open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sellier & Bellot

**Sellier & Bellot** (tar. *selje en belo*) – čekiška šaulių ginklų amunicijos gamykla.

## Istorija
1825 m. kompaniją įsteigė prancūzų kilmės vokiečių verslininkas *Louis Sellier*. Jis Austrijos imperatoriaus Pranciškaus I užsakymu Prahoje ėmė gaminti atskirąsias kapsules. Prie L. Sellier netrukus prisijungė jo kraštietis *Jean Maria Nicolaus Bellot*, kuris netrukus sustiprino kompaniją.

*Sellier & Bellot* gaminiai netrukus įsitvirtino. 1830 m. kompanija pagamino >60 mln. atskirųjų kapsulių, o 1837 m. – 156 mln.

1829 m. atidaryta pagalbinė gamykla Šionebeke (Vokietija).

1870 m. pradėta šovinių gamyba. Gaminti Flobert‘o šoninio dūžio, Lefoše smaiginius ir pirmuosius centrinio dūžio šovinius. Po kelių metų, šovinių gamyba pasiekė 10 mln. šovinių/kasmet.

1884 m. atidaryta gamykla Rygoje, gaminusi kapsules Rusijai ir Skandinavijai.

1895 m. pradėta medžioklinių šovinių tūtelių gamyba, vėliau – ir medžioklinių šovinių.

1914–1918 m. komercinių šaudmenų gamyba apribota, pajėgumai skirti gaminti karinius šautuvų ir pistoletų šovinius. Sukurtas ir paleistas į serijinę gamybą 9 mm Steyr šovinys.

1918 m. sukūrus Čekoslovakiją, kompanija tapo pagrindiniu pistoletų šovinių tiekėju Čekoslovakijos armijai ir policijai. Išplėsta šovinių sportiniam šaudymui ir medžioklei gamyba. Kompanija išsiplėtė į Azijos ir Pietų Afrikos rinkas.

Pasinaudodama vykdomojo direktoriaus *Blechta* išradimu, kompanija tapo vienintele sidabro azido gamintoja pasaulyje. Dėl to labai padidėjo pramoninių detonatorių gamyba.

1936 m. kompanija persikėlė į Vlašimą, kur toliau plėtė gamybą.

1945 m. kompanija nacionalizuota. Nutarta įvesti valstybės monopoliją karinių ir komercinių šaudmenų gamyboje, tai paspartino kompanijos vystymą. Šovinių komerciniam pardavimui gamyba praplėsta iki 40 šautuvų, 10 pistoletų ir 20 revolverių šovinių tipų. Apie 70% produkcijos eksportuota. Pradėta 7,62×45 mm, 7,62×39 mm ir 7,62×54 mm R šovinių, skirtų Čekoslovakijos armijai, gamyba.

1965 m. pradėta pakavimo mašinų gamyba, kuria užsiėmė dukterinė kompanija *Sellier & Bellot, stroje Ltd.*.

1992 m. kompanija iš valstybinės transformuota į AB *Sellier & Bellot JSC*. Kompanijos akcininkai yra fiziniai ir juridiniai asmenys iš Čekijos. Dalį akcijų turi kompanijos darbuotojai. ~70% produkcijos į >70 šalių eksportuoja dukterinė kompanija *Sellier & Bellot Trade JSC*.

2009 m. įmonę nusipirko brazilų šovinių gamybos gigantė CBC ().

## Gaminiai
Šovinių kalibrai:
* Pistoletų, revolverių: 6,35 mm Browning – .45 ACP;
* Karabinų: .22 Hornet – 9,3x74 mm R (su 10 tipų kulkomis);
* Lygiavamzdžių: 12, 16, 20, 28 ir 410.v
* Sportiniam šaudymui.


222 Remington - SP - SB - 1.jpg|Karabino .222 Remington su SP kulka.
22 Hornet - SP - SB - 1.jpg|Karabino  .22 Hornet su SP kulka.
357 Magnum - SP - SB - 1.jpg|Revolverio .357 su SP kulka.
357 SIG - FMJ - SB - 2.jpg|Pistoleto .357 SIG su FMJ kulka.
380 ACP - FMJ - SB - 1.jpg|Pistoleto .380 ACP su FMJ kulka.
7.62x25 - FMJ - SB - 1.jpg|Pistoleto 7,62x25 mm Tokarev
45 ACP - FMJ - SB - 3.jpg|Pistoleto .45 ACP dugnelio žymės



## Nuorodos
1964 m. Formulės 1 sezonas

**1964 m. Formulės 1 sezonas** buvo 15-tas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo gegužės 10 dieną ir baigėsi spalio 25 dieną. Iš viso čempionatą sudarė 10 lenktynių. Sezone vyko ir 8 neįskaitinės lenktynės.

## Čempionato apžvalga
Viso sezono metu tarpusavyje konkuravo trys britai – John Surtees, Graham Hill ir Jim Clark. Pirmieji du pelnė po dvi pergales, o Clark – tris. Sezono nugalėtojas išaiškėjo paskutinėse lenktynėse Meksikoje. Iki tol sezone lyderiavęs Graham Hill finišavo tik 11-tas, o John Surtees praleido į antrąją vietą jo komandos draugas Lorenzo Bandini. To užteko, kad čempionu taptų britas John Surtees – tai buvo vienintelė jo čempionato pergalė karjeroje.

Tarp konstruktorių nugalėjo italų Scuderia Ferrari ekipa, antroje vietoje likusią BRM aplenkusi 3 taškais.

Vokietijos GP debiutavo Honda ekipa. Lenktynėse jos automobilis nefinišavo dėl avarijos.

## Sezono rezultatai

## 1964 m. sezono lenktynininkų įskaita

* Į įskaita skaičiuojami tik 6 geriausi sezono rezultatai. Dėl to Surtees nugalėjo sezone, nors bendrai surinko mažiau taškų nei Hill.

## Šaltiniai
Belgijos ginkluotosios pajėgos

**Belgijos ginkluotosios pajėgos** – Belgijos karinių pajėgų visuma. Nuo 2002 m. Belgijos karaliaus Alberto II įsaku trys nepriklausomos karinės pajėgos buvo sujungtos į vieną struktūrą, kurią sudaro keturi komponentai ir kurioje tarnauja apie 47 tūkst. karių.

Dabartines šalies ginkluotąsias pajėgas sudaro:
# Sausumos komponentas – anksčiau vadintas *Sausumos pajėgomis* (*Force terrestre / Landmacht / Heer*);
# Oro komponentas – anksčiau vadintas *Oro pajėgomis* (*Force aeriénne / Luchtmacht / Luftmacht*);
# Jūrų komponentas – anksčiau vadintas *Kariniu laivynu* (*Force navale / Zeemacht / Seemacht*),
# Medicininis komponentas – anksčiau vadintas *Medicinos tarnyba* (*Service médical / Medische dienst / Sanitätsdienst*).

Ginkluotųjų pajėgų biudžetas yra 3,4 milijardų eurų, padalintas taip::
* 63% – algos,
* 25% – techninės įrangos palaikymas,
* 12% – naujienų diegimas.
Operatyvinės vadovybės (*COMOPSLAND*, *COMOPSAIR*, *COMOPSNAV* ir *COMOPSMED*) yra pavaldžios Belgijos gynybos ministerijos Operacijų ir apmokymo štabo departamentui (jam vadovauja Operacijų ir apmokymo štabo viršininko pavaduotojas) ir Gynybos vadui.

Antrojo pasaulinio karo pamoka Belgijos gynybinės politikos pagrindu padarė kolektyvinį saugumą. 1948 m. kovą Belgija pasirašė Briuselio sutartį, o vėliau tais pačiais 1948 m. įstojo į NATO. Šalies ginkluotosios pajėgos integruotis į NATO ėmė tik po Korėjos karo. Išlaidos gynybai augo kartu su ginkluotųjų pajėgų dydžiu. Kaip rezervas Belgijos okupacijos atveju Belgijos Konge buvo įkurtos dvi stambios karinės bazės Kitona ir Kamina. Jos buvo laikomos „nacionalinėmis tvirtovėmis“, kuriose galės būtų atkurtos okupuotos Belgijos ginkluotosios pajėgos.

Belgijos sausumos, oro ir medicininio komponentų kariniai laipsniai yra vienodi. Jūrų komponento kariniai laipsniai skirtingi.

## Nuorodos
1965 m. Formulės 1 sezonas

**1965 m. Formulės 1 sezonas** buvo 15-tas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo sausio 1 dieną ir baigėsi spalio 24 dieną. Iš viso čempionatą sudarė 10 lenktynių. Sezone vyko ir 7 neįskaitinės lenktynės.

## Čempionato apžvalga
Sezone dominavo britas Jim Clark su Lotus-Climax komanda. Britas per pirmas 7 lenktynes nugalėjo šešis kartus. Tarp jų vieną kartą jis nestartavo. Per likusias trejas lenktynes jis nepelnė nei vieno taško, tačiau to britui užteko tapti čempionu. Antroje vietoje likusį Graham Hill jis aplenkė 14 įskaitinių taškų.

Šis sezonas buvo antras Honda ekipai. Paskutinėse lenktynėse Meksikoje ji pelnė pirmąją savo pergalę.

## Sezono rezultatai

## 1965 m. sezono lenktynininkų įskaita
Taškai už rezultatus buvo skirstomi taip – 9-6-4-3-2-1. Tik geriausi 6 sezono rezultatai įskaitomi į bendrą įskaitą.

## 1965 m. konstruktorių įskaita
Taškai už rezultatus buvo skirstomi taip – 9-6-4-3-2-1. Kiekvienose lenktynėse į įskaitą skaičiuojamas tik geriausias kiekvienos komandos rezultatas.

* **Paryškinti** rezultatai skaičiuojami į įskaitą.

## Šaltiniai
Józef Gosławski

**Juzefas Janas Goslavskis** (*Józef Jan Gosławski*;  1908 m. balandžio 24 d. –  1963 m. sausio 23 d.) – Lenkijos skulptorius, medalių autorius. Jo žymiausias darbas yra paminklas Šopenui Želazova Voloje. Taip pat yra sukūręs paminklų kitoms lenkų istorinėms asmenybėms (Adomui Mickevičiui, Juzefui Pilsudskui), istorinėms datoms atminti.

Išsilavinimą įgijo Jano Mateikos meno akademijoje Krokuvoje. Vėliau studijavo skulptūrą Varšuvoje, Romoje. 1939 m. grįžęs į Lenkiją dirbo konservatoriumi Varšuvos karališkoje pilyje. Karo metu gyveno Vonvolnicoje, vėliau prisidėjo atstatant karo nusiaubtą šalį. 1947 m. tapo Poznanės medalių ir metalo raižinių padalinio nacionalinėje meno mokykloje vadovu. Vėliau tapo Lenkijos menininkų asociacijos vadovu.

Goslavskio darbai apėmė portretines skulptūras, monumentus, skulptūrines karikatūras, medalius, monetas. Dalyvavo daugelyje nacionalinių ir tarptautinių parodų, konkursų. Apdovanotas Lenkijos Liaudies Respublikos dešimtmečio medaliu (kurio autoriumi pats Goslavskis ir buvo), Sidabriniu kryžiumi.


Image:Chopin zelazowa wola.JPG|Paminklas Šopenui Želazova Voloje
Image:PL Lubon Zabikowo Nigdy wojny 07.JPG|Monumentas „Jokio karo“
Image:POL 5 złotych rybak 1958.jpg|Senųjų 5 zlotų dizainas, sukurtas Goslavskio
Image:PL Turek Pilsudski Monument 11.jpg|Pilsudskio monumentas Tureke


## Šaltiniai
* 
* 
* 

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Aukštieji Fenai

**Aukštieji Fenai** (, , ) – aukštumų sritis rytų Belgijoje ir vakarų Vokietijoje, įsiterpusi tarp Aifelio ir Ardėnų kalnų. Aukštieji Fenai yra aukščiausia Belgijos vieta, čia yra aukščiausias šalies taškas – Botranžas (694 m), esantis netoli Epeno miesto.

Aukštieji Fenai 1957 m. paskelbti rezervatu ir yra viena iš nedaugelio laukinės gamtos vietų Belgijoje. Aukštumose plyti viržynai, miškai, pievos, yra pelkių. Vokietijai priklausanti dalis įeina į Aukštutinių Fenų-Aifelio nacionalinį parką. Čia sutinkami Vakarų Europoje reti tetervinai, yra šernų, stirnų, javinių lingių, plėšriųjų medšarkių, pievinių kalviukų, gluodenų ir kt.

Aukštieji Fenai pasižymi drėgniausiu ir vėsiausiu klimatu Belgijoje: žiemą čia dažnas sniegas, o temperatūra kartais nukrenta žemiau -20 °C. Aukštumose prasideda nemažai upių: Ouras, Rūras, Amelis, Kilis, Fesdrė.
Belizo transportas

Pagrindinė **[[Belizas|Belizo]] transporto** priemonė yra autobusai. Didesniuose šalies miestuose, kaip sostinėje Belmopane ar Belize, yra autobusų centrai. Kituose miestuose yra autobusų stotelės.

## Sausumos keliai
Belize sausumos kelių yra 3 007 km ilgio (2006). Iš jų tik 575 km yra asfaltuoti. Eismas vyksta dešine eismo juosta.

## Vandens keliai
Vandens keliai Belize sudaro 825 km (2008). Jais plaukioja tik mažesni laivai.

### Uostai
Pagrindiniai šalies uostai yra Belizo miestas ir Big Krykas.

## Oro keliai
Iš viso šalyje yra 44 oro uostai (2008). Iš jų tik 4 turi asfaltuotus kilimo ir tūpimo takus. Pagrindinis šalies oro uostas yra buvusioje sostinėje Belize – Tarptautinis Philip S. W. Goldson oro uostas.

## Geležinkeliai
Šiuo metu šalyje nevyksta traukinių eismas. 1913 m. iš Dangrigos miesto buvo nutiesti geležinkelio bėgiai, tačiau 1937 m. traukiniai buvo sustabdyti.
Aifelis

**Aifelis** () – neaukštų kalnų sritis daugiausia vakarų Vokietijoje (Šiaurės Reinas-Vestfalija, Reino kraštas-Pfalcas) bei nedidelė dalis rytų Belgijoje. Aifelį iš pietų riboja Mozelio upė, iš rytų – Reinas, iš šiaurės – Aukštieji Fenai, iš vakarų – Ardėnai. Aukštis iki 747 m (Aukštojo Achto k.).

Dalis kalnų patenka į Aifelio nacionalinį parką. Kalnai žymūs čia esančia Niurburgringo trasa bei Aifelio akveduku.

## Šaltiniai
Botranžas

**Botranžas** () – aukščiausia Belgijos vieta. Yra šalies rytuose, Lježo provincijoje, Aukštųjų Fenų aukštumose. Aukštis – 694 m. Tai nėra kalva, o tiesiog plokščia plynaukštė, kertama kelio.

1923 m. pastatytas 6 m aukščio Baltijos (*Herman Baltia*) bokštas, kad lankytojai pasiektų 700 m aukštį. 1934 m. greta pastatytas bokštas, siekiantis 718 m aukštį. Vėliau ten įrengta meteorologinė stotis.

Botranžas žymus dėl Belgijos klimato ekstremumų: čia užfiksuota šalyje itin retai pasitaikanti -25,6 °C temperatūra, 1450 mm metinis kritulių kiekis, būna daugiau nei 200 lietingų dienų per metus, sniego danga laikosi ~35 dienas, o įšalas – virš 130.
Edmundas Juškys

**Edmundas Juškys** (1932 m. sausio 4 d. Naujininkuose, Eržvilko valsčiuje – 2020 m. kovo 15 d. Vilniuje) – pedagogas, sovietinis diplomatas bei partinis veikėjas, publicistas, redaktorius, vertėjas, ateizmo propaguotojas.

## Biografija
1949 m. baigė Eržvilko gimnaziją. 1949–1950 m. dirbo mokytoju Tauragės rajono mokyklose. 1955 m. Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute baigė anglų kalbą.

1955–1959 m. dirbo pedagoginį ir partinį darbą Tauragės rajone, Panevėžyje, Vilniuje. 1959–1967 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus darbuotojas. 1967–1968 m. studijavo diplomatijos akademijoje Maskvoje. 1968–1973 m. SSRS ambasados Vašingtone II sekretorius. 1974 m. LKP CK Užsienio ryšių skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1974–1979 m. LSSR kinematografijos komiteto pirmininkas. 1976–1980 m. LKP revizijos komisijos narys. 1979–1982 m. SSRS ambasados JAV I sekretorius. 1982–1984 m. „Žinijos“ draugijos pirmininko pavaduotojas. 1984–1989 m. leidyklos „Mintis“ vyr. redaktorius. 1991 m. įsteigė privačią leidyklą „Egalda“.

Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narys. 2010–2014 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininko Dainiaus Radzevičiaus pavaduotojas ryšiams su užsieniu. LŽS Senjorų klubo narys.

Nuo 1955 m. Lietuvos ir užsienio periodikoje paskelbė publicistinių straipsnių ateizmo, švietimo, kultūros ir politikos klausimais. Drauge su Algimantu Jablonskiu sudarė vaizdinių ateistinių priemonių rinkinius „Visata, gyvybė, žmogus ir religija“ (1963 m.) ir „Kalba faktai“ (1965 m.). 1995–1997 m.  Žurnalistikos enciklopedijos redakcinės kolegijos narys. Iš anglų kalbos išvertė apie 40 grožinės literatūros ir publicistikos knygų.

Palaidotas Eržvilko kapinėse.

## Bibliografija

* Krikščionybės kilmė (Mokinio biblioteka). – Kaunas: Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla, 1961. – 59 p.
* Volteras: gyvenimas ir kūryba (Mokinio biblioteka). – Kaunas: Valstybinė pedagoginės literatūros leidykla, 1962. – 72 p.: iliustr.
* Vatikanas ir kolonializmas: į pagalbą ateistų mokykloms ir fakultetams. – Vilnius: Lietuvos TSR politinių ir mokslinių žinių skleidimo draugija, 1962. – 17 p.
* Dangaus ir žemės niekas nesutvėrė / Edmundas Juškys, Algimantas Jablonskis. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1963. – 39 p.
* Laisvamanybė ir ateizmas buržuazinėje Lietuvoje / Edmundas Juškys, Jonas Sakalauskas, Irmija Zaksas, 1986 m.


## Šaltiniai
Stasė Matulaitytė

**Stasė Matulaitytė** (1933 m. sausio 12 d. Parausiuose, Pilviškių valsčius – 2020 m. rugsėjo 20 d. Vilniuje) – Lietuvos bibliografė, istorikė.

## Biografija
1958 m. Vilniaus universitete baigė bibliotekininkystės specialybę. 1971 m. istorijos mokslų kandidatė, 1993 m. nostrifikuota humanitarinių mokslų daktarė. 1974 m. Informacijos darbuotojų kvalifikacijos kėlimo institute Maskvoje baigė informacinio aprūpinimo specialybę, 1993 m. stažavo Krokuvos Jogailos universitete (Lenkija).

1958–1965 m. dirbo Lietuvos respublikinėje bibliotekoje: iš pradžių Metodinio skyriaus metodininkė, nuo 1961 m. Bibliografijos skyriaus bibliografė, vėliau vyriausia bibliografė. 1965–1968 m. Mokslų akademijos Istorijos instituto aspirantė. 1968–1973 m. Vilniaus universiteto bibliotekos Bibliografijos skyriaus vedėja, 1973–1994 m. universiteto Mokslinės informacijos katedros dėstytoja, nuo 1981 m. docentė, nuo 1991 m. Knygotyros katedros docentė.

Leidiniuose „Lietuvos TSR mokslų akademijos darbai“, „Knygotyra“, žurnaluose „Bibliotekų darbas“, „Tarp knygų“ ir kitur paskelbė daugiau kaip 300 straipsnių mokslo istorijos, gamtos mokslų, technikos ir žemės ūkio bibliografijos klausimais, apie senosios Vilniaus universiteto observatorijos biblioteką, recenzijų. Parašė mokomųjų ir metodinių leidinių. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

## Bibliografija
* Tarybinis žmogus – kosmoso užkariautojas, 1961 m.
* Visata ir žmogus, 1963 m.
* Astronomai, 1965 m.
* Nepaprasti gamtos reiškiniai, 1966 m.
* Gamtos mokslų ir technikos istorija Lietuvoje, su kitais, 1940–1971, 1973 m.
* Vladas Kviklys, su kitais, 1988 m.
* Paulius Slavėnas, 2001 m.
* Astronomas Antanas Juška, 2002 m.
* Senoji Vilniaus universiteto astronomijos observatorija ir jos biblioteka, 2004 m.
* Bernardas Kuodaitis ir Lietuvos astronomija, su kitais, 2007 m.
* Istorikas kunigas Vaclovas Strimaitis ir jo artimieji: Strimaičių, Olekų, Varankų, Katilių giminės genealogija: minint istoriko kunigo Vaclovo Strimaičio 100-ąsias gimimo ir 25-ąsias mirties metines, su kitais, 2007 m.

## Įvertinimas
* 1971 m. – Johano Keplerio atminimo medalis
* 1973 m. – Mikalojaus Koperniko medalis

## Šaltiniai
Dalia Juškienė

**Dalia Čičinskaitė-Juškienė** (g. 1960 m. liepos 17 d. Antakalnyje, Kaišiadorių rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1967-1973 m. mokėsi Kaišiadorių vidurinėje mokykloje, 1973-1978 m. Kauno S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1979-1983 m. Vilniaus pedagoginio instituto Lituanistikos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1989–1992 m. viena savaitraščio „Ūkininko patarėjas“ leidimo atnaujinimo iniciatorių, jo korespondentė, 1992–1993 m. jo priedo „Šeimininkė“ redaktorė. Nuo 1993 m. „Kauno diena“ korespondentė, kultūros ir meno priedo „Santaka“ žurnalistė. Nuo 2006 m. Vilniuje – žurnalų „Virtuvė. Nuo...Iki“, „Viltys ir likimai“ redaktorė, nuo 2008 m. žurnalo „Istorijos“ vyriausioji redaktorė, nuo 2010 m. žurnalo „Šeimininkė“ redaktorė.

Rašo kultūros, šeimos ir moterų gyvenimo klausimais.

## Įvertinimas
* 2002 m. Vinco Kudirkos premija, už publikacijas dienraščio „Kauno diena“ kultūros ir meno priede „Santaka“ 

## Šaltiniai
Pranciškus Juškaitis

**Pranciškus Juškaitis** (1883 m. lapkričio 15 d. Gegužiai, Ilguvos valsčius – 1961 m. gruodžio 1 d. Kembridžas, Masačiusetso valstija, JAV) – Lietuvos kunigas, visuomenės veikėjas, redaktorius.

## Biografija
1905 m. išvyko į JAV. 1912 m. baigė Valparaiso universitetą. 1917 m. įšventintas kunigu ir paskirtas lietuvių parapijos Kembridže vikaru, klebonu. Įsteigė lietuvių parapijinę mokyklą, dalyvavo lietuvių organizacijų veikloje, nuo 1950 m. – Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjungos dvasios vadas.

1918 m. redagavo laikraštį „Moterų dirva“, 1920–1921 m. – mėnesinį blaivybės žurnalą „Tautos rytas“. Bendradarbiavo katalikiškoje spaudoje. Leido religinio pobūdžio knygas.

## Šaltiniai
Antverpeno provincija

**Antverpeno provincija** (, ) – provincija Belgijos šiaurėje, Flandrijos regione, Nyderlandų pasienyje. Administracinis centras – Antverpenas.

## Geografija

Beveik visas paviršius – sukultūrinta lyguma. Aukščiausias taškas – Berzelbergas (55 m, Piotės savivaldybėje). Svarbiausios upės: Šeldė, Rupelis, Netas. Yra De Zomo – Kalmtuc Haidės nacionalinis parkas, kuriame saugomi išlikę miškai ir pelkynai.

## Didžiausi miestai

* Antverpenas
* Mechelenas
* Tiurnhautas
* Heist op den Bergas
* Brashatas
* Gelis
* Lyras
* Schotenas

## Šaltiniai
Flamandų Brabanto provincija

**Flamandų Brabanto provincija** (, ) – provincija Belgijos centrinėje dalyje, Flandrijos regione. Administracinis centras – Leuvenas.

Sudaryta 1995 m. padalinus Brabanto provinciją.

## Geografija

Beveik visas paviršius – sukultūrinta lyguma. Aukščiausias taškas – 137,3 m (Landeno savivaldybėje). Svarbiausios upės: Deilė, Demeris, Sena.

## Didžiausi miestai

* Leuvenas
* Dilbekas
* Vilvordė
* Halė
* Grimbergenas
* Sint Piters Leuvas
* Zaventemas
* Asė

## Šaltiniai
Limburgo provincija (Belgija)

**Limburgo provincija** (, ) – provincija Belgijos šiaurės rytuose, Flandrijos regione, Nyderlandų pasienyje. Administracinis centras – Haseltas.

## Geografija

Didelė dalis paviršiaus – sukultūrinta lyguma. Šiaurėje yra smėlynų, apaugusių krūmynais ir miškais. Aukščiausias taškas – 287,5 m (Remersdalio kaime). Svarbiausios upės: Masas, Jekeras, Domelas, Demeris.

Vureno savivaldybė atskirta nuo pagrindinės Limburgo dalies.

## Didžiausi miestai

* Haseltas
* Genkas
* Beringenas
* Sint Treidenas
* Masmechelenas
* Lomelis
* Hesdenas-Zolderis
* Bilzenas
* Hauthalenas-Helchterenas
* Tongerenas

## Šaltiniai
Aukštutinė Mezija

**Aukštutinė Mezija** () – Romos provincija Pietryčių Europoje. Dabar Aukštutinės Mezijos teritorijoje yra Serbija, Kosovas (rytinė dalis) ir šiaurinė Makedonija.

## Istorija
86 m. Mezijos provincija buvo padalinta į dvi provincijas: Aukštutinę Meziją su sostine Viminaciume ir Žemutinę Meziją (), kurias skyrė Ciabraus upė. Iš Mezijos romėnai vykdė tolimesnius užkariavimus prieš dakus, kol 106 m. nukariavo jų karalystę už Dunojaus ir ten įkūrė Dakijos provinciją. Tačiau po to, kai 271 m. šią provinciją romėnai buvo priversti atiduoti gotams, imperatorius Aurelianas perkėlė visus Dakijos kolonistus į pietus nuo Dunojaus, t. y. į Meziją. Rytinė Aukštutinės Mezijos dalis buvo atiduota Aureliano Dakijos provincijai. 

III a. pabaigos administracinių reformų metu Aukštutinė Mezija buvo pervardinta **Pirmąja Mezija** (), ir nuo jos atskirta Dardanijos provincija. Pirmoji Mezija kartu su Dardanija, Paupio Dakija, Viduržemio Dakija ir Prevalitana sudarė stambesnį administracinį teritorinį vienetą - Dakijos dieceziją.

IV a. Aukštutinėje Mezijoje apsigyveno gotai, VI a.– VII a. – slavai. Provincija panaikinta VII a., kuomet ją užkariavo bolgarai.
Nukris Mančchava

**Nukris Mancchava** (g. 1982 m. sausio 15 d.) – Gruzijos futbolininkas.

## Biografija
2005–2008 m. atstovavo FBK Kaunas, tapo Lietuvos čempionu. 

2009 m. pasirašė sutartį su Žodino „Torpedo“ (Baltarusija).

## Išnašos

## Nuorodos
*
Akakis Chubutija

**Akakis Chubutija** (g. 1986 m. kovo 17 d. Tbilisyje) – Gruzijos futbolininkas, gynėjas.

## Biografija
2004–2009 m. priklausė FBK Kaunas. Nuomos pagrindais rungtyniavo Kėdainių „Nevėžyje“ (2004 m.), „Šilutėje“ (2005 ir 2007 m.) ir 2006 m. – „Vilniaus klube“.

Vėliau išvažiavo žaisti į Rumuniją.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Konsulatas (Prancūzija)

**Konsulatas** – Prancūzijos valdymo forma laikotarpiu nuo 1799 m. lapkričio 9 d. Iki 1804 m. Konsulato valdymas buvo įvestas po to, kai 1799 m. lapkričio 9 d. prasidėjo perversmas, kurio metu per dvi dienas kariams, vadovaujamiems Napoleono, pavyko perimti valdžią ir nuversti Direktoriją. Napoleonas paskelbė 1799 m. konstituciją, kurioje buvo numatytas Konsulato valdymas.

Vykdomoji valdžia atiteko trims konsulams. 1800 m. vasarį įvykusio referendumo metu buvo patvirtintas Napoleono kaip pirmojo konsulo statusas. Kiti du konsulai buvo jo patarėjai. Remiantis 1799 m. gruodžio 13 d. priimta Prancūzijos Konstitucija įstatymų leidžiamoji valdžia buvo padalyta tarp 60 narių Senato, 100 narių Tribūnato ir 300 deputatų Įstatymų leidžiamojo susirinkimo. Numatyta, kad konsulus rinks Senatas dešimties metų terminui. Būdamas Pirmuoju konsulu, Napoleonas, vis tik, nedeklaravo esąs valstybės vadovu. 1802 m. gegužę Napoleonas buvo perrinktas dešimties metų laikotarpiui, o tų pačių metų rugpjūtį, pakeitus Konstituciją, perrinktas Pirmuoju konsulu iki gyvos galvos.

Prancūzijos Konsulato valdymo laikotarpis pasižymėjo konservatyvumu, autoritarizmu, stipria valdžios centralizacija. Konsulato laikotarpiu Napoleonas aktyviai vykdė valstybės valdymo, teisinės sistemos ir ekonomines reformas. Viena svarbiausių teisės reformų buvo 1804 m. kovo 21 d. įsigaliojęs Prancūzijos civilinės teisės sąvadas, vadinamasis Napoleono kodeksas. Tarptautiniuose santykiuose Napoleonas 1801 m.  sudarė konkordatą su popiežiumi Pijumi VII, o 1802 m. kovo 25 d. Amjeno taikos sutartį su Jungtine Karalyste.

Konsulato laikotarpiu Napoleonui grėsė rojalistų ir jakobinų sąmokslai. Jais Napoleonas pasinaudojo kaip galimybe atkurti paveldimą monarchiją. 1804 m. gegužės 18 d. Senatas priėmė įstatymą, kuriuo buvo steigiama Prancūzijos imperija, o Napoleonas tampa imperatoriumi. Tų pačių metų gruodžio 2 d. Napoleonas buvo karūnuotas Prancūzijos imperatoriumi.

## Šaltiniai
Pascal Mendy

**Paskalis Mendi** (*Pascal Mendy*, g. 1979 m. sausio 11 d. Dakare) – buvęs Senegalo futbolininkas, gynėjas.

## Biografija

2003 m. atvyko į Europą, 2007–2010 m. žaidė FBK Kaunas komandoje.

Vėliau išvyko į Baltarusiją. Rungtyniavo Partizan Minsk ir Dynamo-Brest klubuose.

## Rinktinė
2006 m. debiutavo Senegalo rinktinėje.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vyno aukcionas

**Vyno aukcionai** yra pasaulinės vynų prekybos sistemos dalis. Tai vyno mėgėjų rojus, čia galima rasti rečiausių ir brangiausių pasaulio vynų, išlaikytų pagal visus reikalavimus - tai įrodo etikečių būklė, vyno spalva bei jo kiekis butelyje.

Žiniasklaidos pranešimai apie naujus vyno butelio kainų rekordus sudaro klaidinantį įspūdį apie vyno aukcionų dalyvius. Šie aukcionai yra atviri visiems, ne tik turtuolių saujelei. Bet kuris turintis gerą vyno katalogą ar vyno uoslę, gali tapti pasaulinės vyno kultūros dalimi, pirkdamas nebūtinai vien tik itin brangius vynus. Aukcionuose parduodami istoriniai vynai už astronomines sumas, tačiau čia galima aptikti ir ilgo brandinimo nereikalaujančių vynų, kuriuos galėtų įsigyti aistrą vynui pajutę lietuviai.

Pastarąjį dešimtmetį vyno aukcionai internacionalizavosi: vis daugiau vyno mėgėjų iš įvairių pasaulio šalių siūlo savo kainas už vynus. Vieni vyno įsigyja kaip ilgalaikę investiciją, mat daugelį garsių ūkių sausųjų raudonųjų vynų galima laikyti kelias dešimtis metų, jo kaina kyla kasmet.

Pagrindiniai ir didžiausi pagal apyvartą vyno aukcionai yra „Sotheby’s“, „Zachys“ bei „Christie’s“.

## Taip pat skaitykite
* Londono tarptautinė vyno pirklių birža

## Nuorodos
* 
* Versus: Investicijų pagunda stipresnė už klastočių baimę (1) 
* Versus: Investicijų pagunda stipresnė už klastočių baimę (2)
Rytų Flandrijos provincija

**Rytų Flandrijos provincija** (, ) – provincija Belgijos šiaurės vakaruose, Flandrijos regione, Nyderlandų pasienyje. Administracinis centras – Gentas.

## Geografija

Beveik visą paviršių užima sukultūrinta lyguma. Aukščiausias taškas – 145 m (Hotonbergas). Svarbiausios upės: Lisas, Šeldė, Dandras.

## Didžiausi miestai

* Gentas
* Alstas
* Sint Niklasas
* Beverenas
* Dendermondė
* Lokerenas
* Ninovė
* Evergemas
* Gerardsbergenas

## Šaltiniai
Edin Pehlić

**Edinas Pehličius** (g. 1984 m. sausio 13 d. Stolace) – Bosnijos ir Hercegovinos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Krajerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo FK Igman Konjic ir FK Sarajevo.

2006–2008 ir 2009–2011 m. žaidė FBK Kaunas. 2008 m. nuomos pagrindais perleistas MTZ Ripo klubui.

2011 m. atstovavo FK Sarajevo, 2012 m. – FK Velež Mostar, o 2013–2015 m. – FK Igman Konjic.

## Nuorodos
* footballfacts.ru
Fernando Screpis

**Fernando Screpis** (; g. 1979 m. balandžio 10 d. Buenos Airėse) – Argentinos futbolininkas, saugas.

## Biografija

2007 m. vasarą pasirašė 3 metų sutartį su Edinburgo „Hearts“, iki kurio įsigaliojimo 2008 m. sausį pusę metų žaidė FBK Kaunas klubo komandoje. 

2008 m. liepos 21 d. atleistas iš Hearts. Per tą laiką sužaidė 5 rungtynes Škotijos stipraiusiame divizione.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Olegas Strachanovičius

**Olegas Strachanovičius** (; g. 1979 m. spalio 13 d. Pinske) – Baltarusijos futbolininkas, saugas.

## Biografija
Karjerą pradėjo gimtinėje. 1996 m. atstovavo Pinsko ekipą, vėliau persikėlė į Bresto „Dinamo“, o 2002–2004 m. atstovavo FK BATE.

Kazachstane Kustanajaus „Tobolo“ klube žaidė 2005 m.

2005 m. grįžo į gimtinę ir atstovavo MTZ-RIPO Minsk.

2007 m. žaidė FBK Kaunas klube, vėliau sugrįžo į Baltarusiją.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Jankas Valkanovas

**Jankas Valkanovas** (; g. 1982 m. liepos 25 d. Stara Zagoroje) – Bulgarijos futbolininkas, gynėjas.

## Biografija

2007–2008 m. žaidė FBK Kaunas klube, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Viktoras Raskovas

**Viktoras Raskovas** (g. 1984 m. gegužės 8 d. Odesoje) – Ukrainos futbolininkas, puolėjas.

## Biografija

2007–2008 ir 2010 m. žaidė FK Šiauliai komandoje, 2009 – „Atlanto“ ir „Kruojos“ komandose.

## Išnašos

## Nuorodos
*
José Negreiros

**Žozė Negreirosas** (*José Edicarlos Lima Negreiros*; g. 1980 m. kovo 20 d.) – Brazilijos futbolininkas.

## Karjera

2007 m. vasarą pasirašė sutartį FK Sūduva. Prie komandos prisijungė tik sezonui įsibėgėjus, tačiau suspėjo tapti rezultatyviausiu komandos futbolininku. Legionierius iš Brazilijos iš viso pelnė 13 įvarčių. 2008 metų kovo mėnesį sutartis su Sūduva buvo pratęsta.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Futbolinis.lt
* Žaidėjo įvarčiai
Petru Stîngă

**Petru Styngė** (, ; g. 1987 m. balandžio 17 d.) – Moldavijos futbolininkas, atakuojančio plano saugas. Kitados atstovavo Moldavijos jaunimo rinktinėms.

## Biografija
Karjerą pradėjo Moldavijoje. Atstovavo įvairiems klubams gimtinėje.

2006 m. žaidė FBK Kaunas komandoje, su kuria tapo Lietuvos čempionu.

2007–2008 m. žaidė FK Šilutėje ir FBK Kaunas.

Vėliau sugrįžo į Moldaviją, atstovavo Iskra-Stali, nuo 2010 m. rungtyniavo FC Sfîntul Gheorghe Suruceni.

2010 m. vasarą perėjo į FC Milsami. 

2011 m. pirmoje pusėje rungtyniavo FK Belšina Babrujsk. Vasarą perėjo į FC Costuleni.

2012 m. priklausė FC Academia UTM Chișinău. 

2013 m. pradžioje perėjo į Iskra-Stali. O rugsėjo mėn. prisijungė prie FC Speranța Crihana Veche.

2014 m. vasarą persikėlė į Latviją ir tapo FK 1625 Liepaja nariu.

2015 m. vasarą pasirašė sutartį su FC Spicul Chișcăreni. 

Nuo 2019 m. priklausė FC Speranța Drochia.

Nuo 2022 m. atstovavo FC Victoria Chisinau.

## Nuorodos
* Transfermarkt
* Footballdatabase.eu
Maksimas Morozovas

**Maksimas Morozovas**:

* Maksimas Morozovas (1978) – Baltarusijos futbolininkas
* Maksimas Morozovas (1996) – Rusijos krepšininkas
Utenos televizija

**Utenos televizija** – Utenos nekomercinė, pramoginė, informacinė, kabelinė televizija.
Televizija transliuoja tik aktualias šiandienai žinias. Programą sudaro tik lietuviška programa. Laidos autorinės.

Adresas: Maironio g. 8, II aukštas. LT-28142, Utena.

## Istorija
Pirmoji tiesioginė transliacija 2010 m. gegužės 1 d. kai internete startavo **„Antalgės TV“**. TV pavadinta Antalgės kaimo Utenos rajone (7 km į vakarus nuo Utenos, prie kelio Kaunas-Daugpilis) vardu.

2011 m. rugsėjo 5 d. „Antalgės TV“ pasikeitė į Utenos Televiziją.

Kanalas veiklą nutraukė 2013 m.
Ilja Haliuza

**Ilja Haliuza** (; g. 1979 m. lapkričio 16 d. Archangelske) – Ukrainos futbolininkas, saugas.

## Biografija

2006 m. žaidė FK Šiauliai klube, kuriame tais metais tapo rezultatyviausiu klubo žaidėju. Vėliau išvyko į Ukrainą.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Milan Pastva

**Milan Pastva** (g. 1980 m. liepos 1 d.) – Slovakijos futbolininkas, saugas.

## Biografija

2003 m. žaidė FBK Kaunas klube, 2004 m. – FK Šilutėje, vėliau išvyko Slovakijon.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Worldfootball.net
Martin Opic

**Martin Opic** (; g. 1977 m. rugsėjo 28 d. Bohumyne) – buvęs Čekijos futbolininkas, puolėjas. Didžiąją karjeros dalį praleido Čekijos komandose, 2003–2004 m. žaidė Lietuvoje, kur su FBK Kaunas tapo Lietuvos čempionu.

## Biografija

Karjerą pradėjo ir baigė Bohumyno komandoje, daugiausia laiko praleido Čekijos mėgėjų komandose. Čekijos aukščiausiojoje lygoje žaidė „Bohemians“ klube 2002 m. 2003–2004 m. žaidė FBK Kaunas ir jo dublerių „Jėgerių“ komandose, vėliau sugrįžo Čekijon.

Pagal profesiją dirbo ugniagesiu, 2000 m. tapo pasaulio ugniagesių žaidynių vicečempionu ir geriausiu snaiperiu, 2011 m. dalyvavo pasaulio policininkų ir ugniagesių žaidynėse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Footballfacts.ru
*
Pavelas Koganas

**Pavelas Koganas** (1967 m. spalio 6 d. – 2005 m. birželio 8 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, puolėjas.

## Biografija
Pavelas Koganas gimė 1967 m. spalio 6 d. Sovietske, Tarybų Sąjungoje. Tėvas – Borisas Koganas taip pat buvo futbolininku.

1992–1994 m. žaidė „Tauro“ komandoje, 1997 m. su „Kareda“ laimėjo Lietuvos pirmenybes. 

Be futbolo, užsiėminėjo degtinės ir cigarečių tiekimu į Lietuvą, 2000 m. Palangoje buvo sulaikytas už degtinės kontrabandą, tačiau po mėnesio išteisintas dėl įrodymų trūkumo. 

2005 m. birželio 8 d. buvo nužudytas.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Footballdatabase.eu
Žiegžmaris

**Žiegžmaris** arba **Žiežmaris** arba **Miškinis** – nedidelis ežerėlis rytų Lietuvoje, Utenos rajone, į pietryčius nuo Vaišnoriškės kaimo, Ažvinčių girios apsuptyje. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,43 km, plotis iki 0,13 km. Altitudė 148,6 m. Krantai daugiausia žemi, tik šiaurvakarinis ir rytinis krantai aukštoki. Visos pakrantės apaugusios mišku. Ežeras nenutekantis, priklauso Baluošo ežero intako Būkos baseinui. 

## Šaltiniai
Dūkšto Švč. Trejybės sentikių cerkvė

**Dūkšto Švč. Trejybės cerkvė** – sentikių cerkvė Lietuvoje, Dūkšte.

Dūkšto sentikių pomorų bendruomenė susikūrė 1919 m. Pradžioje tikintieji meldėsi namuose, o 1932 m. buvo pastatyta Dievo Motinos Ėmimo į Dangų (*Успения Пресвятой Богородицы*) cerkvė. Karo metais maldos namai uždaryti, o 1955 m. sudegė. Tačiau sentikių bendruomenė išliko, meldėsi skirtinguose gyvenamuosiuose namuose. 1989 m. bendruomenė oficialiai atkurta. 1990 m. tikintiesiems perduota praktiškai nenaudojama stačiatikių Šv. Uspenskio cerkvė.
Juodupė (Dringis)

**Juodupė** – upelis Ignalinos rajone, Dringio intakas. Išteka iš Juodupės pelkės. Natūralaus miško upelio ir jo aukštupio žemapelkės hidrografinis kompleksas saugomas Juodupės hidrografiniame draustinyje .

Upėvardis reiškia *juoda upė*.

## Šaltiniai
Tauragna

**Tauragna** arba **Tauragnėlė** – upelis rytų Lietuvoje, Utenos ir Ignalinos rajonuose, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Išteka iš Tauragno ežero pietrytinio galo, prateka Tauragnėlio ežerą, vingiuoja į pietryčius, pietus miškingomis vietovėmis. Įteka į Pakaso ežero šiaurinį galą (Žeimenos baseinas).

Aukštupio vaga dažnai nusenka ar visai išdžiūsta. Žemupys nuolat vandeningas, tinkamas plaukiojimui baidarėmis. Utenos rajone priklausančio Tauragnos aukštupio nuolydis yra 0,3 %, o žemupio, kuris yra jau Ignalinos rajone, – net 0,68 %.

Prie upelio įsikūrę Varniškių I, Stripeikių kaimai.

## Šaltiniai
Ā

**Ā** ir **ā** (A su diakritiniu ženklu brūkšneliu) – antroji žemaičių abėcėlės raidė. Žemaičių kalboje raidės pavadinimas yra * ėlguojė ā* (). Ā yra modifikuota raidė A.

Reiškia garsą: [a:]. Raidė žymi ilgąjį balsį A.

Taip pat naudojama latvių kalboje.

## Pavyzdžiai
### Pavyzdys latvių kalba

## Kodai

## Taip pat skaitykite
* Ē
* Ė̅
* Ī
* Ō
* Ū
* Žemaičių kalba
Ēriks Pelcis

**Ēriks Pelcis** (; g. 1978 m. birželio 25 d.) – Latvijos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera

1998 m. žaidė „Panerio“ klube, 1999 ir 2003 m. „Žalgiryje“.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Footballdatabase.ru
Oleksijus Prochorenkovas

**Oleksijus Prochorenkovas** (, g. 1971 m. spalio 21 d.) – Ukrainos futbolininkas.

## Biografija

Gimė Rusijoje, vėliau persikėlė į Ukrainą. Sporto mokyklą baigė Charkove, profesionalo karjerą pradėjo 1990 m. Čerkasuose. Žaidė Ukrainoje, Rusijoje, 1999–2000 m. FBK Kaunas klube. 2003 m. baigė profesionalo karjerą.

## Nuorodos
* Прохоренков Алексей Алексеевич (Footballfakts.ru)
Belgijos Galija

**Belgijos Galija** (), ar tiesiog **Belgika** – Senovės Romos provincija dabartinės Belgijos, Liuksemburgo, šiaurės Prancūzijos teritorijose.

Provincijos pavadinimas kilo iš keltų genčių konfederacijos belgų, kurie čia gyveno iki romėnų užkariavimo.

## Istorija

Romėnai, vadovaujami Cezario, sritį nukariavo 57 m. pr. m. e., ir ji priklausė Plaukuotosios Galijos () provincijai, apėmusiai dideles teritorijas į šiaurę nuo Transalpinės Galijos. Tačiau kadangi Plaukuotoji Galija buvo pernelyg didelė, Augustas liepė ją suskirstyti į smulkesnius administracinius vienetus. Tai buvo padaryta konsultuojantis su Agripa. Belgijos Galija buvo apibrėžta kaip šiauriausia Galijos dalis, kur juntama stipri germanų įtaka.

Netrukus Belgikos provincija buvo stipriai išplėsta Lugduno Galijos sąkaita, ir jos pietine riba tapo Sena. Provincijos sostinė iš pradžių buvo Reimsas (), o vėliau perkelta į Tryrą (), kur rinkdavosi romėnų konsilijos. Kiti provincijos miestai buvo Mecas (), Amjenas () ir kiti. Romanizacijos politika buvo labai sėkminga ir sparti.

Kadangi Belgikos provincija tapo pačia didžiausia Romos provincija, I a. pabaigoje jos teritorija keletą kartų buvo mažinama, atskiriant kitas provincijas. Apie 83 m. Domicianas šiaurinėse jos dalyse suformavo Žemutinę Germaniją (maždaug dabartinė Belgija), o rytinėse – Aukštutinę Germaniją.

Po Diokletiano reformų III a. pabaigoje Belgijos Galija buvo suskaidyta į dvi dalis: **Pirmąją Belgiką** () ir **Antrąją Belgiką** (), kurių skiriamoji riba buvo Masas. Jos priklausė didesnei Galijos diecezijai. Jau IV a. į Belgikas migravo frankai, kurie jas kontroliavo maždaug nuo 350 m. 406 m. regioną nusiaubė vandalai ir burgundai. Abi Belgikos provincijos nustojo egzistuoti V a., kuomet čia įkurta Frankų karalystė.

## Palikimas
Nors provincija buvo panaikinta, Belgikos pavadinimas ir viduramžiais neretai buvo naudojamas įvardinti šiaurinę Galijos dalį, o vėliau – Žemutines Provincijas, nepaisant to, kad Belgikos provincija didelės dalies šių teritorijų nevaldė. Pvz., po Žemutinių provincijų padalinimo į dvi dalis 1582 m., Šiauriniai Nyderlandai dar buvo žinomi kaip „Federalinė Belgika“ (*Belgica Foederata*), o Pietiniai Nyderlandai – kaip „Karališkoji Belgika“ (*Belgica Regia*). 1830 m. Pietiniams Nyderlandams paskelbus nepriklausomybę, jie pasirinko savo pavadinimą kaip Belgija.
Antanas Šeškevičius

**Antanas Šeškevičius** (1914 m. balandžio 4 d. – 2002 m. sausio 25 d.) – SJ, kunigas.

## Biografija
Gimė 1914 m. balandžio 4 d. Sindriūnų k. Pasvalio r.
Mokėsi Pasvalio gimnazijoje, 1934 m. baigė Biržų gimnaziją ir rugpjūčio 20 d. įstojo į Jėzaus draugiją (Pagrįžuvio vienuolyno noviciatas).

### Studijos
Studijavo filosofiją Insbruko universitete (Austrija), Galaratėje prie Milano (Italija). 1939 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1941 m. sovietams okupavus Lietuvą, slapta perėjo sieną, tęsė teologijos studijas Vienoje. Čia 1943 m. įšventintas į kunigus.

### Pastoracija ir disidentinė veikla
1944 m. grįžo į Lietuvą, dirbo sielovados darbą. Šiauliuose įsteigė Jėzaus širdies Sargybos sąjūdį, į kurį sutelkė virš 1000 jaunuolių. Už tai 1946 m. nuteistas 25 metams nelaisvės ir išvežtas į Vorkutą. 1956 m. paleistas į laisvę, tačiau savo noru liko Altajaus krašte. Stargorode įkūrė bažnyčią ir dvejus metus dirbo pastoracinį darbą. Valdžiai uždraudus dirbti Stargorode kunigu, jis persikėlė į Kirgiziją, prie Frunzės, čia įkūrė bažnyčią ir viešai dirbo trejus metus, kol sovietų valdžia vėl nuteisė penkeriems metams pataisos darbų Ošo mieste. Dirbo gamykloje, o laisvu laiku aptarnavo tikinčiuosius. 1963 m. tarybinis saugumas vėl jį suėmė ir nuteisė septyneriems metams laisvės atėmimo. Kalėjo Pravieniškėse, kol už kalinių sielovadą buvo išvežtas į lagerį Permės srityje. 1969 m. grįžo iš lagerio ir dirbo vikaru Molėtuose. Čia 1971 m. buvo vėl suimtas ir nuteistas vieneriems metams kalėti Alytaus griežtojo režimo kalėjime. Apie jo gynimosi kalbą šiame teisme rašė Amerikos lietuvių laikraštis „Draugas“: *Kunigas A. Šeškevičius, būdamas neeilinio išsilavinimo, labai nuosekliai atrėmė visus kaltinimus, kad, rengdamas vaikus [[sakramentas|sakramentams]], nenusikalto nei [[konstitucija]]i, nei [[įstatymas|įstatymams]], nei Lenino mokymui, bei bažnyčios taisyklėms. Šis teismas buvo kankinio ir budelio susitikimas*. 1972 m. išėjęs į laisvę, dirbo vikaru Šilalėje, Gargžduose, Naujojoje Akmenėje, dėstė Telšių kunigų seminarijoje, dirbo sielovadinį darbą Klaipėdos šv. Juozapo darbininko parapijoje.

Mirė 2002 m. sausio 25 d. Palaidotas Kaune.

## Kūryba
Kunigas A. Šeškevičius visą gyvenimą rašė savo apmąstymus, kurie sugulė į kelias knygas (neišleistas): „Apmąstymai“, „Tikrai yra Dievas“, „Šv. mišios“, „Penktasis Dievo įsakymas“.

Lageryje pradėjo rašyti dienoraštį. 2009 m. jo dienoraštį parengė ir savo lėšomis išleido rašytoja Rožė Poškienė.

## Literatūra
Antanas Šeškevičius. Dienoraščiai [sudarytoja Rožė Poškienė]. – Vilnius, UAB Ciklonas, 2009 m.

## Nuorodos
* https://www.sventumogarsas.lt/tag/kun-antanas-seskevicius-sj/
* http://www.lcn.lt/bzinios/bz0203/203bl5.html
* http://www.xxiamzius.lt/archyvas/xxiamzius/20020208/atmi_01.html
Žemutinė Germanija

**Žemutinė Germanija** () – Senovės Romos provincija dabartinės Belgijos, Liuksemburgo, pietų Nyderlandų teritorijose.

Nepaisant to, kad provincija buvo įvardinama kaip Germanija, čia gyveno daug keltų kilmės genčių, tarp jų – eburonai, menapiai ir kiti. Vėliau regione vis stiprėjo germanų įtaka. Svarbiausios germanų gentys čia buvo tungriai, kananefatai, bataviai, ubijai ir kiti.

## Istorija

Romėnai, vadovaujami Cezario, sritį nukariavo iki 51 m. pr. m. e., ir iš pradžių ji priklausė Plaukuotosios Galijos, vėliau Belgijos Galijos provincijai. Ši tolimiausia Belgikos teritorija buvo ypač sunkiai kontroliuojama. Dėl to 69-70 čia kilo žiaurus Batavų sukilimas. Numalšinus sukilimą, apie 83 m. Domicianas šiaurinėse Belgikos dalyse suformavo naują provinciją – Žemutinę Germaniją.

Provincijos politinis centras buvo Colonia Claudia Ara Agrippinensium, dabartinis Kelno miestas. Kiti svarbūs provincijos miestai buvo Ulpia Noviomagus Batavorum, Bona, Atuatuca Tungrorum, Traiectum ir kiti. Tai buvo viena labiausiai įtvirtintų Imperijos provincijų: beveik visi miestai buvo prie Reino upės, kuri tarnavo kaip natūrali išorinė Romos imperijos siena. Jie buvo skirti apsaugoti imperiją nuo laukinių germanų genčių.

Po Diokletiano reformų III a. pabaigoje Žemutinė germanija tapo žinoma kaip **Antroji Germanija** (. Ji priklausė didesnei Galijos diecezijai. Jau IV a. čia migravo frankai, ir provincija tapo jų pagrindine konsolidacijos vieta. Provincija nustojo egzistuoti V a., kuomet čia įkurta Frankų karalystė.
Plaukuotoji Galija

**Plaukuotoji Galija** (), ar **Laisvoji Galija** – neilgai egzistavusi Senovės Romos provincija dabartinės Prancūzijos, Belgijos, Liuksemburgo ir vakarų Vokietijos teritorijose.

## Istorija
Plaukuotosios Galijos pavadinimas teritorijai įvardinti buvo naudojamas po to, kai II a. pr. m. e. pabaigoje buvo suformuota Narbono Galija, kuri greitai įtraukta į Romėnų civilizacijos orbitą. Neužkariautos keltiškai kalbančios teritorijos buvo laikomos „laukinėmis“, buvo pabrėžiami jos gyventojų papročiai auginti ilgus plaukus. Todėl ši Galija ir buvo „plaukuota“. Priešingai, Romai priklausiusi Galija (Narbono ir Cizalpinė Galijos) buvo vadinama „Galija, kur dėvimos togos“ ().
   
Romėnai, vadovaujami Cezario, sritį nukariavo 57 m. pr. m. e., ir iš karto įkurta Plaukuotosios Galijos provincija. Tačiau kadangi Plaukuotoji Galija buvo pernelyg didelė, Augustas liepė ją suskirstyti į smulkesnius administracinius vienetus. Tai buvo padaryta 22 m. pr. m. e. konsultuojantis su Agripa. Iš Plaukuotosios Galijos buvo suformuotos trys provincijos: Akvitanijos Galija pietuose, Lugduno Galija per vidurį ir Belgijos Galija šiaurėje.
Pliaušė

**Pliaušė** – upelis, ištekantis iš Pliaušio ežero, Almajo intakas. Upelio ir mažųjų ežerėlių hidrografinis kompleksas su retųjų augalų augavietėmis bei tetervinų tuokvietėmis saugomas Pliaušės hidrografiniame draustinyje .

Vagos dugnas aukštupyje klampus, uždumblėjęs, o vidurupyje ir žemupyje – žvyringas, su rusvu geležies junginių apnašu. Hidrografinis draustinis Aukštaitijos nacionaliniame parke.

## Šaltiniai
Heno provincija

**Heno provincija** (, ) – provincija Belgijos pietuose, Valonijos regione, Prancūzijos pasienyje. Administracinis centras – Monsas.

## Geografija

Paviršių sudaro daugiausia sukultūrintos lygumos ir aukštumos. Aukščiausias taškas – 385 m (Leskaleras). Svarbiausios upės: Šeldė, Hainė, Dandras, Sambras.

Komino-Varnetono savivaldybė yra atskirta nuo pagrindinės Heno dalies.

## Didžiausi miestai

* Šarlerua
* Monsas
* La Luvjeras
* Turnė
* Mukronas
* Šatlė
* Benšas
* Kurselis

## Šaltiniai
Dipolinė antena

**Dipolinė antena** – radijo signalams priimti skirta antena, sudaryta iš dviejų vienoje linijoje įtvirtintų metalinių strypų. Tarp strypų yra nedidelis tarpas, taip pat šioje vietoje strypai jungiasi su fideriu, perduodančiu aukšto dažnio virpesius.
Tokios antenos konstrukcija labai paprasta, o parametrai lengvai apskaičiuojami. Šios antenos radijo bangų priėmimui gali būti naudojamos vienos. Taip pat gali būti naudojamos kaip aktyvusis sudėtinės antenos elementas, kaip, pavyzdžiui, banginio kanalo antenos atveju.

Dipolinė antena buvo išrasta vokiečių fiziko Heinricho Herco apie 1886 m.

### Kilpinė dipolinė antena

Viena labiausiai paplitusių dipolinių antenų rūšių yra kilpinė dipolinė antena, kitaip žinoma kaip pilno bangos ilgio dipolinė antena. Šios antenos priešingi kraštai yra sulenkti ir beveik liečiasi vienas su kitu. Tokiu atveju antenos strypų ilgis tampa lygus vienam bangos ilgiui. Tokia konstrukcija praplečia antenos praleidžiamų dažnių juostą. Tačiau antenos įėjimo varža tampa apie 4 kartus didesnė negu pusės bangos ilgio dipolinės antenos atveju ir paprastai siekia 300 Ω aukštuose dažniuose. Tai paprastai sukelia sunkumus suderinant anteną su standartiniu 75 Ω fideriu ir varžų suderinimui yra reikalingi papildomi simetrizatoriai.
Liuksemburgo provincija

**Liuksemburgo provincija** (, ) – provincija Belgijos pietryčiuose, Valonijos regione, Prancūzijos ir Liuksemburgo pasienyje. Administracinis centras – Arlonas.

Liuksemburgo provincija yra 1659 m. padalintos Liuksemburgo kunigaikštystės dalis. Tai didžiausia, mažiausiai gyventojų turinti ir rečiausiai gyvenama Belgijos provincija.

## Geografija

Provincijos teritorijoje iškilę miškingi Ardėnų kalnai. Aukščiausias taškas – 651 m (Barak de Fraitūras). Svarbiausios upės: Semua, Lesė, Urtas, Zaueris.

## Didžiausi miestai

* Arlonas
* Marš an Famenas
* Obanžas
* Bastonė
* Virtonas
* Diurbiuji


Image:Saint-Hubert JPG04.jpg|Sent Hiubero apylinkės
Image:Florenville 050422 (4).JPG|Semua slėnis Florenvilio apylinkėse
Image:Bastogne JPG00.jpg|Bastonė


## Šaltiniai
Johnny Herbert

**Johnny Herbert** (g. 1964 m. birželio 24 d.) – buvęs Formulės 1 lenktynininkas iš Didžiosios Britanijos. Jis taip pat dalyvavo 24 val. Le Mano lenktynėse, o 1991 m. jose triumfavo.

## Biografija
Johny Herbert savo karjerą pradėjo ankstyvame XX a. devintame dešimtmetyje. 1985 m. Brands Hatch trasoje anglas laimėjo Formulės Ford festivalyje. 1987 m. jis triumfavo Didžiosios Britanijos Formulės 3 čempionate.

1988 m. Herbert dalyvavo Formulės 3000 čempionate ir nugalėjo vienose lenktynėse.

1989 m. britas debiutavo Formulėje 1. Pirmą sezono pusę jis atstovavo Benetton Formula ekipai, o antrajame – Tyrrell Racing. Pirmame savo sezone Herbert pelnė vieną ketvirtą ir vieną penktą vietas.

Vėliau britas atstovavo tokioms ekipoms, kaip Lotus, Ligier, Sauber, Stewart ir Jaguar.

Geriausiai Herbert sekėsi 1995 m., kuomet jis pelnė dvi pergales. Savo karjerą britas baigė 2000 m. su Jaguar ekipa.

Pasitraukęs iš Formulės 1 Johny dar lenktyniavo 24 val. Le Mano lenktynėse, tačiau 1991 m. triumfo pasiekti nepavyko.

## Nuorodos

* Oficiali Herbert svetainė