open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gauruotoji soja

**Gauruotoji soja** (*Glycine max*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos sojų (*Glycine*) genties augalų rūšis. Augalai vienmečiai, 90–120 cm aukščio, žydi 6–8 savaitę nuo sudygimo, o praėjus 10–14 dienų po žiedų pasirodymo susiformuoja ankštys (plokščios, 2,5–6 cm ilgio, turinčios trumpą kotelį). Ankštyje būna 1–4 apvalios sėklos (pupelės), vertinamos dėl savo maistinių savybių.

Sojos naudojamos maistui, pašarui, iš jų išgaunamos medžiagos pritaikomos įvairiose pramonės šakose. Manoma, kad sojos pupelės anksčiausiai pradėtos naudoti Rytų Azijoje (Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje), kur rašytiniai šaltiniai jas mini jau I a. Sojos pupelių naudojimas Vakarų šalyse ir pasauliniu mastu išplito XX a., įvertinus sojų našumą bei atradus įvairesnių pritaikymo galimybių.

## Maistinės savybės
Sojų sėklose yra aminorūgščių, apie 31-60 % baltymų, fermentų, fosforo druskų, daug kalio, 14-24 % riebalų, vitaminų A, B, D.
  
Daiguose – vitamino C.

## Naudojimas

### Maistui

Maistui daugiausiai naudojamos sunokusios sojos pupelės, tačiau gali būti valgomi ir sojų daigai bei nesunokusios pupelės.

Sunokusios pupelės valgomos virtos arba iš jų gaminami įvairūs produktai: fermentuojama sojų pasta, natto arba sojų padažas, sumalus vandenyje gaunamas sojų pienas bei jo pagrindu gaminama sojų varškė, sojų jogurtas, o išgryninus baltymus – sojų mėsa. Sojų miltai vartojami konditerijos pramonėje, naudojami kepiniuose. Rafinuotas sojų aliejus vartojamas kepimui, margarino gamybai. Iš nevalyto aliejaus išskiriamas lecitinas, kurio dedama į įvairius maisto produktus.

Svarbiausi sojų produktai yra šie:
* Sojų pienas (; ) – skystas sojos gėrimas.
* Sojų varškė (, , ) – sutrauktas sojų pienas, įgavęs želinį ar kietą pavidalą.
* Juba (, ) – kaitinamo sojų pieno paviršiuje susidariusios plutelės.
* Sojų jogurtas - fermentuotas sojų pieno valgis arba gėrimas.
* Sojų pasta (, ) – su druska fermentuotos virtos smulkintos sojos, – vienas svarbiausių regiono prieskonių.
* Sojų padažas (, ) – su druska fermentuotas padažas.
* Natto - (, ) – specifinį prieskonį ir konsistenciją turinčios fermentuotos sojos.
* Tempe – fermentuotos sojų pupelės.
* Sojos mėsa – iš sojos miltų gaminamas produktas, naudojamas kaip mėsos pakaitalas.
* Sojų sūris () – specifinę konsistenciją turinti fermentuota sojų varškė.
* Sojų išspaudos (, , ) – produktas, liekantis išspaudus sojų pieną. Gali būti naudojamas maistui arba kaip trąša, pašaras.
* Edamame (, ) - neprinokę sojų pupelės ankštyse.

### Gyvulininkystėje

Sojų išspaudos, šienas, šiaudai, pelai vartojami melžiamų galvijų, arklių, kiaulių pašarui. Tinkama ir žaliajam pašarui.   

### Pramonėje

Sojos riebalai turi platų pritaikymą maisto, muilo, lako ir dažų pramonėje. Iš sojų išspaudų gaminamos kai kurios plastmasės, specialūs medžio klijai.

## Produkcija


File:So_3.jpg
File:Lait-soya-soja-beans-legumineuse-Pixabay.jpg
File:Kalo_Bhatmas.jpg
File:Soybean Oil, Meal and Beans (10059732523).jpg
File:Soy_powder.jpg


## Šaltiniai
Gelstis

**Gelstis** (*Ochrosia*) – stepukinių (*Apocynaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso pieniškas sultis išskiriantys medžiai. Lapai menturiuose po 3-5, kartais priešiški.

Paplitę Kinijoje, Malaizijoje, vakarų Ramiojo vandenyno salose.

Gentyje yra apie 25 rūšys:
* Paprastasis gelstis (*Ochrosia borbonica*)
* Raudonasis gelstis (*Ochrosia coccinea*)
* Siauralapis gelstis (*Ochrosia elliptica*)
ir kt.

## Nuorodos
* Ochrosia Juss. 
* ''Ochrosia haleakalae'' (nuotraukos) 
* ''Ochrosia elliptica''
* ''Le genre Ochrosia''
Eigirgala

**Eigirgala** – kaimas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Domeikavos, prie kelio . Eigirgalos biblioteka yra Voškoniuose.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tikroji sora

**Tikroji sora** (*Panicum miliaceum*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos sorų (*Panicum*) genties augalas. Lietuviškai dar vadinama **prosais**.

Vienametis kultūrinis augalas. Stiebas šakotas nuošaknų. Lapai su nuleistomis lapamakštėmis. Žiedų šluotelės išsikerojusios. Grūdai su plėvelėmis. Žydi liepos-rugsėjo mėn.

## Kilmė
Spėjama, kad tikroji sora buvo sukultūrinta prieš 7000 metų dviejuose atskiruose regionuose: Tolimuosiuose Rytuose ir Užkaukazėje.

## Sudėtis
Sorų sėklose yra 12 % baltymų, 81 % krakmolo, 1 % ląstelienos, mineralinių medžiagų, 3,5 % riebalų, vitamino B. Sorose daugiau nei kitose kruopose yra kalio druskų.

## Pritaikymas
Soros grūdai puikus kiaulių, paukščių, o šiaudai ir pelai – galvijų pašaras.

## Mityba
Tolimųjų Rytų virtuvėje šio augalo kruopos nuo seno plačiai naudotos Pekino virtuvėje (kin. *shuzi*), o kartu su kitomis grūdinėmis kultūromis perduotas ir į japonų (jap. *kibi*) bei korėjiečių virtuves. Kinijoje ji dar vadinama *geltonaisiais [[ryžis|ryžiais]]*.

Dėl gero kruopų skonio, greito suvirimo ir dabar soros yra viena svarbiausių kruopinių kultūrų. Iš jų verdamos košės ir sriubos, kepami įvairūs gaminiai.

## [[vaistiniai augalai|Vaistinės augalo savybės]]
Dėl didelio kalio druskų kiekio, soros svarbios širdies veiklai. Kaip dietinis valgis birios košės rekomenduojamos sergant širdies, kraujagyslių ligomis, ateroskleroze, nuolatiniu vidurių užkietėjimu.

## Etimologija
Žodis *sóra* (kitaip *sorà, sorė, soruõlė, sūrà*) giminiškas . Tai labai neaiškus, įvairiai interpretuotas, galimai labai archajiškas žodis. K. Būgos etimologija iš *sótus* neįtikinama. Kiti laiko senu finougrišku skoliniu iš mordv. *śuro, śoră* (‘grūdas, javas’; plg. mar. *šurno* ‘grūdai’,  ‘grūdų patiekalas, grucė’), nors kultūrinius žodžius paprastai finougrai skolindavosi iš indoeuropiečių, o ne atvirkščiai. Dažnai šį žodį (spėjama baltiška prolytė **psārā*) bandoma giminiuoti su slavų *proso* (rus., bulg., serb. *просо*, , lenk.,  ir kt., iš čia ir skolinys lietuvių kalboje ***prosà***), kuris – irgi visiškai neaiškus (hipotezės: iš  ‘kulti, perti, trenkti’, iš ide. **perk-* ‘margas, dėmėtas, keršas’ ar iš ide. **psar-* ‘maistas, penas’, plg.  ‘puota, džiaugsmas’ ir kt.). Anot K. T. Vitčako, baltiškas soros pavadinimas gretintinas su alanų *huvar* (‘sora’),  (‘grūdai, miežiai, soros’),  (‘grūdai’),  (‘maistas, penas’),  (kurį interpretuoja kaip ‘patalpa soroms laikyti’), toliau – su minėtais finougrų žodžiais, taip pat ugaritų 𐎌𐎓𐎗 = *š‘r*, ,  (‘miežiai’), graikų linijinis A *sa-ru* (‘kažkokie grūdai’), eg. *šr.t* (‘miežiai’), haus. *cararriya* (‘tokios pupos’), samojedų *śoora* (‘kankorėžių sėklos’) ir laiko tai nostratinės kalbos (pirmykštės Eurazijos prokalbės) paveldu.

## Galerija

Image:Illustration Panicum miliaceum and Echinochloa crus-galli0.jpg
Image:Panicum miliaceum0.jpg


## Šaltiniai
Marijanava

:: *Apie kaimą Panevėžio rajone žr. [[Marijonava]]*.

**Marijanava** – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Debeikių. Pietvakariniu viensėdžio pakraščiu teka Uolintos upelis.

## Istorija

Panaikintas 1986 m., teritorija priskirta Varkujų kaimui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* zootechnikas arklininkas Viktoras Juozapavičius (1898–).

## Šaltiniai
Žiliškiai (reikšmės)

**Žiliškiais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Panevėžio rajone;
* Telšių rajone;
* Žiliškiai II – buvęs kaimas Panevėžio rajone.
Adampolis (reikšmės)

**Adampoliu** vadinami kaimai:

* Lietuvoje:
** Anykščių rajone:
*** Anykščių seniūnijoje,
*** Debeikių seniūnijoje;
** Pakruojo rajone;
** Pasvalio rajone.
* Lenkijoje ():
** Adampolis (Liublino vaivadija).
Tuščioji aviža

**Tuščioji aviža** () – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalas. 

## Paplitimas
Paplitusi Europoje iki Vidurinės Azijos. Į Ameriką pateko naujaisiais laikais. Lietuvoje mažai paplitusi. 

Auga lygumose ir iki vidutinio aukštumo kalnų. Alpėse sutinkama iki 1700 m aukštyje.

## Apibūdinimas
Tai yra drėgnų vietų vasarojaus piktžolė, labai panaši į sėjamąją avižą, su kuria kryžminasi ir duoda daug įvairių pereinamųjų hibridinių formų. 

## Varietetai
Išskiriami du varietetai: 
* *Avena fatua* var. *diffusa* (Neilr.) Thell.
* *Avena fatua* var. *fatua* 

## Šaltiniai

## Galerija

Image:Avena_fatua_—_Flora_Batava_—_Volume_v8.jpg|Tuščiosios avižos morfologinis piešinys iš knygos *Flora Batava of Afbeelding en Beschrijving van Nederlandsche Gewassen, VIII Deel. (1844)*
Image:AvenaFatua2.jpg|Tuščioji aviža
Image:Avena fatua1.jpg|Tuščioji aviža
Image:Avena_fatua_spikelet3_(6805006494)_(2).jpg|Tuščiosios avižos žiedas
Image:Avena_fatua_seeds.jpg|Tuščiosios avižos sėklos
Aukštuoliai

**Aukštuoliais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Kauno rajone;
* Kelmės rajone;
* Molėtų rajone;
* Pasvalio rajone:
** Krinčino seniūnijoje,
** Vaškų seniūnijoje;
* Raseinių rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šiaulių rajone;
* Ukmergės rajone:
** Siesikų seniūnijoje,
** Taujėnų seniūnijoje.
Bakaičiai

**Bakaičiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Girkalnio. Kaime yra žemės ūkio bendrovė – Girkalnio kiaulių kompleksas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ladakalnis

**Ladakalnis** (arba ***Ledakalnis***) – kalva, stūksanti Ignalinos rajono savivaldybėje, tarp Ūkojo ir Linkmeno ežerų, Papiliakalnės kaime, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Tai 176 m aukščio kalnas, geomorfologinis gamtos paminklas. Nuo kalno matosi 6 ežerai – Ūkojas, Linkmenas, Pakasas, Asėkas, Alksnaitis, ir Alksnas.

Yra paprotys į kalno viršūnę užnešti akmenukų ir palikti, gamtosaugininkų numatytoje vietoje, šone atokiau nuo prie viršūnėje augančio ąžuolo. Tai greičiausiai lėmė kai kurių mokslininkų spėjimai, kad pagonybės laikais ant šio kalno buvo aukojamos aukos deivei Ladai.

## Etimologija

Pranė Dundulienė manė, kad ant Ladakalnio buvo aukojama gyvybės deivei Ladai, didžiajai motinai. Tai buvęs Lados kalnas. Tačiau nuodugnesniais tyrimais nei faktais ši nuomonė nėra patvirtinta.

## Galerija

Image:Ladakalnis001.JPG|Ladakalnio papėdė
Image:Lithuania Ladakalnis.jpg|Kraštovaizdis nuo viršūnės
Image:LinkmenasLake002.JPG|Kraštovaizdis nuo viršūnės


## Šaltiniai
Papiliakalnė

**Papiliakalnė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Ginučių, siaurymėje tarp Ūkojo ir Linkmeno ežerų. Šalia stūkso Ladakalnis.

## Etimologija

Papiliakalnė pavadinta pagal tai, kad ji įsikūrusi prie Ginučių piliakalnių.

## Istorija
XIX a. pab. Papiliakalnės užusienis pateko į Švenčionių apskrities Linkmenų valsčių ir dvaro valdą, Antalksnės apylinkę. Tarpukariu buvo Lietuvos pusėje.

Sovietmečiu priklausė Palūšės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pociūnai (Prienai)

**Pociūnai** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Ašmintos, kairiajame Nemuno krante, Nemuno kilpų regioniniame parke. Yra Eksperimentinė sportinės aviacijos gamykla, sklandymo sporto bazė, Pociūnų aerodromas.

 
Pociūnuose gerai išvystytas aviacijos ir parašiutinio sporto sektorius. Kasmet čia vyksta pasaulinio lygio skraidymo varžybos, čempionatai, sąskrydžiai, organizuojami pažintiniai skrydžiai svečiams, vyksta jaunųjų sklandytojų mokymai. 2004 metais vyko XII Europos sklandymo čempionatas, susirinko pajėgiausi sklandymo meistrai iš 24 pasaulio šalių. 2009 m. liepą–rugpjūtį Pociūnuose trečią kartą vyko Europos sklandymo čempionatas.

## Istorija

## Gyventojai

## Galerija

Sporto aviacija, Pociūnai.jpg|Sporto aviacijos gamykla
Pociūnai, stotelė.JPG|Autobusų stotelė
Pociūnai, sodyba.JPG|Kaimo kryžkelė


## Šaltiniai
Dirvoniškis

**Dirvoniškiu** vadinami kaimai:

* Biržų rajone:
** Pabiržės seniūnijoje,
** Papilio seniūnijoje;
* Pasvalio rajone;
* Rokiškio rajone;
* Utenos rajone:
** kaimas,
** viensėdis.
Dvareliškiai

**Dvareliškiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, pietvakariniame Girkalnio pakraštyje, prie Girkalnio II tvenkinio. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias Girkalnis–Plingiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvareliškiai (reikšmės)

**Dvareliškiais** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone:
** Daujėnų seniūnijoje,
** Pasvalio apylinkių seniūnijoje;
* Raseinių rajone;
* Ukmergės rajone.
Gudiškiai

**Gudiškiais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Biržų rajone;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Pasvalio rajone.
PDF

**PDF** () – atviro standarto formatas, skirtas elektroniniam dvimačiam dokumentui atvaizduoti. PDF sukurtas ir tvarkomas korporacijos „Adobe Systems“.

Į PDF failą gali būti įtraukiami tekstas kartu su jam naudojamais šriftais, vektoriniai, rastriniai ir daugialypės terpės vaizdai. PDF leidžia CMYK ir RGB spalvų paletes. Rastriniai vaizdai gali būti keliais būdais suspaudžiami.
Formatas numato dokumento elektroninį parašą.

PDF formatas plačiai naudojamas, kai norima užtikrinti, kad gavėjas matytų tokį patį vaizdą, kaip ir dokumento siuntėjas.

## Programinė įranga
Paplitusioms operacinėms sistemoms prieinami įvairių kūrėjų nemokamos bei laisvai platinamos PDF atvaizduojančios programos. (Adobe Reader, Foxit Reader, Xpdf ir kt.)

PDF kūrimui pritaikytos programos yra mažiau paplitusios.
Tai dažniau profesionaliems maketuotojams skirti įrankiai, pavyzdžiui, pdfTeX – TeX maketavimo programos versija, skirta darbui su PDF.

Mažiau patyrę vartotojai PDF kūrimui naudojasi konverteriais.
Biuro programų paketai LibreOffice bei Apache OpenOffice gali padaryti PDF failą iš bet kokio palaikomo dokumento (pvz., tekstinio dokumento ar pateikties), naujesnės versijos taip pat gali ir atverti bei keisti (redaguoti) PDF failus.

## Nuorodos
* Lietuviška „Adobe“ firmos, kuri sukūrė PDF formatą, svetainė
Pociūnai (reikšmės)

**Pociūnais** vadinami kaimai:

* Ignalinos rajone;
* Joniškio rajone;
* Kauno rajone;
* Pakruojo rajone;
* Panevėžio rajone:
** Krekenavos seniūnijoje;
** Ramygalos seniūnijoje;
* Prienų rajone;
* Raseinių rajone;
* Širvintų rajone;
* Vilniaus rajone;
* Radviliškio rajone.
Iciūnai (reikšmės)

**Iciūnais** vadinami kaimai:

* Kupiškio rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Rokiškio rajone.
Kiemėnai (reikšmės)

**Kiemėnais** vadinami kaimai:

* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Vilniaus rajone;
* Baltarusijoje, Ašmenos rajone.
Kraštai (reikšmės)

**Kraštais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Biržų rajone;
* Pasvalio rajone;
* Rokiškio rajone:
** Juodupės seniūnijoje;
** Obelių seniūnijoje;
** Panemunėlio seniūnijoje;
** Rokiškio seniūnijoje;
* Zarasų rajone.
Biržos manija

**Biržos manija** – biržos dalyvių optimizmas žymiai augant akcijų kainoms.

Augant akcijų kainoms dažnai atsiranda daug komentatorių, kurie pateisina nepagrįstai augančias kainas ir tvirtina, kad rinka tik augs. Akcijos masiškai perkamos, siekiant vėliau jas parduoti dar brangiau. Kai entuziazmas pasiekia piką rinka dažniausiai griūna, ištinka krizės. Žinomiausios biržų krizės – 1929 m. vadinamas Juodasis ketvirtadienis, po kurio sekė Didžioji depresija, 1987 m. Juodasis pirmadienis ir 2000 m. Dotkomų bumas.
Mediniai (reikšmės)

**Mediniais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Pasvalio rajone:
** Pasvalio apylinkių seniūnijoje;
** Saločių seniūnijoje;
* Šalčininkų rajone;
* Telšių rajone;
* Ukmergės rajone;
* Utenos rajone:
** kaimas (4 gyv.);
** kaimas (0 gyv.);
** viensėdis.
Molynė

**Molynė** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Skirsnemunės, dešiniajame Nemuno krante, prie kelio .

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pranas Tamošaitis (1931–2007), birbynininkas, profesorius, kompozitorius, ansamblių vadovas.

## Šaltiniai
Morkūnai (Pasvalys)

**Morkūnai** – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Saločių. Stovi Baltijos kelio atminimo ženklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Levaniškis

**Levaniškiu** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone (Levaniškis);
* Panevėžio rajone:
** Levaniškis I;
** Levaniškis II;
** Levaniškis III;
* Pasvalio rajone;
* Širvintų rajone:
** Levaniškis I;
** Levaniškis II.
Paberžiai

**Paberžiais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Joniškio rajone;
* Jurbarko rajone;
* Kelmės rajone:
** Kelmės seniūnijoje,
** Liolių seniūnijoje;
* Kupiškio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Radviliškio rajone:
** Baisogalos seniūnijoje,
** Grinkiškio seniūnijoje,
** Radviliškio seniūnijoje;
* Rokiškio rajone;
* Tauragės rajone;
* buvęs kaimas Mažojoje Lietuvoje, Pilkalnio apskrityje
Pagojis

**Pagojis** (arba ***Pagojys, Pagojus, Pagojė, Pagojai***) – taip vadinami vietovardžiai:

## Gyvenvietės
### Baltarusija
* Pagojai Ašmenos rajone;
* Pagojai Varanavo rajone.

### Lietuva
* Pagojai Akmenės rajone;
* Anykščių rajone:
** Pagojė Anykščių seniūnijoje,
** Kavarsko seniūnijoje:
*** Pagojė I,
*** Pagojė II,
** Pagojė Kurklių seniūnijoje;
* Biržų rajone:
** Pagojai Nemunėlio Radviliškio seniūnijoje,
** Pagojė Vabalninko seniūnijoje;
* Pagojis Jonavos rajone;
* Pagojys Jurbarko rajone;
* Kėdainių rajone:
** Pagojus Kėdainių miesto seniūnijoje,
** Pagojai, Pagojė Šėtos seniūnijoje (prie Vaiškonių),
** Pagojys Vilainių seniūnijoje;
* Pagojis Kelmės rajone;
* Kupiškio rajone:
** Pagojė Alizavos seniūnijoje,
** Pagojė Šimonių seniūnijoje;
* Molėtų rajone:
** Pagojys Alantos seniūnijoje,
** Pagojai Balninkų seniūnijoje,
** Pagojai Čiulėnų seniūnijoje,
** Pagojė Inturkės seniūnijoje;
* Pagojys Panevėžio mieste;
* Pagojys Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone:
** Pasvalio apylinkių seniūnijoje:
*** Pagojis I,
*** Pagojis II,
** Pagojai Saločių seniūnijoje;
* Radviliškio rajone:
** Pagojai Baisogalos seniūnijoje,
** Pagojis Grinkiškio seniūnijoje,
** Pagojis Pakalniškių seniūnijoje,
** Pagojis Radviliškio seniūnijoje;
* Raseinių rajone:
** Pagojys Ariogalos seniūnijoje,
** Pagojis Kalnujų seniūnijoje,
** Nemakščių seniūnijoje:
*** Pagojys I,
*** Pagojys II;
** Pagojai Pagojukų seniūnijoje,
* Rokiškio rajone:
** Pagojai Juodupės seniūnijoje,
** Pagojai Kazliškio seniūnijoje,
** Pagojė Pandėlio seniūnijoje;
* Pagojys Šalčininkų rajone;
* Širvintų rajone:
** Pagojus Gelvonų seniūnijoje,
** Pagojys Musninkų seniūnijoje,
** Pagojus Širvintų seniūnijoje;
* Ukmergės rajone:
** Pagojė Deltuvos seniūnijoje,
** Pagojė Pabaisko seniūnijoje,
** Pagojis Želvos seniūnijoje;
* Pagojė Utenos rajone;
* Vilniaus rajone:
** Pagojis Kalvelių seniūnijoje,
** Pagojis Medininkų seniūnijoje.

## Vandens telkiniai
* Pagojės tvenkinys Anykščių rajone;
* Pagojis, ežeras Elektrėnų savivaldybėje.
Pamiškiai (reikšmės)

**Pamiškiais** vadinami kaimai:

* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Šakių rajone;
* Vilniaus rajone:
** Lavoriškių seniūnijoje;
** Riešės seniūnijoje.
Patrakė

**Patrake** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone:
** Patrakė I į pietvakarius nuo Krokialaukio,
** Patrakė II į pietryčius nuo Krokialaukio;
* Kupiškio rajone;
* Pasvalio rajone.
Petriškiai

**Petriškiai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Krekenavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Petriškiai (reikšmės)

**Petriškiais** vadinami kaimai:

* Marijampolės savivaldybėje;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone.
Morkūnai (reikšmės)

**Morkūnais** vadinami kaimai:

* Biržų rajone;
* Kaišiadorių rajone;
* Kėdainių rajone;
* Pasvalio rajone;
* Zarasų rajone.
Morkūnai

**Morkūnai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Žiežmarių, prie kelio . Seniūnaitijos centras.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės *Morkūnas* daugiskaitos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Akadas

**Akadas** (šumerų kalba: **Agade**) buvo miestas centrinėje Mesopotamijoje. III tūkst. pr. m. e. pabaigoje Akadas tapo Sargono sukurtos Akado imperijos sostine. Vėliau Akadas buvo Babilonijos imperijos šiaurinės dalies administracinis centras.

Valstybę įkūrė klajoklių akadų gentys, kurios Mesopotamijos šiaurėje įsikūrė IV tūkst. pr. m. e. Čia jos atėjo greičiausiai per Siriją. Iki užimant jį Sargonui, turėjo antraeilę reikšmę. Savo galios viršūnę Akadas pasiekė tarp XXIV ir XXII a. pr. m. e., po Sargono Didžiojo užkariavimų. Sargonui nukariavus šumerų miestus susikūrė imperija, kuri laikoma pirmąja žmonijos istorijoje. Sargono imperija gyvavo daugiau nei šimtmetį. Suiro dėl nuolatinių klajoklių puldinėjimų.

Sargonui sukūrus imperiją, Akado reikšmė taip išaugo, kad Akadu visa Aukštutinė Mesopotamija vadinta dar ilgai po to, kai pats miestas nustojo egzistuoti. Dėl Akado imperijos kalbinės asimiliacijos politikos Akado vardu pavadintas ir vyraujantis rytų semitų kalbos dialektas – akadų kalba.

## Lokalizacija

Naujosios Babilono karalystės ir Persijos laikais (VI-V a. pr. m. e.) miesto vieta dar buvo žinoma, tačiau vėliau pamiršta ir iki šiol ginčytina. Tiksli vieta nėra žinoma, tačiau miestas greičiausiai buvo į rytus nuo Tigro, maždaug tarp dabartinių Samaros ir Bagdado miestų, Kišo arba Siparo nome.

## Išnašos
Tripitaka

**Tripitaka** (skr. त्रिपिटक tripiṭaka; Pali tipiṭaka; „trys krepšiai“) – formalus kanoninių budizmo raštų rinkinio (kanono) pavadinimas. Budistiniuose kraštuose egzistuoja daug skirtingų kanono versijų. Seniausiu laikomas ir plačiausiai žinomas yra theravados mokyklos Pali kanonas.

Budizmo kanonas pradžioje buvo įsimenamas ir perduodamas mintinai (žodžiu). Jis buvo suskirstytas į tris dalis, kurios užrašius tarsi sudarė tris pintines – tripitaka. Paprastai laikoma, kad „pintines“ sudaro šios kanono dalys:

Pirmą raštų dalį sudaro Vinaja pitaka (skr. vinaya piṭaka) – elgesio (pažodžiui „treniruočių“, „susitvardymo“) taisyklės, arba etikos kodeksas, kurio turėjo laikytis ankstyvoji sangha (vienuoliai ir vienuolės). Laikoma, kad šios taisyklės negailestingai buvo taisomos, jei tik Buda susidurdavo su vienuolių elgesio nesklandumais.

Kita dalis – Sūtra pitaka (skr. sūtra piṭaka; „sūtra“ pirminė reikšmė – siūlas, linija, „tai kas susieja“, „kas suverta ant vieno siūlo“; pali: sutta piṭaka) – Budos mokymas, jo pasakyti „pamokslai“ ir kiti pasisakymai. Sūtrapitaką sudaro daugybė skirsnių, iš viso yra apie 10 tūkstančių sūtrų.

Trečia dalis – Abhidharma pitaka. Šioje „pintinėje“ surinkti labai įvairūs veikalai ir dažnai įvairiose Tripitakos versijose šios pintinės turinys gerokai skiriasi, kadangi abhidharma buvo atskirų budizmo mokyklų pagrindų išdėstymas.

Kai kurie tyrinėtojai teigia, kad kai kurių mokyklų kanonus sudarė daugiau nei trys pintinės. Vėlesnės (nebe ankstyvojo budizmo) mokyklos skirtingai traktavo Tripitakos sąvoką. Mahajanoje Tripitaka buvo traktuojama dvejopai. Iš vienos pusės (pvz., Lotoso sūtroje) taip buvo vadinamas senųjų mokyklų sukauptas šaltinių rinkinys, kuris buvo laikomas atskiru nuo pačios mahajanos šaltinių ir šitoks požiūris yra gana įprastas net mūsų dienomis. Bet iš kitos pusės, Tripitaka buvo vadinami bet kurie budistiniai raštai, taip virsdama apskritai budistinės literatūros sinonimu. Abu požiūrius galima sutikti dabartinėje Kinijoje ir kitur.
 
## Tripitakos versijos
* Pali kanonas (Theravados mokyklos Tripitakos versija, išsaugota Šri Lankoje).
* Rytų Azijos (Tolimųjų Rytų) Tripitakos (daugiausia vertimai į kinų kalbą; išliko Kinijoje, Tibete, išsamus rinkinys saugomas Korėjoje).
* Tibete išsaugota Mulasarvastivadinų Vinaja pitaka.
* Gandharano budistinis rinkinys (Tripitakos fragmentai, spėjama, kad Dharmaguptos mokyklos)

## Nuorodos
* Tripitaka (Pali kanonas) anglų k.
Sereikiai

**Sereikiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės rytuose, 2 km į rytus nuo Naisių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Yra kultūros paminklas Sereikių koplyčia ir kapinių vartai. Įveista Zigmo Gėlės literatūrinės premijos laureatų giraitė.

## Istorija

Sovietmečiu kaimas priklausė kolūkiui „Už taiką“.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime palaidotas poetas Zigmas Gėlė (1894–1912).

## Galerija

Sereikiu vartai 2010-04-04.jpg|Kapinių vartai (vaizdas iš koplyčios)
Sereikiu koplycia1.jpg|Vaizdas nuo gatvės
Zigmo geles kapas 2010-04-03.jpg| Z. Gėlės kapas (paminklo aut. Vitalijus Lukošaitis)
Kapas-paminklas partizanams sereikiuose.jpg|Partizanams atminti
Sereikiu koplycia3.jpg|Koplyčia iš dešinės


## Šaltiniai
Skruzdėlynė

**Skruzdėlyne** vadinami kaimai:

* Kelmės rajone;
* Kėdainių rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone.
Stasiškiai

**Stasiškiais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Pasvalio rajone:
** Krinčino seniūnijoje;
** Saločių seniūnijoje.
Steponiškis

**Steponiškis** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Miežiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Steponiškis (reikšmės)

**Steponiškiu** vadinami kaimai šiaurinėje Lietuvoje:

* Biržų rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone.
Vidugiriai

**Vidugiriai** (arba ***Vidugiris***) – taip vadinami kaimai:

## Lietuva
* Anykščių rajone:
** Vidugiriai, kaimas;
** Vidugiriai, viensėdis;
* Vidugiriai Elektrėnų savivaldybėje;
* Vidugiris Jurbarko rajone;
* Vidugiriai Kupiškio rajone;
* Molėtų rajone:
** Vidugiris Joniškio seniūnijoje,
** Vidugiris Mindūnų seniūnijoje;
* Vidugiriai Panevėžio rajone;
* Vidugiriai Pasvalio rajone;
* Vidugiris Ukmergės rajone;
* Vidugiris Vilniaus rajone.

## Lenkija
* Vidugiriai, kaimas Punsko valsčiuje.
Vilkynė

**Vilkyne** vadinami du kaimai Pasvalio rajone:

* Pasvalio apylinkių seniūnijoje;
* Saločių seniūnijoje.
Taip pat:
* buvęs kaimas Jonavos raj.
Virbalai

**Virbalais** vadinama:

* Virbalai, mezgimo įnagiai
* Virbalas – žmogaus pavardė:
** Lionginas Virbalas – Kauno arkivyskupas (nuo 2015 m.);

## Kaimai

Pavadinimas tikriausiai kilęs nuo pavardės *[[Virbalas (pavardė)|Virbalas]]* ar *Virbalis*.

### Lietuva
* Jonavos rajone;
* Lazdijų rajone;
* Klaipėdos rajone;
* Pasvalio rajone;
* Skuodo rajone;
* Ukmergės rajone.

### Rusija

Kaliningrado srityje:
* Virbalai (Perechvatnojė) Slavsko rajone;
* Virbalai Nesterovo rajone.
Valonija

**Valonija** (; arba **Valonų regionas**, ) – vienas iš trijų Belgijos federalinių regionų. Valonijos sostinė – Namiūras. Oficialios kalbos – prancūzų ir vokiečių (9 komunose Valonijos rytuose).

## Administracinis suskirstymas

Valonija užima pietinę Belgijos dalį. Jos plotas – 16844 km² (55.18 % viso Belgijos ploto). Valonija skirstoma į 5 provincijas:
# Valonų Brabanto ()
# Eno ()
# Lježo ()
# Liuksemburgo ()
# Namiūro ()

Didžiausi miestai yra Lježas, Namiūras, Šarlerua, Monsas.

## Simboliai
Valonijos simbolis yra raudonas gaidys auksiniame fone. Kaip ir Prancūzijoje, Valonijoje gaidys buvo pasirinktas simboliu todėl, kad gaidžio pavadinimas lotynų kalba (*gallus*) sutampa su galų genties, gyvenusios Valonijos teritorijoje, pavadinimu. Valoniškasis gaidys nuo prancūziškojo skiriasi tuo, kad valoniškojo snapas yra sučiauptas, o dešinė koja – pakelta. Spalvos (raudona ir geltona) yra tradicinės Lježo miesto ir regiono spalvos.

Tokį patį simbolį naudoja ir Belgijos prancūzakalbių bendruomenė.

## Šaltiniai
Belgų aviganis

**Belgų aviganis** – XIX amžiaus pab. Belgijoje atsiradusi šunų veislė. Atradimo metu vilkų šalyje nebebuvo, todėl belgų aviganis (iš tikrųjų tai – šiuolaikinis vokiečių aviganis), skirtingai nuo tradiciškai šviesių spalvų bandšunių, yra tamsios spalvos.

Belgų aviganis gali būti keturių tipų:
* Griunendalis (*Groenendael*) – juodas, ilgo kailio. Pavadintas pagal vietovę *Château de Groenendael*, kur gyveno jų dviejų skirtingų tipų protėviai. Jie taip pat buvo terviurenų protėviai.
* Lakenua (*Laekenois*) – kailis šiurkštus, elnio rudumo spalvos. Pavadintas pagal vietovę, kurioje jis buvo veisiamas (*Château de Laeken*).
* Malinua (*Mechelaar*, *malinois*) – trumpaplaukis, elnio rudumo spalvos, galva juoda. Malinua gavo savo vardą pagal miesto pavadinimą *Malines*.
* Terviurenas (*Tervueren*) – ilgaplaukiai, turintys elnio rudumo kailį su juoda galva.

## Istorija
1891 veterinaras *Adolphe Reul‘as* surinko daugiau negu šimtą belgų aviganių ir jų savininkus, nusprendęs nustatyti tam tikrą standartą belgų veislei. Jis pastebėjo, kad jų tipai skiriasi. Jis patarė savininkams veisti šunis tik su tos pačios struktūros ir spalvos kailiu. Daugumai veisėjų sutikus, atsirado pirmas standartas. Kitų metų gegužę įvyko pirmoji specializuota belgų aviganių paroda.

1900 ankstyvieji belgų aviganiai pripažinti Karališkosios Šv. Huberto draugijos (*Societie Royal St. Hubert*) kaip viena veislė su keturiomis variacijomis. 1914 Pirmasis Pasaulinis karas nutraukė veisėjų pastangas ir veislinių šunų skaičius smarkiai sumažėjo. Norint išsaugoti veislę, buvo vėl pradėta reguliuoti veisimą ir leista veisti šunis atsižvelgiant į jų kailio struktūrą arba spalvą. Karališkoji Šv. Huberto draugija registravo šuniukus pagal tai, kaip jie atrodė gimę, o ne pagal tai, kaip atrodė jų tėvai.

Po 20 m. veislė pagaliau suklestėjo. Antrajame pasauliniame kare tūkstančiai šunų buvo įtraukti į karo tarnybą ir buvo naudojami kaip pasiuntiniai, žvalgai, pasienio patruliai, buvo naudojami Raudonojo Kryžiaus gelbėjimo tarnyboje.
Šakarniai (reikšmės)

**Šakarniais** vadinami kaimai Pasvalio rajone:

* Daujėnų seniūnijoje;
* Saločių seniūnijoje:
** kaimas;
** viensėdis.
Šlamai

**Šlamai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Sintautų, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Parmos

**Parmos** (*Parma*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje yra apie 10-11 rūšių:
*Juodoji parma (*Parma alboscapularis*)
*Dvispalvė parma (*Parma bicolor*)
**[[Parma kermadecensis]]*
**[[Parma mccullochi]]*
**[[Parma microlepis]]*
*Vakarinė parma (*Parma occidentalis*)
*Didžiažvynė parma (*Parma oligolepis*)
*Juostuotoji parma (*Parma polylepis*)
**[[Parma unifasciata]]*
**[[Parma victoriae]]*

## Nuorodos
*Parma  Günther, 1862
Paprastosios vienuolžuvės

**Paprastosios vienuolžuvės** (*Pomacentrus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje yra virš 70 rūšių.

## Nuorodos
*
Santo Tomė (Santa Fė)

**Santo Tomė** () – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijoje, La Kapitalio departamente, 9 km į pietvakarius nuo Santa Fė, Santa Fė aglomeracijoje.

Miestas įkurtas 1872 m. provincijos valdžios įstatymu. 1962 m. balandžio 12 d. suteiktas miesto statusas. Kasmet, kovo 7 d. švenčiama miesto globėjo Šv. Tomo Akviniečio diena.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Provincijos svetainės skiltis
Medemrodė

**Medemrodė** – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Klykolių, prie kelio Akmenė–Laižuva. Yra Medemrodės dvaro liekanos.

## Etimologija

XIX a. pradžioje dvaras priklausė vokiečių kilmės Kuršo didikui Karlui Johanui Frydrichui fon Medemui – tikriausiai nuo jo pavardės ir kilo gyvenvietės vardas (dvarininkinis vietovardis).

## Istorija

1882 m. buvo 2 palivarkai, spirito varykla, vandens malūnas. 1895 m. įkurta dvaro mokykla.

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1977 m. kovo 30 d. prijungta prie Agluonų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Santo Tomė

* **[[Santo Tomė (Korientesas)|Santo Tomė]]** – miestas Argentinoje, Korienteso provincijoje;
* **[[Santo Tomė (Santa Fė)|Santo Tomė]]** – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijoje.
Rifų sargai

**Rifų sargai** (*Dascyllus*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvų gentis. Paplitę tarp koralinių rifų Raudonojoje jūroje, Indijos ir Ramiajame vandenynuose. Minta zooplanktonu.

Gentyje yra 9 rūšys:
**[[Dascyllus albisella]]* 
*Zebrinis rifinis sargas (*Dascyllus aruanus*) 
**[[Dascyllus auropinnis]]* 
*Tamsiaveidis rifinis sargas (*Dascyllus carneus*) 
**[[Dascyllus flavicaudus]]* 
*Pilkasis rifinis sargas (*Dascyllus marginatus*) 
*Juodauodegis rifinis sargas (*Dascyllus melanurus*) 
*Tinklinis rifinis sargas (*Dascyllus reticulatus*) 
**[[Dascyllus strasburgi]]* 
*Tridėmis rifinis sargas (*Dascyllus trimaculatus*) 
## Nuorodos
*''Dascyllus'' (nuotraukos)
Pridėtinė vertė

**Pridėtinė vertė** – prekių ir paslaugų vertės padidėjimas kiekviename gamybos etape, apskaičiuojama kaip skirtumas tarp įmonės pajamų ir jos produkcijos gamybos žaliavų bei paslaugų sąnaudų. Šalies mastu parodo Bendras vidaus produktas. Apmokestinama pridėtinės vertės mokesčiu.

## Skaičiavimas
: Produkto kaina = Medžiagos + Darbas + Nusidėvėjimas + Pelnas + PVM

Dalis kainos sudaro pridėtinę vertę. Medžiagos, pusfabrikačiai, pabaigta produkcija, komponentai, rangovų darbas perkamas jau užbaigtas, jį gamina tiekėjai ir rangovai, todėl tai neįeina į pridėtinę vertę:
: Pridėtinė vertė = Darbas + Nusidėvėjimas + Pelnas

## Šaltiniai
Naujosios Zelandijos vienuolžuvės

**Naujosios Zelandijos vienuolžuvės** (*Stegastes*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvų gentis. 

Gentyje yra apie 40 rūšių:
*Naujosios Zelandijos vienuolžuvė (*Stegastes gascoynei*) 
ir kt.

## Nuorodos
*Stegastes  Jenyns, 1840
Kapitalas

**Kapitalas** ( – ištekliai, turtas) – ekonominiai, finansiniai ištekliai, investuojami į prekių ir paslaugų gamybą. Kapitalą sudaro ekonominiai ištekliai, sukurti žmogaus, naudojami gamyboje ir greitai nesunaudojami (skirtingai nuo žaliavų). Apima gamybos priemones (pastatus, įrenginius, transporto priemones ir pan.). Intelektinis kapitalas, kuris per žmogiškuosius išteklius dažniausiai su kitomis gamybos priemonėmis naudojamas pelnui gauti (patentai, licencijos, technologijos ir kt.). Finansiniai ištekliai aprėpia pinigines lėšas, finansinius įdėjinius (investicijas į vertybinius popierius ir kt.).

Žanas Baptistas Sėjus, vienas iš klasikinės mokyklos atstovų, savo gamybos veiksnių teorijoje teigė, kad vertę kuria gamybos procese dalyvaujantys 3 gamybos veiksniai – darbas, kapitalas ir žemė. Jų dėka atsiranda pagrindinės pajamų formos: darbo užmokestis (darbininkų pajamos), pelnas (įmonininkų pajamos), renta (žemės savininkų pajamos). Davidas Rikardas ypač pabrėžė žemės ir kapitalo skirtumus. Pastarąjį apibūdino kaip žmogaus pagamintas gamybos priemones. Žemė, anot jo, pirminis, nesibaigiantis dirvožemio syvų šaltinis. Šiuolaikinėje ekonomikos teorijoje skirtis tarp gamtinių išteklių, žaliavų ir kapitalo išnyko.

## Išnašos
Tarptautinė kinologų federacija

**Tarptautinė kinologų federacija** (, **FCI**) – nevyriausybinė organizacija, vienijanti daugumą nacionalinių – Europos, Azijos, Afrikos, Lotynų Amerikos, Australijos ir Naujosios Zelandijos – šunininkystės (kinologų) organizacijų (klubų, draugijų).

Lietuvos kinologų draugija (LKD), vienijanti visas Lietuvos kinologų organizacijas, taip pat yra FCI organizacijos narė.

Tarptautinė kinologų federacija įkurta 1911 m. Jos būstinė – Thuine (Belgija). Jos nariu gali būti tik viena pati didžiausia nacionalinė kinologų organizacija.

Tarptautinė kinologų federacija tvirtina bei papildo jau priimtus šunų veislių standartus. Pasaulyje yra aprašyti ir patvirtinti daugiau nei 400 šunų veislių veislės standartai.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
San Lorensas (Argentina)

**San Lorensas** () – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijoje, Rosarijo aglomeracijoje, 23 km į šiaurę nuo Rosarijo, Paranos pakrantėje. Departamento centras.

Tiksli miesto įkūrimo data nėra žinoma, tačiau manoma, kad dabartinės miesto apylinkės apgyvendintos 1796 m. gegužės 6 d. čia atvykus pranciškonų vienuoliams. 1813 m. vasario 3 d. mieste įvyko San Lorenso mūšis tarp rojalistų ir San Martino išsivadavimo armijos.

San Lorensas – svarbus Argentinos transporto koridorius. Per San Lorenso ir gretimą Puerto Cheneral San Martino uostą prie Paranos eksportuojama šalies centrinių rajonų produkcija: kukurūzai, sojos, kviečiai, jautiena ir kt.). Mieste įsikūrusios naftos chemijos, maisto, keramikos įmonės.

Lankytini objektai:
* *Campo de Gloria* („Šlovės Laukas“) – nacionalinis istorijos paminklas, skirtas pagerbti kovojusiems už Argentinos laisvę,
* Istorinė pušis, pasodinta miestą įkūrusių vienuolių,
* XVIII a. įkurtas šv. Karolio vienuolynas – mūšio muziejus,
* Šv. Lauryno bažnyčia,
* Parkai upės pakrantėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* San Lorenso uostas 
* Oficiali svetainė
Druskos rūgštis

**Druskos rūgštis** – stipri rūgštis, gaunama HCl dujas tirpinant vandenyje. Ją atrado *Jabir ibn Hayyan* maždaug 800 metais. Dabartinė šios rūgšties gamyba siekia apie 20 milijonų tonų skaičiuojant tik HCl dujas. Ji naudojama plastikų tokių kaip PVC gamyboje, vaistų gamyboje, maisto, odos apdirbimo pramonėje. Tai skrandžio sulčių sudedamoji dalis.

Kadangi HCl dujų tirpumas vandenyje ribotas, koncentruota druskos rūgštimi laikomas apie 33 % tirpalas. Didesnei nei 40 % koncentracijai pasiekti ir išlaikyti reikia ypatingų sąlygų.

## Gamyba
Pramonėje gaminama deginant vandenilį chloro atmosferoje:
:\mathrm{\ Cl_2 + H_2 \ \longrightarrow \ 2HCl}
Organinėje sintezėje gaminant halogenintus junginius tokius kaip teflonas HCl yra kaip kitas produktas kurį irgi gera idėja ne išmesti, o naudoti kitur:
:\mathrm{\ R-H + Cl_2 \ \longrightarrow \ R-Cl + HCl}
:\mathrm{\ R-Cl + HF \ \longrightarrow \ R-F + HCl}
Toks kelias pasirenkamas todėl, kad R-H + F2 → nevaldomas sprogimas ir labai bloga (jei išvis kokia nors) išeiga!

Laboratorijoje HCl gaunama valgomąją druską veikiant koncentruota sieros rūgštimi ir gautas dujas leidžiant per stiklinę su vandeniu. Taip galima gauti net koncentruotą druskos rūgštį:
:\mathrm{\ NaCl + H_2SO_4 \ \longrightarrow \ HCl + NaHSO_4}
Garibaldijos

**Garibaldijos** (*Hypsypops*) – vienuolžuvinių (*Pomacentridae*) šeimos žuvų gentis, kurioje viena rūšis – **garibaldija** (*Hypsypops rubicundus*). 

Kūnas blizgančios oranžinės spalvos, iki 35 cm ilgio. 
Paplitusios Ramiojo vandenyno šiaurinėje subtropinio klimato dalyje. Gyvena iki 30 m gylyje, tarp koralinių rifų ir povandeninių olų.
Nahuatlių kalba

**Nahuatlių kalba** (arba kitaip – actekų kalba) – tai susijusių kalbų ir tarmių, priklausančių jutų-actekų kalbų šeimai, grupė. Ši kalba paplitusi centrinėje Meksikoje, ja kalba maždaug 1,5 mln. žmonių. XIV–XVI a. buvo vartojamas piktografinis raštas, turintis hieroglifų elementų. Žodžiai gali būti kaitomi priesagomis, priešdėliais ir pirmojo skiemens dvejinimu. Vardažodžiai turi nežymimąsias ir savybines formas bei distributyvą. Meksikoje kartu su ispanų kalba ir dar 62 kitomis indėnų kalbomis nahuatlių kalba turi oficialų statusą. Šia kalba kalbėjo actekai, jų vartotas kalbos variantas vadinamas *klasikine nahuatlių kalba*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  - Nahuatlių kalbos
* 
*
Škotijos ekonomika

**Škotijos ekonomika** stipriai susieta prekybiniais, investiciniais ryšais su kitų Vakarų Europos šalių ekonomikomis.

Škotijos vienam gyventojui tenkantis BVP yra trečias pagal dydį visoje Didžiojoje Britanijoje (po Londono ir pietryčių Anglijos).

## Škotijos pramonė
Škotijos pramonė buvo labai stipri nuo pat pramoninės revoliucijos iki pat dabar. Itin stiprūs buvo laivų statybos, metalo lydymo sektoriai. Svarbi eksporto prekė yra viskis. Visame pasaulyje gerai žinomas škotiškas viskis, kuris daugiausiai eksportuojamas į JAV, ir ES šalis. Viskio gamyboje dirba apie 41 tūkstantis žmonių. Edinburgas yra Škotijos popieriaus gamybos centras. Glazgas yra pagrindinis Škotijos jūrų uostas ir laivų statybos centras. Vienos iš svarbiausių Škotijos mineralų - anglies gavyba nukrito. Aberdenas yra naftos pramonės centras.
Hiojordas

**Hiojordas** – gyvenvietė Norvegijos Andebu savivaldybėje. Miestelis garsus savo medine bažnyčia.
Islandijos ekonomika

**Islandija** – stiprios ekonomikos, naujų technologijų valstybė, šalyje stiprus energetikos sektorius, nes šalis turi nemažai energetinių resursų.

Islandija palaiko stiprius ekonominius ryšius su Šiaurės Europos valstybėmis, JAV ir Kanada.

## Žemės ūkis
### Produkcija
Baltarusijos himnas

**Baltarusijos Respublikos valstybinis himnas** (baltarusiškai – *Дзяржаўны гімн Рэспублікі Беларусь*) – Baltarusijos valstybinis himnas. Dažnai pagal pirmą eilutę vadinamas ***Mes, baltarusiai*** (baltarusiškai: *Мы, беларусы*, rusiškai: *Мы, белорусы*).

## Baltarusijos TSR himnas
Daina „Mes, baltarusiai“ buvo sukurta 1944 metais ir pasiūlyta kaip Baltarusijos Tarybų Socialistinės Respublikos himnas. Muzikos autorius Nestoras Sakalovskis (*Несцер Сакалоўскі*), žodžių Michas Klimkovičius (Міхась Клімковіч), tačiau tik po vienuolikos metų, 1955 m. daina paskelbta himnu.

## Baltarusijos Respublikos himnas
1996 metų Baltarusijos Respublikos konstitucija numatė, kad šalis kaip nepriklausoma valstybė turi savo simbolius, tačiau jų nedetalizavo. Įstatymas „Dėl Baltarusijos Respublikos valstybinio himno“ buvo priimtas tik 2002 m. liepos 2 d., likus dienai iki Baltarusijos Nepriklausomybės dienos (Liepos 3).

Prieš priimant nutarimą Baltarusijos prezidentas Aleksandras Lukašenka paskelbė viešą konkursą sukurti naują respublikos himną ir kandidatų aptarimą. Trys iš penkių variantų naudojo Nestoro Sakalonskio muzika ir prasidėjo **Mes, baltarusiai**, Priimtame variante muzika išliko nepakitusi, žodžiai truputi pakeisti, pašalinus iš himno nuorodas į Rusiją, Komunistų partiją ir Leniną. Naujų žodžių autorė U. Kazarina.

## Oficiali versija
Мы, беларусы – мірныя людзі,
Сэрцам адданыя роднай зямлі,
Шчыра сябруем, сілы гартуем
Мы ў працавітай, вольнай сям'і.

*Прыпеў:<br />
Слаўся, зямлі нашай светлае імя,<br />
Слаўся, народаў братэрскі саюз!<br />
Наша любімая маці-Радзіма,<br />
Вечна жыві і квітней, Беларусь!*

Разам з братамі мужна вякамі
Мы баранілі родны парог,
У бітвах за волю, бітвах за долю
Свой здабывалі сцяг перамог!

*Прыпеў*

Дружба народаў – сіла народаў —
Наш запаветны, сонечны шлях.
Горда ж узвіся ў ясныя высі,
Сцяг пераможны – радасці сцяг!

*Прыпеў*

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Himno tekstas, vertimas į lietuvių kalbą ir vokalinis įrašas – tinklalapis Himnai.lt
* Baltarusijos himnas (mp3)
* Baltarusijos himno natos
Janis Spruktis

**Janis Spruktis** (g. 1982 m. sausio 31 d. Rygoje) – Latvijos ledo ritulio puolėjas, olimpietis. Spruktis atstovavo Latvijos nacionalinę rinktinę.

## Biografija

Nuo 2006 m. žaidė NHL klube Floridos „Panthers“, kurio sudėtyje jis tapo 14 latviu, kuris kada nors yra žaidęs NHL. 2005–2006 m. sezoną Spruktis žaidė Suomijos ledo ritulio lygos klube HPK ir tapo Suomijos čempionu.

2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse su Latvijos rinktine užėmė 12-ą vietą. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užimta 8-oji vieta.

## Šaltiniai
Jekabas Redlichas

**Jekabas Redlichas** (g. 1982 m. kovo 29 d.) – Latvijos ledo ritulio gynėjas.

Jo broliai Mikelis Redlichas ir Krišjanis Redlichas taip pat yra profesionalūs ledo ritulininkai. 2006 m. jis žaidžia Latvijos ledo ritulio lygos klube HK Riga 2000. Latvijos rinktinės sudėtyje jis dalyvavo 1999 m. Europos jaunių čempionate, 2000 m. pasaulio jaunių (iki 18 m.) čempionate ir 2002 m. pasaulio jaunimo čempionate. 2006 m. vasarą jis buvo pakviestas į NHL klubo Kolumbo „Blue Jackets“ ikisezoninę treniruočių stovyklą, bet dėl problemų su viza jis į JAV negalėjo išvykti.
Didžioji Santa Fė

**Didžioji Santa Fė** () – metropolinė aglomeracija Argentinoje, Santa Fė provincijoje, susidariusi apie Santa Fė miestą. Nusidriekusi La Kapitalio departamente, palei Paranos upę. Kartais laikoma, kad Santa Fė ir Paranos aglomeracijos yra vientisas darinys, kuriame gyvena >700 tūkst. gyventojų. Visoje Didžiojoje Santa Fė gyvena 454,2 tūkst. gyventojų (2001 m.). Tai devinta pagal dydį šalies aglomeracija.

Sudaro:
* Santa Fė – 368,7 tūkst. gyv.
* Santo Tomė – 58,3
* Rekreo – 10,7
* San Chosė de Rinkonas – 8,5
* Vilja Adelina – 3,4
* Sause Vjechas – 3,1
* Arojo Lėjės – 1,6
* Rinkon Nortė – 1,0
Manuel Belgrano

**Manuelis Belgranas** (; g. 1770 m. birželio 3 d. Buenos Airėse – m. 1820 m. birželio 20 d.) – Argentinos nacionalinis didvyris, šalies vėliavos autorius. Ekonomistas, teisininkas, politikas, kariuomenės vadas.

Belgranas buvo pirmasis autonominės Argentinos vyriausybės generolas. 1812 m. jis sukūrė Argentinos vėliavą, o vasario 27 d. ją pirmą kartą iškėlė Rosarijuje, Paranos pakrantėje. Belgranas organizavo Chuchujaus egzodą ir taip paruošė dirvą pergalėms Argentinos Nepriklausomybės Kare. Jis buvo vienas iš pagrindinių Argentinos Nepriklausomybės Deklaracijos autorių. Belgranas pasisakė už monarchinę sistemą, kad karalius būtų renkamas iš inkų palikuonių. Tačiau ši idėja palaikymo nesusilaukė. Jis dalyvavo daugelyje ekspedicijų, kampanijų, dėl to jo sveikata pablogėjo. Mirė būdamas 50 metų amžiaus nuo edemos skurde ir pamirštas valdžios.

Manuelio Belgrano garbei daugelyje didesnių miestų yra pastatyti monumentai, Rosarijuje yra Valstybinės vėliavos monumentas, skirtas įamžinti vėliavos sukūrimą. Birželio 20 d. (mirties metinės) švenčiama kaip Nacionalinės vėliavos diena. Jo garbei pavadintas karinis laivas *[[ARA General Belgrano]]*, gatvės įvairiuose miestuose, kelios gyvenvietės.
Daržovės

**Daržovės** – vienmečiai, dvimečiai ir daugiamečiai žoliniai augalai, kurių įvairios sultingos dalys vartojamos maistui. Mitybos prasme nuo *daržovių* skiriami *vaisiai*, kurie dažniausiai auga ant sumedėjusių augalų (medžių, krūmų, krūmokšnių) ir paprastai būna saldūs. Pvz., braškės ir bananai auga ant žolinių augalų, bet yra vaisiai, o ne daržovės.

Jose yra žmogui būtinų baltymų, angliavandenių, vitaminų, mineralinių druskų ir organinių rūgščių.

Daržovės labai svarbios mityboje. Valgomos kaip atskiri patiekalai, kaip užkandžiai, bei mėsos ir žuvies patiekalų garnyrai. Jos valgomos šviežios, virtos, keptos, troškintos. Taip pat daržovės šaldomos, džiovinamos, rauginamos, konservuojamos, sūdomos. Gausiai vartojamos dietinei mitybai.

Kai kurios daržovės yra ir vaistiniai augalai, nes turi gydomųjų savybių. Iš jų farmacijos pramonėje gaminami vaistai. Jos populiarios liaudies medicinoje, nes jau senų laikų žmonės pastebėjo teigiamą daržovių poveikį sveikatai. Vaistai ne visada gaminami tik iš valgomų dalių, dažnai naudojamos maistui netinkamos dalys (šaknys, žievė), jei jos turi fiziologiškai aktyvių medžiagų.

Lietuvoje daržovės auginamos nuo seniausių laikų. Baltų gentys augino morkas, svogūnus, burokėlius. XIII a. jau buvo auginami kopūstai, tačiau plačiau pradėti auginti XV a. Lietuvos dvaruose XVI a. buvo auginamos morkos, ropės, kopūstai, burokėliai, agurkai, svogūnai, pastarnokai, porai, krienai, salierai, ridikai, mairūnai, petražolės. Iki į Lietuvą atkeliaujant bulvėms, ropės buvo auginamos itin gausiai. Pomidorai paplito po I pasaulinio karo.

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Daržovės
* Šaldytos daržovės

## Šaltiniai
Estijos ekonomika

**Estijos ekonomika** vertinama kaip stipriausia, lyginant su kitų buvusių Sovietų Sąjungos respublikų ekonomika.

1991 m. atkūrusi nepriklausomybę, Estija greitai perorientavo savo ekonomiką prie Skandinavijos šalių ekonomikos ir iš to gavo didžiulę naudą. Estija sparčiausiai savo ūkyje diegia ir taiko inovacijas tarp naujųjų ES valstybių.

Pagrindinės ekonomikos šakos – elektronika, telekomunikacijos. Išvystyta transporto infrastruktūra. Ypač didelę įtaką daro atkeliavusios naujos technologijos iš Suomijos, Švedijos ir Vokietijos, trijų pagrindinių prekybos partnerių. Nepaisant to, kad einamosios sąskaitos deficitas išlieka didelis, šalies biudžetas turi apie 151 mln. € perviršį (2004 m.).

Estija yra stipri jūrinė valstybė.

## Žemės ūkis
### Produkcija

## Nuorodos
* Estijos Statistikos valdyba 
* Estijos Investicijų agentūra 
* CŽV puslapiai apie Estiją
Paprastasis agurkas

**Paprastasis agurkas** (*Cucumis sativus*) moliūginių (*Cucurbitaceae*) šeimos žolinis augalas.

Stiebas šliaužiantis iki 2 m ilgio. Lapai širdiški, žiedai geltoni, vaisiai žali, pailgi, vidutinio dydžio, sultingi, mėsiški.

Auginamos įvairios veislės: „Perenta“, „Radničiok“, „Niežino“.

## Sudėtis
Agurkų vaisiuose yra azotinių ir beazotinių medžiagų, kalio druskų, ląstelienos, 97 % vandens, vitaminų A, B1, C.

## Mityba
Agurkai valgomi švieži, rauginti, marinuoti, iš jų gaminamos salotos ir garnyrai, verdamos agurkinės ir šiupininės sriubos.


Image:Cucumis sativus, Agurko ziedas1.JPG|Agurko žiedas
Image:Cucumis sativus, Agurko ziedas2.JPG|Agurko žiedas
Kornişonlar.JPG|Vaisiai
Cucumis sativus 0004.JPG|Peraugęs agurkas
Cucumbers - Vladimir Morozov.jpg|Rauginti agurkai