Hongbang dinastija

**Hongbang dinastija** (, „Didelis paukštis“) – legendinė vietnamiečių protėvių dinastija, valdžiusi Šiaurinį Vietnamą tarp 2879 m. pr. m. e. ir 258 m. pr. m. e.

Šis Vietnamo priešistorės laikotarpis istoriografijoje vadinamas **Hongbang laikotarpiu** (). Jo metu, pasak legendų, Vietnamą valdė Sikkujaus ir Vanlango karalystės. Jų valdovai titulavosi **hungvuongais** arba **Hung karaliais** (, , „Didysis valdovas“).

## Naratyvas
XV a. Vietnamo istoriniuose tekstuose pasakojama, kad legendinio Kinijos imperatoriaus Šennongo () provaikaitis Mingdi () iškeliavo apžiūrėti tolimų pietinių provincijų Lingnane. Ten jis susituokė su gražuole deive () ir susilaukė sūnaus Loktuko. Kuomet po Mingdi mirties Šiaurę (Kiniją) paveldėjo imperatorius Jandi, Pietus ėmė valdyti Loktukas, kuris titulavosi karaliumi Kinzuongu. Jo valdos apėmė visą pietinę Kiniją iš Šiaurinį Vietnamą. Ši valstybė vadinosi **Sikkui** (, „Raudonasis Kui žvaigždynas“), ir jos sostinė buvo ant Ngialinio kalno.

Susituokęs su Dongtingo ežero karaliaus dukra, Kinzuongas susilaukė sūnaus Sunglamo, kuris po tėvo užėmė sostą ir titulavosi Laklongu. Jis turėjo drakono kūną ir atliko daug žygdarbių, nugalėdamas įvairias pabaisas. Galiausiai jis susituokė su dangaus deive Auko. Ji pagimdė šimtą kiaušinių, iš kurių išsiperėjo šimtas vietų genčių. Kadangi ilgainiui drakonas ir deivė išsiskyrė, jie išsivedė su savimi vaikus. Dalis jų apsigyveno kalnuotoje šiaurėje, kita dalis – pietinėse lygumose.
 
Vyriausiasis iš vaikų tapo trečiuoju valdovu. 2524 m. pr. m. e. jis perkėlė sostinę į Fongčau () gyvenvietę Raudonosios upės vidurupyje (dab. Futo provincija) ir pervardino karalystę Vanlangu. Iš čia tūkstančius metų valdė visi likusieji hungvuongai.

Valdant XVIII Hongbang dinastijos linijai, į šiaurę nuo Vanlango kalnuotose teritorijose susiformavo auvietų valstybė, valdoma Tuk () dinastijos. Šios valdovas pasipiršo gražuolei Hungvuongo dukrai Minuong. Tačiau šis nenorėjo jos išleisti už vyro, todėl auvietų karalius įniršęs nusprendė nukariauti Vanlangą. Nors Vanlango karvedžiai kelis kartus apgynė valstybę nuo priešo armijos, vieną kartą Tuk Fano vadovaujama armija užpuolė netikėtai. Paskutinis hungvuongas baigė gyvenimą savižudybe upėje, o jo karvedžiai pasidavė. 257 m. pr. m. e. Tuk Fanas prisijungė Vanlangą, ir naująją valstybe pavadino Aulaku.

## Legendos kilmė

Ankstyviausiu legendos paminėjimu laikomas X a. kiniškas tekstas „Užrašai apie Nanjue“ (). Čia minima senovinė Vanlango valstybė, jos sostinė Fongčau ir kitos vietovės. Tekstas pirmą kartą pamini ir hungvuongus, valdančius Šiaurinį Vietnamą:

Dziaodži (t. y. Šiaurinio Vietnamo) žemės yra labai derlingos. Kuomet čia apsigyveno žmonės, jie ėmė verstis žemės ūkiu. Dirvos čia juodos, o klimatas apniukęs ir atšiaurus (雄 *Hung*). Dėl to laukus čia vadina *Hung* laukais (雄田 *Hùng điền*), o žmones – *Hung* tauta (雄民 *Hùng dân*). Jų valdovas buvo *Hung* karalius (雄王 *Hùng vương*), o jo vyriausieji patarėjai vadinosi *Hung* kunigaikščiais (雄侯 *Hùng hầu*), o žemės buvo padalintos *Hung* karvedžiams (雄將 *Hùng tướng*).

Tiesa, mokslininkai atrado beveik identišką IV a. tekstą „Užrašai apie Dziao provincijos išorines valdas“ (), kuriame ta pačia tvarka minimi laukai, tauta, karaliai ir karvedžiai, tačiau vietoj rašmens 雄 *hung* yra naudojamas panašus 雒 *lạc*. Pastarasis reiškė senuosius Vietnamo gyventojus lakvietus. Todėl tikėtina, kad titulas *Hùng vương* yra perrašinėtojo klaida, ir originalus terminas buvo 雒王 *Lạc vương*, t. y. „Lakvietų karalius“.

Vietnamo tekstuose hungvuongų paminėjimai pasirodė tik XIV a., o pilnai susiformavusi legenda aprašoma XV a. Jos formavimasis XIII–XV a. Vietname yra siejamas su valstybės poreikiu stiprinti nacionalinę tapatybę. Tuo metu Daivietas egzistavo kaip valstybė, išsivadavusi po ilgo Kinijos dominavimo. XIII ir XV a. jam teko dar kelis kartus kovoti dėl nepriklausomybės, patirti gėdingą pralaimėjimą prieš Čampą XIV a. Tam reikėjo sukurti ilgą ir didingą senovės Vietnamo istoriją, kuri nenusileistų Kinijos istoriniams naratyvams. Tiesa, ši legenda buvo kuriama remiantis kiniškais modeliais ir siejama su kinų legendomis. Vietname klestėjo konfucianizmo filosofija, buvo puikiai žinoma legendinė Kinijos istorija apie legendinius imperatorius.

Pirmasis užrašęs pilną Hongbang dinastijos legendą buvo XV a. mokslininkas Ngo Silienas (*Ngô Sĩ Liên*) imperatoriaus Le Tantongo įsakymu. Jo traktatas vadinosi „Pilni Daivieto analai“ (), ir jame surašyta visa Vietnamo istorija nuo seniausių laikų. Kalbant apie seniausią istoriją, kuri iki tol nefiksuota, keli senoviniai kiniški įrašai apie „hungvuongus“ buvo išplėtoti į turtingą legendą, į kurią sutraukti vietnamiečių mitologiniai pasakojimai.

Netrukus „Daivieto analai“ buvo kanonizuoti ir tapo oficialia Vietnamo istorija. Jais remiantis 1470 m. parašytas kūrinys „Brangi aštuoniolikos Hungvuongų valdymo genealogija“ (), tapęs savotišku šventraščiu, o vėliau legenda buvo daug kartų modifikuojama, papildoma ir kartojama. XX a. pradžioje mitas buvo perkeltas į istorijos vadovėlius. 1916 m. moderniame istorijos vadovėlyje vietnamiečiai vadinami „drakono ir deivės tauta“.

Kuomet archeologinių kasinėjimų metu buvo atrasta pažangi bronzos amžiaus Dongsono kultūra, Vietnamo istoriografijoje Hongbang laikotarpis sutapatintas su ja ir ankstesnėmis kultūromis. Ši legenda ir toliau yra populiari Vietname įvardijant priešistorinį laikotarpį.

## Hungvuongų kultas

XV a. susiformavusi Hongbang dinastijos legenda praturtino ne tik Vietnamo istoriją, bet ir mitologiją. Per Kinijos valdymo tūkstantmetį senoji vietnamiečių religija ir mitologija buvo užgožtos kinų mitologijos, ir apie ją mažai žinoma. Todėl Čan ir Le dinastijų laikais per Hongbang dinastiją sukurta nacionalinė Vietnamo mitologija. Jos valdovai tapo dievybėmis ir susiformavo **Hungvuongų kultas**.
 
Greičiausiai hungvuongų kulto prototipai Šiauriniame Vietname egzistavo ir iki XV a., tačiau po legendinės istorijos kanonizavimo vieningas naratyvas paplito po visą Vietnamą. Tekstai apie juos buvo saugomi ir garbinami vietinėse šventyklose. Liaudis kūrė ir integravo vis naujus mitus, praturtindama legendas naujais personažais ir istorijomis.

Ilgainiui buvo pradėtos statyti Hongbang dinastijos valdovams skirtos šventyklos. Svarbiausia dinastijos valdovų garbinimo vieta Vietname tapo Futo provincija, kur buvo senuosiuose kinų šaltiniuose minima sostinė Fongčau. Čia iš kalnų atiteka Raudonoji upė ir išsilieja į lygumas suformuodama deltą. Čia yra legendose minimas Ngialinio kalnas (), aplinkui kurį daugiau nei 200 kaimų turi šioms dievybėms skirtas šventyklas. Įsitvirtinant valstybės remiamam Hungvuongų kultui, Nialingo papėdėje ėmė dygti pagrindinė šventvietė (). Kitos šventyklos išsimėtę po visą Vietnamą. Žymiausios yra Hanojuje, Saigone, Dalate ir kitur.

XIX a. pabaigoje, kuomet Vietnamas buvo kolonizuojamas prancūzų, sustiprėję nacionalizmo tendencijos paskatino šį kultą dar labiau sustiprinti. Prie to prisidėjo ir Futo provincijos valdytojai. 1917 m. imperatorius Chaidinis patvirtino, kad trečiojo mėnesio 10 dieną Futo šventvietėse turi būti švenčiama Hongbang dinastijos valdovus garbinanti ceremonija. 1922 m. atstatytas ir praplėstas šventyklos kompleksas.

XX a. viduryje Hongbang valdovų garbinimas buvo propaguojamas tiek Šiaurės, tiek Pietų Vietname kaip svarbus įrankis nacionalinei tapatybei stiprinti. Pietų Vietname Hung karalių atminimo diena tapo valstybine švente. Šiaurės Vietname irgi nustatyta jų paminėjimo diena. Nuo 2007 m. Hung karalių šventė () yra valstybinė viso Vietnamo šventė, švenčiama pirmąją trečio mėnesio dekadą ir pasibaigianti didele ceremonija.

Per metus Futo šventyklas aplanko milijonai žmonių. Čia per Hung karalių šventę viso regiono kaimų gyventojai apsirengę puošniais kostiumais renkasi pagrindinėje šventykloje, kur vyksta palankinų varžybos. Aukojami ryžių pyragėliai ir kiti patiekalai, vyksta teatriniai pasirodymai: bronzinių būgnų muzika, soano dainavimas, meldžiamasi. Dėl savo nenutrūkstamos tradicijos ir svarbos vietnamiečių tapatybei hungvuongų kultas 2012 m. buvo pripažintas Nematerialiuoju pasaulio paveldu

Đền Nội Bình Đà,.jpg|Longlakui skirta šventykla netoli Hanojaus
Dâng_lễ_tại_Đền_thờ_Vua_Hùng_ở_Sở_thú,_ngày_21_tháng_4_năm_2021_(nhằm_ngày_10_tháng_3_Âm_lịch)_(13).jpg|Ceremonija Hungvuongų šventykloje Saigone
Bên trong đền vua Hùng.jpg|Saigono šventyklos vidus
Đền_Thờ_Hùng_Vương_-_Suối_Tiên.jpg|Ceremonija Saigone
Den tho Hung Vuong, Ngo Quyen street, Da Lat 05.jpg|Hungvuongų šventykla Dalate
Trung tâm lễ hội đền Hùng 18-09-2015 1.jpg|Hungvuongų šventyklos vartai Futo
Đền_thờ_Lạc_Long_Quân.jpg|Laklongui skirta šventykla Futo
Đền Hùng, Đền Giếng.jpg|Ziengo šventykla Futo
Thuong temple.JPG|Tuongo šventykla Futo
AuCo1 Cong.JPG|Auko skita šventykla Futo


## Panašūs pasaulio paveldo objektai
*  Macu tikėjimas ir papročiai (2009)
*  Slava, šeimos šventųjų garbinimas (2014)
*  Praktikos susiję su vietų tikėjimais į motinas deives Trijuose pasauliuose (2016)

## Sąrašas
Pasak legendų, iš viso valdė 88 hungvuongai, kurie dalinami į 18 dinastinių atšakų (). Šių atšakų pavadinimai atkartoja 8 trigramų (I–VIII) ir kinų kalendoriaus 10 dangiškųjų ramsčių (IX–XVIII) pavadinimus.

## Taip pat skaityti
* Senasis Džosonas – panašus konceptas Korėjos istoriografijoje.

## Išnašos