open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valerija Gruodytė

**Valerija Gruodytė-Ratkevičienė** (1916 m. kovo 14 d. Sankt Peterburgas – 2004 m. liepos 28 d. Kaunas) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė, pedagogė.

## Biografija
Vyras - režisierius Stasys Ratkevičius, duktė Janina. Su tėvais grįžusi į Lietuvą, 1948 m. baigė Klaipėdos muzikinio teatro dramos studiją, 1954 m. – Klaipėdos pedagoginę mokyklą. 1945–1962 m. vaidino Klaipėdos, Žemaičių teatre Telšiuose, Kapsuko (dab. Marijampolė), Kauno dramos teatruose. 1958 m. su vyru įkūrė lėlių teatrą Kapsuke, 1960 m. jis perkeltas į Kauną. 1995 m. įkūrė Lėlių muziejų Kauno lėlių teatre. 1963–1991 m. Kauno lėlių teatro aktorė, teatro pedagoginės dalies vedėja. Sukūrė vaidmenų kino filmuose, Kauno lėlių teatre režisavo spektaklių (A. Žekas. „Smailiaragės bičiuliai“ 1964 m., su V. Vaičekausku).

## Žymesni vaidmenys
**Dramos teatruose:**
* Kručinina – Aleksandras Ostrovskis. Be kaltės kaltieji, 1949 m.
* Agafja Tichonovna – Nikolajus Gogolis. Vedybos, 1951 m.
* Fenisa – Lope de Vega. Įsimylėjusi gudragalvė, 1952 m.
* Elmira – Moljeras. Tartiufas, 1955 m.
* Dalia – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Indranų motina – Rudolfas Blaumanis. Indranai, 1957 m.
* Klaudija Savina – Vladimiras Rozovas. Džiaugsmo beieškant, 1958 m.

**Lėlių spektakliuose**
* Vladimiras Majakovskis. Misterija buf, 1967 m.
* Penča Mančevas. Zuikių mokykla, 1968 m.
* Salomėja Nėris. Eglė žalčių karalienė, 1968 m.
* Šarlis Pero. Pelenė, 1969 m.
* G. Vladyčina. Smalsusis drambliukas, 1972 m.
* J. Frišer. Princesė ir kiauliaganys, 1982 m.

## Šaltiniai
Šlaitinė čiužutė

**Šlaitinė čiužutė** (*Thlaspi perfoliatum*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalas.

Tai vienmetis žolinis augalas. Aukštis 7–25 cm. Lapai, stiebas melsvai žalios spalvos. Žydi smulkiais baltais žiedais.

Auga laukuose, dykvietėse. Lietuvoje reta.

## Šaltiniai
Kaukiškė (Linkmenys)

**Kaukiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 0,5 km į pietus nuo Antalksnės. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke. Į šiaurės rytus nuo kaimo telkšo Lūšykščio ežeras. Per Kaukiškę eina  kelias. Pakelėje yra paminklas akmenį ridenančiam Sizifui.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *Kaũkas*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje. Tarpukariu priklausė Lenkijai (Kaltanėnų valsčius).

Tarybiniais metais Kaukiškė priklausė Linkmenų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gintaras Linas Grušas

**Gintaras Linas Grušas** (g. 1961 m. rugsėjo 23 d. Vašingtone, JAV) – Vilniaus arkivyskupas, teisėtyrininkas kanonistas, kanonų teisės daktaras.

## Biografija
1983 m. Kalifornijos universitete (Los Andželas) baigė matematiką ir informatiką. Iki 1989 m. dirbo „IBM Corporation“ techniniu konsultantu. Vėliau studijavo Romoje Šv. Bedos kolegijoje ir Šv. Kazimiero lietuvių kolegijoje. 1994 m. Šv. Tomo Akviniečio universitete Romoje baigė teologiją, 2001 m. bažnytinę teisę, kanonų teisės daktaras; įšventintas kunigu.

Dalyvavo lietuvių išeivijos organizacijų veikloje. 1983–1987 m. Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos pirmininkas ir Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos narys, 1985 m. Pabaltijo taikos ir laisvės ryžto žygio organizacinio komiteto vienas pirmininkų, 1987–1988 m. Pasaulio lietuvių jaunimo kongreso Australijoje, 1991 m. – Pietų Amerikoje organizacinio komiteto narys. 1992–1993 m. Popiežiaus apsilankymo Lietuvoje komiteto generalinis sekretorius. 1994–1997 m. ir nuo 2002 m. Lietuvos vyskupų konferencijos generalinis sekretorius. 2001–2003 m. Vilniaus šv. Juozapo kunigų seminarijos rektorius, iki šiol dėsto šioje seminarijoje kanonų teisę. Vilniaus arkivyskupijos Kunigų tarybos narys ir konsultorius. Vadovauja komisijai, rengiančiai lietuvišką Kanonų teisės kodekso redakciją. Popiežiškosios Šv. Kazimiero lietuvių kolegijos tarybos narys. Leidyklos „Katalikų pasaulio leidiniai“ valdybos pirmininkas. Išeivių organizacijos „Lietuvių katalikų religinė šalpa“ valdybos vicepirmininkas. 2003 m. Popiežius Jonas Paulius II suteikė monsinjoro titulą. Nuo 2010 m. vyskupas, Lietuvos kariuomenės ordinaras. 2013 m. balandžio 5 d. paskirtas Vilniaus arkivyskupu, pakeisiančiu iki šiol šioje pozicijoje buvusį Audrį Juozą Bačkį. Nuo 2014 m. spalio 28 d. eina Lietuvos Vyskupų Konferencijos pirmininko pareigas. 

Ateitininkas. Buvo Jaunučių (JAS), Moksleivių (MAS) ir Studentų (SAS) ateitininkų sąjungų kuopų narys. Dalyvavo ateitininkų vasaros stovyklose (Dainavoje, Neringoje ir Kalifornijoje), taip pat Ateitininkų Padėkos dienos savaitgaliuose ir Žiemos kursuose Dainavoje. Buvo Los Andželo MAS kuopos pirmininkas, dalyvavo Ateitininkų kongresuose JAV ir Lietuvoje. Nuo 2006 m. Ateitininkų federacijos Dvasios vadas. Nuo 2015 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas.

## Šaltiniai
Kazimieriškė (Ignalina)

**Kazimieriškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 3 km į pietvakarius nuo Šakarvos. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke. Į vakarus nuo kaimo telkšo Balčio ežeras, šiaurėje yra pelkė. Kazimieriškę supa miškas. Šalimais praeina kelias .

## Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo vardo *Kazi̇̀mieras*.

## Istorija
XX a. pr. buvo užusienis Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Tarybiniais metais Kazimieriškė priklausė Linkmenų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kiauneliškis (Ignalina)

**Kiauneliškis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 4 km į vakarus nuo Linkmenų. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke. Prie kaimo telkšo Kiauno ežeras ir teka Kiaunos upė. Praeina geležinkelis Švenčionėliai–Utena.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Kiauno ežero arba Kiaunos upės vardo.

## Istorija
XIX a. pab. minimi du Kiauneliškio užusieniai Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje. XX a. buvo 2 Kiauneliškio palivarkai (Kušeliausko ir Gimžausko) bei vienas užusienis (Drozdovskio).

Tarpukariu Kiauneliškio viensėdis priklausė Lietuvai (Utenos apskrities Linkmenų valsčius). 1945 m. prie kaimo įvyko Kiauneliškio kautynės tarp Tigro rinktinės partizanų ir NKVD kariuomenės.

Sovietmečiu Kiauneliškis priklausė Linkmenų apylinkei. 1988 m. dalis kaimo prijungta prie Švenčionių rajono (Kiauneliškis (Švenčionys)).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kimbariškė

**Kimbariškė** (*Kimboriškė*) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 3 km į pietryčius nuo Kirdeikių. Kaimas įsikūręs Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ūkojo ežero pietiniame gale. Šalia eina kelias . Į šiaurės rytus nuo kaimo stūkso Ladakalnis.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Kimbaras, *Kimboras*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiuje. Tarpukariu Kimbariškės viensėdis buvo Lietuvos pusėje (Utenos apskrities Linkmenų valsčius).

Sovietmečiu priklausė Linkmenų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gruzdžių–Gubernijos miškai

**Gruzdžių-Gubernijos miškai** – miškai Šiaulių raj. ir Joniškio raj. savivaldybių teritorijoje.

## Geografija
Gruzdžių-Gubernijos miškai prasideda 2 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių ir apie 18 km tęsiasi į šiaurę, iki Mūšos. Plotas 10 300 ha, mišku apaugę 8800 ha. Valstybinės reikšmės miškų 75 %; priklauso Šiaulių miškų urėdijai – Gruzdžių, Lygudų, Meškuičių, Šiaulių girininkijoms ir Joniškio miškų urėdijai – Beržėnų girininkijai. Sudaro 20 miškų, didesnieji: Gruzdžių, Gubernijos, Klebonų, Mesmedžio, Strazdų, Vigonių.

Į miškus giliai įsiterpę laukai ir gyvenvietės. Per Gruzdžių-Gubernijos miškus į Mūšą teka Vilkvedis, jo intakai Jonelis ir Norupis, Kidė, Bitlaistis, Voverkis. Pietinėje dalyje teka Ventos intakas Ringuva. Upeliai sureguliuoti, dauguma miškų nusausinti. Pietrytiniame pakraštyje yra apie 720 ha Gubernijos žemapelkė. Miškų paviršius lygus, vietomis banguotas.

Gausu stambiųjų kanopinių žvėrių. Gruzdžių-Gubernijos miško pietrytiniame pakraštyje yra Vijolių entomologinis draustinis.

## Medynai
Augavietės labai derlingos, derlingos laikinai užmirkusios ir žemutinio tipo pelkinės. 94 % miškų yra ūkiniai, 5 % apsauginiai, 1 % ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 7 %, eglynų yra 43 %, beržynų 37 %, drebulynų 7 %, baltalksnynų 5 %, juodalksnynų ir pušynų po 3 %, uosynų 2 %. Jaunuolynai sudaro 22 %, pusamžiai medynai 26 %, bręstantys 27 %, brandūs 25 %. Medynų vidutinis amžius 51 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,68, tūris 195 m³/ha.

1944–1951 m. Gruzdžių-Gubernijos miškuose veikė Lietuvos partizanų būriai.

## Šaltiniai
Romas Gružauskas

**Romas Gružauskas** (g. 1956 m. gegužės 9 d. Raseiniuose) – Lietuvos zooinžinierius, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1979 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1979 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1993–1998 m. mokslo reikalų prorektorius, nuo 2001 m. Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas. Nuo 1994 m. profesorius. 1988–1989 m. stažavo Leipcigo, 1991–1992 m. Halės universitete. 1993 m. įkūrė paukščių lesalų ir paukštininkystės produktų mokslinę laboratoriją.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys: pašarų kokybė, paukščių virškinimo fiziologija, biologijos aktyvių medžiagų panaudojimas paukščių mityboje, kiaušinių ir paukštienos kokybės vertinimas. 3 išradimų autorius, su kitais.

## Bibliografija
* Kiaušinių kokybė ir jų maistinė vertė (*Vilma Šašytė, Romas Gružauskas, Asta Racevičiūtė-Stupelienė, Agila Semaškaitė*), Kaunas, 2006 m. ISBN 9955-652-15-2

## Šaltiniai
Innosense

**„innosense“** buvo Pop/R&B merginų muzikos grupė iš Jungtinių Amerikos Valstijų. 2000 metais grupė išleido debiutinį albumą „So Together“, tačiau albumas nepasiekė komercinės sėkmės. 2003 metais grupė iširo.

## Istorija

Grupės vadovai ir vadybininkai buvo Lou Pearlman ir Lynn Harless. Pirmoji grupės sudėtis buvo Danay Ferrer, Mandy Ashford, Nikki DeLoach, Amanda Latona, ir Britney Spears. Šios merginos 1997 metais subūrė merginų grupę, kuri būtų panaši į vaikinų grupes „NSYNC“ ir „Backstreet Boys“. Tačiau, jau po metų Spears nusprendė tapti solo dainininke ir buvo pakeista Veronica Finn. Vėliau, Latona irgi išėjo ir ją pakeitė Jenny Morris. 1999 m. Innosense pasirodė paauglių filme „Longshot“. Prieš Amanda Marie Latonai paliekant Innosense, grupė su ja išleido singlą pavadinimu „Wherever You Are“. Šiai dainai jos sukūrė vaizdo klipą. Singlas buvo išleistas tik Vokietijoje.

Grupės pavadinimą pasiūlė Pearlman ir Harless. Kai Spears išpopuliarėjo, grupė tapo jos koncertinių turų atidarymo grupe.

## Narės

* **Veronica Lee Finn** (g. 1981 m. balandžio 5 d. Memfyje, JAV).

* **Nikki DeLoach** (g. 1979 m. rugsėjo 9 d. Veikrose, JAV). Ji kartus su Britney Spears buvo „The Mickey Mouse Club“ laidos dalyvės. Iširus grupei ji nusifilmavo filmuose „The Net 2.0“, „Traveller“ bei seriale „Šiaurės pakrantė“. Taip pat kaip aktorė ji suvaidino epizodinius vaidmenis serialuose „Volkeris, Teksaso reindžeris“, „“ ir kt. Ji kelerius metus draugavo su JC Chasez iš „NSYNC“.

* **Danay Ferrer** (g. 1974 m. liepos 28 d. Kamagvėjuje, Kuba).

* **Amanda Marie Latona** (g. 1979 m. kovo 24 d. Pitsburge, JAV). Ji paliko grupę dėl solinės karjeros ir ją grupėje pakeitė Jenny Morris. Amanda Latona pasirašė kontraktą su „J Records“ ir 2002 metais įrašė dainą „Can’t Take It Back“, o 2003 metais – „Do You Still“. Nei vienas singlas sėkmės nesulaukė, todėl ją išmetė iš įrašų kompanijos. Latona draugavo su „Backstreet Boys“ nariu AJ McLean.

* **Mandeline (Mandy) Elizabeth Ashford** (g. 1979 m. kovo 16 d.). Ashford užaugo Klintone, Misisipėje, ir buvo šou choro „Attache“ narė, kartu su vidurinės mokyklos draugu Lance Bass. Bass rekomendavo Ashford vadybininkui Lou Pearlman ir jis jai pasiūlė prisijungti prie grupės. Nuo tada Ashford pasirodė keliose reklamose ir nusifotografavo „Playboy“ žurnalui. Ji taip pat buvo atstovė, kalbanti „Swisher“, Miller Lite, „Samson Technologies“ ir Thompson Pump vardu.

## Diskografija

### Albumai
* 2000: *So Together*

### Singlai & EP
* 1997: *Wherever You Are*
* 2000: *Say No More*
* 2002: *Rain Rain*

### Garso takeliai
* „This Must Be Love“ filmo *Millionaire Dogs* (1999) garso takelis
* „He Drives Me Crazy“ (John Loeffler; Kenneth Cummings) animacinio filmo *[[Pokemon]]* serijos garso takelis (2000)
* „To Know The Unknown“ *Pokémon 3: The Ultimate Soundtrack* (2001)
* „King Of The Lollapat“ su Take 5 ir Billy Crawford filmo *Christmas That Almost Wasn’t* (2001) garso takelis.
* „Wishing On Every Star“ (Michael Garvin; Robin Wyley) filmo *Longshot* (2002)garso takelis.
* „Everything (in the Shade Dub Mix)“ filmo *Ying Yang Room* (2003) garso takelis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Šaju kalnai

**Šaju kalnai** () – kalnų masyvas rytų Gabone, Kongo Respublikos pasienyje. Sudaryti iš nuosėdinių uolienų. Čia iškilusi viena aukščiausių šalies viršūnių – Ibundžio kalnas (980 m), kita aukšta viršūnė – Mimongas (860 m). Kalnuose ištakas gauna šios upės: Luecė, Ugulu, Ikojus, Lolas, Lekokas, Lebombis, Ofuė.

Kalnai pavadinti juos tyrinėjusio prancūzų antropologo ir keliautojo Polio diu Šaju garbei.

## Šaltiniai
Gruževskiai

**Gruževskiai** () – XVI a. – XX a. pradžios Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos ir Lietuvos bajorų giminė.

## Giminė
*Pavelas Gruževskis* XVI a. viduryje turėjo dvarų Lomžos apylinkėse. Iš aštuonių jo sūnų penki – Jonas, Mikalojus, Jokūbas, Andrius ir Domijonas – apie 1560 m. persikėlė į LDK. Išskyrus Jokūbą, apsigyvenusį Naugarduko žemėje, įsikūrė, vedė, įgijo dvarų Dirvėnų valsčiuje, Žemaitijoje. Tapo evangelikais reformatais, iki XX a. pr. materialiai rėmė, gynė nuo persekiojimų evangelikus reformatus. Palaikė ryšius su Radvilomis. Žymiausi buvo Jono palikuoniai, jų svarbiausia valda – Kelmė.

Povilo sūnus: 
* Jonas Gruževskis (1540–1609 m. lapkričio mėn. Kelmėje) 1560 m. įsikūrė Naugarduko žemės Barcino dvare. 1572 m. paskirtas Šiaulių valstybinės valdos Žemaitijoje vietininku. 1586 m. Kelmės apylinkėse įgijo Želvių, 1591 m. – Kelmės dvarus. Kelmėje įkūrė evangelikų reformatų bendruomenę, įsteigė mokyklą. Jono sūnus:
* Jurgis Gruževskis (1591 m. Želviuose – 1651 m. balandžio 25 d. Kelmėje) dalyvavo XVII a. pr. karuose su Rusija, 1617–1623 m. su Švedija Livonijoje. Nuo 1635 m. Žemaitijos žemės teisėjas. Valdė Kelmės ir kitus dvarus. Kelmėje pastatydino evangelikų reformatų bažnyčią, mokyklą.

Jurgio sūnus 
* Jonas Gruževskis (m. 1689 m.) su kitais pasirašė 1655 m. Kėdainių sutartį su Švedija, bet dalyvavo 1656 m. sukilime prieš Švedijos okupaciją, 1654–1667 m. – kare su Rusija. Nuo 1656 m. Žemaitijos vėliavininkas, nuo 1684 m. Žemaitijos pakamaris. Jurgio sūnus Kristupas Gruževskis (m. 1682 m.) buvo Vilniaus tvarkininkas, arba vaiskis, nuo 1674 m. Žemaitijos žemės teisėjas. Trečias sūnus:
* Mikalojus Gruževskis (m. 1672 m.) nuo 1659 m. buvo Mažųjų Dirvėnų tijūnas. Jono sūnus: 
* Jokūbas Gruževskis (m. 1709 m. balandžio mėn.) buvo pulkininkas, Žemaitijos stalininkas, Stanislovo Leščinskio šalininkas. Po tėvo mirties valdė Padubysio dvarą prie Kelmės. Taip pat valdė Plinkšių dvarą ir Kuršėnus.

Jokūbo sūnus:
* Marcijonas Gruževskis (m. 1775 m. lapkričio 15 d.) – Prūsijos kariuomenės kapitonas. Jo sūnus:
* Jurgis Gruževskis (m. 1807 m. lapkričio 8 d. Tilžėje) iškilo į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generolus adjutantus. Kelmėje turėjo vertingą biblioteką, medalių ir monetų kolekciją. Marcijono sūnaus Jokūbo sūnus: 
* Julius Gruževskis dalyvavo 1831 m. sukilime. Jo būriui 1831 m. kovo 25 d. užėmus Raseinius prasidėjo sukilimas Lietuvoje.

Naugarduko atšakos:
* Jonas Gruževskis buvo teologas.
* Boleslovas Gruževskis (1848 m. Verpena prie Kelmės – 1922 m. balandžio 4 d. Kelmė) Leipcige studijavo tapybą ir muziką, baigė Paryžiaus konservatoriją ir ten iki 1900 m. gyveno.
* Kristupas Gruževskis (m. 1863 m.) buvo 1863 m. sukilimo Lietuvos sukilėlių apygardos karo viršininkas. Žuvo Biržų kautynėse.

Vienas paskutiniųjų Kuršėnų dvaro valdytojų:
* Jurgis Gruževskis žuvo Maidaneko nacių koncentracijos stovykloje.

## Šaltiniai
Benguė kalnas

**Benguė kalnas** () – aukščiausia viršukalnė Gabone. Iškilusi šalies šiaurės rytuose, Ogovės-Ivindo provincijoje, į rytus nuo Čailu kalnų, į šiaurę nuo Bokabokos miesto. Aukštis 1070 m.

## Šaltiniai
The M+M's Tour

**„The M+M’s Tour“** (dar žinomas kaip **„House of Blues Tour“**) yra trečiasis Jungtinių Amerikos Valstijų pop atlikėjos Britney Spears koncertinis turas. Šis turas pasiekė tik kelis Šiaurės Amerikos miestus.

## Apie turą
Spears pasirodymų datos „House of Blues“ klubuose buvo jau seniai buvo žinomos, todėl bilietai buvo akimirksniu išparduoti. Taip pat prie klubų spekuliantai pardavinėjo bilietus po 500 JAV dolerių, kai jų tikroji vertė buvo 35 dol. M+M pavadinimas, pagal kai kuriuos gandus, reiškia Mama (nes Britney kaip tik tapo mama) + Ms (dėl Britney išsiskyrimo su Kevin Federline po dvejus metus trukusios santuokos).

Paskutinį koncertą iki šio turo Spears surengė 2004 m. Dubline, Airijoje per „The Onyx Hotel Tour“ turą.
Neoficialiais duomenimis teigiama, jog turas buvo sumažintas iki šešeto koncertų, nes vos tik prieš turo pradžią, Britney ganėtinai ilgą laiką praleido reabilitacijos klinikoje.

## Atidarymo atlikėjai
* Frankie J
* DJ Kid Lightning

## Turo dainos
# „…Baby One More Time“
# „I'm a Slave 4 U“
# „Breathe on Me“
# „Do Somethin'“
# „Toxic“

## Turo datos

### Bilietų kasų rezultatai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Spears Oficiali Svetainė
* Spears Jive Records puslapyje
* Apie turą Britney.lt
Mpasa

**Mpasa** () – upė pietryčių Gabone; Ogovės dešinysis intakas. Prasideda Batekės plynaukštėje, netoli sienos su Kongo Respublika. Teka daugiausia į šiaurės vakarus. Įteką į Ogovę ties Fransviliu.

Pagrindinis intakas – Ndžumu.

## Išnašos
Stanislovas Gruodis

**Stanislovas Gruodis** (1896 m. vasario 12 d. Bagužiškiai, Pabaisko valsčius, Ukmergės apskritis – 1990 m. lapkričio 1 d. Kaunas) – SJ, Lietuvos kunigas, teologijos daktaras.

## Biografija
1911 m. baigė Ukmergės miesto mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metais nublokštas į Rusiją, gyveno Voroneže. 1916 m. baigė Martyno Yčo vyrų gimnaziją, 1916–1918 m. studijavo Sankt Peterburgo karo medicinos akademijoje.

1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo mokytoju Ukmergės „Saulės“ gimnazijoje, 1919 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos darbo federacijos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.

1922–1925 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje. 1925 m. įšventintas kunigu. Nuo 1927 m. balandžio 21 d. jėzuitas. 1927–1932 m. studijavo teologiją bei filosofiją Vokietijoje ir Olandijoje. 1932 m. teologijos daktaras. Nuo 1932 m. Kauno kunigų seminarijoje dėstė moralinę teologiją, Moralinės teologijos katedros vedėjas, 1944–1946 m. rektorius. 1935 m. habilitacijos darbo tema „Negimusios gyvybės panaikinimas“.

1941–1948 m. Lietuvos jėzuitų provincijolas, bet sovietinė valdžia privertė atsisakyti šių pareigų. 1948–1985 m. kunigas Skarulių, Krakių, Skirsnemunės, Balninkų parapijose, nuo 1985 m. Kaune.

Paskelbė straipsnių žurnaluose „Tiesos kelias“, „Naujoji Romuva“.

## Bibliografija
* Negimusios gyvybės panaikinimas, 1935 m.;
* Eutanazija, 1936 m.;
* Laikykis įsakymų: Krikščioniškos dorovės mokslas, 1939 m.;
* Modernieji laikai ir aktualieji katalikiškos doktrinos klausimai, 1939 m.;
* Kelias į šviesą, Nuošalusis taboras ir kt. (rankraščiai);
* Atsiminimai, 1980 m. 2 leid. Čikaga, 1992 m.

## Literatūra
* Gruodis Stasys, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 24.
* Gruodis Stanislovas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1956, t. 7, p. 532.
* Veilentienė A., Gruodis Stasys, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 165–166.

## Šaltiniai
Batekės plynaukštė

**Batekės plynaukštė** () – plynaukštė pietryčių Gabone, taip pat Kongo Respublikos pakraštyje. Vyraujantis aukštis 550–830 m. Batekės plynaukštėje senovėje vyko vulkaniniai procesai. Yra gausūs mangano rūdos telkiniai.

Plynaukštėje prasideda Ogovės, Niario upės ir jų intakai.
Gabono estuarija

**Gabono estuarija** () arba **Gabono upė** – trumpa, plati estuarija vakarų Gabone, įsiliejanti į Gvinėjos įlanką. Į ją suteka Komo ir Ebė upės. Šiauriniame estuarijos krante įsikūrusi šalies sostinė Librevilis.

Nuo estuarijos kilo šalies vardas: atvykėliams portugalams ji priminė rankovę, todėl ją pavadino *gabao* (portugališkai – rankovė). Vėliau pavadinimas persidavė visam kraštui.
Ndogo lagūna

**Ndogo lagūna** – lagūna pietvakarių Gabone, Atlanto vandenyno pakrantėje, Pajūrio Ogovės provincijoje. Prie lagūnos žiočių įsikūręs Gambos uostamiestis. Netoliese įkurtas Loango nacionalinis parkas.

Sugaunamos barakudos, raudonžuvės, didieji niliniai ešeriai, tunai, tarpūnai.
Lopeso kyšulys

**Lopeso kyšulys** () – kyšulys centrinėje Afrikoje, toliausiai į vakarus nutolusi Gabono valstybės vieta. Išsikišęs į Atlanto vandenyną, žymi pietinę Gvinėjos įlankos ribą. Kyšulys užbaigia 55 km ilgio pusiasalį, besidriekiantį į šiaurę nuo Ogovės deltos. Prie Lopeso kyšulio įsikūręs Port Žantilio miestas.
ISO 3166-2:LT

**ISO 3166-2:LT** – Tarptautinės standartizacijos organizacijos nustatyto standarto ISO 3166-2 pokodis, kuris taikomas Lietuvai nusakyti administracinius vienetus.

Šiuo metu Lietuvai ISO 3166-2 kodai yra nustatyti 10 apskričių.

Kiekvienas kodas yra sudarytas iš dviejų dalių, atskirtas brūkšnio. Kodo pradžia yra LT – ISO 3166-1 Alfa-2 kodas. Antra dalis yra dvi raidės.

## Apskritys

## Nuorodos
* ISO 3166-2, visų šalių regionų kodų lentelė.
* ISO 3166-1, šalių kodų lentelė.
Lietuvos gyvūnų globos draugija

**Lietuvos gyvūnų globos draugija** – Lietuvos visuomeninė organizacija, nuo 1990 m. veikianti Kaune, Tilžės g. 18. Centrinė būstinė: Radvilų dvaro g. 33-1.

## Istorija
Pirmoji Lietuvoje gyvūnų globos draugija buvo įkurta 1873 m. Rietave, steigėjas Mykolas Oginskis. Draugijos veiklą nutraukė Pirmasis pasaulinis karas. Atkūrus nepriklausomybę, draugijos veikla atnaujinta 1922 m. Pirmuoju atkurtosios draugijos pirmininku tapo veterinarijos gydytojas, generolas, buvęs knygnešys Jonas Jurgis Bulota (1855–1942 m.). Aktyvūs rėmėjai buvo Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė, Tadas Ivanauskas. Draugijos veikla nutraukta 1940 m. 

Draugijos atkuriamasis suvažiavimas įvyko 1990 m. balandžio 7 d. Atkūrimo iniciatorius – Lietuvos veterinarijos akademijos profesorius Kazys Vytautas Trainys. 1992 m. Kaune buvo įkurtas pirmasis Lietuvoje LGGD skyrius. Jo pirmininku buvo išrinktas tuometinis Kauno kinologijos metodikos centro prezidentas Karolis Masilionis. Lietuvos gyvūnų globos draugija yra WSPA – Pasaulinės gyvūnų globos draugijos, narė.

## Veikla
Lietuvos gyvūnų globos draugijos tikslas – humaniškas elgesys su gyvūnais bei prievartos ir žiaurumo gyvūnų atžvilgiu prevencija. Lietuvos gyvūnų globos draugija rūpinasi naminiais augintiniais, žemės ūkio paskirties, nelaisvėje laikomais egzotiniais, laboratoriniais ir laukiniais gyvūnais. Draugija bendradarbiauja su Lietuvos veterinarijos akademija, Lietuvos zoologijos sodu ir kitomis institucijomis. Nuo 1992 m. Pasaulinės gyvūnų globos draugijos (*World Society for the Protection of Animals*) narė. Nuo 2001 m. veikia Laukinių gyvūnų gelbėjimo ir reabilitacijos skyrius. Turi apie 2000 narių.

## Pirmininkai
* Jonas Jurgis Bulota – 1922–1934 m.
* Vladas Nagevičius – 1934–1940 m.
* Kazys Vytautas Trainys – 1990–1996 m.
* Romualdas Lekevičius – 1996–1999 m.
* Albina Aniulienė – 1999–2003 m.
* Benas Arūnas Noreikis – nuo 2003 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos gyvūnų globos draugija
Julius Gruževskis

**Julius Gruževskis** (, 1808 m. vasario 8 d. Durbe  – 1865 m. lapkričio 3 d. Paryžius) – Lietuvos 1831 m. sukilimo veikėjas, majoras.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos bajorų Gruževskių giminės. Tėvas Jokūbas Gruževskis. Vykstant 1830-1831 m. sukilimui Lenkijoje, o Vilniuje sudarytam Vyriausiajam sukilimo komitetui delsiant pradėti kovą, Raseinių apskrities slapto sukilėlių komiteto dvylika narių, tarp jų Julius Gruževskis, Benediktas Kalinauskas iš Baltmiškio, Juozapas Rimkevičius, Ignas ir Zenonas Stanevičiai kovo 17 d. susirinkę Tytuvėnuose pas sukilėlių komiteto narį Adolfą Pšečiševskį, nutarė sukilimą pradėti rekrūtų pristatymo į Raseinius dieną – kovo 26-ąją ir parašė sukilimo aktą. Kelmės dvaro savininkas Julius Gruževskis vienas pirmųjų Žemaitijoje pradėjo organizuoti sukilėlių dalinius. Jis savo lėšomis sudarė Pirmąjį ulonų pulką, kurio sudėtyje buvo 400 dalgininkų, 100 šaulių ir 50 raitelių.

Jo būriui 1831 m. kovo 26 d. rytą užėmus Raseinius ir sudarius Raseinių apskrities laikinąją valdžią sukilimas prasidėjo visoje Lietuvoje. Julius Gruževskis organizavo partizaninį karą. Jo vadovaujami sukilėliai dengė A. Gelgaudo kariuomenę, kuri traukėsi į Prūsiją. Sukilimui pralaimėjus emigravo į Prancūziją, vėliau gyveno Šveicarijoje, Ženevoje įkūrė laikrodžių gamybos įmonę. Per 1863 m. sukilimą dalyvavo emigrantų politinėje veikloje.

## Šaltiniai
Zigmas Pranas Gružinskas

**Zigmas Pranas Gružinskas** (1948 m. lapkričio 11 d. Čiurlionyse, Krokialaukio valsčius – 2014 m. vasario 10 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos operatorius.

## Biografija
1955–1961 m. mokėsi Balbieriškio vidurinėje mokykloje, 1961–1966 m. Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje. 1966–1971 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos ir geografijos fakultete.

1971–1972 m. Sasnavos vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas. 1973 m. gegužės-spalio mėn. tarnavo sovietinėje armijoje Vilniuje, karių dainų ir šokių ansamblyje – šokėjas. 1973 m. „Dinamo“ sporto draugijos instruktorius. Nuo 1973 m. su pertrauka – Lietuvos televizijos operatorius, 1993–2001 m. vyr. operatorius, meno vadovas. 1983 m. baigė aukštuosius TV operatorių kursus Maskvoje. Nuo 2002 m. spalio mėn. UAB „Viginta“ marketingo ir pardavimų direktoriaus pavaduotojas.

Lietuvos televizijoje nufilmavo vaidybinių, dokumentinių, trumpametražių filmų, daugiau kaip 60 televizijos spektaklių. 1994 m. pelnė LRT „Auksinę bitę“ už geriausią operatoriaus darbą meniniame filme „Procesas“. 2011 m. įteikta Petro Abukevičiaus premija. Nuo 2001 m. Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys.

Žmona aktorė Violeta Podolskaitė (g. 1953). Vaikai: Rūta (g. 1977), Linas (g. 1981), Dominykas (g. 1995).

Palaidotas Kairėnų kapinėse.

## Filmografija
* 1979 m. Kaimynai, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1982 m. Barbora Radvilaitė, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1986 m. Benjaminas Kordušas, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1988 m. Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1989 m. Atleisk mums, Viešpatie!, rež. Bronius Morkevičius
* 1992 m. Valdžia, rež. Juozas Sabolius
* 1994 m. Procesas, rež. Algimantas Puipa
* 1994 m. Iš skruzdėlių gyvenimo, rež. Janina Lapinskaitė
* 1996 m. Medininkai: Nebaigta byla, rež. Vanda Vainoraitė
* 1997 m. Monsinjoras, rež. Vanda Vainoraitė
* 1999 m. Lietuvos diplomatijos šefas, su R. Navicku, rež. Juozas Sabolius

## Šaltiniai
Lietuvos hidrobiologų draugija

**Lietuvos hidrobiologų draugija** – Lietuvos visuomeninė profesinė mokslinė organizacija, nuo 1994 m. veikianti Vilniuje, Akademijos g. 2.

## Veikla
Lietuvos hidrobiologų draugija 1967 m. kovo 14 d. įkurta kaip 1964 m. įkurtos Sąjunginės hidrobiologų draugijos skyrius, 1989 m. sausio 13 d. pertvarkyta į Lietuvos hidrobiologų draugiją prie Lietuvos mokslų akademijos, nuo 1994 m. savarankiška visuomeninė organizacija. Turi apie 150 narių.

Lietuvos hidrobiologų draugija rengia mokslines konferencijas, simpoziumus, seminarus, ekspedicijas. Vykdo mokslo tiriamuosius darbus, rengia ir remia jaunųjų mokslininkų konferencijas. Nuo 1980 m. leidžia tęstinį leidinį „Acta hydrobiologica Lituanica“, nuo 1994 m. – „Žuvininkystė Lietuvoje“, t. p. daug mokslo populiarinamųjų leidinių.

## Pirmininkai
* Antanas Grigelis – 1967–1995 m.
* Eugenija Nijolė Milerienė – nuo 1995 m.

## Šaltiniai
Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga

**Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga** (LHES) – Lietuvos visuomeninė profesinė mokslinė organizacija, nuo 1995 m. veikianti Vilniuje.

## Veikla
Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjungą sudaro Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio kraštų higienistų ir epidemiologų draugijos. Turi apie 300 narių. Rengia ir tobulina Lietuvos gydytojus higienistus ir epidemiologus, visuomenės sveikatos specialistus, dalyvauja tarptautiniuose renginiuose bei konferencijose.

2000 m. Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga priimta į Tarptautinę aplinkos ir sveikatos federaciją (*International Federation of Enviromental Health*, IFEH). Sąjungos nariai dalyvavo Tarptautiniuose aplinkos sveikatos federacijos pasitarimuose 2001 m. Rygoje ir 2005 m. Londone, Pasaulinės aplinkos sveikatos kongresuose 2002 m. San Diege (JAV) ir 2006 m. Dubline (Airija). Lietuvoje 2002 m. surengta tarptautinė konferenciją „Visuomenės sveikata integruojantis į Europos Sąjungą“, 2003 m. – Tarptautinės aplinkos sveikatos federacijos Europos regiono atstovų pasitarimas, 2004 m. – konferencija vaikų sveikatos metams paminėti.

Sąjungos nariai dalyvavo IFEH 11-ajame Pasauliniame aplinkos sveikatos kongrese Vancouver, Canada, 2010 m. rugsėjo 5-10 d.
Lietuvos higienistų ir epidemiologų sąjunga kartu su partneriais organizavo IFEH 12-ąjį Pasaulinį aplinkos sveikatos kongresą Vilniuje „Naujos technologijos, sveikas žmogus ir aplinka“ 2012 m. gegužės 21-27 d.[2]

## Pirmininkai
* 1995–1997 m. Albinas Mastauskas
* 1997–2001 m. Stanislovas Tarbūnas
* 2001–2010 m. Marius Urbonas
* 2010–2013 m. Viktorija Montvilienė
* Nuo 2013 m. per eilinį LHES suvažiavimą buvo išrinkta  LHES valdyba, tačiau neišrinktas LHES pirmininkas, veikla nebuvo vykdoma, narystės mokesčiai nebuvo mokami, dėl to LHES buvo pašalinta iš Tarptautinės aplinkos ir sveikatos federacijos (anglų k. IFEH) ir Lietuvos visuomenės sveikatos asociacijos (LSVA). Nuo 2000-06-20 pasikeitė LHES teisinis statusas iš Teisinis statusas neįregistruotas į Inicijuojamas likvidavimas.

## Šaltiniai

   2. Visuomenės sveikatos katedrai 100 metų. Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius, 2022, 126-136 p.


## Nuorodos
* Tarptautinė aplinkos ir sveikatos federacija 
* Lietuvos visuomenės sveikatos asociacija
Lietuvos imunologų draugija

**Lietuvos imunologų draugija** LID – Lietuvos visuomeninė asociacija, vienijanti Lietuvos Respublikos specialistus, dirbančius mokslinį, pedagoginį darbą arba užsiimančius kita veikla, kuri yra susijusi su imunologija arba artima jai disciplina, nuo 1991 m. veikianti Vilniuje, Molėtų pl. 29. Buveinė: Lietuvos mokslų akademija, Biologijos, medicinos ir geomokslų skyrius, Gedimino pr. 3.

## Veikla
Lietuvos imunologų draugija įkurta 1991 m. gruodžio 12 d., tais pačiais metais įkurta ir *Baltijos šalių imunologų asociacija*. 1992 m. Lietuvos imunologų draugija priimta į Europos imunologų draugijų federaciją (*Federation of European Immunological Societies*) ir Tarptautinę imunologų draugijų sąjungą (International Union of Immunological Societies). Pagrindiniai partneriai: Vilniaus universitetas, Nacionalinis vėžio institutas, Inovatyvios medicinos centras, Lietuvos alergologų ir klinikinių imunologų draugija ir kt.

Lietuvos imunologų draugijos tikslas – plėtoti imunologijos mokslą ir propaguoti jo laimėjimus. Draugija organizuoja konferencijas, simpoziumus, seminarus, remia įvairias jaunųjų imunologų parengimo formas. Bendradarbiauja su kitomis draugijomis. Nariais gali būti fiziniai ir juridiniai asmenys, dirbantys imunologijos arba artimoje srityje. Draugija turi apie 60 narių. Aukščiausias draugijos organas – visuotinis narių susirinkimas, o tarp visuotinių susirinkimų – kolegialus valdymo organas – Taryba. Tarybą sudaro pirmininkas, pirmininko pavaduotojas, sekretorius, iždininkas ir tarybos nariai.

Draugijos prezidentas: Vytas Tamošiūnas – nuo 1991 m. iki 2012 m.; Mykolas Mauricas (2012-2017 m.), Audronė Eidukaitė (nuo 2017 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos imunologų draugija
Lietuvos invalidų draugija

**Lietuvos invalidų draugija** – Lietuvos neįgalių žmonių ir juos remiančiųjų organizacija, kurta 1988 m. Būstinė Vilniuje, Saltoniškių 29/3.

## Veikla

Lietuvos invalidų draugija turi 63 skyrius, apie 43 500 narių (2007 m.). Draugijos tikslas – įgyvendinti neįgaliųjų lygias galimybes visose visuom. gyvenimo srityse. Lietuvos invalidų draugija atstovauja neįgaliųjų teisėms ir interesams bei juos gina, teikia siūlymus valdžios institucijoms dėl neįgaliųjų socialinė integracijos ir globos, remia neįgaliųjų ugdymą, švietimą, darbinį užimtumą, teikia bendrąsias ir specialiąsias socialines paslaugas, padeda neįgaliems žmonėms prisitaikyti prie aplinkos ir siekia pritaikyti aplinką prie jų, skatina neįgaliųjų meninę kūrybą, organizuoja jų laisvalaikį ir poilsį, konferencijas, seminarus, kitais būdais šviečia visuomenę neįgaliųjų klausimais, organizuoja neįgaliųjų žmonių kultūros, sporto renginius. Prioritetinės grupės – visiškos negalios ir 20 % darbingumo turintys neįgalieji, fiziškai neįgalūs vaikai ir jaunimas, kaime gyvenantys neįgalieji.

Lietuvos invalidų draugija vykdo Nacionalinę žmonių su negalia socialinė integracijos 2003–2012 m. programą, įkūrė bendrovių, kuriose dirba neįgalieji. Lietuvos neįgaliųjų forumo narė. Nuo 1990 m. leidžia savaitraštį „Bičiulystė“.

## Pirmininkai
* Jonas Mačiukevičius – 1988–1994 m.
* Algimantas Grabauskas – 1994–1996 m.
* Saulius Šaltenis – 1996–1998 m.
* Zita Valaitytė – 1998–2008 m.
* Zigmantas Jančauskis – nuo 2008 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos invalidų draugija
Lietuvos inžinierių sąjunga

**Lietuvos inžinierių sąjunga** – Lietuvos profesinė visuomeninė organizacija inžinerinei veiklai Lietuvoje plėtoti ir koordinuoti, veikianti Vilniuje, Gedimino pr. 3-19.

## Istorija
Lietuvos inžinierių sąjunga įkurta 1918 m. Kaune. Iki 1925 m. ir 1936–1940 m. veikė kaip *Lietuvos inžinierių draugija*, 1925–1931 m. *Lietuvos inžinierių ir architektų sąjunga*, 1931–1936 m. Lietuvos inžinierių sąjunga. 1936 m. turėjo apie 300 narių, 6 sekcijas (architektų, chemikų technologų, elektrotechnikų, geodezininkų, mechanikų ir statybininkų), skyrius Šiauliuose ir Klaipėdoje, nuo 1939 m. ir Vilniuje.

Nagrinėjo statybos, eismo, elektrifikavimo, durpynų naudojimo ir kitas technikos ir ekonomines problemas, svarstė standartų normas, darbo saugos problemas, teikė rekomendacijas atitinkamoms įstaigoms, rūpinosi inžinierių ir technikų rengimu. 1929–1940 m. leido žurnalą „Technika ir ūkis“.

1989 m. įvyko atkuriamasis suvažiavimas, kuriame dalyvavo ir Pasaulio lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos, įkurtos 1951 m. Niujorke, prezidentas Albertas Jonas Kerelis.

## Veikla
Svarbiausias tikslas – nacionalinių ūkio programų ir tam tikrų jo šakų plėtros strategijos kūrimas. Skatina sparčiau plėtoti žinių ekonomiką, kurti pilietinę ir informacinę visuomenę. Rengia forumus ir konferencijas. Su Lietuvos mokslų akademija leidžia žurnalą „Mokslas ir technika“ (eina nuo 1959 m.). Bendradarbiauja svarstant aktualius Lietuvai projektus su Lenkijos mokslinių-techninių draugijų federacija dėl elektros tilto, geležinkelio tiesimo, atsinaujinančios energetikos problemų, su Vokietijos inžinierių rūmais. Nuo 1998 m. Europos šalių Inžinierių sąjungos narė.

2008 m. turėjo apie 1000 narių – mechanikų, elektrotechnikų, energetikų, statybininkų, aviatorių. Sąjungai priklauso 10 inžinierių asociacijų, susikūrusių pagal inžinerinės veiklos profilį – elektros energetikos, šilumos energetikos, žemės ūkio technikos, aviacinės technikos. daug prisidėjo rengiant Lietuvos, kaip nepriklausomos valstybės, strategiją.

## Pirmininkai
* 1924 m. Pranas Jodelė
* 1927–1931 m. – Silvestras Grinkevičius
* 1937 m. Konstantinas Šakenis
* Vytautas Mošinskis
* Jurgis Vidmantas
* nuo 1989 m. Donaldas Zanevičius

## Šaltiniai
Lietuvos jūrininkų sąjunga

**Lietuvos jūrininkų sąjunga** – Lietuvos jūrininkų profesinė sąjunga, veikianti Klaipėdoje, Vilties g. 6-5.

## Istorija
Lietuvos jūrininkų sąjunga 1923 m. įkurta Kaune. 1923 m. balandžio 8 d. įkūrė Juozas Andžejauskas, Vladas Nagevičius, Teodoras Daukantas ir kiti. 1923 m. birželio 15 d. sąjungos skyrius įsteigtas Klaipėdoje. Lietuvos jūrininkų sąjunga rūpinosi profesiniais narių reikalais. 1925 m. suorganizuota Lietuvos jūrininkų savišalpos kasa, sąjungos iniciatyva įkurta Lietuvos jūrininkavimo ir prekybos bendrovė. 1935–1939 Lietuvos jūrininkų sąjunga leido mėnesinį žurnalą „Jūra“, kuris vėliau pervadintas „Mūsų jūra“, nuo 1990 m. su pertraukomis vėl leidžiamas „Jūra“. Pirmasis Lietuvos jūrininkų sąjungos pirmininkas – Vladas Nagevičius. Sovietams okupavus Lietuvą 1940 m. Lietuvos jūrininkų sąjunga Liaudies vyriausybės uždaryta.

1947 m. gegužės mėn. lietuviai karo pabėgėliai Flensburgo lietuvių jūreivystės mokykloje sąjungos veiklą atnaujino, sąjungą pavadino *Lietuvos jūrininkų sąjunga užsieny*, nuo 1952 m. gruodžio mėn. jos centras buvo Niujorke.

1989 m. gegužės 27 d. Lietuvos jūrininkų sąjunga atkurta Klaipėdoje. Surengtam 58 jūrininkų susirinkimui pirmininkavo jūrų kapitonas Algirdas Antanas Kulbokas. Šiame susirinkime buvo priimtas sprendimas atkurti iki 1940 m. veikusią Lietuvos jūrininkų sąjungą, iškelti laivuose Lietuvos Trispalvę ir pereiti prie lietuvių kalbos vartojimo. 

Nuo 1992 m. pabaigos ji veikia kaip jūrininkų profsąjunga. Lietuvos jūrininkų sąjunga turi apie 2500 narių (2007 m.). Pirmininkas Petras Bekėža.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Atgimusi Lietuvos jūrininkų sąjunga (sud. Romas Tijūnėlis). – Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2009. – 92 p.: iliustr. – Leidinys skirtas LJS atkūrimo 20-mečiui ir Lietuvos vardo tūkstantmečio paminėjimo proga. – ISBN 978-9955-18-394-5

## Nuorodos
* Lietuvos jūrininkų sąjunga
* Venantas Butkus. Lietuvos senųjų jūrininkų likimai
Lietuvos istorijos draugija

**Lietuvos istorijos draugija** (**LID**) – Lietuvos mokslinė organizacija, 1929–1940 m. veikusi Kaune ir 1988–2001 m. Vilniuje.

## Istorija
Lietuvos istorijos draugiją sudarė tikrieji nariai, profesionalūs istorikai, garbės nariai – asmenys, nusipelnę Lietuvos istorijos mokslui ir nariai rėmėjai. 1938 m. įsteigta istorijos mokytojų sekcija. Draugijai priklausė Augustinas Janulaitis, Petras Tarasenka, Konstantinas Jablonskis, Ignas Jonynas, Vaclovas Biržiška, Vanda Daugirdaitė-Sruogienė, Povilas Spudas, Konstantinas Avižonis, Marija Krasauskaitė ir kiti. Lietuvos istorijos draugija siekė plėtoti istorijos mokslą Lietuvoje, tirti lietuvių tautos praeitį. Rengė paskaitas, diskusijas. Užmezgė ryšius su tarptautine istorijos mokslų organizacija. Leido tęstinį leidinį „Praeitis“ (1 t. 1930 m., 2 t. 1933 m.).

1940 m. birželio mėn. SSRS okupavus Lietuvą draugijos veikla nutrūko. Buvę Lietuvos istorijos draugijos nariai JAV įkūrė Lietuvių istorijos draugiją, kuri veikė 1956–1989 m.

1988 m. Z. Kiaupos, I. Lukšaitės, E. Aleksandravičiaus iniciatyva atkūrus draugiją, siekta formuoti lietuvių tautos ir Lietuvos visuomenės istorijos sąmonę, įtvirtinti istorijos kaip mokslo statusą. Draugija išleido 1929–1939 m. veikusios draugijos parengtą „Praeities“ 3 t. (1992 m.), 1990–2001 m. leido tęstinį leidinį „Mūsų praeitis“. 1989–2001 m. surengė 6 suvažiavimus, t. p. rengė konferencijas, minėjimus. Atkūrus draugiją istorijos mokytojai susibūrė į sekciją – nuo 1992 m. Lietuvos istorijos mokytojų asociacija veikia savarankiškai. 2001 m. Lietuvos istorijos draugijos veiklai nutrūkus jos funkcijas iš dalies perėmė 1996 m. įsteigtas Lietuvos istorikų komitetas.

Lietuvos istorijos draugija išleido knygas:
* Mstislavas Dobužinskis. Vytis, 1933 m.;
* Konstantinas Šakenis. Vabalninkas ir jo apylinkė, 1935 m.;
* Konstantinas Jablonskis. Lietuviškieji žodžiai senosios Lietuvos raštinių kalboje, d. 1, 1941 m.

## Pirmininkai
1988–2001: Bronius Dundulis, Antanas Tyla, Vytautas Merkys, Elmantas Meilus, Aivas Ragauskas.

## Šaltiniai
Lietuvos istorikų komitetas

**Lietuvos istorikų komitetas**, **Lietuvos nacionalinis istorikų komitetas** – Lietuvos istorikams profesionalams atstovaujanti institucija, veikianti Kaune, Donelaičio 58.

## Veikla
Lietuvos istorikų komitetas formaliai įsteigtas 1996 m. Nutraukus veiklą Lietuvos istorijos draugijai, 2004 m. sausio mėn. nutarta suaktyvinti Lietuvos istorikų komiteto veiklą. 2004 m. balandžio mėn. Lietuvos istorijos institute įvyko pagrindinių istorijos mokslo institucijų atstovų, deleguotų į komitetą, posėdis, išrinkta komiteto vadovybė.

Lietuvos istorikų komitetas sudaromas iš 12 narių, deleguotų istorijos mokslo institucijų. Komiteto kadencija – 5 metai. Lietuvos istorikų komitetas – Tarptautinio istorijos mokslų komiteto (*Comitė International des Sciences Historiques*) narys. Lietuvos istorikų komitetas siekia koordinuoti Lietuvos istorijos mokslą, pirmiausia – didelius projektus, kuriems įgyvendinti reikia jungtinių istorikų pajėgų, skatinti mokslininkų ir mokslinių centrų bendravimą, propaguoti Lietuvos istorijos mokslo laimėjimus ir reprezentuoti jį pasaulyje. Lietuvos istorikai skatinami dalyvauti tarptautiniuose moksliniuose renginiuose, ieškoti būdų ir formų istorikams mokslininkams dalyvauti viešajame Lietuvos valstybės gyvenime, bendradarbiauti su valstybės ir visuomeninėmis institucijomis, diegti tarptautinius profesinės etikos principus. 2005 m. rugsėjo mėn. komiteto iniciatyva sušauktas pirmasis Lietuvos istorikų suvažiavimas.

## Prezidentai
* Egidijus Aleksandravičius – 1996–2004 m.;
* Alvydas Nikžentaitis – nuo 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*  Lietuvos nacionalinis istorikų komitetas
Debeikių apylinkė

**Debeikių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Debeikių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungtos Meldučių apylinkė, Čekonių apylinkė, dalis Ąžuolynės apylinkės ir dalis Dobilynės apylinkės, 1963 m. – Leliūnų apylinkė ir Šventupio apylinkės dalis, 1971 m. – Trumbatiškio apylinkės dalis, 1973 m. – Rubikių apylinkės dalis.

|-
| 1954-05-25  || || || „Ateities“, „Tarybinio artojo“ kolūkiai ir Aknystų tarybinio ūkio Aknystų skyrius  || 
|-
| 1959 m.  || 58 || 2920 () || „Ateities“ kolūkis, „Tarybinio artojo“ kolūkis, Aknystų tarybinio ūkio Aknystų skyrius  || 1 miestelis, 22 kaimai, 6 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2977 || || 1 miestelis, 50 kaimų, 10 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 153,68 || || „Ateities“ kolūkis, „Kelio į komunizmą“ kolūkis, „Tarybinio artojo“ kolūkis, „Už taiką“ kolūkis, „Žalgirio“ kolūkis  || 1 miestelis (Debeikiai), 70 kaimų, 16 viensėdžių, 2 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 96 kaimai, 18 viensėdžių, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 2795 || || 1 miestelis, 69 kaimai, 13 viensėdžių, 3 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Ateities“ kolūkis, „Už taiką“ kolūkis, Aknystų psichoneurologinio internato pagalbinis ūkis, Mickūnų girininkija  || Aknystos, Debeikiai, Leliūnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2291 || || 1 miestelis, 58 kaimai, 9 viensėdžiai, 4 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|}

## Šaltiniai
Juostininkų apylinkė

**Juostininkų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Nausodės apylinkės, Raguvėlės apylinkės ir Vaidlonių apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Juostininkų apylinkė prijungta prie Troškūnų apylinkės.

|-
| 1959-01-15 || || 2865 () || || 
|-
| 1970-01  || || 2460 || || 22 kaimai, 11 viensėdžių, 1 glžk. stoties gyvenvietė, 3 kaimų dalys, 2 gyvenvietės 
|-
| 1972-10-01  || 93,88 || || „Pirmyn į komunizmą“ kolūkis  || 12 kaimų, 7 viensėdžiai, 1 gel. stoties gyvenvietė, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 12 kaimų, 6 viensėdžiai, 2 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 1044 || || 12 kaimų, 3 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1984 m. || || || „Pirmyn į komunizmą“ kolūkis, Raguvėlės tarybinis ūkis, Juostininkų girininkija, Raguvėlės girininkija  || Juostininkai, Kirmėliai, Raguvėlė ir kt.
|}

## Šaltiniai
Kavarsko apylinkė

**Kavarsko apylinkė** (arba ***Kovarsko apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kavarsko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kavarsko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gudelių apylinkės. 1956 m. gruodžio 28 d. Kavarsko apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Budrių apylinkės ir Laviškio apylinkės. 1971 m. kovo 12 d. atkurta prie Budrių apylinkės prijungus dalį Dabužių apylinkės. 1973 m. prijungta dalis Staškūniškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Nugalėtojo“ kolūkis  || 
|-
| 1972-10-01  || 123,94 || || „Atžalyno“ kolūkis, „Gintaro“ kolūkis, „Nugalėtojo“ kolūkis, Staškūniškio tarybinis ūkis  || 60 kaimų, 7 viensėdžiai, 5 kaimų dalys
|-
| 1976-07-01  || || || || 87 kaimai, 15 viensėdžių, 5 kaimų dalys 
|-
| 1979-01-17  || || 4443 || || 1 miestelis, 108 kaimai, 13 viensėdžių, 5 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || „Atžalyno“ kolūkis, „Gintaro“ kolūkis, Jakšiškio tarybinis ūkis, Staškūniškio tarybinis ūkis, Dabužių girininkija  || Budriai, Dabužiai I, Janušava, Pakalniai, Pienionys, Pravydžiai, Repšėnai, Šeriai, Žemieji Svirnai ir kt.
|-
| 1989-01  || || 3660 || || 1 miestelis, 108 kaimai, 10 viensėdžių, 5 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai
Kurklių apylinkė

**Kurklių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kurklių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kavarsko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Pavirinčių apylinkės, o dalis Kurklių apylinkės prijungta prie Kurklelių apylinkės. 1963 m. prijungtos Antanavos apylinkė ir Kurklelių apylinkė, 1973 m. – dalis Staškūniškio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Stalino keliu“ kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 33,44 || 3319 () || „Stalino keliu“ kolūkis  || 1 miestelis, 17 kaimų, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2828 || || 1 miestelis, 55 kaimai, 17 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1972-10-01  || 103,8 || || „Auksinės varpos“ kolūkis, Kurklių kolūkis, „Nevėžio“ kolūkis, „Virintos“ kolūkis  || 1 miestelis (Kurkliai), 56 kaimai, 18 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 62 kaimai, 20 viensėdžių, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2388 || || 1 miestelis, 61 kaimas, 17 viensėdžių, 2 kaimų dalys, 1 viensėdžio dalis 
|-
| 1984 m. || || || Kurklių kolūkis, „Nevėžio“ kolūkis, Naujasodžio tarybinis ūkis  || Buteikiai, Gražiavietė, Kurkliai, Staškūniškis ir kt.
|-
| 1989-01  || || 2012 || || 1 miestelis, 67 kaimai, 21 viensėdis, 1 kaimo dalis 
|}

## Šaltiniai
Skiemonių apylinkė

**Skiemonių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skiemonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Vildiškių apylinkė, Žiogų apylinkė ir dalis Ažionių apylinkės, 1963 m. – Voversių apylinkė, Juškonių apylinkė ir Diktarų apylinkės dalis, 1971 m. – Trumbatiškio apylinkės dalis.

|-
| 1954-05-25  || || || Stalino vardo kolūkis  || 
|-
| 1959 m.  || 34 || 2655 () || Stalino vardo kolūkis  || 1 miestelis, 23 kaimai, 7 vienkiemiai
|-
| 1970-01  || || 2260 || || 1 miestelis, 64 kaimai, 17 viensėdžių, 4 kaimų dalys 
|-
| 1972-10-01  || 122,57 || || „Ąžuolo“ kolūkis, Černiachovskio kolūkis, „Kibirkšties“ kolūkis, Lenino kolūkis, M. Melnikaitės kolūkis, Skiemonių kolūkis  || 1 miestelis (Skiemonys), 75 kaimai, 20 viensėdžių, 1 kaimo dalis
|-
| 1976-07-01  || || || || 1 miestelis, 95 kaimai, 22 viensėdžiai, 1 kaimo dalis 
|-
| 1979-01-17  || || 2468 || || 1 miestelis, 103 kaimai, 15 viensėdžių, 4 kaimų dalys 
|-
| 1984 m. || || || Ivano Černiachovskio kolūkis, Marijos Melnikaitės kolūkis, Skiemonių kolūkis  || Gečionys, Katlėriai, Mačionys, Pašiliai, Skiemonys, Skiemonys (kaimas) ir kt.
|-
| 1989-01  || || 1802 || || 1 miestelis, 83 kaimai, 10 viensėdžių, 6 kaimų dalys 
|}

## Šaltiniai