open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viliūnai

**Viliūnai** () – buvęs bažnytkaimis Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities teritorijoje, 1 km nuo Viliūnų ežero, 10 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 19 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

Tikėtina, kad kaimo pradininkas – 1595 m. prie Viliūnų ežero minimas naujakurys *Wellon*. Nuo 1612 m. veikė pradinė mokykla. 1621 m. įsteigta evangelikų liuteronų parapija ir pastatyta pirmoji bažnyčia, 1893–95 m. pastatyta nauja, plytinė bažnyčia. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Po 1709–11 m. maro atkelta kolonistų. 1736 m. buvo 3 kolonistų ir 1 lietuviškai kalbanti šeima. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Vilūnų valsčiui.

1856 m. per Viliūnus nutiestas Pilkalnio-Širvintos plentas, 1901 m. – siaurasis geležinkelis, įrengta geležinkelio stotelė. Turėjo paštą, mokyklą, valsčiaus įstaigą. 1928 m. prie kaimo bendruomenės prijungta Viliūnų dvaro apygarda.

1914 m. rugpjūtį buvo užimtas ir apgriautas Rusijos imperijos kariuomenės. 1944 m. rudenį nuo Širvintos pusės puolanti Raudonoji armija sustojo ties Viliūnais. Fronto linija išsilaikė iki 1945 m. sausio 16 d., kai Raudonoji armija Viliūnus užėmė. Po karo trumpą laiką buvo gyvenamas ir pervadintas Izmailovu (rus. *Измайлово*), kitais duomenimis – sugriautas, sudegintas, negyvenamas ir nepervadintas. Sovietmečiu buvo didelio karinio poligono viduryje. Nuo 2008 m. buvusio bažnytkaimio teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Bažnyčia ir parapija

Evangelikų liuteronų parapija įsteigta 1621 m., tais pačiais metais pastatyta ir pirmoji bažnyčia. 1748 ir 1890 m. nukentėjo nuo gaisro, trenkus žaibui. 1893–95 m. pastatyta nauja neoromaninio stiliaus bruožų turinti plytinė bažnyčia su 48 m aukščio keturkampiu bokštu ir 4 smailiais bokšteliais bokšto kampuose. Bažnyčia tapo gyvenvietės simboliu, buvo iš tolo matoma ir laikoma viena gražiausių Pilkalnio apskrityje. Sugriauta Antrojo pasaulinio karo metu 1944–45 m., išlikusios tik pamatų liekanos.

Iki 1709–11 m. maro kunigavo ir 2 kunigai lietuviškomis pavardėmis. Vienas iš jų, *Johannas Donalitius*, Vaclovo Biržiškos manymu, galėjo būti Kristijono Donelaičio giminaičiu.

Parapija 1848 m. turėjo 5305 narius, iš jų 1080 (20,4 %) kalbėjo lietuviškai. 1870 m. lietuviškai kalbančiųjų liko 15,5 %, 1878 m. – 9,9 %, 1897 m. – 5,7 %, 1912 m. – tik 40 (0,9 %). Iki XX a. pamaldos laikytos lietuvių ir vokiečių kalbomis, XX a. pradžioje lietuviškos pamaldos liko tik vasarą. 1925 m. turėjo 4417 narių, 1939 m. parapijai priklausė 32 kaimo bendruomenės:

## Gyventojai

Be to, Viliūnų dvare 1905 m. buvo 93, 1910 m. - 98 gyventojai.

## Šaltiniai
Kutas (Irakas)

**Kutas** arba ***al Kutas*** (), taip pat ***Kut al Amara*** – miestas rytiniame Irake, 160 km į pietryčius nuo Bagdado, Tigro kairiajame krante; Vasito muchafazos centras. Plentai į Bagdadą, Basrą, Nasiriją, Bakubą; upių uostas. Vystoma tekstilės (medvilnės), odos ir avalynės, maisto (aliejaus) pramonė, audžiami tradiciniai kilimai. Apylinkėse auginami ryžiai, soros ir kiti javai, sezamas, datulės, renkamos saldymedžio šaknys. Yra 1940 m. ant Tigro įrengta užtvanka ir drėkinimo kanalų sistema.

## Istorija
1915–1916 m., I pasaulinio karo metais, osmanų kariuomenė apgulė ir užėmė britų valdytą Kuto tvirtovę.

## Šaltiniai
Juodkalnijos literatūra

**Juodkalnijos literatūra** – Juodkalnijoje sukurtos literatūros (istorinės ir šiuolaikinės), kurtos daugiausia juodkalniečių, serbų ir susijusiomis kalbomis, visuma.

Nors kai kurie kūriniai yra parašyti mažiausiai prieš 800 metų (pvz., Dukljos šventiko kronika), svarbiausi ir reprezentatyviausi Juodkalnijos rašytojai gyveno XIX ir XX a. bei rašė daugiausia serbiškai.

Pirmoji knyga Juodkalnijoje atspausdinta prieš 500 metų.
Sifan Hassan

**Sifan Hasan** (gimė 1993 m. sausio 1 d.) – Etiopijoje gimusi, bet Nyderlandams atstovaujanti lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Pasaulio čempionė ir rekordininkė.

## Biografija
2014 m. Europos čempionate Hasan pelnė auksą 1500 m bėgime ir sidabrą 5000 m bėgime. 2015 m. Hasan laimėjo savo pirmąjį pasaulio čempionato medalį - bronzą 1500 m bėgime. Tais pačiais metais sportininkė tapo Europos uždarų patalpų čempione 1500 m distancijoje. 2016 m. tapo pasaulio čempione 1500 m bėgime uždarose patalpose. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 5-ą vietą 1500 m bėgime. 2017 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė 5000 m bėgime. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo auksą 10000 m rungtyje.

## Nuorodos
* Sifan Hassan IAAF svetainėje
DeAnna Price

**Deana Prais** (g. 1993 m. birželio 8 d.) – JAV lengvaatletė, kuri specializuojasi kūjo metime. Pasaulio čempionė.

## Biografija
2012 m. pasaulio jaunimo čempionate užimta 18-a vieta. 2015 m. Panamerikos žaidynių 4-os vietos laimėtoja. Tais pačiais metais debiutavo pasaulio čempionate, kuriame užėmė 18-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pasiekė finalą ir galutinėje rikiuotėje liko 8-oje vietoje. 2017 m. pasaulio čempionate liko 9-a. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato finale Price kūjį numetė 77,54 m ir pirmą kartą tapo pasaulio čemopione.

## Nuorodos
* DeAnna Price IAAF svetainėje
Lisinė

**Lisinė** – deivė šumerų mitologijoje. Sutuoktinis – dievas Ninsikila. Deivės kulto centrai buvo šumerų miestai Adabas ir Kešas, kur ji garbinta drauge su broliu Ašgiu. Deivės vardu vadinta Antario žvaigždė. Kai kada šumerų buvo laikoma Deive Motina ir vadinama „motina Lisine“, siejama su Ninhursag (su šia deive tapatinama arba laikoma jos dukra).

Vėlesniais laikais deivės sutuoktinis Ninsikila, neteisingai supratus jo vardą, imtas laikyti deive, o Lisinė – vyriškąja dievybe.

## Šaltiniai
Viliūnų ežeras

**Viliūnų ežeras** () arba ***Borodinskojės ežeras*** () – ežeras Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko rajone, Dobrovolsko kaimo gyvenvietės teritorijoje, 11 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 18 km į pietryčius nuo Lazdynų. Ilgis 3,5 km, plotis iki ~500 m, plotas 114 ha. Vandens paviršiaus altitudė 40 m v.j.l. Vidurinė, siauriausia dalis užžėlusi, skiria ežerą į dvi dalis – faktiškai į du atskirus ežerus. Išteka Ežerupė, priklauso Šešupės baseinui.

## Istorija
Buvo vienintelis ežeras Pilkalnio apskrityje. Prie ežero stovėjo Kiečių, Stobrių, Jokšų kaimai, į pietus už 1 km – Viliūnų bažnytkaimis. Ežerą 1841 m. iš valstybės išsinuomojo ir 1884 m. įsigijo dvarininkas *Wallatas*. Sovietmečiu ežeras buvo uždraustoje zonoje, didelio karinio poligono viduryje.

## Padavimas
Vilūnų ežero vakariniam krante, Kiečių kaime, kur giliai į ežerą įsirėžia iškyšulys, stovi aukštas, apie 8-10 m ilgio kauburys, vadinamas milžinkapiu. Apie jo atsiradimą žmonės pasakoja tokią istoriją: Kartą prie Viliūnų ežero gyveno du milžinai, vienas Kiečių, kitas Jokšų pusėje. Abu panoro pasistatyti po pilį, bet turėjo tik vieną kirvį. Tada susitarė, kad naudos jį paeiliui – kai vienas ilsėsis, kitas dirbs. Taip ir būdavo – kai vienas pavargdavo, permesdavo per ežerą kirvį kitam. Kartą Jokšų pusės milžinas veltui laukė kirvio. Kiečių milžinas prigulė po pietų pailsėti, užsnūdo ir pamiršo jam permesti kirvį. Jokšų milžinas ėme svaidytis žemės grumstais į Kiečių pusę, kad pažadintų savo bičiulį, bet jis nepabudo, nes didesni grumstai dažnai į vandenį įkrisdavo, jo nepasiekę. Įpykęs Jokšų milžinas valandomis mėtė grumstus į Kiečių pusę, kol palaipsniui ežero krante susidarė ilgas iškyšulys. Kai miegalius vis dar nepabudo, įniršęs Jokšų milžinas peršoko per ežerą ant iškyšulio, susirado miegantį milžiną ir pradėjo jį mušti. Pamatęs, kad jo bičiulis nebegyvas, ėmė atgailauti. Palaidojo jį, supylė ant jo kapo didelį žemės kauburį ir pasitraukė tolyn į svetimą kraštą.

## Šaltiniai
Islandijos futbolas 2020 m.

**[[Islandija|Islandijos]] futbolo varžybos [[2020]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. birželio 13 d. (buvo nukelta pradžia dėl pandemijos), o pirmenybės turėjo baigtis 2020 m. lapkričio 22 d.
* s turnyras prasidėjo 2020 m. pavasarį, bet pusfinalio ir finalo rungtynės buvo atšauktos.
* s turnyras nevyko dėl pandemijos.

## 2020 m. Úrvalsdeild
* **Úrvalsdeild karla** arba **Pepsi-deild karla** – aukščiausioji futbolo lyga.
* Dalyvavo 12 komandų. 
# **[[KR Reykjavík|KR Reykjavik]]**
# **[[Breiðablik UBK|Breiðablik]]**
# **[[FH Hafnarfjörður]]**
# **[[Stjarnan FC|Stjarnan]]**
# **[[KA Akureyri]]**
# **[[Valur Reykjavík]]**
# **[[Fylkir Reykjavík]]**
# **[[Víkingur Reykjavík]]**
# **[[HK Kópavogur]]**
# **[[ÍA Akranes]]**
# **[[ÍF Grótta]]** ( *kilimas iš II pakopos*)
# **[[Fjölnir Reykjavík]]** ( *kilimas iš II pakopos*)

Pokyčiai dėl pandemijos:
* Buvo numatyta, kad sezonas prasidės 2020 m. balandžio 22 d. ir baigsis 2020 m. rugsėjo 26 d., tačiau dėl COVID-19 pandemijos buvo pokyčių.
* Dėl atidėtų rungtynių paskutinis turas buvo nukeltas ir įvyko 2020 m. lapkričio 22 d.

## 2020 m. 1. deild karla
* **1. deild karla** – antros pakopos pirmenybės.
* 2020 m. dalyvavo 12 komandų.
* Dėl pandemijos grėsmių turėjo baigtis 2020 m. lapkričio 14 d.
* Turnyrinė lentelėje 2020 m. lapkričio mėn. pirmavo Keflavik. Jie ir pateko į aukščiausią divizioną.
* Antroji komanda Leiknir Reykjavík irgi buvo perkelta į 2021 m. aukščiausią divizioną.
### Dalyviai
# **[[UMF Grindavík]]** ( *iškirto iš elito diviziono*)
# **[[ÍB Vestmannaeyja]]** ( *iškirto iš elito diviziono*)
# **[[Keflavík ÍF|Keflavik]]** 
# **[[Þór Akureyri]]**
# **[[UMF Víkingur|Víkingur Ó.]]** 
# **[[Þróttur Reykjavík|Þróttur R.]]**  
# **[[Leiknir Reykjavík|Leiknir R.]]** 
# **[[Fram Reykjavík]]** 
# **[[Magni Grenivík]]** 
# **[[UMF Afturelding]]** 
# **[[UMF Leiknir]]** ( *kilimas iš III pakopos*)
# **[[Vestri FC]]** ( *kilimas iš III pakopos*)

## 2020 m. [[Islandijos futbolo taurė]]
* **s turnyras** prasidės 2020 m. pavasarį, finalas įvyks 2020 m. 
* Pusfinalio kovos turėjo prasidėti 2020 m. lapkričio 4 d., tačiau dėl pandemijos grėsmių rungtynės buvo atšauktos.

## 2020 m. [[Islandijos futbolo lygos taurė|Lygos taurė]]
* **2020 m. [[Islandijos futbolo lygos taurė]]**, tai 25-asis priešsezoninis turnyras.
* Turnyras nevyko dėl pandemijos.

## Išnašos

## Nuorodos
* Ksi.is svetainė 
* RSSSF duomenų bazė
* RSSSF duomenų bazė (2020 m. čempionatas)
* Soccerway (2020 m. aukščiausia lyga)
* Soccerway (2020 m. II pakopa)
IBI Isafjordur

**Íþróttabandalag Ísafjarðar** – buvęs Islandijos futbolo klubas iš Isafjorduro.

## Istorija
Klubas įkurtas 1946 m. Turėjo vyrų ir moterų futbolo komandas.

#### Vyrų futbolo komanda
Suformuota 1955 m. 

1962 m. žaidė elito divizione, bet liko paskutinėje vietoje. 

1982 ir 1983 m. žaidė elito divizione. Po 1983 m. sezono iškrito į žemesnį divizioną.

Klubas turėjo finansinių problemų. Išformuota 1988 m.

#### Moterų futbolo komanda
Suformuota 1981 m. Išformuota 1988 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* wildstat svetainė
* brandsoftheworld.com
Kiečiai (Zerkalnojė)

**Kiečiai** (vok. *Kötschen*, nuo 1938 m. *Köschen*, rus. ***Zerkalnojė***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, dabartinės Dobrovolsko kaimo gyvenvietės teritorijoje, prie Viliūnų ežero, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 18 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

Vietovardžio pavadinimas kilęs iš lietuviškos pavardės *Kietis*. Kaimas minimas nuo 1625 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 12 ugniakurų, 1818 m. – mišrusis kaimas su 12 ugniakurų ir 74 gyventojais, 1839 m. – su 17 ugniakurų ir 127 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Vilūnų valsčiui.

Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Kaimo sodybos buvo išsibarsčiusios Viliūnų ežero šiauriniame krante ir prie durpyno kaimo vakaruose. Ežero pakrantėje buvo piliakalnis. Po Antrojo pasaulinio karo kurį laiką buvo gyvenamas, iki 1976 m. ištuštėjo, išnyko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Raseinių meno mokykla

**Raseinių meno mokykla** (anksčiau *Raseinių vaikų muzikos mokykla*) – meninio ugdymo institucija, veikianti Raseiniuose, teikianti pradinį profesionalaus lygio muzikos, choreografijos, dailės ir teatrinio meno išsilavinimą.  Mokyklos savininkė yra Raseinių rajono savivaldybė, kodas Juridinių asmenų registre – 190115569, mokymo kalba – lietuvių.

Mokykla vykdo meninio formalųjį švietimą papildančio pradinio ir pagrindinio ugdymo ir kitas vaikų bei suaugusių neformaliojo švietimo programas. Turi skyrius Ariogaloje (nuo 1990 m.), Šiluvoje (nuo 1979 m.) ir Viduklėje (nuo 1992 m.). Mokoma groti šiais instrumentais: fortepijonu, akordeonu, fleita, klarnetu, saksofonu, trimitu, trombonu, smuiku, violončele, kanklėmis. Dėstomi solinio ir chorinio dainavimo, šokio, dailės ir teatrinio meno pagrindai. Pasirenkamieji dalykai: solinis dainavimas, fleita, altas, tūba, gitara, mušamieji instrumentai. Šokio ir teatrinio meno klasėse mokomasi groti pasirinktais muzikos instrumentais. Yra įsteigta kompiuterinė klasė, įdiegta kompiuterinė mokomoji priemonė „Kompiuteris – solfedžio pagalbininkas“, bibliotekoje sukaupta daugiau nei 10000 egzempliorių spaudinių.

## Istorija

Mokykla įsteigta ir veiklą pradėjo 1959 m. kaip muzikos mokykla. Jai buvo paskirtas pastatas miesto centre, Taikos g. 15, mokėsi 57 mokiniai, dirbo 3 mokytojai. Muzikinis ugdymas ilgai buvo svarbiausia ir vienintelė mokyklos veiklos kryptis. 1994-1995 m. įkurta choreografijos klasė, 1995 m. – teatrinio meno klasė. Nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. vadinama Raseinių meno mokykla. 2006 m. įkurtas dailės skyrius.

2017-2018 mokslo metais mokykloje mokėsi 395 mokiniai, dirbo 45 mokytojai, veikė 10 meninių kolektyvų.
	
2019 m. gegužės 31 d. paminėtas meno mokyklos 60-mečio jubiliejus surengtu koncertu „Mokykla-tarsi paukštis“ Raseinių bažnyčioje.

## Direktoriai

* Antanas Butkus (1959-1961)
* Gintarė Namavičiūtė (1962-1965)
* Antanas Paulavičius (1965-1970)
* Alfredas Jurgilas (1970-1975)
* Benediktas Stirbys (1975-1981)
* Gintautas Grigalis (1981-2013)
* Albina Damašauskienė (2015-)

## Žymūs mokytojai

* Danutė Nedzinskienė-Pronskutė, pedagogė, chorvedė

## Žymūs mokiniai

* Ilona Kvietkutė, aktorė
* Algirdas Martinaitis, kompozitorius
* Juozas Matkus, pedagogas, chorvedys 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mokyklos tinklalapis
* Raseinių meno mokykla (''aikos.smm.lt'')
* Raseinių meno mokykla (''muzikusajunga.lt'')
Avėdra

**Avėdra** (*Gypaetus barbatus*) – vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) būrio, *[[Gypaetinae]]* pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis, paplitusi Europos, Azijos ir Afrikos žemynuose.

## Kūno sandara
Avėdros kūno ilgis 94–125 cm, išskleistų sparnų plotis 2,31–2,83 m. Sveria 4,5–7,8 kg (vidutiniškai – 6,2 kg). Patelės kiek stambesnės už patinus, stambiausi individai aptinkami Himalajuose. Priešingai nei kitų grifų, avėdros galva plaukuota. Suaugusio grifo sparnai ir nugara tamsiai rudi, krūtinė, papilvė, kaklas, galva – šviesiai rudos, karamelinės, pereinančios į balkšvą spalvos. Aplink akis – juodas dryžis. Po snapu būna nedidelis plunksnų kuokštas, primenantis barzdą. Jauniklio plunksnos tamsiai rudos, šviesios dalys išryškėja po 5 metų.

## Paplitimas
Avėdros sutinkami kalnuotose šiltesnio klimato Eurazijos ir Afrikos vietose. Europoje gyvena Alpėse, Pirėnuose, Kaukazo kalnuose; Azijoje – Elburso, Zagroso, Himalajų, Hindukušo, Altajaus kalnuose bei mažesniuose masyvuose Vidurinėje Azijoje bei Artimuosiuose Rytuose; Afrikoje – Atlaso, Drakono kalnuose, Etiopijos kalnyne, kitur Rytų Afrikoje. Įsikuria aukštuose kalnuose ant stačių atbrailų šalia kanjonų, tarpeklių, taip pat giliuose vadžiuose, prie aukštikalnių pievų. Laikosi atokiose nuo žmonių vietovėse. Paprastai skraido tik virš medžių ribos, gali pakilti į virš 7 km aukštį. Daugelyje savo arealo vietų rūšis nyksta (dideliuose plotuose jau išnyko) dėl medžioklės bei žmonių, infrastruktūros (ypač elektros linijų) veržimosi į šių paukščių gyvenamas vietas.

## Mityba
Avėdra – maitėdis. Minta daugiausia kritusių nedidelių atrajotojų (pvz., avių) kaulų čiulpais. Didelius kaulus sutrupina mėtydamas iš aukštai ant akmenų. Kartais gali užpulti gyvus žinduolius, driežus, ypač mėgsta vėžlius (mėtydami iš didelio aukščio ant uolų, avėdros sutrupina jų kiautus). Retai pasitaiko, jog užpuola antilopes ar kalnų ožius.

## Dauginimasis
Laikosi pavieniui, poras sudaro tik perėjimo laikotarpiu. Lizdą krauna sunkiai pasiekiamose vietose, virš skardžių, ant atbrailų. Patelė deda 1–2 kiaušinius, kuriuos peri 53–60 dienų. Išsiritę jaunikliai apsiplunksnuoja po 100–130 dienų. Jaunikliai su tėvais laikosi iki 2 metų. Gamtoje išgyvena ~21 metus, nelaisvėje – iki 45 m.

## Kultūroje
Avėdros minimos senovės graikų, persų, žydų tekstuose. Iranėnų mitologijoje avėdros yra mitinio Humos paukščio provaizdis.

## Taip pat skaityti
* Pasaulio stambiausių plėšriųjų paukščių rūšių sąrašas
* Senojo pasaulio grifai

## Šaltiniai
Stobriai

**Stobriai** () – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, prie Viliūnų ežero, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 19 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Kaimą sudarė keletas viensėdžių, išsibarsčiusių ežero pietrytinėje pakrantėje. 1901 m. šalia kaimo nutiestas siaurasis geležinkelis. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urašas

**Urašas** – dievas Mesopotamijos mitologijoje, vietinė Dilbato miesto dievybė. Sutuoktinė – deivė Belet-ekalim. Pagal vieną tradiciją Urašas – dangaus dievo Anu protėvis, o vėlesniais laikais imtas su šiuo dievu tapatinti. Taip pat buvo tapatinamas su Ninurta. Mesopotamijos mitologijoje būta ir deivės Uraš, kuri kai kada laikyta Anu sutuoktine.

Urašas garbintas ir Ašūre, o Babilone buvo jo vardu pavadinti vartai. Manoma, kad vartai taip pavadinti pagal Dilbato miesto kryptį (į pietus nuo Babilono). Kaip Dilbato miesto dievybė, Urašas minimas Hamurabio teisyno prologe.

## Šaltiniai
Huangpu (rajonas)

**Huangpu** () – Šanchajaus rajonas, sudarantis centrinę miesto branduolio dalį. Išsidėstęs palei kairįjį Huangpu upės krantą, šiaurėje ribojasi su Sudžou upe. Huangpu rajonas yra viena  tankiausiai apgyvendintų miesto dalių pasaulyje. Plotas 4,5 km², gyventojų 430 tūkst. (2010 m.).

Huangpu rajone įsikūrusi miesto valdžia. Huangpu rajonas yra viena pagrindinių Šanchajaus lankytinų vietų, čia yra istorinis rajonas Bundas, senoji Šanchajaus šventykla, Liaudies aikštė, Šanchajaus muziejus, populiarūs prekybiniai kvartalai, kaip antai Nankino kelias.

## Istorija
Dabartinis rajonas sudarytas 1956 m. sujungus ankstesnįjį Huangpu rajoną su Nanši rajonu.

2011 m. prie Huangpu prijungtas Luvano rajonas.

## Išnašos
Dzinganas

**Dzinganas** () – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Plotas 37 km², gyventojų 1,1 mln. (2015 m.). Pavadintas pagal Dzingano budistų šventyklą. Šiaurinė rajono dalis daugiau miegamoji, apstatyta daugiaaukščiais gyvenamaisiais pastatais, pietinėje dalyje, arčiau miesto centro, įsikūrę daugybė pramogų zonų.

## Istorija
2015 m. lapkričio 4 d. prie Dzingano rajono buvo prijungtas Džabėjaus rajonas.

## Išnašos
ÍF/Víkingur/B68 (moterys)

**ÍF/Víkingur/B36** – jungtinė Farerų futbolo komanda iš Fuglafjorduro, Eisturojaus ir Toftiro. 

Dalyvauja 1. deild kvinnur pirmenybėse nuo 2019 m. Namų rungtynes žaidžia „Sarpugerði“ stadione, Nordragiotoje.

## Istorija
Moterų futbolo komanda susikūrė 2019 m. 

ÍF/Víkingur ir B68 Toftir komandos 2019 m. sezone žaidė susijungusios į vieną ekipą. Buvo suformuota nauja komanda ÍF/Víkingur/B36.

Tai trijų futbolo klubų bendras projektas (ÍF Fuglafjørður, Víkingur Gøta, B68 Toftir).

## Pasiekimai
* Geriausia vieta 3-oji. (2019 m.)

## Sezonai

## Sudėtis
2019 m. sudėtis.

 (kapitonė)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Soccerway (2019 m. sezonas)
* Soccerway (2020 m. sezonas)
Ur-Baba

**Ur-Baba** ( – „deivės Bau tarnas“) – Lagašo valdovas (ensis), valdęs 2164–2144 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją).

Manoma, kad Ur-Babos valdymas daugiau ar mažiau sutapo su paskutinio Akado karaliaus Šu-durulo valdymu. Kita vertus, Ur-Baba galėjo valdyti ir laikotarpiu tarp Šar-kali-šario bei Šu-durulo valdymo. Sprendžiant iš įvairių Ur-Babos įrašų ant apžadinių aukų, šio ensio valdymo laikai buvo santykinio miesto klestėjimo laikotarpis, Lagašas buvo nepriklausomas nuo Akado imperijos.

Ur-Babos duktė Enanepada Ūre tapo dievo Nanos vyriausiąja žyne, o kita duktė Ninala ištekėjo už Gudėjos, kuris po Ur-Babos mirties tapo Lagašo ensiu.

## Šaltiniai
Plyniai (Pilkalnis)

**Plyniai** (, nuo 1928 m. *Walddorf*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 17 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Viliūnų valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 9 ugniakurais, 1818 m. – mišrusis kaimas su 9 ugniakurais ir 60 gyventojų, 1839 m. – valstiečių kaimas su 9 ugniakurais ir 82 gyventojais. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis. 1928 m. prie kaimo prijungta Ežerupių (vok. *Eszeruppen*) dvaro apygarda. Kaimo rytuose buvo kasamas durpynas. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Be to, Ežerupių dvare 1905 m. buvo 54, 1910 m. – 56 gyventojai.

## Šaltiniai
2019 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas

**2019 m. [[pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas]]** – 39-asis geriausių pasaulio sportinės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko spalio 4 d. – spalio 13 d. Vokietijos mieste Štutgarte.

Čempionatas taip pat buvo atranka į 2020 m. olimpiadą.

## Medalininkai

## Lietuva čempionate

;Vyrų varžybos

;Moterų

## Olimpinės kvotos
2019 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionate buvo išdalinti komandiniai ir individualūs pakvietimai į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Domagoj Pušić

**Domagojus Pušičius** (*Domagoj Pušić*; g. 1991 m. spalio 24 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis vidurio saugo pozicijoje. 

Žaidė Lietuvoje. Buvęs „Sūduvos“ klubo narys.

## Karjera
Žaidėjo karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Vėliau žaidė įvairiose kroatų komandose.

2019 m. rudenį atvyko į Lietuvą. Atstovavo „Sūduvos“ klubui. „Sūduva“ su kroatu sudarė sutartį iki 2020 m. sezono pabaigos.

Debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Palanga 2019 m. spalio 12 d., kuriose marijampoliečiai nugalėjo rezultatu 4:0. Jose žaidė nuo rungtynių pradžios ir sužaidė visas rungtynes.

Vėliau žaidė bosnių ir kroatų lygose. Atstovavo Bosnijos Premijer lygos HŠK Zrinjski Mostar, bei 2.HNL (kroatų antrojo diviziono) Cibalia.

2022 m. atstovavo NK BSK Bijelo Brdo (Kroatija). 2023 m. persikėlė į Terengganu FC (Malaizija).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Rinktinės
Kitados atstovavo Kroatijos jaunimo rinktinėms (U–18, U-19, U–20).

## Pasiekimai
#### FK Sūduva
; A lygos 
: Čempionas: 2019 m.
: Vicečempionas: 2020 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Jangpu

**Jangpu** () – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Plotas 60,7 km², gyventojų 1,313 mln. (2010 m.). Pavadintas pagal vieną iš Huangpu upės atšakų – Jangšupu, kuri kerta rajono teritoriją pietų–šiaurės kryptimi.

## Istorija
Songų imperijos laikais šiose vietose būta budistų ir taoistų šventyklų. 1842 m., pasirašius Nankino sutartį, vietovėje pradėjo kurdintis europiečiai, čia vėliau įkūrę Šanchajaus tarptautinę gyvenvietę.

1929 m. Guomindano vyriausybė priėmė Šanchajaus plėtros planą, po kurio teritorija pradėjo sparčiai vystytis. 1937 m. Šanchajų okupavo japonai, kurie 1943 m. buvusią tarptautinę gyvenvietę perdavė valdyti marionetinei Kinijos vyriausybei. 1944 m. gruodį Vang Dzingvei vyriausybė šioje teritorijoje įsteigė Jangšupu rajoną ('Tuopų medžių pakrantė'). 1949 m. Jangšupu rajonas buvo pervadintas į Jangpu rajoną. 1993 m. rytinė (dešiniojo kranto) rajono dalis buvo prijungta prie naujojo Pudongo rajono.

## Išnašos
Suhujus

**Suhujus** () – Šanchajaus rajonas, sudarantis pietinę miesto branduolio dalį. Plotas 55 km², gyventojų 1 mln. (2010 m.).

## Istorija
Mingų dinastijos laikais Suhujus buvo vienas iš Šanchajaus kultūros židinių. Čia buvo atidaryta pirmoji miesto metrologijos stotis, muziejus, biblioteka, modernios mokyklos.

Po Pirmojo opijaus karo, 1849 m., dab. Suhujaus rajono teritorijoje įsikurdino prancūzai ir įvedė savo koncesiją. Vietinis *Xujiahui* pavadinimas buvo pakeistas prancūzų perraša. Taip į istorijos knygas pateko etnonimas *Zikawei*. 1937 m. Šanchajų okupavo japonai, kurie 1943 m. buvusią tarptautinę gyvenvietę perdavė valdyti marionetinei Kinijos vyriausybei. Po Antrojo pasaulinio karo apylinkės paverstos pramonine žeme, išdygo gamyklinės paskirties pastatų, tačiau po 1990 m. vykdytų reformų daugumą gamyklų buvo uždarytos, o teritorija paversta komerciniu regionu.

## Šaltiniai
Hengša

**Hengša** () – sąnašinė sala Jangdzės žiotyse, rytų Kinijoje. Plotas 56 km², gyventojų 33 400 (2008 m.). Kartu su netoliese esančiomis Čongmingo ir Čangsingo salomis administraciškai sudaro Šanchajaus miesto Čongmingo rajoną. Kitaip nei kitos dvi salos, Hengša iš Šanchajaus pasiekiama tik keltu.

Salos soduose auginami citrusiniai vaismedžiai, ryžiai, medvilnė, rapsai. Praktikuojama tiek gėlavandenė, tiek jūrinė žvejyba, daugiausia pagaunama dviejų rūšių ančiuvių. Sala taip pat plėtojama ekologiniam turizmui ir aukščiausios klasės kurortams.

## Geografija
Hengša gana apvalios formos, jos ilgis iš šiaurės į pietus yra apie 10 km, o plotis iš rytų į vakarus apie 8 km. Plotas 56 km², vidutinis aukštis v.j.l 2,87 m.

## Istorija
Hengšos sala Jangdzės upėje susiformavo 1858 m. 1886 ar 1890 m. salos žemę imta naudoti žemės ūkio reikmėms. Nuo jos susidarymo iki 1958 m. sala palaipsniui plėtėsi šiaurės vakarų kryptimi, kartu traukdamasi į pietryčius: šie veiksmai kartu paskatino salą „migruoti“ maždaug 5,25 kilometro Čangsingo salos kryptimi. Respublikos laikais džunkomis prekiauta saloje rinktu grūdų derliumi.

Iš pradžių Hengša buvo Čuanša apskrities, kuri vėliau sujungta su Pudongo rajonu, dalis. 1958 m. sala priskirta Baošano apskričiai. Salos klajonės baigėsi įrengus pylimus ir stabilizavus salos krantus. Kitais metais čia atsikėlė gyventi didelis skaičius žmonių, daugiausia valtyse gyvenančių tankų.

## Populiariojoje kultūroje
Hengša yra viena pagrindinių vietovių 2011 m. kompiuteriniame žaidime „Deus Ex: Human Revolution“, kur ji vaizduojama kaip didžiulė metropolija.

## Šaltiniai
Putuo

**Putuo** () – Šanchajaus rajonas, sudarantis vakarinę miesto branduolio dalį. Plotas 54,8 km², gyventojų 1,289 mln. (2010 m.).

## Istorija
Putuo rajonas įkurtas 1945 m., dabartinis pavadinimas suteiktas 1947 m. Tai senas istorinis industrinis rajonas, iki 1949 m. rajono teritoriją sudarė keletas kaimų su darbininkų klasei skirtais laikinais namais ir trobelėmis. Perpildyti būstai ir prastos gyvenimo sąlygos buvo dažna problema, tad antrojoje XX a. pusėje miesto valdžia ėmėsi reformų: gyvenamuosius namus darbininkams imta statyti šiauriau miesto centro, o centre ėmė dygti visuomeniniai pastatai (paštas, kultūros centrai, mokyklos, parduotuvės).

Nuo XX a. pab. rajoną imta versti komerciniu regionu.

## Išnašos
Gula

**Gula** – gydymo deivė Mesopotamijos mitologijoje, gydytojų globėja. Buvo garbinama ir kitais vardais, kaip antai Nintinuga, Ninkarak, Meme, Ninisina. Sutuoktinis – Ninurta arba Pabilsagas. Kai kada sutuoktiniu laikyta antraeilė augmenijos dievybė Abu. Vaikai – Damu ir Ninazu, kurie taip pat sieti su gydymu. Tėvas – dangaus dievas Anu. Deivės vardo kilmė nėra aiški.

Žinomas Gulos epitetas „toji, kuri supranta ligą“. Užkalbėjimuose Gula įvardijama „sveikatos viešpate“, buvo vadinama ir *azugallatu* („didžiąja gydytoja“), „didžiąja krašto gydytoja“, „didžiąja juodagalvių gydytoja“. Kai kurie epitetai rodo ją turėjus augmenijos arba vaisingumo dievybės bruožų, pvz., „žolių augintoja“, „viešpatė, kuri sujungia tai, kas buvo sudaužyta“, „toji, kuri krašte kuria gyvybę“. Gula buvo siejama ir su sapnais (bent jau Naujosios Babilonijos karalystės laikais). Turėjusi ir neigiamą aspektą – tikėta, kad deivės siautulys drebindavęs dangų kaip šėlstanti audra, drebėdavusi ir žemė.

Pirmosios žinios apie Gulos kultą siekia Trečiosios Ūro dinastijos laikus. Deivės kulto svarba išaugo Kasitų dinastijos laikais. Gula buvo garbinama ir I tūkst. pr. m. e. Svarbiausias deivės kulto centras buvo Isinas, kur stovėjo jos *E-gal-mah* šventykla. Gulos šventyklų būta ir Nipūre, Borsipoje, Ašūre, Babilone. Kiekviename iš pastarųjų trijų miestų būta trijų Gulos šventyklų. Deivės šventyklose aptikta terakotinių apžadinių skulptūrėlių, vaizduojančių žmones, laikančius tam tikras kūno dalis. Požymių, rodančių, kad Gulos šventyklose būtų buvę gydomi žmonės, nėra.

Šventasis Gulos gyvūnas – šuo. Aptikta šiai deivei skirtų šunų skulptūrėlių, neretai ant jų užrašyta malda deivei ar dedikacija. Gula ir jos šunys neretai minimi prakeikimų formulėse.

## Šaltiniai
Juodeglynai

**Juodeglynai** (, nuo 1938 m. *Moosheim*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 10 km į rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

Pirmąkart minimi 1625 m. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723-1818 m. – Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Smarkiai nukentėjo nuo 1709-1711 m. maro: 1719 m. iš 19 buvusių sodybų 12 buvo tuščios. Po maro atkelta kolonistų: 1734 m. iš 9 kaime gyvenusių šeimų tik 1 buvo lietuviškai kalbanti (*Kummelattis*). 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 11 ugniakurų, 1821 m. – valstiečių kaimas su 67 gyventojais, 1846 m. – kaimas su 16 ugniakurų ir 160 gyventojų.. 1821, 1846 m. kaimas minimas ir kaip *Pöschen*, *Pöschken*.

Kaimo pietryčiuose buvo kasamas durpynas. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. 2008–2015 m. buvusio kaimo teritorija priklausė Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kuzmai

**Kuzmai** (vok. *Kusmen*, nuo 1938 m. *Kreuzhöhe*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Vėžupės krante, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. 1734 m. kaime gyveno 2 zalcburgiečių ir 4 lietuvių šeimos (*Kelmischkait*, *Szameitatis*, *Platzpenis*, *Radtzuns*), viso – 49 gyventojai.

Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Kaimas buvo išsidėstęs ant nedidelės kalvos Pilkalnio–Širvintos ir Stalupėnų–Kuzmų plentų kryžkelėje, dėl to, 1938 m. keičiant lietuviškus gyvenviečių pavadinimus vokiškais, buvo pavadintas *Kreuzhöhe* (vok. *Kreuz* – "kryžius", *Höhe* – "aukštuma"). Turėjo kolonijinių prekių krautuvėlę, svečių namus, kalvę, nedidelę degalinę. Nukentėjo per abu pasaulinius karus, po 1945 m. išnyko. Sovietmečiu buvo didelio karinio poligono viduryje. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
2019 m. Erovnuli Liga

**2019 m. [[Erovnuli Liga]]** – Sakartvelo (Gruzijos) aukščiausioji futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2019 m. kovo 1 d., baigėsi 2019 m. gruodžio 1 d.

## 2019 m. Erovnuli Liga
* **Erovnuli Liga** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 10 komandų:
# Bolnisio „Sioni“ 
# Gorio „Dila“
# Kutaisio „Torpedo“ 
# FC Rustavi 
# Sačcherės „Čichura“
# Tbilisio „Dinamo“
# Tbilisio „Saburtalo“
# Tbilisio „Lokomotivi“
# Batumio „Dinamo“ *( kilimas iš Erovnuli 2 lygos)*
# VIT J̌orǰia T'bilisi *( kilimas iš Erovnuli 2 lygos)*

### Galutinė lentelė
* Tbilisio „Dinamo“ tapo šalies čempionais.

### Pereinamosios rungtynės

----

* **[[FC Telavi|Telavi]] nugalėjo varžovus bendru rezultatu 3:1 ir pateko į 2020 m. Erovnuli liga.**
----
----

----

* **[[FC Samtredia|Samtredia]] nugalėjo varžovus bendru rezultatu 4:1 ir pateko į 2020 m. Erovnuli liga.**

## 2019 m. Erovnuli Liga 2
* **Erovnuli Liga 2** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
* Pirmenybėse dalyvavo 10 komandų.

;Pastabos
# Počio „Kolxet'i“ *( iškrito iš Erovnuli lygos)*
# Samtredijos FC *( iškrito iš Erovnuli lygos)*

### Galutinė lentelė

### Pereinamosios rungtynės
* Dvi komandos kovojo dėl išlikimo su žemesniojo diviziono (3.Liga) komandomis.

----

----

* **Samgurali nugalėjo Kolkheti Poti bendru rezultatu 9-0 iš iškopė į Erovnuli liga 2.**
----
----

--------------

* **Aragvi Dusheti nugalėjo pratęsus antrąsias rungtynes ir pateko į Erovnuli lygą.**

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Gruzijos futbolo taurės turnyrai
: 2019 m. sezonas
Opšriūtai (Viliūnai)

**Opšriūtai**, **Opšrūtai** (vok. *Abschruten*, nuo 1938 m. *Schruten*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 9 km į rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų.

## Istorija

1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 13 ugniakurų, 1818 m. – valstiečių kaimas su 13 ugniakurų ir 63 gyventojais, 1839 m. – valstiečių kaimas su 14 ugniakurų ir 117 gyventojų. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Opšriūtuose veikė pradinė mokykla, įkurta 1736 m. zalcburgiečių kolonistų. Ilgą laiką mokykla buvo skirta tik zalcburgiečiams, vėliau tapo prieinama visiems. Mokykloje mokėsi vaikai ir iš aplinkinių kaimų – Bulių, Diržkiemio, Juodeglynų, Lenkčių.

1937 m. durpyne netoli Opšriūtų rasta senojo akmens amžiaus pabaigos kaulinių dirbinių, kurių seniausias pagamintas 11 000-10 000 m. pr. m. e. Radiniai iki 1945 m. buvo saugomi Karaliaučiaus muziejuje.

Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
António de Oliveira Salazar

**Antonijus de Oliveira Salazaras** (*António de Oliveira Salazar*, 1889 m. balandžio 28 d. – 1970 m. liepos 27 d.) – Portugalijos politikas, Portugalijos ministras pirmininkas nuo 1932 m. iki 1968 m.

## Biografija
António de Oliveira Salazaras gimė 1889 m. balandžio 29 d. Vimieire netoli Santa Komba Dão miestelio.
Jo tėvai buvo penktos kartos pusbroliai António de Oliveira (1839–1932 m.) ir Maria do Resgate Salazar (1845–1926 m.).Antonio buvo vienintelis sūnus, turėjo 4 vyresnes seseris. Augo šiaurės rytų Portugalijoje, žemesniosios vidurinės klasės šeimoje. Jo tėvas iš pradžių buvo žemės darbininkas, bet tapo Perestrelų, žemvaldžių, kurie turėjo daug žemės tarp Vizėjaus ir Koimbros, valdytoju.

11 metų Antonijus laimėjo nemokamą teisę studijuoti kunigų seminarijoje, kur mokėsi 1900-1908 m., bet vėliau pradėjo studijuoti teisę ir ekonomiką. Likęs asketišku, pamaldžiu kataliku, buvo vienu iš Akademinio krikščioniškosios demokratijos centro lyderių. Nuo jo 1921 m. buvo išrinktas į parlamentą, bet po vienos sesijos atsistatydino, pasipiktinęs korupcija ir neefektyvumu.

1926 m. liepą tapo Portugalijos finansų ministru. Atsistatydino, negavęs galios vetuoti finansinių sprendimų. 1928 m. buvo vėl paskirtas finansų ministru su tokiom galiom, po ko per metus subalansavo biudžetą.

1932 m. liepą Salazaras tapo Portugalijos ministru pirmininku. 1933 m. buvo priimta nauja Konstitucija, formaliai įkūrusi naująjį režimą, Estado Novo („naujoji valstybė“).

1968 m. rugsėjį Salazaras nugriuvo, sulūžus kėdei, ant kurios sėdėjo, netrukus patyrė insultą, keletą mėnesių praleido komoje, dar po metų mirė.

## Išnašos
Lugalira ir Meslamtaea

**Lugalira ir Meslamtaea** – dievai dvyniai Mesopotamijos mitologijoje. Iš pradžių jų kulto centras buvo Kisigos vietovė (šiaurinė Babilonija). Senosios Babilonijos karalystės laikais buvo siejami su Durumo miestu (greta Uruko). Meslamtaea kulto būta ir Kutos mieste (greičiausiai dėl sinkretizmo su Nergalu).

Lugalira ir Meslamtaea buvo siejami su mirtimi ir požemio pasauliu bei šio pasaulio dievu Nergalu. Kaip manoma, iš pradžių buvo tikima, kad šios dievybės stovinčios prie įėjimo į požemio pasaulį, pasiruošusios sukapoti mirusiuosius. Vėliau šių dievybių įvaizdis pasikeitė – jie imti laikyti dieviškaisiais sergėtojais. Iš archeologinių radinių, kurie datuojami Naujosios Asirijos karalystės laikotarpiu, sprendžiama, kad šių dievų skulptūrėlės būdavo užkasamos palei duris, kad sergėtų namus. Buvo vaizduojami dėvintys galvos apdangalus su ragais, laikantys kirvį ir vėzdą. Abi dievybės vaizduotos vienodai. Šie dievai dvyniai minimi užkalbėjimų virtinėje *Maqlû* (I tūkst. pr. m. e.), kur jie apibūdinami kaip „dievai sargai“, išplėšiantys širdį ir sutraiškantys inkstus. Anot *Maqlû* teksto, Lugalira buvo siejamas su dešine puse, o Meslamtaea – su kaire. Meslamtaea taip pat minimas literatūriniame laiške, parašytame Uruko karaliaus Sin-kašido dukters Ninšatapados vardu. Šiame laiške Ninšatapada save įvardija vyriausiąja Meslamtaea žyne.

Meslamtaea paliudytas Faros įrašuose kaip požemio pasaulio dievybė. Teigiama, kad Trečiosios Ūro dinastijos laikais jau buvo sutapatintas su dievu Nergalu. Tuo tarpu pirmosios žinios apie Lugalirą siekia Senosios Babilonijos karalystės laikus. Ar šie dievai buvo siejami anksčiau, nėra žinoma. Lugalira ir Meslamtaea Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu buvo antraeilės dievybės. Dar minimi ir įvairaus pobūdžio Seleukidų laikų tekstuose.

Buvo siejami su Dvynių žvaigždynu ir vadinami „didžiaisiais dvyniais“.

Meslamtaea vardas kildinamas iš šio dievo Meslamo šventyklos, buvusios Kutos mieste, ir apytikriai reiškia „tasai, kuris pasirodo iš Meslamo“. Lugaliros vardo kilmė nėra aiški, jis galėjo reikšti „galingasis viešpats“.

## Šaltiniai
Diržkiemis

**Diržkiemis** (vok. *Dörschkehmen*, nuo 1938 m. *Derschau*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 8 km į rytus nuo Pilkalnio, Paduodupės krante.

## Istorija

1723-1818 m. buvo Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiaus centras. 1785 m. Diržkiemis buvo karališkasis palivarkas su 7 ugniakurais, 1818 m. – nuomojamas palivarkas su 8 ugniakurais ir 61 gyventoju, 1839 m. – nuomojamas dvaras ir smuklė su 8 ugniakurais ir 61 gyventoju. 1818-1945 m. priklausė Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. 1906-23 m. Diržkiemyje rezidavo valsčiaus viršaitis. 1928 m. apjungus Diržkiemio dvaro apygardą ir Užalksnių kaimo bendruomenę sudaryta nauja Diržkiemio kaimo bendruomenė.
Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

Be to, Užalksnių kaime 1905 m. buvo 49, 1910 m. – 26 gyventojai. 

## Šaltiniai
Sumu-ilas

**Sumu-ilas** arba **Sumu-Elas** – Larsos miesto-valstybės karalius, valdęs 1894–1866 m. pr. m. e. (pagal trumpąją chronologiją). Tai pirmasis Larsos valdovas, kurio vardas užrašomas su dantiraščio ženklu, žyminčiu dievybę. Sumu-ilas buvo amoritas.

Sumu-ilo valdymo laikai pasižymėjo tolesne Larsos įtakos sferos plėtra regione (pradėta valdant Gungunumui). Kaip žinoma iš metų vardų, būta karinių susirėmimų šiaurinėje Babilonijoje. Be to, valdant Sumu-ilui buvo statomi nauji kanalai ir užtvankos. Viena vertus, taip buvo užtikrintas vandens tiekimas karaliaus valdomam regionui, kita vertus, vandens neteko Isino miestas, kuris buvo Larsos priešininkas. Kaip minima vėlesnio valdovo Sin-Idinamo įraše, Šumu-ilo valdymo pabaigoje buvo kilusi didelė įsiveržimo grėsmė. Teigiama, esą nuo šio įsiveržimo galėjęs apsaugoti tik dievų įsikišimas.

## Šaltiniai
Žydžiai

**Žydžiai** (, nuo 1936 m. *Schieden*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 18 km į pietryčius nuo Lazdynų. Apie 0,5 km į šiaurę nuo buvusio kaimo sovietmečiu pastatyta Mirno gyvenvietė.

## Istorija

Kaimo pavadinimas pavardinės kilmės. 1565 m. pirmąkart minimas *Szidait* vardu kaip vieno valstiečio naujakurio ūkis. 1580 m. *Sydeitis* kaime gyveno jau 5 lietuvių šeimos. Gyventojų skaičius augo iki pat 1625 m., vėliau per karus, badą ir ypač 1709–1711 m. marą žymiai sumažėjo. 1729 m. iš 20 buvusių sodybų 12 stovėjo tuščios. Po maro atkelta kolonistų. 1733 m. kaime buvo 68 gyventojai.

Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 14 ugniakurų, 1818 m. – valstiečių kaimas su 14 ugniakurų ir 73 gyventojais, 1839 m. – valstiečių kaimas su 17 ugniakurų ir 153 gyventojais. 1817 m. pastatyta vienklasė mokykla, kol jos nebuvo, kaimo vaikai lankė Viliūnų mokyklą. Mokykloje kurį laiką mokė vokiečių ir lietuvių kalbomis. Ilgainiui lietuviai suvokietėjo: 1939 m. apie jų kilmę bylojo tik pavardės: *Ennulat*, *Kiszun*, *Lukat*, *Pliskat*, *Spitzkat*, *Abbat*, *Winnat*.

Nuo 1890 m., kai kaime gyveno daugiausia gyventojų – 159, jų skaičius dėl emigracijos į miestus pradėjo mažėti. Per Pirmąjį pasaulinį karą Žydžiuose kovų nevyko, tačiau nuo priešo ugnies nukentėjo keletas pastatų, po karo atstatyti. 1944 m. rugpjūtį ir spalį, artėjant Raudonajai armijai, didesnė dalis gyventojų pasitraukė į Vokietijos gilumą, 11 kaimo gyventojų (vyrų) žuvo ar dingo be žinios. Po karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Literatūra
* Geschichte des Dorfes Schieden, von Sigmar Rundt, Schloßberger Heimatbrief Nr. 28, 1990

## Šaltiniai
2019 m. šachmatų pasaulio taurė

**2019 m. pasaulio šachmatų taurė** () – 2019 m. vieno minuso sistema vykdytas šachmatų turnyras; 8-oji pasaulio šachmatų taurė. Nugalėtoju tapo Azerbaidžano didmeistris Teimūras Radžabovas, finale įveikęs Kinijos didmeistrį Dingą Lireną. Jis iškovojotisę žaisti 2020 m. kandidatų turnyre.

Praeitos pasaulio šachmatų taurės nugalėtojas Levonas Aronianas ketvirfinalyje pralaimėjo Maksimui Vašjė–Lagravui, taip baigdamas kovą dėl aukštesnių pozicijų.

## Formatas
Turnyras buvo vykdomas septynių raundų vieno minuso sistema. Mačai nuo pirmo iki šešto raundo buvo sudaryti iš dviejų standartinės laiko kontrolės partijų: 90 minučių 40 ėjimų, tada pridedamos 30 minučių likusiai partijai plius 30 sekundžių po kiekvieno ėjimo. Finalas ir mačas dėl trečios vietos vietos buvo sudaryti iš tokių keturių partijų.

Jeigu rezultatas yra lygus, tada yra žaidžiamos dvi greitųjų partijos: 25 minutės plius 10 sekundžių po kiekvieno ėjimo. Jei mačo rezultatas išlieka lygus, žaidžiamos dvi žaibo partijos:  10 minučių plius 10 sekundžių, jei ir šios partijos baigiasi lygiu rezultatu žaidžiamos dvi žaibo –  5 minutės plius 3 sekundės – partijos. 

Jei rezultatas lieka lygus, 4–4, tada žaidžiama viena Armagedono partija, kuomet žaidėjas, laimėjęs burtus, renkasi spalvą – baltieji gauna 5 minutes, juodieji – 4. Po 60-ies ėjimų kas ėjimą yra pridedamos 2 sekundės. Baltieji privalo laimėti, lygiųjų    atveju, juodieji patenka į kitą etapą.

## Tvarkaraštis
* 1-asis raundas: rugsėjo 10 d. – rugsėjo 12 d.
* 2-asis raundas: rugsėjo 13 d. – rugsėjo 15 d.
* 3-asis raundas: rugsėjo 16 d. – rugsėjo 18 d.
* Poilsio diena: rugsėjo 19 d.
* 4-asis raundas: rugsėjo 20 d. – rugsėjo 22 d.
* 5-asis raundas: rugsėjo 23 d. – rugsėjo 25 d. 
* 6-asis raundas: rugsėjo 26 d. – rugsėjo 28 d.
* Poilsio diena: rugsėjo 29 d.
* Finalas ir kova dėl trečiosios vietos: rugsėjo 30 d. – spalio 4 d.

## Dalyviai
Dalyviai buvo surikiuoti pagal FIDE reitingą. Visi žaidėjai yra didmeistriai, išskyrus ten, kur pažymėta.

## Varžybų eiga
### 5-7 turai

Aštuoni dalyviai, sėkmingai žaidę pirmuose keturiuose turuose pateko į varžybų ketvirtfinalį. Jie paaiškėjo pasibaigus 4-am turui. 

### Mačas dėl trečios vietos

### Finalas

Azebaidžano didmeistris Teimuras Radžabovas finaliniame mače Chanty Mansijske įveikė aukščiausią reitingą taurės varžybose turėjusį Kinijos didmeistrį Ding Lireną. Kova buvo atkakli: sužaidus keturias standartinių šachmtų partijas rezultatas buvo lygus – 2:2. Po 4 papildomų  greitųjų partijų, kurios baigėsi lygiosiomis, bendras mačo rezultatas tebebuvo lygus – 4:4. Pagal nuostatus  buvo žaidžiamos dvi žaibo partijos. Abi, laimėjęs Teimuras Radžabovas, nugalėjo Ding Lireną mače bendru rezultatu **6:4** ir iškovojo 2019 m. pasaulio šachmatų taurę.

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos

* Oficiali 2019 m. pasaulio šachmatų taurės varžybų svetainė
* Dalyvių suporavimo medis
Afrikinis ausuotasis grifas

**Afrikinis ausuotasis grifas** (*Torgos tracheliotos*) – vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) būrio, *[[Gypinae]]* pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis, paplitusi visame Afrikos žemyne ir Arabijos pusiasalyje.

Tai yra vienintelis *Torgos* genties narys.

## Kūno sandara
Afrikinis ausuotasis grifas yra vienas iš didžiausių grifų. Paukščio kūno ilgis yra iki 115 cm, o išskleistų sparnų plotis iki trijų metrų. Plunksnų spalva dažniausiai būna tamsiai ruda. Paukščio snapas juodas, akys tamsios, kojos žydrai pilkos. Galva plika, kaklo šonuose yra odos raukšlės, primenančios ausis (iš čia – pavadinimas).

## Paplitimas
Gyvena Šiaurės Afrikoje nuo Atlanto vandenyno iki Raudonosios jūros, taip pat Arabijos pusiasalyje, Pietuose arealas driekiasi palei Indijos vandenyną iki pat Pietų Afrikos pietinio kyšulio.

## Mityba
Afrikinis ausuotasis grifas – maitėdis. Minta daugiausia kritusių nedidelių atrajotojų maita. Ją randa sekdamas kitų rūšių grifus.

## Galerija

File:Nubian vulture.jpg|
File:Ohrengeier-Torgos tracheliotus.jpg|
File:Torgos tracheliotus closeup.jpg|
File:Torgos tracheliotusEYP05A.jpg|
File:Tanzania 2698 cropped Nevit.jpg|


## Nuorodos
* monaconatureencyclopedia

## Literatūra
* Галушин В.М, Дроздов Н.Н., Ильичёв В.Д., Константинов В.М, Курочкин Е.Н., Полозов С.А., Потапов Р.Л, Флинт В.Е., Фомин В.Е. *Фауна Мира: Птицы: Справочник*. – М: Агропромиздат, 1991. – С. 77. – 311 с. – .

## Šaltiniai
Hugues Fabrice Zango

**Hugas Fabrisas Zango** (*Hugues Fabrice Zango*, g. 1993 m. birželio 25 d.) – Burkina Faso lengvaatletis, kuris specializuojasi trišuolio rungtyje. Olimpietis, pasaulio čempionatų prizininkas.

## Biografija
2015 m. Universiadoje pelnė sidabro medalį. 2016 m. Afrikos čempionate pelnytas sidabro medalis. Tais pačiais metais sportininkas atstovavo Burkina Fasą 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose liko 34-as. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato bronzos medalininkas trišuolio varžybose.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Zango iškovojo bronzos medalį.

## Nuorodos
* Hugues Fabrice Zango IAAF svetainėje