibetą, ir juo buvo gabenama druska bei arbata. Tuo metu išpopuliarėjo Junanio arbatos, kurios buvo gaminamos fermentuojant, taigi, išrastos raudonųjų ir juodųjų arbatų rūšys, išpopuliarėję Indijoje ir Tibete.

Dali Rytų Azijoje tiekė ir marmurą, kurio didžiulės kasyklos buvo netoli sostinės. Iki pat dabar kinų kalboje marmuras vadinamas "Dali akmeniu".

Klestinti valstybė leido vystytis vietinių tautų, - bajų, i, našių, hani kultūroms. Tuo metu susiormavo savitos šių tautų rašto sistemos, suklestėjo vietinės pagoniškos religijos.

## Žlugimas
1253 m. Mongolų chano Hubilajaus kariuomenė su 100.000 karių apsupo sostinę Dali. Dėl vieno išdaviko, jie galėjo prasismelkti į miestą, tačiau paskutinis imperatorius *Duan Xingzhi* pabėgo. Vėliau jis susitaikė su mongolais ir buvo paskirtas Junano vietininku. Dali valstybę pakeitė mongolams pavaldi Liangvang valstybė, kurioje Duan dinastija išlaikė įtaką.
Meridianinis skritulys

**Meridianinis skritulys** – astrometrijos įtaisas, skirtas dangaus kūnų koordinatėms nustatyti.
Jo veikimo principas pagrįstas šviesulio zenitinio nuotolio nustatymu, kai jis kerta dangaus dienovidinį (meridianą).

XVII amžiuje šviesulių padėtims nustatyti buvo naudojamas sekstantas, kol 1690 metais Ole Romer (Danija)
išrado meridianinį skritulį.

Pirmasis meridianinis skritulys universaliam naudojimui buvo sumontuotas Grinviče 1721 metais. XVIII amžiuje anglų astronomas Jesse Ramsden patobulino šio įtaiso kampų nustatymą pritaisydamas mikrometrą ir mikroskpą. Pirmasis modernus meridianinis skritulys buvo sukonstruotas Grumbridžo observatorijoje.
XIX amžiuje buvo sukonstruoti dar du meridianiniai skrituliai Getingene ir Konigsberge, kuriuos sukonstravo Reichenbech ir Johann Georg Repsold.

## Konstrukcija ir veikimas
Meridianinio skritulio pagrindinės dalys yra teleskopas – refraktorius ir skritulys su padalomis, kurie pritvirtinti statmenai prie horizontalios ašies, kurios galai yra nukreipti tiksliai į vakarus ir į rytus. Šitaip refraktorius gali judėti tik dangaus dienovidinio plokštumoje ir juo galima stebėti tik kulminuojančius šviesulius. Refraktoriaus objektyvo skersmuo būna iki 20 cm, o jo židinio nuotolis – iki 3 metrų. Objektyvo židinio plokštumoje esantis mikrometras sujungtas su laikrodžiu leidžia tiksliai fiksuoti šviesulio perėjimą per dienovidinį.

Pirmaisiais meridianiniais skrituliais reikėdavo akimi stebėti, kada šviesulys kirs pro okuliarą matomą siūlą, žymintį dangaus dienovidinį. Dabar darbą atlieka CCD kameros ar fotoelektriniai imtuvai, o informaciją apdoroja kompiuteriai. Deklinacija randama pritvirtintu skrituliu, kurio padalos sužymėtos kas 2' ar kas 4'. Mechanizmas, skirtas matuoti kampams susideda iš 2 ar 4 mikroskopų. Rektascensija apskaičiuojama pagal vietos žvaigždinį laiką, todėl reikalingas kuo tikslesnis laikrodis.

Meridianiniu skrituliu atliekami tiek absoliutiniai, tiek santykiniai stebėjimai (vieno šviesulio padėtis kito atžvilgiu). Jų matavimo tikslumas yra apie 0",04.
Vabalas heraklis

**Vabalas heraklis** (*Dynastes hercules*) – *Dynastidae* šeimos raganosinis vabalas. Paplitęs Pietų ir Centrinės Amerikos drėgnuosiuose miškuose.

Tai vienas didžiausių pasaulio vabalų. Jo ilgis siekia 17 cm. Didžiąją vabalo heraklio ilgio dalį sudaro „ragas“.
Dali

**Dali:**

* Salvadoras Dali – ispanų tapytojas;
* Dali (miestas) – Kinijos Junanio provincijos miestas;
* Dali (valstybė) – istorinė valstybė dab. Kinijos Junanio provincijoje;
* Dali (dievybė) – gruzinų mitologijos dievybė.
Dali (miestas)

**Dali** (, bajų kalba: *Darl•lit*; hani kalba: *Dafli*) – miestas Kinijos Junanio provincijoje, Dali bajų autonominės prefektūros sostinė.

## Geografinė padėtis
Miestas yra įsikūręs derlingoje lygumoje prie Erhajaus ežero, į vakarus nuo jo. Iš kitos miesto pusės yra marmuru turtingi Cangšano kalnai.

## Istorija

Dali miesto vietos nuo seno buvo apgyvendintos bajų tautos. VIII a. miestas tapo šio tautos sukurtos Nandžao valstybės sostine, o nuo X a. jos paveldėtojos Dali karalystės sostine, kuria išliko iki pat mongolų užkariavimo XIII a.

Tuo metu mieste suklestėjo aukšto lygio savita Junano kultūra, buvo pastatyti architektūros šedevrai, tokie kaip Trys pagodos (三塔 *santa*). Miestas buvo aptvertas tvirtų gynybinių sienų su didingais vartais.

Kadangi per sostinę ėjo arbatos kelias, jungiantis Kiniją, Mianmarą ir Tibetą, ekonomiškai jis klestėjo, daug pelnydamasis iš arbatos ir marmuro prekybos. Ir dabar kinų kalboje marmuras vadinamas „Dali akmeniu“.

Po Dali karalystės prijungimo prie Yuan dinastijos Kinijos, miestas pamažu prarado savo reikšmę, sostinė buvo perkelta į Kunmingą. Politiškai jis vėl atgimė XIX a. viduryje, Panthajų sukilimo laikais, kuomet tapo dešimt metų egzistavusios nepriklausomos Pingnan valstybės sostine.

## Turizmas
Turizmas yra vienas svarbiausių miesto pragyvenimo šaltinių šiais laikais. Junane jis yra viena labiausiai lankomų vietų greta Lidziango. Svarbiausi kultūrinio turizmo objektai yra miesto muziejus, ir Čongšeng šventykla su trimis pagodomis.

Dali yra įkurta ir „užsieniečių gatvė“, kur parduodamos užsieninės prekės, rikiuojasi kavinukės ir marichuanos užeigėlės. Tai į miestą pritraukia tiek užsieniečius, tiek kinus.
The Sims 2: Open for Business

**The Sims 2: Open for Business** – žaidimo papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 2“. Papildymas išleistas 2006 m. vasario 28 d.

Papildymas žaidimą praplėtė galimybe naudotojo sukurtiems Sims’ams užsiimti įvairiais verslais. Pavyzdžiui, žaidėjo sukurti personažai gali atsidaryti drabužių, gėlių butikus ir juos paversti tinkliniu verslu. Testuodami, kaip veikia simuliacija, žaidimo kūrėjai iš esmės liko patenkinti rezultatais ir net pastebėjo, kad sukurtos verslo simuliacijos mechanizmas imituoja daugelį sunkumų, su kuriais verslininkai susiduria realiame gyvenime. Kurdami žaidimui teminius objektus ir drabužius kūrėjai įkvėpimo sėmėsi iš daugybės nuotraukų internete ar žurnaluose.

## Šaltiniai
Aleksejus Lebedis

**Aleksejus Lebedis** (, 1955 m. balandžio 15 d. Novočerkaskas – 2019  m. balandžio 27 d. Maskva) – Rusijos karininkas, pulkininkas, politinis veikėjas, Chakasijos Respublikos vyriausybės pirmininkas.

## Biografija
Ukrainietis, motina rusė, brolis – generolas leitenantas Aleksandras Lebedis. 1976 m. baigė Riazanės aukštąją oro desanto vadų mokyklą, 1989 m. baigė Frunzės karo akademiją.

1976–1979 m. tarnavo Baltarusijoje, Leningrado ir Sibiro karinėse apygardose. 1979–1982 m. Afganistane, Jerevane ir Baku. Nuo 1991 m. parašiutinio desanto pulko Nr.300, dislokuoto Kišiniove, vadas. 1992 m. jo pulkas perdislokuotas į Chakasijos Respubliką.

1995 m. išrinktas Rusijos Valstybės Dūmos deputatu Chakasijos vienmandatėje apygardoje. 1996 m. gruodžio 22 d. išrinktas Chakasijos Respublikos Vyriausybės pirmininku. 2000 m. gruodžio 24 d. gavęs 70 % balsų perrinktas į šį postą. Dar kartą perrinktas 2004 m. gruodžio 24 d.

2002 m. balandžio 28 d. aviakatastrofoje žuvus broliui, paskelbė apie siekį vietoje jo dalyvauti rinkimuose į Krasnojarsko krašto gubernatoriaus postą, tačiau dėl spaudimo iš Maskvos dieną prieš kandidatų registracijos pabaigą atsisakė dalyvauti rinkimuose.

## Išnašos
Žičkai (siūlai)

**Žičkai** – lininių audinių papuošimui specialūs neblunkantys siūlai. Lietuvių liaudies audiniuose žičkai naudojami jau seniai, žičkų raštai beveik visur geometriniai. Jais puošiami lovos skalbiniai, rankšluosčiai, staltiesės, marškiniai, sijonai, nuometai, prijuostės, skaros.
Hellgate: London

**Hellgate: London** − veiksmo žaidimas vaidmenimis (RPG), skirtas Microsoft Windows operaciniai sistemai. Trumpai žaidimą galima apibūdinti kaip modernų „Diablo“, tiek grafikos, tiek siužeto prasme. Žaidėjui tenka vaduoti Londoną nuo gausybės pragaro monstrų ir kitų negyvelių.

Žaidimas įdomus tuo, kad jį galima žaisti iš trečiojo asmens arba iš pirmojo asmens kaip šaudyklės perspektyvos.

## Veikėjų klasės
* *Blademaster* − kovotojas, puola su dviem kardais
* *Evoker* − magas, naudoja magiją
* *Summoner* − magas, iškviečia kovai monstrus
* *Marksman* − šaulys, naudojasi ginklais
* *Engeneer* − šaulys, naudojasi robotais bei kai kuriomis karinėmis priemonėmis
* *Guardian* − gynybinis kovotojas, naudojasi kardu ir skydu bei auromis