open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gumbas

**Gumbas** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Šalčininkų, 3 km į šiaurę nuo Didžiųjų Sėlų, Rūdninkų girios pietrytiniame pakraštyje, prie Visinčios upelio. Kaimas pasiekiamas keliuku Gudeliai–Kernavo ežeras.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis Trakų apskrities Valkininkų valsčiuje.

Per II pasaulinį karą kaimo gyventojus nacių administracija įtarinėjo remiant Rūdninkų girioje veikiančius tarybinius partizanus. Šie, gavę iš TSRS ginklų ir sprogmenų, 1944 m. pavasarį plėtė diversijas geležinkeliuose. Keršydamas už partizanų diversijas geležinkelio Vilnius–Lyda ruože, nacių pasiųstas baudžiamasis dalinys 1944 m. balandžio 9 d. kaimą sudegino ir nužudė dalį gyventojų. Baudėjai į kaimą atvyko šarvuočiais, kuriuos atsigabeno geležinkeliu iki Kidarų kaimo, apsupo Beiteranco dvarą; jo kluone ir ūkininko R. Godlievskio daržinėje sušaudė apie 50 dvaro darbininkų ir karo pabėgėlių iš Baltarusijos, trobesius su nužudytųjų palaikais sudegino. Kaimo gyventojų gyvuliai buvo nuvaryti prie geležinkelio ir išvežti. Sudeginto kaimo vietoje 1984 m. pastatytas paminklinis akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonavos miesto centrinis stadionas

**Jonavos miesto centrinis stadionas** (arba ***Jonavos rajono savivaldybės kūno kultūros ir sporto centro centrinis stadionas***) – daugiafunkcis stadionas Jonavos centre, centrinėje miesto dalyje. Bendras plotas – 13 970 m². Prižiūri Jonavos rajono savivaldybės kūno kultūros ir sporto centras. Žemės sklypą, kuriame yra stadionas, valdo Jonavos rajono savivaldybės taryba. Stadionas talpina 2000 žiūrovų. Vakariniame šone yra pagrindinės tribūnos, rytiniame – mažesnės, taip pat nukreiptos į atsarginę dirbtinės dangos aikštę, besiribojančią su centrinio stadiono rytiniu pakraščiu. Įrengtas dirbtinis apšvietimas. Stadione vyko 2 Lietuvos futbolo taurės finalai (1988 ir 2025 m.).

Netoliese prie stadiono yra Varnutės tvenkiniai, Jonavos ligoninė, Jonavos žydų kapinės.

## Istorija

Jonavoje futbolo stadionas žinomas dar nuo XX a. tarpukario. Tuo metu tai buvo futbolo aikštė, įrengta Žeimių gatvėje (priešais žydų kapines), prie ligoninės. Joje sportavo Makabi Jonava ir Hapoel Jonava komandos. Vėliau, sovietmečiu miesto stadionas buvo įrengtas labai panašioje (toje pačioje?) vietoje.

2008–2010 m. stadionas atnaujintas iš LR valstybės ir Jonavos savivaldybės biudžetų. 2010 m. buvo įrengta 3000 sėdimų vietų. Projekto vykdytojai – Jonavos rajono savivaldybė ir Kūno kultūros ir sporto departamentas prie LRV (projektas buvo vykdomas pagal Jonavos rajono savivaldybės probleminės teritorijos plėtros 2008–2010 m. programą). Pasak LFF generalinio direktoriaus Juliaus Kvedaro, Jonavos stadiono atvejis galėtų būti pavyzdžiu, kad „maži miesteliai geriau tvarkosi nei kai kurie didmiesčiai“.

2021 m. birželį stadionas atidarytas po dar vienos rekonstrukcijos. Stadiono talpa padidinta iki 2 tūkstančių žiūrovių. Stadiono patalpose įrengti nauji persirengimo kambariai sportininkams, treneriams, teisėjams, patalpos žurnalistams, VIP ložė.

## Stadionas

Šalia pagrindinės futbolo aikštės yra įkurta dirbtinė futbolo aikštė, 6 krepšinio aikštynai, regbio ir tinklinio infrastruktūros (paplūdimio tinklinio aikštelė įrengta šiek tiek toliau nuo tribūnos). Įrengtas apšvietimas. Kiek toliau nuo pagrindinės aikštės stūkso nenaudojama senoji stadiono tribūna. Už tribūnos – žaidėjų persirengimo namelis. Centrinio stadiono buitinės patalpos užima 182,95 m². Įrengtas mechaninis tablo (rungtynių rezultatams rodyti). Prie bėgimo takų yra išlikę sovietiniais metais pakabinti sportiniai lozungai, šūkiai („Šiandien tribūnoje – rytoj bėgimo take“, „Sportas – taikos vardan“ ir kt.).

Stadione daugiausiai vyksta futbolo varžybos. Namų rungtynes žaidžia FC Jonava, kartais – FK Nevėžis. Taip pat vyksta kitų sporto šakų (pvz., lengvosios atletikos) rungtynės. Organizuojami įvairūs renginiai, koncertai, šventės. 2006 m. birželio 3 d. vyko galiūnų varžybos. II SAMPO Lietuvos galiūnų čempionato etapas. 2008 m. rugsėjo mėnesį vyko Lietuvos galiūnų komandinis čempionatas.

## Finalai

## Galerija

Jonava.JKKSC stadionas001.jpg
Jonavos stadionas.jpg
Central stadium of Jonava.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus Jonavos rajono savivaldybės kūno kultūros ir sporto centro tinklalapis
Kūno kultūros ir sporto departamentas

**Kūno kultūros ir sporto departamentas** – iki 2019 m. spalio 1 d. veikusi Lietuvos įstaiga, atsakinga už sporto politiką.

## Istorija
1990 m. balandį vietoj *Kūno kultūros ir sporto komiteto* įkurtas **Kūno kultūros ir sporto departamentas**.

2019 m. spalio 1 d. įstaiga likviduota.

2022 m. sausį nutarta įkurti naują organizaciją, atsakingą už sporto politiką ir valdymą. 2022 m. balandį įsteigta Nacionalinė sporto agentūra.

## Vadovai
* 1990 05 25 – 1993 04 23 Algirdas Raslanas
* 1993 05 09 – 1996 12 20 Vytas Nėnius
* 1997 06 02 – 2001 08 20 Rimas Kurtinaitis
* 2001 10 02 – 2005 07 18 Vytas Nėnius
* 2005 09 27 – 2009 09 08 Algirdas Raslanas
* 2009–2010 m. l.e.p. Ritas Vaiginas
* 2010 05 18 – 2014 06 30 Klemensas Rimšelis
* 2014 07 16 – 2018 07 16 Edis Urbanavičius
* 2018 07 17 – 2019 04 10 l.e.p. vyresnioji patarėja Kornelija Tiesnesytė
* 2019 04 11 – 2019 09 30 Vytautas Vainys

## Departamento apdovanojimai

Departamente įsteigti apdovanojimai sportininkams, treneriams, sporto organizatoriams ir kitiems, prisidėjusiems prie kūno kultūros ir sporto plėtros Lietuvoje:
* Sporto garbės žvaigždė 
* I (su grandine) ir II laipsnio ordinai, įvairių spalvų medaliai „Už nuopelnus Lietuvos sportui“ 
* Sporto garbės komandoro ženklas, Sporto garbės kryžius
* Kiti apdovanojimai

## Nuorodos
* KKSD svetainės archyvas
Dingę (trečias sezonas)

Trečiasis televizijos serialo „Dingę“ sezonas, kurį sudaro 22 serijos, iš kurių viena buvo dvejų dalių, dvigubai ilgesnis epizodas. Sezono premjera įvyko 2006 m. spalio 4 d., Jungtinėse Valstijose ir Kanadoje. Transliavimas buvo suskirstytas į dvi dalis: pirmieji šeši epizodai transliuoti iki 2006 m. lapkričio 8 d., o po dvylikos savaičių pertraukos, nuo 2007 m. vasario 7 d., buvo rodomi likę šešiolika epizodų. Sezonas baigėsi tų pačių metų gegužės 23 d.

Istorija tęsiama, praėjus 67 dienoms po nukritimo į salą. Išgyvenusieji vis daugiau sužino apie „Kitus“ ir susipažįsta su jų gyvenimu saloje. Vienas iš „Kitų“ grupės ir naujas salos gyventojas, prisijungia prie išgyvenusiųjų, tuo tarpu vienas iš pagrindinių veikėjų prisideda prie „Kitų“. Įvyksta šiurpi konflikto atomazga tarp išgyvenusių ir „Kitų“, išgyvenusieji susisiekia su išoriniu pasauliu.

## Serijos
Žemiau esančiame epizodų sąraše terminas „Pristatomas veikėjas“ naudojamas apibūdinti veikėjams, kuriems suteikiamas centriškumas. „Nr.“ nurodo suminį serijų skaičių, „Ep.“ – konkretaus sezono epizodo eilės numerį.

## Išnašos
Aleksandras Grynas (1880)

*Šis straipsnis apie rusų rašytoją, apie latvių rašytoją skaitykite [[Aleksandras Grynas (1895)]]*

**Aleksandras Grynas** (Grinas, Grinevskis, , tikroji pavardė *Александр Степанович Гриневский*, 1880 m. rugpjūčio 23 d. Slobodskoj, Viatkos gubernija – 1932 m. liepos 8 d. Senasis Krymas prie Feodosijos) – rusų rašytojas. 

## Biografija
1863 m. sukilimo dalyvio, ištremto iš Vilniaus gubernijos Dysnos apskrities į Viatkos gubernija, sūnus. Motina mirė, kai Aleksandrui buvo 13 metų. Klajojo po Rusiją, dirbo kroviku, aukso ieškotoju, cirko artistu, jūreiviu. 1902 m. užmezgė ryšį su eserais, jų agitatorius įvairiuose miestuose. 1903 m., 1906 m., 1910 m. buvo teisiamas ir tremiamas. Nuo 1907 m. gyveno su nusipirktu svetimu pasu, tais pačiais metais išspausdintą apsakymą „Atsitikimas“ pasirašė A. Gryno slapyvardžiu. 1916 m. buvo priverstas slapstytis Suomijoje, grįžo į Petrogradą tik po Vasario revoliucijos. 1919 m. Raudonosios armijos dalinio ryšininkas, susirgęs šiltine demobilizavosi ir tapo profesionaliu rašytoju. 1924 m. apsigyveno Kryme. 

## Kūryba
Kūrybai įtakos turėjo Edgaras Alanas Po, Robertas Luisas Stivensonas. Novelėse vyrauja kelionių ir nuotykių romantika, vaizduojami laisvi ir kilnūs veikėjai, realybė susipynusi su išmone. Romantiškuose kūriniuose – apysakose „Raudonos burės“, „Aukso grandinė“, romanuose vaizduojama išgalvoti miestai ir vietovės, svajonė derinama su tikrove, bandoma įveikti išorinio pasaulio priešiškumą ir pragmatiškumą. Po 1925 m. apie jo kūrybą beveik nustota rašyti, ji buvo menkinama, šio laikotarpio pesimistinės nuotaikos atsispindi romane „Kelias į niekur“. 1960 m. vėl susidomėta jo kūryba, pradėta spausdinti knygas. 

## Bibliografija
* Garsioji knyga (*Знаменитая книга*), 1915 m.,
* Įvykis Šuns gatvėje (*Происшествие в улице Пса*), 1915 m.,
* Nuotykių ieškotojas (*Искатель приключений*), 1916 m.
* Plokštikalnio Suan tragedija. Kalvų šlaite (*Трагедия плоскогорья Суан. На склоне холмов*), 1916 m.
* Raudonos burės (*Алые паруса*), 1923 m., lietuvių kalba 1960 m. (A. Sluckaitės vertimas)
* Aukso grandinė (*Золотая цепь*), 1925 m. publikuota žurnale,  knygos pavidalu išleista 1939 m., lietuvių k. 1980 m. (Sigitos Papečkienės vertimas)
* Žėrintis pasaulis (*Блистающий мир*), 1924 m., lietuvių k. 1968 m. (A. Baliulienės vertimas)
* Bėgančioji bangomis (*Бегущая по волнам*), 1928 m., lietuvių k. 1963 m. (A. Sluckaitės vertimas)
* Džesi ir Morgiana (*Джесси и Моргиана*), 1929 m.
* Kelias į niekur (*Дорога никуда*), 1930 m., lietuvių k. 1980 m. (Sigitos Papečkienės vertimas)

## Šaltiniai
Kėninis maumedis

**Kėninis maumedis** (*Larix griffithii*) – spygliuotis medis, priklausantis pušinių (*Pinaceae*) augalų šeimai. Auga rytų Himalajuose (Nepale, Butane, Sikime, Tibete, Arunačal Pradeše), 3000-4100 m aukštyje.

Medis ~20 m aukščio, kamieno skersmuo 80 cm. Senų medžių žievė pilkšvai ruda, su ilgomis raukšlėmis. Spygliai šviesiai žali, 2,5-5,5 cm ilgio, rudenį ryškiai pagelsta ir nukrenta. Kankorėžiai cilindriški, 5-11 cm ilgio, šviesiai rudi. Sėklas subrandina spalį.

## Šaltiniai
Gunta Gryva

**Gunta Liepinia–Gryva** (, 1942 m. liepos 11 d. Ryga) – latvių tapytoja.

## Biografija
1967 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokėsi pas E. Kalninį, 1973 m. – Iljos Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institutą Leningrade. 1967–1969 m. dėstė Rygos J. Rozentalio dailės mokykloje.

## Kūryba
Aliejumi ir akvarele nutapė portretų, peizažų, figūrinių kompozicijų („Pilnametystės šventė“ 1968 m., „Nerimas“ 1972 m., „Vijos Artmanės portretas“, „Imanto Ziedonio portretas“, abu 1975 m., „Žemės galia“ 1984 m., „Autoportretas“ 1989 m., „Ruduo“ 1992 m.). Kūriniai poetiški, metaforiški, ryškių kontrastingų spalvų, laisvo ritmo, paremti improvizacija. Nuo 1966 m. dalyvauja parodose; individualios parodos: Jūrmala – 1975 m., Ryga – 1983 m., 1993 m., Paryžius – 1993 m.

## Šaltiniai
Aleksandras Grynas

**Aleksandras Grynas:**

* Aleksandras Grynas (1895) – latvių rašytojas, vertėjas.
* Aleksandras Grynas (1880) – rusų rašytojas, apysakos „Raudonosios burės“ autorius.
Amerikinis maumedis

**Amerikinis maumedis** (*Larix laricina*) – spygliuotis medis, priklausantis pušinių (*Pinaceae*) augalų šeimai. Auga Šiaurės Amerikoje: nuo Aliaskos šiaurės vakaruose iki Niufaundlando rytuose ir Vakarų Virdžinijos pietuose. Didžioji arealo dalis yra vidurio ir rytų Kanadoje.

Tai nedidelis, iki 20 m aukščio užaugantis medis, kurio kamieno skersmuo siekia 60 cm. Laja siaura. Jaunų medžių žievė pilka, tiesi, vėliau įgauna rausvai rudą atspalvį, suskeldėja. Spygliai melsvai žali, 1-2 cm ilgio, rudenį ryškiai pagelsta ir nukrenta. Kankorėžiai 1-2 cm ilgio, 0,5-1 cm pločio, jauni – tamsiai raudoni ar violetiniai, subrendę – gelsvai rudi.

Mediena tvirta, naudojama statyboms, valčių gamybai. Medienoje gausu dervų, šakose – tanino.

## Šaltiniai
Edvardas Grūbė

**Edvardas Grūbė** (, 1935 m. lapkričio 3 d. Ryga – 2022 m. gegužės 17 d. Ryga ) latvių tapytojas.

## Biografija
Žmona dailininkė Inta Celminia. 1955–1961 m. studijavo Latvijos dailės akademijoje pas E. Kalninį. 1960–1971 m. dėstė Rygos taikomosios dailės mokykloje, nuo 1964 m. – Latvijos dailės akademijoje. Nuo 1992 m. profesorius.

## Kūryba
Kuria peizažus, portretus, figūrines kompozicijas („Rytų vėjas“ 1961 m., „Oskaras“, „Vyrai su laimikiu, Žvejai“, abu 1963 m., „Pro senus miesto vartus / Latvių šauliai“ 1967 m., „Duona“ 1969 m., „Langas“ 1970 m., „Pokalbis“ 1979 m., „Žiemos peizažas“ 1983 m., „Vaikas“ 1988 m.). Paveikslams būdingas žanro neapibrėžtumas, dekoratyvumas, statiškas ritmas, monochrominis koloritas, skirtingų faktūrų deriniai. Nuo 1964 m. dalyvauja parodose. 1975 m. Baltijos šalių tapybos trienalės laureatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Edvardas Grūbė. Galerija
Maurarykštė

**Maurarykštė** (*Cladophora*) – maurarykštiečių (*Cladophorales*) eilės žaliadumblių gentis. Paplitusi visame pasaulyje, žinoma ~300 rūšių.

Dumblio gniužulas šakotas, siūlinis, sudaro tankias siūlines vejas. Lietuvoje auga gėluose vandenyse, Baltijos jūros litoralėje. Rizoidais prisitvirtina prie paviršių arba plūduriuoja. Valo vandenį.

Pietryčių Azijoje džiovintos maurarykštės vartojamos maistui.

## Rūšys

Lietuvoje žinomos 8 maurarykščių rūšys; dažnesnės:

* *Cladophora glomerata*
* *Cladophora glaucescens*
* *Cladophora rupestris*
* *Cladophora fracta*
* *Cladophora sericea*

## Šaltiniai
Trinilinis tigras

**Trinilinis tigras** (*Panthera tigris trinilensis*) – iškastinis tigro (*Panthera tigris*) porūšis, gyvenęs maždaug prieš 1,2 mln. metų.

Šio tigro liekanos aptiktos Trinilo vietovėje (Java, Indonezija), dabar saugomos *Eugène Dubois* kolekcijoje Leideno Nacionaliniame Gamtos istorijos muziejuje (Leidenas, Nyderlandai). Nors fosilijos rastos Javoje, manoma, kad trinilinis tigras nėra tiesioginis javinio tigro protėvis. Manoma, kad triniliniai tigrai išnyko prieš 50 tūkstančių metų.

## Nuorodos
Berberinis leopardas

**Berberinis leopardas** (*Panthera pardus panthera*) – leopardo (*Panthera pardus*) porūšis, kurio arealas – Šiaurės Afrika (Atlaso kalnai). Paskutiniais metais suabejota šio porūšio statusu, kadangi neaptikta rimtų genetinių skirtumų nuo kitų Afrikos leopardų. Spėjama, kad berberinis leopardas gali būti afrikinio leopardo porūšio dalimi.

Berberinis leopardas yra labai retas. Vienintelė maža šių leopardų populiacija gyvena Atlaso kalnuose (Marokas ir Alžyras), dar keletas gyvena Egipte..
 
Šis porūšis pasižymi labai storu, lyginant su kitais leopardais, kailiu, kas atitinka jų gyvenamas buiveines kalnuose. Minta beždžionėmis, antilopėmis ir kai kuriais smulkiais gyvūnais..

## Nuorodos

* Video of the Barbary Leopard in the wild
Eric Schmidt

**Erikas Emersonas Šmitas** (; g. 1955 m. balandžio 27 d. Vašingtone) – „Google“ direktorių tarybos pirmininkas, buvęs „Apple“ valdybos direktorius.

## Biografija

### Google

„Google“ steigėjai Larry Page ir Sergey Brin pasamdė Eriką, dirbusį „Novell“. Čia jis, būdamas įmonės valdybos nariu ir vykdomuoju direktoriumi, vadovavo strateginio planavimo, vadybos ir technologijų kūrimo skyriams. Atėjęs į „Google“ 2001 m., Erikas kūrė įmonės infrastruktūrą, būtiną sparčiai besiplečiančiai įmonei, bei siekė užtikrinti aukštą produkcijos ir paslaugų kokybę išlaikydamas minimalų kūrimo ir tobulinimo procesų laiką. Su Larry ir Sergey Erikas dalijasi atsakomybe dėl kasdienių „Google“ operacijų. Jo išlaikyta perspektyva prisidėjo prie „Google“ kaip jaunos ir sparčiai besivystančios paieškos sistemos, turinčios unikalią vidinę įmonės kultūrą, poreikių. Irako nacionaliniame muziejuje surengė pristatymą, skelbiantį, jog jo kompanija savo lėšomis sukurs virtualias eksponatų kopijas, ir jau 2010 m. pradžioje keturių tūkstantmečių istorinės vertybės bus nemokamai prieinamos internete.

### Apple

Į „Apple“ direktorių valdybą buvo išrinktas 2006 m. rugpjūčio 28 d. 2009 m. rugpjūčio 3 d. buvo paskelbta, kad jis turi atsistatydinti dėl augančios „Google“ ir „Apple“ konkurencijos.

### Kita karjera

Prieš turėdamas darbą „Novell“ , Erikas buvo „Sun Microsystems“ informacinių technologijų ekspertas ir vykdomasis direktorius ir vadovavo „Java“, nuo „Sun“ platformos nepriklausomos programavimo technologijos plėtrai ir nustatė „Sun“ interneto programinės įrangos strategiją. Prieš prisijungdamas prie „Sun“ 1983 m., jis buvo informatikos laboratorijos, esančios „Xerox Palo Alto Research Center“ (PARC), tyrinėtojų grupės narys, taip pat dirbo „Bell Laboratories“ ir „Zilog“ kompanijose. Erikas įgijo elektrotechnikos bakalauro laipsnį Prinstono universitete ir magistro bei mokslų daktaro laipsnį Kalifornijos universitete Berklyje. 2006 m. Erikas buvo išrinktas į Nacionalinę inžinerijos akademiją. 2007 m. Erikas buvo priimtas į Amerikos meno ir mokslo akademiją kaip narys. Taip pat Erikas yra „New America Foundation“ direktorių tarybos pirmininkas.

Dabar gyvena Antertone su žmona Wendy.

## Šaltiniai
Herbertas Lykumas

**Herbertas Lykumas** (, 1902 m. kovo 29 d. Ryga – 1980 m. spalio 7 d. ten pat) – latvių scenografas, tapytojas.

## Biografija
1921–1925 m. studijavo Latvijos dailės akademijoje Rygoje. 1926–1934 Latvijos nacionalinio teatro, 1937–1940 m. Rygos rusų dramos teatro, 1946–1949 Latvijos operos ir baleto teatro ir Latvijos dramos teatro scenografas, 1953–1976 Rygos kino studijos dailininkas.

## Kūryba
Apipavidalino vaidybinių, dokumentinių filmų, sukūrė scenovaizdžių teatro spektakliams. Nutapė realistinių peizažų („Vėjuota diena“ 1950 m.).

## Filmografija
* Rainis, 1949 m., rež. Julijus Raizmanas
* Šalna pavasarį, 1955 m., rež. Pavelas Armandas ir Leonidas Leimanis,
* Už baltų kaip gulbės debesų, 1956 m., rež. Pavelas Armandas,
* Nauris, 1957 m., rež. Leonidas Leimanis,
* Apysaka apie latvių šaulį, 1958 m., rež. Pavelas Armandas,
* Ilzė, 1959 m., rež. Rolandas Kalninis,
* Ant audros slenksčio, 1960 m., rež. Rolandas Kalninis, Varis Krūminis,
* Apgautieji, 1961 m., rež. Ada Neretniecė, Maris Rudzitis,
* Niekur nebereikia eiti, trumpametražinis, 1963 m., rež. Gunaras Piesis,
* Kapitonas Nulis, 1964 m., rež. Leonidas Leimanis,
* Matininkų laikai, 1968 m., rež. Voldemaras Pucė,
* Miestas po liepomis, 1971 m., rež. Aloizas Brenčas,
* Mirties šešėlyje, 1971 m., rež. Gunaras Piesis,
* Šachas briliantų karalienei, 1973 m., rež. Aloizas Brenčas,
* Slaptosios policijos užpuolimas, 1974 m., rež. Olgertas Dunkersas,
* Tos pavojingos durys į balkoną, 1977 m., rež. Dzidra Ritenberga.

## Šaltiniai
Indokininis leopardas

**Indokininis leopardas** (*Panthera pardus delacouri*) – leopardo (*Panthera pardus*) porūšis, kurio arealas yra žemyninė Pietryčių Azija. Porūšis menkai ištyrinėtas. Laikomas pažeidžiamu. Porūšyje dažnas melanizmas (t. y., juodosios panteros), šis dažnumas paaiškinamas tuo, kad porūšio buveinė yra tankios džiunglės.

## Taip pat skaitykite
* Katinių šeimos rūšys pagal dydį

## Nuorodos

* Breitenmoser, U., Breitenmoser-Wursten, C., Henschel, P. & Hunter, L. (2008). Panthera pardus.  In: IUCN 2008. IUCN Red List of Threatened Species. Downloaded on 9 October 2008.
Velta Līne

**Velta Lynė** (, 1923 m. rugpjūčio 28 d. – 2012 m. gruodžio 31 d.) – latvių aktorė.

## Biografija
Nuo 1945 m. vaidino Andrejo Upyčio dramos teatre Rygoje, 1946 m. baigė šio teatro studiją.

## Vaidmenys
### Teatre
* Kaiva – Arvydas Grigulis. Molis ir porcelianas 1947 m.,
* Negina, Larisa – Aleksandras Ostrovskis. Talentai ir gerbėjai, Bekraitė, abu 1948 m.,
* Liena – Andrejis Upytis. Žalioji žemė, 1950 m.,
* Nora – Henrikas Ibsenas. Lėlių namai, 1950 m.,
* Ofelija – Viljamas Šekspyras. Hamletas 1959 m.,
* Žana Dark – Žana Dark, 1962 m., pagal A. Upytį,
* Zelma – Haris Gulbis. Vyturėliai 1975 m.,
* Indranų motina – Rudolfas Blaumanis. Indranai 1988 m.

### Kine
* Birutė – Sugrįžimas su pergale 1947 m., pagal V. Lacį, rež. A. Ivanovas,
* Herta – Diena be vakaro 1962 m., rež. Maris Rudzytis,
* Ilzė – Klavas–Martino sūnus 1970 m., rež. Olgertas Dunkersas,
* Aleksandra Fiodorovna – Agonija 1975 m., rež. Elemas Klimovas,
* Vyturėliai, 1980 m., rež. Olgertas Dunkersas,
* Maiga – Ilga kelionė per kopas 1981 m., rež. Aloizas Brenčas.

## Šaltiniai
Sinajinis leopardas

**Sinajinis leopardas** (*Panthera pardus jarvisi*) – leopardų (*Panthera pardus*) populiacija, gyvenanti Sinajaus pusiasalyje ir kalnuose prie Eilato miesto. 1932 m. buvo aprašyta kaip porūšis (*Panthera pardus jarvisi*). Genetinė analizė rodo, kad ši populiacija yra persinių leopardų porūšio (*Panthera pardus saxicolor*) dalis.

Sinajiniai leopardai yra žymiai smulkesni už afrikinius leopardus, daugiausia minta paukščiais, smulkiais graužikais ir damanais, tačiau medžioja ir kalninius ožius bei smulkius raguočius.

2007 m. gegužės mėnesį vienas Negevo dykumos (Izraelis) gyventojas savo miegamajame sugavo sinajinį leopardą, kuris bandė kambaryje sugauti jo katę.. Šis įvykis rodo, kad sinajiniai leopardasi gamtoje dar neišnykę.
 

## Šaltiniai

* Sinaï leopard  (nuotrauka)
Bikiškė

**Bikiškė** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, 1,5 km į rytus nuo Medininkų, šalia Baltarusijos sienos, prie kelio .

## Istorija

XIX a. minimas Bikiškės dvaras (Bykuvka).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Bikiškės dvare gimė geologas ir politinis veikėjas Juozas Vaclovas Lukoševičius (1863–1928).

## Šaltiniai
Arnoldas Lininis

**Arnoldas Lininis** (, 1930 m. gruodžio 11 d. Ryga – 1998 m. lapkričio 12 d. ten pat) – latvių teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
1952 m. Latvijos Jazepo Vytuolo konservatorijoje Rygoje baigė aktorinį meistriškumą, 1963 m. – režisūrą, 1965 m. – A. Lunačiarskio teatro meno instituto Aukštuosius režisūros kursus Maskvoje.

Nuo 1952 m. Latvijos dramos teatro aktorius, nuo 1960 m. Latvijos jaunimo teatro aktorius ir režisierius, nuo 1966 m. Latvijos nacionalinės operos režisieriaus asistentas ir režisierius, 1971–1987 m. Latvijos Janio Rainio dailės teatro vyr. režisierius, nuo 1987 m. – režisierius. Nuo 1971 m. dėstė Latvijos J. Vytuolo konservatorijoje.

## Vaidmenys
;Teatre
* Piotras – Aleksandras Ostrovskis. Miškas, 1953 m.
* Nolinis – Rudolfas Blaumanis. Indranai, 1954 m.
* Marius – Ana Brigaderė. Princesė Gungeda ir karalius Brusubarda, 1961 m.
* Dornas – Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1996 m.
;Filmografija
* Pajūrio klimatas, 1974 m., rež. Rolandas Kalninis
* Teatras, 1978 m., rež. Janis Streičas
* Nebaigta vakarienė, 1979 m., rež. Janis Streičas
* Trumpas pamokymas mylėti, 1982 m., rež. Imantas Krenbergas
* Svetimos aistros, 1983 m., rež. Janis Streičas
* Paskutinis reportažas, 1986 m., rež. Dzidra Ritenberga
* Depresija, 1991 m., rež. Aloizas Brenčas
* Granšanų šeimos paslaptis, 1991 m., rež. Ada Neretniecė

## Pastatymai
* Egonas Lyvas. Velniakaulio dvyniai, 1967 m.
* Justinas Marcinkevičius. Siena, 1970 m.
* Viljamas Šekspyras. Ričardas III, 1972 m.
* Andrejis Dripė. Paskutinis barjeras, 1974 m.
* Henrikas Ibsenas. Brandas, 1975 m.
* Gunaras Priedė. Tavo geras vardas, 1978 m.
* Justinas Marcinkevičius. Mindaugas, 1979 m.
* F. Brukneris. Elžbieta, Anglijos karalienė, 1980 m.
* Janis Rainis. Juozapas ir jo broliai, 1981 m.
* Rudolfas Blaumanis. Siuvėjų dienos Silmačiuose, 1993 m.).

## Šaltiniai
Janis Luoja

**Janis Luoja** (, 1896 m. vasario 9 d. Pantenė, dab. Valmieros savivaldybė – 1969 m. kovo 9 d. Jūrmala) – latvių kalbininkas.

## Biografija
1925 m. baigė Leningrado universitetą. 1935 m. filologijos daktaras.

Dėstė latvių kalbą ir kultūrą 1926–1931 m. Leningrado pedagoginiame institute, 1932–1934 m. Maskvos universitete (katedros vedėjas), 1934–1941 m. Maskvos srities pedagoginiame institute, 1941 m., 1944–1949 m. Latvijos universitete, 1941–1944 m. Gorkyje, 1950–1955 m. Rygos pedagoginiame institute, 1955–1957 m. Liepojos pedagoginiame institute; nuo 1941 m. profesorius. 1932-1937 m. dar ir Žodynų instituto direktoriaus pavaduotojas.

## Bibliografija
* Pagrindiniai kalbotyros klausimai (*Valodniecības pamatjautājumi*), 1958 m.,
* Kalbotyros istorija (*Valodniecības vēsture*), 1961 m.
* Kalbotyros mokymo istorija (*Valodniecības mācību vēsture*), 1968 m.

## Šaltiniai
Jonavos vienuolynas

**Jonavos vienuolynas** – buvęs vienuolynas (Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapija, Jonavos dekanatas). 2 aukštų pastatas su 2 įėjimais. Adresas – Vilniaus g. 13, Jonava. Gyveno trinitoriai. Dabar – Šv. Jokūbo parapijos namai. Juose įsikūręs Šeimos centras, Jaunimo centras, „Caritas“ valgyklėlė (II a.). I aukšte yra Amžinosios adoracijos koplytėlė.

## Priešistorė
Prieš 1782 m. Livonijos vyskupas Juozapas Kazimieras Kosakovskis (1738–1794), Dominyko Kosakovskio sūnus, į Jonavą pasikvietė marijonus ir pavedė jiems rengti pamaldas bažnyčioje bei mokyti mokykloje. Jonavoje apsigyveno 3-4 vienuoliai, įkurdinti laikiname būste. Vyskupas, prieš paskirdamas jiems fundaciją, marijonams žadėjo pastatyti gyvenamąsias patalpas ir mūrinę bažnyčią. Tačiau nuolat skendėjo skolose, o žadėtoji bažnyčia per daugiau nei 10 metų taip ir nebuvo pastatyta (baigta tik 1793 m.), o vienuolynas – nebaigtas statyti (arba visiškai įrengti).

1794 m. Varšuvos sukilėliai pakorė vyskupą J. K. Kosakovskį. Jo turtus sekvestravo valdžia.

1797 m. prasidėjo vyskupo nuosavybės eksdivizija (išdalinimas kreditoriams). Vienuoliai marijonai išsikėlė, Jonavos bažnyčią palikdami be priežūros.

## Istorija
1799 m. naujas savininkas S. F. Potockis paskyrė fundaciją kunigui pasauliečiui prie Jonavos bažnyčios išlaikyti.

1803 m. kovo 11 d. Potockio žentas ir Jonavos valdytojas Juozapas Dominykas Kosakovskis (1771–1840 m.) patvirtino atitinkamą dekretą dėl fundacijos, ją dar padidino ir perdavė Jonavos bažnyčią kunigams trinitoriams, išreikšdamas pageidavimą, „kad šioje Dievui pašvęstoje vietoje galėtų nuolat vykti pamaldos visuotinei krikščionių naudai…” Trinitoriai gerokai apleistą bažnyčią ir vienuolyną suremontavo. Tam rinko lėšas, taip pat 6000 auksinų fundaciją, kurią skyrė Vilniaus vyskupas Jonas Nepomukas Kosakovskis (1755–1808 m.).

1832 m. vienuolynas uždarytas po 1831 m. Jonavos krašto sukilimo. Čia įsikūrė raitosios artilerijos kuopa, vėliau – bataliono štabas ir karinė ligoninė. 1908 m. vienuolyno pastatas buvo parduotas Jonavos bažnyčiai.

## Šaltiniai
Jonavos šv. apaštalo Jono parapija

**Jonavos Švento apaštalo Jono parapija** – apaštalo Jono vardo parapija Jonavos dekanate (Kauno arkivyskupija), Jonavos mieste. Parapijos globėjas – Šv. apaštalas ir evangelistas Jonas.

## Istorija
2008 m. kovo 2 d. įsteigta Kauno arkivyskupo metropolito Sigito Tamkevičiaus dekretu. Parapijos klebonas – kun. Audrius Mikitiukas (Jonavo dekanato dekanas, Žeimių Švč. M. Marijos Gimimo bei Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijų klebonas). Sudarytas bažnyčios statymo komitetas.

2012 m. pašventinta Jonavos Šv. apaštalo Jono parapijos koplyčia.

## Jonavos Šv. apaštalo Jono bažnyčia

2007 m. liepos mėn. Virbaluose, bažnyčios statybai skirtame sklype buvo pastatytas kryžius.

2008 m. sudarytas Šv. apaštalo Jono bažnyčios pastatymo komitetas. Jo nariai – Jonavos politikai, verslininkai, gyventojai. Komiteto garbės svečiai – Sigitas Tamkevičius, verslininkas Bronislovas Lubys („Achemos grupė“ vadovas) ir Jonavos meras Bronislovas Liutkus.

## Šaltiniai
Jonavos šv. apaštalo Jono bažnyčia

**Jonavos šv. apaštalo Jono bažnyčia** – būsimoji bažnyčia Jonavos šv. Jono parapijoje, Jonavos dekanate (Kauno arkivyskupija), Jonavos mieste, Virbaluose (naujausiame gyvenamųjų namų mikrorajone), Mindaugo g. 4. Globėjas – šv. apaštalas evangelistas Jonas. 

Parapijos tikintieji melstis renkasi į Šv. apaštalo Jono parapijos koplyčią, įsikūrusią Rimkų mikrorajone.

## Istorija

2007–2008 m. Kauno arkivyskupijoje buvo nuspręsta Jonavoje pastatyti naują bažnyčią. Sprendimą Kauno metropolitas arkivyskupas Sigitas Tamkevičius priėmė vienašališkai, išleisdamas dekretą, įsteigė Jonavos šv. Jono parapiją. Naujos bažnyčios Jonavoje statymo būtinybė aiškinama tuo, kad esą dabartinė Jonavos šv. Jokūbo bažnyčia netenkina visų parapijos poreikių: švenčių (atlaidų, Sutvirtinimo Sakramento teikimo) metu Jonavos Šv. Jokūbo bažnyčioje visi tikintieji, norintys dalyvauti pamaldose, netelpa. Tokia situacija susidaro, pvz., per didžiąsias šventes – Kūčias, Velykas, kai iškilmingų šv. Mišių metu žmonės priversti būti bažnyčios šventoriuje (per Votyvą ir Sumą vietų bažnyčioje paprastai pakanka, netgi būna ir sėdimų). Eiliniais šventadieniais bažnyčioje spūsčių nepasitaiko; sekmadieniais vakarais bažnyčioje visos sėdimos vietos nebūna užimtos.

2007 m. liepą Jonavoje vykusio Jonavos dekanato Eucharistinio kongreso metu bažnyčios statybai skirtame sklype buvo pastatytas kryžius (simbolizuojant naujosios parapijos bendruomenės ir gyvosios Bažnyčios vienybę).

2008 m. kovo 2 d. paskelbtas bažnyčios pastatymo komitetas (per šv. Mišias Šv. Jokūbo bažnyčioje). Šv. Apaštalo Jono parapijos banko sąskaitoje pradėtos kaupti lėšos. Jonavos prekybos centruose (IKI, Maxima LT ir kt.) pastatytos aukų dėžutės (bažnyčios formos, stiklinės). 2009–2010 m. buvo renkamos lėšos Šv. apaštalo Jono bažnyčios projektui parengti. Bažnyčią tikimasi pastatyti ir visiškai įrengti apie 2020–2030 m.

## Bažnyčios pastatymo komitetas

Bažnyčios statymo darbams suburtas specialus komitetas. Tarp 37 narių – žinomi Jonavos politikai, verslininkai, vadybininkai, miesto ir rajono gyventojai. Komiteto garbės svečiai – arkivyskupas Sigitas Tamkevičius, koncerno „Achemos grupė“ valdybos pirmininkas Bronislovas Lubys ir Jonavos savivaldybės meras Bronislovas Liutkus. Kiti nariai – Egidijus Ambrazas, Vladas Goštautas, Ivanas Dorošas, Genius Juodvalkis, Kęstas Kasiulis, Vidmantas Kavaliauskas, Zdislovas Korganas, Vytautas Kregždė, Vanda Kukienė, klebonas kun. Audrius Mikitiukas (Jonavos dekanas), kun. Gintaras Blužas, kun. Remigijus Kuprys, Roma Ladukienė, Rita Latviūnienė, Lorenas Makaravičius, Marius Michnevičius, Gražina Mrazauskienė, Janas Paškevičius, Alfonsas Petrokas, Arūnas Rimkus, Jonas Sabaitis, Alfredas Sadzevičius, Mečislovas Sangavičius, ses. Pranciška Bubelytė, Edmundas Simanaitis, Jonas Sirvydis („Achema“ vadovas), Stanevičius Kazimieras, Gytenis Subačius, Petras Šeštokas, Donatas Šimatonis, Andrius Štombergas, Ričardas Vaitiekūnas, Vytautas Venckūnas, Žygimantas Žalnerauskas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Vyskupijos informacija
Jonavos kraštas

**Jonavos kraštas** - laikraštis Jonavoje, „dešiniosios minties“ mėnraštis (Masinės informacijos priemonės steigimo liudijimas Nr. 799). Apimtis - 8 puslapiai. Leidėjas - UAB „A grupė". Spaudėjas - AB „Raidė“ (Kaunas). Tiražas - nuo 9000 iki 10 000 egzempliorių. Laikraštis leidžiamas visuomeniniais pagrindais. Platinamas nemokamai. Remia Liberalų centro sąjunga, Tėvynės sąjunga - Lietuvos konservatoriai. 

## Redakcija
Redaktorė - Giedrė Ramanauskaitė.

Redakcinė kolegija - Gintautas Brukas, Gintas Jasiulionis, Edmundas Simanaitis, Vytautas Venckūnas, Virginijus Vizbaras. 

Adresas - Vasario 16-osios g. 1, Jonava.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficialus „Jonavos kraštas“ tinklalapis
Jonavos ligoninė

**Jonavos ligoninė** – ligoninė Jonavos mieste. Pagal teisinę formą – viešoji įstaiga (Žeimių g. 19, LT-55134, Jonava). Konsultacijų poliklinika, dantų protezavimo laboratorija. Įregistruota 1997 m. rugsėjo 30 d. Steigėjas – Jonavos rajono savivaldybės taryba. VšĮ „Jonavos ligoninė“ dalininkas – Jonavos rajono savivaldybė (piniginis įnašas – 322 000 Lt, trumpalaikis turtas – 361 958 Lt). Ligoninės metinės pajamos – 15,48 mln. lt (2008 m.).

Pagrindinis įstaigos veiklos tikslas – tenkinti viešuosius interesus, vykdant visuomenei naudingą veiklą, gerinant Jonavos rajono gyventojų sveikatą, mažinant gyventojų sergamumą ir mirtingumą, kokybiškai teikiant medicinines paslaugas. Veiklos uždaviniai – organizuoti ir teikti pirmines ir antrines stacionarinės sveikatos priežiūros paslaugas, antrines ambulatorinės sveikatos priežiūros, ambulatorinės reabilitacijos bei dienos chirurgijos paslaugas Jonavos ir kitų rajonų gyventojams bei užsienio šalių piliečiams įstatymų numatyta tvarka.

Stacionare – 8 skyriai; 105 lovos, 4 anesteziologijos-reanimacijos lovos; 7 dienos chirurgijos ir 25 trumpalaikio gydymo lovos, 3 slaugos ir palaikomojo gydymo bei paliatyviosios pagalbos lovos. Teikia II lygio stacionarines ir ambulatorines paslaugas. Į Jonavos ligoninės konsultacinę polikliniką atvyksta konsultantai iš LSMU ligoninės Kauno klinikų. Atliekamos pilvo organų, ginekologinės, urologinės operacijos dažnai taikant laparoskopijos metodą. Nuo 1994 m. atliekamos diagnostinės ir artroskopinės gydomosios procedūros, nuo 2004 m. – klubo bei kelio sąnario endoprotezavimo operacijos. Įkurtas diagnostikos skyrius. Nuo 2009 m. atliekama hemodializė (UAB „Diaverum“).

## Vadovybė
* Vyr. gydytojas – Gediminas Ramanauskas.
* Vyr. gydytojo pavaduotojas – Vidas Kačiušis

## Skyriai
* Akušerijos-ginekologijos
* Anesteziologijos-reanimacijos
* Bendrosios chirurgijos-ANG ligų
* Dienos chirurgijos
* Centralizuotos sterilizacijos
* Fizinės medicinos ir reabilitacijos
* Laboratorinės medicinos
* Ortopedijos-traumatologijos
* Patologijos
* Priėmimo-skubiosios pagalbos
* Radiologijos
* Vaikų ligų
* Terapijos.

## Galerija

Vaizdas:Jonavos ligoninės kairieji padaliniai.jpg|Pastatas (žvelgiant nuo Kosmonautų pusės)
Vaizdas:Jonavos ligoninės baltas pastatas.JPG
Vaizdas:Jonavos ligonine is toli.jpg|Jonavos ligoninė nuo A. Kulviečio gatvės
Vaizdas:Jonavos ligoninė registratūra.JPG|Konsultacinė poliklinika (įėjimas)


## Nuorodos
* Oficialus interneto puslapis

## Šaltiniai
Haris Gulbis

**Haris Gulbis** (, 1926 m. spalio 25 d. Duobelė) – latvių rašytojas, dramaturgas, pedagogas.

## Biografija
1952 m. baigė Latvijos universitetą. 1949–1969 m. dirbo pedagoginį darbą.

## Kūryba
1957 m. žurnale „Zvaigzne“ išspausdino pirmąjį apsakymą „Bombėjaus mergaitė“. Pjesėse „Čiūčia liūlia, mažulėli“, (pastatyta 1968 m.), „Mano mielasis, mano gerasis“ (past. 1969 m.), „Vyturėliai“ vaizduojami visuomeniniai procesai, pabrėžiamas susvetimėjimas, miesčioniškumas, parodomas Latvijos kaimo likimas. Romanuose per šeimos likimą atskleidžiama istorijos panorama.

## Bibliografija
* Vyturėliai, lietuvių past. 1975 m., filmas 1980 m.
* Židinyje tyliai dainuoja vėjas, past. 1977 m.,
* Albertas, past. 1983 m.,
* Oliveris, past. 1985 m.,
* Audėjėliai, past. 1999 m.
* Pienių metas (*Pieneņu laiks*), romanas, Riga, Liesma, 1976 m., Vilnius, Vaga 1986 m.
* Duonios klonis (*Doņuleja*), romanas, Riga, Liesma, 1981 m., Vilnius, Vaga 1986 m.

## Šaltiniai
Viktoras Hausmanis

**Viktoras Hausmanis** (, 1931 m. gruodžio 6 d. Jelgava) – latvių literatūros ir teatro istorijos tyrinėtojas.

## Biografija
1952 m. baigė Latvijos pedagoginį institutą. 1972 m. habilituotas daktaras, 1989 m. Latvijos mokslų akademijos narys

Nuo 1957 m. Latvijos universiteto Literatūros, folkloro ir meno instituto (iki 1992 m. Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institutas), mokslo darbuotojas, 1983–1999 m. jo direktorius; nuo 1987 m. profesorius. 1989–2001 Latvijos mokslų akademijos Humanitarinių ir socialinių mokslų skyriaus vedėjas.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjo latvių išeivijos teatrą ir dramaturgiją. Parašė veikalų apie J. Rainį, studijų apie H. Gulbio, – R. Blaumanio., A. Alunano dramas, aktorius L. Berzinią, V. Lynę ir kitus. J. Rainio „Raštų“ vienas rengėjų.

## Bibliografija
* Rainis ir teatras, Riga: Liesma, 1965 m.,
* Rainio kūrybos procesas, Riga: Zinatne, 1971 m.,
* Rainio dramaturgija, Riga: Zinatne, 1973 m.,
* Rainis šiuolaikiniame teatre, Riga: Liesma, 1990 m.,
* Latvių drama. XX amžiaus pirmoji pusė, su B. Kalnačiu, Riga: Zinatne, 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Viktoras Hausmanis. Latvijos mokslininkai
Rudolfas Helmratas

**Rudolfas Helmratas** (, 1926 m. liepos 20 d. Benė, Duobelės savivaldybė– 1992 m. gegužės 1 d. Ryga) – latvių dailininkas tekstilininkas, keramikas.

## Biografija
1948 m. baigė Rygos taikomosios dailės mokyklą (tekstilę), 1948–1962 m. joje dėstė. 1954 m. baigė keramiką Latvijos dailės akademijoje, 1961 m. čia įkūrė Tekstilės katedrą, jai vadovavo iki 1992, nuo 1977 m. profesorius.

## Kūryba
Gobelenai daugiausia figūriniai, susiję su latvių folkloru, tradiciniais buities ir švenčių vaizdais. Būdinga monumentali forma, statiška kompozicija, apibendrintas piešinys, vientisas santūrus koloritas, rami nuotaika. Svarbiausi kūriniai: „Žvejės“ [1969 m., „Poilsis“ [[1971 m., „Debesys virs kalnų“ [[1974 m., „Lyguo“ [1977 m. Sukūrė keramikos interjerams – keraminis pano knygyne „Gaublys“ Rygoje 1963 m. Parodose dalyvavo nuo 1955 m.; individualios parodos surengtos Rygoje, Maskvoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rūdolfs Heimrāts (1926-1992). Tekstilijas. Keramika. Skices. Fotogrāfijas
Lietuvių panorama

**Lietuvių panorama**, () – televizijos laida lietuvių kalba su lenkiškais užrašais Lenkijoje, *Balstogės OTV* televizijoje. Transliuojama kas sekmadienį, laidos trukmė – 7,5 minutės. Temos: Lenkijos lietuvių kasdienis gyvenimas, kultūra, švietimas, žemės ūkis. Balstogės TV transliuoja tautinėms mažumoms (baltarusiams, rusams, ukrainiečiams, lietuviams) skirtas laidas, kurios matomos Palenkės vaivadijoje.

Pirmosios laidos pradėtos ruošti dar 1997 m. kaip tautinių mažumų laidos *Patys apie save* sudėtinė dalis, o nuo 2003 m. išeina dabartiniu pavadinimu. *Lietuvių panoramos* medžiagą ruošia Rūta Burdinaitė ir Robertas Viktoras, redaktorius – Juzefas Vierška.

## Taip pat žiūrėkite
* Lenkijos lietuvių draugija

## Nuorodos
* Laidos internetinė svetainė
* Lietuvių panoramos archyvas
Naujienos (Čikaga)

**Naujienos** – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) laikraštis, pirmasis JAV lietuvių dienraštis, leistas 1914–1986 m. Čikagoje.

## Istorija
1913 m. Antanas Lalis, Kazys Gugis, Juozas Šmotelis ir kiti socialistai, nutarę leisti dienraštį, įsteigė bendrovę „The Lithuanian News Publishing Co“ su 15 000 dolerių kapitalu. Pirmasis bendrovės pirmininkas buvo Kazys Gugis, vėliau Pijus Grigaitis, sekretorius A. Lalis, vėliau N. Gugienė. Jie nupirko Jono Ilgaudo spaustuvę, o jį patį paskyrė bendrovės reikalų vedėju.

Savaitraštis pradėjo eiti 1914 m. vasario 19 d. Čikagoje, o nuo rugpjūčio 1 d. tapo dienraščiu.

Rašė apie JAV lietuvių ir Lietuvos visuomeninio gyvenimo įvykius, atspindėjo Amerikos lietuvių draugijų veiklą, spausdino politinių žinių, patarimu. Be politikos, mokslo, literatūros, meno skyrių, turėjo ir specialių skyrelių (moterims, jaunimui, studentams, sportininkams). Kai kurie jų tapo priedais arba atskirais leidiniais.  Laikraštis aiškino pasaulio įvykius, duodavo praktinių patarimų dirbantiesiems teisės, pilietybės ir kitais klausimais, orientavo lietuvius, aprašinėjo organizacijų susirinkimus ir gyvenimą. Dar 1939 m. laikraštyje buvo išaiškinta, kas gresia Lietuvai po Molotovo-Ribentropo pakto.

1917 m. buvo sustiprėjusi bolševikų įtaka socialistų partijoje, jie siekė perimti ir laikraštį, net pradėjo bylas teisme. Viena jų, trukusi 8 metus, „Naujienų“ bendrovei kainavo 20 000 dolerių, bet bendrovė buvo apginta ir išvalyta nuo komunistų.

Bendrovė rėmė Stepono Dariaus ir Stasio Girėno skrydį, nupirko lėktuvą *Lituanica–2*, kuria Feliksas Vaitkus įveikė Atlantą, rinko aukas Lietuvos socialdemokratų partijai, bet padėjo ir valstiečiams liaudininkams.
 
Laikraštyje nuolat bendradarbiavo Jonas Buivydas, Augustinas Frenzelis, Antanas Garmus, Vytautas Kauneckas, Juozas Liūdžius, Juozas Lozoraitis, Algirdas Margeris, Jonas Steponaitis, Stasys Vainoras, Jonas Valaitis, Pranas Vikonis ir kiti JAV lietuviai.

## Redaktoriai
* Pijus Grigaitis – 1914–1919 m., 1919–1969 m. 1914–1932 m. jam padėjo Vincas Mišeika.
* Antanas Lalis – 1919 m.
* Martynas Gudelis – 1969–1986 m.

## Priedai
Prie dienraščio ėjo priedai:
* 1915–1916 m. ir 1924 m. „Nedėlios naujienos“;
* 1938 m. „Jaunimas“,
* 1945 m. „Literatūra“ (leido Čikagos lietuvių literatūros draugija).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Suskaitmeninti „Naujienos“ laikraščio numeriai (1914-1986)
Mažasai Siaurys

**Mažasai Siaurys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Labanoro girioje, 9,5 km į pietus nuo Labanoro. Telkšo kelių rinų susikirtime, todėl yra netaisyklingos formos, kranto linija ilga (5,4&nbsp;km) ir vingiuota. Ežero ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,68 km. Altitudė 146,3 m. Gylis iki 17,2 m (sąsiauryje). Centrinėje dalyje į ežerą iš vakarų giliai įsikišęs pusiasalis. Krantai sausi, statūs, šiaurėje ir vakaruose – lėkšti. Ežerą iš visų pusių supa miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Šiaurinėje Mažajo Siaurio pakrantėje įsikūręs Pasiaurės kaimas. Vakarinės pakrantės pusiasalyje, šiaurrytinėje ir pietrytinėje pakrantėse yra įrengtos stovyklavietės.

Aplink telkšo Didžiajo Siaurio, Vainiūnų, Ilgio ežerai.

## Šaltiniai
Naujienos (Jonava)

**Naujienos** – buvęs Jonavos rajono laikraštis, ėjęs nuo 1973 m. kovo 28 m. Apimtis – 12 puslapių. Išeidavo antradieniais ir penktadieniais. Spausdindavo UAB „Rinkos aikštė“ spaustuvė (Kėdainiai). Leidėjas – UAB „Naujienų redakcija“ (koncernas „Achemos grupė"). Adresas – Žeimių g. 15, II aukštas, LT-55158. Įmonės kodas 156740018.

## Istorija
Iki 1992 m. vadinosi „Chemikas“, iki 1988 m. ėjo kaip Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ savaitraštis, iki 1993 m. – valstybinės įmonės „Azotas“ laikraštis. Nuo 1993 m. buvo leidžiamas savaitinis imonės laikraštis „Azoto naujienos“, nuo 1994 m. – „Achemos žinios“.

Nuo 1992 m. leistas du kartus per savaitę, nuo 1995 m. – 3 kartus per savaitę. Tiražas 1973 m. – 1000 egz., 1990 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3900 egz.,  2009 m. – 3100 egzempliorių (rudenį). 

Regiono laikraštį „Naujienos" leidžianti UAB „Naujienų redakcija“ priklausė žiniasklaidos bendrovių grupei „Balto media“ (gen. dir. Rimantas Šimkus). Holdingą sudarė Radiocentro" stočių grupė, nacionalinis dienraštis „Lietuvos žinios", „Titnago“ ir „Aušros" spaustuvės. Holdingą valdė koncernas „Achemos grupė" (steigėjas - Bronislovas Lubys).

2019 m., likvidavus bendrovę „Lietuvos žinios“, kartu buvo sustabdyta ir laikraščio „Naujienos" leidyba.

## Laikraštis
Laikraščio rubrikos – „Aktualijos ir komentarai“, „Miestas“, „Kaimas“, „Mūsų sveikata“, „Jonavos garbės alėja“, „Mozaika“, „Televizija“, „Skelbimai“, „Reklama“, „Iš arčiau“ ir kt. Skaitytojų skaičius – apie 5500.

## Vyriausieji redaktoriai
* Z. Cibutavičius – 1973–1974 m.
* P. Kaunas – 1975–1976 m.
* H. Noreikaitė – 1977 m.
* Ričardas Adamonis – 1978–1989 m.
* R. Kemerzūnas – 1990–1996 m.
* Alfredas Skopas – 1996–1997 m.
* Ūdrys Staselka – 1997–1999 m.
* Romualdas Vytautas Zbormirskas – 1999–2009 m.
* Violeta Liukaitienė – nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Jonavos „Naujienų“ svetainė
Kleitono Dž. Loido tarptautinis oro uostas

**Angilijos Wallblake oro uostas** – mažas tarptautinis oro uostas  Angilijos salos sostinėje Valyje. Tai didžiausias salos oro uostas.

## Oro linijos
* American Airlines
** American Eagle (San Juanas)
* Coastal Air (Sent Bartolemėjus)
* LIAT (Antigva, Sent Tomas)
* Windward Islands Airways (Antigva, Sent Bartolemėjus, Sent Martenas)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Aviacijos Saugumo Tinklas:Angilijos Wallblake oro uostas
Balto media

**Balto media** – 2003-2010 m. gyvavęs „Achemos grupės“ žiniasklaidos kontroliuojančioji bendrovė. Pastarosios tikslai buvo koordinuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą, optimizuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklos sąnaudas, tarpininkauti ir padėti plėsti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą Lietuvoje ir užsienyje, formuoti žiniasklaidos grupės įmonių vertybines nuostatas. Holdingas valdė ir jungė vienas didžiausių nacionalinių radijo, televizijos bendrovių Lietuvoje.

## Struktūra
UAB „Lietuvos žinios“, UAB „Naujienų redakcija“ (laikraštis „Naujienos“), UAB „Radiocentras“, UAB „Baltijos TV“, UAB „Tango reklama“, UAB „Muzikos topai“ („ZIP FM“), UAB „Rimtas radijas“ („Russkoje Radio Baltija“), VĮ „Kvartolė“ (Relax FM), AB „Titanagas“, AB „Aušra“

## Vadovybė
Holdingo gen. direktorių pareigas ėjo: Vytautas Kvietkauskas, Mindaugas Pleskevičius, Rolandas Čečkauskas, Eugenijus Maldeikis.

## Nuorodos
* Oficialus „Balto media“ tinklalapis
Pasiaurė

**Pasiaurė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 10 km į pietus nuo Labanoro, 5 km į rytus nuo Lakajos.

## Geografija

Kaimas yra Labanoro girios apsuptyje, šiauriniame Mažajo Siaurio ežero krante. Rytuose telkšo Vainiūnų ežeras, šiaurėje – Didysai Siaurys. Keliai į Lakają, Januliškį, Paaldikį.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Violeta Liukaitienė

**Violeta Vilkauskaitė-Liukaitienė** (g. 1962 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė.

## Biografija

1982–1987 m. studijavo Vilniaus universitete. 1980–2008 m. – dienraščio "Kauno tiesa“, vėliau tapusio "Kauno diena", korespondentė, Ekonomikos ir teisės skyriaus redaktorė,šio laikraščio priedų "Justicija", "Argumentai" ir kitų leidėja ir redaktorė, renginių su teisėjais, advokatais, notarais, policijos darbuotojais organizatorė ir  moderatorė. Nuo 2009 m. – Jonavos rajono laikraščio „Naujienos“ direktorė-vyriausioji redaktorė,  nuo 2014 m. – UAB "Ūkininko patarėjas", vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja, nuo 2020 m. – "Valstiečių laikraščio" vyr.redaktoriaus pavaduotoja. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.

## Apdovanojimai
* „Gintarinis parkeris“, LŽS Kauno apskrities skyriaus aukščiausias apdovanojimas (už nuolatinius žurnalistinius ieškojimus ir atradimus).
*Brolių Bobelių premija už rašinius teisėsaugos temomis;
*"Nutrūktgalviškiausio žurnalisto" apdovanojimas, skirtas už rašinius "Už teisybę".
*VRM, AIDS centro ir kiti  apdovanojimai už rašinius teisėsaugos bei socialinėmis temomis.

## Išnašos
Žermena Heinė-Vagnerė

**Žermena Heinė-Vagnerė** (, 1923 m. birželio 23 d. Ryga) – latvių dainininkė (sopranas).

## Biografija
1950 m. baigė Latvijos konservatoriją. 1950–1975 m. Latvijos operos ir baleto teatro solistė. 1962 m., 1964 m., 1968 m. koncertavo Lietuvoje.

## Vaidmenys
* Dezdemona, Aida, Violeta – Džiuzepė Verdis Otelas, Aida, Traviata,
* Venera, Ortrūda, Brunhildė – Richardas Vagneris. Tanhoizeris, Lohengrinas, Valkirija, Zygfiydas, Dievų žuvimas,
* Salomė – Richardas Štrausas. Salomė,
* Baniuta – Alfredas Kalninis. Baniuta,
* Spyduola – Janis Medinis. Ugnis ir naktis. 1957 m.

## Literatūra
* Ruta Ruņģe. Žermēna Heine-Vāgnere. Rīga, Liesma, 1985.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žermēna Heine-Vāgnere. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Helena Heinrichsonė

**Helena Heinrichsonė** (, 1948 m. lapkričio 21 d. Ryga) – latvių tapytoja.

## Biografija
1973 m. baigė Latvijos dailės akademiją Rygoje.

## Kūryba
Nutapė portretų, peizažų, abstrakčių kompozicijų. Kūriniams būdinga sąlygiška dekoratyvi kompozicija, ryškių spalvų koloritas, apibendrintas grakščių linijų piešinys, simboliniai motyvai, paslaptinga nuotaika. Svarbiausi kūriniai: „Nuotaikos“ 1979 m., „Vidurdienį“ 1986 m., „Besišildantis prie ugnies. Liepsna“, „Krucifiksas“, abu 1995 m., „Skraidantys“ 2000 m., „Mirtis“ (2001 m.

Nuo 1972 m. dalyvauja parodose; individualios parodos: Jūrmala 1976 m., Panevėžys 1983 m., Ryga 1988 m., 1990 m.

1987 m. VII Pabaltijo trienalės Vilniuje laureatė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Helēna Heinrihsone. Galerija Māksla XO
* Helēna Heinrihsone. artnet.com
Alvis Hermanis

**Alvis Hermanis** (, 1965 m. balandžio 27 d. Ryga) – latvių teatro režisierius, aktorius, scenografas.

## Biografija
1988 m. baigė aktorinį meistriškumą Latvijos konservatorijoje Rygoje, 1989–1990 m. stažavo Paryžiuje, 1990–1992 m. Niujorke. Nuo 1993 m. Naujojo Rygos teatro režisierius, nuo 1997 m. ir meno vadovas. 

Sukūrė vaidmenų kino filmuose. Premijos „Naujoji teatro realybė“ ir Rusijos nacionalinės teatro premijos „Auksinė kaukė“ laureatas.

## Pastatymai
* Jukio Mišima. Markizė de Sad, 1993 m.,
* Janis Medinis. Ugnis ir naktis, 1995 m., Latvijos nacionalinė opera,
* Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1996 m., vaidino Trigoriną,
* Aleksiejus Arbuzovas. Mano vargšas Maratas, [1997 m.,
* [Aleksandras Puškinas. Pikų dama, [1998 m.,
* [Nikolajus Gogolis. Revizorius, 2002 m., Ilgas gyvenimas, 2003 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Naujasis Rygos teatras
Karlis Hūnas

**Karlis Teodoras Hūnas** (, 1830 m. rugsėjo 13 d. Madliena, Rusijos imperija – 1877 m. sausio 28 d. Davosas, Šveicarija; palaidotas Madlienoje) – latvių tapytojas, grafikas.

## Biografija
1852–1861 m. mokėsi Sankt Peterburgo dailės akademijoje, nuo 1868 m. akademijos narys; nuo 1871 m. profesorius. 1863–1871 m. tobulinosi Paryžiuje. Nuo 1873 m. Kilnojamųjų dailės parodų draugijos Rusijoje narys.

## Kūryba
Nutapė akademistinių istorinių paveikslų („Baltramiejaus nakties išvakarės“) 1868 m., portretų („Moters portretas“) 1871 m., buitinių kompozicijų („Staliaus dirbtuvė“) 1865 m., peizažų („Vasara“) 1871 m., paveikslų religiniais siužetais („Kristus Getsemanės sode“), sukūrė sienų tapybos kūrinių, akvarelių, piešinių. Kūriniuose yra romantizmo ir realizmo bruožų.

## Šaltiniai