open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lava Records

**Lava Records** yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kurią įkūrė Jason Flom ir kuri priklauso „Universal Music Group“.

## Istorija
„Lava Records“ įkurta 1995 m. Kompanijos įkūrėjas – įkūrė Jason Flom, kuris dirbo kompanijai „Atlantic Records“. Jason Flom garsėjo tuo, kad išgarsino tokius atlikėjus, kaip Zebra, Twisted Sister, Skid Row, White Lion ir Tori Amos, bei taip pat padėjo vystytis tokių grupių, kaip Stone Temple Pilots ir Collective Soul karjeroms. Netrukus prie „Lava Records“ prisidėjo tokie atlikėjai ir grupės, kaip Authority Zero, Antigone Rising, Kid Rock, Matchbox Twenty, Porcupine Tree, Skillet, Smile Empty Soul, Sugar Ray, The Corrs, Uncle Kracker, Vanessa Williams, Trans-Siberian Orchestra ir Simple Plan.

2005 m. „Warner Music Group“ sujungė „Lava Records“ kartu su „Atlantic Records Group“.

## Atlikėjai

### Esami atlikėjai
* Antigone Rising
* Blue Man Group
* Joe Brooks
* John Butler Trio
* Cherie
* The Click Five
* Embrace
* Jessie J
* Kid Rock
* Toby Lightman
* O.A.R.
* Simple Plan
* Skillet
* Skindred
* Throwing Gravity
* Trans-Siberian Orchestra
* Uncle Kracker
* Vaux
* Brittney White

### Buvę atlikėjai
* Authority Zero
* Bif Naked
* The Boondock Saints
* CIV
* Course of Nature
* Cold
* The Corrs
* The Cult
* Egypt Central
* Willa Ford
* Grade 8
* Hot Action Cop
* Little-T And One Track Mike
* Matchbox 20
* Edwin McCain
* Nonpoint
* Needtobreathe
* Outspoken
* Franky Perez
* Porcupine Tree
* Reach 454
* Smile Empty Soul
* Jill Sobule
* Sugar Ray
* Unwritten Law
* Vanessa Williams

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Bronius Stosiūnas

**Bronius Stosiūnas** (1887 m. sausio 20 d., senu stiliumi sausio 8 d. Dzenkūniškės, Semeliškių valsčius, Trakų apskritis – 1946 m. liepos 2 d. Južnouralskas, Sverdlovsko sritis, Rusija) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius, rašytojas, valstybės veikėjas, 1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis.

## Biografija
Baigęs Semeliškių pradžios mokyklą ir Trakų mokytojų seminariją , nuo 1906 m. iki 1915 m. dirbo „Šaltinio“ redakcijoje, nuo 1912 m. Nr. 23 iki 1915 m. Nr.33 savaitraščio redaktorius, 1911–1914 m. jo priedo „Šaltinėlis“ redaktorius. 1913–1915 m. Seinuose leido ir redagavo žurnalą jaunimui „Vainikas“. Kartu bendradarbiavo leidiniuose „Spindulys“, „Artojas“, „Vienybė“, „Draugija“, „Viltis“. 

1907–1919 m. Krikščionių demokratų partijos narys. Pirmojo pasaulinio karo metais mokytojavo Semeliškėse. 1917 m. dalyvavo rugsėjo 18–22 d. vykusioje Vilniaus konferencijoje. Vienas iš 1918 m. Lietuvių katalikų jaunimo sąjungos „Pavasaris“ steigėjų, 1918–1919 m. jos pirmininkas. 1918 m. redagavo žurnalą „Pavasaris“. Nuo 1919 m. vasario mėn. įsijungė į savivaldybių ir apskričių steigimo darbus. 1919 m. paskirtas Trakų apskrities viršininku. Vėliau dirbo Vidaus reikalų ministerijos Piliečių apsaugos departamente. Įsteigė ir 1922–1923 m. redagavo „Milicijos žinios“. Daug rašė į leidinius „Rytų Lietuva“, „Karo archyvas“.

Nuo 1925 m. gegužės 5 d. iki 1926 m. rugsėjo 15 d. ir nuo 1926 m. gruodžio 19 d. iki 1927 m. kovo 31 d. Šiaulių apskrities viršininkas. Atsiųstas iš karto po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo į „raudonuosius“ Šiaulius, kuriuos valdė socialdemokratai, susidūrė su mandagiu naujosios Lietuvos valdžios nutarimų ignoravimu.

Nuo 1927 m. balandžio 1 d. iki 1930 m. rugpjūčio 1 d. Panevėžio apskrities viršininkas. Iš karto ėmėsi aktyvios veiklos, ypač didelį dėmesį skyrė taisyti keliams. Nesitaikstė su prastai dirbančiais pareigūnais. 1927 m. buvo padėtas kertinis akmuo ir pradėta naujos, modernios ligoninės statyba, jai iš vyriausybės gauta 50 tūkstančių litų. Nuo 1928 m. rugsėjo 1 d. Panevėžio mieste, o vėliau ir apskrityje, įvestas privalomas pradinis mokslas. Jam teko įgyvendinti naująjį 1929 m. spalio 7 d. Savivaldos įstatymą, kuris suvaržė valsčių savivaldybių teises, nes buvo įvestos seniūnijos, bet sustiprino centralizuotą apskričių valdymą. Jo žmona tapo Panevėžio ligonių kasos tarybos valdybos nare, buvo viena iš Panevėžio moterų šaulių būrio įkūrėjų.

Nuo 1930 m. Ukmergės apskrities viršininkas, 1937–1939 m. liepos 1 d. Alytaus apskrities viršininkas. Nuo 1939 m. liepos 1 d. iki 1940 m. birželio 14 d. Utenos apskrities viršininkas. Vokiečių okupacijos metais vadovavo Utenos metrikacijos skyriui. 1945 m. suimtas, kalintas Rusijos lageriuose.

## Bibliografija
* *Mariutė – vargonininko duktė*, šešių aktų drama (slapyvardis *Bronius Semeliškietis*), 1907 m..
* *Čir vir vir pavasaris*, eilėraščių rinkinys vaikams, 1910 m.

## Įvertinimas
* 1928 m. – Gedimino 3 laipsnio ordinas.
* 1931 m. -  Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas
* 1934 m. -  Šaulių žvaigždės ordinas
* 1934 m. -  Ugniagesių "Artimui pagalbon" 3 laipsnio kryžius
* 1928 m. -  Lietuvos nepriklausomybės 10 - čio medalis

## Šaltiniai
Musulmonų Brolija

**Musulmonų Brolija** () – tarptautinė islamistinė organizacija, pagrindinė opozicinė jėga daugelyje arabų šalių. Tai seniausia ir gausiausia pasaulyje islamistinė politinė organizacija. Ją 1928 m. įkūrė sufijų dvasininkas iš Egipto – Hasanas al Bana.

Musulmonų Brolijos tikslai yra Kalifato atkūrimas ir *dar al Islam* santvarkos sugrąžinimas. Organizacija neigia pasaulietinę valdžią ir pripažįsta tik dieviškąją valdžią, apreikštą per Koraną ir sunas. Musulmonų Brolija siekia skurdo ir korupcijos sumažinimo, oponuoja vakarietiškai santvarkai ir Vakarų šalių remiamiems arabų šalių vadovams.

Musulmonų Brolija plačiausiai veikia Egipte, Sirijoje, Palestinoje („Hamas“), Sudane ir kt. arabų šalyse. Daugelyje šalių Musulmonų Brolija laikoma teroristine organizacija, jos nariams taikomos represijos.
Paštuvos Basųjų karmeličių vienuolynas

**Paštuvos Basųjų karmeličių vienuolynas**, taip pat **Šv. Juozapo ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės vienuolynas** – karmelitų ordino šakos – basųjų karmelitų – moterų vienuolynas, 1994 m. atkurtas Paštuvoje, Kauno rajone. 

Adresas – Tolivardžių k. 8, Batniavos seniūnija, 54191 Kauno raj., oficialus pavadinimas – **Basųjų karmeličių ordinas** (popiežiaus teisių). Karmelitų ordino pavadinimas siejamas su Karmelio kalnu, esančiu Šventojoje Žemėje, kur nuo pranašo Elijo laikų gyveno eremitų bendruomenės. Kontempliatyvi vienuolija, įkurta Ispanijoje 1562 m., Lietuvoje veikia nuo 1638 m.

Vyresnioji – ses. Kūdikėlio Jėzaus Marija Juozapa OCD. Iš viso: 10 amžinųjų įžadų seserų, 7 novicijos.

## Istorija

Pirmosios basosios karmelitės į Vilnių atvyko 1637 m. iš Lenkijos. Prasidėjus karui su švedais, seserys vienuolyną paliko – 1655–1667 m. pasitraukė į Moraviją bei Vengriją. 1865 m., po sukilimo, basųjų karmeličių vienuolynas buvo likviduotas Rusijos vidaus reikalų ministerijos dekretu. Visa bendruomenė, kurią sudarė 17 seserų, buvo perkelta į Vilniaus benediktinių vienuolyną, kuris caro įsakymu vėliau buvo nugriautas. 1938 m. iš Lenkijos atvykusios seserys vėl įsikūrė Vilniuje, kur 10 seserų bendruomenė gyveno iki 1945 m. Pasikeitus politinėms sąlygoms, karmelitės pasitraukė į Lenkiją. 1992 m. kardinolas Vincentas Sladkevičius kreipėsi laišku į ordiną, prašydamas atkurti vienuolyną Lietuvoje. Atvykus keturioms karmelitėms iš užsienio, 1994 m. Paštuvoje buvo atkurtas Basųjų karmeličių vienuolynas. 2000 m. pastatytas ir pašventintas naujas vienuolyno pastatas (arch. Regimantas Andriuškevičius).

## Veikla

Po gaisro, 2012 m. sunaikinusio vietinę Paštuvos Šv. Barboros bažnyčią, parapijos tikintieji Šv. Mišių rinkdavosi į vienuolyno koplyčią. 2015 m. bažnyčia buvo atstatyta ir pašventinta.

Vienuolės dalyvauja vykdant socialines programas, teikia įvairią pagalbą. Lėšų vienuolės užsidirba įvairiai: kepa per Šv. Mišias dalijamas ostijas, siuva liturginius drabužius, gamina atvirukus, spausdina įvairią religinę literatūrą, siuva vaikiškus žaislus. Finansinę paramą vienuolynas gauna iš Didžiojoje Britanijoje įsikūrusio Karmelitų ordino, kuris finansavo Šv. Juozapo ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės vienuolyno Lietuvoje statybą. Kadangi apylinkėse gyvena nemažai nagingų žmonių – mezgėjų, siuvinėtojų, audėjų, medžio drožėjų, kalvių, keramikų – labdaros valgykloje dažnai rengiamos jų darbų parodos.



Paštuvos vienuolynas.JPG|Paštuvos vienuolynas. Priekyje – vienuolių prižiūrimas bitynas
Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės ir Šv. Juozapo vienuolynas - panoramio.jpg|Vienuolyno pastato fragmentas
Koplyčia Paštuvos vienuolyne.JPG|Vienuolyno koplyčia. Patalpa padalinta  į vietas vienuolėms ir svečiams pasauliečiams



## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės relikvijos Lietuvoje 
* Labdaringosios vienuolės
Ertholmenė

**Ertholmenė** () – mažas Danijos salynas Baltijos jūroje 18 km į šiaurryčius nuo Bornholmo. Salyno suminis plotas 39 hektarai, jame 2008 m. gyveno 96 žmonės. Salyne yra ryčiausias Danijos taškas.

Ertholmenės salyną sudaro 3 pagrindinės salos:
* *Christiansø* – ši sala pavadinta Danijos karaliaus Kristijono V garbei. Plotas 22,3 ha, sala gyvenama.
* *Frederiksø* – sala pavadinta Danijos karaliaus Frederiko IV garbei. Plotas 4 ha, sala gyvenama.
* *Græsholm*. Plotas 11 ha. Sala negyvenama, joje yra paukščių draustinis. 
ir daug mažų uolų ir šcherinių salelių. Žinomiausi Ertholmenės šcherai yra *Tat* ir *Østerskær* (pastarajame yra ryčiausias Danijos taškas). 

Sąsiauris tarp *Christiansø* ir *Frederiksø* yra gerai apsaugotas natūralus uostas. Sąsiaurį kerta pėsčiųjų tiltas, kuris pakeliamas, kai reikia praleisti didesnius laivus.

Bornholmo žvejai Ertholmenę naudojo kaip laikiną prieglobstį nuo viduramžių. Pirmieji nuolatiniai gyventojai atsikėlė XVII a. antroje pusėje dėl danų ir švedų konflikto. Danijai reikėjo karinės bazės centrinėje Baltijos dalyje, tad 1684 m. *Christiansø* ir *Frederiksø* buvo pastatytas fortas, kuris veikė kaip Danijos karinio jūrų laivyno postas iki 1855 m. 

1810 m. pagal surašymą salose gyveno 829 gyventojai. Daugelis istorinių pastatų dabar yra vietinių gyventojų gyvenamieji namai. Dalis jų jau daug metų nuomojami pastoviems vasarotojams. 

Per paskutinius 300 m. salų išvaizda mažai pasikeitė. *Christiansø* apsupta storomis granitinėmis sienomis, nuo kurių į jūrą žvelgia senos patrankos. Ši sala yra vaizdingas turistų traukos centras. Buvusi forto dalis *Christiansø* saloje, vadinama *Store Tårn*, dabar jau 200 m. yra švyturys.. Mažame apvaliame bokšte *Frederiksø* saloje, vadinamame *Lille Tårn*, dabar yra muziejus. 

Salynas yra valstybės nuosavybė, jis nepriklauso jokiam Danijos municipalitetui ar regionui. Jį valdo Danijos gynybos ministerijos skiriamas administratorius, kuris atlieka visas paprastai municipalitetų vykdomas funkcijas.  

Pagrindiniai pajamų šaltiniai salyne yra žvejyba ir turizmas. Per metus saloje apsilanko apie 80 tūkst. turistų, paprastai vienai dienai atvykstantys iš Bornholmo. Ertholmenė taip pat yra vienas iš jachtų turizmo taškų.

Salynas yra vienintelė Danijos teritorijos dalis, kurios gyventojai nemoka 8 % sveikatos mokesčio (), įvesto per 2007 m. Danijos municipalitetų reformą. Šio mokesčio neėmimas iš salyno gyventojų yra viena iš priemonių, skirtų išlaikyti gyventojus atokiose salose. Šis mokestis pakeitė iki reformų apskritims mokėtą mokestį, kurio Ertholmenės salyno gyventojai irgi nemokėjo (nes nepriklausė jokiai apskričiai).&nbsp; 


Ertholmene Christiansø Havn asv2024-07 img1.jpg|Ertholmenės salyno salos *Frederiksø* ir *Christiansø*. 
Christianso cemetery.jpg|*Christiansø* salos kapinės
ChristiansøHavn.JPG|*Christiansø* salos uostas
Oesterskaer1.jpg|*Oesterskaer* šcheras


## Nuorodos
Klevai PGR

**Klevai PGR** () – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Šv. Jurgio parapija (Grenada)

**Šv. Jurgio parapija** – viena iš šešių Grenados parapijų. Ši parapija yra pietvakarinėje salos dalyje. Šios parapijos centras yra šalies sostinė Sent Džordžas. Būtent visas vietinių gyventojų ir turistų gyvenimas vyksta šiame mieste, todėl ši parapija yra labiausiai lankoma visoje saloje. Tuo pačiu ši parapija turi dižiausią skaičių gyventojų visoje šalyje – 37 057. Šioje parapijoje piečiausiame salos taške yra vienintelis veikiantis Grenados Mauriso Bišopo oro uostas.

## Šaltiniai
Šv. Patriko parapija (Grenada)

**Šv. Patriko parapija** – viena iš šešių Grenados parapijų. Ji yra salos šiaurinėje dalyje. Parapijos centras yra Sautezo miestas. Didelė dalis parapijos teritorijos yra naudojama žemės ūkiui – auginami muskato riešutai ir kakava.

## Šaltiniai
Mauriso Bišopo tarptautinis oro uostas

**Mauriso Bišopo oro uostas** (IATA kodas: GND, ICAO kodas: TGPY, anksčiau – **Tarptautinis Salineso kyšulio oro uostas**) – pagrindinis Grenados oro uostas. Jis yra vienintelis veikiantis salos oro uostas, įkurtas piečiausioje šalies dalyje apie 8 km nuo salos sostinės Sent Džordžo.

## Nuorodos
* Oficiali oro uosto svetainė
Šv. Jono parapija (Grenada)

**Šv. Jono parapija** – viena iš Grenados 6 parapijų. Ši parapija yra salos vakarinėje dalyje. Parapijos centras yra Gujavo miestas. Šis miestas vadinamas niekada nemiegančiu miestu dėl aktyvaus naktinio gyvenimo. Pagrindinė šios parapijos pramonė yra žvejyba. Šv. Jono parapijoje yra didžiausia šalyje muskato riešutų gamykla.

## Šaltiniai
Šv. Morkaus parapija (Grenada)

**Šv. Morkaus parapija** – viena iš šešių Grenados parapijų. Tai yra mažiausia šalies parapija esanti salos šiaurės vakaruose. Parapijos centras yra mažas žvejų miestelis Viktorija.

## Šaltiniai
Andriejus Steponavičius

**Andriejus Steponavičius** (1937 m. balandžio 8 d. Kaune – 2016 m.) – Lietuvos žurnalistas, fotografas, redaktorius.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto pramonės ekonomikos specialybę.

1959–1962 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas“ redakcijos fotokorespondentas, 1963–1966 m. – Liaudies ūkio tarybos Centrinio projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1967–1991 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ vyresnysis redaktorius, atsakingasis sekretorius, 1991–1993 m. savaitraščio „Lietuvos komersantas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausias redaktorius, 1994–1996 m. savaitraščio „Atgimimas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1996 m. – nepriklausomas žurnalistas, žurnalo „TV antena“, laikraščio „Verslo žinios“ nuolatinis bendradarbis.

Daugiausia rašė radijo ir televizijos technikos, transliavimo ir priėmimo priemonių, darbo organizavimo klausimais. Išspausdino kelionių fotoapybraižų, surengė 6 personalines kelionių fotografijų parodas.

## Šaltiniai
Algirdas Steponavičius (1950)

**Algirdas Steponavičius** (g. 1950 m. rugsėjo 2 d. Rinktinėliuose, Radviliškio rajonas) – Lietuvos žurnalistas, agronomas.

## Biografija
1973 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę, 1980 m. Buivydiškių tarybiniame ūkyje-technikume – agronomijos specialybę. 

1972 m. Valstybinio televizijos ir radijo komiteto redaktorius. Metus mokėsi ir dirbo Radijo programų direkcijoje. Vėliau pradėjo dirbti žemės ūkio skyriuje. 1993 m. suteikta žurnalisto 1-oji kategorija, 1994 m. – aukščiausioji. Rengė laidas „Gimtoji žemė“, organizavo konkursus „Bulvę valgė, bulvę gyrė“, „Lino žiedas“. 1994 m. organizavo radijo klausytojų varžytuves „Šiemet ir ... 2000-aisiais“. 

## Įvertinimas
* 1996 m. Lietuvos radijo „Auksinė bitė“.
* 2009 m. – „Europos balsas“ laureatas.
* 2012 m. - "Agromedija 2012", kategorijoje "Kaimas ir žemės ūkis radijo eteryje", I vieta.
* 2014 m. - "Agromedijos žvaigždė" laureatas.

## Šaltiniai
Juodkalnijos vyrų krepšinio rinktinė

**Juodkalnijos vyrų krepšinio rinktinė** – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Juodkalnijos valstybę.
Susikūrė 2006 m. po Serbijos ir Juodkalnijos iširimo. Pirmose tarptautinėse varžybose žaidė 2008 m. Debiutavo 2011 m. Europos čempionate, kuris vyko Lietuvoje 2011-ųjų metų rugsėjį.

Dusyk laimėjo Europos mažųjų šalių krepšinio žaidynes (2015, 2019 m.) ir sykį liko antroje vietoje (2017 m.).

## Dalyvavimas Europos čempionatuose
* 2011 – 21 vieta
* 2013 – 17 vieta
* 2017 – 13 vieta
* 2022 – 13 vieta
* 2025 – 20 vieta

## Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
* 2019 – 25 vieta
* 2023 – 11 vieta

## Žymesni žaidėjai
* Nikola Vučević
* Bojan Dubljević
* Predrag Drobnjak
* Vlado Šćepanović
* Omar Cook
* Taylor Rochestie
* Kendrick Perry

## Treneriai


*  Duško Vujošević (2007–2010)
*  Dejan Radonjić (2010–2012)
*  Luka Pavićević (2012–2014)
*  Bogdan Tanjević (2015–2017)
*  Zvezdan Mitrović (2017–2019)
*  Boško Radović (2019–)



## Šaltiniai
Grenados himnas

**Grenados himnas** – vienas oficialių Grenados valstybės simbolių. Sukurtas 1974 m. šaliai gavus nepriklausomybę. Himno žodžius sukūrė Irva Merle Baptiste, muziką – Louis Arnold Masanto.

## Žodžiai originalo kalba
: Hail! Grenada, land of ours,
: We pledge ourselves to thee,
: Heads, hearts and hands in unity
: To reach our destiny.
: Ever conscious of God,
: Being proud of our heritage,
: May we with faith and courage
: Aspire, build, advance
: As one people, one family.
: God bless our nation.

## Žodžiai [[lietuvių kalba]]
: Sveikiname Grenadą, mūsų šalį,
: Mes pažadame save tau,
: Suvienytomis galvomis, širdimis ir rankomis
: Siekiant vienybės.
: Dievo sąmonė,
: Būdama mūsų palikimo pasididžiavimas,
: Lai mes su tikėjimu ir drąsa
: Siekiame, kuriame, žengiame
: Kaip vienas žmogus, kaip viena šeima.
: Dievas laimina mūsų tautą.

## Šaltiniai
Ąžuolija (Utena)

**Ąžuolija** – Utenos miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, Viešos kairiajame krante. Vakaruose telkšo Vyžuonaitis.

## Šaltiniai
Vincas Steponaitis

**Vincas Steponaitis** (1904 m. spalio 1 d. Paprūdžiuose, Pilviškių valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1966 m. liepos 31 d. Bostone, JAV) – Lietuvos žurnalistas, feljetonistas, prozininkas.

## Biografija
Iš Marijampolės gimnazijos savanoriu išėjo į Lietuvos kariuomenę, vėliau eksternu išlaikė brandos egzaminus, įgijęs aukštąjį mokslą, tarnavo Žemės banke. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuva“, „Meno kultūra“, „Diena“, „Lietuvos aidas“, „Rytas“ ir kt. Rašė feljetonus. 1949 m. išvyko į JAV, bendradarbiavo „Dirvoje“, pasirašydavo V. Skinka. 

## Bibliografija
* *Mirštančios gulbės*, 1936 m.

## Šaltiniai
Jokūbas Stikliorius

**Jokūbas Stikliorius** (*Stiklorius*, 1871 m. liepos 25 d. Kaušeliuose, Ragainės apskritis – 1942 m. vasario 19 d. Tilžėje) – mokytojas, kariškis, lietuviškų laikraščių leidėjas ir draugijų steigėjas, Mažosios Lietuvos kultūros veikėjas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Mokėsi Ragainės mokytojų seminarijoje. 1910 m. įsteigė Gumbinės lietuvių draugiją, draugijos sekretorius. 1914–1917 m. vadovavo Lietuvių literatūros draugijos bibliotekai.

1912–1913 m. leido „Lietuviškai vokišką savaitraštį“, 1913–1914 m. – „Prūsų Lietuvos savaitraštį“. 1915–1916 m. karinės vadovybės paskirtas dirbo laikraščio „Dabartis“ redakcijoje. 1919 m. įsteigė ir redagavo laikraštį „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Tilžėje leido „Rytojų“, dėl lietuviškos veiklos vokiečių baustas, kalintas.

1920 m. Klaipėdoje įsteigė „Ryto“ spaudos akcinę bendrovę, 1921 m., 1921–1926 m. buvo jos direktorius. Bendradarbiavo žurnale „Komersantas“.

Vokiečiams okupavus Klaipėdą 1939 m. atvyko į Kauną. 1940 m. Lietuvą okupavus TSRS, su repatriantais persikėlė į Vokietiją, gyveno stovyklose, Tilžėje. 

## Šaltiniai
Juozas Stilsonas

**Juozas Stilsonas-Stasiulevičius** (1891 m. rugpjūčio 14 d. Vartuose, Marijampolės apskritis – 1962 m. gegužės 19 d. Brukline, JAV) – JAV lietuvių spaudos ir visuomenės ir politinis veikėjas, redaktorius, vertėjas.

## Biografija
1904 m. atvyko į JAV, baigė Niujorke spaustuvininkų mokyklą ir dirbo įvairiose spaustuvėse.

Nuo 1906 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungos narys, 1915 m. su grupe kairiųjų socialistų nuo jos atsiskyrė ir įsijungė į Amerikos socialistų partiją, išrinktas jos sekretoriumi. 1943 m. ir 1954–1955 m. Lietuvių darbininkų draugijos pirmininkas.

1918–1919 m. vienas iš Čikagoje leidžiamos „Žarijos“ redaktorių, 1931–1943 m. Brukline – Naujosios gadynės redaktorius, nuo 1937 m. – vyriausias redaktorius. Taip pat 1908–1917 m. rašė į leidinius „Kova“, 1916–1917 m. – „Naujoji gadynė“ (Filadelfijoje), nuo 1950 m. – į „Darbą“.

Išvertė vokiečių, amerikiečių autorių kūrinių. 

## Šaltiniai
Jonas Steponaitis

**Jonas Steponaitis** (1893 m. liepos 25 d., senu stiliumi liepos 13 d., Padegsniai, Tytuvėnų valsčius, Raseinių apskritis – 1975 m. JAV) – JAV lietuvių literatas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
1913 m. išvyko į JAV, išmoko linotipininko amato ir dirbo lietuviškų laikraščių „Garsas“, „Vienybė“, „Darbininkas“, „Amerika“, „Naujienos“ ir kt. spaustuvėse. Dalyvavo kultūrinėje išeivijos veikloje. 1936 m. Brukline redagavo „Žinias“, įvairiuose laikraščiuose spausdino eilėraščius, feljetonus, humoreskas. Rūpinosi medžiaga lietuviškai scenai, parašė tekstų operetėms ir dainoms.  Išvertė ir sukūrė dainų tekstų.

Nedidelės meninės vertės kūrinėlių siužetai grindžiami buitiškomis situacijomis (piršlybos, derybos su prekiautojais), jų komiškumo siekiama pigiu juokinimu, paryškinant veikėjų kalbą įvairiais svetimžodžiais ar žargonizmais.

## Bibliografija
* *Alenutė*, drama, 1925 m.
* *Atgaila*, drama, 1926 m.
* *Lietuvaitė*, operetės libretas, 1929 m., išplėsta „Alenutės“ fabula su dainomis;
* *Už Vilnių*, operetės libretas, 1934 m.
* *Slaptas ginklas*, drama, 1945 m.
* *Artistai*, operetės libretas, 1948 m.

## Šaltiniai
Antanas Steponaitis (1908)

**Antanas Steponaitis** (1908 m. vasario 26 d. Ožkiniai, Vilkaviškio apskritis – 1941 m. Sverdlovsko sritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, prozininkas.

## Biografija
Mokėsi Kauno Aušros gimnazijoje. 1933 m. laikraščio „Diena“ faktiškasis redaktorius, 1933-1940 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ reporteris. Bendradarbiavo įvairiuose spaudos leidiniuose. Rašė feljetonus, apybraižas, apsakymus. 1941 m. ištremtas į Sverdlovsko sritį, ten lageryje žuvo. 

Novelėms būdinga miesčioniškos moralės kritikos tema, satyrinė pasakojimo intonacija, reportažiškas stilius.

## Bibliografija
* *Barsukai plaukia*, novelių rinkinys, 1935 m.

## Šaltiniai
Gruzijos vyrų krepšinio rinktinė

**Gruzijos (Sakartvelo) vyrų krepšinio rinktinė** – Gruzijai tarptautinėse krepšinio varžybose atstovaujanti komanda.

Pirmą kartą Europos krepšinio čempionate dalyvavo 2011 m. Lietuvoje, o pasaulio čempionate debiutavo 2023 m. Didesnių pasiekimų neturi.

## Dalyvavimas Europos čempionatuose
* 2011 – 11 vieta
* 2013 – 17 vieta
* 2015 – 15 vieta
* 2017 – 17 vieta
* 2022 – 21 vieta
* 2025 – 6 vieta

## Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
* 2023 – 16 vieta

## Žymesni žaidėjai
* Goga Bitadzė
* Tornikė Šengelija
* Sandro Mamukelašvilis
* Zaza Pačulija
* Giorgis Šermadinis

## Treneriai


*  Besik Liparteliani (1995–1997 m.)
*  Levan Mosešvili (1997–1999 m.)
*  Zurab Tomaradze (1999–2001 m.)
*  Dražen Brajković (2001–2005 m.)
*  Gordon Herbert (2005–2007 m.)
*  Ken Shields (2007–2008 m.)
*  Igor Kokoškov (2008–2015 m.)
*  Ilias Zouros (2016–2023 m.)
*  Aleksandar Džikić (2024–)


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gruzijos krepšinio federacijos svetainė
Seskaras

**Seskaras** (; ; ) – sala Suomių įlankoje (Baltijos jūra), priklausanti Leningrado sričiai (Rusija).

## Geografinė padėtis
Salos ilgis (šiaurės pietų kryptimi) – 5 km, plotis (rytų vakarų kryptimi) – 1 km, plotas 4,2 km²

Sala yra 20 km į šiaurę nuo pietinės Suomių įlankos pakrantės, 100 km į vakarus nuo Sankt Peterburgo. 

Sala priklauso Leningrado srities Kingisepo rajonui. Norint jachta aplankyti salą, reikia gauti Rusijos pasienio kariuomenės leidimą.

## Istorija
Iki 1940 m. sala priklausė Suomijai ir buvo atskiras Seiskario () municipalitetas, priklausęs *Viipuri* provincijai ir Pietų Karelijos regionui.

1940 m., po Žiemos karo, pagal Maskvos taikos sutartį Seskaras atiteko TSRS. Po Antrojo pasaulinio karo šis salos perdavimas buvo patvirtintas.

## Nuorodos
* Seskaro salos padėtis Suomių įlankoje (ties centriniu kryželiu) (Wikimapia palydovinė nuotrauka)
* Seskaro salos padėtis Baltijos jūroje (ties centriniu kryželiu) (Wikimapia palydovinė nuotrauka)
Viktor Frankl

**Viktoras Franklis** (; 1905 m. kovo 26 d. – 1997 m. rugsėjo 2 d.) – Vienos universiteto Austrijoje neurologijos ir psichiatrijos profesorius, psichoterapeutas, pasaulinio garso mąstytojas, humanistas. Dar vadinamas Trečiosios Vienos Mokyklos įkūrėju, psichoterapinio metodo – *[[logoterapija]]*, autorius.

## Biografija
Viktoras Franklis gimė Vienoje, žydų tarnautojų šeimoje. Dar jaunystėje susidomėjo psichoanalize, S. Freudo ir Alfredo Adlerio idėjomis. Mokydamasis gimnazijoje, savo diplominio darbo tema pasirinko filosofinio mąstymo psichologiją. Baigęs gimnaziją, 1923 m. Vienos universitete pradėjo studijuoti mediciną ir vėliau, kaip specializaciją, pasirinko neurologijos ir psichiatrijos studijas. Ypač domėjosi depresijos ir savižudybių psichologija.

Tapęs gydytoju, psichoterapeutu 1933 -1937 m. vadovavo Vienos psichiatrinės klinikos "Savižudžių paviljonui" (Selbstmörderpavillon), 1940 m. pradėjo vadovauti Rotschildo ligoninės neurologiniam skyriui. 1941 m. vedė Tilly Grosser. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, 1942 m. buvo įkalintas nacių koncentracijos stovykloje. 1945 m., išgyvenęs holokaustą, po trejų metų įkalinimo, grįžta į Vieną. Rašo savo garsiąją knygą "Žmogus ieško prasmės" (). Pasibaigus karui ima vadovauti Vienos neurologinei poliklinikai (1946 – 1970 m.). 1947 m. veda antrą kartą. Su žmona Eleonore Katharina Schwindt susilaukia dukters Gabrielės kuri užaugusi tapo vaikų psichologe. 1955 m. Franklis tapo neurologijos ir psichiatrijos profesoriumi, Vienos universitete. Vėliau profesoriavo Harvardo, Dalaso, Pitsburgo universitetuose, tapo 29 universitetų garbės daktaru apskritai. 1965 m. Berklyje (JAV, Kalifornija) jo garbei įkurtas Logoterapijos institutas.

## Kalinys, psichoterapeutas
1942 m. rugsėjo 25 d. Franklis, jo žmona ir tėvai buvo ištremti į koncentracijos stovyklą. Pradžioje ten dirbo gydytoju, bet paaiškėjus apie jo žinias ir patirtį psichiatrijoje, jam buvo pasiūlyta įkurti specializuotą skyrių darbui su kaliniais naujokais. Skyriaus užduotis buvo padėti naujokams įveikti pirminį šoką ir teikti paramą pradiniame prisitaikymo etape.

Vėliau, Franklis taip pat įkūrė kitą skyrių, kurio tikslas buvo užkirsti kelią savižudybėms, padėti žmonėms išsaugoti savo orumą ir sveiką protą, viltį, net ir sunkiausiomis koncentracijos stovyklos sąlygomis.

1945 m. balandžio 27 d. amerikiečių kariai išlaisvino Viktorą iš įkalinimo. Jo žmona, motina bei tėvas žuvo lageryje, išgyveno tik sesuo, kuri vėliau emigravo į Australiją.

Franklis tikėjo, kad net ir sunkiausiomis gyvenimo akimirkomis kančia turi prasmę. Šis įsitikinimas tapo pagrindu kuriant logoterapijos metodą. Įgyta lagerio patirtis vėliau pasitarnavo rašant knygą "Žmogus ieško prasmės".

## Knygos
Kaip nurodoma įvairiuose šaltiniuose Franklis išleido virš 32 knygų, kurios buvo plačiai išverstos įvairiomis kalbomis.

Lietuvių kalba išleista:

* "Nesąmoningas Dievas: psichoterapija ir religija"
* "Žmogus ieško prasmės", citatų santrauka
* "Sielogyda", citatų santrauka

## Nuorodos

* Viktor Frankl Institute
* Viktor Frankl Institute of Logotherapy
Tritonas

**Tritonas** gali reikšti:

* Tritonas, graikų jūrų dievas;
* Tritonas, varliagyvių genties atstovas;
* Tritonas (Neptūnas I) – didžiausias Neptūno palydovas.
Vaitkuškio dvaras

**Vaitkuškio dvaras** (lenk. *Pałac Wojtkuszki*) arba ***Pašilės dvaras*** – dvaras, esantis Vaitkuškyje, Ukmergės rajone. Likę tik dvaro fragmentai – dvaro rūmų bokštas, buvusios oranžerijos griuvėsiai.

## Istorija
XVI a. pradžioje apylinkėse būta daug smulkių žemės savininkų, iš kurių Vaitkus davė pradžią dvaro pavadinimui. Apylinkes po Vaitkaus valdė Kšemiencas, Mednickis, Volkas, Okuška.

Apie 1550 m. Vaitkuškis atiteko Skorulskiams, kurie plėtė valdas: 1639 m. Melchioras Skorulskis valdė apie 30 žemės plotų Antakalnio, Deltuvos ir Vaitkuškio apylinkėse, o 1720 m. Antanui Skorulskiui jau priklausė beveik visos Vaitkuškio apylinkės. 1730 m. jis dar įsigijo Ilgio ir Puntos ežerus.

1764 m. Mykolas Skorulskis, Antano sūnus, sudėjęs savo, seserų ir brolių paveldėtą turtą, už 160 tūkst. auksinų pardavė visą Vaitkuškį Mykolui Kosakovskiui. 1942 m. dvare, surašymo metu, gyveno 27 žmonės.

1856–1862 m. dvaro rūmus pastatydino šių žemių savininkas grafas S. Kosakovskis pagal savo paties projektą. Jam padėjo architektas B. Pavlovskis. Rūmai buvo neogotikinio stiliaus.

Vaitkuškio dvaro savininkas Stanislovas Kazimieras Kosakovskis buvo entuziastingas fotografas, dvare įkūręs fotostudiją. Nacionalinis M. K. Čiurlionio muziejus saugo išlikusius 65 albumus.

## Žymūs žmonės

Vaitkuškio savininko grafo Stanislovo Kosakovskio teta buvo E. Hanska, su kurias buvo pažįstamas prancūzų rašytojas Onorė de Balzakas (1799–1850), o 1841 m. mirus jos vyrui - ir pasipiršęs. Tartis dėl vedybų rašytojas atvyko į Peterburgą, vedė ją 1850 m. prieš pat mirtį. Kosakovskių archyve išlikę du rašytojo laiškai – vienas grafui (1847 m.), kitas – jo žmonai Aleksandrai (1848 m.).

Aleksandra Kosakovska buvo kilusi iš garsios Peterburgo grafienės A. de Laval šeimos. Jos namuose lankydavosi Aleksandras Puškinas, Michailas Lermontovas, Aleksandras Gribojedovas, vyravo anticarinės nuotaikos. Vyresnioji Aleksandros Kosakovskos sesuo Jekaterine buvo ištekėjusi už dekabristo S. Trubeckojaus ir po dekabristų nuslopinimo paskui vyrą išvyko tremtin į Sibirą, atsisakiusi prabangos ir pasiaukojusi dėl vyro idealų. Vėliau ją aprašė Nikolajus Nekrasovas poemoje „Rusų moterys“. Aleksandra Kosakovska buvo palaidota Pašilės kapinėse.

## Nuorodos

* Musupaveldas.lt (archyvinė kopija)
* Ukmerge.lt (archyvinė kopija)
* Pamiršta.lt (archyvinė kopija)
* Buv. dvaro sodybos fragmentai (Kultūros vertybių registras)
Aka (kalnas)

**Aka** () − kalnas Švedijoje, Skandinavijos kalnuose.

Akos kalnas yra aštuntas pagal dydį Švedijoje. Kalno pavadinimas iš samių kalbos verčiamas kaip „*sena moteris*“; samių kultūroje − tai šventa vieta.

Akos kalno papėdėje yra vienas didžiausių tvenkinių Švedijoje Akajaurė (*Akkajaure*).
Leonas Stepanauskas

**Leonas Stepanauskas** (1925 m. birželio 28 d. Kaune – 2025 m. rugsėjo 21 d. Berlyne, Vokietijoje) – Lietuvos ir Vokietijos radijo žurnalistas, publicistas.

## Biografija
1956–1963 m. dirbo LSSR valstybiniame radijo ir televizijos komitete, 1963–1967 m. VDR kelionių biure Berlyne. Nuo 1968 m. Berlyno televizijos redaktorius. Nuo 1975 m. mokslinės Tomo Mano draugijos (Ciurichas) narys.

Lietuvos ir Vokietijos spaudoje paskelbė straipsnių apie lietuvių ir vokiečių kultūrinius ryšius.

## Bibliografija
* Vokietijos Demokratinė Respublika. – Vilnius: Mintis, 1969. – 91 p.
* Tomas Manas ir Nida. – Vilnius: Vaga, 1987. – 309 p., 2-asis leid. 1996 m.
* Užsižiebkite, Kvedlinburgo analai: kelionės esė. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2009. – 103 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-39-595-9
* Paviliojo Islandija: Teodoro Bieliackino pėdsakais. – Vilnius: Versus aureus, 2010. – 149 p. – ISBN 978-9955-34-277-9
* Tomas Manas ir Nida: biografinė apybraiža. – 3-ioji laida. – Vilnius: Versus aureus, 2011. – 357 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-313-4
* Thomas Mann und Nidden: eine Annäherung aus Litauen. – Vilnius: Versus aureus, 2011. – 462 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-335-6

## Šaltiniai
Papildoma 2011 m. Europos krepšinio čempionato atranka

** Papildoma 2011 m. Europos krepšinio čempionato atranka** vyko 2011 m. rugpjūčio 9-24 dienomis. Šioje atrankoje dalyvavo trys komandos, o dvi iš jų pateko į likusias dvi 2011 m. Europos krepšinio čempionato Lietuvoje vietas. Šiomis komandomis tapo Suomija ir Portugalija.

----

----

----

----

----
Alfonsas Ambrazas

**Alfonsas Ambrazas** (1956 m. birželio 5 d. Vilniuje – 2025 m. spalio 27 d.) – Lietuvos ir Vilniaus miesto politikas.

## Biografija
Motina – pradinių klasių mokytoja, tėvas – statybininkas. Tėvas buvo ištremtas į Komijos ATSR ir grįžti į Joniškį neteko teisės. 1974 m. su pagyrimu baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą ir įgyjo fiziko-dėstytojo specialybę. 1977 m. pradėjo dirbti Lietuvos mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos institute. 1980–1981 m. stažavosi Maskvos fizikos institute, Nobelio premijos laureato Aleksandro Prochorovo laboratorijoje. Atsisakęs mokslinio darbo Maskvoje, grįžo į Lietuvą ir pradėjo dirbti Lietuvos Finansų ministerijos Informaciniame skaičiavimo centre inžinieriaus, grupės vadovo, direktoriaus pavaduotojo pareigose. 

1987 m. konkurso būdu buvo išrinktas Vilniaus miesto Jaunimo mokslinės-techninės kūrybos centro „Viltis“ direktoriumi. UAB „Viltis“ buvo viena iš Lietuvos Vertybinių popierių biržos steigėjų ir akcininkų, buvo veikusios FMĮ „Vilčių makleris“ steigėja ir savininkė. Nuo 1995 m. dirbo UAB „Gairė“ direktoriaus pareigose. Įmonė užsiima viešojo maitinimo paslaugomis, yra Lietuvos viešbučių ir restoranų asociacijos narė, aktyviai dalyvavo Vilniaus m. kultūriniuose renginiuose, įvairiose parodose, mugėse, konkursuose. 1999 m. įstojo į Lietuvos liberalų sąjungą. Buvo LiCS Vilniaus m. Senamiesčio skyriaus pirmininkas. 2004 m. Respublikos Prezidento rinkimuose buvo Prezidento Valdo Adamkaus patikėtinis. 

2004 ir 2008 m. dalyvavo Lietuvos respublikos Seimo rinkimuose. 2005 m. Vilniaus universiteto komunikacijos fakulteto Žurnalistikos centre baigė studijas, įgydamas ryšių su visuomene ir spaudos atstovo kvalifikaciją. Nemažai dėmesio skyrė tobulinant profesines žinias finansų srityje: mokėsi finansų maklerio veiklos metodų, buvo susipažinęs su draudimo, pensinių fondų veikla. 2007 m. dalyvavo Vilniaus m. savivaldybės tarybos rinkimuose. Nuo 2007 m. buvo Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto Alumni draugijos pirmininkas, o nuo 2009 m. buvo šios draugijos valdybos narys. Nuo studijų laikų dalyvavo organizuojant VU kasmetę tradicinę studentų šventę – „FiDi“. Daug pastangų dėjo, kad Lietuvoje atsirastų karšto oro balionų sportas: UAB „Viltis“ finansavo pirmųjų balionų įsigijimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Alfonso Ambrazo sūnaus - Tomo Ambrazo nepartinio, savarankiško kandidato 2016 m. Seimo rinkimuose, Žirmūnų apygardoje asmeninė svetainė
Parako sąmokslas

**1605 m. Parako sąmokslas** – provincinės Anglijos katalikų grupuotės, vadovaujamos Roberto Keitesbio, nepavykęs bandymas nužudyti Anglijos karalių Jokūbą VI bei sunaikinti Parlamentą.

## Priešistorė
Sąmokslą paskatino 1604 m. įvykdytos parodomosios katalikų mirties bausmės. Laikoma, kad Anglijos katalikai buvo nusivylę naujojo Anglijos karaliaus Jokūbo VI tęsta katalikų persekiojimo politika.

## Sąmokslas
Buvo planuota susprogdinti Lordų Rūmai|Lordų rūmus, tai yra Anglijos parlamento pastatą, per parlamento atidarymo ceremoniją 1605 m. lapkričio 5 d. Tai turėjo būti preliudija visuotinio maišto, kurio metu karaliaus Jokūbo IV devynerių metų amžiaus duktė princesė Elizabeta kaip katalikė turėjo būti pasodinta į Anglijos karaliaus sostą. Keitesbis ėmėsi planuoti sąmokslą po to, kai sužlugo viltys, kad karalius Jokūbas IV užtikrins šalyje didesnę religinę toleranciją. Prie Keitesbio prisijungė kiti sąmokslininkai: John Wright, Thomas Wintour, Thomas Percy, Guy Fawkes, Robert Keyes, Thomas Bates, Robert Wintour, Christopher Wright, John Grant, Sir Ambrose Rookwood, Sir Everard Digby ir Francis Tresham. Foksas buvo atsakingas už sprogmenis.

Sąmokslas buvo išaiškintas, kai 1605 m. spalio 26 d. valdžios atstovai gavo anoniminį laišką, perspėjantį apie gresiantį sąmokslą. 1605 m. lapkričio 5 d. apie vidurnaktį, apieškant Lordų rūmus, buvo aptiktas ir suimtas Gajus Foksas, saugojęs 36 statines parako, kurio būtų užtekę parlamento pastatą paversti griuvėsiais. Daugelis sąmokslininkų, supratę, kad jų sąmokslas žlugo, pabėgo iš Londono. Vėliau daugelis jų buvo suimti, išskyrus Keitesbį, kuris žuvo per susišaudymą. 1606 m. sausio 27 d. 8 sąmokslininkai, įskaitant ir Gajų Foksą, buvo nuteisti mirties bausme ketvirčiuojant.

Parako sąmokslo metinės yra prisimenamos deginant laužus, ypač sudeginant Gajaus Fokso iškamšą arba atvaizdą.

## Šaltiniai
Kebnekaisė

**Kebnekaisė** () − aukščiausias kalnas Švedijoje, Skandinavijos kalnuose; 75 km į vakarus nuo Kirunos miesto.

Kebnekaisės kalnas aukščiausias ne tik Švedijoje, bet ir visoje Laplandijoje, besidriekiančioje per visą Skandinavijos šiaurę (Norvegiją, Suomiją, Švediją, Rusiją). Tai aukščiausias šiauriau poliarinio rato esantis Europos kalnas. Kalno viršūnė iškilusi tarp populiarių Abisko ir Sareko nacionalinių parkų, tačiau nėra jų teritorijoje. Kebnekaisė yra šalia Karališkojo kelio (*Kungsleden*) − garsaus pėsčiųjų maršruto, vedančio nuo Abisko iki Hemavano apie 450 km.

Šlaituose sniegynai ir nedideli ledynai. Kalnų tundra, beržų keružių sąžalynai.

Samiai Kebnekaisę dažniausiai vadina *Katilo viršūne* (*Giebmegaisi*), tačiau ji gana retai minima jų folklore. Seniau jie tikriausiai nežinojo, kad Kebnekaisė iškyla aukščiau kitų kalnų, todėl neskyrė jai ypatingo dėmesio. Tuo tarpu piečiau esantis ir labiau išraiškingas Akos (*Ahkka*) kalnas buvo laikomas šventu ir neretai būtent jam atitekdavo *Laplandijos karalienės* titulas.

Kalno viršūnė turi dvi smailes: pietinę (*Sydtoppen*) ir šiaurinę (*Nordtoppen*). Tradiciškai aukščiausia yra laikoma pietinė Kebnekaisės smailė, nors ji už šiaurinę aukštesnė tik dėl daugiau nei 30 m storio ledo, kuris dengia viršūnę visais metų laikais. Šiaurinė smailė siekia 2097 m aukštį, tačiau ledo sluoksnio neturi.

2003 m. mokslininkai atliko matavimus Kebnekaisės viršūnėje ir nustatė, kad kasmet dėl globalinio atšilimo jos aukštis mažėja. Dėl šios priežasties senesniuose žemėlapiuose ir aprašymuose galima surasti didesnį Kebnekaisės aukštį (2111 m, 2114 m, 2117 m ir t. t.). Manoma, kad ateityje šiaurinė smailė pranoks tirpstančią pietinę ir perims aukščiausios vietos statusą.

Vasarą kalno viršūnėje oro temperatūra gali nukristi iki dešimties laipsnių žemiau nulio, slėnyje prie kalnų stoties (*Kebnekaise fjallstation*), kuri pastatyta 670 m aukštyje, gali būti vos keletas laipsnių šilumos. Tačiau giedromis dienomis saulė sušildo orą prie viršūnės iki dešimties laipsnių šilumos.

Į Kebnekaisės viršūnę pirmąkart įkopta 1883 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Informacija apie Kebnekaisės kalną (anglų k.)
Jonas Stašelis

**Jonas Stašelis** (slapyvardis *Skribliukas*, 1884 m. liepos mėn. Karpiškiuose, Šiaulių valsčius – 1938 m. lapkričio 19 d. Minske) – Lietuvos literatas, redaktorius, komunistinio judėjimo veikėjas.

## Biografija
1920 m. Charkove redagavo „Darbininkų balsą“. 1921–1929 m. gyveno Maskvoje, dalyvavo Lietuvių proletarinių rašytojų ir poetų sąjungos veikloje. 1934–1937 m. dirbo laikraščio „Raudonasis artojas“ redakcijoje Minske, Vyriausioje literatūros ir leidyklų valdyboje. Parašė apsakymų, apybraižų, atsiminimų. 

## Bibliografija
* *Tabokių gadžinkos*, humoristinių eilėraščių rinkinys, 1910 m.

## Šaltiniai
Antanas Stasiukaitis

**Antanas Stasiukaitis** (1937 m. rugsėjo 11 d. Išlaužuose, Panevėžio apskritis - 2007 m. balandžio 20 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydamas žurnalisto specialybę.

1961–1991 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas, žemės ūkio skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas, kuruojantis laikraštyje ekonomikos temas. Nuo 1992 m. laikraščio „Litas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1997 m. laikraščio „Šalies ūkis“ vyriausiasis redaktorius. Pagrindinė tema – ekonomika. 

## Šaltiniai
Rytas Staselis

**Rytas Staselis** (g. 1966 m. rugsėjo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1984 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą, 1984–1989 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete studijavo žurnalistiką.

1984–1986 m. atliko karinę tarnybą TSRS kariuomenės priešlėktuvinės gynybos daliniuose. 1988 m. laikraščio „Žalioji Lietuva“ reporteris, atlikdamas praktiką dienraštyje „Klaipėda“ leido laikraštį „Persitvarkymo naujienos“, 1988–1990 m. savaitraščio Mažoji Lietuva korespondentas, Vilniaus skyriaus vedėjas, 1990–1991 m. – redaktoriaus pavaduotojas, 1991–1993 m. – redaktorius. 1993–1999 m. dienraščio „Respublika“ vyriausiojo redaktoriaus pirmasis pavaduotojas.  1999–2000 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ vyr. redaktoriaus pirmasis
pavaduotojas, 2001–2002 m. redaktorius. 2002–2004 m. Lietuvos visuomeninės televizijos naujienų direkcijos vyr. redaktorius. 2004–2006 m. laisvas žurnalistas. Nuo 2006 m. UAB „Verslo žinios“ žurnalo „Verslo klasė“ temos redaktorius. Nuo 2010 m. „Verslo žinių“ apžvalgininkas.

Bendradarbiavo su dienraščiais „Vakarų Ekspresas“, „Šiaulių kraštas“, „Alytaus naujienos“, „Sekundė“ (Panevėžys), regioniniais laikraščiais „Gyvenimas“ (Prienai), „Kupiškėnų mintys“ (Kupiškis), savaitraščiais „Veidas“, „Panorama“, interneto portalu „Bernardinai.lt“.

## Įvertinimas
* Vinco Rastenio premija.
* EuroMedija 2009 - Metų spaudos žurnalistas.
* EuroMedija 2010 - Metų spaudos žurnalistas.
* Euromedia 2012 – Metų spaudos žurnalistas.
* 2012 m. „Investors Forum“ metų žurnalistas
* 2012 metų „Verslo žinių“ žurnalistas
* 2013 metų „Verslo žinių“ žurnalistas
* 2013 m. Suomijos pramonės ir prekybos rūmų premija metų žurnalistui

## Šaltiniai
Siljanas

**Siljanas** () − ežeras centrinėje Švedijoje, Dalarno lėne.

Siljanas yra šeštas pagal dydį ežeras Švedijoje. Ežeras susidaręs tektoninėje įduboje. Per Siljaną teka Esterdalelveno upė. Ežeras yra 161 m virš jūros lygio. Ežere daugybė salų, iš kurių didžiausia − Soleriono (*Sollerön*) sala, esanti 8 km ilgio ir 4 km pločio.

Didžiausias miestas esantis prie Siljano ežero − Mora.

## Nuorodos
* Siljano ežeras  (švedų k.)
Mora

Žodis ***Mora*** reiškia:

* Miestą:
** Mora – miestas Portugalijoje;
** Mora – miestas Toledo provincijoje (Ispanija);
** Mora – miestas Kamerūne;
** Mora – miestas Minesotoje (JAV);
** Mora – miestas Švedijoje;
** Mora – miestas Maharaštros valstijoje (Indija);
* Mora – senovinė karalystė dabartinėje Etiopijoje;
* Mora – upė Naujojoje Meksikoje (JAV);
* mora – tam tikras garsų junginys fonologijoje;
* mora – mitologinė būtybė lenkų ir kitų tautų folklore;
* mora (medis) – tropikų medis (iš pupinių šeimos);
* mora – žuvis iš *Mora* genties;
* mora – Spartos karinis vienetas;
* mora – gėrimas;
* mora – švediškas peilių tipas, artimas pukams.
Elena Starkienė

**Elena Starkienė-Repčytė ** (1905 m. lapkričio 10 d., senu stiliumi spalio 28 d. Medikoniuose, Pušaloto valsčius, Panevėžio apskritis – ?) – Lietuvos pedagogė, redaktorė.

## Biografija
Baigė Panevėžio gimnaziją, studijavo teisę Lietuvos universitete. 1925–1928 m. tęsė studijas Žemės ūkio institute Lackene (Belgija). Grįžusi mokytojavo.

Į spaudą pradėjo rašyti 1927 m. Nuo 1931 m. nuolat bendradarbiavo leidiniuose „Moteris“, „Naujoji vaidilutė“, „Mūsų laikraštis“, „Ūkininko patarėjas“, „Naujoji Romuva“ ir kt. 1933–1936 m. žurnalo „Moteris“ vyr. redaktorė. Tvarkė moterų skyrius „Mūsų laikraštis“, „Namų židinys“, „Naujoji vaidilutė“. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narė. 

## Bibliografija
* *Dukters ir sūnaus paruošimas šeimai*. / Krikščioniškoji šeima. Kaunas, 1936, p. 77-95.

## Įvertinimas
* 2003 m. Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius

## Šaltiniai
Kęstutis Starinskas

**Kęstutis Vincentas Starinskas** (g. 1932 m. spalio 20 d. Meištuose, Šakių apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1960 m. baigė Vilkaviškio darbininkų jaunimo vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1955–1964 m. Vilkaviškio rajono laikraščio „Pergalė“ redakcijos korektorius, literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas. 1964–1991 m. Lietuvos televizijos ir radijo komiteto korespondentas, redaktorius, savaitraščio „Kalba Vilnius“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1991–1993 m. – Baltijos TV redaktorius. 1991–1992 m. laikraščio „Žinia“ redaktorius. „Geležinio vilko“ brigados Informacijos tarnybos viršininkas. 1993–1998 m. žurnalo „Karys“ vyriausias redaktorius.  Žurnalo „Kardas“ vyr. redaktorės pavaduotojas.

Parašė humoreskų ir kt. rašinių. Daugiausia rašė krašto apsaugos, kariuomenės organizavimo klausimais.

## Bibliografija
* *Vilkas dainininkas*, poema vaikams, 1976 m.

## Šaltiniai
Šaltupis (Kapupis)

**Šaltupis** (kitaip – **Kapupis**) – upelis pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Degalo intakas. Išteka Būbelių kaimo pietvakarinėje dalyje, ties Kluonaliais daro didelį lankstą šiaurės vakarų kryptimi. Nuo ištakų melioruotas, paverstas kanalu, o nuo Tolių teka natūralia vaga vakarų kryptimi. Ėgliškių kaime, piliakalnio pietvakarinėje papėdėje įteka į Danės intaką Degalą 0,5 km nuo jo žiočių.

Kairiajame krante yra Tolių evangelikų liuteronų senosios kapinės, dešiniajame – Ėgliškių (Andulių) kapinynas ir piliakalnis (Kretingos piliavietė).

Gyvenvietės: Būbeliai, Kluonaliai, Toliai, Ėgliškiai.

Upėvardžio etimologija: „šalta upė“ bei „kapų upė“.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Eresundo tiltas

**Eresundo tiltas** (, ) − vienas ilgiausių tiltų pasaulyje, nutiestas per Eresundo sąsiaurį, skiriantį Daniją ir Švediją. Tiltas jungia Kopenhagą ir Malmę.

2000 m. liepos 1 d. atidarytas 16 km ilgio Eresundo tiltas, kuriuo nutiestas geležinkelis ir automobilių kelias, Švedijos Skonės provinciją pavertė daugelio transporto magistralių pradžia.

## Nuorodos

*Eresundo tiltas (anglų, danų, švedų, vokiečių k.)
Antanas Staponkus (1940)

**Antanas Staponkus** (g. 1940 m. balandžio 23 d. Luknėnuose, Plungės valsčius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. baigė Plungės vidurinę mokyklą, 1963 m. Vilniaus universitete – žurnalistikos specialybę. Buvo paskirtas į laikraščio „Tiesa“ redakciją. 1966–1968 m. dirbo laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijoje. Kartu dėstė Vilniaus universitete ir Vilniaus pedagoginiame institute. 1968 m. pašalintas iš darbų redakcijoje ir aukštosiose mokyklose už pasisakymus prieš SSRS kariuomenės invaziją į Čekoslovakiją. 1968–1971 m. dirbo Gamtos apsaugos komiteto inspektoriumi spaudos reikalams. Nuo 1971 m. žurnalo „Kultūros barai“ redakcijos skyriaus redaktorius, nuo 1990 m. ir leidyklos „Kultūra“ vyriausiasis redaktorius. Lietuvos kultūros politikos instituto vadovas.

Daugiausia rašo kultūros paveldo apsaugos, visuomenės ir knygos, ekologijos temomis.

## Bibliografija
* Žemės giedra / Česlovas Kudaba (sudarytojas). – Vilnius: Kultūra, 2004. – 462 p.: iliustr. – ISBN 9986-435-11-0

## Šaltiniai
Stasys Stankus (1933)

**Stasys Stankus** (1933 m. spalio 2 d. Kebiškiai, Jurbarko valsčius – 2016 m. rugsėjo 4 d. Raseiniai) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1954 m. baigė Raseinių vidurinę mokyklą, 1959 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1959 m. pradėjo dirbti Raseinių rajono laikraščio „Stalinietis“, (nuo 1961 m. „Raseiniečių žodis“, nuo 1962 m. – „Naujas rytas“) redakcijoje; 1973–2006 m. – laikraščio redaktorius. Rašė literatūros, švietimo, dorovės temomis. 

## Įvertinimas
* LTSR nusipelnęs žurnalistas
* Raseinių rajono garbės pilietis 

## Šaltiniai