open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Klykolių valsčius

**Klykolių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Klykoliai.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, bet gyvavo trumpai, kadangi jau 1923 m. Klykoliai buvo Akmenės valsčiuje. Atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš Vegerių valsčiaus ir dalies Akmenės valsčiaus. Klykolių valsčius galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Akmenės rajonui (4 apylinkės) ir Žagarės rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 95 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Barstyčių valsčius

**Barstyčių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Barstyčiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Sedos valsčiaus ir dalies Ylakių valsčiaus. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Sedos rajonui (5 apylinkės) ir Skuodo rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 133 || || || 7 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Juodaičių valsčius

**Juodaičių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Juodaičiai.

## Istorija

Valsčius gyvavo trumpai po I pasaulinio karo. Jis minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme, bet jau 1923 m. Juodaičiai buvo Girkalnio valsčiuje.

## Šaltiniai
Juknaičių valsčius

:: *Apie valsčių Pilkalnio apskrityje žr. [[Juknaičių valsčius (Pilkalnis)]]*.

**Juknaičių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Juknaičiai.

## Istorija

Įkurtas po II pasaulinio karo, 1945 m. sausio 28 d. priskirtas Lietuvos TSR. 1947 m. prijungti Andrulių valsčius, Paleičių valsčius, Pašyšių valsčius ir Sausgalvių valsčius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šilutės rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 196 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Lentvario valsčius

**Lentvario valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietryčių Lietuvos teritorijoje. Centras – Lentvaris.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. 1927 m. balandžio 1 d. panaikintas, jo teritorija perduota Rudaminos valsčiui ir Trakų valsčiui. Atkurtas II pasaulinio karo metais, po to vėl panaikintas. Vėl atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Trakų valsčiaus, galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Trakų rajonui (8 apylinkės) ir Vilniaus rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 216 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Panspermija

**Panspermija** ( iš *πᾶς/πᾶν* (pas/pan) „visa“ ir *σπέρμα* (sperma) „sėkla“) – hipotezė, kad gyvybė egzistuoja visoje Visatoje, o ją išnešiojo meteoritai, asteroidai ir planetoidai.

Pagal hipotezę, primityvios gyvybės formos gali įveikti didelius atstumus Visatoje, o gyvybė į Žemę buvo atnešta būtent tokiu būdu. Teorijos šalininkai bando išspręsti prieštaravimą tarp didelio gyvybės kompleksiškumo iš vienos pusės, ir sąlyginai trumpo laiko per kuri ji atsirado. Daugelio mokslininkų panspermija laikoma viso labo spekuliacija, nes iki šiol gyvybė buvo rasta tiktai Žemėje.

Panspermija neaiškina, kaip gyvybė atsirado apskritai.

## Istorija

Panspermijos teorijos bruožų galima rasti jau graikų filosofo Anaksagoro darbuose, kuriose kalbama apie "gyvybės sėklas". Šios mintys vėl buvo pamirštos ir užgožtos Aristotelio teorijos apie spontanišką gyvybės atsiradimą. Viduramžiais Europoje šis klausimas net nebuvo keliamas, nes būtų prieštaravęs krikščioniškajam mokymui apie pasaulio sukūrimą. Tik XIX a., po Charles Darwin evoliucijos teorijos paskelbimo, vėl kilo susidomėjimas pirmosios gyvybės atsiradimo Žemėje problema.

Buvo sukurtos įvairios hipotezės apie biologinės evoliucijos pradžią. Tarp jų buvo ir panašios į panspermiją hipotezės, atstovaujamos Jöns Jakob Berzelius (1834 m.), Louis Pasteur (1864 m.), Hermann Richter (1865 m.), William Thomson (1871 m.) ir Hermann von Helmholtz (1871 m.). 

XX a. pradžioje Svante Arrhenius pateikė pirmą teorinį panspermijos aprašymą (1903/1908).

## Panspermijos rūšys

Pagal savo platinimo pobūdį panspermija gali būti:
***Atsitiktinė** - vienoje planetoje atsiradusi gyvybė atsitiktinių procesų metu (asteroidų smūgių, ugnikalnių išsiveržimų, neplanuotos civilizacijos veiklos) pernešama į kitą planetą.
***Tikslinga** - kokios nors civilizacijos vykdoma kryptinga gyvybės platinimo programa.

Pagal plitimo aplinką yra skirstoma:
***Tarpplanetinė** – pernešimas vienos planetinės sistemos ribose.
***Tarpžvaigždinė** – pernešimas į kitos žvaigždės planetinę sistemą.

Pagal transportavimo būdą tai gali būti:
***Radiopanspermija** – gyvybė pernešama žvaigždės spindulinio slėgio būdu.
***Litopanspermija** – gyvybė pernešama uolienose, atplėštose nuo planetos paviršiaus, kometomis, asteroidais.

Dar kartais išskiriama „minkštesnė“ panspermijos forma, taip vadinama **pseudopanspermija**. Jos metu pernešama ne pati gyvybė, o tik „statybinės medžiagos“ - organiniai junginiai ar net ląstelių organoidai.
Liolių valsčius

**Liolių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Lioliai.

## Istorija

Po I pasaulinio karo valsčius gyvavo trumpai, kadangi 1923 m. Lioliai jau buvo Kelmės valsčiuje.

Liolių valsčius atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Kelmės valsčiaus ir dalies Šiluvos valsčiaus. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 30 d., jo teritorija perduota Kelmės rajonui (3 apylinkės) ir Tytuvėnų rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1949-01-01  || 161 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Ilguvos valsčius

**Ilguvos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Ilguva.

## Istorija

Valsčius gyvavo trumpai, iškart po I pasaulinio karo. Jis minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme, bet jau 1923 m. Ilguva priklausė Paežerėlių valsčiui. Atkurtas 1931 m. gegužės 22 d. iš Paežerėlių valsčiaus 58 vietovių ir Plokščių valsčiaus 28 vietovių. Galutinai panaikintas iki II pasaulinio karo.

## Šaltiniai
Velinas (Rusija)

**Velinas** – kaimas Rusijoje, Smolensko srityje, Smolensko rajone, 31 km į vakarus nuo Smolensko. Įeina į Smetanino apylinkę. Kaimas yra 1 km į pietus nuo nuo Minsko plento (M1), prie Radovkos upės. Pietuose praeina geležinkelis Maskva-Minskas. Prie jo yra Velino Geležinkelio Stotis.

Veline 2007 m. gyveno 3, o Velino GS – 4 gyventojai.
Andrzej Kremer

**Andžejus Stanislavas Kremeris** (, 1961 m. rugpjūčio 8 d. Krokuvoje, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, diplomatas, generalinis konsulas, politinis veikėjas, Lenkijos užsienio reikalų viceministras.

## Biografija
1984 m. Jogailos universiteto (Krokuva) Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę. 1986 m. išlaikė teisėjo egzaminą. 1993 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras.

Nuo 1983 m. Istorijos ir teisės instituto, nuo 1989 m. Bochumo universiteto Teisės fakulteto Romėnų teisės katedros mokslinis bendradarbis. Jogailos universiteto Romos teisės katedros adjunktas (padėjėjas). Mokslinių straipsnių apie iš romėnų teisės, diplomatinės ir konsulinės teisės, tarptautinės teisės autorius.

Nuo 1991 m. Užsienio reikalų ministerijos tarnautojas. Vicekonsulas ir konsulas Hamburge (Vokietija), vėliau Lenkijos ambasados Konsulinio skyriaus Bonoje vadovas (kaip patarėjas ir patarėjas-įgaliotasis ministras). Nuo 1998 iki 2001 m. ėjo aukštesnes pareigas Lenkijos URM departamentuose, vėliau – generalinis konsulas Hamburge. Nuo 2005 m. vėl dirbo Lenkijos URM (įskaitant Teisės ir sutarčių departamento direktorius). Nuo 2008 m. kovo 10 d. Lenkijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas (turėjo valstybės sekretoriaus rangą). Nuo 2009 m. lapkričio 27 d. Lenkijos tarptautinių santykių instituto (PISM) Tarybos narys.

Žuvo 2010 m. Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.

## Šaltiniai
Zbigniew Wassermann

**Zbignevas Pranciškus Vasermanas** (, 1949 m. rugsėjo 17 d. Krokuvoje, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, politikas, Seimo narys, ministras.

## Biografija
1972 m. Jogailos universitete (Krokuva) baigė teisę.

Prokuroras (nuo 1972 m. – Chšanuve, 1975 m. – Javožne, 1975–1984 m. – Bšeske ir 1984–1989 m. Krokuvoje), nuo 2001 m. IV ir V kadencijų Seimo narys (partijos „Teisė ir teisingumas“ narys), 2005–2007 m. Kazimierz Marcinkiewicz (vėliau – Jaroslavo Kačinskio) Vyriausybių ministras.

2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofoje Rusijoje.

## Nuorodos
* Zbigniew Wassermann (CV; lenkų k.).
Sebastian Karpiniuk

**Sebastianas Karpiniukas** (; 1972 m. gruodžio 4 d. Kolobžegas, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, politinis veikėjas, Lenkijos Seimo narys.

## Biografija
Gdansko universiteto Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę.

Kolobžego miesto mero patarėjas, 2004–2005 m. Kolobžego viceprezidentas. 2005 m. rugsėjo 25 d. išrinktas į Lenkijos Seimą, partijos „Platforma Obywatelska“ narys.

2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.

## Šaltiniai
* Sebastianas Karpiniukas  (CV; lenkų k.).
Jolanta Szymanek-Deresz

**Jolanta Dorota Šimanek-Dereš** (, 1954 m. liepos 12 d. Pšedbužas, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkė, politinė veikėja, Lenkijos Seimo narė, Lenkijos Prezidento Aleksander Kwaśniewski kanceliarijos vadovė.

Tėvas Tadeusz Szymanek, Lenkijos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, Darbo ir socialinio draudimo teisės kolegijos pirmininkas.

## Biografija
2 metus studijavo Lodzės universitete, 1977 m. Varšuvos universiteto Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę.

Varšuvos apygardos teismo teisėja. 1987 m. išlaikė advokato egzaminą, vertėsi advokatės praktika. Nuo 2005 m. Lenkijos Seimo narė.

Nuo 1979 m. (Lenkijos jungtinės darbininkų partijos (*[[Polska Zjednoczona Partia Robotnicza]]*, PZPR) narė.

2010 m. žuvo Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninė Jolanta Szymanek-Deresz tinklavietė  (lenkų k.).
K-19

**K-19, KS-19, BS19** buvo pirmasis iš dviejų Sovietų Sąjungos 658, 658 m, 658c klasės povandeninių laivų, pirmasis kartos atominis povandeninis laivas, apginkluotas branduolinėmis balistinėmis raketomis. Laivo kilis buvo pastatytas 1958 metų spalio 17 dieną. Laivas buvo pakrikštytas 1959 metų balandžio 8 dieną. K-19 buvo nuleistas į vandenį 1959 metų spalio 11 dieną. Karinio jūrų laivyno vėliava pirmąkart buvo iškelta 1960 metų liepos 12 dieną, o 1960 metų lapkričio 12 dieną laivas užbaigė visus patikrinimo testus. Povandeninis laivas oficialiai pradėjo darbą 1961 metų balandžio 30 dieną. Dėl didelio skaičiaus avarijų laivo statybos ir darbo metu, karinio laivyno jūreivių ir karininkų laivas neoficialiai buvo pramintas „Hirosima”. Tarnybos metu, laivas per 20 223 darbo valandas nuplaukė 332 396 mylias. 

1961 metų liepos 3-4 dienomis povandeninio laivo branduoliniame reaktoriuje įvyko avarija, kurią nepaisant didelės radiacijos lokalizavo jūreiviai ir karininkai, kurie vėliau mirė nuo spindulinės ligos sukeltų komplikacijų. Laivo kapitonas Nikolajus Zatejavas avarijos metu turėjo imtis taktinių manevrų, kad būtų išvengta kontaktų su amerikiečių povandeniniais laivais. Kaip vėliau paaiškėjo, tokių manevrų buvo imtasi norint išvengti branduolinio karo, nes dėl galimos pakartotinės avarijos ir sprogimo amerikiečiai būtų palaikę tai branduoline ataka prieš JAV. 

1990 metais buvo sustabdytas laivo branduolinių reaktorių darbas. 2006 metais laivą (oficialiai 9 m ilgio ir 11 m aukščio gabalą) įsigijo verslininkas Vladimiras Romanovas. 

## Šaltiniai
Kėdainių Kauno gatvės kapinės

**Kėdainių Kauno gatvės kapinės** – Kėdainių miesto (naujosios) kapinės. Jos yra didžiausios mieste – užima 90 000 m² plotą. Yra pietrytinėje miesto pusėje, Kauno gatvėje (kelyje ), Nevėžio slėnyje, netoli kairiojo upės kranto. Pėsčiųjų taku per Vaivorykštės tiltą patogiai pasiekiamas miesto centras. Iš pietų supa pušynas.

Senesnė dalis – šiaurinė, apsodinta tujomis, kapai daugiausia XX a. vid. Pietinė dalis naujesnė. Yra medinis kryžius tremtinių atminimui. Jis skirtas visiems Kėdainių rajono žmonėms, išvežtiems į Sibirą ir likusiems ten amžinam poilsiui. Atidengtas 1989 m. birželio 14 d., minint Gedulo ir vilties dieną. Kryžiaus pastatymu rūpinosi rajono Tremtinio klubas, lėšų aukojo ir viso rajono žmonės. Paminklą – puošnų kryžių su Kristaus atvaizdu ir dviem angelų skulptūromis iš šonų – sukūrė Vytautas Ulevičius. Po Kristaus kojomis iškaltas įrašas: „*Tremtyje žuvusiems lietuviams atminti, kėdainiečiai, 1989.VI.14*“

2010 m. balandžio 10 d. kapinės nuniokotos vandalų, išversta ~250 paminklų.

## Kapinėse palaidoti

* Povilas Aksomaitis, signataras
* Teklė Bružaitė, gydytoja
* Alvydas Kanapinskas, Laisvės gynėjas,
* Justinas Kibirkštis, pulkininkas
* Vytautas Koncevičius, Laisvės gynėjas,
* Alfredas Kulpa-Kulpavičius, dailininkas, architektas,
* Danutė Neimontaitė, estrados solistė
* Irena Parnavienė, pedagogė
* Justinas Pyliponis, rašytojas
* Vilhelmina Milašiūtė, gydytoja
*Darius Nauseda

## Kitos Kėdainių kapinės

Kėdainių miesto seniūnijoje veikiančios kitos kapinės:
* **Daškonių kapinės** (plotas – 58 500 m²)
* **[[Kėdainių Dotnuvos gatvės kapinės|Dotnuvos g. kapinės]]** (20 000 m²)
* **[[Kėdainių stačiatikių kapinės|Rusų kapinės]]** Lakštingalų g. (6 000 m²)
* **Roščių kaimo kapinės** (1 900 m²)
* **Šventoniškio kaimo kapinės** (3 000 m²)
* **Lipliūnų kaimo kapinės** (1 000 m²)
Miesto seniūnijos žinioje yra neveikiančios kapinės:
* žydų kapinės Lakštingalų ir Kanapinsko gatvėse
* žydų sušaudymo vieta Daukšių kaime
* kapinės Daukšos, Draugystės gatvėse bei Daukšių kaime


Image:Kauno g. kapinės 001.JPG|Paminklas tremtiniams
Image:Vandalized Kėdainiai cemetery.jpg|Vandalų nuniokoti kapai
Image:Vandalized Kėdainiai cemetery 2.jpg|Vandalų nuniokoti kapai
Image:Kėdainių kapinės Kauno g. 1.jpg|Kapas su skulptūra
File:Kėdainių Kauno gatvės kapinės 2.jpg|Senoji kapinių dalis


## Šaltiniai
Igoris Bezzubas

** Igoris Bezzubas** (~1952 m. – 2010 m. balandžio 7 d. Kijeve, Ukraina) – verslininkas, vienas iš Ukrainos sulčių gamintojos „Sandora" (valdžiusios per 200 prekės ženklų) steigėjų ir valdytojų, vėliau ją sėkmingai pardavusių akcininkų, vienas turtingiausių savo laikmečio Lietuvos ir Ukrainos žmonių.

## Biografija
1995 m. kartu su verslo partneriu Raimondu Tumėnu įsteigė bendrovę „Sandora" (verslo idėjos autorius – Ukrainos profesorius Sergejus Sypka). Lietuviai padėjo Sypkai gauti pradinį kapitalą. Nikolajeve įsteigta įmonė įsigijo pirmą fabriką, kuriame ir buvo pradėtos gaminti „Sandoros" (bei kitų prekės ženklų) sultys. I. Bezzubui ir R. Tumėnui valdė po 45 %, Sypka – 10 % akcijų pastarasis buvo įmonės generalinis direktorius.

2007 m. su R. Tumėnu už 1,4 mlrd. Lt pardavė turėtas Ukrainos sulčių gamintojos "Sandora" akcijas bendrovei „PepsiCo" (su dėl akcijų paketo varžėsi „Coca-Cola"). Aktyviai derėdamiesi, verslininkai sugebėjo pakelti sandorio kainą 100 mln. JAV dol. (nei buvo siūloma). Po sandorio verslininkas pateko į turtingiausių Ukrainos žmonių šimtuką, 68 vietą (jo turtas buvo vertinamas 225 mln. JAV dol.). Lietuvoje – į turtingiausiųjų 10-uką. Jo turtas buvo vertinamas 557,5 mln. Lt. Pradžioje pateko į savaitraščio „Veidas“ sudaromą turtingiausių Lietuvos piliečių sąrašo 30-uką, vėliau iš jo iškrito.

Iš sėkmingo pardavimo sandorio gautus pinigus investavo į prekybą – mažmeninės prekybos tinklą (pagal apyvartą Ukrainoje – 16 vietoje), statybas. Kartu su R. Tumėnu Ukrainoje turėjo ilgalaikių verslo projektų (gyvenamųjų namų kvartalų statyba, viešbučiai). Bendra kartu su R. Tumėnu Vilniuje įkurta bendrove „BT Invest“ Ukrainoje planuota investuoti 1 mlrd. eurų (3,45 mlrd. Lt). „BT Invest“ (generalinis direktorius Aivaras Karalius), kartu su partneriais iš Ukrainos, statybine bendrove „Pagoda“, įsteigė finansinę statybinę kompaniją „PAGODA-INVEST“. Preliminari projekto vertė – daugiau kaip 100 mln. JAV dolerių (daugiau kaip 251 mln. Lt). Nuspręsta, kad 66 % bendrovės akcijų valdys „BT Invest“, likusius 34 % – „Pagoda“. Kitus projektus planavo sparčiai besivystančiose Vidurio ir Rytų Europos šalyse. „BT Invest“ valdė 35 žemės sklypus (0,3-4 ha), 2008 m. vasarį įsigijo du nedidelius prekybos centrus – „Raincentr“ Vakarų Ukrainoje ir „Dikij Miod“ Kryme, taip pat prekybos tinklą „Ален»“. 2010 m. kovo 24 d. pasirašė susiliejimo sutartį su ИСК "Столица" (įkurta 2003 m.) и "НСМ Group" (įk. 1998 m.; valdytojas Andrej Zaika), kad susijungs 2011 m. (ukrainiečių bendrovės valdo nekilnojamojo turto vystymo projektus, o „BT Invest“ turi tam reikiamo kapitalo).

2010 m. balandžio 6 d. skrido į Kijevą tvarkyti verslo reikalų. Mirė staiga į 2010 m. balandžio 7 d. naktį. Pastaruoju metu labai nerimavo dėl savo investicijų Ukrainoje.

## Šaltiniai
Vašingtono paminklas

**Vašingtono paminklas** () – obeliskas, esantis netoli vakarinio Nacionalinės alėjos galo Jungtinių Valstijų sostinėje Vašingtone. Paminklas buvo pastatytas įamžinti pirmojo JAV prezidento, generolo Džordžo Vašingtono atminimą. Iš marmuro, granito ir smiltainio pagamintas paminklas yra ne tik aukščiausias pasaulyje statinys iš akmens, bet ir aukščiausias pasaulio obeliskas, kurio aukštis siekia 169,294 metro. Pasaulyje yra ir aukštesnių paminklinių kolonų, tačiau jos arba nėra pagamintos tik iš akmens, arba jos nėra obeliskai. Vašingtono paminklas taip pat yra aukščiausias Vašingtono statinys. Paminklą suprojektavo architektas Robertas Milsas.

## Istorija

Paminklo statybos prasidėjo 1848 metais, tačiau jos nebuvo baigtos iki 1884 metų, tai yra praėjus 30 metų po architekto mirties. Pertrauka tarp statybų atsirado dėl lėšų trūkumo ir JAV pilietinio karo. Marmuro atspalvio skirtingumas, matomas maždaug 46 metrai į viršų, liudija, ties kuria vieta ilgiems metams statybos buvo sustabdytos. Paminklo kertinis akmuo buvo padėtas 1848 m. liepos 4 dieną, aliumininė galvutė buvo uždėta 1884 m. gruodžio 6 dieną. Oficialiai paminklas buvo atidarytas 1888 m. spalio 9 dieną.

Baigus statyti paminklą, jis tapo aukščiausiu pasaulio statiniu. Prieš tai aukščiausias pasaulyje statinys buvo Kelno katedra. Vašingtono paminklas išsaugojo aukščiausio statinio vardą iki 1889 m., kai Prancūzijos sostinėje Paryžiuje buvo baigtas statyti Eifelio bokštas. Paminklas stovi tiesiai į rytus nuo Linkolno memorialo ir jį atspindinčio baseino.

## Šaltiniai
Smolensko rajonas

**Smolensko rajonas** () – administracinis rajonas Rusijoje, Smolensko srities centrinėje dalyje. Administracinis centras – Smolenskas.

Svarbiausios upės: Dniepras, Sožas, Nagatė, Stabna. Didžiausias ežeras – Kuprinsko. Aukščiausia paviršiaus vieta – 261 m.

## Rajono sandara

Nuo 2006 m. rajonas padalintas į 19 kaimo apylinkių:
Pečerskas

**Pečerskas** () – gyvenvietė Rusijoje, Smolensko srityje, Smolensko rajone, 7 km į šiaurę nuo Smolensko, netoli Minsko plento (M1). 3816 gyventojai (2007 m.). Kaimo apylinkės centras. Statybinių medžiagų pramonė. Yra 1786 m. pastatyta cerkvė.

Greta Pečersko įsikūręs Smolensko-Severnyj oro uostas.
Geležinė lapė

**Geležinė lapė** – lapės skulptūra, stovinti Šiauliuose, prie Talšos ežero, pietvakarinėje kranto dalyje. Ją 2009 m. iš skardos sukūrė Vilius Puronas. Skulptūros ilgis – 15 m, aukštis – 6,6 m, plotis – 4,15 m, masė ~7 tonos. Lapėje įmontuota plieninė širdis (aukštis – 1,2 m; plotis – 0,9 m), joje įdėta kapsulė, kurioje – vario plokštė su iškaltais palinkėjimais ateities kartoms ir keliais faktais iš dabarties epochos. Pasak Lietuvos rekordų knygos, tai didžiausia šalyje gyvūno skulptūra.

## Atsiradimo mintis
Mintis sukurti tokį monumentą autoriui kilo dėl dviejų aplinkybių. Pirma – proga pažymėti Lietuvos vardo minėjimo tūkstantmetį. Antra – sukurti ir įamžinti „legendą“, analogišką, Geležinio Vilko legendai. Taip garsinti Šiaulius pasauliui, kaip Geležinio Vilko legenda garsina Vilnių. Lapė šiuo atveju gudrumo simbolis.

## Atsiradimo istorija
Anot autoriaus, tai Lietuvos tūkstantmečio vardo paminėjimo progai atminti, Šiaulių miestui skirta Kalėdinė dovana. Didžiulė skulptūra paslapčia, niekam neskelbiant buvo gaminama vienoje miesto įmonių. Ši įmonė finansavo visas „Lapės“ gamybos ir transportavimo išlaidas. Į Talkšos ežero krantinę gigantiškas cinkuotos skardos kūrinys buvo atgabentas 2009 m. gruodžio pabaigoje. Skulptūra buvo transportuojama naktį, kad nebūtų trukdoma eismui.

2020 m. V. Puronas oficialiai perleido „Geležinę lapę“ Šiaulių savivaldybei, kuri įsipareigojo šia skulptūra rūpintis, prižiūrėti aplinką, įrengti informacinę atminimo lentelę.

## Vietos parinkimas
Vieta meno dirbiniui parinkta neplanuotai, bet iš reikalo, nes visgi reikėjo pastatyti dovanotą skulptūrą. Merui nusprendus, „Geležinė lapė“ pastatyta prie Talšos ežero.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Virtualus gidas 
* Lietuvos rytas 
* Šiauliai plius
David Bryan

**David Bryan Rashbaum** (g. 1962 m. vasario 7 d.), dar žinomas kaip **David Bryan** – amerikiečių muzikantas, roko grupės Bon Jovi klavišininkas.

David užaugo muzikalioje šeimoje, jo tėvas, Eddie Rashbaum grojo trimitu. Būdamas septynerių metų, David pradėjo mokytis groti pianinu. Jis buvo pirmasis Bon Jovi narys, kurį Jon Bon Jovi pakvietė prisijungti prie grupės.

Grupėje Bryan dažnai dainuoja pritariamojo vokalo partijas, kai kuriuose gyvuose Bon Jovi koncertuose jis atlieka pagrindines vokalo partijas dainoje „In These Arms“.

1990 m. rugpjūčio 25 d. jis vedė savo vidurinės mokyklos laikų mylimąją April McLean. Kartu jie susilaukė trijų vaikų: dvynių Gabrielle Luna ir Colton Moon (g. 1994 m. kovo 10 d.) bei Tyger Lily (g. 2000 m. balandžio 24 d.). Pora išsiskyrė 2004 m.

## Diskografija
### Solo albumai
* *[[On a Full Moon]]* (1995)
* *[[Lunar Eclipse]]* (2000)

### Su Bon Jovi
**Studijiniai albumai**

* *[[Bon Jovi (albumas)|Bon Jovi]]* (1984)
* *[[7800° Fahrenheit]]* (1985)
* *[[Slippery When Wet]]* (1986)
* *[[New Jersey (albumas)|New Jersey]]* (1988)
* *[[Keep the Faith]]* (1992)
* *[[These Days]]* (1995)
* *[[Crush]]* (2000)
* *[[Bounce]]* (2002)
* *[[Have a Nice Day]]* (2005)
* *[[Lost Highway]]* (2007)
* *[[The Circle]]* (2009)

;**Kompiliaciniai albumai**

* *[[Cross Road|Cross Road: Greatest Hits]]* (1994)
* *[[Tokyo Road: Best of Bon Jovi]] (2001)
**This Left Feels Right* (2003)

;*'Gyvo garso albumai**
* ''[[One Wild Night Live 1985–2001]]'' (2001)

;**Box set albumai*'
* *100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong'' (2004)

## Šaltiniai
Gniozdovo kurganai

**Gniozdovo kurganai** () – archeologinis paminklas, kurganinių kapinynų grupė ir piliakalnis Rusijoje, Smolensko srityje, 12 km į vakarus nuo Smolensko, Dniepro pakrantėje. Ta vienas svarbiausių Rusijos archeologinių paminklų.

Kompleksas atrastas 1867 m. kai tiesiant Maskvos-Varšuvos geležinkelį darbininkai atkasė vario, sidabro papuošalų, geležinio kalavijo liekanų, X a. arabiškų monetų. Nuo 1874 m. vykdomi kapinyno archeologiniai tyrimai.

Manoma, kad Gniozdovo gyvenvietė įkurta X a. pradžioje, nors dažnai kalbama ir apie IX a. Tai buvo svarbus prekybinis ir amatų centras kelyje iš variagų pas graikus. Miestas buvo krivičių žemėje, prie laivų pervalkos iš Kasplios į Dnieprą. Gniozdovo iškilimas buvo susijęs su prekybinio kelio į Konstantinopolį pradžia. XI a. nutrūkus prekybiniam maršrutui sumenko ir miesto reikšmė. Vėliau iškilo Smolenskas.

Gniozdovas yra didžiausias kurganų kapinynas Rytų ir Šiaurės Europoje. Vietovė užima 16 ha, ir yra tiek laukuose, tiek miške. Išlikę ~1500 kurganų ir keletas slavų gyvenviečių. Archeologų nuomone, čia būta ~4000 kurganų. Pagal plotą Gniozdovas turėjęs būti vienu didžiausių miestų regione ankstyvaisiais viduramžiais. Tik švedų Hedebiu (24 ha) buvo didesnis.

Archeologiniais tyrimais nustatyta, kad gyvenvietės centre buvo įtvirtintas piliakalnis, aplink gyvenvietės centras (posadas) ir kapinės (kurganai). Juose buvo palaidoti turtingi kariai su gausiomis įkapėmis (ginklais, papuošalais) bei paprasti miestiečiai (su buities reikmenimis, papuošalais). Rasta daug skandinaviškų religinių amuletų, Toro kūjo ženklų ir kt. Skandinavai sudarė atskirą gyventojų dalį Gniozdove. Pagal radinius ir laidojimo būdą matosi, kad vikingų laidojimo papročiai susimaišę su slavų.

Mieste klestėjo amatai, todėl rasta daug įvairių dirbinių: amfora iš Kerčės, peiliai, žirklės, pjautuvai, skandinaviškos segės, pakabukai, slaviški ir baltiški antsmilkiniai, pagoniški amuletai. Rasta daug IX–XI a. dirbinių, atkeliavusių iš Šiaurės ir Vakarų Europos – kirviai, kalavijai, strėlės, šalmai. Rasta daug arabiškų dirhamų monetų. Įvairūs dirbiniai iškasami ligi šiol.

Sutariama, kad Gniozdovo gyvenvietė buvo daugiatautė, tačiau koks etnosas ten dominavo – slavai ar skandinavai, nėra žinoma. Pavadinimas Gniozdovas (kilęs nuo *гнездо* 'lizdas') sutinkamas tik nuo XVII a. Taigi senovės miesto pavadinimas buvo arba *Smolenskas* (jei manyti, kad jis kilo iš Gniozdovo), arba kitas nežinomas. Yra versijų, kad vietovė vadinta *Svinečesku*, pagal Svineco („kiaulių“) upelį. Tai grindžiama vienos iš 7-8 Gardariko gyvenviečių pavadinimu *Sýrnes* (sen. skand. 'kiaulių ragas').
Širdžialapė haldina

*  Adina cordifolia (Roxb.) Hook. f.
*  Nauclea cordifolia Roxb.

**Širdžialapė haldina** (*Haldina cordifolia*) – raudininių (*Rubiaceae*) šeimos lapuotis, paplitęs Indokinijos (pietų Kinija, Laose, Kambodžoje, Tailande, Vietname, Mianmare) ir Indostano (Bangladeše, Indijoje, Nepale, Šri Lankoje) pusiasaliuose. Augalo introdukcija atlikta Nigerijoje.

Medis užauga iki 30 m aukščio, kamienas iki 110 cm skersmens, Medžio žievė žvynuota pilkšvai rudos iki rausvai rudos spalvos. Lapai priešiniai 20 cm ilgio ir 15 cm pločio, smailėjantys, prie kotelio širdiški. Žiedai penkialapiai geltonai oranžinės ar rožinės spalvos, žydi šluotele.

Medžio žievė turi antiseptinių savybių ir naudojama medicinoje. Mediena – statybinėms medžiagoms.

## Vardai
Sanskritas – धाराकदम्ब (dharakadambah), गिरिकदम्ब  (girikadambah). Gudžarati – હળદરવો (haldarvo). Indų kalba – हलदु (haldu), हेदी (hedi), कदमी (kadami). Kanadų kalba – ಅರಿಸಿನ ತೇಗ (arisina tega), ಹೆತ್ತೇಗ (hettega). Malajų kalba – മഞ്ഞക്കടമ്പ് (manjakkatamp) ir pan.. 


Vaizdas:Haldina cordifolia (Haldu) in Ananthagiri forest, AP W IMG 9369.jpg
Vaizdas:Haldina cordifolia (Haldu) in Ananthagiri forest, AP W IMG 9367.jpg
Vaizdas:Haldina cordifolia (Haldu) in Ananthagiri forest, AP W IMG 9366.jpg


## Išnašos

## Nuorodos
* Haldina cordifolia (Roxb.) Ridsdale
The Smashing Pumpkins

**The Smashing Pumpkins** – amerikiečių alternatyvaus roko grupė susikūrusi 1988 m. Čikagoje, Ilinojuje. Ją įkūrė Billy Corgan (vokalas, gitara), James Iha (gitara, back vokalas), Jimmy Chamberlin (būgnai) ir Melissa Auf der Maur (bosinė gitara).

Grupė groja alternatyvų roką su gotikinio roko, sunkaus metalo, psichodelinio roko elementais.

The Smashing Pumpkins išpopuliarėjo, kai 1993 m. išleido antrąjį savo albumą *Siamese Dream*. Grupė pritraukė gerbėjų dažnais turais. Didelis gerbėjų skaičius sukūrė puikų kapitalą dviejų diskų albumui *Mellon Colie and the Infinite Sadness* (išleistas 1995 m.), kuris pasiekė pirmąją vietą *Billboard 200* albumų tope. Vien JAV šio albumo buvo parduota apie 19 mln. kopijų. Tai grupei pelnė vienos iš sėkmingiausių grupių 1990 m. titulą, bet dažni barniai tarp grupės narių, narkotikų vartojimas ir senkantys pinigai privedė grupę prie išsiskyrimo 2000 m.

2006 m. grupė oficialiai anonsavo, kad sugrįžta ir įrašinėja naują albumą. Prie Billy Corgan ir Jimmy Chamberlin prisijungė Jeff Schroeder (gitara, vokalas), Ginger Pooley (bosas, vokalas) ir Lisa Harrington (klavišiniai, vokalas). 2009 m. Jimmy Chamberlin paliko grupę. Billy Corganas surengė atranką, kurioje galėjo dalyvauti kiekvienas žmogus, kuris groja būgnais. Tokiu būdu į grupę atėjo Mike Byrne, tuo metu turėjęs vos 19 metų. Gyvuose koncertuose grojusi bosistė Ginger Pooley nusprendė nebegroti grupėje, o daugiau laiko skirti šeimai. Jos vietą užėmė Nicole Fiorentino. Atsinaujinusios sudėties grupė šiuo metu dirba prie aštunto studijinio albumo *Teargarden by Kaleidyscope*. Albumą sudarys 44 dainos, kurios bus sutalpintos į 11 EP'ų. Grupė stengiasi išleisti naują dainą kas mėnesį. Vos daina yra išleista, ją grupės gerbėjai gali atsisiųsti visiškai nemokamai iš oficialios grupės svetainės.
Tico Torres

**Hector Samuel Juan "Tico" Torres** (g. 1953 m. spalio 7 d.) – amerikiečių muzikantas, roko grupės Bon Jovi būgnininkas.

## Ankstyvoji muzikinė karjera
Tico Torres gimė 1953 m. spalio 7 d. Niujorke, augo Naujajame Džersyje. Jo tėvai kilę iš Kubos, Tico turi seseri Opi.

Jaunystėje Tico žavėjo džiazo muzika. Prieš prisijungdamas prie grupės Bon Jovi, jis grojo būgnais studijiniuose „Franke and the Knockouts“, Pat Benatar, Chuck Berry, Cher, Alice Cooper ir Stevie Nicks įrašuose. Grodamas grupėje „Phantoms's Opera“, Tico susipažino su Alec John Such. Šios draugystės dėka, 1983 m. jis priimtas į Bon Jovi.

## Kita veikla
Be muzikos, Tico atrado ir kitą savo pomėgį bei talentą – tapybą. Jis yra savamokslis tapytojas, savo piešiniuose vaizduoja kasdienio gyvenimo scenas, gyvenimą su grupe. Viename iš Bon Jovi dainos „Who Says You Can't Go Home“ klipų nufilmuota trumpa scena, kurioje grupės nariai Jon Bon Jovi, Richie Sambora ir David Bryan dažo kambario sieną vientisa geltona spalva, o šalia, ant kitos sienos, Tico piešia menišką namą, apsuptą didele raudona širdimi.

Jis taip pat yra kūdikių mados linijos „Rock Star Baby“ savininkas. Ši kompanija pardavinėja vaikiškus rūbelius, vaikštynes, minkštus žaislus, baldus ir pan. prekes.

## Asmeninis gyvenimas
1983 m. Tico išsiskyrė su savo pirmąja žmona. 1996 m. Naujajame Džersyje vedė čekų modelį ir aktorę Eva Herzigová. Į sutuoktuvių ceremoniją buvo pakviesti tik artimiausi giminės ir draugai, įskaitant Donaldą Trampą ir grupės Bon Jovi narius. Ši santuoka truko tik dvejus metus. 2001 m. rugsėjį Tico vedė trečiąjį kartą. Su dabartine žmona, Maria Alejandra, Torres susilaukė sūnaus Hestor Alexander, gimusio 2004 m. sausio 9 d.

## Diskografija
### Su Bon Jovi

**Studijiniai albumai**

* *[[Bon Jovi (albumas)|Bon Jovi]]* (1984)
* *[[7800° Fahrenheit]]* (1985)
* *[[Slippery When Wet]]* (1986)
* *[[New Jersey (albumas)|New Jersey]]* (1988)
* *[[Keep the Faith]]* (1992)
* *[[These Days]]* (1995)
* *[[Crush]]* (2000)
* *[[Bounce]]* (2002)
* *[[Have a Nice Day]]* (2005)
* *[[Lost Highway]]* (2007)
* *[[The Circle]]* (2009)

;**Kompiliaciniai albumai**

* *[[Cross Road|Cross Road: Greatest Hits]]* (1994)
* *[[Tokyo Road: Best of Bon Jovi]] (2001)
**This Left Feels Right* (2003)

;*'Gyvo garso albumai**
* ''[[One Wild Night Live 1985–2001]]'' (2001)

;**Box set albumai*'
* *100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong* (2004)

== Nuorodos ==
* [http://www.rockstarbaby.com/ *Rock Star Baby'' tinklalapis]
* Tico Torres piešiniai 

## Šaltiniai
Tręšimas

**Tręšimas** – procesas ir veiklos sritis, kai į dirvožemį ar kitokį substratą, kuriame auga augalai, įterpiamos trąšos, dėl ko padidėja augalų derlius.

## Tręšimo sistema
Praktikoje taikomi du būdai: pakrikasis ir lokalusis (vietinis), o pagal laiką tręšimas skirstomas į pagrindinį ir papildomą.

**Tręšimo būdai**:
* *Pakrikasis tręšimas*. Biriosios trąšos yra paskleidžiamos visame plote.
* *Lokalusis (vietinis) tręšimas*. Taip tręšiama sėjos metu. Trąšos beriamos į eilutes, vagas ar juostas tokiu gyliu, kad patektų arčiau sėklų ar sodinamų augalų. Svarbiausias lokalaus tręšimo tikslas – tiekti augalui maistą augimo pradžioje, kol jis neišskleidęs šaknų ir dar nepradėjęs naudoti pagrindinio tręšimo metu pateiktų trąšų.

**Tręšimo laikas**:
* *Pagrindinis tręšimas*. Jis atliekamas rudeninio arimo arba pavasarinio žemės dirbimo metu. Šiuo būdu įterpiama visa trąšų norma arba didžioji jų dalis. Fosforo ir kalio trąšas galima išberti rudenį arba pavasarį, o azoto trąšomis tręšiama tik pavasarį, kadangi tirpieji azoto junginiai per žiemą išsiplauna.
* *Papildomas tręšimas*. Skirtingais augimo tarpsniais augalams reikia nevienodo maisto medžiagų kiekio. Papildomo tręšimo tikslas yra pateikti lengvai prieinamų maisto medžiagų. Svarbu parinkti tinkamą trąšą ir jos išbėrimo laiką. Papildomam tręšimui naudojamos azoto ir mikroelementinės trąšos, tačiau jis nepakeičia pagrindinio pakrikojo arba lokaliojo tręšimo.

Papildomas tręšimas gali būti pakrikasis, kai beriamos birios trąšos, ir tręšimas per lapus, kai išpurškiamas trąšų tirpalas ant augančių augalų. Pastarasis būdas pranašesnis tuo, kad trąšos lygiau paskleidžiamos, greičiau negu per šaknis pasisavinamos, kartu galima naudoti ir apsaugos priemones nuo ligų, piktžolių, kenkėjų ir javų išgulimo. Purkšti tinkamiausia azoto trąšų forma – karbamidas ir KAS.
Europos maisto saugos tarnyba

**Europos maisto saugos tarnyba**, **EMST** () – Europos Sąjungos agentūra, kuri užtikrina nepriklausomą mokslinę ekspertizę ir teikia informaciją apie žinomus ir naujai aptinkamus bei atsirandančius pavojus, susijusius su maisto gamybos grandine. EMST buvo įkurta 2002 m. sausio mėn., jos būstinė – Parmoje (Italija).

EMST veikla apima viską, kas tiesiogiai ar netiesiogiai veikia maisto ir pašarų saugą, tame tarpe maistui naudojamų gyvūnų sveikatą ir gerovę, augalų apsaugą, augalų sveikatą ir tręšimą.

EMST padeda Europos Komisijai, Europos Parlamentui ir valstybėms ES narėms priimti rizikos valdymo sprendimus, kurie užtikrina maisto gamybos grandinių saugą Europos Sąjungoje ir tuo pačiu – ES gyventojų sveikatos apsaugą.

Tarnyba viešuomenei atvirai ir skaidriai perduoda visą informaciją, susijusią su jos veiklos sritimi.

## Struktūra
**Valdančioji Taryba** () rengia biudžetą, tvirtina kasmetinę darbų programą, atsakinga už EMST bendradarbiavimą su organizacijomis partneriais Europos Sąjungoje ir už jos ribų.

**Vykdomasis direktorius** () yra oficialus EMST atstovas. Jis atsakingas už organizacijos veiklą, personalo komplektavimą, kasmetinių darbų programos rengimą (konsultuojantis su Europos Komisija, Europos Parlamentu ir ES narėmis).

**Patariamasis forumas** (), padedantis vykdomajam EMST direktoriui, yra sudarytas iš nacionalinių agentūrų, atsakingų už maisto rizikos valdymą valstybėse narėse, atstovų. Forume dalyvauja stebėtojai iš Norvegijos, Islandijos ir Šveicarijos bei Europos Komisijos.

**[[Maisto mokslinis komitetas|Mokslinis komitetas]]** () ir mokslinės komisijos () formuoja EMST mokslinę nuomonę ir teikia patarimus, kiekvienas savo kompetencijos srityje. Komitetą ir komisijas sudaro aukštos kvalifikacijos specialistai mokslinio rizikos vertinimo ekspertai.

## EMST biudžetas
EMST yra nepriklausoma ES agentūra, finansuojama iš ES biudžeto, veikianti nepriklausomai nuo Europos Komisijos, Europos Parlamento ir ES narių valstybių.
2008 m. EMST biudžetą sudarė 65,9 mln. eurų.

## Nuorodos
* European Food Safety Authority
* Health-EU Portal – Europos Sąjungos oficialus viešas sveikatos portalas
* „How the European Union works“, Europos Komisijos paruošas bukletas
Maisto gamybos grandinė

**Maisto gamybos grandinė**, *maisto grandinė* (), *pašarų ir maisto grandinė* (; ) - maisto ir jo sudedamųjų dalių gamybos, perdirbimo, platinimo, laikymo ir vartojimo tarpsnių ir operacijų seka, pradedant pirmine gamyba ir baigiant suvartojimu..

Į maisto gamybos grandinę įeina:
* pašarų gamyba gyvūnams, kurie auginami žmonių maistui.
* su maistu ar jo žaliavomis besiliečiančių medžiagų gamyba.

## Nuorodos
E120

**E120** – maisto priedų (maisto dažiklių) grupė, kurią sudaro:
* košenilis,
* karminas,
* karmino rūgštis.
E120 dažikliai gali sukelti alerginę reakciją, nes karmino rūgštis yra alergenas. Europoje E120 nėra uždraustas, nes laikoma, kad alergijos rizika nėra didesnė kaip valgant tokius produktus kaip citrusai, šokoladas, žemės riešutai.
E120 (reikšmės)

Santrumpa **E120** gali reikšti:

* E120 – karminas ir jam artimi maisto dažikliai
* E120 – po 1960 m JAV sukurta kasetinės bombos biologinė bombytė (antrinis šaudmuo)
* E120 – Japonijos traukinio markė (*KiHa E120*)
Jungtinių Valstijų botanikos sodas

**Jungtinių Valstijų botanikos sodas** – botanikos sodas, esantis Jungtinių Valstijų Kapitolijaus prieigose, JAV sostinėje Vašingtone. 

Botanikos sodą prižiūri JAV Kapitolijus per specialią agentūrą, atsakingą už Kapitolijaus prieigų priežiūrą. Botanikos sodas yra atviras ištisus metus. Tai seniausias Jungtinėse Valstijose nuolat veikiantis botanikos sodas 

## Galerija

Image:US Botanic Garden Conservatory.jpg|Oranžerija
Image:US botanic garden 3.jpg|
Image:Model Reflecting Pool in US Botanic Garden.jpg|Nacionalinės alėjos modelis, matomas Botanikos sode
Image:US botanic garden 2.jpg|
Vietovardis

**Vietovardis** (arba ***toponimas***; nuo  – „vieta“, *ὄνομα* – „vardas“) – tikrinis bet kokio geografinio objekto (vietovės) pavadinimas. Visų konkrečios vietos vietovardžių visuma vadinama **toponimija**. Tarpdisciplininis mokslas, nagrinėjantis, fiksuojantis vietovardžius yra **[[toponimika]]**.

Pagal vietovardžius galima atsekti vietos istorinę raidą, etninę sudėtį ir geografinę padėtį. Vietovardžiai yra svarbus tautos, kalbos paveldo elementas, dažnai išliekantis dar ilgai po to, kai išnyksta kalba ir tauta, iš kurios jis kilęs.

Vietovardžiai pagal apibūdinamą objektą skirstomi smulkiau:

* Oikonimai – gyvenviečių pavadinimai;
* Vandenvardžiai – vandens telkinių pavadinimai;
* Dimonimai – miškų pavadinimai;
* Oronimai – kalnų pavadinimai;
* Urbanonimai – miesto objektų (gatvių, aikščių, skverų ir kt.) pavadinimai;
* Makrotoponimai – stambių objektų pavadinimai;
* Mikrotoponimai – smulkių objektų (pievų, kalnelių, balų, griovių, miškelių) pavadinimai.

## Nuorodos
* Lietuvos vietovardžiai
E120 (bomba)

**E120** – smulki aviacinė bomba, kasetinės bombos antrinis šaudmuo, skirtas skleisti skysčiams su ligų sukėlėjais. Tai biologinio ginklo nešiklis, sukurtas JAV po 1960 m.

## Istorija
E120 bombytė yra vienas iš ginklų, kurie buvo sukonstruoti Jungtinėse Valstijose iki 1969–1970 m., kai JAV atsisakė puolamojo biologinio karo programos. E120 buvo sukonstruota 7-ojo dešimtmečio pradžioje. Šiuose šaudmenyse buvo numatyta naudoti biologinius užtaisus su tuliaremijos štamu *Schu S-4* (standartizuota kovinė veiklioji medžiaga *Agent UL*)

## Charakteristikos
E120 bombytė rutulio formos, skersmuo 11,4 cm. Joje telpa 100 ml skysčio su biologiniu agentu. Panašiai kaip M139 bombytė E20 turi ploštelių pavidalo išorines briaunas (orientuotas „ilgumų“ kryptimi), dėl kurių krentanti bombytė turi pradėti suktis, nukritus sudaužyti vidinį konteinerį ir raičiotis, pro specialią angą taškydama biologinį agentą.

## Nuorodos
Albinas Likas

**Albinas Likas** (1917 m. liepos 2 d. Gūruose, Kupiškio rajonas – 1992 m. gruodžio 11 d.) – sovietinis teisininkas, partinis veikėjas.

## Biografija
1941 m. Užpalių (Utenos rajonas) liaudies teisėjas. 1941 m. pab. Raudonosios armijos 43-osios gvardijos latvių šaulių divizijos, 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1944 m. liaudies teisėjas Panevėžyje.

1945–1946 m. partinis organizatorius Debeikiuose (Anykščių rajonas). 1946–1948 m. LSSR Aukščiausiojo teismo pirmininko pavaduotojas. 1948–1950 m. LKP CK Biržų apskrities komiteto I sekretorius. 1950–1951 m. LKP CK administracinių organų skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1951–1959 m. LSSR teisingumo ministras. 1959–1980 m. LSSR Aukščiausiojo teismo pirmininkas. 1965–1980 m. SSRS Aukščiausiojo teismo narys. 1968–1980 m. dar dėstė Vilniaus universitete. 1969 m. teisės mokslų kandidatas. Nuo 1980 m. dirbo Filosofijos, sociologijos ir teisės institute. Parašė atsiminimų.

1949–1958 m. LKP Revizijos komisijos narys (1952–1958 m. pirmininkas). 1958–1964 m. LKP CK narys. 1955–1980 m. LSSR AT deputatas.

## Bibliografija
* Liaudies tarėjų vaidmuo tarybiniame teisme. – Vilnius, 1964. – 35 p.
* Liaudies teismų rinkimų tvarka / Albinas Likas, Alfonsas Žiurlys, Aronas Liakas. – Vilnius: Mintis, 1965. – 56 p.
* Jie gynė Maskvą. – Vilnius: Vaga, 1967. – 240 p.
* Братья сражаются вместе. – Москва: Воен. изд-во М-ва обороны СССР, 1973. – 167 p.
* Teismo proceso kultūra. – Vilnius, 1974. – 64 p.; 1971 m. rusų k.
* Baudžiamoji atsakomybė už blogos kokybės produkcijos išleidimą, 1973 m. rusų k., 1978 m. pap.
* Teismas ir teisingumas Tarybų Lietuvoje. – Vilnius: Mintis, 1977. – 172 p.
* Respublikos vardu, 1979 m. rusų k.
* Socialistinio teisingumo vykdymo kultūra. – Kaunas, 1984. – 118 p.
* Gamybos kultūra, kokybė, atsakomybė: praktinės rekomendacijos. – Vilnius: Lietuvos auto, 1992. – 87 p.

## Įvertinimas
* 1967 m. LTSR nusipelnęs teisininkas

## Šaltiniai
Havras

**Havras** () – miestas šiaurės Prancūzijoje, dešiniajame Senos krante prie Lamanšo sąsiaurio. Havro uostas yra antrasis pagal judrumą Prancūzijoje po Marselio.

## Istorija

Miestas buvo įkurtas 1517 m. Pranciškaus I ir pavadintas *Francispoliu*. Iki miesto įkūrimo vietovėje stovėjo *Malonės Notre Dame* koplyčia, kuri pavadinimą perėmė iš jūros uosto *Le Havre de Grâce* (Malonės jūros uostas). Šiandieninės vietovės Havro vardas reiškia *uostą*.

1944 m. Normadijos mūšyje Antrojo pasaulinio karo metu miestas buvo nuniokotas Nacistinės Vokietijos kariuomenės. 5000 žmonių žuvo ir 12000 namų buvo sunaikinta, daugiausia nuo atakų iš oro. Po karo miesto centras buvo atstatytas, pagal architektą modernistą Auguste Perret.1949 m. liepos 18 d. Havras buvo apdovanotas garbės legiono žvaigžde. 2005 m. miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Geografija
Havras yra antra pagal dydį subprefektūra Prancūzijoje ir apskrities administracinis centras. Vakaruose miestas ribojasi su Lamanšo sąsiauriu, Senos žiotimis pietuose ir pakrante šiaurėje.

## Sportas
* Le Havre AC – futbolo klubas, įkurtas 1872 m. Pirmasis prancūzų futbolo klubas.
* Okeano stadionas, talpinantis daugiau nei 25 tūkst. žiūrovų

Havre 1938 m. vyko III pasaulio futbolo čempionatas.

## Miestų partnerystė
*  Dalianas, Kinija
*  Puent Nuaras, Kongo Respublika
*  Sankt Peterburgas, Rusija *(nuo 1965)*
*  Sautamptonas, Jungtinė Karalystė *(nuo 1973)*
*  Tampa, JAV
*  Bergenas, Norvegija

## Gyventojai
Havre gyveno šie žymūs žmonės:
* Georges de Scudéry (1601–1667), dramaturgas ir poetas.
* Madeleine de Scudéry (1607–1701), rašytoja.
* Jacques-Henri Bernardin de Saint-Pierre (1737–1814), rašytojas ir botanikas.
* Casimir Delavigne (1793–1843), poetas ir dramaturgas.
* Gabriel Monod (1844–1912), istorikas.
* Louis Bachelier (1870–1946), matematikas.
* Raoul Dufy (1877–1953), tapytojas.
* André Caplet (1878–1925), kompozitorius.
* René Coty (1882–1962), Prancūzijos prezidentas (1954–1959)
* Arthur Honegger (1892–1955), kompozitorius, Les Six narys.
* Thomas Roberts (1893–1976), Romos katalikų arkivyskupas.
* Raymond Queneau (1903–1976), poetas.
* Tristan Murail (1947 -), kompozitorius.
* Laurent Ruquier (1963 -), žurnalistas.
* Olivier Davidas (1981-), futbolininkas.
* Julien Faubert (1983-), futbolininkas.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Antoni Gaudí statiniai Barselonoje (1984)
* : Vičenca - Paladijaus miestas (1994)
* : Architekto Viktoro Hortos didieji miesto namai (Briuselis) (2000)
* : Jožės Plečniko kūriniai Liublianoje – į žmogų orientuoti miestovaizdžiai (2021)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Alfonsas Randakevičius

**Alfonsas Randakevičius** (1919 m. gegužės 1 d. Dovainonyse, Rumšiškių valsčius – 1978 m. gruodžio 7 d. Druskininkuose) – sovietinis teisininkas, politinis veikėjas, LSSR KGB pirmininkas, generolas majoras.

## Biografija
1937–1940 m. darbininkas-dailidė Kauno ir Trakų apskrityse. 1940 m. birželio 1 d. – 1940 m. rugsėjo 1 d. – Kruonio valsčiaus LLKJS komiteto sekretorius. 1940 m. rugsėjo 1 d. – 1941 m. birželio 1 d. – Kauno apskrities LLKJS komiteto instruktorius. 1941–1942 m. Marių ASSR Volžsko rajono rąstų plukdymo kontoros brigadininkas. 1942–1943 m. 16-osios lietuviškosios divizijos 167-ojo šaulių pulko eilinis, 1943 m. balandžio 26 d. vyresnysis leitenantas. 1943 m. gegužės 1 d. – 1946 m. gegužės 28 d. – 16-osios lietuviškosios divizijos politinio skyriaus viršininko padėjėjas. 1944 m. kapitonas, 1945 m. majoras.

1946 m. gegužės 28 d. – 1949 m. rugsėjo 1 d. – LLKJS CK sekretorius propagandai ir agitacijai Vilniuje. 1949–1952 m. Aukštosios partinės mokyklos prie VKP(b) CK klausytojas. 1952 m. gegužės 12 d. pulkininkas. 1952 m. birželio 14 d. – 1956 m. liepos 20 d. – 16-osios lietuviškosios divizijos vado pavaduotojas politiniams reikalams Vilniuje. 1956 m. liepos 13 d. – 1959 m. rugsėjo 5 d. – LSSR KGB pirmininko pavaduotojas kadrams. 1959 m. rugsėjo 5 d. – 1959 m. spalio 30 d. – priklausė SSRS KGB kadrų valdybai. 1959 m. spalio 30 d. – 1967 m. sausio 26 d. – LSSR KGB pirmininkas, į KGB pirmininkus atėjo rekomendavus LLKJS CK. 1964 m. gruodžio 10 d. generolas majoras. 1967 m. sausio 26 d. – 1970 m. – SSRS KGB PGU viršininko pirmasis pavaduotojas.

1952–1960 m. kandidatas į LKP CK narius, 1960–1967 m. ir 1971–1978 m. LKP CK narys, 1961–1962 m. kandidatas į LKP CK biuro narius. 1970–1977 m. LSSR teisingumo ministras (1977 m. ministru paskirtas Pranas Kūris). 1955–1959 m. ir 1971–1978 m. LSSR AT deputatas, 1955–1959 m. LSSR AT prezidiumo narys. 1962–1970 m. SSRS AT deputatas.

## Šaltiniai

|-
Petras Adomavičius

**Petras Adomavičius** (1879 m. birželio 27 d. Gaižiūnuose, Biržų rajonas – 1967 m. sausio 18 d. Broktone, JAV) – teisininkas, teisėjas.

## Biografija
Baigė teisę.

1928-1940 m. Vyriausiojo tribunolo teisėjas. Emigravo į Vakarus (JAV).

## Šaltiniai
Pahangas

: *Šis straipsnis yra apie šiuolaikinę Malaizijos valstiją. Istorinė Pahango valstybė aptariama straipsnyje [[Pahango sultonatas]]*.

**Pahangas** () – viena Malaizijos valstijų, esanti rytinėje Malakos pusiasalio pakrantėje, pati didžiausia Vakarų Malaizijoje. Ribojasi su Kelantanu ir Terenganu šiaurėje, Peraku, Selangoru, Negeri Srmbilanu vakaruose, Džohoru pietuose. Pietryčiuose skalauja Pietų Kinijos jūra.

Administracinis centras – Kuantanas, sultono sostinė – Pekanas.

## Geografija
Didžiąją dalį užima Pahango upės baseinas, vakaruose iškilę kalnai. Didelę dalį teritorijos užima atogrąžų džiunglės, tankiai išvagotos upių, kurios sudaro plačias aliuvines deltas (Pahangas, Kuantanas, Rompinas, Endau, Mersingas). Pahange iškilęs aukščiausias Malakos pusiasalio kalnas – Tahanas (2187 m). Įsteigti Kerau laukinės gamtos rezervatas, Taman Negaros nacionalinis parkas.

## Ekonomika
Verčiamasi daugiausia kaučiuko pramone ir ryžių auginimu, taip pat išvežami kokosai, tabakas, gutaperča, rotangas, abaka. Kertant miškus plečiamos aliejinių palmių ir hevėjų plantacijos. Yra geležies rūdos (Rompinas), aukso (Raubas), alavo (Sungai Lembingo) telkinių. Pakrantėje išgaunamos gamtinės dujos, nafta.

Per Pahangą eina Kvala Lumpūro–Singapūro plentas, Gemaso–Kelantano geležinkelis, yra Tandžung Gelango uostas.

## Gyventojai
2015 m. tautinė sudėtis: 70,6 % – bumiputerai (daugiausia malajai, taip pat batekai, semak beriai, semajai, čevongai, jahutai, džakunai, temokai, semalajai, temuanai), 14,88 % – kinai, 4,08 % – indai, 4,79 % – ne Malaizijos piliečiai. 2010 m. religinė sudėtis: 74,9 % – musulmonai, 14,4 % – budistai, 4,0 % – hinduistai, 1,9 % – krikščionys, 0,5 % – kinų liaudies religijos išpažinėjai.

### Didžiausi miestai
* Kuantanas – 384,3 tūkst. gyventojų (2010 m.)
* Bentongas – 40,3
* Temerlohas – 36,7
* Mentakabas – 32,2
* Raubas – 31,8
* Pekanas – 27,7

## Administracija
Pahangas padalintas į šias apygardas:
* Bera
* Bentongas
* Kamerono aukštumos
* Džerantutas
* Kuantanas
* Lipis
* Maranas
* Pekanas
* Raubas
* Rompinas
* Temerlohas

## Istorija

### Iki sultonato
Šiose srityse prie Pahango upės tikriausiai nuo seno buvo Transmalakinės prekybos centras, prekiaujantis su Kinija: tuometiniuose kinų šaltiniuose ji vadinta *Phang* ar *Phanghang* (朋豐) ir garsėjo savo alavo ir aukso ištekliais. Nuo VIII a. ši teritorija buvo valdoma malajų valstybės Šrividžaja, vėliau – javiečių valstybės Madžapahito. Nuo XIV a. Pahango teritorijos atsidūrė Melakos sultonato hegemonijoje.

### Pahango sultonatas (nuo 1470 m.)

1470 m., nusilpus Malakai, jos rytinės teritorijos atskilo, taip susiformuojant Pahango sultonatui. Taip prasededa sultonato istorija ir sultonų linija. Tačiau dėl šių teritorijų per XV–XVIII a. nuolat kovojo kaimynai Džohoras, Ačehas ir kiti.

1887 m. sultonato valdžioje įsigalėjo britai. 1896 m. jis kartu su kitais pro-britiškais sultonatais sudarė Britų Malają ir buvo laikomas Federacine malajų valstija.

1948 m. Pahangas įsijungė į Malajos Federaciją, tapdamas viena iš Malaizijos valstijų. Jame išlikusi sultono institucija ir nuo XV a. besitęsianti dinastija.

## Šaltiniai