open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Visalaukės apylinkė

**Visalaukės apylinkė** (iki 1971 m. ***Visalaukių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Paciūnų apylinkės ir dalis Arliškių apylinkės. 1960 m. prijungta dalis Dirmeitų apylinkės ir dalis Varniškių apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. prijungta mažoji dalis Eitminiškių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Visalaukės apylinkė prijungta prie Paberžės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tarybinio kelio“ ir „Progreso“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 41,14 || 1460 () || Glintiškių tarybinio ūkio „Tarybinio kelio“ ir „Progreso“ skyriai  || 17 kaimų, 37 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1371 || || 32 kaimai, 26 viensėdžiai, 9 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 61 || || Visalaukės tarybinis ūkis  || 40 kaimų, 27 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 39 kaimai, 26 viensėdžiai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 994 || || 37 kaimai, 16 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Visalaukės tarybinis ūkis  || Visalaukė ir kt.
|}

## Šaltiniai
Žemaitėlių apylinkė

**Žemaitėlių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šumsko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. 1954 m. prijungtos Širvydų apylinkė ir Čepurniškių apylinkė, 1963 m. – dalis Senasalio apylinkės, o dalis Žemaitėlių apylinkės prijungta prie Šumsko apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Žemaitėlių apylinkė prijungta prie Rukainių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir „Naujo gyvenimo“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 52,4 || 2047 () || Černiachovskio vardo kolūkis, „Naujo gyvenimo“ kolūkis  || 23 kaimai, 5 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1894 || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 66 || || „Auroros“ kolūkis, „Kibirkšties“ kolūkis  || 31 kaimas, 2 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1803 || || 30 kaimų, 3 viensėdžiai 
|-
| 1987 m. || || || „Kibirkšties“ kolūkis  || Savičiūnai, Žemaitėliai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Bernotai (Šiauliai)

**Bernotai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Bazilionai – Pikeliškė, 1 km į pietryčius nuo Bazilionų, dešiniajame Dubysos krante.

## Istorija

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gimtatikyba

**Gimtatikyba** (), **slavų neopagonybė** – politeistinė, neopagoniška religija, tęsianti ikikrikščioniškos slavų religijos tradicijas.

Pagonybė tarp slavų nyko palaipsniui. Nors krikščionybė įvesta palyginti anksti (Moravijoje – 863 m., Lenkijoje – 966 m., Kijevo Rusioje – 988 m.), atokesnėse vietovėse pagoniški ritualai išliko iki pat XV a. Dalis pagoniškųjų bruožų susiliejo su krikščionybe.

XIX a. kilus nacionaliniams, panslaviniams judėjimams pradėta romantizuoti ikikrikščioniškoji slavų istorija. Pradėti archeologiniai, kultūriniai to laikotarpio tyrinėjimai, susidomėta folkloru.

Dabartiniai gimtatikiai pagrindiniais savo dievais laiko Rodą, Peruną, Dažbogą. Daug dėmesio skiriama ekologijai, nacionalizmui. Neretai gimtatikiai, ypač Rusijoje siejami su nacionasocializmu, rasizmu, antisemitizmu. Gamtoje rengiami ritualai, gamtos simbolių garbinimas, švenčiamos žiemos saulėgrįžos, Kupalos, lygiadienių šventės. Pagrindinis simbolis – svastika.

Gimtatikyba labiausiai paplitusi Rusijoje (centras – Kaluga), Lenkijoje, Ukrainoje, Čekijoje.

## Literatūra
* Romanas Šiženskis. XXI amžiaus rusų pagonybė: „Aukso amžiaus“ nostalgija ar nacionalinis indigenous religions atgaivinimo projektas? *Liaudies kultūra*, 2011, Nr. 5, p. 71–80.

## Šaltiniai
Bitėnai (Šiauliai)

**Bitėnai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Smilgių, prie Mineikių miško, dešiniajame Vėkės upelio krante.

## Istorija

Prie kaimo, ant Vėkės kranto išlikę Bitėnų senkapis ir senovinė gyvenvietė. Iki 1923 m. kaime buvo dvaras. TSRS okupacijos metais kaimo dalis priklausė Gilvyčių tarybiniam ūkiui, dalis – kolūkiui „Raudonasis spalis“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sužadinta būsena

**Sužadinta būsena** arba **sužadintos būsenos lygmuo** arba **sužadintas lygmuo** – sistemos (elektrono, branduolio, atomo, molekulės ar nanokristalo) energijos lygmuo, kuriame sistemos energija yra didesnė nei pagrindiniame lygmenyje.

Kad sistema patektų į sužadintą būseną, reikia, kad ji sugertų tokį energijos kvantą, kurio energija lygi sužadinto ir pagrindinio lygmenų energijos skirtumui. Sužadinta būsena trunka neilgai (ilgai trunkančios vadinamos metastabiliomis) ir sistema vėl patenka į pagrindinę būseną pati (spontaniškai) arba sąveikaudama su dar vienu energijos kvantu (priverstinai). Pereidama iš sužadintos į pagrindinę būseną, sistema išspinduliuoja tokios pat, kaip ir sugertos, energijos kvantą.

Iš sužadintos būsenos priverstinai išėjęs elektronas išspinduliuoja tokios pat poliarizacijos, energijos, fazės ir krypties fotoną (kitaip tariant koherentinę šviesą), kaip ir būseną pakeisti privertęs fotonas. Dėl šios priežasties lazeriai spinduliuoja monochromatinę šviesą.

## Taip pat skaitykite
* Pagrindinė būsena
Blužgalis

**Blužgalis** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, tarp naujojo kelio  (E77) ir senojo, dab. Bubiai–Kelmė kelio, 2 km į pietus nuo Bubių.

Kaimas dažniausiai tapatinamas su Bubiais, nes jame buvo pastatytos Bubių pionierių ir moksleivių vasaros stovyklos. Antrojo pasaulinio karo metais kaimas nukentėjo, 1944 m. vasarą kelis kartus jį buvo užėmę rusai arba vokiečiai, prie kaimo yra keli brolių kapai, kuriuose palaidota ir 16-osios lietuviškosios divizijos karių.

Šiame kaime taip pat yra Bubių MTB trasa.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Spontaninis spinduliavimas

**Spontaninis spinduliavimas** arba **savaiminis spinduliavimas** stebimas, kai sužadintoje būsenoje pabuvusi dalelė pati (savaime) pereina į pagrindinę būseną ir išspinduliuoja fotoną. Spontaninis spinduliavimas yra plačiai taikomas reiškinys - juo paremtas lazerio, CRT ir plazminių televizorių bei monitorių veikimas.

## Taip pat skaitykite
* Priverstinis spinduliavimas
Šaro kalnai

**Šaro kalnai** (, ) – kalnagūbris Balkanuose. Praeityje ties juo jungėsi trijų Romos provincijų (Dalmatijos, Mezijos ir Makedonijos) ribos. Šiandien šis kalnas yra Serbijos ir Kosovo pietinės dalies pasienio zona, o pagrindinis jo kalnagūbris yra siena tarp Serbijos ir Makedonijos.  

Kalnuose yra 30 viršūnių, viršijančių 2500 metrų, 70 viršūnių, viršijančių 2000 metrų, bei 70 ledyninių ežerų. Jo šlaituose ir apylinkėse yra 45 vienuolynai, įkurti XII – XVI a. Dar 32 maldos vietos buvo sunaikintos nesenų karinių konfliktų metu.

Neskaitant 175 saugomų, yra 18 itin retų augalų rūšių kurias galima rasti tik šiame kalnyne. Gyvena Balkaninė lūšis. 

## Šaltiniai
Orphaned Land

**„Orphaned Land“** – Izraelio progresyviojo metalo grupė, sukurta 1991 m. Jos kūryboje gausu Artimųjų Rytų ir žydų liaudies muzikos motyvų, todėl grupės stilius neretai vadinamas rytietišku metalu.

Pradžioje grupė susikūrė *Resurrection* pavadinimu, bet 1992 m. pakeitė pavadinimą į *Orphaned Land*, kad išvengtų painiavos su metalo grupe iš Floridos. Grupė savo kūryboje jungia progresyvųjį, doom, death metalą bei Artimųjų Rytų folklorinę muziką. Dainų tematika: sandūra tarp rytų ir vakarų, praeities ir dabarties, šviesos ir tamsos, Dievo ir Šėtono. Būdingi krikščionybės, judaizmo, islamo motyvai.

## Sudėtis

### Dabartiniai nariai
* Kobi Farhi − vokalas
* Yossi „Sassi“ Saharon − solo gitara, akustinė gitara, udas, sazas, buzukis
* Matti Svatitzki − ritminė gitara, akustinė gitara
* Uri Zelcha − bosai
* Matan Shmuely − būgnai, mušamieji

### Buvę nariai
* Vartan Garabed − būgnai, mušamieji
* Eden Rabin − klavišiniai, pritariantis vokalas
* Avi Diamond − būgnai
* Itzik Levy − klavišiniai
* Eran Asias − būgnai
* Yatziv Caspi − būgnai, mušamieji

### Kiti prisidėję asmenys
 
* Shlomit Levi − moteriškas hebraiškas vokalas
* Hadas Sasi − moteriškas vokalas
* Amira Salah − moteriškas arabiškas vokalas
* Albert Dadon − darbuka
* Abraham Salman − kanunas
* „Neve Israel“ sinagogos vokalistai
* Morano choras − moterų choras
* Avi Agababa − papildomi mušamieji

## Diskografija

### Demo
* *The Beloved’s Cry* (1993 m.)

### EP
* *The Calm Before the Flood* (2004 m.)
* *Promo Split MCD* (2005 m.) − (su grupe Sentenced)
* *Ararat* (2005 m.)

### Studijiniai albumai
* *[[Sahara (albumas)|Sahara]]* (1994 m.)
* *[[El Norra Alila]]* (1996 m.)
* *[[Mabool]]* (2004 m.)
* *[[The Never Ending Way of ORWarriOr]]* (2009 m.)

## Nuorodos
*
Universalusis kulkosvaidis

**Universalusis kulkosvaidis** (, *GPMG*; ) – kulkosvaidis, kuris naudojamas tiek kaip lengvasis kulkosvaidis su kojelėmis, tiek kaip vidutinis kulkosvaidis su stovu. Dažnai jis naudojamas ir kaip tankinis bei šarvuočių, zenitinių sistemų kulkosvaidis. Universaliojo kulkosvaidžio idėja gimė Pirmojo pasaulinio karo metais. Universaliųjų kulkosvaidžių naudojimas palengvina kariuomenės aprūpinimą šoviniais bei atsarginėmis dalimis, kareivių apmokymą, užtikrina didesnes taktines galimybes.
Universalusis kulkosvaidis gali būti prastesnis negu tam tikrai funkcijai specializuotas kulkosvaidis. Pvz., universalusis kulkosvaidis tinkamas naudoti nuo kojelių, bet gali būti per sunkus ir galingas šaudyti bėgant atakos metu.

Universaliesiems kulkosvaidžiams būdinga:
* šautuvinis (6,5-8 mm) kalibras.
* šaudymas nuo atramos – kojelių ar stovo.
* ilgesnė šaudymo trukmė, nes paprastai turi keičiamus vamzdžius.

Pirmieji vidutiniai kulkosvaidžiai, panašūs į universaliuosius kulkosvaidžius, buvo naudoti Pirmojo pasaulinio karo metais. Oru aušinami vidutiniai kulkosvaidžiai su didesnėmis dėtuvėmis buvo naudojami lėktuvuose, tankuose, laivuose, o lengvesni jų variantai buvo naudojami kaip pėstininkų kulkosvaidžiai ant kojelių ar stovų.

Pirmasis universalusis kulkosvaidis buvo vokiečių MG34. Jis buvo priimtas į ginkluotę 1934 m. ir iki 1942 m. buvo pagrindinis Vokietijos pėstininkų ir tankų kariuomenės kulkosvaidis. 1942 m. ginkluotėn buvo priimtas tobulesnis MG42, bet MG34 gamino iki karo pabaigos, nes jis buvo efektyvesnis kaip tankinis kulkosvaidis, negu MG42.

## Įvairių šalių universaliųjų kulkosvaidžių palyginimas


Image:Mitrailleuse-IMG 1731.jpg|AA-52 (Prancūzija)
File:Canadian Soldier C6 Machine Gun.jpg|L7 variantas (C6, Kanada)
|FN MAG (Belgija)
Image:Mg 34.jpg|MG34 (Vokietija)
Image:MG42-Display.jpg|MG42 (Vokietija)
Image:M60.jpg|M60 (JAV)
Vaizdas:PKM DD-ST-85-01257.JPEG|PK (TSRS)
Vaizdas:UKM2000P REMOV.jpg|UKM-2000 (Lenkija)


## Šaltiniai
Antalieptės apylinkė

**Antalieptės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Zabičiūnų apylinkės, Padusčio apylinkės, dalies Daugailių apylinkės, dalies Antandrajos apylinkės ir dalies Bikūnų apylinkės. 1966 m. prijungta dalis Sadūnų apylinkės ir Steponiškių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras.

|-
| 1954-05-25  || || || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis ir Antalieptės HES  || 
|-
| 1959 m.  || 44,45 || 1522 () || „Jaunosios Gvardijos“ kolūkis, „Padusčio“ kolūkis  || 14 kaimų, 8 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1323 || || 39 kaimai, 6 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 67,9 || || Padusčio kolūkis, Antalieptės žemės ūkio technikumo mokomasis ūkis  || 43 kaimai, 2 viensėdžiai, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 37 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1246 || || 39 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Antalieptės kolūkis  || Antalieptė, Garmuliškis, Purvynė, Vasaknos, Zabičiūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 980 || || 31 kaimas, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Antazavės apylinkė

**Antazavės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antazavės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. 1954 m. prijungtos Zirnajų apylinkė ir Šniukštų apylinkė, o dalis Antazavės apylinkės prijungta prie Kriaunų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || V. Kudirkos vardo, „Nemuno“ ir „Aukštaičio“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 60,45 || 2309 () || „Nemuno“ kolūkis, V. Kudirkos vardo kolūkis  || 1 miestelis, 30 kaimų, 11 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 2017 || || 52 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 82,3 || || „Nemuno“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, V. Kudirkos kolūkis  || 54 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 65 kaimai, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1889 || || 65 kaimai, 3 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || „Lenino keliu“ kolūkis, „Švyturio“ kolūkis, Antazavės girininkija  || Antazavė, Rokėnai, Šniukštai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1491 || || 52 kaimai, 1 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Baibių apylinkė

**Baibių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Degučių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Trinkūniškių apylinkės ir dalis Kiemionių apylinkės, o dalis Baibių apylinkės prijungta prie Degučių apylinkės. 1966 m. prijungta dalis Steponiškių apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Baibių apylinkė prijungta prie Degučių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Mičiurino vardo ir „Pažangos“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 40 || 1477 () || „Pažangos“ kolūkis, Mičiurino vardo kolūkis  || 20 kaimų
|-
| 1970-01  || || 1224 || || 36 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1972-10-01  || 77 || || „Laisvės“ kolūkis, „Pažangos“ kolūkis  || 34 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 1976-07-01  || || || || 34 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1979-01-17  || || 951 || || 34 kaimai, 1 viensėdis 
|-
| 1985 m. || || || || Baibiai, Daneikiai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Priverstinis spinduliavimas

Optikoje **priverstinis spinduliavimas** arba **indukuotasis spiduliavimas** stebimas, kai sužadintoje būsenoje esanti dalelė, paveikta fotono pereina į pagrindinę būseną ir išspinduliuoja fotoną. Priverstinio spinduliavimo reiškiniu paremtas lazerio veikimas.

## Taip pat skaitykite
* Spontaninis spinduliavimas
Daneikiai

**Daneikiai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybės pietvakariuose.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degučių apylinkė (Zarasai)

**Degučių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Degučių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Baibių apylinkės, o dalis Degučių apylinkės prijungta prie Bikėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Girsių apylinkės. 1966 m. atskirta dalis teritorijos prijungta prie naujos Ežerėnų apylinkės ir prijungta dalis Steponiškių apylinkės. 1986 m. prijungta visa Baibių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Ždanovo vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 52,9 || 1349 () || Ždanovo vardo kolūkis  || 2 kaimai, 20 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 1018 || || 42 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 63,6 || || Ždanovo kolūkis  || 41 kaimas, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 41 kaimas, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 750 || || 42 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || „Laisvės“ kolūkis, Degučių kolūkis, Degučių meistrija  || Degučiai, Šiukščiai, Vajasiškis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1376 || || 69 kaimai, 1 viensėdis, 4 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Ežerėnų apylinkė

**Ežerėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, prie Zarasų.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1966 m. gruodžio 30 d. iš dalies Degučių apylinkės ir Kavoliškių apylinkės, 1976 m. dar prijungta dalis naikinamos Kavoliškių apylinkės. 1981 m. balandžio 29 d. perkeltas Ežerėnų apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Ežerėnų apylinkė prijungta prie Zarasų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 1291 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1066 || || 43 kaimai 
|-
| 1972-10-01  || 44,9 || || Ežerėnų tarybinis ūkis  || 42 kaimai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 42 kaimai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1126 || || 57 kaimai, 7 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Ežerėnų tarybinis ūkis  || Šauliai, Štadviliai, Šunelė ir kt.
|}

## Šaltiniai
Šunelė

**Šunelė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Zarasų, prie plento . Seniūnaitijos centras. Netoliese telkšo ežeras Babrinis.

## Istorija

Sovietmečiu kaime buvo Ežerėnų apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Imbrado apylinkė

**Imbrado apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, pasienyje su Latvija.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Imbrado valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Grybinės apylinkės, o dalis Imbrado apylinkės prijungta prie Pavidinės apylinkės. 1963 m. prijungta Kiviškių apylinkė, 1977 m. – Avilių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pirmūno“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 52 || 1356 () || „Pirmūno“ kolūkis  || 20 kaimų, 20 vienkiemių
|-
| 1970-01  || || 1296 || || 46 kaimai, 43 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 81,9 || || Stelmužės tarybinis ūkis  || 47 kaimai, 44 viensėdžiai
|-
| 1976-07-01  || || || || 46 kaimai, 36 viensėdžiai 
|-
| 1979-01-17  || || 1612 || || 76 kaimai, 32 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Avilių kolūkis, Stelmužės tarybinis ūkis  || Aviliai, Imbradas, Stelmužė ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1320 || || 64 kaimai, 28 viensėdžiai, 2 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|}

## Šaltiniai
Kimbartiškės apylinkė

**Kimbartiškės apylinkė** (iki 1971 m. ***Kimbartiškių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1962 m. birželio 9 d. iš Tilžės apylinkės, Liaudėnų apylinkės ir dalies Turmanto apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Zatokų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1988 m. birželio 22 d. Kimbartiškės apylinkė prijungta prie Turmanto apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 1784 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1536 || || 64 kaimai, 24 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 124,9 || || „Lenino atminimo“ kolūkis, Kimbartiškės tarybinis ūkis  || 62 kaimai, 26 viensėdžiai, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 40 kaimų, 21 viensėdis, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 910 || || 34 kaimai, 20 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Kimbartiškės tarybinis ūkis  || Kimbartiškė ir kt.
|}

## Šaltiniai
Pakniškių apylinkė

**Pakniškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dusetų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungtos Berniūnų apylinkė ir dalis Avyžių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Pakniškių apylinkė prijungta prie Dusetų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Tautų vienybės“ ir „Šviesaus rytojaus“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 56,02 || 1961 () || „Šviesiojo rytojaus“ kolūkis, „Tautų vienybės“ kolūkis, „Tiesos“ kolūkis, „Naujosios sodybos“ kolūkis  || 23 kaimai
|-
| 1970-01  || || 1730 || || 25 kaimai, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 74,4 || || Dusetų valstybinis žirgynas, Vasaknų žuvininkystės ūkis  || 26 kaimai, 1 viensėdis, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 26 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1819 || || 25 kaimai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Dusetų valstybinis žirgynas, Vasaknų žuvininkystės ūkis, Dusetų girininkija  || Berniūnai, Drageliškės, Pakniškės, Pažiegė, Užtiltė, Vasaknos, Vosgėliai ir kt.
|}

## Šaltiniai
Salako apylinkė

**Salako apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Salako valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. 1954 m. prijungta Nariūnų apylinkė, Luodžių apylinkė, dalis Tolimėnų apylinkės, dalis Jaktiškių apylinkės ir dalis Plavėjų apylinkės, 1959 m. – dalis Jakėnų apylinkės. 1963 m. prijungta Bikėnų apylinkė, kuri 1966 m. atskirta, o 1977 m. vėl prijungta.

|-
| 1954-05-25  || || || Mičiurino vardo ir „Aukštaičių krašto“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 100,8 || 2188 () || Mičiurino vardo kolūkis, „Aukštaičių krašto“ kolūkis  || 1 miestelis, 29 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 1665 || || 29 kaimai, 20 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 123,5 || || „Aukštaičių krašto“ kolūkis, „Draugystės“ kolūkis, „Pergalės“ kolūkis  || 27 kaimai, 20 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 26 kaimai, 20 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1917 || || 61 kaimas, 21 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || „Aukštaičių krašto“ kolūkis, „Aušros“ kolūkis, Salako girininkija  || Biržūnai, Polivarkas, Salakas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1490 || || 55 kaimai, 15 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Genujiečių bokštai

**Genujiečių bokštai** – genujiečių pastatyti bokštai Korsikoje, pajūrio miesteliuose ir kaimuose.

## Istorija

Genujiečių bokštus pastatė genujiečiai, kai jie valdė Korsiką. Kai 1769 metais Genuja pardavė salą Liudvikui XV už 40 milijonų frankų, šie bokštai liko kaip palikimas. Dabar dauguma jų yra muziejai, lankomi turistų.

## Genujiečių bokštas Porte
Genujiečių bokštas Porte yra prie Porto įlankos.

## Galerija

Vaizdas:Corse_Ota_Porto_genoese_tower_sunset.jpg|Genujiečių bokštas Porte
Vaizdas:Genujieciu Bokstas porte.JPG |Genujiečių bokštas Porte
Vaizdas:Genujieciu bokstas girolatoje.JPG|Genujiečių bokštas Girolatoje


## Nuorodos
* http://mathieu.nivaggioni.free.fr/vos/tours/album.php
Portas (Prancūzija)

**Portas** () yra Prancūzijos miestelis Korsikos saloje, Pietų Korsikos departamente, Otos komunoje. Porte yra Genujiečių bokštas.

## Apylinkės
Nuo Porto iki Ajačo važiuojant mašina yra 80 kilometrų, Bastijos - 135 kilometrai, Kalvio - 75 kilometrai. Taip pat netoli Porto yra Ota, Genujiečių tiltai, Džirolatos kaimelis bei Skandolos parkas. Porte vakaruose matosi Porto įlanka, o rytuose, pietuose ir šiaurėje - kalnai. Porto miškai pasižymi laukinėmis gėlėmis, švara ir apleistais namukais. Porto pakrantėje yra aukšti krantai bei dideli akmenys.

## Istorija
Portas pradėtas statyti XX amžiuje. Iš senovinių pastatų Porte yra Genujiečių bokštas.

## Klimatas
Porte vyrauja subtropinis klimatas.

## Galerija

Vaizdas:Saulelydis porte.JPG|Saulėlydis Porte
Vaizdas:Corse_Ota_Porto_genoese_tower_sunset.jpg|Genujiečių bokštas
Vaizdas:Rukas porte.JPG|Rūkas


## Nuorodos

* http://www.porto-tourisme.com/
Smalvų apylinkė

**Smalvų apylinkė** Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Smalvų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Lupenkos apylinkės, dalis Bachmatų apylinkės ir dalis Zatokų apylinkės, o dalis Smalvų apylinkės prijungta prie Zatokų apylinkės. 1963 m. vėl prijungta Zatokų apylinkės dalis. 1981 m. balandžio 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Smalvų apylinkė prijungta prie Turmanto apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 51,4 || 1206 () || M. Melnikaitės vardo kolūkis  || 47 kaimai, 5 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1049 || || 60 kaimų, 26 viensėdžiai 
|-
| 1972-10-01  || 81,4 || || M. Melnikaitės kolūkis  || 60 kaimų, 26 viensėdžiai, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 81 kaimas, 29 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1268 || || 82 kaimai, 28 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1987 m. || || || Marijos Melnikaitės kolūkis, „Lenino atminimo“ kolūkis, Smalvų girininkija  || Bartkiškė I, Čepukiškė, Smalvos ir kt.
|}

## Šaltiniai
Suvieko apylinkė

**Suvieko apylinkė** (iki 1954 m. ***Suvieko I apylinkė*** ir ***Suvieko II apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, pasienyje su Latvija.

## Istorija

Dvi apylinkės (Suvieko I ir Suvieko II) įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Imbrado valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Obelių rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. sujungtos, taip pat prijungiant dalį Kumpuolių apylinkės. 1963 m. prijungta Pavidinės apylinkė, 1975 m. – Samanių apylinkė.

|-
| 1954-05-25  || || || Kalinino vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 41,51 || 1560 () || Kalinino vardo kolūkis  || 19 kaimų, 23 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 1095 || || 57 kaimai, 10 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 77,1 || || Suvieko tarybinis ūkis  || 60 kaimų, 13 viensėdžių, 3 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 79 kaimai, 13 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1506 || || 80 kaimų, 12 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Suvieko tarybinis ūkis, „Tautų draugystės“ tarybinis ūkis  || Samaniai, Suviekas ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1145 || || 61 kaimas, 7 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Zarasų apylinkė

**Zarasų apylinkė** (1963–1976 m. ***Magučių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, aplink Zarasų miestą.

## Istorija

Magučių apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Kapūstinės apylinkės ir dalies Bernotiškių apylinkės. 1976 m. rugsėjo 29 d. prijungta dalis naikinamos Kavoliškių apylinkės, o Magučių apylinkės centras perkeltas į Zarasus, kartu atitinkamai pakeičiant ir apylinkės pavadinimą. 1988 m. prijungta Ežerėnų apylinkė.

|-
| 1959-01-15 || || 2108 () || || 
|-
| 1970-01  || || 1738 || || 91 kaimas, 15 viensėdžių 
|-
| 1972-10-01  || 78,5 || || Čiapajevo kolūkis, Zarasų tarybinis ūkis  || 90 kaimų, 15 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 90 kaimų, 15 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2539 || || 96 kaimai, 18 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || Vasilijaus Čiapajevo kolūkis, Zarasų paukštininkystės tarybinis ūkis, Zarasų profesinės technikos mokyklos mokomasis ūkis, Gražutės girininkija, Tumiškės meistrija, Zarasų girininkija  || Dimitriškės, Magučiai, Šauliai, Zarasai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3012 || || 132 kaimai, 21 viensėdis, 3 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|}

## Šaltiniai
Kovinė spyruoklė

**Kovinė spyruoklė**, *skeliamoji spyruoklė* () – šaunamojo ginklo skeliamojo mechanizmo spyruoklė, sukaupianti energiją, kurią perduoda gaidukui ar skeltuvui, kad šis galėtų įmušti kapsulę.

Kovinių spyruoklių formos:
* cilindrinė – Mosino šautuvas, TT pistoletas, Colt M1911
* plokštelinė – naganas, PM pistoletas
* spiralinė – Kalašnikovo automatas.

Dalyje ginklų kovinės spyruoklės funkciją atlieka grąžinimo spyruoklė. Pvz., 1900 m. Brauningo pistoletas, DP kulkosvaidis, daugelis pistoletų kulkosvaidžių.
Crna

**Crna** ( 'Juodoji upė') – upė pietų Makedonijoje; Vardaro dešinysis intakas. Prasideda Buševo kalnuose, pradžioje teka į pietryčius. Vidurupyje pasuka į šiaurės rytus, prateka ežerų grupę (Tikvešo ir kt.).

Didžiausi intakai: Dragoras, Jelaška, Belašica, Blatas.
Vladas Litefskis

**Vladas Litefskis** (1909 m. balandžio 10 d. Pūstapėdžiai, Vilkaviškio valsčius – 1971 m. sausio 5 d. Čikaga) – Lietuvos biologas, pedagogas, gamtos mokslų daktaras.

## Biografija
1938 m. baigęs Vytauto Didžiojo universitetą 1940-1944 m. jame dirbo ir dėstė. 1944 m. emigravo į Vokietiją. 1946-1951 m. mokytojavo Greveno, Blombergo ir Augustdorfo lietuvių gimnazijose, buvo Greveno Vokietijos lietuvių bendruomenės apylinkės pirmininkas. 1948 m. gamtos mokslų daktaras. 1954-1957 m. Vasario 16-osios gimnazijos Vokietijoje direktorius. 1957 m. persikėlė į JAV, dirbo Ilinojaus universiteto Mikrobiologijos skyriuje.

## Šaltiniai
Griunvaldas

**Žalgiris** (, )  – gyvenvietė Lenkijos šiaurinėje dalyje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Ostrudos apskrityje; 26 km į pietus nuo Ostrudos ir 43 km į pietvakarius nuo Olštyno.

Gyventojų – 800 (2006 m. duomenys).

1410 m. liepos 15 d. šalia Griunvaldo įvyko Žalgirio mūšis (dažnai vad. *Griunvaldo* mūšiu).

## Šaltiniai
Žukliškių apylinkė

**Žukliškių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dusetų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Dumblynės apylinkės ir dalis Butkelių apylinkės, 1963 m. ir 1966 m. – dalis Sadūnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Žukliškių apylinkė prijungta prie Dusetų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Raudonosios Žvaigždės“ ir „Pirmūno“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 63,38 || 1957 () || „Pirmūno“ kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, „Keturių komunarų“ kolūkis  || 48 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 1574 || || 69 kaimai, 7 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 82,6 || || Černiachovskio kolūkis, „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Vencavų kolūkis, Žukliškių kolūkis  || 70 kaimų, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 70 kaimų, 10 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 1196 || || 70 kaimų, 11 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1987 m. || || || „Raudonosios žvaigždės“ kolūkis, Vencavų kolūkis  || Jasai, Padustėlis, Sadūnai, Vencavai, Žukliškės ir kt.
|}

## Šaltiniai
Grąžinimo spyruoklė

**Grąžinimo spyruoklė** () – spyruoklė automatiniame ginkle, po šūvio grąžinanti judamas ginklo dalis (spyną, kartais vamzdį) į pradinę padėtį.

Grąžinimo spyruoklių formos:
* cilindrinė – būdinga daugeliui ginklų modelių, energiją kaupia suspaudžiama
* plokštelinė – pvz., ankstyvieji Liugerio pistoletai.
* spiralinė – 1915 m. pavyzdžio rankinis Liuiso kulkosvaidis.

Kai kuriuose ginkluose grąžinimo spyruoklė kartu yra ir kovinė spyruoklė, tuomet ji vadinasi *grąžinimo kovine spyruoklė*. Tokios spyruoklės būdingos daugeliui pistoletų kulkosvaidžių.
Pyšma

**Pyšma** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko ir Tiumenės srityje; Turos (Irtyšiaus baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Vidurinio Uralo kalnų rytiniuose šlaituose, į šiaurę nuo Jekaterinburgo. Teka į šiaurės rytus Užuralės ir Turos lygumomis.

Didžiausi intakai: Reftas, Kunara, Didžioji Kalinovka, Jurmyčius. Upė užšąla lapkritį, atitirpsta balandį, poplūdis trunka balandžio-gegužės mėnesiais. Minimalus debitas 2 m³/s, didžiausias – 1300 m³/s. Ant upės įrengti 3 tvenkiniai (tarp jų Belojarsko tvenkinys, tiekiantis vandenį Belojarsko AE).

Prie Pyšmos įsikūrę miestai: Aukštutinė Pyšma, Zarečnas, Suchoj Logas, Kamyšlovas, Talica.

## Šaltiniai
Pjana

**Pjana** () – upė Rusijoje, daugiausia Žemutinio Naugardo srityje; Suros (Volgos baseinas) kairysis intakas. Prasideda Mordovijos šiaurėje, Pavolgio aukštumoje. Pradžioje teka į šiaurės vakarus, bet vidurupyje daro posūkį ir teka į rytus. Įteka į Surą Čiuvašijos pasienyje.

Pagrindiniai intakai – Vadokas, Ježatė, Čeka, Anda. Upės vaga labai vingiuota. Pakrantėse išplitę karstiniai reiškiniai, yra urvų, ertmių. Ant Pjanos įrengta Ičalkų mažoji hidroelektrinė. Žemupyje laivuojama. Prie Pjanos įsikūrę Perevozo ir Sergačo miestai.

## Šaltiniai
Kojelės

**Kojelės** – šaunamojo ginklo (kulkosvaidžio ar šautuvo) dalis, ant kurios atremiamas ginklas šaudant nuo žemės ar atramos (palangės, brustvero ir pan.). Šaudant nuo kojelių ginklas būna stabilesnis, todėl padidėja šaudymo taiklumas.
Kojelės yra suglaudžiamos ir užlenkiamos, kad ginklą būtų patogu nešti. Jos būna ginklo vamzdžio atrama, todėl taikantis ar šaudant serijomis vamzdis žymiai mažiau juda, dėl ko didėja šaudymo tikslumas ir glaustumas.

Šautuvų ir kulkosvaidžių kojelės būna nekintamo arba reguliuojamo ilgio. Jos paprastai užlenkiamos į priekį.

Dvikojai naudojami su:
* šautuvais. Kojelės dažnai naudojamos su snaiperiniais ar automatiniais šautuvais. Kojelės gali būti standartinė šautuvo dalis arba kojelės gali būti šautuvo priedas, jas šaulys uždeda prireikus.
* lengvaisiais kulkosvaidžiais. Kulkosvaidžiai, palyginus su automatiniais šautuvais, gali šaudyti ilgesnėmis serijomis (dėl ko atatranka mažina taiklumą), turi sunkesnius vamzdžius ir patys būna sunkesni dėl sunkesnių vamzdžių (jie lėčiau perkaista, mažiau deformuojasi nuo perkaitimo), didesnės šovinių atsargos dėtuvėse ir pan. Dėl šių priežasčių kulkosvaidį laikyti gerokai sunkiau negu šautuvą. Kojelės palengvina taikymą, kulkosvaidininkas mažiau pavargsta.
* prieštankiniais šautuvais.
* prieštechnikiniais šautuvais.
* kai kuriais granatsvaidžiais.


File:USMC DMR Liberia.jpg|M14 šautuvas su užlenktomis kojelėmis
File:RPG-latrun-exhibition-1.jpg|Reaktyvinis granatsvaidis RPG-7 su kojelėmis
File:PTRS 41.jpg|Prieštankinis šautuvas PTRS
File:Steyr HS .50-frontal-scope.jpg|Prieštechnikinis šautuvas *Steyr HS .50* 
File:SIG-552-p1030041.jpg|Šveicarų šturmo šautuvas SIG-552 su papildomomis kojelėmis, uždėtomis naudojant ''Picatinny'' pamatėlį.
Lee Harvey Oswald

**Lee Harvey Oswald** (*Ly Harvis Osvaldas*, 1939 m. spalio 18 d. – 1963 m. lapkričio 24 d.) – remiantis trijų JAV vyriausybės sudarytų specialiųjų komisijų išvadomis, buvo JAV prezidento Džono Kenedžio žudikas.

Žmogžudystė įvyko 1963 metų lapkričio 22 dieną Dalase, Teksaso vasltijoje. Ly Harvis Osvaldas buvo JAV karinio jūrų laivyno pėstininkas, dezertyravęs į Sovietų Sąjungą, bet vėliau sugrižęs atgal. 24-erių metų amžiaus Osvaldas buvo suimtas ir apkaltintas Dalaso policijos pareigūno nužudymu. Kiek vėliau jis buvo susietas ir su Džono Kenedžio nužudymu. Osvaldas nepripažino kaltės dėl nei vieno jam inkriminuojamo nusikaltimo. Praėjus dviem dienoms po suėmimo Džekas Rubis nušovė Osvaldą tiesioginiame televizijos eteryje. 1964 metais Voreno komisija padarė išvadą, kad Ly Harvis Osvaldas yra vienintelis prezidento Džono Kenedžio žudikas.
Brazinskiai

**Brazinskiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Bubių seniūnija, 7 km į pietus nuo Bubių, Dubysos kairiajame krante, prie kelio Bazilionai – Pikeliškė.

## Istorija

Kaimas pažymėtas 1847 m. Kurtuvėnų bažnyčios sąraše. TSRS okupacijos metais priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“. Atkūrus nepriklausomybę, kaime liko du ūkiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
RP-46

**RP-46** ( – 'kuopos kulkosvaidis, 1946 m. pavyzdžio') – tarybinis rankinis kulkosvaidis.

RP-46 buvo sukurtas 1946 m. tobulinant V. Degtiariovo kulkosvaidį DPM. Šio modelio autoriai – A. Šilinas, P. Poliakovas ir A. Dubininas. Modelio GAU indeksas – 56-R-326 (*56-Р-326*).

RP-46 sukurtas patobulinant kulkosvaidį DPM:
* pakeistas šovinių tiekimas – galima naudoti tiek juostas (200 ar 250 šovinių), tiek diskus (47 šov.). RP-46 naudoja tokias pačias metalines juostas kaip ir kulkosvaidis SG-43.
* pasunkintas vamzdis.

RP-46, palyginus su DPM, turi didesnę ugnies galią, bet išlaikė pakankamą mobilumą.

## Nuorodos
Vyžpiniai

**Vyžpiniai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Žvirgždaičių, tarp Nenupės ir Vingrupio.

## Istorija

Minimi nuo 1736 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bunokiškė

**Bunokiškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į pietus nuo kelio Šalpirčiai – Trauleiniai, 8 km į vakarus nuo Bubių. Į pietus nuo kaimo iškastas Ventos-Dubysos kanalas, į rytus – Girnikų piliakalnis.

TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Gilvyčių tarybiniam ūkiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pialo ežeras

**Pialo ežeras** (, ) – ežeras Rusijoje, pietų Karelijoje, į šiaurės vakarus nuo Onegos ežero. Gylis siekia 74 m. Ežero centrinėje dalyje yra didelė sala. Minta daugiausia sniego tirpsmo vandeniu. Vandens lygis per metus svyruoja 1,5 m. Ežeras užšąla lapkritį, atitirpsta gegužę.

Įrengus Paleozioro užtvanką Pionierių kanalu (ilgis 7,5 km) į ežerą tiekiamas vanduo iš Sunos upės. Taip pat išteka Nivos upė į Sandalo ežerą ir Kondopogos HE.

## Šaltiniai
Jonas Trinkūnas

**Jonas Trinkūnas**, dvasinis vardas **Jaunius** (1939 m. vasario 28 d. Klaipėdoje – 2014 m. sausio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos etnologas, folkloristas, religijotyrininkas, senojo lietuvių tikėjimo bendruomenės „Romuva“ vyriausiasis krivis.

## Biografija
1957 m. baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą. 1965 m. Vilniaus universiteto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultete baigė filologijos studijas, įgijo filologo specialybę. 1969–1973 m. VU Filologijos fakulteto filologijos katedros aspirantas ir dėstytojas. 1969 m. įkūrė kraštotyros sąjūdį „Ramuva“, pradėjo rengti senovės baltų apeigas. Vienas iš Vilniaus universiteto kraštotyrininkų „ramuvos“ kūrėjų. 1973 m. už politinę tautinę veiklą iš universiteto pašalintas.

Kilus Sąjūdžiui vėl grįžo į universitetą, dirbo Filosofijos ir sociologijos instituto Etikos skyriaus asistentu. 1990–1993 m. LR kultūros ministerijos Etninės kultūros skyriaus vedėjas. Nuo 1994 m. Filosofijos ir sociologijos instituto Etikos ir etnosociologijos skyriaus mokslinis darbuotojas. VPU dėstė etninę kultūrą.

2002 m. išrinktas „Romuvos“ vyriausiuoju kriviu. Dalyvavo tarptautinėse senųjų tikėjimų konferencijose, renginiuose. Paskelbė staipsnių lietuvių ir prancūzų spaudoje, parašė kelias knygas. Apeiginio folkloro kolektyvo „Kūlgrinda“ narys, Etninės kultūros draugijos, Tautos namų, Mažosios Lietuvos reikalų tarybos, „Prusos“ klubo, kitų organizacijų vadovas ir narys.

2014 m. nusifilmavo dokumentiniame filme „Semme“.

Žmona Inija (g. 1951 m.), folkloristė, folkloro grupės „Kūlgrinda“ vadovė, kultūros sociologė, psichologė, Vilniaus teisės ir verslo kolegijos dėstytoja, po vyro mirties 2014 m. išrinkta vyriausia krive. Dukros Rimgailė, Vėtra, Ugnė, Indrė (iš pirmos santuokos – Žemyna).

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Bibliografija

* *Of Gods & holidays: the Baltic heritage*. – Vilnius: Tvermė, 1999. – 214 p.: iliustr. – ISBN 9986-476-27-5
* Baltų tikėjimas: lietuvių pasaulėjauta, papročiai, apeigos, ženklai. – Vilnius: Diemedis, 2000. – 127 p.: iliustr. – ISBN 9986-23-079-9
* Lietuvių pasaulėjauta: papročiai, apeigos, ženklai. – Vilnius: Diemedis, 2003. – 127 p.: iliustr. – ISBN 9986-23-114-0
* Lietuvių senosios religijos kelias. – Vilnius: Asveja, 2009. – 265 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-738-22-0
* Žodžiai mūsų Dievams ir Deivėms: maldos, giesmės ir eilės / dail. Gintarė Markevičienė. – Vilnius: Romuva, 2010. – 56 p.: iliustr.
* Baltų religija šiandien / sud. Jonas Trinkūnas, parengė Inija Trinkūnienė, Jonas Vaiškūnas, Žemyna Trinkūnaitė. – Vilnius: Senovės baltų religinė bendrija, 2011. – 41 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95278-0-2
* *Baltic religion today*. – Vilnius: Senovės baltų religinė bendrija, 2011. – 41 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95278-1-9


## Įvertinimas
* 1997 m. Jono Basanavičiaus premija
* 2013 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Protėvių pasaulėjauta ir dabartis“ Jono Trinkūno pokalbis su Jonu Vaiškūnu apie „Romuvos“ istoriją.
Burkšai

**Burkšai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Bubių, Dubysos dešiniajame krante, Dubysos ir Vindupio santakoje. Padubysio botaninis zoologinis draustinis.

## Istorija

Kaime buvo vandens malūnas. Į rytus nuo kaimo, kitame Dubysos krante – Pakalniškių senkapiai. 1 km į ietvakarius nuo kaimo – Badauskių piliakalnis. Kaimo ribose yra kelios turistinės stovyklavietės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Butiškė

**Butiškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo kelio  (), 8 km į pietvakarius nuo Bubių, Bijotės ežero šiauriniame krante. Kaimas įeina į Kurtuvėnų regioninio parko Bijotės rekreacinę zoną, įrengtos dvi trumpalaikio poilsio stovyklavietės ir turistinė bazė bei pliažas. Į kaimą veda dviračių trasa.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Piaozeras

**Piaozeras** arba ***Pia ežeras*** (, ) – ežeras Rusijoje, šiaurės vakarų Karelijoje. Įeina į Kumos hidroelektrinės patvanką. Ilgis 77 km, plotis iki 30 km. Gylis siekia 49 m. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų ir pusiasalių. Ežere daugybė salų (>30), dalis jų gyvenamos. Suteka daug upių. Upėmis jungiasi su gretimais Topo, Tumčios ežerais. Pia ežeras užšąla lapkritį, atitirpsta balandį. Laivuojamas.

Verčiamasi žvejyba (lašišos, vėgėlės, lydekos, kiršliai ir kt.).

## Šaltiniai
Češyras

**Češyras** (, senovinis pavadinimas *County of Chester*) – grafystė Šiaurės Vakarų Anglijoje. Tradicinė grafystės sostinė yra Česteris, nors didžiausias Češyro miestas yra Voringtonas. Kiti didieji miestai yra Kru, Vidnesas, Rankornas, Maklsfildas, Nortvičas, Vilmslou. Grafystė ribojasi su Mersisaidu ir Didžiuoju Mančesteriu šiaurėje, Derbišyru rytuose, Stafordšyru ir Šropšyru pietuose bei Velso sritimi Reksamu vakaruose.

Češyro plotas yra 2,343 km², o gyventojų yra šiek tiek daugiau nei vienas milijonas. Neskaitant didelių miestų palei Mersio upę ir istorinio Česterio, Češyras yra kaimiška grafystė su daugybe kaimų ir miestelių, kurie verčiasi žermės ūkiu. Grafystę garsina Češyro sūris, druska, šilko apdarai.

## Geografija

Češyras užima akmenuotą molio lygumą, kuri skiria šiaurės Velso kalvas ir Derbišyro Viršūnių rajoną (ši sritis vadinama Češyro tarpu). Sritis susiformavo atsitraukus akmens amžiaus ledynams. Pamatinė uoliena yra Triaso smėlakmenis, kurio atodangos išraustos ypač Rankorne ir teikė savitą raudoną akmenį Mančesterio ir Česterio katedroms.

## Išnašos
Butkaičiai (Šiauliai)

**Butkaičiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, prie kelio Smilgiai–Kadagynė, 13 km į šiaurės vakarus nuo Bubių.

TSRS okupacijos metais – Bubių apylinkės ir Gilvyčių tarybinio ūkio kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čeprečiškė

**Čeprečiškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo naujojo kelio  () ir 0,2 km į vakarus nuo senojo kelio, dabar Bubiai–Kelmė, 5 km į pietvakarius nuo Bubių.

## Istorija

Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė ir senkapiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ochridas

**Ochridas** () − miestas pietvakarių Makedonijoje, prie Ochrido ežero. Išlikęs I a. antikinis teatras, yra IV–VI a. ankstyvosios krikščioniškosios architektūros statinių (Šv. Erazmo bažnyčia). Miesto architektūrinį pagrindą sudaro IX–XIV a. bizantiški statiniai – stovi seniausias slavų vienuolynas (Šv. Pantaleono) – ir naujesni statiniai. Stūkso X a. Bulgarijos caro Samuelio tvirtovė. Viduramžiais miestas vadintas slavų Jeruzale. Tapo raštijos centru, mieste sukurtas kirilikos raidynas. 1979 m. Ochrido regionas buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Būta bronzos amžiaus gyvenviečių. Antikos laikais vietovėje buvo graikų kolonijos miestas Lichnidas. II a. pr. m. e. per miestą ėjo *Via Egnatia* kelias, jungęs Romos kolonijas nuo Adrijos jūros iki Bosforo sąsiaurio. 526 m. sugriautas žemės drebėjimo. Vėliau atstatytas romėnų. Per XI–XII a. slavų ir avarų antpuolius nuniokotas, 867 m. užimtas bulgarų, 990 m. įkurta sostinė, X a. pastatyta caro Samuelio tvirtovė. Nuo 1018 m. priklausė Bizantijos imperijai. 1083 m. užimtas normanų. XIII–XIV a. priklausė Salonikų kunigaikštystei, Epyro karalystei, antrajai Bulgarijos karalystei, Bizantijos imperijai, nuo 1334 m. – Serbijai, nuo 1389 m. – Osmanams. Po 1912–13 m. Balkanų karų atiteko Serbijai. 1945 m. priklausė Jugoslavijos Makedonijos Respublikai, 1991 m. nepriklausomai joje susikūrusioje valstybėje.


Vaizdas:Ohrid – Çınar.jpg|Miesto aikštė
Vaizdas:Ohrid Lake.jpg|Šv. Jono Pranašo cerkvė Ochride
Vaizdas:Samuil's Fortress in Ohrid (Самуилова тврђава у Охриду).jpg|Samuelio tvirtovė
Vaizdas:Iglesia de San Pantaleón, Ohrid, Macedonia, 2014-04-17, DD 35 HDR.jpg|Šv. Pantaleono vienuolynas
Vaizdas:Плаошник - Охрид 1.jpg|Senovės romėnų miesto liekanos
Vaizdas:2011 Ochryda, Antyczny teatr (02).jpg|Romėnų teatras


## Sportas
* FK Ohrid (futbolas)

## Išnašos
Averoizmas

**Averoizmas** (pagal Averojų – lotynizuotą viduramžių mąstytojo Ibn Rušdo vardą) – viduramžių filosofijos kryptis, kuri plėtojo materialistines arabų mąstytojo Ibn Rušdo aristotelizmo idėjas. Po to, kai Averojaus veikalai buvo išversti iš arabų kalbos į lotynų kalbą, lotyniškuoju averoizmo centru XIII a. tapo Paryžiaus universitetas. Šiame universitete Sigeras Brabantietis ir kiti filosofai plėtojo dviejų tiesų, žmonių intelekto vienovės, individualios sielos mirtingumo bei kitas koncepcijas. Averojininkų teigimu, aukščiausia žmogaus laimė atrandama filosofinėje kontempliacijoje. Averoizmo šalininkai taip pat skelbė, kad tai, kas teisinga filosofijos požiūriu, gali būti neteisinga tikėjimo požiūriu. Todėl Katalikų Bažnyčia averoizmą pasmerkė.

## Šaltiniai
Piasinas

**Piasinas** () – ežeras Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto šiaurėje, 20 km į šiaurę nuo Norilsko. Telkšo Šiaurės Sibiro žemumoje, 28 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 70 km, plotis iki 15 km. Gylis iki 10 m. Krantai daugiausia lėkšti, vietomis supelkėję. Ežeras užšąla spalio pradžioje, o atitirpsta birželio pabaigoje ar liepos pradžioje. Šiaurėje išteka Piasinos upė (į Karos jūrą).

## Šaltiniai
Štipas

**Štipas** – Makedonijos miestas rytinėje šalies dalyje, aštuntasis pagal dydį šalies miestas. Štipas yra rytų Makedonijos verslo bei kultūros centras. Miestas yra didžiausias Makedonijos tekstilės centras. Per miestą teka dvi upės: Bregalnica, kuri yra didžiausia Makedonijoje, ir Otinja.

Štipe yra XIV amžiaus vienuolynas bei pilies griuvėsiai. Lapkritį mieste vyksta didžiausias popmuzikos festivalis Makedonijoje, vadinamas *MakFest*. Dar vienas didelis įvykis mieste yra festivalis „Štipo kultūros vasara“, kuris vyksta nuo 1987. Jis trunka visą mėnesį nuo liepos 1 iki rugpjūčio 1 dienos.

## Sportas
* FK Bregalnica Štip (futbolas)
Didlaukė

**Didlaukė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, prie senojo kelio , dab. Bubiai–Kelmė, 1,5 km į pietvakarius nuo Bubių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dirvonai (Šiauliai)

**Dirvonai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, į pietus nuo kelio , 5 km į pietvakarius nuo Bubių, dviračių tako Šiauliai–Kurtuvėnai asfaltuotos dalies pabaigoje. Saugomos Dirvonų pušys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Marian Kaczyński

**Marijanas Kačinskis** (, 1932 m. gruodžio 4 d. Gąsówka Aleksin vietovėje, dab. Palenkės vaivadija, Lenkija – 2007 m. spalio 17 d. Varšuvoje, Lenkija) – lenkų archeologas, jotvingių materialinio palikimo tyrinėtojas.

## Biografija
1951 m. baigė Balstogės licėjų ir įstojo į Varšuvos universitetą studijuoti archeologiją. Dar būdamas studentu dalyvavo Ježio Antonovičiaus vadovaujamoje archeologinėje ekspedicijoje, tyrusioje Jeziorkų vietovę, kartu su istoriku ir geografu J. Humnickiu dvi savaites žvalgė jotvingių gyventas vietoves. 1955 m., apgynęs diplominį darbą tema „V-VI a. laidojimai Prūdiškės vietovėje“, baigė universitetą magistro laipsniu. Gavo paskyrimą į Varšuvos archeologijos muziejų, kur netrukus susiformavo grupelė bendraminčių, pasiryžusių tirti baltiškąjį paveldą Lenkijoje. Organizuojamos ekspedicijos į vietoves *Prudziszki*, *Bilwinowo*, *Wołownie*, *Podliszewo*, *Bargłów Dworny*. 1962-64 ir 1966 m. M. Kačinskis vykdo didžiulius kasinėjimus Mėtos () kapinyne prie Augustavo.

Savo tyrimų medžiagą spausdino leidiniuose „Wiadomosci Archeologiczne“, „Materialy Starozytne“, „Acta Baltico-Slawica“. Marijanas Kačinskis savo tiriamuose objektuose aptiko lokalinius skirtumus, paskelbė svarbią medžiagą apie vakarų baltų ryšius su Romos imperijos provincijomis. Nuo 1958 m. palaikė artimus mokslinius ryšius su Lietuvos archeologais Adolfu Tautavičiumi, Mykolu Michelbertu, Vytautu Daugudžiu. Vienas iš žinomesnių M. Kačinskio projektų – kilnojamoji paroda „Baltai-slavų šiauriniai kaimynai“, kuri apkeliavo daugelį Europos šalių. Jo rūpesčiu 1986 m. lietuviškame Punsko licejuje buvo surengta paroda „Jotvingiai ir Lietuva senovėje bei ankstyvaisiais viduramžiais“.

Mokslininkas visą gyvenimą dirbo tik vienoje darbovietėje – Varšuvos Valstybiniame archeologijos muziejuje. M. Kačinskio pastangomis ši mokslo tiriamoji įstaiga sustiprėjo: 1976 m. buvo įkurtos Baltų archeologinės dirbtuvės, o 1984 m. – Baltų archeologijos skyrius. Muziejui paliko ir visą savo biblioteką.

## Nuorodos
* Gyvenimo aprašymas ;
* Nekrologas.