open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kakadu sala (Sidnėjus)

**Kakadu sala** () – sala Australijoje, Naujajame Pietų Velse, Sidnėjaus uoste, iškilusi ties upių  *Parramatta* ir *Lane Cove* santaka. Nuo centrinio Sidnėjaus verslo centro („sičio“) nutolusi apie 10 km.

Kakadu sala yra didžiausia iš kelių salų, anksčiau buvusi smarkiai kalvota ir apaugusi mišku. Ji buvo iškilusi iki 18 m virš jūros lygio ir buvo 12,9 ha dydžio, tačiau buvo išplėsta iki 17,9 ha ir dabar yra išvalyta nuo daugumos augalijos. Iki europiečių atėjimo, saloje gyveno aborigenai. Pakrantė galėjo būti naudojama kaip žvejybos bazė, nors fizinių aborigenų paveldo įrodymų saloje nerasta. 

## Paveldas

Nuo 2010 m. Kakadu sala su išlikusiais kalėjimo statiniais paskelbta UNESCO paveldo objektu – vienu iš vienuolikos Australijos nuteistųjų kolonijų, kurias įsteigė Britanijos imperija.

Nuo 1839 iki 1869 m. Kakadu sala veikė kaip nuteistųjų bausmės vykdymo įstaiga, kolonija, pirmiausia kaip antrinių bausmių vieta nuteistiesiems, kurie pakartotinai nusikalto kitose kolonijose. Pirmaisiais saloje buvo uždaryti atsiųsti nuteistieji iš Norfolko salos kolonijos. Teritorijoje iškilo būtini gyvenami ir gamybiniai statiniai per keletą metų. Viena iš pirmųjų kalinių  veiklų buvo grūdų kasimas požeminių grūdų saugyklose – silosuose. Karališkojo jūrų laivyno laivų aptarnavimui  1857 m. saloje buvo pastatytas „Fitzroy“ dokas, kuris tapo pagrindine vyriausybės laivų statykla  Australijoje ir veikė iki 1991 m. Pirmąjį iš dviejų sausųjų dokų statė nuteistieji iš kolonijos. 

1869 m. kaliniai buvo perkelti iš salos į Darlinghurstą, o kalėjimo pastatuose  1871 m. įsikūrė mergaičių profesinė mokykla, veikusi iki 1888 m. Kaliniai vėl buvo grąžinti į salą, o kalėjimo funkcija tęsėsi iki maždaug 1909 m.

## Kultūra, poilsis

Su sala vyksta susisiekimas keltais, ji yra populiari miestiečių poilsio ir stovyklavimo, ekskursijų vieta, nuolat vyksta kultūriniai renginiai ir meno instaliacijos. Įrengta stovyklavietė (palapinių kempingas) per metus pritraukia apie 20 000 lankytojų ir yra populiari vieta stebint garsiuosius Sidnėjaus naujametinius fejerverkus. Poilsiautojams apsistoti taip pat siūlomi penki renovuoti namai ir apartamentai su vaizdu į uostą ir miestą.

## Nuorodos

*Oficiali Kakadu salos svetainė
*Sydney Harbour Federation Trust Sites – Kakadu sala
Varmunas

**Varmunas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2 km į šiaurę nuo Toliejų. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 145,8 m. Rytinis krantas aukštas, kiti – žemesni, beveik ištisai apaugę medžiais. Pakrantės miškingos. Pietuose išteka upelis link Gaimyno ežero (Virintų ežero intako V-3 baseinas, Virintos upės baseinas). Į pietryčius įsikūręs nebegyvenamas Raudonėlės kaimas.

## Šaltiniai
Varnynas

**Varnynas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Toliejų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,48 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 143,7 m. Šiaurinis krantas aukštokas, kiti krantai žemesni, pelkėti. Šiaurinėje ir vakarinėje pakrantėse stūkso Didžiojo Raisto miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai, vietomis auga krūmynai. Šiaurės vakaruose išteka upelis link Virintų ežero (Virintos upės baseinas). Prie ežero įsikūręs Pavarnynių kaimas.

## Šaltiniai
Vašuokas

**Vašuokas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, Inturkės rytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 1,8 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 146,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežerą supa Pavašuokio raistas, Užtilčių ir Liūnų pelkės. Pakrantės apaugusios krūmynais ir miškeliais. Ežeras labai užžėlęs vandens augalija. Vakaruose 10 m pločio protaka jungiasi su Galuonų ežeru, o rytuose jungiasi 120 m pločio protaka su Išnarų ežeru (Žeimenos upės baseinas). Šalia įsikūrę Užtilčių ir Pavašuokio kaimai. Vakarine pakrante eina plentas .

## Šaltiniai
Vedinėlis

**Vedinėlis** arba **Vadinėlis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Molėtų, Malkėstaičio hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,32 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 149,4 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžių ir krūmų juosta. Aplink ežerą plyti dirbami laukai. Iš šiaurės į rytus ežerą prateka Malkėstos upelis link netoliese telkšančio Malkėstaičio ežero (Siesarties upės baseinas). Šalia įsikūrę Andrioniškio ir Rudilių kaimai. Šiaurvakarine pakrante eina kelias Nr.2802 (Molėtai – Stacijava – Smėlinka).

## Šaltiniai
Sakalas Biržai

**Biržų „Sakalas“** – Lietuvos futbolo komanda iš Biržų. Veikė pokario metais. Žinoma, kad 1951 m. dalyvavo Biržų apskrities pirmenybėse.

## Istorija

Tarpukariu (1922-1940 m.) Biržų mieste veikė „Makabio“ sporto draugijos skyrius, Šaulių sąjungos komanda, Darbo Rūmų ekipa ir kiti dariniai. 

1944 m. dėl sovietų invazijos visų komandų veikla Biržuose buvo sustabdyta.

Pokario metais suburta komanda, apie kurią išliko labai mažai duomenų. Nėra žinoma, kada buvo įkurtas Biržų „Sakalas“. 

Žinoma, kad biržiečiai 1951 m. žaidė rungtynes su Vabalininko futbolo komanda. Šiose rungtynėse biržiečiai nugalėjo rezultatu 5-2.

## Taip pat žiūrėti
* FK Širvėna Biržai
* SK Vilkas Biržai
* FK Darbo Rūmai Biržai
* Aras Biržai
* Kęstutis Biržai
* FK Vabalninkas

## Šaltiniai

## Nuorodos
SK Vilkas Biržai

**Biržų sporto klubas „Vilkas“**, o trumpai **Biržų „Vilkas“** – Lietuvos futbolo komanda iš Biržų. Ypač aktyviai veikė Antrojo pasaulinio karo metais. Futbolo komanda buvo sporto klubo „Vilkas“ dalis.

## Istorija

Tarpukariu (1922-1940 m.) Biržų mieste veikė „Makabio“ sporto draugijos skyrius, Šaulių sąjungos komanda, Darbo Rūmų ekipa ir kiti dariniai. 

Labai aktyvią veiklą 1941–1944 m. vykdė Biržų sporto klubas „Vilkas“, rengęs krepšinio, futbolo, lengvosios atletikos, plaukimo, žiemos sporto varžybas. 

Biržų miesto burmistras Petras Kačinskas 1944 m. birželio 20 d. „Vilko“ klubo narių susirinkime, visai prieš pat antrą tarybinę okupaciją, buvo išrinktas klubo vadu.

1944 m. dėl sovietų invazijos visų komandų veikla Biržuose buvo sustabdyta.

Pokario metais suburta komanda, kuri vadinosi „Vilkais“, bet apie šį darinį išliko labai mažai duomenų. Nėra žinoma, ar tai Biržų sporto klubo „Vilkas“ komanda. Greičiausiai, nostališiškai nusiteikusių biržiečių mėgėjiška komanda.

## Taip pat žiūrėti
* FK Širvėna Biržai
* Sakalas Biržai
* FK Darbo Rūmai Biržai
* FK Vabalninkas

## Nuorodos
* Paskutinis Biržų burmistras 

## Šaltiniai

## Nuorodos
Australijos nuteistųjų kolonijos

**Australijos nuteistųjų kolonijos** () – UNESCO paveldo objektas, 2010 m. paskelbtas Australijoje, apimantis 11 buvusių nuteistųjų kolonijų, kurias Britanijos imperija įsteigė derlinguose žemyno pakraščiuose XVIII–XIX a. 

Panašią politiką tolimuose žemės regionuose vykdė ir kitos Europos kolonijinės šalys. Nuteistųjų kolonijos išsidėsčiusios visoje Australijoje: nuo Frimantlo Vakarų Australijoje iki Kingstono ir Artūro slėnio Norfolko saloje rytuose (Ramiajame vandenyne); nuo teritorijų aplink Sidnėjų Naujajame Pietų Velse šiaurėje iki vietų, esančių Tasmanijoje, pietuose. Į Australiją per 80 metų nuo 1787 iki 1868 m. buvo išsiųsta apie 166 000 vyrų, moterų ir vaikų, kuriuos Britanijos teisingumas pasmerkė ištremti į nuteistųjų kolonijas. Kiekviena iš šių vietų turėjo konkrečią paskirtį – tiek baudžiamąjį įkalinimą, tiek reabilitaciją per priverstinį darbą, kuris padėtų sukurti ir išlaikyti koloniją. Kolonijose buvo statomi pastatai, uostai, infrastruktūra, vykdoma gamtos išteklių gavyba ir kt. Į priverstinius darbus buvo įtraukiami tiek sunkūs nusikaltėliai, tiek žmonės, nuteisti už palyginti nedidelius nusikaltimus, taip pat už tam tikrų nuomonių reiškimą ar buvimą politiniais oponentais. Katorga į Australiją taip pat buvo taikoma moterims ir vaikams nuo devynerių metų. 

Australijoje įkurtose kolonijose besikuriančios nuteistųjų gyvenvietės tuo pačiu metu vertė aborigenus gyventojus trauktis į mažiau derlingus pakraščius, kūrė europinės kilmės gyventojų bendruomenes.

## Paveldas

# Kingstono ir Artūro slėnio istorinis rajonas ()
# Paramatos vyriausybės pastatas ()
# Haid parko nuteistųjų gyvenamasis namas (Sidnėjus) ()
# Brikendono ir Vulmerso dvarai ()
# Darlingtono probacijos stotis ()
# Senasis didysis šiaurės kelias ()
# Keskeidso moterų kalėjimas ()
# Port Artūras (Tasmanija) ()
# Tasmanijos anglies šachtos ()
# Kakadu sala ()
# Frimantlo kalėjimas ()

## Galerija


WoolmersEstateLongford.jpg|Vulmerso dvaras
Commissariat Store 1825.jpg|Darlingtono stotis
Cutting devine hill.jpg|Senasis didysis šiaurės kelias
Cascades Female Factory.jpg|Keskeidso moerų kalėjimas
Port Arthur Seeseite.jpg|Port Artūras
CockatooIslandPanorama.jpg|Kakadu sala
Fremantle prison main cellblock.JPG|Frimantlo kalėjimas
Norfolk Island jail1.jpg|Norfolko salos kalėjimas
Parramatta-NSW-GovernmentHouse.jpg|Paramatos vyriausybės rezidencija
HydeParkBarracks.JPG|Haid parko barakai
Saltwater Creek ruins 2.jpg|Anglies šachtos


## Šaltiniai
Wiklöf Holding Arena

**Wiklöf Holding Arena** (arba *WHA stadionas, Sporto parko stadionas*, ) – įvairių paskirčių stadionas Marianhaminoje, Suomijoje. Naudojamas ir futbolo varžyboms, čia namų rungtynes žaidžia IFK Mariehamn. Stadiono talpa yra 1635 žiūrovai.

## Istorija

„Idrottsparken“ Mariehamne buvo atidarytas visuomenei 1932 m. 1979 m. ant bėgimo takelių buvo išlietas asfaltas. Kita didelė renovacija įvyko 2005 m., kai buvo įrengti žibintai ir pertvarkytos tribūnos.

Alandų salų verslininkas Anders Wiklöf sumokėjo už didžiąją dalį šių pertvarkymų ir stadionas buvo pavadintas jo valdomos „Wiklöf Holding“ grupės vardu. 2018 m. vasario mėn. Mariehamno miesto taryba nusprendė iki 2020 m. „Wiklöf Holding“ areną paversti paprastu futbolo stadionu. Dėl reformos bėgimo takai aplink lauką bus pašalinti. Be to, laukas bus pakeistas iš natūralios žolės į šildomą futbolo žolę.

## Galerija

Wiklof_Holding_Arena_Mariehamn.jpg|WHA futbolo stadionas
Wiklöf Holding Arena 4.7.2017.jpg|2017 m. liepos mėn.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway
* Wiklöf Holding Arena IFK Mariehamnin sivuilla
Mateo Dunić

**Mateo Duničius** (*Mateo Dunic*; g. 1999 m. gruodžio 29 d.) – Kroatijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
2018–2019 m. sezone žaidėjas priklausė Zagrebo „Lokomotiva“ ekipai, tačiau buvo paskolintas Zagrebo „Špansko“ klubui, kuris žaidė Antroje lygoje (2.HNL).

Kai pasibaigė kontraktas su „Lokomotiva“ ekipa, futbolininką pasikvietė FK RFS, treniruojama Valdo Dambrausko. Rygos klube žaidėjas praleido du mėnesius ir klubo sprendimu, buvo išsiųstas rungtyniauti į Lietuvą.

2019 m. vasaros pabaigoje atvyko į Lietuvą ir atstovavo „Atlanto“ klubui. Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 25 d. XXI (21) turo rungtynėse prieš FK Palanga. 2019 m. A lygoje sužaidė penkerias rungtynes.

Vėlesniais metais rungtyniavo Kroatijoje. Atstovavo žemesniųjų divizionų klubams (NK Vinogradar, NK Mladost Petrinja, NK Zagorec, NK Dugo Selo).
## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Tišpakas

**Tišpakas** – dievybė akadų mitologijoje, Ešnunos miesto globėjas, Akado imperijos arba Senosios Babilonijos karalystės laikais pakeitęs Ninazu.

Šio dievo kilmė nėra iki galo aiški, bandomas sieti su huritų audros dievu Tešubu. Tokį spėjimą patvirtina Ešnunos miesto geografinė padėtis. Šis miestas buvo įsikūręs šiaurės rytų Babilonijoje, prie Dijalos upės, ties piečiausiu huritų apgyvendintos teritorijos pakraščiu. Tišpakas turėjo karo dievybės bruožų, sutinkamas epitetas „vedantysis pulkus“. Visgi to nepakanka, kad Tišpaką būtų galima laikyti grynai karo dievybe, nes panašiais bruožais paprastai pasižymi ir audros dievybės. Pasak babiloniečių mito, dievas Sinas nurodęs Tišpakui nužudyti pabaisą Labu. Išlikęs tekstas fragmentiškas, tačiau panašu, kad Tišpakas tą ir padaręs. Taip pat aptiktas senovinis tekstas, aprašantis, kad Tišpakas buvo vaizduojamas su lanku, strėlėmis ir vėzdu. Manoma, kad šio dievo simbolis greičiausiai buvo gyvatė-slibinas.

## Šaltiniai
Jakob Schubert

**Jakob Schubert** (g. 1990 m. gruodžio 31 d.) – Austrijos sportinio laipiojimo sportininkas, daugkartinis pasaulio čempionas.

## Biografija
2007 m. - 2009 m. pasaulio jaunimo čempionas pirmavimo rungtyje.

2010 m. Europos čempionate austras pelnė bronzos medalį. 2011 m. pelnė pirmąjį saugusiųjų pasaulio čempionato medalį - sidabrą pirmavimo rungtyje. 2012 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. Keturių pasaulio taurės sezonų nugalėtojas daugiakovės įskaitoje - 2011 m., 2012 m., 2013 m. ir 2018 m.

2019 m. pasaulio čempionate pelnė du medalius ir iškovojo teisę startuoti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
Janja Garnbret

**Janja Garnbret** (g. 1999 m. kovo 12 d.) – Slovėnijos sportinio laipiojimo sportininkė, daugkartinė pasaulio čempionė.

## Biografija
2016 m. pasaulio čempionate slovėnė pelnė auksą pirmavimo rungtyje. 2017 m. Europos daugiakovės čempionė. 2018 m. pasaulio čempionate pelnė sidabrą pirmavimo rungtyje, bei aukso medalius kopimo kybiais ir daugiakovės rungtyse. 2019 m. pasaulio čempionate pelnė tris aukso medalius ir iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
Alexander Megos

**Alexander Megos** (g. 1990 m. gruodžio 31 d.) – Vokietijos sportinio laipiojimo sportininkas, daugkartinis pasaulio čempionatų prizininkas.

## Biografija
2017 m. Europos čempionate vokietis pelnė sidabro medalį. 2018 m. pelnė pirmąjį saugusiųjų pasaulio čempionato medalį - bronzą pirmavimo rungtyje. 

2019 m. pasaulio čempionate pelnė sidabro medalį ir iškovojo teisę startuoti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
Ludovico Fossali

**Ludovico Fossali** (g. 1997 m. gegužės 21 d.) – Italijos sportinio laipiojimo sportininkas, pasaulio čempionas.

## Biografija
2017 m. pelnė bronzos apdovanojimą pasaulio taurės greičio įskaitoje. 2019 m. pelnė pirmąjį saugusiųjų pasaulio čempionato medalį - auksą greičio rungtyje ir iškovojo teisę startuoti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
Sean McColl

**Sean McColl** (g. 1987 m. rugsėjo 3 d.) – Kanados sportinio laipiojimo sportininkas.

## Biografija
2004 m. ir 2006 m. pasaulio jaunimo čempionas pirmavimo rungtyje. 2017 m. pasaulio žaidynėse pelnytas bronzos medalis.

2019 m. pasaulio laipiojimo sporto čempionato daugiakovės įskaitoje užėmė 5-ą vietą ir iškovojo teisę startuoti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
Tomoa Narasaki

**Tomoa Narasaki** (; g. 1996 m. birželio 22 d.) – Japonijos sportinio laipiojimo sportininkas, daugkartinis pasaulio čempionas.

## Biografija
2014 m. pasaulio čempionate japonas užėmė 10-ą vietą kopimo kybiais rungtyje. 2016 m. kybių rungtyje pelnė auksą pasaulio čempionate ir iškovojo pasaulio taurę. 2017 m. pasaulio taurės laimėtojas olimpinėje daugiakovėje. 2019 m. pasaulio čempionate pelnė auksą olimpinėje daugiakovėje ir iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* IFSC svetainėje
2019 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas

**2019 m. [[Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas]]** – 27-asis geriausių Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 6 d. – rugpjūčio 11 d. Anglijos mieste Bate.

Čempionatas taip pat buvo atranka į Šiuolaikinės penkiakovės varžybas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Medalių lentelė

## Lietuva čempionate

;Individualios varžybos

;Komandinės įskaitos

;Estafetės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas

**Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas** – kasmet vykstantis geriausių Europos šiuolaikinės penkiakovės sportininkų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė šiuolaikinės penkiakovės sąjunga.

Nuo 1987 m. Iki 2000 m. vyrai ir moterys varžėsi atskiruose čempionatuose.

## Bendrieji čempionatai

## Nuorodos
* UIPM oficiali svetainė
Valentin Prades

**Valentin Prades** (g. 1992 m. rugsėjo 26 d.) – Prancūzijos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis.

## Biografija
2015 m. Europos čempionato individualioje penkiakovės rungtyje pelnė sidabro medalį ir iškovojo kelialapį į 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas užėmė 4-ą vietą.

2018 m. Europos čempionate pelnė tris aukso medalius. 2019 m. laimėjo sidabrą Europos čempionate ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Spartakas Jonava

**Jonavos „Spartakas“** – futbolo komanda iš Jonavos. Atstovavo sovietinės imperijos represines struktūras, kovojusias prieš Lietuvos patriotus. 

## Istorija
### Sovietmetis

„Spartako“ komanda suburta po II pasaulinio karo, 1946 m. Dažnai už akių vadinti „čekistais“, „mėsininkais“, „budeliais“, nes šioje komandoje žaidė iš sovietų imperijos surinkti kareiviai, represinių struktūrų darbuotojai, bei sovietiniai aktyvistai. Į rungtynes Kaune vykdavo kolona sunkvežimių, lydima ginkluotos palydos, mat bijota Lietuvos laisvės kovotojų išpuolių. Rungtynių vietos dažnai būdavo neviešinamos ir iš anksto neskelbiamos dėl tos pačios priežasties. Lietuvių tarpe ši komanda kėlė baimę ir neturėjo palaikymo, o Kauno apskrityje įtvirtinus sovietų valdžią, ekipa buvo išformuota.

### [[2017]] m.
Jonavos „Lietava“ 2017 m. pradžioje tapo FK Jonava ir pasikeitė logotipą. Staiga naujojoje emblemoje atsirado 1946 m. data. FK Jonava vadovybė persistengė pritempinėdami klubo istoriją iki Jonavos „Spartako“, kuriame žaidė rusakalbiai, sovietiniai aktyvistai, kovotojai prieš Lietuvos nepriklausomybę, bei nusikaltimus prieš lietuvių tautą vykdę asmenys. 

## Pasiekimai, sezonai
Žaidė Kauno regiono pirmenybėse, bet pasiekimais pasigirti negali. Pagal tuometines kvotas į Aukščiausią lygą nepateko, nes vietos paskirstytos Šiaulių ir Vilniaus spartakams.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Madrido Adolfo Suareso tarptautinis oro uostas

**Madrido Adolfo Suareso tarptautinis oro uostas** () – tarptautinis oro uostas Madride, didžiausias ir judriausias Ispanijos oro uostas, Europoje – 6-as judriausias ir antras pagal dydį po Paryžiaus Šarlio de Golio tarptautinio oro uosto. 2018 m. keleivių srautas siekė beveik 58 milijonus žmonių. Turi keturis kilimo ir tūpimo takus. Nuo 2014 m. kovo 24 d. oro uostui suteiktas Adolfo Suareso, pirmojo demokratinės Ispanijos ministro pirmininko, vardas. Oro uoste yra penki terminalai (4-asis terminalą, atidarytas 2006 m., šiuo metu yra vienas didžiausių pasaulyje terminalų).

Šis oro uostas yra pagrindinė Iberia ir Air Europa oro linijų būstinė. Būtent Iberia Airlines skrydžiai sudaro 40% visų šio oro uosto skrydžių.

## Šaltiniai
Žalgiris Jonava

**Jonavos „Žalgiris“** – futbolo komanda iš Jonavos. 

## Istorija
Komanda suburta po II pasaulinio karo, 1952 m. Tuo metu būrėsi komandos vienijamos respublikinės „Žalgirio“ sporto draugijos.

Pasibaigus „Žalgirio“ vajui, komanda buvo išformuota.

## Pasiekimai, sezonai
Žaidė Kauno regiono pirmenybėse, žemesniuose divizionuose ir pasiekimais pasigirti negali. Pagal tuometines kvotas į Aukščiausią lygą nepateko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
James Cooke

**James Cooke** (g. 1991 m. kovo 3 d.) – Jungtinės Karalystės šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis, treneris.

## Biografija
2016 m. dėl aukštos vietos pasaulio reitinge pelnė teisę startuoti 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas laimėjo plaukimo rungtį bei pagerino olimpiados penkiakovės plaukimo rekordą. Galutinėje rikiuotėje britas užėmė 14-ą vietą.

2018 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. 2019 m. laimėjo Europos čempionatą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes. Olimpiadoje sportininkas užėmė 9-ą vietą.

2022 m. Cooke paskelbė apie savo kaip penkiakovininko karjeros pabaigą. Tuo pačiu metu sportininkas tapo Graikijos šiuolaikinės penkiakovės nacionaliniu treneriu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Mahdistų sukilimas

**Mahdistų sukilimas** (vadinamas Mahdistų karu ar Anglų-sudaniečių karu) – sudaniečių sukilimas ir kovos prieš egiptiečius ir britus 1881−1899 m. 
## Istorija

Egiptiečiai siekė užvaldyti Sudaną nuo 1819 m. Muhamedo Alio žygio. Sudaniečiai nuolat priešinosi Egipto valdžiai. 1881 m. jie susibūrė apie Muhamedą Ahmadą ibn Abdulą, kuris pasiskelbė islamiškuoju mahdžiu, išvaduosiančiu Sudaną nuo svetimšalių. 1882 m. sudaniečiai apgulė pagrindinę egiptiečių tvirtovę Obeidą. Siekiant nutraukti apsiaustį iš Chartumo greitai buvo suorganizuota 8500 egiptiečių karių armija, vadovaujama britų pulkininko Viljamo Hikso. Jie pradėjo žygį nežinodami, kad mahdistai jau užėmė Obeidą ir užvaldė jo gausios provizijos sandėlius. 1883 m. lapkričio 3 d. netoli Obeido įvyko mūšis, kuriame britų ir egiptiečių armija buvo visiškai sutriuškinta. V. Hiksas ir jo štabas nužudyti. Sukilėliai užėmė Kordofaną ir Darfurą. Britai ir egiptiečiai paskubėjo evakuotis iš Sudano. Jų evakuaciją organizavęs generolas Čarlzas Džodžas Gordonas, užuot pasitraukęs, apsistojo Chartume tikėdamasis pats atkovoti valdžią britams. 1884 m. kovo 13 d. Chartumas buvo apsuptas mahdistų pajėgų. Po debatų britų štabe 1884 m. rugsėjo 19 d. išvaduoti generolo buvo pasiųstas kariuomenės dalinys, tačiau jis pavėlavo. Mahdistai užėmė Chartumą 1885 m. sausio 25 d. Generolas Č. Dž. Gordonas ir jo garnizonas buvo nužudyti. Po Chartumo užėmimo britai visiškai pasitraukė iš Sudano ir mahdistai pilnai perėmė valdžią šalyje.

1885 m. birželio 22 d. mahdžiu pasiskelbęs Muhamedas Achmadas ibn Abdula mirė, valdžia perėjo Chalifui Muhamedui Achmadui Abdulai. 1896 m. Sudanui pradėjo grėsti Prancūzijos ambicijos iš vakarų. Pamatę pavojų savo interesams, ypač dėl Nilo upės, britai nusprendė užkariauti Sudaną. 1896 m. birželį anglų ir egiptiečių pajėgos, vadovaujamos generolo majoro H. H. Kičenerio, įsiveržė į Sudaną. Per dvejus metus jie žygiavo palei Nilą Chartumo link kartu klodami geležinkelio liniją, kas jiems padėjo būti aprūpintiems provizija. Chalifas Abdula jiems beveik netrukdė, ataka ties Atbara 1898 m. balandžio 8 d. patyrė pralaimėjimą. Jis sutraukė savo pajėgas prie sostinės Omdurmano. 1898 m. rugsėjo 1 d. apie 25 tūkst. britų-egiptiečių armija susitiko mūšyje su apie 50 tūkst. sudaniečių pajėgomis prie Omdurmano. Chalifa Abdula tinkamai neįvertino priešininkų šaunamųjų ginklų pranašumo ir mahdistai dviejų dienų mūšį beviltiškai pralaimėjo. Jame britai panaudojo kulkosvaidžius su artilerija ir jame dalyvavo, tuomet karo korespondentas, Vinstonas Čerčilis. Chalifas Abdula su būriu palydovų bėgo į pietus ir žuvo kitais metais. Britai pradėjo kontroliuoti Sudaną.

## Šaltiniai
* Alexander Mikaberidze. *Conflict and Conquest in the Islamic World*, 2011, t. I, p. 113
* Enciklopedija Britannica
* Enciklopedija Britannica
* Enciklopedija Britannica
Patrick Dogue

**Patrick Dogue** (g. 1992 m. kovo 3 d.) – Vokietijos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis.

## Biografija
2016 m. dėl aukštos vietos pasaulio reitinge pelnė teisę startuoti 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas užėmė 6-ą vietą. 2017 m. Europos čempionate iškovotos bronzos medalis vyrų estafetėje.

2018 m. tapo pasaulio kariškių penkiakovės čempionu. Tais pačiais metais užėmė 4-ą vietą Europos čempionate. 2019 m. užėmė 11-a vietą Europos čempionate ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Bence Demeter

**Bence Demeter** (g. 1990 m. kovo 20 d.) – Vengrijos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis.

## Biografija
2011 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu mišrios estafetės rungtyje. 2012 m. pagal pasaulio reitingo taškus vengras gavo pakvietimą į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes, bet jose nedalyvavo nes nebuvo atrinktas Vengrijos olimpinio komiteto į nacionalinę komandą. 2016 m. dėl aukštos vietos pasaulio reitinge pelnė teisę startuoti 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas užėmė 17-ą vietą. 2018 m. Europos čempionate iškovotos bronzos medalis mišrioje estafetėje.

2019 m. užėmė 7-a vietą Europos čempionate ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Žalelis

**Žalelis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 146,4 m. Pietvakarinis krantas aukštas, kiti – žemesni. Krantai ištisai apaugę medžiais. Šiaurės vakaruose išteka upelis link Lenktinio ežero (Virintų ežero intako V-3 baseinas, Virintos upės baseinas). Kiek atokiau į vakarus įsikūręs Kulionių kaimas.

## Šaltiniai
Pyramids FC

**Kairo „Piramidės“** arba **„Piramidžių“ futbolo klubas** – Egipto futbolo klubas, įsikūręs Kaire. Ankstesniais metais žinomas **„Al Assiouty Sport“** pavadinimu. 

Namų rungtynes žaidžia „Birželio 30-osios dienos“ stadione. Klubo spalvos – balta ir žydra (mėlyna).

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 2008 m. Tuo metu vadinosi **[[Al Assiouty Sport]]**.

2018 m. vasarą klubas pasikeitė pavadinimą ir dabar žinomas kaip **„Piramidžių“ futbolo klubas** ().

2018–2019 m. rungtyniavo Premjer lygoje, liko trečioje vietoje.

## Pasiekimai
;  Milo lyga (I)
* Trečioji vieta (3): 2019, 2020, 2021 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

;Al Assiouty Sport 

|}
;Pyramids FC (nuo 2018 m.)

|}
Šaltiniai:

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.

### Pyramids FC
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

### Al Assiout Sport

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę Egipto nacionalinei rinktinei
*  
; Užsieniečiai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* TRANSFERMARKT: Pyramids FC
* Globalsportsarchive: Pyramids FC
Vižerininkas

**Vižerininkas** – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežerėlis ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,1 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 153,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Pietrytine pakrante eina kelias . Ežerėlis nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Kate French

**Kate French** (g. 1991 m. vasario 11 d.) – Jungtinės Karalystės šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, olimpietė.

## Biografija
2013 m. Europos čempionato aukso laimėtoja komandinėje įskaitoje ir moterų estafetėje. Tais pačiais metais iškovotas pasaulio čempionato auksas komandinėje įskaitoje. 2014 m. pasaulio čempionato sidabro medalininkė mišrios estafetės rungtyje. 2015 m. Europos čempionate individualioje rungtyje užėmė 8-ą vietą ir pelnė teisę startuoti 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkė užėmė 5-ą vietą.

2019 m. laimėjo sidabro medalį Europos čempionate ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* UIPM svetainėje
Šala

**Šala** arba **Šalaš** – deivė Mesopotamijos mitologijoje. Manoma, kad tai iš huritų panteono perimta deivė. Vardas bandomas sieti su huritų kalbos žodžiu *šāla*, reiškiančiu dukterį. Į Mesopotamijos mitologiją ši deivė greičiausiai pateko kaip Adado (Iškuro) arba Dagono žmona (kitoje tradicijoje). Šalos funkcijos nėra iki galo aiškios, tačiau iš to, kad jos simbolis buvo miežis, sprendžiama, kad tai žemdirbystės deivė. Ant akadų cilindrinių antspaudų drauge su audros dievu pavaizduota nuoga deivė, manoma, gali būti būtent deivė Šala. Šiuose antspauduose ji vaizduojama laikanti žaibus arba tarp lietaus lašų.

Žinios apie Šalos kultą siekia Senosios Babilonijos karalystės laikus. Plintant dievo Adado kultui, išaugo ir jo sutuoktinės Šalos reikšmė. Nuo II tūkst. pr. m. e. drauge su vyru Adadu buvo garbinama įvairiuose Babilonijos ir Asirijos miestuose. Paskutinio Asirijos karaliaus Sin-šaru-iškuno įraše įvardijama „galingąja Adado žmona“, kuri saugo ir globoja žmones. Šalos kultas dar buvo išsilaikęs I tūkst. pr. m. e. pabaigoje, nors didesnės svarbos neturėjo. Minima Seleukidų imperijos laikais datuojamuose Uruke rastuose kolofonuose. Juose Šalos ir jos vyro Adado prašoma, kad saugotų mokslinius tekstus. Seleukidų laikais Uruke vykdavusioje Naujųjų metų ceremonijoje būdavo ir Šalos statula.

Šios deivės giminystės ryšiai nėra aiškūs. Burtams įveikti skirtuose užkalbėjimuose, kuriuose šaukiamasi ugnies dievo Giros (Gibilio), ji įvardijama šio dievo motina. Dievų sąrašuose tapatinama su penkiomis deivėmis, tarp jų ir Iškuro žmona Medimša. Kartais teigiama, kad Dagono sutuoktinė Šalaš iš pradžių buvo atskira dievybė, II tūkst. pr. m. e. susiliejusi su Šala.

Aptiktas babiloniečių astronominis tekstas *Mul-Apin*, kuriame „Šala, javų varpa“ siejama su Vagos žvaigždynu, iš dalies atitinkančiu Mergelės žvaigždyną. Sąsajų su šiuo įvaizdžiu esama ir kitose kultūrose. Pavyzdžiui, Spikos, ryškiausios šio žvaigždyno žvaigždės, pavadinimas lotynų kalba reiškia javų varpą. 

Veneroje yra šios deivės vardu pavadintas kalnas.

## Šaltiniai
Želvykštis

**Želvykštis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, pietrytinėje Želvos ežero pakrantėje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,32 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 146,1 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Pakrantės kalvotos, apaugę mišku. Šiaurėje išteka 30 m ilgio upeliukas į Želvos ežerą (Virintų ežero intako V-3 baseinas, Virintos upės baseinas). Šalia įsikūręs Kulionių kaimas.

## Šaltiniai
Kubiliūnų dvaras

**Kubiliūnų dvaras** - dvaras Kubiliūnuose, Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje. 

137 ha ploto dvaras priklausė baronams Harenams. šporceliuotas 1925 m. Vėliau savininku tapo M. Dževečka. 

Dvaras yra 1 km į rytus nuo Saločių ir 1 km į rytus nuo kelio . 
Aplink Kubiliūnų dvaro sodybą yra dirbami laukai. Įvažiavimas lauko keliuku. 

Apie 2 ha ploto sodybos teritorijoje auga senų medžių grupė sudarydama nedidelį parką. Dvaro sodybos fragmentai: mūrinis, tinkuotas, vieno aukšto dvaro rūmas su mansardomis. Dvišlaitis šiferinis stogas kiauras, karnizai nutrupėję. Langai, durys, grindys, perdengimai supuvę. Pastatas avarinės būklės.

## Šaltiniai
Pabradės priverčiamojo darbo stovykla

**Pabradės priverčiamojo darbo stovykla** – įkalinimo įstaiga, veikusi Pabradėje 1940 m. sausio – birželio mėnesiais ir 1941 m. antrojoje pusėje – 1944 m. liepą.

## Istorija

Stovykla buvo pavaldi Vidaus reikalų ministerijos Policijos departamentui. Joje daugiausiai kalinti politiniai kaliniai, administracine tvarka nubausti priverčiamaisiais darbais. 1940 m. vasarą stovykla buvo uždaryta. 1941 m. vasarą stovykla buvo įkurta iš naujo.

Viršininkas 1939–1940 m. – J. Skučas.

## Kaliniai

Stovykloje kalėjo:

* Solomonas Atamukas
* Karolis Didžiulis
* Alteris Kleineris
* Aleksas Maginskis
* Domas Pundzius
* Jokūbas Vicas

## Šaltiniai
Ninsunė

**Ninsunė** () – deivė Mesopotamijos mitologijoje, Kulabo miesto (greta Uruko) globėja. Šiame mieste buvo jai skirta šventovė. Manoma, kad iš pradžių buvo siejama su laukiniais galvijais ir vaizduojama karvės pavidalo. Ninsunės vardas reiškia „deivė laukinė karvė“. Sutinkami tokie epitetai, kaip „nepriekaištingoji karvė“, „gerųjų palikuonių mylinti motina“, rodantys, kad Ninsunė buvusi dieviškoji karvė, įkūnijanti visas gerąsias karvių savybes. Laikyta Dumuzio („laukinio buliaus“) motina.

Turėjusi ir žmogiškąjį pavidalą. Ankstyvuoju dinastiniu laikotarpiu Ninsunės vyru imtas laikyti Uruko karalius Lugalbanda, o sūnumi – Gilgamešas. Minima babiloniečių Gilgamešo epe, kur ji išmintinga deivė, aiškinanti grėsmingus Gilgamešo sapnus. Šiame epe taip pat pasakojama, kad Ninsunę, prieš iškeliaudami į gyvųjų šalį kautis su Humbaba, pasikviečia Gilgamešas bei Enkidu ir paprašo, kad drauge pasimelstų dievui Utu. Buvo Lagašo valdovo Gudėjos deivė globėja.

## Šaltiniai
Šilutės kalėjimas

**Šilutės kalėjimas** – buvęs kalėjimas Šilutėje, Lietuvininkų g. 72A.

1848 m. statytas kalėjimo pastatas 2005 m. buvo įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Priklauso Kalėjimo statinių kompleksui, kartu su teismo rūmais (trijų aukštų pagrindinis pastatas, rūmų flygelis), kalėjimo sandėliu su pirtimi bei kitais ūkiniai statiniais ir tvora su vartais.

## Istorija

Šilutės kalėjimo ir teismo rūmų pastatai pastatyti apie 1848 m. 1909 m. buvo rekonstruoti ir padidinti. Sovietinės represinės struktūros perėmė kalėjimą 1945 m. pradžioje. Iki 1946 m. buvo LSSR vidaus reikalų ministerijos kalėjimas Nr. 14, nuo 1947 m. ‒ kalėjimas Nr. 8. 1954 m. rugsėjo 28 d. kalėjimas likviduotas, jo pastatai perduoti LSSR Darbo rezervų valdybai. Buvęs kalėjimas pertvarkytas ir 1954 m. pritaikytas visuomeniniam naudojimui – jo statiniuose buvo įkurta Šilutės žemės ūkio mechanizacijos mokykla, 1960 m. reorganizuota į Šilutės statybininkų mokyklą. Nuo 2000 m. čia įsikūrusi Šilutės turizmo ir paslaugų verslo mokykla. Buvusiame karceryje nuo 2011 m. įkurtas kraštotyros muziejus.

## Architektūra

Kalėjimo pastatas istorizmo laikotarpio, „plytų stiliaus“. Jis mūrinis, trijų aukštų (ketvirtas – antstatas), su rūsiu, kompaktiško stačiakampio formos plano, stambaus tūrio pastatas. Pagrindinio tūrio planas simetrinės kompozicijos su plačia laiptine pastato centre, išilginiu koridoriumi ir abipus jo išdėstytomis patalpomis.  Pietinėje dalyje vėliau pristatyta laiptinė. Pietų pusėje iš koridoriaus patenkama į pietinę laiptinę. Patalpų išplanavimas visuose aukštuose analogiškas. Išlikusi kapitalinių sienų planinė struktūra. Iš buvusių kamerų įrengti viešbučio gyvenamieji kambariai. Dalis buvusių kamerų apjungtos po dvi.

Teritorijos šiaurės vakariniame kampe yra teismo rūmų korpusai, sujungti kampu. Seniausias, pagrindinis (šiaurės) teismo rūmų korpusas yra palei Lietuvininkų gatvę. Rekonstrukcijos metu, stačiu kampu, tarpine jungtimi prijungtas vakarų korpusas. Pagrindinis įėjimas į pastatą korpusų jungtyje. Teritorijos centre yra kalėjimo pastatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šilutės teismo rūmai ir kalėjimas
Ymėžė

**Ymėžė** – upelis Lietuvoje, Žemaitijoje, Šilalės rajone ir Rietavo savivaldybėje; Aitros kairysis intakas (Jūros baseinas). Prasideda Alkupio kaimo apylinkėse, 3 km į rytus nuo Žadeikių. Teka į vakarus, šiaurės vakarus, žemupyje – į šiaurę Šventų miškais. Įteka į Aitrą 8,4 km nuo jos žiočių, šalia Girėnų kaimo.

Intakai: Nausė, Pašakarnis, Gvelbė (kairieji), Sarkalnis, Ližė (dešinieji).

Beveik visa vaga ištiesinta. Prie Ymėžės įsikūręs Paymėžio kaimas.

## Etimologija

Pavadinimo *Ýmėžė* kilmė visiškai nežinoma.

## Šaltiniai
Kamaria

**Kamaria** (*Kamarė*) – upelis Lietuvoje, Prienų rajone; Peršėkės kairysis intakas. Prasideda Balbieriškio miške netoli Būdų kaimo. Teka į pietus, pietryčius daugiausia mišku. Įteka į Peršekę 15,7 km nuo jos žiočių, šalia Mackių kaimo.

Intakai: Vidupis (dešinysis), Kumelupis (kairysis).

Aukštupio vaga ištiesinta. Prie Kamarios įsikūrę Būdos, Sūkuriai ir Mackiai.

Pavadinimas *Kamarià* vedamas iš tokio pat raisto pavadinimo, o šis – iš patalpos pavadinimo *[[kamara]]*.

## Šaltiniai
Kokė

**Kokė** – upelis Lietuvoje, Prienų rajone ir Kazlų Rūdos savivaldybėje; Vabalkšnės dešinysis intakas (Šešupės baseinas). Išteka iš Skriaudžių tvenkinio, telkšančio Skriaudžių kaime. Teka į vakarus, pietvakarius pradžioje Kazlų Rūdos miškų pakraščiais, toliau – apie kelią . Įteka į Vabalkšnę prie Guobų kaimo.

Intakai: Bajormūšis, Brokinė (kairieji).

Visa vaga ištiesinta. Prie Kokės įsikūrę kaimai: Skriaudžiai, Egliniškis, Bundziškės, Užbaliai, Gudeliai, Guobai.

Vandenvardis *Kõkė* neaiškios kilmės, greičiausiai kilęs iš žodžių *kakėti* (*kaka*) „siekti (brendant) dugną“, nors būta siūlymų sieti su *koktus* („šleikštus“), *koka* ir  „gėdos stulpas“,  „sulinkęs, kuprotas“.

## Šaltiniai
Šumuganas

**Šumuganas** arba **Šakanas** – dievybė Mesopotamijos mitologijoje, laukinių gyvūnų globėjas, laikytas atsakingu už jų vaisingumą. Kai kada sutinkamas piemens įvaizdis. Tėvas – saulės dievas Šamašas (Utu). Tai ankstyva dievybė, žinios apie jos kultą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį (buvo garbinamas Ebloje ir Maryje). Aprašytas šumerų poemoje „Enkis ir pasaulio tvarka“. Joje šis dievas įvardijamas kaip „didvyris, kuris yra aukštosios lygumos karūna, lygumos viešpats, aukštosios lygumos liūtas, galingasis, didingoji Enlilio ranka“. Tvirtinama, kad Šakanas atsakingas už *an.edin* (aukštąją lygumą). Aukštoji lyguma aprašoma kaip „gera vieta, kupina žolės, augalų ir gausybės“, joje ganosi daugybė galvijų, laukiniai avinai.

Buvo siejamas ir su požemio pasauliu. Jo gyventoju Šakanas įvardijamas šumerų poemoje „Gilgamešo mirtis“, čia jam teikiamos dovanos. Minimas ir babiloniečių Gilgamešo epe. Septintojoje šio epo lentelėje pasakojama apie Enkidu, regintį požemio pasaulį, o jame – Šumuganą, Etaną ir Ereškigalę. Teigiama, kad Šumuganas su požemio pasauliu galėjo būti susietas dėl to, kad babiloniečiai požemio pasaulį gretino su dykuma, kurios gyvūnų globėjas taip pat buvo Šumuganas. Kita vertus, gali būti, kad Šumuganas, kaip ir Dumuzis (šis irgi buvo siejamas su *edin* lyguma), požemio pasaulyje praleisdavo karštuosius vasaros mėnesius.

## Etimologija
Šumerai šią dievybę vadino Šakanu, tuo tarpu akadų tekstuose sutinkamas vardas Šumuganas. Vardo kilmė nėra aiški, manoma, kad jis galėjęs reikšti kažkokį keturkojį gyvūną.

## Šaltiniai
Grabupė

**Grabupė** – upelis Lietuvoje, Šilutės rajone; Šyšos dešinysis intakas. Prasideda miške ties Gnybalais, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Šilutės. Teka į vakarus, vėliau į pietus Lapynų miškais. Įteka į Šyšą 12,5 km nuo jos žiočių, priešais Macikus.

Didesnių intakų neturi. Vaga ištiesinta. Prie Grabupės įsikūrę Gnybalai, Kalininkai, Grabupiai.

Upėvardis kildinamas iš germanizmo *grãbė* („griovys“).

## Šaltiniai
Žiežulis (Molėtų r.)

**Žiežulis** arba **Žiežulinis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,03 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 154,1 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais. Pietvakarinėje pakrantėje įsikūręs Žiežulių kaimas, pietinėje – Papūgžlynės kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Žiūrių ežeras (Molėtų r.)

**Žiūrių ežeras** arba **Liminėlis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, Žiūrų kaime. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 151,6 m. Krantai aukštoki, sausi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietryčiuose išteka upelis link čia pat telkšančio Limino ežero (Siesarties upės baseinas).

## Šaltiniai
Rokhamptonas

**Rokhamptonas** () – miestas vakarų Kvinslande, Australijoje. 2016 m. surašymo duomenimis, Rokhamptonas buvo 22-as didžiausias miestas šalyje su 76,9 tūkst. gyventojų. Išplėtota agrikultūra ir sunkioji pramonė. Veikia Rokhamptono oro uostas.

## Istorija
Miestas įkurtas 1858 m.

1859 m. 50 km nuo Rokhampotono atrasti aukso šaltiniai. Aukso karštinės metu išaugo Rokhampotono uostas, kuris tuo laikotarpiu tapo antru didžiausiu uostu Australijoje. 1898 m. sausio 1 d. pradėjo veikti pirmasis geležinkelis per Rokhamptoną.

Antrojo pasaulinio karto metu miesto pakraštyje veikė JAV karinė bazė, kurioje tarnavo iki 70 tūkstančių karių.

1949 m. kovo 2 d. miestą stipriai suniokoja ciklonas. 2015 m. vasario 20 d. mieste daug žalos padarė 150 km/h vėjo greičiu praūžęs ciklonas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ąžuolpamūšės dvaras

**Ąžuolpamūšės dvaras** – dvaras Ąžuolpamūšėje, Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, apie 7 km į šiaurę nuo Pasvalio Saločių link, Mūšos upės dešiniajame krante. Išlikę dvaro pastatai: raudonų plytų kumetynas, akmens mūro kiaulidė, karvidė.

## Istorija
Iki XIX a. vid. dvaro sodyba, vokiškai vadinama *Eichen-Pomusch*, priklausė baronams Klopmanams. Jie ūkininkavo pažangiai: jau tuo metu ūkyje buvo retai sutinkami padargai: pjaunamoji, angliškas arklinis grėblys, 18 akėčių geležiniais virbais. 160 dvaro valstiečių nebuvo baudžiauninkais, o kasmet mokėjo po 100 sidabro rublių nuo šeimos. 1809 m. Ąžuolpamūšėje mirė Biržų kunigaikštystės evangelikų generalinis senjoras Rafaelis Lauretius Klopmanas.    

1871 m. dvarą įsigijo Baltijos vokiečių kilmės baronai Ropai. Veikė sūrinė, kurioje pagamintus vadinamuosius *olandiškus sūrius* arkliais veždavo parduoti į Rygą. Apie 1900–1910 m. dvare buvo įrengta apie 300 m ilgio požeminė vandentiekio linija: vanduo iš Jiešmens upelio šlaite iškasto šaltinio buvo tiekiamas į dvarą, siurblį suko arkliai (tai buvo bene pirmasis vandentiekis dabartinėje Pasvalio rajono teritorijoje). Po dvaro parceliacijos 1924 m. Povilas Ropas jam paliktą dvaro centrą pardavė Česiui, o šis dalį savo 120 ha valdos pardavė Budriūnui ir Barauskui.

## Šaltiniai
Barklainių dvaras

**Barklainių dvaras** – Barklainiuose, Pasvalio rajone, Krinčino seniūnijoje, važiuojant iš Pasvalio pro Krinčiną, link Gulbinėnų.

Yra išlikę keletas Barklainių dvaro statinių, pastatytų maždaug XIX a. septintajame dešimtmetyje. Plyti mišriojo stiliaus dvaro parkas. 

Rašytiniuose šaltiniuose vietovė pirmą kartą paminėta 1604 m. Tuomet Barklainių dvaras priklausė Laurynui Butkevičiui. XIX a. Barklainius valdė baronas Liudvikas fon Ropas (von Ropp), kuris apie 1863 m. dvaro žemėse pasistatė iki šiol išlikusius mūrinius rūmus ir keletą ūkinių pastatų. Valdant baronui, prie rūmų užveistas parkas. Išlikusios Ropų giminės kapinaitės.

Dvaro rūmai vienaaukščiai, pastato vidurinėje dalyje – mezoninas. Rūmų stilistikoje žymi vokiečių architektūros mokyklos įtaka (dvaro savininkas buvo vokiečių kilmės). Mezonino fasade išryškinti pusapskričių arkų langai, jo viršuje – dekoratyvinė sienelė, kurios linijos primena antikinę graikų architektūrą.

Iki šių dienų išliko iš lauko akmenų mūryti ūkiniai pastatai, kaip antai tvartai, svirnas, buvusi dvaro oficina, rūkykla. Buvusios pieninės likęs tik aukštas raudonų plytų kaminas ir pamatai. Nors dvaras gyvenamas, pastatas apleistas. Kai kurie kiti dvaro pastatai privatūs.

Šalia rūmų esama geometrinio plano parko (19 ha), kuriame auga nemažai senų ąžuolų, klevų, liepų. Už rūmų yra aikštė, kurią juosia mažalapių liepų alėja. Alėjų ilgis – apie 200 m, plotis – 12 m. Parke auga 14 rūšių vietinių medžių ir 17 introdukuotų rūšių bei formų, tarp jų – 6 augalotos didžiosios melsvaspyglės pocūgės (skersmuo – 35–45 cm), paprastieji glaustašakiai ąžuolai ir juodosios piramidinės tuopos.

## Šaltiniai
Dagilynės dvaras

**Dagilynės dvaras** – Dagilynėje, Pasvalio rajone, Krinčino seniūnijoje. Dvaro sodyba yra 8 km į šiaurės vakarus 8 km nuo Pasvalio, netoli kelio Pasvalys–Biržai, dešiniajame Tatulos krante.

Nuo 1992 m. dvaro sodyba įtraukta į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

Dvaro sodyba kūrėsi nuo XIX a. pirmosios pusės, priklausė Kuršo baronų giminei. Tai buvęs Oto von Ropo 315 ha dvaras. Išparceliuotas 1930 m., tačiau centras liko savininkui. Sovietmečiu nacionalizuotas. Pokariu dvaro rūmuose ilgai veikė mokykla.

Buvusio dvaro rūmai (17 m x 12 m) vieno aukšto, su mansarda, pastatas mūrinis, tinkuotas, stogas perdengtas šiferiu. Po rūmais yra rūsys, perdengimai mediniai, supuvę. Prie rūmų pristatytas vieno aukšto mūrinis pastatas (26 m x 10 m), lauko sienos tinkuotos, stogas dengtas šiferiu. Vidaus sienos mūrytos iš nedegtų plytų. Pastato rūsyje buvo įrengta krosnis duonai kepti. Virš vienų durų įmūrytame koklyje iškalta 1836 m. data. Iš šio pastato likę tik griuvėsiai. Šiaurinėje rūmų pusėje pristatytas dviejų aukštų priestatas, kuriame veikė septynmetė, o vėliau aštuonmetė mokykla. Ją uždarius, mokyklos patalpose buvo apgyvendinti žmonės. Centrinių dvaro rūmų būklė iki šių dienų yra patenkinama.

Yra keletas ūkinių dvaro sodybos pastatų – du svirnai, tvartas. Vienas svirnas (13 m x 10 m) yra dviejų aukštų su rūsiu, sienos raudonų plytų, dvišlaitis, raudonų molio čerpių stogas pakeistas šiferiu. Kitas (24 m x 9 m), vieno aukšto, dvišlaitis, raudonų molio čerpių stogas pakeistas šiferiu. Tvartas mūrinis, raudonų plytų, dvišlaičiu šiferio stogu.

Gamybiniai dvaro sodybos pastatai: rūkykla – sienos raudonų plytų, stogas likęs pirminis molinių čerpių, kiauras, nesuremontuotas. Dar buvusi padarginė, kalvė ir raudonų plytų pastatas. Kalvė (10 m x 6 m) – kiek toliau dvaro sodybos, kitame Tatulos krante, sienos raudonų plytų, stogas dvišlaitis, išlikęs raudonų molinių čerpių. Raudonų plytų pastatas – dvišlaičiu stogu. Pasakojama, kad pastate stovėjęs lokomobilis, sukęs svirne įrengtą malūną.

Prie dvaro sodybos buvęs parkas gerokai sunykęs. Auga stambūs beržai, uosiai, ąžuolai, lazdynai yra juodųjų pušų, pensilvaninių uosių, europinis maumedis. Išlikusios liepų alėjos. Pietiniu parko pakraščiu teka Tatulos upė.

## Šaltiniai
Limšius

**Limšius** (*Limišius*) – upė Lietuvoje, Kaišiadorių rajone; Strėvos kairysis intakas. Prasideda laukuose tarp Kovaičių ir Kazokų kaimų, 5 km į rytus nuo Kruonio. Teka į šiaurę, po santakos su Juodupiu daro lanką į šiaurės rytus, o žemupyje teka šiaurės vakarų link. Suteka su Strėva 12,5 km nuo jos žiočių, priešais Pavuolį.

Intakai: Juodupis, Dūmė (kairieji), Vaja (dešinysis).

Aukštupio vaga vietomis ištiesinta, kitur – labai vingiuota. Prie Limšiaus įsikūrę kaimai: Kovaičiai, Joniliškės, Pridotkai, Palimšiai, Avinėliai, Mediniai Strėvininkai, Bundiškės, Zauliškės.

Vandenvardis *Limšiùs* kildinamas iš žodžių *limti* („linkti, svirti“), *limus* („kuris moka prisitaikyti, įtikti“).

## Šaltiniai
Daniūnų dvaras

**Daniūnų dvaras** – dvaras Daniūnuose, Pasvalio rajone, Krinčino seniūnijoje. Dvaro sodybos fragmentai 11 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, prie kelio Pasvalys–Biržai, Tatulos dešiniajame krante.

Dvaras priklausė neturtingų bajorų šeimai Anusavičiams. Čia gimė ir mirė poetas Julius Anusavičius (Hanusovičius) (1832–1907), Aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, už tai ištremtas į Sibirą. Grįžo iš tremties apie 1890 m. Dvarelyje iki 1941 m. gyveno poeto brolio šeima. Poetas palaidotas gretimo Daumėnų kaimo kapinaitėse.

Likę dvaro pastatai: dvaro gyvenamasis namas, tvartas, svirnas, malūnas.

## Šaltiniai
Daučkėnų dvaras

**Daučkėnų dvaras** - Daučkėnuose, Pasvalio rajone, Krinčino seniūnijoje, nuo Pasvalio 20 km į šiaurės rytus. Prie Upytės upelio, važiuojant iš Gulbinėnų link Gulbinų (Biržų r.). 

Dvaro sodyba kūrėsi XIX a. antroje pusėje – XX a. pradžioje.

Dvaro sodybos fragmentai: vienaaukščiai mūriniai rūmai su mezoninu centre, kurį dengia klasicistinis keturių kolonų portikas, kelių ūkinių pastatų liekanos.

Rūmai ant akmeninių mūrinių pamatų, sienos tinkuotos, baltai dažytos. Buvę dvaro savininkai Verbutas ir Šepetys. Greta buvęs didelis sodas – sunykęs.

## Šaltiniai
Milupė

**Milupė** – upelis Lietuvoje, Sūduvoje, Šakių rajone; Šešupės dešinysis intakas. Prasideda prie Barzdų šiaurinio pakraščio, ties Sabijonais. Teka į pietvakarius daugiausia dirbamais laukais. Įteka Šešupėn 133,9 km nuo jos žiočių, ties Tumpais.

Intakai: Klampupis, Šiekštupis, Vėžupis, Varnupis, Vingrupis, Skriaudupis (dešinieji), Meškinis (kairysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Milupės įsikūrę Žiliai, Žardeliai, Janukiškiai, Stoškai, Tumpai.

Vandenvardis *Mi̇̀lupė* galimas vesti tiek iš *milas* („storas veltas audeklas“), tiek iš *milti* („šildyti įkaitintais akmenimis“).

## Šaltiniai
Pajiešmenių dvaras

**Pajiešmenių dvaras** – Pajiešmeniuose, Pasvalio rajone, Krinčino seniūnijoje, kelio Pasvalys–Biržai dešinėje pusėje, 5 km į šiaurę, Jiešmens upelio pakrantėje. Šiuo metu išlikę 10 pastatų: rūmai, svirnas, padarginė, tvartai ir ūkiniai pastatai. XIX a. buvo įkurtas parkas.

XIX a. Pajiešmeniai – Barklainių dvaro palivarkas.

Dvaras priklausė Klebokui, po jo – baronui Liudvikui Ropui (von Ropp), Jis įveisė parką ir pastatė iki mūsų dienų išlikusius dvaro rūmus. Pokario metais rūmuose veikė kultūros namai, vietinio ūkio administracinis centras. Vėliau čia gyveno šeimos. 2003 m. rūmų pastatą įsigijo privatus asmuo. Ūkiniai pastatai priklauso valstybei.

Dvaro rūmai – raudonų plytų mūro, centrinė jų dalis dviejų aukštų, su mansarda. Šoniai sparnai – vienaaukščiai. Palei Jiešmens upelį yra 5 ha mišriojo stiliaus dvaro parkas. Jame yra tvenkinys. Parke auga ąžuolas, kuris yra saugomas botaninis gamtos objektas, skersmuo siekia 1,5 m.

## Šaltiniai
Deveitonių dvaras

**Deveitonių dvaras** - Deveitoniuose, Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje. Nuo Saločių į vakarus 2 km. 

Dvaras išdalytas valstiečiams, 182 ha centrą valdė Aleksas Chvalinskas.

Išliko tik buvusio dvaro raudonų plytų tvartas. Tvarto pietinėje pusėje yra 2 ha medžiais apaugęs plotas - dvarvietės dalis. 

Dvaro teritorijoje auga ąžuolai, liepos, uosiai, kaštonų grupė. Dauguma medžių savaime išaugęs jaunuolynas.

## Šaltiniai