open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Beršadė

**Beršadė** () – miestas Ukrainoje, Vinycios srityje, 160 km į pietus nuo Vinycios; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Rudnicios–Golovaninsko siaurojo geležinkelio linijos; keliai į Umanę, Baltą, Tulčiną. Maisto (pieno miltų, spirito), metalo apdirbimo pramonė. Veikia krašto muziejus.

## Istorija

Beršadė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1459 m. kaip LDK tvirtovė, saugojusi pietinę valstybės sieną. Nuo XVIII a. Beršadėje gyveno gausi žydų bendruomenė. XX a. pr. čia jų gyveno ~4500. Daug jų žuvo karo metais, o likusieji po TSRS žlugimo emigravo.

Beršadei miesto statusas suteiktas 1648 m., 1922 m. tapo apskrities centru. Tarybinių metų pradžioje buvo miesto tipo gyvenviete, o miesto statusas grąžintas 1966 m. Buvo svarbus cukraus pramonės centras.

## Šaltiniai
Beslanas

**Beslanas** (, ) – miestas Rusijoje, Šiaurės Osetijoje, Tereko dešiniajame krante, 16 km į šiaurę nuo Vladikaukazo; rajono centras. Transporto mazgas: įsikūręs prie Rostovo–Baku geležinkelio ir plento bei atšakų į Vladikaukazą. Maisto (spirito, vyno, kukurūzų, duonos, aliejaus), metalo apdirbimo ir elektrotechnikos, siuvimo, statybinių medžiagų (plytų, gelžbetonio) pramonė. Veikia mečetė, kelios stačiatikių cerkvės, evangelikų bažnyčia.

84,4 % Beslano gyventojų yra osetinai, 13,9 % – rusai, 1,4 % – armėnai.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1847 m. ir pavadinta ***Beslanyktau*** (*Бесланыкау*) vietinio žemvaldžio Beslano Tulatovo garbei. 1941 m. pervadintas ***Iristonu*** (*Иристон*), o 1950 m. suteikus miesto statusą, duotas Beslano pavadinimas.

2004 m. rugsėjo 1 d. Beslano 1-oji vidurinė mokykla buvo užimta teroristų. Įkaitų išvadavimo operacijos metu žuvo 334 žmonės (Beslano žudynės).

## Šaltiniai
Lėktuvo užgrobimas

**Lėktuvo užgrobimas** – neteisėtas asmens ar grupės lėktuvo paėmimas į savo valdžią. Dažniausiai lėktuvo užgrobėjai priverčia pilotus jiems paklusti ir nukreipti orlaivį norima kryptimi. Kartais užgrobėjai patys ima valdyti lėktuvus (žinomiausiai atvejis – 2001 m. rugsėjo 11 d. atakos). Būta atvejų, kai orlaivį užgrobia patys pilotai.

Kitaip nei sausumos transporto priemonių užgrobimas, lėktuvus užima nenorėdami kažką pavogti. Užgrobėjai keleivius laiko kaip įkaitus ir reikalauja tam tikrų veiksmų. Tarp jų gali būti reikalavimas paleisti konkrečius kalinius iš kalėjimo, sustabdyti tam tikrus veiksmus prieš etnines ar religines grupes. Tam tikrais atvejais lėktuvai būna nukreipiami į tam tikrus objektus.

Dažnai prieš šiuos nusikaltėlius būna imtasi specialiųjų priemonių, siekiant išlaisvinti įkaitus bei nukauti grobikus. Gerai žinoma tokia operacija buvo 1976 m. Entebės operacija.

## Istorija

Pirmasis žinomas lėktuvo užgrobimas įvyko 1931 m. vasario 21 d. Arekipoje, Peru. Byron Rickards su „Ford Trimotor“ transportiniu lėktuvu buvo užpultas dar nepakilus ginkluotų revoliucieniorių. Pilotas atsisakė juos kur nors skraidinti ir 10 dienų stovėjo oro uoste. Po to jam buvo pranešta, kad revoliucija buvo sėkminga ir jam leidžiama vieną gaujos narį nuskraidinti į Limą.

Iki šiol viena paslaptingiausių lėktuvo užgrobimo istorijų yra JAV 1971 m. įvykęs Boeing 727 pagrobimas. Jį įvykdė žmogus žinomas kaip D. B. Cooper. Šis žmogus užgrobęs lėktuvą, sugebėjo išsireikalauti 200 000 JAV dolerių išpirkos už įkaitus. Paleidęs įkaitus jis privertė lėktuvą vėl pakilti ir nežinomoje vietoje iššokti parašiutu. Nepaisant gausių paieškos darbų vyras nebuvo rastas ir ši istorija yra vienintelė neišspręsta pagrobimo istorija JAV.

Iki 2001 m. rugsėjo 11 d. atakų dažniausiai lėktuvų užgrobėjai nusileisdavo oro uostose ir reikalaudavo tam tikrų išpirkų sausumoje. Lėktuvo pilotai ir įgula buvo apmokyti tokiems veiksmams – jų tikslas buvo nesipriešinti grobikams, saugiai nuleisti lėktuvą ant žemės, o tada viską palikti specialiosioms pajėgoms.

Po rugsėjo 11 d. atakų, kai lėktuvai buvo užgrobti ir nukreipti į tam tikrus objektus ant žemės, strategija prieš šiuos veiksmus buvo pakeista. Nuo to laiko pilotai ir įgula turi atsižvelgti ir į galimas aukas ant žemės. Jie dabar mokomi ir tam tikrų kovos veiksmų, kurių galima imtis prieš grobikus.

Grobimų atveju pilotai turi stengtis rasti saugią progą perduoti perspėjimo signalą oro eismo kontrolės centrui. Tam naudojamas „squawk“ kodas 7500, garsinis perdavimas ryšiu ar rašytiniu signalu. Eismo kontrolės centro darbuotojas, įtaręs apie užgrobtą lėktuvą, privalo paprašyti patvirtinti „squawk“ kodą. Jei lėktuvas nėra užgrobtas, pilotas privalo pakeisti kodą. Tam tikrais atvejais, jei pilotas yra spaudžiamas, jis gali išreikšti neigimą dėl lėktuvo užgrobimo, tačiau nepakeisti kodo. Tokiu atveju kontrolės centras iš karto kreipiasi į specialias pajėgas.

Šiuo metu didžiausių orlaivių pilotų kabinų durys yra sustiprintos ir neperšaunamos. Naikintuvų pilotai yra mokomi numušti keleivinius lėktuvus esant reikalui.

## Šaltiniai
Blogas leitenantas

**Blogas leitenantas** () – 1992 m. JAV sukurta ir Kanų kino festivalyje rodyta kriminalinė drama, kurioje vaidino Harvey Keitel, o viena iš scenarijaus autorių buvo aktorė – modelis Zoë Lund, išgarsėjusi filme „Mis 45“.

Filmą interneto svetainė Rotten Tomatoes vertina 74% teigiamų atsiliepimų, o režisierius Martin Scorsese jį vadina „vienu geriausių, sukurtų 1990–aisiais“.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Harvey Keitel – leitenantas
* Robin Burrows – Arijana
* Frankie Trorn – slaugė
* Paul Hipp – Jėzus Kristus
* Paul Calderon – policininkas 
* Leonard L. Thomas – policininkas

## Turinys

Pagrindinis filmo herojus policijos leitenantas – blogiausių įmanomų savybių rinkinys. Jis nuolatos girtas, vartoja narkotikus, ima duokles iš nusikaltėlių, dangsto prostitutes, dalyvauja lažybose ir, pasitaikius progai, nevengia pasisavinti iš vagišių atimtą grobį. Žmogus, kuriam niekas nerūpi, tik ši diena, paskiriamas tirti vienuolės išprievartavimo bylą. Į viską reaguojantis skeptiškai, leitenantas nesupranta, kodėl ši nenori duoti parodymų ir tvirtina jau atleidusi nusikaltėliams, tačiau kuo toliau, tuo labiau jį patį pradeda kankinti sąžinė už savo paties poelgius...
TSRS-V10

**TSRS-V10** – () – tarybinis pusstandžio tipo dirižablis, pastatytas Dolgoprudne įsikūrusioje „Dolgoprudno mokslinėje-gamybinėje įmonėje“. Nedidelis dirižablis, kurio tūris tik 3600 m³, buvo skirtas įgulos mokymams ir treniruotėms.

## Istorija
„TSRS-V10“ buvo pastatytas 1937 m. Pirmasis skrydis įvyko 1938 m. sausio 14 d. ir truko 2 val. Dirižablio įgulai vadovavo V. Ustinovičius.

1938 m. rugpjūčio 6 d. iš Leningrado į Dolgoprudną atskrido dirižablis „TSRS-V8“, kuriam reikėjo techninio aptarnavimo elinge. Kad atlaisvinti vietą elinge, „TSRS-V10“ buvo išsiųstas bandomajam-treniruočių skrydžiui. Karštą dieną saulėje įkaitusį ir išsiplėtusį vandenilį turėjo išleisti apsauginiai vožtuvai, bet būnant žemėje nuo jų nebuvo nuimti dangteliai.

1 200 m aukštyje trūko dirižablio apvalkalas ir orlaivis pradėjo leistis. Dirižablio vadas E. Opmanas sustabdė variklius ir įsakė išmesti balastą. M. Vasilevskis ir I. Žeglovas iššoko su parašiutais, bet jie neišsiskleidė dėl mažo aukščio.

„TSRS-V10“ nukrito Beskudnikovo apylinkėse. Visa įgula žuvo.

## „TSRS-V10“ įgula
* E. Opmanas – dirižablio vadas
* L. Krestovas – inžinierius
* I. Žeglovas – vyriausiasis mechanikas
* V. Platonovas – mechanikas
* V. Sidorovas – radistas
* M. Vasilevskis – vado padėjėjas
* S. Nikitinas – pilotas

Įgulos nariai palaidoti rugpjūčio 9 d. Novodevičės kapinėse.

## Literatūra
* „Priskristų nors iki miško…“  (laikraščio straipsnis, 1988 m.) (rus.)
* Apie dirižablio „TSRS-V10“ katastrofą  (žuvusiųjų biografijos, 1938 m.) (rus.)
* Обухович В. А., Кульбака С. П. Дирижабли на войне. – М.: ACT, 2000. – ISBN 5-17-001637-9

## Nuorodos
* „TSRS-V10“ nuotraukos
Žmogus, kuris persekiojo pats save

**Žmogus, kuris persekiojo pats save** () – 1970 m. Jungtinėje Karalystėje sukurtas psichologinis kriminalinis filmas. Pagrindinį vaidmenį atlikęs aktorius Roger Moore ir kiti juostą, nepaisant jos komercinės nesėkmės, laiko vienu geriausiu jo ne-Bondo filmu.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Roger Moore – Haroldas Pelhemas
* Hildegard Neil – Eva Pelhem
* Kevork Malikyan – Luidžis
* Thorley Walters – Frenkas Belami
* Anton Rodgers – Tony Alexander

## Turinys

Haroldas Pelhemas patenka į automobilio avariją. Operacijos metu jis trumpam patiria klinikinę mirtį, po kurios gydytojai ekrano monitoriuje kurį laiką mato dvi širdies dūžių kreives.

Išėjus iš ligoninės, Pelhemo gyvenimas tarsi apsiverčia, žmonės pradeda jį matyti vienu metu keliose vietose, o jis pats neprisimena ten buvęs. Kas tai: asmenybės susidvejinimas ar tobulas antrininkas, siekiantis užimti Pelhemo vietą?

## Šaltiniai
Ką jūs padarėte Solanž?

**Ką jūs padarėte Solanž?** () – 1972 m. Italijos ir Vakarų Vokietijos kino kūrėjų giallo stiliaus trileris, sukurtas pagal rašytojo Edgar Wallace romaną „The Clue of the New Pin“ ir laikomas vienu geriausiu šio žanro filmų. Interneto svetainė Rotten Tomatoes jį vertina 80 % teigiamų atsiliepimų.

## Siužetas

Merginų koledže dirbantis italų kalbos mokytojas Enriko, turintis romantiškų ryšių su Elizabet, viena iš mokinių, leidžia su ja laiką valtyje ežero pakrantėje. Merginai pasirodo, kad ji pastebėjo krante bėgančią merginą ir ją besivejantį barzdotą šventiką, tačiau Enriko įtikina, kad jai tiesiog pasirodė. Kitą dieną per radiją išgirdęs apie rastą negyvą merginą, jis nuskuba į įvykio vietą ir netrunka tapti pagrindiniu įtariamuoju, nes žuvusi mergina taip pat mokėsi jo koledže. Enriko santuoka su vokiečių kalbos mokytoja Herta vis labiau braška, tuo tarpu nužudoma dar viena mergina ir jis policijai priverstas prisipažinti apie Elizabet. Pastaroji randama negyva Enriko išnuomoto buto vonioje ir mokytojas suimamas. Netrukus paaiškėja, kad Enriko nekaltas ir jis, susitaikęs su Herta, ima aiškintis kokią paslaptį saugo mokinės ir kas tokia Solanž, prieš metus dingusi iš kito koledžo…

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Fabio Esti – Enriko „Henris“ Roselinis
* Karin Baal – Herta Roselini
* Cristina Galbo – Elizabet
* Joachim Fuchsberger – inspektorius Bartas
* Claudia Butenuth – Brenda
* Camille Keaton – Solanž
* Maria Monti
* Carla Mancini
* Maria Michi
Oro eismo kontrolės centras

**Oro eismo kontrolės centras** () – eismo kontrolės operatorius, atsakingas už saugų ir sklandų visų tipo orlaivių eismą ant žemės ir ore. Pagrindinės kontrolės centro užduotys yra stengtis išvengti susidūrimų, organizuoti ir teikti sklandų oro transporto eismą, teikti įvairią informaciją pilotams. Kai kuriose šalyse kontrolės centras atlieka gynybines funkcijas, tad juo naudojasi karinės pajėgos.

Siekiant išvengti susidūrimų, kontrolės centras naudojasi eismo skirstymo taisyklėmis, pagal kurias visi orlaiviai aplink save turi palikti tam tikrą laisvos vietos plotą viso skrydžio metu. Dauguma orlaivių taip pat turi įtaisytus susidūrimų vengimo sistemas, kurios perspėja, jei per arti yra kitas orlaivis.

Daugumoje šalių kontrolės centras aptarnauja visų tipų lėktuvus – civilinius, privačius, karinius ir kitus. Pagal Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos taisykles, kontrolės centras su orlaivių pilotais privalo bendrauti anglų kalba arba kita, kurią naudoja centras ant žemės. Įprastai kontrolės centras naudoja gimtąją kalbą, tačiau paprašius privalo naudoti anglų kalbą.

Pirmasis oro uostas, pradėjęs naudotis oro kontrolės centro paslaugomis, buvo Kroidono oro uostas šalia Londono. Tai jis pradėjo daryti 1921 m.

## Šaltiniai
Žemė ir laisvė (filmas)

**Žemė ir laisvė** () – 1995 m. sukurta drama apie Ispanijos pilietinį karą, papasakota britų savanorio akimis.

Filmas interneto svetainėje Rotten Tomatoes įvertinas 82% teigiamų atsiliepimų.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Ian Hart – Deividas Karas
* Rosana Pastor – Blanka
* Iciar Bollain – Maitė
* Tom Gilroy – Lorencas
* Marc Martinez – Chuanas Vidalis
* Frederic Pierrot – Bernardas 

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Cezario apdovanojimas – geriausias užsienio filmas
* BAFTA (nominacija) – geriausias Britanijos filmas
* Auksinė palmės šakelė (nominacija) – geriausias filmas
* Goja – geriausia nauja aktorė (Rosana Pastor)
Džegvas

**Džegvas** (, 'tarpeklis') – kaimas šiaurės rytinėje Eisturojaus salos pakrantėje, Fareruose. Nutolęs 63 km į šiaurę nuo Torshauno. Gyvenvietė pavadinta pagal 200 m ilgio tarpeklį.

Džegvas pirmą kartą paminėtas 1584 m. Gyvenvietėje yra surenkamų gelžbetonio gaminių fabrikas, įkurtas 1982 m. Taip pat yra žuvies fabrikas, svečių namai, hostelis, mokykla (pastatyta 1884 m.), bendruomenės centras, paštas. 1929 m. pastatyta bažnyčia.

## Apylinkės
Tarp Džegvo ir Eidžio stūkso Sletaratinduras (882 m) ir Grafelis (857 m). Į rytus nuo gyvenvietės – Tyrilas ir Midagsfjalas (601 m). Į šiaurės vakarus nuo Džegvo yra *Ambadaluro* slėnis.

## Galerija

Gjógv, Faroe Islands.JPG|Džegvas
Church of Gjógv, Faroe Islands.JPG|Džegvo bažnyčia
Gjógv, Faroe Islands (winter 2).JPG|Džegvas žiemą
Cleft of Gjógv, Faroe Islands.JPG|Tarpeklis


## Šaltiniai
Noulsojus (gyvenvietė)

**Noulsojus** () – kaimas Fareruose. Vienintelė Noulsojaus salos gyvenvietė. Nuo Torshauno nutolusi 20 min. plaukiant laivu. Gyvenamieji mediniai namai pastatyti arti vienas kito, tad tai suteikia apsaugą nuo šalčio ir atšiaurių žiemos audrų.

## Galerija

Nolsoy.jpg|Noulsojaus uostas
Nólsoy.7.jpg|Noulsojus


## Šaltiniai
Keith David

**Kitas Deividas Viljamsas** (; g. 1956 m. birželio 4 d.) – JAV kino ir televizijos aktorius, įgarsintojas bei dainininkas. Jis vaidino daugelyje *mainstream* filmų, kaip kad „Avarija“, „Pakvaišę dėl Merės“ ir „Dirbantys vyrukai“. Deividas taip pat atliko vaidmenis tokiuose kultiniuose filmuose, kaip John Carpenter „Padaras“, „Jie gyvi“, Ridiko serijos filmai „Visiška tamsa“ ir „Ridiko kronikos“, „Armagedonas“, „Būrys“, „Rekviem svajonei“ ir daugelyje kitų.

Jis taip pat yra žymus įgarsintojas, pelnęs „Emmy“ apdovanojimą už Ken Burns dokumentinių filmų serijos „The War“ įgarsinimą. Deividas įgarsino daugelį animacinių serialų veikėjų, kaip antai Galijotą „Disney“ seriale „Gargoyles“, Spawn/Al Simmons „HBO“ seriale „Todd McFarlane's Spawn“, taip pat tokius kompiuterinių žaidimų personažus, kaip Arbiter žaidimų serijoje „Halo“, David Anderson serijoje „Mass Effect“, žaidimų serijų „Saints Row“, „Call of Duty“, „Final Fantasy“ ir kt. veikėjus.

## Nuorodos
*
4 minutės

**4 minutės** () – 2006 m. Vokietijoje sukurta muzikinė drama apie senyvą muzikos mokytoją, radusią talentingą pianistę tarp nuteistųjų ir dedančią visas jėgas, kad šiai būtų leista dalyvauti konkurse. Tam jai tenka įveikti ne tik kalėjimo prižiūrėtojų, kalinių, bet ir pačios mokinės priešpriešą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Monica Bleibtreu – Gertrūda Kruger
* Hannah Herzsprung – Dženė fon Lioben
* Sven Pippig – Miutzė
* Richy Müller – Kovalski
* Nadja Uhl – Nadina Hofman
Džeikobo kopėčios

**Džeikobo kopėčios** () – 1990 m. režisieriaus Adrian Lyne sukurtas mistinis psichologinis filmas apie Vietnamo karo veterano, kankinamo praeities košmarų bei haliucinacijų, bandymus suprasti tiesą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Tim Robbins – Džeikobas
* Elizabeth Peña – Džeizė
* Danny Aiello – Luisas
* Matt Craven – Maiklas
* Jason Alexander – Garis
* Eriq la Salle – Frenkas

## Turinys

Vietnamo karo veteraną Džeikobą pradeda kankinti košmarai ir haliucinacijos. Pamėginus kreiptis į savo gydytoją Karsoną, jis sužino, kad pastarasis prieš mėnesį žuvo. Susisiekęs su buvusiais kovos draugais, Džeikobas sužino, kad šiuos taip pat kankina keistos haliucinacijos. Įtardami, kad karo metu jie galėjo būti kažkuo paveikti, kariai nusprendžia išsiaiškinti tiesą ir kreipiasi pagalbos į teisininką Gerį. Šis sutinka imtis bylos, tikėdamasis didelio ieškinio prieš valstybę, tačiau po dienos sumanymo atsisako, o visi Džeikobo draugai taip pat persigalvoja.

Kai Džeikobui atrodo, kad jis liko vienas, jį suranda Maiklu Niumanu prisistatęs vyras, kuris tvirtina Vietname dirbęs chemiku ir sukūręs naują narkotiką „Kopėčios“, kuris  padidindavo žmonių agresiją. Po kelių eksperimentų šio narkotiko buvo duota Džeikobo kuopai, tačiau rezultatas buvo kur kas šiurpesnis, nes visi tikėjosi...
Vainatrakio kapinės

**Vainatrakio kapinės** – naujos veikiančios kapinės Vainatrakyje, Rokų seniūnijoje (Kauno raj., paribyje su Prienų raj.), už 18 km į pietus nuo Kauno centro. Užimamas bendras plotas – 40 ha. Kapines eksploatuoja Kauno miesto savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra".

Pasiekiamos vykstant rajoniniais keliais  arba , kuriuose yra pastatyti informaciniai ženklai. Kapinės oficialiai atidarytos 2014 m. kovo 25 d., pašventinus simbolinį akmenį jų prieigose. Aptvertoje kapinių teritorijoje jau buvo įrengti vartai, pastatyti atliekų konteineriai, biotualetas, nutiesti takai, supilta keliolika kapų. Įrengtas naujas privažiavimo kelias. Kapines supa atviri dirbami laukai.

Artimiausios gyvenvietės: Rokai, Vainatrakis (Rokų sen.), Vainatrakis (Taurakiemio sen.), Patamulšėlis, Raželiai, Girininkai.

## Kapinių plėtra
Vainatrakio kapinės įkurtos stingant laidojimo vietų veikiančiose Kauno kapinėse. Anksčiau pagrindinė kauniškių laidojimo vieta buvo Karmėlavos kapinės. Vietos paieška naujoms Kauno kapinėms užtruko apie 15 metų, daug laiko prarasta teismuose vykstant ginčams su žemės savininkais, todėl Kauno miesto savivaldybė mirusius miestiečius leido laidoti ir Kauno rajone esančiose Ledos kapinėse pagal susitarimą tarp miesto ir rajono savivaldybių. Vainatrakio kapinėms skirtas 40 hektarų žemės sklypas – didžiausias, kokį leidžia įstatymas. Šių kapinių mirusiems Kauno ir rajono gyventojams laidoti užteks maždaug šimtmečiui. Jos taps didžiausiomis Kauno kapinėmis.

Planuojama, jog suformuotame pirmajame vieno hektaro ploto laidojimo kvartale per ateinančius kelerius metus bus palaidota 4-5 tūkstančiai mirusiųjų. Ateityje greta esančiuose suformuotuose sklypuose bus galima įrengti kolumbariumą, administracines patalpas, automobilių stovėjimo aikštelę, pasodinti želdinius, plėsti kapinių infrastruktūrą atsižvelgiant į gyventojų poreikius.

2019 m. išskirta atskira teritorija Naminių gyvūnų kapinėms.

## Istorija
Šioje vietovėje Vainatrakio kaimas įsikūrė apie XIII a. Gyvenvietė buvo strategiškai svarbi visam kraštui. Apie 200 m į šiaurę nuo naujųjų kapinių laukuose išsaugotame gojelyje išlikę senkapiai, tarpukaryje statytas Lietuvos katalikiškojo jaunimo sąjungos (pavasarininkų) akmeninis paminklas, datuotas 1925 m. Ant skirtingų paminklo pusių išlikę įmūrytos plokštės su patriotiškais užrašais: „*LKJS Vainatrakio kuopos atminčiai, Dievui ir Tėvynei 1925-12-26*“, „*Vilnius mūsų buvo ir bus*“ (tarpukariu Vilnius buvo atplėštas nuo Lietuvos), „*Katalikais gimėm, katalikais ir mirsim*“. Kapinaitėse dar išlikę čia stovėjusios medinės koplyčios pamatų akmenys, kaltiniai vartai su kryžiumi, buvusios tvoros betoniniai stulpai.

Kaimo teritorija viduramžiais driekėsi kryžiuočių karo kelias, o ant netoliese esančio Vainatrakio piliakalnio buvo degami laužai, kurie pranešdavo apie pavojų Kauno pilies gynėjams.

## Kapinėse palaidoti

* Algimantas Kulieša (1931–2020) – tautodailininkas, medžio drožėjas


Vaizdas:Vainatrakio kapinės. Pirmieji kapai.JPG|Pirmieji kapai
Vaizdas:Vainatrakio senkapiai.JPG|Senkapiai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vainatrakio kapinių atidarymas
Petras Stankeras

**Petras Stankeras** (g. 1948 m. birželio 29 d. Trakuose) – Lietuvos istorikas.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus Valstybinio pedagoginio instituto Istorijos fakultetą, įgijo istoriko specialybę. 1973–1977 metais Lietuvos Centrinio valstybės archyvo vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1977–1982 metais Organizacinio techninio kelių tiesimo tresto vyresnysis inžinierius. Nuo 1982 m. kovo 29 d. iki 1990 m. LTSR vidaus reikalų sistemos pareigūnas; nuo 1990 iki 2000 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos pareigūnas, pulkininkas leitenantas; nuo 2000 m. iki 2010 m. lapkričio 25 d. Vidaus reikalų ministerijos karjeros valstybės tarnautojas, rengė strateginius planus. Yra Lietuvos policijos veteranų asociacijos narys.

2000 m. apsigynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją tema “Lietuvių policija nacių okupacijos metais 1941–1944 (Organizacinė struktūra ir personalas)”. 12 mokslinių monografijų bendraautoris, 250 straipsnių Lietuvos, Lenkijos ir JAV mokslo ir mokslo populiarinimo leidiniuose autorius. Nuo 15 metų amžiaus domisi Antrojo pasaulinio karo istorija, Vokietijos nacionalinio socializmo istorija, Italijos fašizmo istorija ir Lietuvos policijos istorija. Yra surinkęs 20 000 asmens kortelių kartoteką, 100 000 nuotraukų.
Petras Stankeras yra trijų monografijų recenzentas, mokslinių komentarų knygose ir publikacijų Internete autorius. Dalyvavo ir darė pranešimus respublikinėse ir tarptautinėse mokslinėse istorikų konferencijose, dalyvavo Lietuvos Respublikos radijo stočių laidose. Atliko Interneto tinklapio iliustracijų mokslinę-teisinę ekspertizę. Lietuvos karo istorijos draugijos valdybos narys.

2010 m. lapkričio 8 d. Veide paskelbė jo straipsnį, kuriame rašė: *Svarbu ir tai, kad Niurnbergo procese teisinį pagrindą įgavo legenda apie 6 mln. neva nužudytų žydų, nors iš tiesų teismas neturėjo ne vieno A.Hitlerio pasirašyto dokumento apie žydų naikinimą (šio dokumento, jeigu jis egzistavo, iki šių dienų niekas nerado, nors pažadėta net milijono dolerių premija).* Veidas vėliau atspausdino šio sakinio pataisymą be žodžio *neva*. Septyni sakiniu pasipiktinę Europos sąjungos ambasadoriai parašė laišką, kurio pagrindu 2010 m. lapkričio 25 d. Vidaus reikalų ministras Raimundas Palaitis spaudė Petrą Stankerą atsisakyti darbo.  Petras Stankeras asmeniškai neneigė Holokausto, tiesiog abejojo dėl žuvusiųjų skaičiaus, kuris galėjo būti didesnis ar mažesnis.  Lietuvos Respublikos Vilniaus apygardos prokuratūra nutraukė ikiteisminį tyrimą Petro Stankero baudžiamojoje byloje, nesant nusikalstamos veikos .Simono Vyzentalio centras pasmerkė Lietuvos prokuratūros sprendimą nutraukti prieš jį bylą dėl Holokausto neigimo. Dovid Katz žodžiais, tai pirmas kartas Nepriklausomos Lietuvos istorijoje, kad paneigtas Holokaustas.

## Bibliografija
* Lietuvių policija 1941–1944 metais (1998) 
* Lietuvių policija Antrajame pasauliniame kare (2008) 
* Литовские полицейские батальоны. 1941–1945 гг. Москва (2009) 
* Pralaimėta Adolfo Hitlerio kova (2014) 
* Stankarų giminės kronika (2014) 

## Šaltiniai
Dovid Katz

**Dovid Katz** (1956 m. gegužės 9 d., Bruklinas, Niujorkas, JAV) – Lietuvos mokslininkas, rašytojas, istorikas, žmogaus teisių gynėjas.

Nuo 1999 m. gyvena Vilniuje. 2001 m. Vilniaus universitete įsteigė Vilniaus jidiš institutą.

Nuo 2008 m. prieštarauja dvigubo genocido sąvokai, tai yra, sovietinių okupacijų teroro sulyginimui su žydų tautos patirtu genocidu, Holokaustu.
TSRS-V4 Komjaunimo tiesa

**TSRS-V4 Komjaunimo tiesa** () – tarybinis minkšto tipo dirižablis. Lėšų rinkimą statybai organizavo laikraštis „Komjaunimo tiesa“.

## Aprašymas
„Komjaunimo tiesa“ sukurta pirmtako, dirižablio „Maskvos chemikas-gumuotojas“, pagrindu. Statant buvo panaudoti „Maskvos chemiko-gumuotojo“ brėžiniai ir gondola. Dirižablį statė Aukštosios aeronautikos mokyklos studentai.

Skirtingai nei „Maskvos chemiko-gumuotojo“, „Komjaunimo tiesos“ gondola buvo pritvirtinta prie korpuso ne virviniais stropais, o metaliniais trosais. „Fiat“ variklis, kuris buvo sumontuotas „Maskvos chemiko-gumuotojo“ gondoloje buvo pakeistas aviaciniu „BMW IIIa“ varikliu, pagamintu 1916 m. ir išvystančiu 185 AG. Variklis buvo išimtas iš trofėjinio lėktuvo.
 
Komjaunimo tiesos apvalkalas 1930 m. pavasarį buvo pagamintas Maskvoje esančioje „Raudonojo kaučiuko“ gamykloje. „Maskvos chemiko-gumuotojo“ gondola buvo modernizuota. Variklio skyrius buvo perkeltas į galą, o vidurinėje gondolos dalyje buvo vieta keleiviams ir pilotų mokiniams. Nedideliais atstumais „Komjaunimo tiesoje“ galėjo skristi 12 žmonių.

Pirmasis „Komjaunimo tiesos“ skrydis įvyko 1930 m. rugpjūčio 29 d. Ekipažui vadovavo E. Opmanas. 1930 m. rugpjūčio 31 d. dirižablis pirmą kartą praskrido virš Maskvos.

1932 m. dirižablis „Komjaunimo tiesa“ buvo perduota Dolgoprudne įsikūrusiai „Dolgoprudno mokslinei-gamybinei įmonei“. Dolgoprudne dirižablis buvo modernizuotas ir pervadintas į „TSRS-V4“. Dirižabliui buvo pakeistas apvalkalas, gondola tapo uždara. Pirmasis „TSRS-V4“ skrydis įvyko 1932 m. lapkričio 6 d. 1932 m. lapkričio 7 d. virš Raudonosios aikštės praskrido dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2“, „TSRS-V3“ ir „TSRS-V4“.

1934 m. vasario 13 d. nuskendo garlaivis „Čeliuskinas“, kurį stipriai suspaudė ledas. Praėjus dviem dienom po laivo avarijos, Maskvoje buvo renkama speciali komisija, kuri turėjo spręsti ekipažo evakuacijos klausimus.

1934 m. kovą dirižabliai „TSRS-V2“ ir „TSRS-V4“ traukiniu buvo pervežti į Vladivostoką. Buvo manoma, kad dirižabliai iš Ueleno į Oto Šmito stovyklą skris gelbėti nuskendusio laivo ekipažo. Visgi laivo įgula parskraidinta lėktuvais. Jau kovo 5 d. lakūnas Anatolijus Liapidevskis, lėktuvu Tupolev TB-1 nusileido stovykloje ir nuo ledo paėmė dešimt moterų ir du vaikus.

1934 m. vasarą išardytas „TSRS-V4“ buvo saugomas „Dolgoprudno mokslinės-gamybinės įmonės“ elinge. Tuo metu elinge vyko dirižablio „TSRS-V7“ statyba. 1934 m. rugpjūčio 10 d., dėl žaibo iškrovos, kilo gaisras, kurio metu sudegė visi elinge buvę dirižabliai.

## Literatūra
* Белокрыс А. „Дирижаблестрой“ на Долгопрудной: 1934-й, один год из жизни. – М.: „Паулсен“, 2011. – ISBN 978-5-98797-060-7
* Обухович В. А., Кульбака С. П. Дирижабли на войне. – М.: ACT, 2000. – ISBN 5-17-001637-9

## Nuorodos
* „TSRS-V4 Komjaunimo tiesa“ nuotraukos
Besšijama

**Besšijama** () – buvęs miestas Japonijoje, Šikoku salos šiaurinėje dalyje, Ehimės prefektūroje; nuo 2003 m. Nijihamos miesto dalis. Įsikūręs kalnuotoje vietovėje, daugiau nei 1000 m aukštyje, prie Dozano upės. Seniau Besšijama buvo svarbus kalnakasybos centras – nuo 1690 ir 1973 m. eksploatuota Besši vario kasykla, taip pat kastas auksas, piritai. Iškasenos geležinkeliu buvo išgabenamos per Nijihamos uostą.

Savo laiko Besšijamoje gyveno virš 10 tūkst. gyventojų, bet uždarius kasyklas gyventojų skaičius ėmė sparčiai mažėti (2003 m. – 277). Dabar veikia Nijigamos medicinos centras.

## Šaltiniai
Betlehemas

**Betlehemas** () – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytuose, Pensilvanijos valstijoje, 80 km į šiaurę nuo Filadelfijos, prie Lihajaus upės. Sudaro Lihajaus slėnio aglomeraciją su Alentaunu, Ystonu ir keletų smulkesnių gyvenviečių. Seniau Betlehemas buvo svarbus juodosios metalurgijos, metalo apdirbimo ir mašinų gamybos pramonės centras. Kompanija „Bethlehem Steel“ buvo didžiausia laivų statybos ir antra pagal dydį plieno gamybos kompanija JAV. Dabar Betlehemas yra svarbus azartinių lošimų industrijos centras. Veikia saldainių gamykla, ligoninė, Lihajaus universitetas.

## Istorija

Betlehemą 1741 m. įkūrė Čekijos vokiečių moraviečių misija ir pavadino Betliejaus garbei (kadangi gyvenvietė įkurta per Kūčias). Gyvenvietė pradėjo sparčiai augti XX a. pr. ir 1917 m. gavo miesto statusą. Klestėjo kaip plieno pramonės centras.

## Miestų partnerystė

*  Murska Sobota, Slovėnija
*  Tondabajaši, Osakos prefektūra, Japonija
*  Švabijos Gmiundas, Vokietija
*  Kerkyra, Graikija

## Galerija

file:Bethlehem Steel.jpg|Buvusi plieno gamykla
File:Bethlehem Pennsylvania Main Street.jpg|Centrinė miesto gatvė
File:Moravian Church Main Street 2857px.jpg|Moraviečių bažnyčia


## Šaltiniai
Bečo

**Bečo** (, ) arba ***Gulio perėja*** (*Гульский перевал*) – aukštikalnių perėja Didžiojo Kaukazo kalnuose, kerta Vandenskyros kalnagūbrį. Įsiterpęs tarp Donguz Oruno ir Šcheldos masyvų. Aukštis – 3375 m. Dengiamas ledynų ir pasiekiamas tik vasarą. Bečo perėja jungia Gruzijos (Bečo slėnis Aukštutinėje Svanetijoje) bei Rusijos (Baksano tarpeklis Kabardino Balkarijoje) teritorijas.

Iki XX a. vid. perėja ėjo prekybinis kelias, vėliau turistinis maršrutas. Dabar dėl tarptautinių konfliktų judėjimas Bečo perėja ribotas.

## Šaltiniai
Beškentas

**Beškentas** () – miestas Uzbekistane, Kaškadarjos vilajete, 9 km į vakarus nuo Karšio. Rajono centras. Keliai į Karšį, Kasaną, Kamašį, už 7 km yra Karšio geležinkelio stotis (prie Termezo–Bucharos linijos). Medvilnės, siuvimo pramonė.

## Istorija

Beškentui miesto statusas suteiktas 1977 m.

## Šaltiniai
Beštau

**Beštau** () – penkiaviršūnis kalnas (lakolitas) Rusijoje, Stavropolio krašte, šalia Piatigorsko miesto. Tai aukščiausias iš 17 magminių atlikuonių, stūksančių Kaukazo Mineralinių Vandenų kurortinėje srityje. Aukščiausia viršūnė – Didysis Beštau – siekia 1400 m aukštį. Kitos viršūnės: Mažasis Beštau (1254 m), Ožkos Uolos (1167 m), Du Broliai (1124 m), Gauruotasis (1080 m). Kalne trykšta gausūs mineralinių vandenų šaltiniai, yra urano rūdos telkinių (TSRS laikais vykdyta gavyba).

Iki 1100 m aukščio Beštau šlaitus dengia plačialapių miškai (uosiai, ąžuolai, skroblai, bukai). Aukščiau auga beržų, šermukšnių kreivamiškiai, krūmynai, subalpinės pievos.

Vystomas turizmas. Yra 1902 m. įkurtas Antrasis Atono stačiatikių vienuolynas.

Kalno pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia „penki kalnai“ (*beş* – 5, *tau* – 'kalnas').

## Šaltiniai
Lietuvos žydų bendruomenė

**Lietuvos žydų (litvakų) bendruomenė** (**LŽB**) – Lietuvos žydus vienijanti organizacija Lietuvoje.

Buveinės adresas: Pylimo gatvė 4, LT-01117, Vilnius.

## Istorija
1988 m. rugpjūčio 25 d. oficialiai nutarta įkurti Lietuvos žydų kultūros draugiją. 

1989 m. kovo 5 d. įvyko draugijos steigiamasis susirinkimas.

1991 m. lapkričio 17 d. Vilniuje įvyko Lietuvos žydų bendruomenės steigiamoji konferencija, kurioje buvo priimtas nutarimas, kad atkuriama Lietuvos žydų bendruomenė.

## Vadovybė
*Faina Kukliansky - Lietuvos žydų bendruomenės pirmininkė
* Maša Grodnikienė – Lietuvos žydų bendruomenės pirmininkės pavaduotoja
* Artūras Taicas – Lietuvos žydų bendruomenės pirmininkės pavaduotojas

## Nuorodos
* Interneto puslapis
Toropeco mūšis

**Toropeco mūšis** () – mūšis, vykęs Toropece, Smolensko kunigaikštystėje (dab. Tverės sr., Rusija) 1580 m. rugsėjo 20 d. Lenkijos–Rusijos karo 1577-1582 m. metu tarp Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos carystės kariuomenių. Mūšio priežastis – ginčas dėl Livonijos ir *dominium Maris Baltici*. Laimėjo ATR pajėgos. 

## Kariaujančios pusės

Mūšyje ATR kariuomenė turėjo apie 2600 vyrų, vadu buvo Braclavo vaivada Jonušas Zbaražskis. Šios pajėgos nugalėjo Rusijos kariuomenę, atžygiavusią su 4000 vyrų, jai vadovavo kunigaikščiai Dimitrijus Čeremisovas ir Grigorijus Naščiokinas. Rusų gretose 300-500 žuvo ir 200 pateko į nelaisvę. Tarp pastarųjų – ir abu vadai.

## Literatūra

* Dariusz Kupisz, Psków 1581-1582, Warszawa 2006. ISBN 83-11-10567-7.

## Šaltiniai
Pirmoji ramybės naktis

**Pirmoji ramybės naktis** () – 1972 m. Italijos ir Prancūzijos drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atlieka Alenas Delonas.

## Turinys

Danielis Dominičis, literatūros profesorius, atvyksta į Riminį, kur įsidarbina koledže, laikinai pakeisdamas kitą dėstytoją. Jo santykiai su gyvenimo drauge Monika gerokai pašliję ir Danielis didelę laiko dalį praleidžia lošdamas kortomis su keletu naujų draugų. Koledže jis susidomi savo studente Vanina, paslaptinga ir liūdna mergina, susitikinėjančia su Džerardu – vienu iš jo kortų žaidimų partnerių. Susidomėjimas virsta įsimylėjimu ir po ilgų pastangų jis sulaukia atsako. Danielis nusprendžia palikti Moniką ir išvykti su Vanina, tačiau paaiškėja, kad mergina turi savo tamsių paslapčių...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Alain Delon – Danielis Dominičis
* Giancarlo Giannini – Džordžijo „Voras“ Moska
* Sonia Petrovna – Vanina Abati
* Renato Salvatori – Marčelo
* Alida Valli – Marcela Abati, Vaninos motina
* Nicoletta Rizzi – Elvira 
* Lea Massari – Monika
* Adalberto Mari Merli – Džerardas Favanis
* Carla Mancini

## Apdovanojimai
* Nacionalinis Italijos filmų žurnalistų sindikatas – geriausia antrojo plano aktorė (Lea Massari)
Juodas malūnas

**Juodas malūnas** () – 1974 m. Didžiojoje Britanijoje sukurtas kriminalinis trileris pagal Clive Egletono romaną „Seven Days to a Killing“.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
*Michael Caine – majoras Džonas Tarantas
* Donald Pleasence – Sedrikas Harperis
* Delphine Seyrig – Selė Berouz
* Clive Revill – Alfas Čestermanas
* John Vernon – Makky
* Joss Ackland – Frėjus 

## Turinys

Pagrobiamas agento Džono Taranto, tiriančio ginklų kontrabandos Airijos Respublikos armijai bylą, sūnus. Pagrobėjų reikalavimas – deimantų siunta, kurią turi biuras. Požymiai ima rodyti, kad už pagrobėjų esantys asmenys greičiausiai patys priklauso slaptajai tarnybai arba turi joje savo žmogų. Tarantas taip pat tampa vienu iš įtariamųjų, tačiau netrukus jis supranta, kad tarnyba neketina mokėti išpirkos už jo sūnų. Savavališkai pasisavinęs deimantus, jis leidžiasi į Paryžių, kuriame pagrobėjai paskyrė susitikimo vietą. Čia Tarantas užpuolamas, tačiau sugeba pabėgti, sužinojęs, kad sūnus yra kalinamas Britanijoje, vietovėje, kurioje greta stovi du malūnai. Persekiojamas savo paties kolegų, Tarantas grįžta namo ir, buvusios žmonos pagalba sužinojęs galimą malūnų vietą, paskambina visiems savo tarnybos vadovams, paskirdamas ten susitikimą. Tas, kuris atvyks, ir bus tikrasis pagrobimo organizatorius...
Dresdenas (2006 filmas)

**Dresdenas** () – 2006 m. Vokietijos televizijos filmas, paremtas kontroversiškai vertinamu sąjungininkų Dresdeno bombardavimu 1945 m. vasario 13–15 dienomis.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Felicitas Woll – Ana
* John Light – Robertas
* Benjamin Sadler – Aleksandras
* Heiner Lauterbach – Karlas
* Katharina Meinecke – Magda
* Marie Baumer – Marija
* Kai Wiesinger – Simonas
* Wolfgang Stumph – Farelis 

## Turinys

Ana – slaugytoja Dresdeno ligoninėje, kuriai vadovauja jos tėvas. Nors frontas vis labiau artėja, mergina ketina tekėti už kolegos gydytojo Aleksandro ir vis dar bando gyventi įprastą civilių gyvenimą. Šeima tylomis supranta, kad karas pralaimėtas ir tik jaunesnioji sesuo Magda, draugaujanti su gauleiteriu, demonstruoja ištikimybę nacizmui.

Tuo metu netoli miesto nukrenta britų lėktuvas. Sužeistam pilotui Robertui pavyksta pasislėpti, o dieną atsidurti mieste. Čia jis pasislepia ligoninės rūsyje, kur po kelių dienų susiduria su Ana. Ši mano, kad Robertas, kalbantis vokiškai su akcentu, yra šnipas ir ima jį globoti. Netrukus tarp jų įsiplieskia meilė, tačiau Anos tėvas ir Aleksandras, sužinoję apie romaną, neketina paleisti merginos. Apsvaigintas Robertas paliekamas namo palėpėje, o visa šeima skuba į geležinkelio stotį, ketindama išvykti iš miesto, kai prasideda didysis Dresdeno bombardavimas...
Amen (filmas)

**Amen** – 2002 m. Vokietijos, Prancūzijos ir Rumunijos karinė drama pagal Rolfo Hochhutho pjesę. Filme rodomos pastangos Antrojo pasaulinio karo metais atkreipti Vatikano ir popiežiaus dėmesį į nacių vykdomas masines žydų žudynes. Dėl neva netinkamai juostoje vaizduojamo popiežiaus Pijaus XII, Vatikanas neleido filmavimo vykdyti savo teritorijoje (kino kūrėjai tam panaudojo Rumunijos parlamento rūmus).

Pagrindinis herojus Kurtas Gersteinas yra realus asmuo, karo pabaigoje patekęs į prancūzų nelaisvę ir joje nusižudęs. Po 20 metų už savo pastangas paveikti Vatikano nuomonę jis buvo reabilituotas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Ulrich Tukur – Kurtas Gersteinas
* Mathieu Kassovitz – Rikardo Fontana
* Marcel Iures – popiežius
* Sebastian Koch – Rudolfas Hiosas
* Ulrich Mühe – daktaras
* Antje Schmidt – ponia Gerstein
* Friedrich von Thun – Kurto Gersteino tėvas
* Marina Berti

## Turinys

SS karininkas Kurtas Gersteinas – mokslininkas, dirbantis institute ir sukūręs vandens valymo metodą. Netrukus jis sužino, kad jo išradimai naudojami koncentracijos stovyklose nuodyti žydus. Kurtas mėgina perduoti informaciją popiežiui, tačiau nesulaukia jokio atsakymo. Informacija susidomi tik jėzuitas Rikardo Fontana, tačiau ir jis bejėgis ką nors pakeisti. Galiausiai, protestuodamas prieš bažnyčios neryžtingumą, Rikardo savanoriškai atsiduria koncentracijos stovykloje, kur jo laukia mirtis dujų kameroje...

## Apdovanojimai
Ridikas (filmas)

**Ridikas** () – 2013 m. britų ir amerikiečių mokslinės fantastikos filmas; trečioji serijos „Ridiko kronikos“ dalis. Filmą režisavo David Twohy, kuris prieš tai režisavo ankstesniąsias dalis – „Visiška tamsa“ ir „Ridiko kronikos“. Pagrindinį vaidmenį atliko Vin Diesel, kuris dar taip pat užsiėmė prodiuserio pareigomis.

Metacritic.com svetainės kritikų filmo apžvalgų įvertinimų vidurkis − 49 balai iš 100.

## Siužetas

Ridikas, liūdnai pagarsėjęs, pavojingas, ištrūkęs kalinys tapo karių nekromongerių laivyno vadu (filmo „Ridiko kronikos“ pabaiga). Jis trokšta surasti savo gimtąją planetą Furiją. Tik komandoras Vako žino šios planetos vietą. Ridikas sutaria, kad jis užleis Vako vado postą, jei šis jam parodys kelią į gimtąją planetą. Užuot nusiuntęs Ridiką į Furiją Vako pasiunčia jį į nežinomo vardo planetą, o lydintiems nekromongeriams liepia Ridiką nužudyti. Ridikas pergudrauja savo palydovus ir išsigelbsti. Nekromongerių laivas išskrieja ir Ridikas lieka vienišas nežinomoje planetoje. Jis vis dar ieškomas kiekvieno galaktikos premijų medžiotojo. Netrukus jis atsiduria kovoje dėl išlikimo su ateiviais plėšrūnais, daug pavojingesniais už bet kokį jo sutiktą žmogų.

Įveikęs plėšrūnus ir vieną jų prisijaukinęs Ridikas praeina kalnų tarpekliu ir aptinka apleistą stovyklą. Vienintelis būdas ištrūkti iš planetos yra pasiųsti avarinį pranešimą, kuris pritrauktų premijas medžiojančių samdinių laivus, dažnai užklystančius į šią planetą. Po Ridiko išsiųsto signalo į planetą atskrieja du laivai. Viename jų – būrys pavojingų samdinių, kito kapitonas vaikosi Ridiką dėl asmeninių priežasčių. Senkant laikui iki pražūtingos audros užklupimo, Ridiką medžiojantys samdiniai nė neketina trauktis be jo galvos, kaip trofėjo…

## Išnašos
TSRS-V3 Raudonoji žvaigždė

**TSRS-V3 Raudonoji žvaigždė** () – minkšto tipo dirižablis, pastatytas Leningrade. 1932 m. gegužės mėn. perduotas Dolgoprudne įsikūrusiai „Dolgoprudno mokslinei-gamybinei įmonei“. Dirižablio apvalkalas buvo pagamintas „Kaučiuko“ gamykloje, o gondola – „Dolgoprudno mokslinėje-gamybinėje įmonėje“.

## Aprašymas
Pirmieji minkštojo tipo dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2 Smolnio“ ir „TSRS-V3 Raudonoji žvaigždė“ buvo naudojami agitaciniams skrydžiams ir įgulos apmokymui. Šie dirižabliai skraidė maršrutais: Maskva-Gorkis-Maskva, Leningradas-Maskva-Leningradas, Maskva-Charkovas ir kt. 1932 m. lapkričio 7 d. virš Raudonosios aikštės praskrido dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2“, „TSRS-V3“ ir „TSRS-V4“. Dirižabliais buvo bandoma gesinti miškų gaisrus, atlikti miškų apskaitą ir naikinti maliarijos protrūkius. Taip pat buvo bandoma juos pritaikyti žemės ūkyje. Karinėse oro pajėgose iš dirižablių buvo atliekami parašiutininkų šuoliai.

„TSRS-V3 Raudonosios žvaigždės“ konstrukcija buvo tokia pati kaip dirižablio „TSRS-V2 Smolnio“. Jie skyrėsi tik karkaso tūriu: „V3“ – 6500 m³, o „V2“ – 5000 m³.

Dirižablio apvalkalas buvo pagamintas iš trisluoksnio gumuoto audinio su 4 dujiniais vožtuvais. Dviejų sekcijų balonetas su 4 vožtuvais. Gondolos ilgis 9 m, plotis 2 m, aukštis 3,25 m. Gondola prie korpuso buvo pritvirtinta plieniniais trosais. Galinėje gondolos dalyje, kampuose, buvo sumontuoti du oru aušinami varikliai, kurių kiekvieno galia siekė 240 AG. Gondoloje buvo balastas – 350 kg vandens, supilto į guma dengtus brezentinius maišus. Vairai buvo valdomi trosinėmis traukėmis.

Dirižabliai „TSRS-V1“, „TSRS-V2“ ir „TSRS-V3“ skraidė be avarijų ir katastrofų.

1933 m. vasarą, „Dolgoprudno mokslinė-gamybinė įmonė“, „TSRS-V3“ pastatė kapitaliniam remontui, kurio metu jis buvo atnaujintas beveik 90 %. Visus darbus atliko jauni Tarybų Sąjungos dirižablių statybos inžinieriai. Pirminis remonto darbų terminas buvo 1934 m. gegužės 1 d., bet bandymams dirižablis pakilo tik rugsėjį. Bandymu metu orlaivį pilotavo vadas A. Pomerancevas ir mechanikas I. Žeglovas (1938 m. rugpjūčio 6 d. žuvo dirižablio „TSRS-V10“ katastrofoje). Po remonto „V3“ tapo stabilesnis, geriau valdomas, lengviau pakylantis ir nusileidžiantis.

1936 m. pabaigoje dirižablis „TSRS-V3“ nebeeksploatuojamas.

## Įgula
* A. Pomerancevas – dirižablio vadas
* L. Šneidermanas – dirižablio vado padėjėjas
* L. Ivanova – pilotė
* A. Mozgalevas – pilotas
* Belovas – pilotas
* I. Žeglovas – vyriausiasis mechanikas
* K. Šmelkovas – mechanikas
* Ernstas Krenkelis – radistas

## Literatūra
* Белокрыс А. „Дирижаблестрой“ на Долгопрудной: 1934-й, один год из жизни. – М.: „Паулсен“, 2011. – ISBN 978-5-98797-060-7
* Обухович В. А., Кульбака С. П. Дирижабли на войне. – М.: ACT, 2000. – ISBN 5-17-001637-9

## Nuorodos
* „TSRS-V3 Raudonoji žvaigždė“ nuotraukos
Krūvandų koplyčia

**Krūvandų koplyčia** – medinė koplyčia, esanti Krūvanduose, Vilkijos apylinkių sen., Kauno rajone, 4 km į pietus nuo Čekiškės, 1 km į vakarus nuo kelio . Priklauso Čekiškės parapijai, stovi veikiančiose kaimo kapinėse ant kalnelio. Koplyčia liaudies architektūros formų, gerai išsilaikiusi, prižiūrėta, joje vieną kartą per mėnesį, pirmąjį sekmadienį, vyksta pamaldos.

Kapinių prieigose rastas Krūvandų kapinynas (unik. kodas ). Archeologams jis žinomas nuo 1934 m., detaliau tyrinėtas 1979 m. Rasta griautinių kapų.

## Istorija

Koplyčia istoriją skaičiuoja nuo 1663 m. Ji buvo pastatyta vietos gyventojų lėšomis. Vėliau buvo perstatyta. Kaimo kapinės prie maldos namų įrengtos vėliau. Tarpukaryje Krūvanduose buvo 22 sodybos, gyveno daugiausiai lenkų tautybės žmonės. Kaimo gyventojams ne kartą teko bylinėtis dėl pamaldų lenkų kalba, ūkinių reikalų. Nesutarimus sprendė net Kauno apygardos teismas. 

2013 m. vietos bendruomenė iškilmingai paminėjo koplyčios 350–ties metų jubiliejų. Po šventinių mišių buvo atidengta ir pašventinta drožinėta atminimo lenta (aut. vilkijietis skulptorius Arūnas Sniečkus). 2022 m. baigtas koplyčios remontas: per kelis metus pakeistas stogas, suremontuotas fasadas (langai, durys), įvesta priešgaisrinė signalizacija, įrengtos vaizdo stebėjimo kameros ir kt.

## Šaltiniai
Arietė iš nykštukų šalies

**Arietė iš nykštukų šalies** (, ) – 2010 m. japonų animacinis fantastinis filmas, kurio režisierius Hiromasa Yonebayashi. Scenarijų filmui parašė Hayao Miyazaki ir Keiko Niwa. Filmas remiasi anglų knygų vaikams rašytojos Mary Norton kūrinio „The Borrowers“ motyvais. Filme pasakojama apie tai, kaip mažyčiai žmogučiai paslapčia gyvena tipiškame žmonių gyvenamame name, skolindamiesi jų pragyvenimui būtinų daiktų. Filmas sukurtas studijoje „Studio Ghibli“.

## Siužetas

Pasakojama apie mažyčių žmogučių šeimyną, paslapčia gyvenančią tipiškame kitos šeimos name. Jie skolinasi įprasčiausius dalykus, kad susikurtų savo jaukius namus. Kaip ir visi maži žmogučiai, Arietė, atkakli 14-metė, slepiasi, nesirodo niekam akyse, išskyrus tuos rizikingus atvejus, kai reikia išlįsti iš po grindų ir „pasiskolinti“ šiek tiek menkų atsargų, tokių kaip cukraus gabalėlių iš savo šeimininkų žmonių. Bet pagyventi į tuos namus atvykęs dvylikametis žmonių berniukas Šo vieną naktį aptinka paslaptingąją namiškę. Tarp jų užsimezga graži draugystė. Tačiau, jei kas tai pastebėtų, Arietės šeima būtų išginti iš namų, ir jiems grėstų didelis pavojus.

## Atsiliepimai
Filmas „Arietė iš nykštukų šalies“ susilaukė itin gerų įvertinimų, daugiausia pagyrų teko piešimo stiliui ir muzikai. Tinklalapiai Rotten Tomatoes ir Metacritic atitinkamai filmą įvertino 94 % ir 80 balų iš 100.

„Arietė iš nykštukų šalies“ taip pat tapo pelningiausiu 2010 m. Japonijos filmu, surinkusiu apie 9,25 mlrd. jenų pajamų, o pasauliniu mastu – per 145 mln. JAV dolerių. 34-uoiuose Japonijos kino akademijos apdovanojimuose filmui atiteko metų animacijos apdovanojimas.

## Išnašos
Rakverės mūšis

**Rakverės mūšis** – mūšis, vykęs 1603 m. kovo 5 d. Rakverėje (), dab. Estijos teritorijoje. Susikovė Abiejų Tautų Respublikos (vad. Jonas Karolis Chodkevičius) ir Švedijos karalystės (vad. Andersas Lenartsonas) kariuomenės. Mūšį Lenkijos-Švedijos kare (1600–1611) dėl ginčijamų Livonijos teritorijų ir *dominium Maris Baltici* laimėjo ATR pusė.

## Priežastys

Žemaičių seniūnas Jonas Karolis Chodkevičius, pakeitęs susirgųsį kariuomenės vadą etmoną Janą Zamoiskį, pradėjo 1603 m. kampaniją apsupdamas Dorpatą (dab. Tartu). Tuo metu į Revelį (dab. Talinas) pasiųstas švedų pulkininkas Andersas Lenartsonas sugebėjo surinkti apie 2000 kareivių ir pasuko link neseniai lenkų–lietuvių kariuomenės užimto Vezenburgo.

## Mūšio eiga

Sužinojęs apie švedų žygį, Chodkevičius paliko dalį pajėgų prie Dorpato ir kovo 2 d. su keturiomis kavalerijos vėliavomis (300 vyrų) išsiruošė pagelbėti Vezenburgui, kur prie jo prisijungė dar 500 kareivių. Šiauriau Vezenburgo kovo 5 d. buvo pastebėtos priešakinės švedų pajėgos (1000 kareivių), vadovaujamos pulkininko Kristerio Somės. Lietuvių husarai sėkmingai puolė, ir švedų reiteriai pasileido bėgti, palikę savo pėstininkus be priedangos. Kol lietuviai dorojo švedų pėstininkus, jų reiteriai grįžo į pagalbą saviškiams. Permainingoje kovoje lietuviai vėl susigrūmė su reiteriais, ėmė juos persekioti, kol nesusidūrė su pagrindine pulkininko Lenartsono grupuote. Ją išvydę husarai pasileido šuoliais link savo pėstininkų, tačiau ilgai nerado jų pozicijų. Skaitlingesnio priešo akivaizdje Chodkevičiui tai sukėlė didelį rūpestį.  Tačiau Lenartsonas, siekdamas išvengti atakos, atsitraukė.

## Pasekmės

Šiame mūšyje lietuviai prarado tik vieną žuvusį ir du sužeistus, tuo tarpu švedų pusė patyrė daug žymesnius nuostolius – 170 žuvusių, tarp kurių 70 vokiečių samdinių ir 100 estų pėstininkų. Lietuvių pergalė prie Vezenbergo pagreitino Dorpato kapituliaciją.

## Bibliografija

* Leszek Podhorodecki, „*Rapier i koncerz*”, Warszawa 1985, ISBN 83-05-11452-X

## Šaltiniai
Daujėnų naminė duona

**Daujėnų naminė duona** – lietuviška juoda ruginė duona, Europos Sąjungoje saugomas produktas, gaminamas pagal senovinę receptūrą. Ši duona turi gilias kepimo tradicijas Daujėnų krašte, Pasvalio rajone.

2014 m. vasario mėn. Europos Komisija (EK) įtraukė Daujėnų naminę duoną į Saugomų geografinių nuorodų (SGN) registrą, kurį sudaro daugiau nei 1200 saugomų produktų Europoje. Ji tapo šeštuoju lietuvišku saugomu paveldu Europos Sąjungoje. SGN sąraše dar yra įtraukti žemaitiškas kastinys, „Stakliškių midus“, lietuviškas varškės sūris, Seinų–Lazdijų krašto medus ir skilandis.

Pateikiant paraišką EK, reikėjo surinkti visą būtiną medžiagą apie naminės duonos receptūrą, gamybos procesą, įrankius ir kt. Teko net skaičiuoti malūnus, kuriuose malami šiai duonai tinkami miltai, taip pat rinkti archyvinius duomenis apie Daujėnų geografinę vietovę, naminės duonos kepimo tradicijas Daujėnuose.

## Istorija

Daujėnuose ruginė naminė duona duonkepėse krosnyse kepama jau kelis šimtmečius, nuo XVII a. Kiekvienas ūkininkas kepdavo duoną savo šeimos reikmėms, tam turėjo visą reikalingą įrangą: girnas grūdams malti, medinius ąžuolinius duonkubilius tešlai rauginti, molines duonkepes krosnis, medines ližes. Viską pasigamindavo patys ir saugodavo šeimoje bei perduodavo iš kartos į kartą. Per ilgą laiką susiformavo ir iki šiandien išliko gilios šios duonos kepimo savo ūkyje tradicijos, kurių nepalietė vėliau paplitusi pramoninė duonos gamyba.

XX a. pabaigoje, atsiradus sąlygoms prekinei gamybai iš ūkio, nuo 1995 m. pradėta prekiauti Daujėnų namine duona, o jos kepimas namuose tapo šeimos verslu, neperžengusiu savo ūkio ribų. Daujėnų naminė duona nuo 2002 m. pripažinta kulinarijos paveldo produktu, o 2009 m. LR Žemės ūkio ministerijoje sertifikuota kaip tautinio paveldo produktas.

## Gamybos ypatybės

Daujėnų naminė duona yra juoda ruginė duona, kurios visa gamyba vyksta namų ūkyje, laikantis tradicinio būdo – ruginių miltų tešla rauginama lėtai mediniame kubile ir kepama tik žarijų arba padinėje krosnyje. Duonai gaminti naudojami ruginiai pasijoti miltai, vanduo, cukrus, druska, kmynai ir duonkubilyje esantis savaiminis raugas.

Daujėnų duonos išskirtinumą lemia sukaupta senųjų šeimininkių informacija, tradicinės receptūros ir tradiciniai gamybos metodai, naudojant autentišką įrangą. Duonos kokybę ir skonį ypač lemia duonkubilis ir jame pasiliekantis raugas. Tuo paremta duonkubilio neskolinimo kitai šeimininkei tradicija, kad pasiskolinusioji neišsineštų duonos rūgšties ir nesugadintų toje šeimoje susiklosčiusio raugo. Rauginimo trukmę ir maišymo laiką kiekvienas gamintojas nustato remdamasis savo žiniomis bei patirtimi. Visas gamybos procesas atliekamas laikantis tradicinio metodo, daugiausia rankomis: ruginių miltų plikinio įmaišymas, lėtasis rauginimas savaiminiu raugu, duonos minkymas ąžuoliniame kubiliuke. Ąžuolo mediena išsaugo į duonkubilio sieneles įsigėrusį raugą, kuris duonai suteikia specifinį skonį. Dėl to ąžuoliniai gamybos reikmenys naudojami perduodant iš kartos į kartą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LR Žemės ūkio ministerijos paraiška į EK
* Daujėnų naminė duona – Europos Sąjungoje saugomas produktas