open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sjenfuegosas

**Sjenfuegosas** ( – „šimtas liepsnų“) – miestas vidurio Kuboje, 250 km į pietryčius nuo Havanos, Karibų jūros pakrantėje. Provincijos administracinis centras. Mieste gyvena virš 150 tūkst. gyventojų.

Sjenfuegosas yra vienas pagrindinių Kubos uostų, per jį eksportuojamas cukrus, kava, tabakas. Miesto apylinkėse veši cukranendrių plantacijos, auginami kavamedžiai. Veikia Sjenfuegoso universitetas.

## Istorija

1745 m. pakrantėje ispanai pastatė fortą gintis nuo piratų antpuolių. Miestą 1819 m. įkūrė prancūzų imigrantai iš Bordo ir Luizianos. Pradžioje vadintas *Fernardina de Jagua*, bet vėliau pervadintas Kubos generalkapitono garbei. 2005 m. Sjenfuegosas dėl savo istorinės architektūros įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Paveldas

Miestas žymus dėl savo gausaus architektūrinio paveldo. Yra XVIII a. apsiginti nuo piratų pastatyta Chagvos tvirtovė, triumfo arka, XIX a. vid. pastatyta Nekaltojo Prasidėjimo katedra, neogotikinio stiliaus Valjės rūmai, delfinariumas, Palmira Joruba panteonas (religinio afrokubietiško sinkretizmo muziejus), provincijos muziejus. Taip pat gausu kitų rūmų, vilų, atspindinčių tradicinę XIX a. kolonijinę architektūrą.

## Sportas
* FC Cienfuegos – futbolo klubas, daugkartiniai šalies čempionai.
* ''Luis Pérez Lozano'' vardo stadionas, talpinantis 4 tūkst. žiūrovų.

## Galerija


Image:Jagua 5839.JPG|Chagvos fortas
Image:Marti cienfuegos.jpg|Paminklas rašytojui Chosė Marti
Image:Cienfuegos Jose Marti.JPG|Katedra


## Išnašos
*
Romualdas Matonis

**Romualdas Matonis** (g. 1962 m. birželio 11 d. Alytaus rajone) – teisininkas, advokatas, buvęs teisėjas, Marijampolės rajono apylinkės teismo pirmininkas.

## Biografija
1980 m. baigė Miroslavo vidurinę mokyklą (Alytaus rajonas). 1980-1985 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete, kur įgijo teisininko specialybę.

Nuo 1985 iki 1988 m. VRM Tardymo valdybos Alytaus miesto ir rajono tardymo skyriaus tardytojas, nuo 1988 iki 1992 m. Ignalinos rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1992 iki 2000 m. Marijampolės rajono apylinkės teismo pirmininkas. Nuo 2000 m. Advokato R. Matonio kontoros advokatas.

Marijampolės „Rotary International“ klubo narys.

## Šeima
Žmona Rūta Matonienė. Dukra Justė Matonytė (g. 1991 m.). Sūnūs: Danielius Matonis (g. 1994 m.) ir Gabrielius Matonis (g. 1996 m.).

## Šaltiniai
Adam Kszczot

**Adamas Kščotas** (g. 1989 m. rugsėjo 2 d.) – Lenkijos vidutinių nuotolių bėgimo lengvaatletis, kuris specializuojasi 800 m bėgimo rungtyje.

## Biografija
A.Kszczot pirmose svarbiose tarptautinėse varžybose pasirodė 2007 m. Nyderlanduose vykusiame Europos jaunimo čempionate bėgikas finaliniame etape pasiekė 1:48.10 laiką ir pelnė bronzos medalį. Po metų sportininkas varžėsi pasaulio jaunimo čempionate, bet liko ketvirtas ir medalio savo šaliai nepelnė. Nuo 2009 m. atletas dalyvauja suaugusiųjų profesionalų lygio varžybose. Europos uždarų patalpų čempionate sportininkas vėl liko ketvirtoje vietoje. Kaune vykusiame 2009 m. Europos iki 23 metų čempionate lengvaatletis pelnė aukso medalį. Tais pačiais metais Kszczot įveikė IAAF nustatytą pasaulinį normatyvą ir pateko į 2009 m. pasaulio čempionatą. Berlyne vykusių varžybų kvalifikaciniame ture sportininkas užėmė trečiąją vietą savo grupėje ir pateko į pusfinalius. Pusfinalio bėgime sportininkui nepavyko patekti į geriausiųjų dvejetuką savo grupėje, bei negavo papildomų kelialapių ir finalo nepasiekė. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate sportininkas pelnė bronzos medalį. Tais pačiais metais bėgikas įvykdė normatyvą ir pateko į 2010 m. Europos čempionatą. 2011 m. Ostravoje vykusiame Golden Spike Ostrava susitikime sportininkas 1000 m bėgime užfiksavo nacionalinį rekordą. Jis distanciją įveikė per 2:16.99.

## Pasiekimai

## Nuorodos
*Adam Kszczot IAAF svetainėje
Mščujus iš Skžyno

**Mščujus iš Skžyno** (), *Mscivojus iš Skžyno* () – Lenkijos riteris, Žalgirio mūšio dalyvis. Mūšyje dalyvavo kaip Lenkijos karaliaus dvaro pulko riteris. Jo herbas – *Łabędź* ('Gulbė').

Pagal lenkų kronikininką Janą Dlugošą Mščujus Žalgirio mūšyje priklausė karaliaus dvaro pulko, kuriam vadovavo *Andrzej Ciołek* iš Želechovo ir *Jan Odrowąż* iš Sprovos, trečiajai kuopai. Dlugošas teigia, kad būtent Mščujus nukovė Vokiečių ordino didįjį magistrą Ulrichą fon Jungingeną. Tai teigdamas J. Dlugošas pasirėmė dviem faktais:
* Pirma, Mščujaus ginklanešys Jurga perdavė vertingą relikvijorių su šventomis relikvijomis, kuris anksčiau priklausė fon Jungingenui, ir didžiojo magistro kovinį apsiaustą.
* Antra, didžiojo magistro kūną pavyko surasti po to, kai vietą nurodė Mščujus. Manoma, kad tai rodo, jog šie riteriai mūšio lauke buvo susikovę.

1412 m. Mščujus buvo Jogailos palydos ir delegacijos pas Vengrijos karalių narys. Tenai jis kovėsi riterių turnyre.
1428 m. jis dalyvavo Vytauto surengtame žygyje prieš Didįjį Novgorodą.
1431 m. jis dalyvavo Jogailos surengtame puolime Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje prieš tuometinį Lietuvos didįjį kunigaikštį Švitrigailą. Dalyvavo jis ir Lucko apgultyje.
1432 m. jis vadovavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimantui Kęstutaičiui pasiųstam pastiprinimui kovai su Švitrigaila.

Mščujus turėjo daug žemės prie Voluinės Vladimiro. Manoma, kad XV a. bažnyčią Opočne (Vidurio Lenkija) pastatė Mščujus.

## Išnašos
Krištolo kalnai

**Krištolo kalnai** () arba **Šv. Antano kalnai** (*Serra do Santo Antônio*) – kalnai Brazilijoje, Brazilijos plokščiakalnyje, Minas Žeraiso valstijoje, 100 km į šiaurės rytus nuo Belo Horizontės. Sudaro Dosės ir San Fransisko upių vandenskyrą.

Viena aukščiausių Krištolo kalnų viršūnių – Krištolo kalnas (*Monte Cristal*; 894 m). Vienas labiausiai turistų lankomų objektų šiuose kalnuose – 20 m aukščio Krištolo krioklys.
Krištolo krioklys

**Krištolo krioklys** () – krioklys Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, Krištolo kalnuose. Aukštis ~20 m. Tėkmė laisvo kritimo. Apačioje sudaro nedidelį vėsų šulinį.
Vinjaleso slėnis

**Vinjaleso slėnis** ( – „vynuogynų slėnis“) – karstinis slėnis vakarų Kuboje, Pinar del Rijo provincijoje, į šiaurę nuo Vinjaleso miesto. Slėnį supa *Sierra de los Organos* kalnai, kuriuose gausu olų, urvų, karstinių įgriuvų. Daug pavienių atlikuonių, vadinamų mogotais. Slėnyje nuo seno verčiamasi tradiciniu tabako ir javų auginimu.

Slėnyje randama nemažai endeminės gyvūnijos ir augalijos, pvz., čia auga retas cikinis medis *Microcycas calocoma*, sutinkamas bitinis kolibris, kubinis trogonas, kubinis todis, kubinis tiaris ir kt.

Vinjaleso slėnį lanko turistai, ypač mėgstantys laipiojimą uolomis bei žygius po kalnus.

1999 m. Vinjaleso slėnis dėl savo gamtos unikalumo, tradicinės žemdirbystės, liaudies architektūros išsaugojimo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Nebel im Valle des Vinales, Kuba.jpg|Rūkas virš slėnio
Image:Mural de la Prehistoria Cuba.jpg|Priešistorės freska
Image:Vinalesvalley3.jpg|Mogotai
Mepuemo nacionalinis parkas

**Mepuemo nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Fajao ir Čiangrajaus provincijose. Parkas įkurtas 1994 m. balandžio 7 d.

## Vieta
Parkas užima 363,70 km² plotą ir yra 15 km į šiaurę nuo provincijos centro Fajao.

## Flora ir fauna
Mepuemo nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: raudonasis sparnenis (Dipterocarpus Intricatus), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), Afzelia xylocarpa, tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), shorea siamensis, Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), Lithocarpus Cantleyanus ir kt.

Parke gyvena: Indokininis tigras, Indijos muntjakas, viverinė katė, šernas, Javinis elniukas, ausytasis skujuotis (Manis pentadactyla) ir kt, sutinkama apie 40 rūšių paukščių.

## Lankytinos vietos
* Doipui (Doi Pui) kalnas().
* Mepuemo (Mae Puem) rezervatas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Lietuva 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate

}}|}|1}}
**Sidabras**
**Bronza**
**Suma**
|}
**[[Lietuva]] [[Europos lengvosios atletikos čempionatas|Europos lengvosios atletikos čempionate]]** dalyvavo 5 kartą. Šaliai atstovavo 25 atletai 18 rungčių. Varžybų metu aukso medalį šaliai iškovojo Živilė Balčiūnaitė, bet vėliau medalis buvo atimtas dėl neleistinų preparatų vartojimo.

Penki sportininkai pakliuvo į geriausiųjų aštuntukus ir pelnė šaliai klasifikacinių taškų. Nugalėtojo titulą gynęs, geriausias visų laikų šalies disko metikas Virgilijus Alekna medalio nepelnė ir užėmė penktąją vietą. Moterų sektoriuje taip pat penktą vietą iškovojo Zinaida Sendriūtė. Ji tapo sėkmingiausia šalies disko metike moterimi, čempionato istorijoje. Kristina Saltanovič 20 km sportiniame ėjime pakartojo šalies sportininkių geriausią pasiekimą, kurį patį pasiekė 2002 m. čempionate, ir užėmė 7 vietą. Darius Draudvila tapo pirmuoju Lietuvos dešimtkovininku, kuris baigė varžybas ir pagerinęs asmeninį rekordą pelnė 6 vietą. Tadas Šuškevičius pasiekė aukščiausią vietą tarp lietuvių 50 km istorijoje, užėmė 9 vietą ir įvykdė 2011 m. pasaulio čempionato normatyvą.

## Dalyviai

### Treneriai ir medikai
Kartu su nacionaline lengvosios atletikos rinktine vyko 13 trenerių ir medikų:
Kęstutis Jezepčikas, Aleksandr Kitanov, Česlovas Kundrotas, Liudmila Kuzminienė, Kęstutis Laurinskas, Edmundas Norvilas, Kastytis Pavilonis, Valdas Petkevičius, Romualdas Petruškevičius, Rimantas Plungė, Romas Sausaitis, Romas Ubartas, Zigmantas Živatkauskas.

## Rezultatai

### Vyrai
#### Tako rungtys

DSQ - sportininkas diskvalifikuotas.

#### Vejos rungtys

SG - sezono geriausias pasiekimas.

#### Kombinuotos rungtys

AR-asmeninis rekordas, SG - sezono geriausias rezultatas.

#### Kelio rungtys

DSQ - sportininkas diskvalifikuotas, AR - asmeninis rekordas.

### Moterys
#### Tako rungtys

SG - sezono geriausias rezultatas.

#### Vejos rungtys

*SG* - sezono geriausias pasiekimas, *AR* - asmeninis rekordas

**Q** - pateko įveikusi kvalifikacinį normatyvą, **q** - kvalifikacinio normatyvo neįveikė, bet pateko į kitą etapą.

#### Kelio rungtys

SG - sezono geriausias pasirodymas, DSQ* – Živilė Balčiūnaitė maratono bėgime laimėjo aukso medalį, bet dėl neleistinų preparatų vartojimo medalis po kelių mėnesių buvo atimtas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali čempionato svetainė 
* Oficiali LLAF svetainė
Pusango nacionalinis parkas

**Pusango nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Fajao ir Čiangrajaus provincijose. Parkas įkurtas 2000 m. lapkričio 2 d.

## Vieta
Parkas užima 2 854,88 km² plotą ir apima Thoengo (Thoeng) Čiangrajaus, bei Čiangkhamo (Chiang Kham) ir Pusango (Phu Sang) Fajao apylinkes, 80 km į šiaurę rytus nuo provincijos centro Fajao, Laoso pasienyje.

## Flora ir fauna
Pusango nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), baltažiedis sparnenis (*Dipterocarpus turbinatus*), kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), raudonasis indenis, michelija (*Michelia floribunda*), briaunotasis sparnūklis (*Anisoptera costata*), krausva (*Lagerstroemia calyculata* ir *Lagerstroemia tomentosa*), beždžioninis duonmedis arba beždžioninis duonvaisis (*Artocarpus lacucha*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), *[[Afzelia xylocarpa]]*, kietavaisė ksilija (*Xylia xylocarpa*), didysis tikmedis (*Tectona grandis*), aliejinis lakmedis (*Schleichera oleosa*), karpotasis viršūklis (*Terminalia bellirica*), irvingija (*Irvingia malayana*), dilenija (*Dillenia pentagyna*), tankiažiedis ąžuolūnas (*Lithocarpus densiflorus*), mangas (*Mangifera* sp.) ir daug rūšių bambukų.

Parke gyvena: Indijos muntjakas, šernas, Indinis zambaras, Birminis kiškis (*Lepus peguensis*), Javinis elniukas, laibaliemenės beždžionės, baltarankis gibonas, Nendrinė katė (*Felis chaus*), dygliatriušis, palminis musangas, dvispalvė ratufa (*Ratufa bicolor*), voverė skraiduolė (*Hylopetes phayrei*), mangustas, raudonasis vilkas (*Cuon alpinus infuscus*) ir kt, sutinkama daug paukščių: *[[Eudynamys scolopaceus]]*, *[[Cacomantis merulinus]]*, *[[Megaceryle lugubris]]*, *[[Pycnonotus aurigaster]]*, Žalsvanugarė spalvingoji nekatrina
(*Cinnyris jugularis*), didysis kukalis (*Centropus sinensis*), *[[Dicrurus leucophaeus]]*, *[[Dicrurus remifer]]*, bankivinė višta ir kt.

## Lankytinos vietos
* Pusango (Phu Sang) 25 m aukščio krioklys().
* Thamnamdaengo (Tham Nam Daeng), Thamnamloto (Tham Nam Lot) ir Thamfadano (Tham Pha Dan) urvai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Jonas Tamulis

**Jonas [[Tamulis]]:**

* Jonas Tamulis (1950) – fotografas, kraštotyrininkas, muziejininkas;
* Jonas Tamulis (1958) – fizikas, signataras.
Zbignevas Olesnickis

**Zbignevas Olesnickis** (), *Zbignevas iš Olesnicos* (; 1389 m. gruodžio 5 d. (Sienas, Mazovijos vaivadija, Lenkija) – 1455 m. balandžio 1 d.) – įtakingas Lenkijos valstybės veikėjas, dvasininkas, Krokuvos vyskupas (1423–1455 m.) ir kardinolas (nuo 1449 m.), buvęs Jogailos karališkasis sekretorius, Vladislovo III mažametystės laikais – faktinis regentas.

Būdamas 20 m. buvo Lenkijos karaliaus Jogailos sekretorius, kartu su Jogaila 1410 m. liepos 15 d. dalyvavo Žalgirio mūšyje. Buvo Jogailos favoritas, dalyvavo sprendžiant svarbiausius karalystės klausimus. Jo įtaka karaliui padėjo kovoti su husitais, kuriuos užjautė Jogaila.

1423 m. liepos 9 d. buvo paskirtas Krokuvos vyskupu.
1433 m. buvo pasiųstas į karaliaus legatu į Katalikų bažnyčios Florencijos susirinkimą, kur siekė draugiškai sutarti su abiem priešiškomis partijomis.

1439 m. popiežius Eugenijus IV paskyrė jį kardinolu. Kardinolu tapęs Zbignevas Olesnickis įtaka ėmė nusileisti tik karaliui. Kazimierui IV dažnai išvykstant į Lietuvą Olesnickis tvarkydavo karalystės reikalus. Jis buvo laikomas vienu iš dviejų svarbiausių Lenkijos magnatų. Antrasis buvo *Jan Tęczyński*.

1449 m., mirus Gniezno arkivyskupui ir Lenkijos primui *Wincenty Kot*, šiuos postus užimti pasiūlė Olesnickiui, bet šis atsisakė. Tuomet šiuos postus užėmė politinis Olesnickio priešininkas vyskupas *Władysław Oporowski*.

Olesnickis visokeriopai palaikė imperinę srovę Lenkijos politikoje. Pagrindinės jo politikos linijos buvo:
* visiškai asimiliuoti Lietuvos didžiąją kunigaikštystę ir iš Bohemijos karalystės prisijungti Sileziją;
* su Vengrijos karalyste rengti kryžiaus žygius prieš Osmanų imperiją, kad Lenkijos žemės išsiplėstų iki Juodosios jūros.
Vladislovo III tapimas Vengrijos karaliumi buvo žingsnis ta kryptimi, nors tam smarkiai prieštaravo dalis Lenkijos magnatų. Tačiau šios ambicijos žlugo karaliui Vladislovui III žuvus Varnos mūšyje.

Būdamas labai išsilavinęs Zbignevas Olesnickis palaikė menus ir studijas visais būdais, ir jam vyskupaujant Krokuvos akademija (būsimas Jogailos universitetas) klestėjo jo dėka. Kronikininkas Janas Dlugošas buvo Olesnickio sekretorius.

Stabdydamas husitizmo plitimą jis pakvietė į Vroclavą pranciškoną inkvizitorių *Giovanni da Capistrano*, o pranciškonus minoritus – į Krokuvą. Pakviestasis *da Capistrano* buvo žinomas savo priešiškumu žydams, su kuriais kovojo tiek Lenkijoje, tiek kitose šalyse. Olesnickio antižydiškumas pasireiškė ir tuo, kad jis griežtai pasmerkė Kazimierą IV už tai, kad šis 1453 m. patvirtino Kazimiero III pakantumo žydams politiką. Olesnickio įtaka pasireiškė ir 1454 m. Nešavos statutuose, kur buvo įtrauktas žydų teisių apribojimas, kai jos prieštarauja kanonų teisei. Dar vienas punktas, tiesa praktikoje nenaudotas, buvo reikalavimas, kad Lenkijos žydai dėvėtų aiškiai atskiriamus drabužius.

## Išnašos

## Nuorodos
Demokratų-respublikonų partija

**Jungtinių Valstijų demokratų-respublikonų partija** () – politinė partija, egzistavusi Jungtinėse Amerikos Valstijose nuo 1792 iki 1824 metų. Partiją kaip atsvarą JAV federalų partijai, vadovaujamai Aleksandro Hamiltono, apie 1792 metus įkūrė Tomas Džefersonas kartu su Džeimsu Medisonu. Demokratų-respublikonų partija laikui bėgant tapo dominuojančia politine jėga Jungtinėse Valstijose. XIX amžiaus 3-ajame dešimtmetyje, po Federalų partijos panaikinimo, partijos disciplina neteko aktualumo ir skilo į kelias frakcijas, kurių viena yra šiuolaikinės Demokratų partijos pirmtakė. Kita frakcija vėliau išsivystė į Nacionalinę respublikonų partiją.
Alagoasas

**Alagoasas** () – nedidelė valstija Brazilijoje, šalies šiaurės rytinėje dalyje. Ribojasi su Pernambuku šiaurėje, su Seržipe pietuose ir su Bahija pietvakariuose. Iš rytų skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Masejas.

## Geografija

Paviršius daugiausia lygus, kiek banguotas. Aukščiausia vieta – Santa Kruzo kalnas (844 m). Svarbiausios upės – San Fransiskas, Mundau, Vidurinė Paraiba. Pakrantėje gausu lagūnų. Netoli vandenyno vietomis auga tropiniai Atlanto miškai, pakrantėje – mangrovės (lagūnose) ir kokosų giraitės (paplūdimiuose). Giliau žemyne būdingi kaatingos krūmynai.

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* pardo – 59 %
* baltieji – 36 %
* juodaodžiai – 3 %

## Didžiausi miestai
* Masejas – 922,5 tūkst. gyv. (2008 m.)
* Arapiraka – 202,3
* Palmeira dos Indijušas – 69,7
* Rio Largas – 68,8
* Penedas – 60,5
* Unian dos Palmaresas – 59,5

## Šaltiniai
Amapa

**Amapa** () – valstija Brazilijoje, šalies šiaurinėje dalyje. Ribojasi su Paros valstija iš pietų ir vakarų, su Prancūzijos Gviana šiaurėje ir su Surinamu šiaurės vakaruose. Šiaurės rytinį pakraštį skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Makapa.

## Geografija

Beveik visą valstiją užima plokščia lyguma, tankiai apaugusi Amazonijos džiunglėmis. Šiaurėje, vakaruose yra aukštumų, iškylančių virš 500 m. Vandenyno pakrantė žema, pelkėta, apaugusi mangrovių sąžalynais. Buvusiose miško kirtavietėse vyrauja savanos.

Klimatas tropinis, labai drėgnas. Valstija tankiai išraižyta upių tinklu: pietinį pakraštį užima Amazonės upės delta. Šios upės baseinui priklauso dauguma valstijos upių. Kitose teka tiesiai į vandenyną arba priklauso į šiaurę tekančios Ojapokės upės baseinui. Upėse nemažai slenksčių ir krioklių.

## Istorija
Amapos valstijos istorija sudaro didesnio Gvianos regiono istorijos dalį.

Šis Gvianos regiono ryčiausias kampas, iš pradžių apgyvendintas aravakų, o vėliau karibų, nuo XVII a. tarnavo kaip buferinė zona tarp Portugalijos kolonijos Brazilijos ir Prancūzų Gvianos. Ši teritorija buvo niekeno žemė, *de facto* lėtai kolonizuojama prancūzų iš Kajeno kolonijos. Kad sustabdyti juos, portugalai 1782 m. pastatė Makapos tvirtovę, kuri tarnavo kaip šiauriausias Brazilijos farpostas, skirtas saugoti kolonijos pakraštį. 

Tačiau XIX a. II pusėje Amapoje radus aukso ir didėjant kaučiuko paklausai, Portugalija pareiškė teises į teritoriją. Atsakydama Prancūzija čia 1886–1891 m. sukūrė Laisvąją Gvianos Valstybę. Tačiau XX a. pradžioje teritoriją Brazilija inkorporavo į savo sudėtį.

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* pardo – 74,4 %
* baltieji – 21,4 %
* juodaodžiai – 4,5 %
* azijiečiai ir indėnai – 0,8 %

## Didžiausi miestai
* Makapa – 366,4 tūkst. gyv. (2008 m.)
* Santana – 97,2
* Laranžal do Žari – 40,3
* Ojapokė – 20,9
* Porto Grandė – 14,9

## Šaltiniai
Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas

**Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas** – tarptautinės lengvosios atletikos asociacijos organizuojamos geriausių pasaulio jaunimo amžiaus (18 - 19 metų) lengvaatlečių varžybos. Pirmasis čempionatas įvyko 1986 m. Atėnuose, Graikijoje ir rengiamas kas dvejus metus.

## Čempionatai

## Lietuva čempionate
Lietuvos atstovai čempionato istorijoje yra pelnę penkis medalius:

## Nuorodos
*Oficiali IAAF svetainė
Vladas Stukas

**Vladas Stukas** (1920 m. gegužės 18 d. Kuosėnuose, Kupiškio valsčius – 1992 m. lapkričio 30 d.) – Lietuvos inžinierius energetikas, pirmasis Kauno HE direktorius.

## Biografija
Gimė pasiturinčių ūkininkų Juozo Stuko ir Marijonos Puronaitės-Stukienės šeimoje.

1931 m. baigė Kuosėnų pradžios mokyklą. 1931–1935 m. mokėsi Kupiškio keturklasėje progimnazijoje, dalyvavo skautų judėjime. 1935–1938 m. dėl lėšų stokos mokėsi namie, kartu padėdamas tėvams dirbti žemės ūkio darbus. 1938 m. valstybės egzaminų komisijoje išlaikė egzaminus už 6 gimnazijos klases ir tais pačiais metais įstojo į Panevėžio berniukų gimnazijos 7-ąją klasę. Panevėžio gimnaziją baigė 1940 m.

Nuo 1940 m. studijavo Kauno universiteto Technikos fakultete. Pablogėjus reikalams tėvų ūkyje studijas buvo nutraukęs, vėliau kurį laiką mokėsi neakivaizdiniu būdu. Studijas baigė 1947 m. ir įgijo inžinieriaus elektroenergetiko specialybę.

1947–1948 m. Kauno energetikos rajono inžinierius konstruktorius. 1948–1950 m. Petrašiūnų elektrinės vyresnysis inžinierius. 1950–1953 m. kapitalinės statybos skyriaus viršininkas, 1953–1956 m. eksploatavimo skyriaus viršininkas. 1956–1958 m. Kauno HE vyriausiasis inžinierius, 1958–1960 m. šios hidroelektrinės direktorius. 1951–1957 m. dėstė Kauno politechnikos institute.

1960 m. atleistas iš Kauno HE direktoriaus pareigų dėl to, kad 1941 m. buvo Lietuvių aktyvistų fronto (LAF) narys. 1960–1965 m. perkeltas į Lietuvos elektrinę katilų cecho viršininku. Užtartas buvusio darbo kolegos A. Stumbro, tuomet dirbusio Lietuvos energetikos ir elektrifikavimo gamybinio susivienijimo vyriausiu inžinieriumi, buvo paskirtas jo pavaduotoju ir šiose pareigose dirbo iki 1985 m. Buvo aukštos kvalifikacijos specialistas, geras darbo organizatorius.

Su stomatologe žmona Eugenija, kilusia iš Kelmės, turėjo du sūnus – Gintautą-Vladą ir Arvydą. Susirgęs 1985 m. rugsėjo 30 d. išėjo į pensiją. Mirė pakirstas sunkios ligos. 

Palaidotas Vilniuje, Rokantiškių kapinėse.

## Šaltiniai
Legeniškis

**Legeniškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Rubikių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Legetėliai

**Legetėliai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio, tarp Paberžių ir Legečių miškų. Šiaurėje teka upelis Legetys. Praeina vieškelis .

## Istorija
Iki XX a. vid. Legečių ir Legetėlių vietoje buvo ***Kirjanovo*** kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Legiškis

**Legiškis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Panemunėlio kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Legučiai

**Legučiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Veiviržėnų, 9 km nuo Judrėnų; 6 km nuo Švėkšnos, 3 km nuo Šalpėnų. Išsidėstęs pagal kelią Legučiai–Šalpėnai–Judrėnai. Šiaurės vakariniu pakraščiu teka Šalpės upė. Žemė ribojasi su Rumbikių, Šermukšnių,Pakapio, Bareikų, Petraičių kaimais. Nuo Legučių prasideda kelias į Pakalniškius.

## Istorija

1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minima „*pull sluzby Ligutisckes*“ Matutaičio vaitystėje (). Gyveno 2 šeimos. 1695 m. – „*pull sluzby Ligutyszek*“ Augilowo vaitystėje () įrašyta 2 šeimos. 1827 m., po Švėkšnos dvaro padalijimo, minimas Legučių palivarkas. Jame gyveno vienas žmogus. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše jau minima 1 šeimininkas ir 5 samdiniai. 1923 m. Legučių kaime buvo 1 ūkis, kuriame buvo 19 gyventojų.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. 2001 m. gyveno 14 gyventojų.

## Vertybės
Kultūros vertybių registre 2000 m. rugpjūčio 12 d. yra įrašytas Legučių k. koplytstulpis su Marijos Maloningosios skulptūra (kodas 14810), pastatytas 1949 metais. Koplytstulpio autorius K. Šertvys.

## Gyventojai

## Literatūra
* Kazys Rėbžda. Šalpėnai. Kaunas: UAB Lisaura, 2015.

## Šaltiniai
Leiciškiai

**Leiciškiai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Gudelių, prie kelio . Piečiau kaimo telkšo Leiciškių ežeras.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leileikos

**Leileikos** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Ignalinos, tuojau į vakarus nuo Žydelių, šalia Tuolo ežero ir Žvėrupės upelio.

## Etimologija
Oficialioji forma greičiausiai yra klaidinga, nes 1945 ir 1959 m. Lietuvos gyvenviečių žinynuose yra forma *Leléikos*, kuri kilusi iš asmenvardžio *Leléika, Leleikà*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo Lileikų užusienis Švenčionių apskrities Zablatiškės valsčiuje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leipalingis (kaimas)

**Leipalingis** – kaimas Druskininkų savivaldybėje, greta Leipalingio miestelio. Yra Leipalingio holokausto aukų kapai (1941 m.), kaime įsikūrusi Leipalingio girininkija, ūkiniai statiniai (buvusios kolūkio fermos). Kaimas juosia Leipaingio miestelį iš pietų ir rytų, šalia kelių  ir . Pietuose teka upelis Bilsinyčia.

## Istorija
Seniau dabartinio kaimo teritorijoje (į šiaurę nuo miestelio, prie Seiros upelio) buvo Leipalingio dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leipuškė

**Leipuškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Mielagėnų, Švenčionių rajono paribyje, šalia kelio  ir Skireliškės kaimo.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio *Lei̇̃pus*.

## Istorija
XX a. pr. Leipuškės kaimas buvo Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiuje.

Sovietmečiu priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leitiškės (Kaišiadorys)

**Leitiškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Žaslių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leičiai (reikšmės)

**Leičiai** gali reikšti:

* LDK tarnybinis sluoksnis;
* lietuviai, išskyrus žemaičius (moksliškumo bruožų turinti hipotezė);
* Leitis – 2018 m. filmas;
* kaimai:
** Šiaulių rajone;
** Vilniaus rajone.
Leičiai (Vilnius)

**Leičiai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Sudervės, greta kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
ZIP FM

**ZIP FM** – nacionalinė radijo programa, pradėta transliuoti 2005 m. liepos 1 d. Transliuojama per 8 siųstuvų tinklą visoje Lietuvoje. Iki ZIP FM įkūrimo tais dažniais buvo transliuojama radijo stotis "RC2". Transliuotojas – UAB „Radiocentras“.

2007 m. Jonas Nainys kartu su kolega Rolandu Mackevičiumi pradėjo naują projektą „Radistai“. Didėjant populiarumui, „Radistai“ tapo visoje Lietuvoje atpažįstamu prekės ženklu, o jos vedėjai – renginių organizatoriais, įvairių projektų dalyviais, TV laidų vedėjais.

ZIP FM programą daugiausiai sudaro muzika ir pramoginės laidos, orientuotos į 15–35 m. jaunimo auditoriją. Tyrimo duomenimis daugiau nei du trečdaliai 16–39 m. klausytojų klausosi radijo kasdien. ZIP FM kasdien pasiekia 5 % visų Lietuvos radijo stočių klausytojų.

## Dažniai
* Vilnius 100,1 MHz
* Kaunas 104,1 MHz
* Klaipėda 92,5 MHz
* Šiauliai 88,2 MHz
* Panevėžys 99,1 MHz
* Marijampolė 100,8 MHz
* Tauragė 105,7 MHz
* Utena 105,0 MHz

## Šaltiniai
Lėkiškis

**Lėkiškis** – Panevėžio miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro.

## Istorija

## Gyventojai
* 2001 m. – 1 gyv.

## Šaltiniai
Lėliai (Kaišiadorys)

**Lėliai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Žaslių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leliokiškė

**Leliokiškė** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Griškabūdžio, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leliškiai

**Leliškiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Krinčino.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leliūnai (kaimas)

**Leliūnai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, greta Leliūnų miestelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lėliupis

**Lėliupis** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio, 1 km nuo Triklotiškės, tarp nedidelių pelkaičių.

## Etimologija
Pavadinimą bandoma aiškinti iš asmenvardžio *Lė́lis, Lė́lius* ir žodžio *ùpė*.

## Istorija

XX a. pr. Lėliupio gyvenvietė įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį, Vidžių valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lėliai (Vilnius)

**Lėliai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Paberžės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lelikoniai (reikšmės)

**Lelikoniais** vadinamos gyvenvietės Ukmergės rajone:

* kaimai:
** Lelikoniai,
** Lelikoniai II,
* viensėdis.
Leliušiai

**Leliušiai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Rumšiškių, maždaug pusiaukelėje (už 1,5 km) tarp kelių  ir .

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Leliušiai paminėti 1744 m. Rumšiškių parapijos sąrašuose. 1846 m. pažymėtas valstybinis Leliušių-Lašinių dvaras, valdęs 408,91 dešimtinės žemės. Kaimo viduryje stovėjo dvarui priklausiusi karčema. Ariama žemė buvo padalinta į tris laukus, apdirbama jaučių ir arklių traukiamais padargais. Dvaro žemėse daugiausia auginti rugiai ir avižos, kitų javų derėjo mažiau. Grūdus ir kitus žemės ūkio produktus veždavo pelningai parduoti į Kauną bei artimiausius turgus Žiežmariuose ir Rumšiškėse. Daugelyje vietų buvo randama kalkakmenio, naudojamo ūkio reikalams.

1911 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius. 1938, 1951 m. minimas kaime buvęs vandens malūnas.

Kaime daraktoriavo Matas Pūras (g. 1861 m.), kilęs iš Leliušių. Jis buvo vienas aktyviausių apylinkių knygnešių. 1896–1904 m. mokė Leliušių ir Bijautonių kaimų vaikus. Vėliau Leliušiuose įkurta pradinė mokykla, kurioje 1938 m. mokėsi 39 mokiniai, 1957–1958 mokslo metais – 24 mokiniai.

Pokaryje Leliušius kontroliavo Rumšiškių valsčiaus MGB ginkluotas būrys. 1945–1946 m. žuvo 3 vietiniai partizanai. 1946–1948 m. įkalinti 2 gyventojai, 1948 m. ištremti 2 gyventojai (Arlavičiai).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leliušiai (reikšmės)

**Leliušiais** vadinami kaimai:

* Kaišiadorių rajone;
* Kelmės rajone;
* Raseinių rajone;
* Baltarusijoje, Varanavo rajone.
Gojus (Kaišiadorys)

**Gojus** – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Rumšiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lelyva

**Lelyva** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Laičių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lemkaraistis

**Lemkaraistis** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, 2 km į pietus nuo Pilvingių, mažų miškelių apsuptyje. Šalia eina kelias .

## Etimologija
Atsižvelgiant į užrašymus šaltiniuose, kaimo pavadinimas, matyt, perdirbtas iš **Lankaraistis*, kuris reikštų lankoje (t. y., užliejamoje pievoje, lomoje) esantį raistą (miškingą pelkę).

## Istorija
XIX a. pab. Lemkaraisčio (Lankaraisčio, dar vad. Likiškių) užusienis pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lemantaučizna

**Lemantaučizna** – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gelvonų. Išlikę Lemantaučiznos dvaro sodybos griuvėsiai.

## Istorija

XIX a. tai buvo palivarkas Vilniaus apskrityje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lemučionys

**Lemučionys** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Paparčių.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Lenartuva

**Lenartuva** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šiaulėnų.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Lenčiai (Ariogala)

**Lenčiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos. Pro kaimą eina kelias , taip pat keliai į Pagojį, Negirvą. Rytiniu pakraščiu teka Taurupys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lendrės

**Lendrės** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakražančio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lendriškiai

**Lendriškiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Laižuvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Lengveniškės (Birštonas)

**Lengveniškės** – kaimas Birštono savivaldybėje, 5 km nuo Birštono Vienkiemio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lengveniškės (Zarasai)

**Lengveniškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Magučių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ettore Rigotti

**Ettore Rigotti** (g. 1979 m.) – italų muzikorius, Disarmonia Mundi įkūrėjas, lyderis, prodiuseris, gitaristas, bosistas, būgnininkas ir klavišininkas.

## Diskografija
### Disarmonia Mundi
* *[[Nebularium]]* (2002)
* *[[Fragments of D-Generation]]* (2004)
* *[[Mind Tricks]]* (2006)
* *[[The Restless Memoirs]]* (2009)
* *[[Nebularium + The Restless Memoirs]]* (2009)
* *[[Perdition Haze]]* (2009)
* *[[The Isolation Game]]* (2010)

## Nuorodos
* Oficialus MySpace puslapis
Gama

**Gama** ( 'gimdantis') – rinkinys garso tonų, kuriais muzikas apsiriboja kurdamas melodiją (konkrečiame muzikiniame kontekste ar ir visame muzikos kūrinyje). Gamos pasirinkimą lemia kompozitorių supanti muzikinė kultūra, naudojamų muzikos instrumentų galimybės bei paties kompozitoriaus sprendimai. Dažniausiai remiamasi oktavos ekvivalentiškumo principu, kuris teigia jog lygiai oktava (du kartus) tono aukščiu besiskiriantys garsai skamba labai panašiai. Todėl gama įprastai apima būtent oktavą, už kurios ribų atstumai tarp pustonių logiškai kartojasi. Pavyzdžiui, C mažorinė gama gali prasidėti ties bet kurios oktavos C (**do**) nata.

Gamą stengiamasi parinkti taip, jog jai priklausantys garsai derėtų tarpusavyje. Ja naudojantis melodiją kurti paprasčiau nei ieškant garsų visiškai atsitiktinai.

Platesne prasme gama yra dermės garsų išdėstymo būdas, kai skirtingi garsai (dermės laipsniai) nuosekliai išdėstomi aukštyneige arba žemyneige tvarka, pradedant ir užbaigiant pagrindiniu tonu – tonika (pvz.: aukšyn – ***do''' re mi fa sol la si '''do***; žemyn – ***do''' si la sol fa mi re '''do***). Gama paprastai yra oktavos apimties, bet gali būti ir pratęsta (pakartota) kitose oktavose. Gamoje matyti kiekybinė ir kokybinė dermės sudėtis (dermės laipsnių skaičius, juos skiriančių intervalų išsidėstymas).

Kadangi oktavoje yra dvylika pustonių, daugiausia teoriškai gamoje gali būti dvylika skirtingų garsų (tokia yra tik viena ir ji naudojama). Yra vienuolika garsų turinčių gamų. Paprastai gamoje būna bent trys garsai.

## Chromatinių gamų sudarymas
Chromatinė gama sudaroma iš diatoninės gamos garsų, kai kuriuos jų pustoniu paaukštinant arba pažemininant. Sudarant mažoro chromatinę gamą aukštyn, aukštinami mažorinės dermės II, III, IV ir V laipsniai, žeminamas VII laipsnis. Sudarant mažoro chromatinę gamą žemyn, žeminami VII, VI, III ir II laipsniai, aukštinamas IV laipsnis. Sudarant minorinę chromatinę gamą, žeminamas II laipsnis, aukštinami III, IV, VI ir VII laipsniai.

Kiek rečiau naudojamos penkialaipsnės anhemitoninės, dirbtinės (šešialaipsnė sveikųjų tonų, aštuonialaipsnė tono-pustonio, kt.).
Gamų ir jų varijacijų griežimas, dainavimas – muzikų atlikimo technikos lavinimo būdas, svarbi ugdymo priemonė.

## Išnašos
Europride

**Europride** – tarptautinis LGBT renginys kasmet rengiamas vis kitame Europos mieste. Šeimininkaujantis miestas paprastai turi nusistovėjusį gėjų pasididžiavimo renginį arba svarbią LGBT bendruomenę.

Mieste dvi savaites vyksta daug sporto ir meno renginių. Europride paprastai baigiasi savaitgalį tradiciniu Mardi Gras stiliaus pasididžiavimo paradu, gyvos muzikos koncertais, specialiomis naktimis klubuose bei AIDS aukų pagerbimu.

## Europride vieta

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Gay Press Organizacija
* Pride London
* Londono Europride 2006 nuotraukų galerija 
* Stockholm Pride
* Europride.info
* Europride.org 
* Europride.com
Tonika

**Tonika** - pagrindinis, svarbiausiasis bet kurios muzikinės dermės garsas, pirmasis dermės laipsnis. Pagal jį nustatoma kitų dermės laipsnių padėtis. Pagrindinis tonas nusako muzikos kūrinio tonaciją - t. y. jo garsaeilio padėtį garsų aukščių skalėje. Paprastai tonika žymima raidine notacija (*c*, *cis*, *des*, *d*, *dis*, *es* ir pan.). Naudojant reliatyviąją skiemeninę notacijos sistemą, bet kurios mažorinės tonacijos tonika visuomet yra vadinama skiemeniu *do*, bet kurios minorinės - skiemeniu *la*.

Tonika (arba tonikos funkcija) vadinamas ir nuo pagrindinio mažorinės ar minorinės dermės garso sudarytas trigarsis (kvintakordas), svarbiausias iš trijų mažorinės ar minorinės dermės akordų. Tonika kartu su kitais dviem svarbiais akordais - subdominante (4-uoju dermės laipsniu) ir dominante (5-uoju dermės laipsniu) sukuria harmoninius-funkcinius santykius (šiuodvi funkcijos susijusios su tonika kvintos-kvartos intervaliniais santykiais).

Muzikos kūrinio dramaturgijoje, tiesiogiai susijusioje su jo forma, tonika išreiškia pastovumo, pusiausvyros, ramybės būseną. Nuo tonikos pradedamas ir ja užaigiamas kūrinio harmonijos plėtojimas. kuo jis intensyvesnis, tuo labiau laukiama harmoninio sprendimo, atoslūgio. Kūrinio (ar jo dalies) pabaigoje sugrįžusi tonika sukuria harmoningą pusiausvyrą. Tonikos pasikeitimas kūrinyje ar jo epizode yra vadinamas moduliacija (muzika).

Trigarsio, kaip konstruktyviojo harmonijos pagrindo, reikšmė išryškėjo XVI a. ir buvo estetiškai svarbi baroko, rokoko, klasicizmo ir romantizmo epochose. Romantizmo epochos pabaigoje tonikos reikšmė ėmė menkti (dėl tolydžio sudėtingėjančios harmonijos; tai ypač akivaizu vėlyvojoje Richardo Vagnerio, kūryboje), o XX a. pradžioje, jai galutinai sunykus, atsirado atonalioji muzika (jos atstovai - Arnoldas Šionbergas, Albanas Bergas, Antonas Webernas ir kt.). Tonikos (ir aiškios tonacijos) buvimas kūrinyje ar melodijoje yra vadinamas **tonalumu**, o jos nebuvimas (sąmoningas vengimas) - **atonalumu**.
Ramkhamhaengo nacionalinis parkas

**Ramkhamhaengo nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Sukhothajaus provincijoje. Parkas įkurtas 1980 m. lapkričio 27 d.

## Vieta
Parkas užima 341,00 km², apima Bandanlanhojo (Ban Dan Lan Hoi), Khirimato (Khiri Mat) ir Mueango (Mueang) apylinkėse, 20 km į pietvakarius nuo provincijos centro Sukhothajaus.

## Flora ir fauna
Ramkhamhaengo nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių, mišrūs miškai ir pievos.
Iš retų augalų parke sutinkama: kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), didysis tikmedis (*Tectona grandis*), *[[Tetrameles nudiflora]]*, rudoji šorėja, *[[shorea siamensis]]*, puošnioji šorėja (*Shorea roxburghii*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), kietavaisė ksilija (*Xylia xylocarpa*), cinamonas (*Cinnamomum iners*) ir kt.

Parke gyvena: Azijinis dramblys (*Elephas maximus*), Indijos muntjakas, šernas, Indinis zambaras, baltarankis gibonas, makakos, ausytasis skujuotis (*Manis pentadactyla*) ir kt, sutinkama daug paukščių: vanagas, mėlynsparnis žaliasis lapinukas (*Chloropsis cochinchinensis*),žalsvanugarė spalvingoji nekatrina (*Cinnyris jugularis*), akiniuotoji voralesė (*Arachnothera flavigaster*), raudonnugaris žiedsiurbys (*Dicaeum cruentatum*), javinė šventoji maina (*Gracula religiosa*), Rišaro kalviukas (*Anthus richardi*), pilkakepuris bulbiulis (*Pycnonotus aurigaster*), tamsiakrūtė nendrinukė siuvėja (*Orthotomus atrogularis*)  ir kt.

## Įžymiausios vietos
* Sairungo (Sai Rung) krioklys().
* Hin Rango (Hin Rang) krioklys().
* Khaoluango (Khao Luang) 1 200 m aukščio kalnas(), aukščiausia parko vieta.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Lenkčiai (reikšmės)

**Lenkčiais** vadinami kaimai Jurbarko rajone:

* Lenkčiai,
* Lenkčiai I,
* Lenkčiai II,

buvęs kaimas Pilkalnio apskrityje:

* Lenkčiai.
Lenkeliškė

**Lenkeliškė** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Turmanto.

## Istorija

XX a. pradžioje įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lenkiškės

**Lenkiškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, tuoj į pietus nuo Jašiūnų, prie keleto nedidelių tvenkinių. Yra Jašiūnų girininkija (Šalčininkų miškų urėdija).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lenkviečiai

**Lenkviečiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Kražių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leonardavas (Lazdijai)

**Leonardavas** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Lazdijų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Leonardavas (Panevėžys)

**Leonardavas** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Krekenavos, dešiniajame Nevėžio krante.

## Etimologija

Spėjama, kad vietovardis kilo nuo dvaro savininko Leonardo Bitauto (dvarininkinis vietovardis), kuriam dvaras priklausė 1881 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leoniškė (Ignalina)

**Leoniškė** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Grybėnų. Stūkso Leoniškės piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leoniškės

**Leoniškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šumsko. Stūkso Leoniškių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leoniškės (reikšmės)

**Leoniškėmis** vadinamos gyvenvietės:

* Alytaus rajone;
* Vilniaus mieste;
* Vilniaus rajone:
** Buivydžių seniūnijoje,
** Kalvelių seniūnijoje,
** Riešės seniūnijoje.
Leoniškės (Alytus)

**Leoniškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Skraičionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leoniškės (Buivydžiai)

**Leoniškės** – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Buivydžių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leonuvka

:: *Leonuvka anksčiau vadinosi ir kaimas Kelmės rajone – [[Pagančiukai]]*.

**Leonuvka** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Adutiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leopolė

**Leopolė** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Sintautų, šalia kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lepšiai (Ignalina)

**Lepšiai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Ceikinių, išsidėstę kalvotoje vietovėje. Pro sodybas vingiuojantis kelias veda Nevaišių keteros link. Kaime yra nebeveikiančios kapinaitės, auga Lepšių liepa. Dalis kaimo patenka į Sirvėtos regioninio parko, Nevaišių geomorfologinio draustinio teritoriją.

## Etimologija
Pavadinimas greičiausiai kilęs iš asmenvardžio *Lepšỹs* ar panašaus (plg. raštuose minimi asmenvardžiai *Staniʃlai Lepʃʒiʃ* 1639 m. Švenčionių Gimimo metrikų knyga, *Paulg Lepszis* 1640 m. (ten pat), *Marianæ Lepʃzycia* 1760–1790 m., Linkmenų krikšto registracijos knyga).

Pasak padavimo, seniai labai seniai toje vietoje kur dabar kaimas buvo didelis beržynas, o jame augdavo daug lepšių. Vieta buvusi labai graži ir todėl patraukusi žmonių dėmesį. Jie iškirto baltuosius beržus, susirentė trobas, o kaimą pavadino Lepšiais.

## Istorija
Sovietmečiu priklausė Ceikinių apylinkei.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Lepšiuose gimė gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras Povilas Gaidelis (1934–).

## Šaltiniai
Lepšynė (Joniškėlis)

**Lepšynė** – buvęs viensėdis Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Joniškėlio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lesagūrai

**Lesagūrai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Nedzingės, tarp Vinkšninės upelio ir Lesagūrų miško. Praeina keliukas Nedzingė–Meškučiai. Į pietus nuo kaimo stūkso Mikniūnų piliakalnis, dar žinomas kaip Lesagūrai.

## Etimologija
Šio buvusio dvaro pavadinimas lenkiškai reiškia „miškakalniai“ ( – „miškas“ + *góry* – „kalnai“).

## Istorija
XIX a. pab. Lesagūrų dvaras pateko į Trakų apskrities Nezdingės valsčių , Merkinės parapiją. 1850 m. priklausė Godčevskiui, kuris čia valdė 740 dešimtinių žemės. Buvo koplyčia, spirito varykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lesčiūnai

**Lesčiūnai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gelvonų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Levaniškės

**Levaniškės** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Variekos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Levainiai

**Levainiai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 1,5 km į vakarus nuo Družų. Pro kaimą teka Širvinta.

## Istorija

Apie 1800 m. kaimas priklausė Bagaslaviškio parapijai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Levainiuose apie 1794-1800 m. gimė grafikas Tadas Bičkauskas.

## Šaltiniai
Levaniškis II (Panevėžys)

**Levaniškis II** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Upytės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Levaniškiai (Daujėnai)

**Levaniškiai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Daujėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Levūnai

**Levūnai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kibyšių.

## Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš nepaliudyto asmenvardžio **Levūnas* (yra pavardė *Levunavičius*), kuris būtų kilęs iš krikšto vardo *Levas* (,  ← ).

## Istorija
XIX a. pab. Levūnai pateko į Seinų apskrities Kudrėnų valsčių, Liškiavos parapiją.

## Gyventojai

## Literatūra
* Nijolė Marcinkevičienė. *Levūnų kaimo papročiai*. Vilnius: Lietuvos liaudies kultūros centras, 2008.
* Nijolė Marcinkevičienė. *[http://eia.libis.lt:8080/archyvas/viesas/20110131124059/http://www.culture.lt/satenai/?leid_id=875&kas=straipsnis&st_id=15667 „Nėr gražesnės vietos gyvenc kap Levūnai…“, Šiaurės Atėnai, 2008-01-05 nr. 875] *
* Nijolė Marcinkevičienė. *[http://eia.libis.lt:8080/archyvas/viesas/20110131122646/http://www.culture.lt/satenai/?leid_id=876&kas=straipsnis&st_id=15685 „Nėr gražesnės vietos gyvenc kap Levūnai…“, Šiaurės Atėnai, 2008-01-12 nr. 876]*

## Šaltiniai
Liauberiškė

**Liauberiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Raseinių, prie kelio .

## Istorija
XX a. pr. buvo Liauberiškės dvaras (Raseinių valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sisatčanalajo nacionalinis parkas

**Sisatčanalajo nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Sukhothajaus provincijoje. Parkas įkurtas 1981 m. gegužės 8 d.

## Vieta
Parkas užima 213,20 km², apima Sisatčanalajo (Si Satchanalai) ir Thungsaliamo (Thung Saliam) apylinkėse, 35 km į šiaurės vakarus nuo provincijos centro Sukhothajaus.

## Flora ir fauna
Sisatčanalajo nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių ir mišrūs miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: rudoji šorėja, *[[Shorea siamensis]]*, stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), krausva (*Lagerstroemia calyculata*), aliejinis lakmedis (*Schleichera oleosa*), kaštenis (*Castanopsis acuminatissima*), aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), *[[Helicia nilagirica]]* ir kt.

Parke gyvena: azijinis dramblys (*Elephas maximus*), Indokininis tigras, Indijos muntjakas, šernas, Indinis zambaras, *[[Tupaia belangeri]]*, baltarankis gibonas, makakos, Teminko katė (*Catopuma temminckii*), ausytasis skujuotis (*Manis pentadactyla*), dygliatriušis, ožka (*Capricornis milneedwardsii*), gaūras, laibaliemenės beždžionės, didžiagalviai vėžliai (*Platysternon megacephalum*) ir kt, sutinkama daug paukščių: vanagas, dviragis ragasnapis (*Buceros bicornis*), rudagalvis bitininkas (*Merops leschenaultia*) ir kt.

## Įžymiausios vietos
* Tatdao (Tat Dao) (), Tatdueano (Tat Duean), Huajsaikhao (Huai Sai Khao) kriokliai.
* Tara Wasano (Tara Wasan) ir Khangkhao (Khang Khao) urvai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Moduliacija (muzika)

**Moduliacija** ( - ritmingumas, darnumas; , pranc. ir ) - mažoro-minoro dermių sistemoje perėjimas iš vienos tonacijos į kitą, naudojant tarpinį (bendrąjį) akordą; muzikinės harmonijos priemonė. Moduliaciją sudaro keturi momentai:
* pagrindinės tonacijos parodymas;
* tarpinis (bendrasis) akordas;
* moduliuojantysis akordas;
* naujos tonikos įtvirtinimas.

Perėjimas į kitą tonaciją (moduliavimas) įvyksta tuomet, kai įvedamas dviem tonacijom bendras akordas, kiekvienoje šių tonacijų, turintis skirtingą funkcinę reikšmę. Moduliuojantysis akordas paryškina naujos tonacijos bruožus ir taip įtvirtina naują tonaciją (išryškėja nauja tonika).

Moduliacijos svarba ypač išaugo baroko, klasicizmo ir romantizmo epochose; ji turi lemiamos reikšmės baroko ir klaiscizmo epochose susiformavusių muzikos formų: rondo, sonatos struktūrai.
Federalistų partija

**Jungtinių Valstijų federalistų partija** () – buvo pirmoji politinė Jungtinių Amerikos Valstijų partija. Partiją JAV prezidento Džordžo Vašingtono prezidentavimo metais įkūrė tuometinis JAV iždo sekretorius Aleksandras Hamiltonas. 

Partiją daugiausiai sudarė daugiausiai miestiečiai, pritarę Hamiltono fiskalinei  politikai. Ši partija pritarė tvirtiems santykiams su Didžiąja Britanija, buvo antipatiška Revoliucinei Prancūzijai bei palaikė stiprią centrinę vyriausybę. Federalistų partija buvo Demokratų-respublikonų partijos oponentė. Partija kontroliavo federalinę valdžią iki 1801 metų, kai buvo visiškai sutriuškinta Tomo Džefersono ir jo demokratų-respublikonų partijos. Vienintelis federalistų partijos prezidentas buvo Džonas Adamsas. Nors Džordžas Vašingtonas taip pat labai prijautė federalistų partijos programai, tačiau per visą savo prezidentavimo laikotarpį jis nepriklausė jokiai partijai. Partija buvo aktyvi 1792-1816 metais. Partija buvo galutinai išformuota XIX amžiaus 3-ajame dešimtmetyje.