open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Minas Žeraisas

**Minas Žeraisas** () – valstija Brazilijoje, šalies pietrytinėje dalyje. Ribojasi su Espiritu Santu rytuose, su Rio de Žaneiru ir San Paulu pietuose, su Pietų Mato Grosu ir Gojasu vakaruose bei su Bahija šiaurėje. Valstijos sostinė – Belo Horizontė.

## Geografija

Valstija yra Brazilijos plokščiakalnyje, ją kerta Mantikeiros kalnagūbris. Čia iškilęs trečias pagal aukštį kalnas šalyje – Bandeira (2890 m). Espiritu Sante yra labai gausūs geležies rūdos telkiniai, gausu aukso, brangakmenių (topazų, akvamarinų, smaragdų). Būdinga gamtinė sritis – Serado savanos. Yra drėgnųjų Atlanto miškų, kserofitinių retmiškių. Pagrindinė upė – San Fransiskas. Espiritu Sante prasideda Paraną sudarančios upės – Grandė ir Paranaiba. Kitos svarbesnės upės: Dosė, Žekitinjonja, Pietų Paraiba, Mukuris. Ant upių įrengtos galingos hidroelektrinės. Yra nemažai vaizdingų krioklių. Valstijos gamtai apsaugoti įsteigta nemažai nacionalinių parkų (Sera da Kanastros, Sempre Vivaso, Itatiajos, Kaparao ir kt.).

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* baltieji – 46,2 %
* pardo – 45,0 %
* juodaodžiai – 8,4 %
* azijiečiai ir indėnai – 0,3 %

## Didžiausi miestai
* Belo Horizontė – 2452,6 tūkst. gyv. (2008 m.)
* Uberlandija – 634,3
* Kontaženas – 625,3
* Žuiz de Fora – 526,7
* Betinas – 441,7
* Montes Klarosas – 363,2
* Ribeiran das Nevešas – 349,3
* Uberaba – 296,2
* Governador Valadaresas – 263,2
* Ipatinga – 244,5

Yra į UNESCO pasaulio paveldą įtraukti Oro Preto, Kongonjaso ir Diamantinos miestai.

## Šaltiniai
Julijus Federis

**Julijus Federis** (, , 1838 m. birželio 19 d. Kuoknesė, Vidžemės gubernija – 1909 m. vasario 1 d. Nižynas, Ukraina) – latvių tapytojas. Vienas latvių peizažo pradininkų.

## Biografija
1857–1862 m. studijavo Sankt Peterburgo, 1875–1876 m. tobulinosi Diuseldorfo dailės akademijoje; nuo 1880 m. Peterburgo dailės akademijos narys. 1876–1886 m. ir nuo 1898 m. gyveno Belgorode.

## Kūryba
Nutapė daugiausia Latvijos („Gaujos slėnis“ 1891 m., „Siguldos parke“ 1907 m.) ir Rusijos („Žiemos vaizdas Pavlovske“ 1890 m., „Dniestro upė Podolsko gubernijoje“ 1899 m.) peizažų. Kūryboje rėmėsi realizmo ir romantizmo principais, jai įtakos turėjo to meto rusų tapyba. Nuo 1861 m. dalyvavo parodose (Sankt Peterburgas, Maskva, Londonas, Ryga).

## Galerija

File:Jūlijs Feders - Chalk Hills - Google Art Project.jpg
File:Jūlijs Feders - Graveyard - Google Art Project.jpg
File:Jūlijs Feders - The Gauja Valley - Google Art Project.jpg


## Šaltiniai
Aleksandra Fokina

**Aleksandra Fiodorova-Fokina** (1884 m. Rusija – 1972 m. rugpjūčio 20 d. Niujorkas) – rusų ir latvių baleto artistė, baletmeisterė.

## Biografija
1901 m. baigė Sankt Peterburgo imperatoriškosios teatro mokyklos Choreografijos skyrių. 1905–1925 m. Marijos teatro solistė. 1925 m. persikėlė į Rygą. 1925–1937 m. Nacionalinės operos Rygoje baleto trupės iki 1932 m. solistė, nuo 1932 m. baletmeisterė, vadovė, buvo įkūrusi baleto studiją. Prisidėjo prie latvių baleto artistų meistriškumo ugdymo. Nuo 1937 m. gyveno Niujorke, iki 1965 m. dėstė savo įkurtoje baleto mokykloje. 

## Pastatymai
* Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras 1926 m., Spragtukas 1928 m.,
* Leo Delibas. Kopelija 1926 m., Silvija 1931 m.,
* Aleksandras Glazunovas. Raimonda 1926 m., 
* Liudvikas Minkus. Don Kichotas 1930 m., Valstybės teatras, Kaunas 1936 m.,
* Čezarė Punis. Arkliukas Kupriukas 1930 m., Valstybės teatras, Kaunas 1937 m.
* Adolfas Adamas. Žizel 1932 m. 

## Šaltiniai
Hercas Frankas

**Hercas Frankas** (, tikrasis vardas *Hercels*, g. 1926 m. sausio 17 d. Ludza) – latvių kino režisierius, scenaristas. Vienas latvių poetinio dokumentinio kino pradininkų.

## Biografija
1947 m. baigė teisę Maskvos juridiniame institute. 1954–1959 m. dirbo laikraščių „Padomju jaunatne“ ir „Rigas balss“ žurnalistas. 1959–1992 m. Rygos kino studijos režisierius, scenaristas. Sukūrė daugiau kaip 30 dokumentinių filmų. Nuo 1993 m. gyvena ir kuria Izraelyje.

## Filmografija
* Tavo atlyginimo diena, 1971 m.,
* Gyvenimas, 1972 m., Oberhauseno kino festivalio prizas,
* Būties džiaugsmas, 1974 m.,
* Dešimčia minučių vyresnis, 1978 m.,
* Madona su kūdikiu, 2001 m.

## Bibliografija
* Ptolemajo žemėlapis: Dokumentalisto užrašai, 1975 m.

## Šaltiniai
Baltarusijos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Baltarusija|Baltarusijos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 9 648 533 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 14,3 %
**15-64 m.:* 71,3 %
**65 m. ir vyresni:* 14,5 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 38,6 m.
**vyrų:* 35,6 m.
**moterų:* 41,6 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,378 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 9,71 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 13,86 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0,38 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 73 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 0 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
**Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 0,94 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,47 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,87 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 6,43 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 70,63 m.
**vyrų:* 64,95 m.
**moterų:* 76,67 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 99,6 %
**vyrų:* 99,8 %
**moterų:* 99,4 % (2003 m.)

## Tautinė sudėtis

## Kita statistika

## Šaltiniai

## Nuorodos
*CŽV pasaulio faktų knyga: Baltarusija (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
*Sąrašas:Baltarusijos miestai
Juodkalnijos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Juodkalnija|Juodkalnijos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 672 180 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 16 %
**15-64 m.:* 70,3 %
**65 m. ir vyresni:* 13,7 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 36,7 m.
**vyrų:* 35,2 m.
**moterų:* 38,4 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,851 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 11,14 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,63 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): ? migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 60 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** -0,8 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
**Gimimo metu:* 1,08 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 0,96 vyro vienai moteriai
**15-64 metų:* 1,08 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,68 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,99 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** ? mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* ? m.
**vyrų:* ? m.
**moterų:* ? m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* >90 %
**vyrų:* ? %
**moterų:* ? % (2003 m.)

## Šaltiniai
*CŽV pasaulio faktų knyga: Juodkalnija (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
*Sąrašas:Juodkalnijos miestai
Vatikano demografija

Šiame straipsnyje pateikiami duomenys apie **[[Vatikanas|Vatikano]] demografiją**.

**Gyventojų (piliečių) skaičius:** 1136 (2023 m.) Vatikano pilietybė nepaveldima, visi gyventojai katalikai, Katalikų bažnyčios tarnautojai, dirbantys Vatikane.

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,003 % (2009 m. apsk.)

**Raštingumas:** 100 % (2009 m. apsk.)

## Šaltiniai
* CŽV pasaulio faktų knyga: Vatikanas (angliškai)
Andris Freibergas

**Andris Freibergas** (, g. 1938 m. spalio 24 d. Skrunda, Kuldigos valsčius) – latvių scenografas.

## Biografija
1965 m. baigė Latvijos dailės akademiją, nuo 1971 m. joje dėsto. Nuo 1996 m. profesorius. 1965–1973 m. Andrejo Upyčio dramos teatro dailininkas, 1973–1992 m. Jaunimo teatro, nuo 1992 m. Latvijos nacionalinės operos vyr. dailininkas. Sukūrė scenografijų Maskvos, Sankt Peterburgo, Vokietijos, Lenkijos teatrų spektakliams. Kūriniuose vyrauja vizualumas, raiški kompozicija, subtilūs spalvų ir apšvietimo deriniai.

## Scenografija
;A. Upyčio dramos teatras
* Sofoklis. Elektra, 1968 m.
* Viljamas Šekspyras. Henrikas IV, 1970 m.
* Michailas Bulgakovas. Moljeras, 1978 m.

;Rygos Jaunimo teatras
* Janis Rainis. Aukso žirgas, 1976 m.
* Bertoldas Brechtas. Skurdas ir neviltis Trečiajame reiche, 1985 m.
* J. Racine’o Andromacha, 1987 m.

;Janio Rainio dailės teatras
* Henrikas Ibsenas. Rosmersholmas, 1992 m.
* Antonas Čechovas. Vyšnių sodas, 1998 m.

;Latvijos nacionalinė opera
* Džiuzepė Verdis. Nabuchodonosaras, 1997 m.
* G. F. Randelis. Akina, 1998 m.

;Teatras Estonia
* Kšyštofas Pendereckis, Johanas Sebastianas Bachas. Credo, 1994 m., tarptautinės scenografijos parodos Prahos kvadrienalės 1995 m. sidabro medalis.

;Šiaulių dramos teatras
* Edvardas Radzinskis. Luninas, arba Žako mirtis,
* Georgas Biuchneris. Voicekas, 1980 m.,
* Ingmaras Bergmanas. Žemuogių pievelės inscenizacija, 1985 m.

;Kauno akademinis dramos teatras
* Judžinas O Nylas. Gedulas tinka Elektrai, 1999 m.,
* Fiodoras Dostojevskis. Nusikaltimo ir bausmės inscenizacija, 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Andris Freibergs.
Vytautas Montvila

**Vytautas Montvila:**

* Vytautas Montvila (1902) – poetas, vertėjas;
* Vytautas Montvila (1935) – kompozitorius, fagotininkas.
Jonas Gricius

**Jonas Gricius:**

* Jonas Gricius (1884) – karinis veikėjas;
* Jonas Gricius (1928) – kino operatorius;
* Jonas Gricius (1987) - aktorius.
Lidija Freimane

**Lidija Pasternaka-Freimanė** (, 1920 m. balandžio 6 d. Dunelušenai, Rumunija, dab. Moldavija – 1992 m. sausio 18 d. Ryga) – latvių aktorė.

## Biografija
1947 m. baigusi Latvijos dramos teatro studiją Rygoje vaidino A. Upyčio dramos teatre Rygoje. Vaidyboje derino santūrumą ir vidinį dramatizmą.

## Vaidmenys teatre
* Kristina, Elina – Rudolfas Blaumanis. Ugnyje 1948 m., Siuvėjų dienos Silmačiuose 1955 m.
* Anita – Žvejo sūnus 1949 m., pagal V. Lacį,
* Ana – Žalioji žemė 1950 m., pagal A. Upytį
* Arkadina – Antonas Čechovas. Žuvėdra 1960 m.
* Elektra – Sofoklis. Elektra 1968 m.
* Fedra – Žanas Rasinas. Fedra 1975 m.
* Eleonora – Džeimsas Goldmanas. Liūtas žiemą 1979 m.

## Filmografija
* Į naują krantą, 1955 m., režisierius Leonidas Lukovas
* Katryna – Už baltų kaip gulbės debesų, 1956 m., rež. Pavelas Armandas
* Marta – Ilzė, 1960 m., rež. Rolandas Kalninis
* Gaisa – Diena be vakaro, 1962 m., rež. Maris Rudzytis
* Orta – Pūsk, vėjeli, 1974 m., rež. Gunaras Piesis
* Meistras 1976 m., rež. Janis Streičas
* Ežero sonata, 1976 m., rež. Varis Brasla, Gunaras Cilinskis
* Ilga kelionė per kopas, 1980–1981 m., rež. Aloizas Brenčas
* Ant amžių ribos, 1981 m., rež. Gunaras Piesis
* Baltijos meilė (), 1992 m., rež. Peteris Urbla

## Šaltiniai
Jonas Macijauskas

**Jonas Macijauskas:**

* Jonas Macijauskas (1900) – sovietinis karinis veikėjas;
* Jonas Macijauskas (1941) – muzikas, kolekcininkas, politikas.
Algimantas Černiauskas

**Algimantas Černiauskas:**

* Algimantas Černiauskas (1949) – architektas, politikas;
* Algimantas Černiauskas (1953) – fotografas.
Jonas Grigaliūnas

**Jonas Grigaliūnas:**

* Jonas Grigaliūnas (1937) – miškininkas, fotografas;
* Jonas Grigaliūnas (1951) – gydytojas, politikas.
Aivaras Freimanis

**Aivaras Freimanis** (, 1936 m. vasario 8 d. Jelgava – 2018 m. sausio 24 d.) – latvių kino režisierius, scenaristas.

## Biografija
1957 m. baigė filologiją Latvijos universitete. Dirbo žurnalistu, rašė kino scenarijus. Debiutavo kaip dokumentinio kino režisierius. Filmai poetiški, juose gausu filosofijos apibendrinimų; svarbu detalės. Sukūrė vaidybinių filmų, juose siejama vaidybinių ir dokumentinių filmų stilistika. Parašė novelių, daugelio savo filmų scenarijus.  

## Filmografija
* Metų reportažas, dok., 1965 m.,
* Kuldygos freskos, dok., 1966 m.,
* Valkšna, dok., 1969 m.,
* Gyvenu lybių namuose, dok., 1991 m.
* Obuolys upėje (*Ābols upē*) 1975 m.,
* Berniūkštis (*Puika*) 1977 m., pagal J. Jaunsudrabinio romaną „Baltoji knyga“,
* Gyvenimėlis (*Dzīvīte*), 1989 m.,
* Lizdas (*Ligzda*), 1995 m.

## Šaltiniai
Algirdas Petrikas

**Algirdas Petrikas:**

* Algirdas Petrikas (1946) – inžinierius, politikas;
* Algirdas Petrikas (1951) – aplinkosaugininkas, politikas.
Kęstutis Kriščiūnas

**Kęstutis Kriščiūnas:**

* Kęstutis Kriščiūnas (1944) – inžinierius elektromechanikas, ekonomistas;
* Kęstutis Kriščiūnas (1969) – politologas, politikas.
Alfrēds Gāters

**Alfredas Gateris** (, 1921 m. balandžio 24 d. Kalncempiai, dab. Valkos savivaldybė – 1986 m. liepos 2 d. Hamburgas) – latvių kalbininkas, vertėjas, gydytojas. 

## Biografija
1941 m. Latvijos universitete studijavo germanistiką. Per Antrąjį pasaulinį karą pašauktas į Latvių legioną, atsisakęs kariauti, dirbo vertėju. 1942–1944 m. tęsė baltistikos studijas universitete pas J. Endzelyną. 1945–1948 m. Hamburge studijavo germanų kalbas, klasikinę filologiją; E. Frenkelio mokinys. 1949 m. daktaras. 1963 m. baigęs Hamburgo universiteto medicinos fakultetą dirbo Hamburge gydytoju. 

## Mokslinė veikla
Tyrė latvių kalbos tarmes, latviškus skolinius vokiečių kalboje, tautosaką. Išvertė į vokiečių kalbą latvių grožinės literatūros kūrinių. 

## Bibliografija
* Latvių kalba ir jos tarmės (*Die lettische Sprache und ihre Dialekte*), 1977 m. ISBN 9789027931269, ISBN 9027931267 
* Latviu sintaksė: Dainos (*Lettische Syntax: Die Dainas*), 1993 m. ISBN 9783631424728, ISBN 3631424728 

## Šaltiniai
Segė

**Segė** – metalinis papuošalas, skirtas susegti drabužiams.

Vienanarės segės atsirado žalvario amžiuje iš sulenkto žalvarinio smeigtuko. Vėliau išsivystė dvinarės segės, susidedančios iš lankelio ir smeigiamosios dalies. Lietuvoje geležinės segės aptinkamos nuo ankstyvojo geležies amžiaus (V a. pr. m. e. – I a. m. e.). Vėliau labai paplito įvairių formų žalvarinės segės. Jų gausiai randama archeologinėse radimvietėse (kapynuose, piliakalnių gyvenvietėse). Nors dauguma segių gamintos vietos meistrų, yra įvežtinių iš Senovės Romos, slavų ir germanų kraštų. I-IV a. segių įvairovė didėjo: randama akinių, laiptelinių, profiliuotų, apskritinių kiauraraščių, pergniaužtinių emaliuotų pasaginių ir kt. Iš to meto taip pat rasta šiek tiek sidabrinių bei pasidabruotų segių. Nuo V-VIII a. paplito lankelinės segės, vis daugiau jų gaminta iš sidabro. Segių galvutės buvo žieduotos, zoomorfinių motyvų, laiptuotos ir kt. Istorijos eigoje segių bruožai kito: nuo IX a. pasaginės, IX–XI a. apskritinės kiauraraštės, XI–XII a. žiedinės, XIV-XVI a. apskritinės ir ažūrinės.

Nuo XV a. segių madas diktavo didikai – jų gamybos technika, formos atspindėjo vyraujančias stilistikas Europoje (gotika, renesansas, barokas, rokokas, klasicizmas). Buvo naudojamos tiek atvežtinės, tiek vietoje gamintos segės. Brangios segės buvo puošiamos brangakmeniais, perlais, aukso, sidabro monogramomis.

## Šaltiniai
Rūdolfas Grabis

**Rūdolfas Grabis** (, 1906 m. rugpjūčio 11 d. Kūdumas, dab. Raiskumo valsčius – 1996 m. gruodžio 17 d. Ryga) – latvių kalbininkas.

## Biografija
1934 m. baigė Latvijos universitetą; mokytojas Janis Endzelynas. 1960 m. daktaras. Nuo 1968 m. Latvijos mokslų akademijos narys korespondentas, nuo 1992 m. garbės narys.

1946–1973 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute.

## Mokslinė veikla
Tyrė latvių kalbos leksiką, terminologiją, gramatikų istoriją, gimtąją tarmę. Vadovavo „Dabartinės latvių bendrinės kalbos gramatikos“ (*Mūsdienu latviešu literārās valodas gramatika* 2 d. 1959–1962 m.) rengimui. Su kitais parengė „Kalbotyros terminų žodyną“ (*Valodniecības terminu vārdnīca* 1963 m.), Latvių kalbos vadovėlių mokykloms. Parašė atsiminimus „Atminimų nuotrupos“, išspausdinta knygoje „Savo kalbai“ (*Savai valodai* 1997 m.; joje pateikta ir Rūdolfo Grabio bibliografija).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rūdolfs Grabis. Biografija
Artūras Frynbergas

**Artūras Frynbergas** (, 1916 m. vasario 25 d. Melužiai, dab. Jūrmala – 1984 m. gegužės 9 d. Ryga) – latvių dainininkas (tenoras).

## Biografija
Sūnus aktorius Juris Frinbergas. 1946–1977 m. Latvijos operos ir baleto teatro solistas. Surengė solinių koncertų. Gastroliavo Lietuvoje.

## Vaidmenys
* Vyžutas – Alfredas Kalninis. Baniuta
* Aivaras – Margeris Zarinis. Į naują krantą
* Maris – Adolfas Skultė. Princesė Gundega
* Radamesas, Otelas – Džiuzepė Verdis Aida, Otelas
* Kavaradosis – Džakomas Pučinis Toska
* Erodas – Richardas Štrausas. Salomė.
* Tanhoizeris – Richardas Vagneris. Tanhoizeris

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Artūras Frynbergas. Nuotraukos. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs
Dava

**Dava** () – kvietimas atsiversti į islamą. Musulmonai žodžiu dava dažniausiai įvardija misionierišką veiklą. Kartais vartojamas dava sinonimas yra *tablygh*, reiškiantis skleidimą.

## Istorinis kontekstas

Nors žodis dažnai minimas Korane, tačiau Korane nėra tikslių žodžio prasmių, paaiškinančių davos vietą musulmonų doktrinoje. Nėra ir faktų, kad Mohamedas būtų jį tiksliai išaiškinęs. Musulmonų akimis, Mohamedas buvo misionierius *par excellence*. Po Mohamedo mirties jo misiją perėmė jo sekėjai, musulmonai, kurie laikui bėgant ne tik ją tęsė, bet ir išplėtojo į daugiabriaunę musulmonišką misionierystės tradiciją.

Visgi istoriniai šaltiniai rodo, kad musulmonai ne iš karto ėmėsi misionieriškos veiklos. Per sparčius VII amžiaus antroje pusėje vykusius Bizantijos ir Persijos žemių užkariavimus, vėliau VIII amžiuje ir Šiaurės Afrikoje, ir Centrinėje Azijoje, jie beveik neskelbė islamo privalumų prieš kitas religijas vietos nemusulmonams. Pirmos užkariautų kraštų vietos gyventojų atsivertimo į islamą bangos VIII amžiuje nusirito, dar praktiškai neprasidėjus sąmoningai mulsulmonų misionieriškai veiklai.

Misionieriška musulmonų veikla nukreipta į nemusulmonus. Nors musulmonai per amžius kvietė nemusulmonus pasirinkti islamą, iš pat pradžių tai darė pavieniai individai ir mažos grupelės.

## Šiuolaikinė dava

Šiuolaikinė užbendruomeninė dava yra dviejų tipų: nevyriausybinė ir valdžios remiama. Pastaroji reiškiasi tokių tarptautinių organizacijų kaip Pasaulinė musulmonų lyga, Pasaulinė islamiškosios davos bendrija, Islamo konferencijos organizacija, Pasaulinė musulmoniško jaunimo asociacija forma ir veikla. Šios organizacijos užbendruomeninę dava daugiausiai vykdo finansuodamos antrinių institucijų šviečiamąją ir leidybinę veiklą.

„Achmadija“ “ir „Tablighi džamat“ yra apolitinių musulmonų judėjimų, užsiimančių dava bendruomenėse visame pasaulyje, pavyzdžiai.

Dvi geriausiai žinomos nevyriausybinės vietinės atstovės nemusulmonų pasaulyje – islamo bendruomenė Šiaurės Amerikoje ir „Islamo fondas“ Lesteryje, Jungtinėje Karalystėje. Šios organizacijos vengia tiesiogiai įsitraukti į politinius reikalus ir labiau reiškiasi socialiniu lygmeniu. Jų sąlyginė sėkmė rodo, kad dava iš tiesų atėjo į Vakarus. Kitos, mažesnės organizacijos, funkcionuoja faktiškai visur.

## Šaltiniai

* Egdūnas Račius. Muslim missionary activities. Between religion and politics. The multiple nature of the islamic da’wa. Vilnius, 2007. (PDF)

* Egdūnas Račius. Islamo žinynas. Vilnius, 2007.

* Davos sąvoka
Margavonės ežeras

**Margavonės ežeras** arba **Rimščikas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kazitiškio, 0,12 km į vakarus nuo Ažvinčio ežero. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 0,67 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 165,3 m. Krantai žemi, pietuose ir vakaruose pelkėti, apaugę mišku – ežerą supa Minčios miškas. Rytuose Margavonės ežeras A-1 upeliu jungiasi su Ažvinčiu (Dysnos upės baseinas).

Šiaurėje įsikūręs Švedriškės kaimas. Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Šalčia (upė Lenkijoje)

**Šalčia **  - upė šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje.

Upės ištakos - Šaltėnų kaimo šaltiniai. Toliau Šalčia neša savo vandenis per Šlynakiemio kaimo laukus. XIX a. ant upės stovėjo Seivų dvaro malūnas, o jo darbininkai gyveno ant kranto esančiame *Buleviznos* kaimelyje. Kaimelio pavadinimas atsirado nuo malūno savininkų brolių *Bulių* pavardės, jie vėliau emigravo į JAV. 1941 m. hitlerininkai *Buleviznos* gyventojus deportavo į Lietuvos TSR, vietovė liko apleista ir pamažu apaugo mišku. Prieš įsiliedama į Bokšių ežerą Šalčia prateka po geležinkelio Šeštokai-Suvalkai tiltu. Iš ežero išteka upė Seina, todėl neretai Šalčia pavadinama jos intaku.

## Šaltiniai
Rina

**Rina**, arba ** dùbaklonis** – siaura, ilga neigiama reljefo forma. Susidarė ledynmečiu.

Lietuvoje daugiausia rinų yra Švenčionių, Baltijos aukštumose, Dainavos žemumoje, yra ir Žemaičių aukštumoje. Bendras Lietuvos rinų ilgis – apie 6000 km. Itin daug rinų (22&nbsp;km/100&nbsp;km²) yra Zarasų, Molėtų, Lazdijų, Ignalinos rajonuose. Ilgiausia rina (>70&nbsp;km) – Asvejos, giliausia (>100 m) – Tauragnų. Rinose telkšo siauri, gilūs, šakoti ežerai. Kai kurie didesni ežerai telkšo keliose susikertančiose rinose. Kitur ežerus nusausinus rinos dugne likę pelkių ar mažų ežerėlių.

Lietuvoje rinos skirstomos:
* tipinės – stačiais šlaitais, gan gilios, aiškiomis duobėmis dugne;
* upinės – stačiais iškiliais šlaitais, aplygintu dugnu;
* paleoslėninės – labai gilios, stačiais šlaitais;
* performuotos – plačios, lėkštos, pakeistu dugnu.

## Šaltiniai
Anatolijus Aleksandrovas

**Anatolijus Aleksandrovas** (, 1903 m. vasario 13 d. Taraščios meste, Kijevo gubernijoje – 1994 m. vasario 3 d. Maskvoje) – tarybinis fizikas, TSRS Mokslų akademijos narys nuo 1953 m., TSRS Mokslų akademijos prezidentas (1975–1986 m.), triskart Socialistinio darbo didvyris (1954, 1960 ir 1973 m.), Lenino premijos (1959 m.), keturiskart Stalino premijos (1942, 1949, 1951 ir 1953 m.) laureatas. Vienas iš tarybinės atominės energetikos pradininkų. Svarbiausi A. Aleksandrovo moksliniai darbai buvo atominės fizikos, kietųjų kūnų fizikos ir polimerų fizikos srityje.

## Svarbiausi darbai
* 1938 m. kartu su I. Kurčiatovu bei kitais sukūrė laivų apsaugos nuo magnetinių minų sistemą.
* 1943 m. pradėjo dirbti atominio ginklo kūrimo srityje, 1946–1955 m. buvo Fizikinių problemų instituto direktoriumi (vietoje atleisto P. Kapicos, nuo 1960 m. – Atominės energetikos instituto direktoriumi.
* Sukūrė energetines sistemas pirmiesiems atominiams ledlaužiams „Leninas“, „Arktika“ ir „Sibiras“.
* Buvo vienas iš RBMK tipo atominių reaktorių kūrėjų.

## Papildoma informacija
* Pilietinio karo metais buvo junkeriu, kariavo P. Vrangelio armijoje, turėjo karinių apdovanojimų.
* Buvo atvykęs į Vilnių 1979 m., švenčiant Vilniaus universiteto 400 metų jubiliejų.
* Černobylio atominės elektrinės avariją 1986 m. balandžio 26 d. priėmė kaip asmeninę tragediją, sakydamas „Nuo to laiko baigėsi mano gyvenimas ir kūryba“.
Pasaga

**Pasaga** – U raidės formos metalo gaminys, kuriuo kaustomos arklio ar kito darbinio gyvulio (asilo, mulo) kanopos. Pasagos gaminamos iš minkšto plieno su grifais arba be jų. Arkliui dažnai vaikščiojant kietais paviršiais raginė kanopos dalis greitai nudyla ir ėjimas gyvūnui gali sukelti diskomfortą ar skausmą. Pasaga stabdo kanopos dilimą ir apsaugo koją nuo skausmingų sutrenkimų į gruntą. Pasagos parenkamos pagal kanopos dydį. Žiemą į pasagą prikalama spyglių, kad koja geriau sukibtų su snieguotu ar apledėjusiu paviršiumi. Arkliai pasagomis kaustomi nuo dvejų metų.

## Istorija
Nors apsaugos arklio kanopoms žinomos nuo pat arklių domestikacijos, pasagos atsirado kur kas vėliau. Tiksli pasagų atsiradimo vieta ir laikotarpis nėra žinomi. V a. frankų kunigaikščio kape rasti pasagomis kaustyto arklio likučiai. Rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 910 m. Pasagų gamyba Europoje suklestėjo XIV a. Lietuvoje ankstyviausios pasagos žinomos iš XII a., dažniau naudotos nuo XVI a. Iki XX a. vidurio valstiečiai dažniausiai dirbdavo nekaustytais arba tik priekinėmis kojomis kaustytais arkliais.

1835 m. amerikietis Henry Burdenas (1791–1871) išrado pasagų kalimo mašiną, kuri per valandą nukaldavo 60 pasagų.

## Simbolika
Pasaga nuo seno laikoma sėkmės, gerovės simboliu ir kabinama ant durų. Tačiau būtina, kad pasagos galai būtų į viršų, žemyn nukreipta pasaga neša nelaimes. Ypač geru ženklu laikyta rasti pamestą pasagą.

## Šaltiniai
Ringužė

**Ringužė** arba **Ringožys** – upė šiaurės Lietuvoje, Biržų ir Pasvalio rajonuose; Upytės (Mūšos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda 4 km į pietvakarius nuo Vabalninko, šalia Mediniškių kaimo. Teka į šiaurę lygumomis, lygiagrečiai su Upyte. Į ją įteka 6 km nuo jos žiočių, ties Gulbinais.

Baseinas labai siauras, intakų neturi. Slėnis pelkėtas. Prie Ringužės įsikūrę kaimai: Mediniškiai, Varteliškiai, Šukionys, Gulbinėnai, Bajoriškiai, Gulbinai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *ringa, ringė, ringis* („vingis, rėžis, juosta“).

## Šaltiniai
Baltažiedė robinija

**Baltažiedė robinija** (*Robinia pseudoacacia*), kitaip *vikmedis*, dažnai klaidingai įvardijama kaip **[[akacija]]** – pupinių (*Fabaceae*) šeimos medžių rūšis. Kilusi iš pietryčių JAV, tačiau plačiai įveista Azijoje, Europoje, taip pat ir Lietuvoje. Dėl smarkaus plitimo atžalomis paskelbta Lietuvoje invaziniu augalu.

Užauga 10–15 m, kartais iki 25–30 m aukščio su iki 80 cm skersmens kamienu. Retkarčiais pasitaiko iki 52 m aukščio ir 1,6 m skersmens kamienu. Šis tiesus, dažnai šakojasi nuo 1 m virš žemės. Laja reta, senesnių medžių skėtiška. Lapai melsvi, plunksniški, 10–25 cm ilgio, su 9–25 kiaušiniškų lapelių, kurių ilgis 2–5 cm, plotis 1,5–3 cm. Šakos rakiuotos (dygliai 2, kartais 4 cm ilgio, tvirti, atlinkę atgal, ant šakelių išlieka kelerius metus). Žiedai kvapūs, balti arba vos gelsvi, susitelkę į vešlias, 10–20 cm ilgio kekes. Vaisius – 5–12 cm ilgio ankštis su 3–15 sėklų. Mediena labai kieta, tvirta, atspari dūlėjimui. Šaltesnio klimato srityse augalas šaltomis žiemomis gali apšalti. Augalas žydi birželį, vaisiai sunoksta spalį, sėklas barsto žiemą, pavasarį ar kitos vasaros pradžioje.

Baltažiedė robinija natūralioje aplinkoje auga kalnų žemesniųjų pakopų šlaituose vešančiuose lapuočių miškuose. 1601 m. atvežta į Prancūziją. Šie medžiai sodinti parkuose, soduose, vėliau ir miškuose kaip antierozinis augalas. Lietuvoje baltažiedės robinijos gausiai augintos Kuršių nerijoje, Kauno, Švėkšnos, Druskininkų parkuose. Nuo 1958 m. užfiksuota sulaukėjusių robinijų, dabar paplitusios daug kur Lietuvoje (ypač pietuose ir Kuršių nerijoje), kur auga pamiškėse, parkuose, šviesiuose spygliuočių miškuose, upių pakrantėse, pajūrio kopose, dykvietėse, pakelėse.

Baltažiedė robinija sparčiai dauginasi vegetatyviniu būdu – mechaniškai ar ligų pažeisti medžiai augina daug atžalų, todėl kirtimas jų neišnaikina. Plinta pervežant dirvožemį, sėklas platina vėjas. Ypač gausiai suveši po gaisrų. Mėgsta saulės atokaitą, gerai perneša sausras. Baltažiedžių robinijų sąžalynai papildo dirvožemį azotu, aplink jas sumažėja šviesomėgių augalų, įsigali nitrofilinės rūšys.

## Etimologija
Žodis *robìnija* kilęs iš taksono vardo *Robinia*, kuris K. Linėjaus suteiktas XVI–XVII a. prancūzų karališkojo botaniko Žano Robeno (*Jean Robin*) garbei. Dar vadinamas *vìkmedžiu* (pagal panašius į vikio lapus) arba *akacija* (dėl panašumo).


Белая акация цветы Саратов.jpg|Žiedai
File:Robinia crosssection.jpg|Kamieno skerspjūvis
Robinienblätter.jpg|Lapai
Robinia spines kz.jpg|Dygliai
20160908Robinia pseudoacacia8.jpg|Ankštys
Robinia pseudacacia sl29.jpg|Baltažiedžių robinijų invazinis sąžalynas Austrijoje


## Šaltiniai
Šv. Mikalojus

**Šventasis Mikalojus** (gr. Άγιος Νικόλαος, 270 m. – 347 m. gruodžio 6 d.) – katalikų ir stačiatikių gerbiamas šventasis. Jis yra vadinamojo Kalėdų Senelio prototipas.

## Gyvenimas

Manoma, kad Šv. Mikalojus gimė graikų kolonijoje Pataroje Likijos provincijoje, dabartinės Turkijos teritorijoje. Pasak tradicijos, Mikalojaus tėvai, kilmingi ir pasiturintys krikščionys, sūnų auklėjo krikščioniškai bei supažindino jį su Šventuoju Raštu. Jiems anksti mirus, visas turtas atiteko Mikalojui, o šis nusprendė skirti jį neturtingiesiems miestelėnams. Būdamas labai turtingas nusprendė dalinti savo turtą skurdžiai gyvenantiems. Jis, vaikščiodamas naktimis miestelio gatvėmis, per tvorą permesdavo įvairias dovanas neturtingiesiems. 

Nuo to ir kilo tradicija per Kalėdas dovanoti dovanas nepasiturintiems, o ilgainiui šią gražią tradiciją perėmė ir daugelis žmonių, dovanodami dovanas savo brangiems žmonėms.

Mirus Miros miesto vyskupui, Šv. Mikalojus buvo išrinktas į jo vietą. Buvo palaidotas Šv. Mikalojaus bažnyčioje Miros mieste. Vadinamas Šv. Mikalojumi iš Miros. 1087 m. jo palaikai buvo pagrobti, nugabenti į Barį ir iki šiol saugomi ten, Šv. Mikalojaus bazilikoje. Dėl šios priežasties Šv. Mikalojus dar vadinamas ir Bario Mikalojumi (šventuoju Mikalojumi iš Bario). Demrės mieste saugomas sarkofagas, kuriame buvo palaidotas šventasis.

## Globėjas

Katalikai Šv. Mikalojaus dieną švenčia gruodžio 6 d.; stačiatikiai gruodžio 19d. Kadangi daug stebuklų siejama su Šv. Mikalojumi, jis dažnai vadinamas **Mikalojumi Stebukladariu**.

Šv. Mikalojus laikomas keliautojų, kalinių, vargšų bei vaikų globėju. Graikijoje, Belgijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, Gruzijoje, Rusijoje, Makedonijoje, Slovakijoje, Serbijoje ir Juodkalnijoje studentų globėjas. Šv. Mikalojus taip pat yra Kauno, Barankilijos, Bario, Amsterdamo, Beit Džalos, Sigievio ir Liverpulio miestų globėjas. Šv. Mikalojus buvo variagų sargybinių, saugojusių šventojo palaikus, globėjas.

## Taip pat skaitykite

* Mykolinės

## Nuorodos
Puošnioji robinija

**Puošnioji robinija** (*Robinia neomexicana*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos krūmų ar nedidelių medžių rūšis. Kilusi iš pietvakarių JAV bei šiaurės Meksikos.

Užauga iki 5–10 m (retai iki 15 m) aukščio. Laja reta, senesnių medžių skėtiška. Lapai, plunksniški, 10–15 cm ilgio, su 7-15 lapelių. Žiedai kvapūs, balti ar rausvi, susitelkę į vešlias, 5–10 cm ilgio kekes. Vaisius – ankštis. Augalas auga greitai, yra šviesiamėgis, atsparus šalčiui.

Lietuvoje puošnioji robinija auginama retai, yra senų medžių Kaune ir Vilniuje.

## Šaltiniai
Bronius Zumeris

**Bronius Zumeris** (1920 m. rugsėjo 29 d. Bobiuose, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1997 m. rugpjūčio 19 d. Melburne) – Lietuvos žurnalistas, rašytojas, Australijos lietuvių veikėjas.

## Biografija
Lietuvoje baigęs gimnaziją, 1945–1949 m. Freiburgo ir Berno universitetuose studijavo filosofiją, istoriją ir psichologiją.

Bendradarbiavo žurnaluose „Žiburiai“, „Studentų dienos“. 1947–1948 m. Freiburge leido ateitininkų laikraštėlį „Tremties kryžkeliuose“. 1949 m. apsigyveno Australijoje. Melburne studijavo germanistiką ir istoriją. 1952 m. Melburno universitete studijavo germanistiką. 1952 m. Sidnėjuje leidžiamo savaitraščio „Mūsų pastogė“ redaktorius, Lietuvių katalikų draugijos pirmininkas. Nuo 1953 m. kartu su kitais redagavo laikraštį „Švyturys“, 1957–1963 m. – vietoje jo pasirodžiusį savaitraštį „Tėviškės aidai“. 1964 m. perėjo dirbti į Australijos televiziją,  garsino Lietuvos pavergimą.

Buvo Melburno lituanistinės mokyklos organizatorius ir vedėjas, Melburno ateitininkų pirmininkas, Australijos lietuvių katalikų federacijos kūrėjas. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, rėmė iš Sibiro grįžusias šeimas, dovanojo knygas bei archyvinę medžiagą Vilniaus universiteto bei Mažvydo bibliotekoms.

Po jo mirties žmona Onutė Ragauskaitė ir sūnus Bronius didelį žurnalistinį bei literatūrinį palikimą padovanojo jo gimtinės Sūdavos krašto muziejui. 1998 m. rugpjūčio 15 d. jo gimtinėje pastatytas paminklinis akmuo. Prie Sūdavos krašto muziejaus pasodintas vardinis ąžuoliukas.

Sūnus, muzikos kritikas ir advokatas Bronius Zumeris, baigė moderniosios muzikos ir teisės studijas Melburno bei Monašo universitetuose; buvo Australijos lietuvių bendruomenės pirmininkas.

## Bibliografija
* *Tylinti tauta*, 1953 m.
* *Gyvenimo keliu*, 1956 m.
* *Kalėdų varpai*, 1957 m.
* *Dabarties sutemose*, 1967 m.
* *Vilniaus kraštas faktų ir atsiminimų šviesoje*, 1967 m.
* *Sakykim, vyrai, taip nebuvo*, 1970 m.
* *Tarp mokslo ir duonelės*, 1985 m.
* *Satyriniai apmąstymai snobų alėjoje*, 1985 m.
* *Gijų raštai*, 1986 m.
* *Mažoji Lietuva rusiškojo imperializmo tinkle*, 1989 m.
* *Laisvei dienojant*, 1991 m.

## Šaltiniai
Flavors of Entanglement

**„Flavors Of Entanglement“** – septintasis studijinis Kanados ir JAV atlikėjos Alanis Morissette albumas, kurio pasaulyje parduota daugiau kaip 670 tūkstančių kopijų. Jis apdovanotas „Juno“ Metų pop muzikos albumo kategorijoje.

Albumas, lyginant su ankstesniais Alanis darbais, tapo išskirtiniu dėl plačiau naudotų technologinių naujovių ir labiau panašesnis į šokių muzikos rinkinį. Pati atlikėja jį apibūdino kaip kombinaciją visų muzikos stilių, kuriais domisi.

„Flavors Of Entanglement“ debiutavo 8-oje Billboard 200 sąrašo vietoje, per pirmąją savaitę perdavus 70 576 kopijas. Iki metų pabaigos realizuota 201 tūkstantis albumo kopijų.

## Dainos

### Albumo dainos

# ”Citizen of the Planet” (4:22)
# „Underneath“ (4:07)
# „Straitjacket“ (3:08)
# „Versions of Violence“ (3:36)
# „Not as We“ (4:45)
# „In Praise of the Vulnerable Man“ (4:07)
# „Moratorium“ (5:35)
# „Torch“ (4:50)
# „Giggling Again for No Reason“ (3:48)
# „Tapes“ (4:26)
# „Incomplete“ (3:30)

Autoriai: Alanis Morissette ir Guy Sigsworthás.

Prodiuseris: Guy Sigsworthás.

### Papildomos dainos

#### Skaitmeninis leidimas

12. „It’s a Bitch to Grow Up“ (4:03)

#### Japonijos leidimas

12. „20/20“ (4:17)

#### Deluxe leidimo papildomas diskas

# „Orchid“ (4:21)
# „The Guy Who Leaves“ (4:13)
# „Madness“ (6:22)
# „Limbo No More“ (5:21)
# „On the Tequila“ (3:43)

## Atlikėjai

* Alanis Morissette – vokalas
* Guy Sigsworth – prodiuseris
* Andy Page – gitara, programavimas, miksas
* Sean McGhee – programming, engineering, backing vocals
* Blair Sinta – mušamieji
* Peter Freeman – bosas

## Pasiekimai

### Albumas

### Singlai

* Pirmasis singlas su daina „Underneath“, išleistas 2008 metų balandį, Kanadoje pakilo iki 15-os vietos.
* Europoje antruoju albumo singlu tapo „In Praise of the Vulnerable Man“, kuris nepateko į pagrindinius dainų topus, jam nebuvo kurtas ir vaizdo klipas.
* Šiaurės Amerikoje antruoju ir paskutiniu singlu buvo „Not as We“, tačiau ir jis nepateko į „Billboard Hot 100“ sąrašus.
Brazdauskis

*Lukas Brazdauskis (g. 1988 m.), krepšininkas, „Lietuvos ryto“ žaidėjas
*Romanas Brazdauskis (g. 1964 m.), krepšininkas, 1992 m. Barselonos Olimpinių žaidynių bronzos laimėtojas (Luko Brazdauskio tėvas)
Romanas Brazdauskis

**Romanas Brazdauskis** (g. 1964 m. vasario 20 d. Kretingoje) – krepšininkas, Barselonos (Ispanija) olimpinių žaidynių bronzos laimėtojas (1992 m.), Lietuvos čempionas (1982 m.).

Ūgis – 204 cm, svoris – 115 kg.

2002 m. pavasarį buvo nuteistas kalėti 3 metus ir 8 mėnesius už cigarečių kontrabandą stambiu mastu ir mokesčių slėpimą (už gerą elgesį iš kalėjimo išleistas, jame praleidęs pusę jam skirtos bausmės laiko).

Vedęs; sūnus Lukas Brazdauskis (g. 1988 m.), krepšininkas, „Lietuvos rytas“ žaidėjas.

## Klubai
* 2000-08-12 iki 2001-08-12 Kauno "Topo Centas - Atletas"
* 1997-08-12 iki 1998-08-12 Plungės "Olimpas"
* 1987-08-12 iki 1990-08-12 Kauno "Žalgiris"
* 1985-08-12 iki 1987-08-12 Vilniaus "Statyba"
* 1982-08-12 iki 1983-08-12 Vilniaus "Statyba".
* Raseinių "Raseiniai"

## Karjera
* 1981–1982 m. Panevėžio "Lietkabelis"
* 1982–1983 m. Vilniaus "Statyba"
* 1983–1984 m. Rygos "ASK" (Latvija)
* 1984–1985 m. Rygos "ASK" (Latvija)
* 1985–1986 m. Vilniaus "Statyba"
* 1986–1987 m. Vilniaus "Statyba"
* 1987–1988 m. Kauno "Žalgiris"
* 1988–1989 m. Kauno "Žalgiris"
* 1989–1990 m. Kauno "Žalgiris"
* 1991–1992 m. "Vytis" (Australija)
* 1996–1997 m. Bratislavos "Inter" (Slovakija)
* 1997–1998 m. Plungės "Olimpas" (LKL)
* 2000–2001 m. Kauno "Atletas" (LKL).

## Šaltiniai
Insomnium

**Insomnium** – Suomijos melodingojo death metalo grupė iš Joensū. Jų muzika yra smarkiai įtakota doom metalo, dainų tekstų tematika aprėpia liūdesį, mirtį, netektį ir gedulą. Grupė taip pat įtraukia folklorinės bei simfoninės muzikos elementų į savo skambesį. Pavadinimas *Insomnium* lotynų kalba reiškia *košmaras, nemiga*. Nuo pat pradžios grupės kuriama ir atliekama muzika buvo nuolat vystoma. Melodijos darėsi melancholiškesnės, o bendras skambesys darėsi tamsesnis. Insomnium dainų tekstai yra paveikti ar net pasiskolinti iš tokių poetų kaip Friedrich Hölderlin, Edgar Allan Poe, Eino Leino bei kitos literatūros.

## Grupės nariai

### Dabartiniai nariai
* Niilo Sevänen – vokalas, bosinė gitara (1997–)
* Ville Friman – gitara (1997–)
* Ville Vänni – gitara (2001–)
* Markus Hirvonen – mušamieji (1998–)

### Buvę nariai
* Timo Partanen – gitara (1998–2001)
* Tapani Pesonen – mušamieji (1997–1998)

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* *[[In the Halls of Awaiting]]* (2002)
* *[[Since the Day It All Came Down]]* (2004)
* *[[Above the Weeping World]]* (2006)
* *[[Across the Dark]]* (2009)
* *[[Shadows Of the Dying Sun]]* (2014)
* *[[Winter's Gate]]* (2016)
* *[[Heart Like a Grave]]* (2019)

### Singlai
* *[[The Last Wave That Broke]]* (2009)
* *Weather the Storm* (2011)
* *Ephemeral* (2013)
* *While We Sleep* (2014)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus MySpace puslapis
*
Gaižiūnų geležinkelio stotis

**Gaižiūnų geležinkelio stotis** – stotis Vilniaus–Šiaulių geležinkelio ruože Jonava–Kaišiadorys. Geležinkelio mazgas, kurio pietinėje dalyje geležinkelio linijos išsišakoja į Vilnių ir Kauną (Gaižiūnų geležinkelio stotis yra linijų Vilnius–Klaipėda ir Kaunas–Jonava susijungime). Tai krovininė stotis, kurioje keleiviniai traukiniai nestoja. Stotis yra svarbus krovininio transporto mazgas, čia krovininė linija atsišakoja į didžiausią Baltijos šalyse trąšų gamintoją – „Achemą“, vieną didžiausių Lietuvos įmonių. Stotis naudojama ir karinei technikai pergabenti, kadangi netoliese yra Gaižiūnų poligonas.

Keleivių rūmų pastatas yra kultūros paveldo objektas (Nr. ). Per geležinkelį nutiestas Gaižiūnų geležinkelio viadukas pėstiesiems.

## Istorija

Stotis atidaryta 1871 m. Liepojos–Romnų geležinkelio linijoje kaip IV klasės geležinkelio stotis, buvusi už 22 varstų nuo Kaišiadorių. Čia pastatyti tinkuoto mūro stoties rūmai, išlikę iki šiol. 1916 m. link Kauno nutiestas Palemono–Gaižiūnų geležinkelis – taip stotis dvikeliu geležinkeliu sujungta su Palemonu prie Kauno.

1978 m. pastatytas Gaižiūnų geležinkelio viadukas. Anksčiau stotyje sustodavo keleiviniai traukiniai.

2024 m. stoties rūmų pastatas įtrauktas į paveldo registrą.

## Gyvenvietė

Aplink stotį įsikūrė geležinkelio stoties gyvenvietė, gyvavusi nuo XX a. iki XXI a. pradžios. Joje gyveno daugiau žmonių nei Gaižiūnų kaime. 2015 m. gegužės 27 d. geležinkelio stoties gyvenvietė panaikinta – ji priskirta Gaižiūnų (26,46 ha), Konstantinavos (0,32 ha) ir Ruklos (0,26 ha) kaimams.

## Galerija

Train station of Gaiziunai001.jpg | Gaižiūnų stoties senasis pastatas 2008 m.
Zhlavi Gaiziunai 20080608.jpg | Stoties kelynas, išsišakojantis link Palemono (dešinėje) 2008 m.
Gaižiūnai 2025g.jpg | Krovininiai vagonai Jonavos kryptimi 2025 m.
Gaižiūnai 2025d.jpg | Pėsčiųjų viadukas 2025 m.


## Šaltiniai
Paprastasis mašalas

**Paprastasis mašalas** (*Simulium ornatum*) – dvisparnių būrio kraujasiurbis smulkus vabzdys.

3–4 mm ilgio, juodas su balsvomis dėmelėmis. Suaugę mašalai skraido pavasarį, daugiau jų būna miškuose, ganyklose, arčiau vandens telkinių.

## Šaltiniai
Matarų ežeras

**Matarų ežeras** – buvęs ežeras, dabar pelkynė Lietuvoje (Varėnos rajonas) ir Baltarusijoje (Ščiutino rajonas), 3 km į pietvakarius nuo Dubičių, į šiaurę nuo Rakų. Seniau jo plotas siekė 1,52 km² (iš jų 0,52 km² Lietuvoje). Buvęs ilgis 2,2 km, plotis iki 0,8 km. Įtekėjo Mataryčia ir Zabolotka, ištekėjo Katros intakas Dratiliškė.

Matarų ežeras (drauge su Pelesos ir Dubos ežerais) buvo prieledyninio ežero liekana. Ežeras pradėjo sparčiai nykti po 1958–1959 m. įvykdytos melioracijos bei dėl Katros aukštupio „perėjimo“ į Ūlos baseiną.

## Etimologija
Ežeras buvo žinomas kaip *Matarà, Matarõs ežeras, Matarų̃ ežeras, Matarýčių ežeras, Motarų ežeras, Morties ežeras*, , . Šio pavadinimo kilmė neaiški. A. Vanago laikytas labai archajišku ir bandytas sieti su vandenvardžiais *Moterà, Mótertis* ir kildinti iš indoeuropiečių prokalbės šaknies **mad-* („drėgnas, žvilgus, riebus, nupenėtas“). R. Kunskas pateikia etimologiją iš  „žemė“ ir *tarha* „daržas“. Kitur kildintas iš žodžių *mãtaras, matarỹs* („sukynė virvėms vyti; įnagis kam mušti: lazda, baslys, botagas; plepys, tauškalius, nenuorama“) ir *matarúoti* („mojuoti; maskatuoti; maišyti, makaluoti; judinti, mostaguoti“) – taip būtų pavadintas pagal liūliuojančius, vis mataruojančius pelkėtus krantus.

## Šaltiniai
Jonavos autobusų stotis

**Jonavos autobusų stotis** – autobusų stotis Jonavoje. Adresas – Turgaus g. 1, LT-55149, Jonava. Pastatyta 1978 m.

Artimiausios Lietuvos miestų autobusų stotys – Kauno autobusų stotis (kursuoja maršrutiniai mikroautobusai ir autobusai), Kėdainių autobusų stotis, Kaišiadorių autobusų stotis ir Ukmergės autobusų stotis.

2011 m. Jonavos autobusų stotis pradėta rekonstruoti.

## UAB „Jonavos autobusai“

Jonavos autobusų stotį valdo UAB „Jonavos autobusai“ (Įmonės kodas 156576661). Veikla – keleivių vežimas, transportas, autobusų nuoma, reklama ant autobuso. Direktorius – Otaras Urbanas (g. 1975 m.), verslininkas. Jonavoje kursuoja 1-9 numerio autobusai ir mikroautobusai. 30-53 Autobusų parko transportas – MERCEDES BENZ O1120, O303, O408; MAN UEL 272, CRAFTER ir MERCEDES BENZ 814 (22-27 vietų); IVECO, PAZ (24-28 vietų); MERCEDES BENZ (17 vietų), MERCEDES BENZ SPRINTER (22 vietų), VW CRAFTER (22 vietos); IK – 280 (sudurtiniai) ir NEOPLAN 4014.

## Maršrutai

;Tarpmiestiniai:

Anykščiai, Biržai, Dusetos, Dūkštos, Ignalina, Kaunas, Kavarskas, Kupiškis, Marijampolė, Molėtai, Obeliai, Panevėžys, Papilys, Rokiškis, Ukmergė, Utena, Vilnius, Visaginas, Širvintos, Zarasai, Žasliai.

;Vietinio susisiekimo (priemiesčio):
* Jonava – Bareišiai – Panoteriai
* Jonava – Bukonys
* Jonava – Čičinai
* Jonava – Gaižiūnai
* Jonava – Gegužinė
* Jonava – Juljanava – Skrynės – Naujasodis
* Jonava – Kaunas
* Jonava – Keižonys – Pakalniškis
* Jonava – Kėdainiai
* Jonava – Kuigaliai
* Jonava – Kulva
* Jonava – Kulva – Martyniškis
* Jonava – Milagainiai – Panoteriai – Bareišiai
* Jonava – Naujasodis – Skrynės – Kuigaliai
* Jonava – Pasoda – Mimainiai
* Jonava – Pauliukai
* Jonava – Preišiogalėlė – Žinėnai
* Jonava – Profilaktoriumas
* Jonava – Rukla
* Jonava – Šėta
* Jonava – Šilai
* Jonava – Upninkai
* Jonava – Užusaliai
* Jonava – Žinėnai
* Jonava – Žinėnai – Preišiogalėlė.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus UAB „Jonavos autobusai“ tinklalapis (lietuvių k.)
Nepalinis maumedis

**Nepalinis maumedis** (*Larix potaninii*) – spygliuotis medis, priklausantis pušinių (*Pinaceae*) augalų šeimai. Auga Kinijoje ir Nepale, 2500-4300 m aukštyje.

Medis iki 50 m aukščio, kamieno skersmuo iki 1 m. Laja kūgiška, šakos trumpos, horizontalios. Žievė ruda ar pilkšvai ruda, senstant raukšlėjasi. Spygliai šviesiai žali, 12-35 mm ilgio, rudenį ryškiai pagelsta ir nukrenta. Kankorėžiai kiaušiniški arba cilindriški, 2,5-7,5 cm ilgio, jauni tamsiai purpuriniai, vėliau tampa šviesiai rudais, sudaryti iš 35-90 plaušelių.

## Šaltiniai
Bikėnai (Zarasai)

**Bikėnai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybės pietuose, prie Antalieptės marių ir Šventosios upės. Stovyklavietė „Degesa“ prie Bikėnų tilto per Šventąją, nedidelis vandens pramogų centras, mobili prieplauka. Atsiveria Bikėnų šaltinis.

## Istorija

Sovietmečiu prie tilto pastatytas paminklas 1943 m. lapkričio 28 d. žuvusiam pirmajam Kęstučio partizanų būrio vadui J. Vanagickui, prie paminklo – paminklinis akmuo Kęstučio būrio kovotojams.

## Gyventojai

## Nuorodos
* „Degesos“ svetainė 

## Šaltiniai
Dublino autobusų stotis

**Dublino autobusų stotis** (*Busáras* – 'autobusų pastatas'; airiškas neologizmas) – pagrindindinė autobusų stotis Airijos sostinėje Dubline. Valdo įmonė „Bus Éireann“. Stotis yra nutolusi 5–8 minutės kelio pėsčiomis nuo *[[O'Connell Street]]* bei *[[O'Connell Bridge]]* tilto per Liffey. Busáras – vienas pirmųjų architekto Michael Scott (1905–1989 m.), sukurtų dirbant kartu su Kevin Roche, šiuolaikinių pastatų Dubline po Antrojo pasaulinio karo.

## Nuorodos
* “Busáras, Dublino autobusų stotis”  (anglų k.)
* „Bus Éireann“ tinklalapis
Goniūnų tvenkinys

**Goniūnų tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys Jurbarko rajone, Tauragės apskrityje. Tvenkinys susidarė patvenkus Armeną, 5 km į šiaurės rytus nuo Veliuonos, prie Goniūnų, 7 km nuo Armenos žiočių. Užtvankos plotas – 30,4 ha.Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-rytų kryptimi – 2,9 km, plotis – iki 0,52 km. Altitudė 53,5 m. Kranto linija labai vingiuota. Į rytus yra nutįsusi 1,25 km ilgio įlanka, į kurią įteka Armeniukas ir iškart telkšo Klausučių I tvenkinys. Tvenkinio krantai aukšti, šlaitai plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui auga sodai ir plyti dirbami laukai. Įsikūrę šie kaimai: Pikčiūnai, Rukšioniai, Goniūnai. Žemiau užtvankos prasideda Panemunių regioninis parkas.

Sudarytas 1977 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Kėdainių autobusų stotis

**Kėdainių autobusų stotis** – autobusų stotis Kėdainiuose. Adresas – J. Basanavičiaus g. 93, LT-57354, Kėdainiai. Pirmoji autobusų stotis buvo miesto centre, netoli Ramybės skvero, iš kur 1988 m. buvo perkelta į miesto pakraštį. 2008 m. Balandžio 25 d. atidaryta kapitaliai suremontuota stotis, prijungta prie prekybos centro.

Artimiausios Lietuvos miestų autobusų stotys – Kauno autobusų stotis, Jonavos autobusų stotis, Šeduvos autobusų stotis, Panevėžio autobusų stotis ir Ukmergės autobusų stotis.

## Maršrutai
;Tarpmiestiniai:

* Kaunas (per Josvainius, Cinkiškius; per Vandžiogalą; per Labūnavą),
* Panevėžys (per Ramygalą; per Surviliškį, Krekenavą; per Šventybrastį, Krekenavą),
* Šiauliai (per Dotnuvą, Radviliškį),
* Biržai (per Panevėžį, Pasvalį),
* Alytus (per Kauną)
* Druskininkai (per Kauną, Alytų)
* Vilkaviškis (per Kauną, Marijampolę)
* Mažeikiai (per Šiaulius)
* Joniškis (per Šiaulius)
* Naujoji Akmenė (per Šiaulius)
* Marijampolė (per Kauną)
* Žagarė (per Šiaulius, Joniškį)
* Joniškėlis (per Panevėžį)
* Linkuva (per Šeduvą, Pakruojį)
* Klaipėda (per Šiaulius, Telšius, Plungę)
* Vilnius (per Ukmergę)
* Panemunė (per Raseinius, Tauragę)
* Ryga (per Panevėžį, Bauskę)

Tarpmiestinius maršrutus aptarnauja bendrovės: „Kautra“, „Busturas“, „Panevėžio autobusai“, „Eurolines“, „Biržų autobusų parkas“, „Marijampolės autobusų parkas“, „Vilkaviškio autobusų parkas“ ir kt.

;Vietinio susisiekimo (priemiesčio):
 
* Kėdainiai – Jonava („Jonavos autobusai“)
* Kiti – žr. Kėdbusas#Priemiestiniai_maršrutai

Visus maršrutus, išskyrus į Jonavą, aptarnauja UAB „Kėdbusas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus UAB „Kėdbusas“ tinklalapis (lietuvių k.)
Irma Grebzdė

**Irma Grebzdė** (, 1912 m. gegužės 25 d. Rengė, dab. Saldaus savivaldybė – 2000 m. kovo 30 d. Torontas) – latvių rašytoja.

## Biografija
Mokėsi Aucės pradžios mokykloje, 1930 m. baigė Rygos 2-ąją gimnaziją. Nors domėjosi filosofija ir istorija, bet įstojo į Latvijos universiteto žemės ūkio fakultetą. 1935 m. baigusi studijas dirbo laikraščių „Rīts“ ir „Brīvā zeme“ redakcijose. Dėl silpnos sveikatos persikėlė į Daugpilį, dirbo laikraštyje „Daugavas Vēstnesis“. 1940 m. mokytojavo Malnavos vidurinėje mokykloje, vėliau persikėlė į Jelgavą. Ten pradėjo rašyti, 1944 m. išleido pirmąją knygelę 1944 m. pasitraukė į Vakarus. Nuo 1948 m. gyveno Kanadoje.

## Kūryba
Apsakymuose ir romanuose vaizduojami ikikarinės Latvijos įvairūs visuomeniniai sluoksniai – latvių gyvenimas Kanadoje, būdinga religinė, etinė problematika. Parašė atsiminimų.

## Bibliografija
* Kraičio žirgas (*Pūra zirgs*), Rīgā 1944 m.
* Stovyklos pasakos (Nometnes pasakas), apsakymai, 1946 m.,
* Nuolankioji (*Pazemīga*), apsakymai, 1946 m.,
* Ragana, apsakymai, 1951 m.,
* Inga, apsakymai, 1952 m.
* Pilkame name (*Pēlekā mājā*), romanas, 1954 m.,
* Rudens audrai (*Rudens negaiss*), romanas, 1954 m.,
* Dūda, romanas, Brooklyn, Grāmatu Draugs, 1958 m., ISBN 9984592502, Madris, 1998 m.
* Zuosukalno mergaitės (*Zosukalņa meitenes*), romanas, 1959 m.,
* Sveika, mano žeme (*Sveicinata, mana zeme*), atsiminimai, Brooklyn, Grāmatu Draugs, 1960 m.
* Tegul dabar aš esu (*Te nu es esmu!*), romanas, Grāmatu draugs, 1964 m.
* Seserys (*Māsas*), romanas, 1965 m.,
* Tik mergaitė (*Tikai meitene*), romanas, 1969 m., ISBN 5410009339
* Ar obelis žydėjo? (*Vai ābele ziedēja?*), romanas, 1969 m.,
* Uždekit žvakes (*Aizdedziet sveces*), apsakymai, 1974 m.,
* Amžina vasara (*Mūžīga vasara*), romanas, 1999 m., ISBN 9984534308

## Šaltiniai