open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Naivaša (ežeras)

**Naivaša** (, ) – ežeras vidurio Kenijoje, Didžiajame lūžių slėnyje, 1884 m aukštyje, į šiaurės vakarus nuo Nairobio. Ežeras liekaninis (pleistoceno laikotarpio stambaus ežero liekana). Pakrantės pelkėtos, o paties ežero plotas svyruoja priklausomai nuo kritulių kiekio. Jį maitina laikinai išdžiūstančios Malevos ir Gilgilio upės.

Naivašos ežere gausu žuvų, pakrantėse – vandens paukščių. Ežeras patenka į Ramsaro konvencijos saugomų šlapynių sąrašą.

Tarp 1937–1950 m. ežeras naudotas kaip vandens lėktuvų tūpimo vieta. Verčiamasi žvejyba, ežero vandeniu drėkinamos gėlių plantacijos, jis naudojamas greta stovinčiai geoterminei jėgainei. Prie Naivašos ežero įsikūręs Naivašos miestas.

Ežero pavadinimas kildinamas iš masajų žodžio *nai`posha*, reiškiančio „šiurkštus, banguotas vanduo“.


Sunset at Lake Naivasha.jpg|Saulėlydis prie Naivašos
Mt Longonot from Lake Naivasha (5232673702).jpg|Longonoto kalnas už Naivašos
Laika ac Lake Naivasha (6693439507).jpg|Pakrančių pelkynės
 Quiet dusk over Lake Naivasha (5232083375).jpg|Sutemos prie ežero
Haft Tepė

**Haft Tepė** (), kas reiškia „Septynios kalvos“, − archeologinė vietovė Irane, Chuzestano provincijoje, netoli Sūzų. Manoma, kad jos vietoje buvo senovės elamitų miestas **Kabnakas**.

## Istorija
Kabnakas buvo pastatytas II tūkst. pr. m. e. viduryje ir klestėjo labai trumpą laikotarpį. Jo klestėjimas pirmiausia siejamas su Viduriniosios Elamo karalystės karaliumi Tepti-Aharu. Manoma, kad jis buvo pastatytas kaip jo naujoji sostinė netoli Sūzų. Nėra aišku, ar miestas trumpam tapo viso Elamo sostine, ar tik Tepti-Aharo mažos atskilusios karalystės centru. Vėliau Kabnakas buvo apleistas.

## Archeologija
Hat Tepė – vienas iš keturių nuodugniai kasinėtų elamitų miestų (kiti yra Sūzai, Anšanas ir Čoga Zanbilis). Vietovė užima apie 1,5 x 0,8 km plotą ir yra sudaryta iš 14 kalvų. Vietovę pirmasis tyrinėjo Jacques de Morgan 1908 m. Vėliau (1965–1979) čia kasinėjo Teherano universiteto archeologai, vadovaujami Ezzat Negahban. 2003–2008 m. tyrimus vykdė jungtinės vokiečių ir Irano archeologų komandos, vadovaujamos Behzad Mofidi.

Mieste buvo atkasta dievo Kirvaširo šventykla, taip pat, manoma, zikurato, rūmų ir karališkųjų kapų likučiai. Šventykla buvo dekoruota bronzos lakštais ir piešiniais. Vienas svarbiausių radinių yra molinės lentelės su gausiais administraciniais įrašais iš Tepti-Aharo valdymo laikų.

## Nuorodos
* Haft Tepė Livius.org puslapyje (en)
Naivaša

**Naivaša** () – miestas Kenijoje, į šiaurės vakarus nuo Nairobio, prie šiaurės rytinio Naivašos ežero kranto. Įsikūręs pusiaukelėje tarp Nairobio ir Nakuru, prie Ugandos geležinkelio. Prekybinis centras. Verčiamasi žvejyba, gėlininkyste, turizmu. Veikia geoterminė jėgainė. Netoliese prasideda Pragaro Vartų nacionalinis parkas, stūkso Longonoto kalnas, Naivašos ežero pakrantėje yra buvę britų poilsio namai (dabar viešbučių kompleksas).

## Sportas
* Kenya Police FC – mieste bazuojasi Kenijos Policijos futbolo klubas.
* Sher Karuturi Naivasha – futbolo klubas.
* Naivašos miesto *Šer Karuturi* stadione (), kuris talpina 4 tūkst. žiūrovų, namš rungtynes žaidžia Kenya Police FC.

## Išnašos
Dvigubo efekto principas

**Dvigubo efekto principas** arba **dvigubo efekto doktrina** – moralės filosofijos principas, taikomas, kai veiksmas, kuriuo siekiama kažkokio gėrio, sukelia kažkokią žalą.

Laikoma, kad pirmasis dvigubo efekto principą suformulavo Tomas Akvinietis savo veikale Teologijos suma, nagrinėdamas savigyną.

Pagal dvigubo efekto principą veiksmas su geru ir blogu efektu yra leistinas, jei galioja keturios sąlygos:

# Pats veiksmas turi būti morališkai geras arba neutralus.
# Nėra siekiama blogo efekto.
# Geras efektas turi sekti iš veiksmo, o ne blogo efekto.
# Geras efektas turi būti pakankamas, kad kompensuotų blogą efektą.

## Išnašos
2015 m. FIFA korupcijos bylos

2015 m. JAV Federalinis tyrimų biuras viešai iškėlė **FIFA korupcijos bylas**. 2015 m. gegužės pabaigoje 14 asmenų buvo apkaltinti sukčiavimu, reketu ir pinigų plovimu. Tuo pačiu kaltinimai buvo pateikti ir dviem tarybų nariams bei dviem korporacijom.

Didžioji dauguma įtarimų pateikti CONMEBOL, CONCACAF konfederacijų buvusiems vadovams ir sporto marketingo įmonėms. Tyrimai tęsėsi kelerius metus, o pirmasis areštas įvykdytas 2013 m. liepą. 2015 m. gegužės 27 d. buvo suimtas buvęs CONCACAF prezidentas Jeffrey Webb, taip pat du dabartinio FIFA vykdomojo komiteto nariai Eduardo Li ir Eugenio Figueredo bei buvęs CONMEBOL prezidentas Nicolás Leoz.

Iš viso gegužės 27 d. Ciūriche buvo suimti 7 oficialūs FIFA asmenys. Tuo metu jie ruošėsi dalyvauti 65-tame FIFA Kongrese. Planuojama, kad asmenys bus perduoti JAV pareigūnams – suimtieji kaltinami kyšiais paėmę 150 milijonų JAV dolerių. Tuo pačiu metu kratos įvykdytos CONCACAF būstinėje Majamyje, po ko dar du asmenys suimti – buvęs konfederacijos vadovas Jack Warner ir marketingo vadovas Alejandro Burzaco. 

Visi šie įvykiai leido pradėti atskirus kriminalinius tyrimus Australijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje ir Šveicarijoje.

FTB taip pat yra pradėjusi tirti 2014 m. Pasaulio futbolo čempionato skyrimo tvarką, o Šveicarijos pareigūnai – XXI pasaulio futbolo čempionato Rusijoje ir XXII pasaulio futbolo čempionato Katare paskyrimo tvarkas.

## Šaltiniai
Kuvada

**Kuvada** ( 'kiaušinių perėjimas') – vyro paprotinė gimdymo imitacija (vyras stimuliuoja sąrėmius, gulasi į gimdyvės lovą, priima sveikinimus gimus naujagimiui, slaugo vaiką).

## Trumpa istorija
Šis paprotys būdingas daugeliui tautų. Jį aprašė senovės Graikijos istorikai: Diodoras Sicilietis – Korsikos saloje; Strabonas, viešėdamas pas keltus ir baskus Ispanijoje. Paprastai vyras priiminėdavo kaimynų sveikinimus atsigulęs lovoje kartu su naujagimiu. Tuo tarpu vaiką pagimdžiusi žmona dirbdavo namų ruošos darbus ir kartais prieidavo pamaitinti naujagimį.
 
R. Bretonas (pirmasis misionierius Gvadelupoje 1635–1656 m.) aprašė Karibų salų indėnus: „Jie turi įdomią ceremoniją. Moteris po gimdymo iš karto atsikelia ir imasi darbų. Tuo metu vyras guli hamake glostydamas pilvą ir skundžiasi skausmais“.
Dar neseniai šis paprotys egzistavo tarp Kalifornijos ir Pietų Amerikos indėnų, Pietų Indijoje, Nikobarų salose, Sulavesije, Borneo ir tarp ainų.

XIX a. toks paprotys buvo pastebėtas tarp baltarusių ir Smolensko gubernijoje. Žmonai gimdant vyras apsirengdavo suknelę arba sijoną, ant galvos užsirišdavo skarelę ir dejuodavo. Tarp Kaukazo tautų toks paprotys pastebėtas pas čerkesus.
Priimta laikyti, kad tokio pobūdžio paprotys susijęs su noru apsaugoti gimdyvę ir naujagimį nuo piktųjų dvasių ir apgauti jas. Priešingai nuo gimdyvės, tėvas ritualine prasme yra švarus ir stiprus. Jis tarsi užima jos vietą ir saugoja vaiką, namą nuo piktų jėgų įsiveržimo. Tikėtina, kad tokiu būdu tėvas patvirtindavo savo teisę į vaiką.

## Šaltiniai
Kitalė

**Kitalė** () – miestas vakarų Kenijoje, tarp Elgono kalno vakaruose ir Čeranganio kalvų rytuose; Transnzojos apskrities centras. Plentai į Eldoretą, Lodvarą, eina Ugandos geležinkelis. Žemės ūkio krašto prekybinis taškas (auginamos saulėgrąžos, arbatmedžiai, kavamedžiai, kukurūzai, ankštiniai, piretrumas), verčiamasi miškininkyste. Netoliese prasideda Saivos pelkės nacionalinis parkas. Veikia muziejus.

## Istorija

Kitalę 1906 m. įkūrė kolonistai. Miestas pradėjo augti nuo 1926 m., kai čia nutiestas geležinkelis.
Embu

**Embu** () – miestas vidurio Kenijoje, 120 km į šiaurės rytus nuo Nairobio, netoli pietinių Kenijos kalno pašlaičių. Apskrities centras. Praeina Nairobio–Meru plentas. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (arbatmedžių auginimas). Veikia ligoninė, Šv. Pauliaus anglikonų katedra, sporto centras.

## Istorija

Embu iki 2013 m. buvo Rytų provincijos administraciniu centru.
2015–2016 m. UEFA Europos lyga

**2015-2016 m. UEFA Europos lyga** – 45-asis UEFA Europos lygos sezonas, kuris prasidėjo 2015 m. birželio 30 d. kvalifikacinėmis varžybomis ir baigėsi 2016 m. gegužės 18 d. finalo rungtynėmis St. Jakob-Park stadione Bazelyje.

Čempionais 5 kartą bei 3 kartą iš eilės tapo Sevilla FC iš Ispanijos.

Iš viso turnyre dalyvavo 191 komanda, o finalinėse varžybose – 56 komandos, priklausančios UEFA.

## Pirmasis atrankos etapas

|}

## Antrasis atrankos etapas

|}

## Trečiasis atrankos etapas

|}

## Atrankos varžybos

|}

## Grupių varžybos

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

### E grupė

### F grupė

### G grupė

### H grupė

### I grupė

### J grupė

### K grupė

### L grupė

## Šešioliktfinalis

|}

## Aštuntfinalis

|}

## Ketvirtfinalis

|}

## Pusfinalis

|}

## Finalas


## Šaltiniai
1943 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1943 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 12-asis Lietuvos šachmatų čempionatas

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
12-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1943 m. liepos 4–18 d.

Čempionate dalyvavo 12 žaidėjų: keturi vilniečiai, trys kauniečiai ir po vieną žaidėją iš Šiaulių, Panevėžio, Mažeikių, Ukmergės ir Vilkaviškio. Iš 1942 m. čempionato prizininkų nedalyvavo tik A. Žukauskas. 

Čempionatas buvo atkaklus. Pirmąsias tris vietas užėmę žaidėjai: M. Birmanas, R. Arlauskas ir L. Abramavičius surinko po lygiai taškų (8,5 iš 11). Ketvirtas liko P. Vaitonis (8 tšk.). 

Prizinių vietų išaiškinimui tarp pirmųjų trijų žaidėjų 1943 m. rugpjūčio 9–18 d. Kaune buvo surengtas papildomas turnyras. Žaidžiama buvo po dvi partijas. 

Nugalėjo M. Birmanas (2,5 tšk. iš 4) ir tapo Lietuvos šachmatų čempionu, antras buvo R. Arlauskas (2 tšk.), trečias – L. Abramavičius (1,5 tšk).

## Šaltiniai
1942 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1942 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 11-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

11-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Kaune 1941 m. gruodžio – 1942 m. sausio mėn. Čempionatas vyko karo metais nacistinės Vokietijos okupacijos sąlygomis. Štai kaip apie šį turnyrą atsiliepė vienas jo organizatorių ir dalyvių, Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys 
A. Žukauskas: "Turnyras buvo organizuotas pusiau uždaromis sąlygomis siekiant pademonstruoti…kad šachmatai Lietuvoje gyvuoja. "

Lietuvos čempionu tapo Leonardas Abramavičius, surinkęs 7,5 taško iš 8 galimų. Sidabrą iškovojo Algirdas Žukauskas (7 tšk.), o bronzą - Romanas Arlauskas (6,5 tšk.).

## Šaltiniai
AMV

**AMV** () – paprastai fano sukurtas muzikinis vaizdo klipas, susidedantis iš vieno ar keleto animacinių serialų ar filmų vaizdų, susinchronizuotų su garso įrašais, dažniausiai dainomis ar anonsų garso įrašais.

Tokie vaizdo klipai yra viena fanų jausmų išraiškos formų, kur turinio perdirbimas, remiantis naujomis idėjomis, vaidina svarbu vaidmenį gerbėjų vaizduotėje. Neribota muzikinių vaizdo klipų kūrimo laisvė leidžia sukelti visiškai naują įspūdį apie anime, pvz., atsirenkant tokias scenas, kur atsispindi tam tikra atmosfera ar situacija. Montuojant klipą iš įvairių vaizdo šaltinių galima padaryti taip, jog galutiniame variante veikėjai, kurie tikriausiai niekada nesusitiktų, susitinka.

AMV dažniausiai talpinami ir platinami internete, tokiuose vaizdų dalijimosi tinklalapiuose kaip AnimeMusicVideos.org ar YouTube. Anime konventuose dažnai organizuojami AMV konkursai ar demonstracijos.

## Istorija
Pirmąjį AMV 1982 m. sukūrė 21-erių metų Jim Kaposztas iš Niudžersio. Jo sumontuotas vaizdo klipas susidėjo iš brutalių scenų, panaudotų iš anime „Uchū Senkan Yamato“, su fone skambančia grupės „The Beatles“ daina „All You Need Is Love“.

## AMV kūrimo principas
Kuriant AMV svarbiausia yra sukurti sinchronizacijos ir vieningumo jausmą, panaudojant įvairiausias vaizdo montažo technikas. Keletas pavyzdžių:

* Sinchroninis montažas: svarbiausias įrankis, kurį turi AMV klipų kūrėjas, yra skirtingų klipų iš vaizdo šaltinio panaudojimas ir jų keitimas tarpusavyje tam tikru metu. Dažniausiai įvykiai vaizdo įraše sinchronizuojami su muzikos taktais.
* Lūpų sinchronizacija: veikėjų lūpų judesių originaliame vaizdo šaltinyje sinchronizavimas su garso įrašo dainų žodžiais, siekiant sukurti įspūdį, jog dainą atlieka vaizduojamas veikėjas.
* Skaitmeniniai efektai: vaizdo šaltinį galima sumontuoti įvairiai, priklausomai nuo naudojamos vaizdo montažo programinės įrangos (paprastai naudojamas nelinijinis montažas). Naudojant kai kuriuos efektus galima padaryti taip, kad veikėjo lūpos išliktų statiškos, tuo tarpu kiti efektai skirti sinchronizacijai su garso įrašu padidinti, tekstui tam tikroje scenos vietoje prilipinti arba sukurti vaizdo klipui unikalų vizualinį stilių.

## Teisinės problemos
Kadangi tokie muzikiniai vaizdo klipai dažniausiai talpinami ir platinami internete, pastaraisiais metais išaugo reikalavimų, ypatingai iš muzikos įrašų pramonės pusės, pašalinti AMV klipus iš tokių tinklalapių kaip AnimeMusicVideos.org ir YouTube skaičius, ypatingą dėmesį skiriant YouTube dėl tinklalapio santykinai didelio populiarumo ir orientacijos į pelno gavimą.

## Literatūra
* 
* 

## Šaltiniai
Teurgija

**Teurgija** ( < *theos* – „Dievas“ + *ergon* – „veiksmas“) – ritualų, kartais magijos forma, kuria siekiama iššaukti arba priversti veikti Dievą arba dievybes, dvasias, ypatingai siekiant susivienyti su dieviškumu, pasiekti *henosis* (mistinę vienovę, Vienį). Praktikuota antikoje ir viduramžiais. Vėliau teurgija buvo vadinamas tikėjimas, turintis galimybę suteikti gyvybę statuloms, paveikslams.

Teurgija reiškia „dievišką veikimą“. Pirmas termino panaudojimas rastas mistiniame II a. vidurio neoplatonisto veikale „Chaldėjų orakulai“. Teurgijos terminą taip pat vartojo vėlyvojo neoplatonizmo atstovai, ypatingai Jamblichas. Neoplatonistai dvasinę tikrovę suvokė kaip eilę Vienio emanacijų. Iš Vienio emanavo dieviškas protas (*[[Nusas|Nous]]*), o iš dieviško proto emanavo pasaulio siela (*[[Psichė|Psyche]]*). Neoplatonistai Vienį laikė absoliučiai transcendentiniu ir emanacijose niekas aukštesnio nėra prarandama ar perduodama žemesniam, kuris lieka nepakeistas žemesnių emanacijų.

Nors neoplatonistai laikomi politeistais, jie priėmė tam tikrą monizmo formą.

Plotinas, Jamblicho mokytojai Anatolijus ir Porfirijas emanacijas pateikia tokia tvarka:
* **To Hen** (τό ἕν), Vienis: dievybė be kokybės, kartais vadinama dievu
* **Nous** (Νοῦς), Protas: Visuotinė sąmonė iš kurios kyla;
* **Psychē** (Ψυχή), Siela: apimanti kartu individualią ir pasaulio sielą, vedanti galiausiai į
* **Physis** (Φύσις), Gamta.

Plotinas ragino kontempliuoti tuos, kurie nori atlikti teurgiją su tikslu susivienyti su dieviškumu (vadinamu *henosis*). Todėl jo mokykla panaši į meditacijos ar kontempliacijos mokyklą. Jamblichas iš Chalkio (Sirija), Porfirijas (kuris pats buvo Plotino studentas) mokė labiau ritualizuoto teurgijos metodo, apimančio meldimą, religinius ir maginius ritualus. Jamblichas tikėjo teurgija esant dievų imitacija ir savo didžiajame veikale „Apie egiptietiškas paslaptis“ jis aprašo teurgiją kaip „ritualizuotą kosmogoniją“, kuri įkūnytoms sieloms suteikia kosmoso kūrimo ir išsaugojimo dieviškos atsakomybės.
VAZ-2106

**VAZ-2106** (*ВАЗ-2106*) – tarybinis (vėliau Rusijos) lengvasis automobilis, 1975–2005 m. gamintas Volgos automobilių gamykloje (AvtoVAZ). Šis automobilis priklausė „Žigulių“ serijai, o užsienyje buvo pardavinėjamas pavadinimu Lada-1600.

VAZ-2106 buvo atnaujintas VAZ-2103 modelis: sumažintas brangių chromuotų detalių naudojimas, daugiau naudota plastikinių dalių, pakeisti galiniai žibintai, kiek pakeista prietaisų skydelio, jungiklių išdėstymo tvarka. Tai buvo vienas populiariausių „Žigulių“ – iš viso pagaminta 4,3 mln. vienetų.

VAZ-2106 – 4 durų, 5 sėdimų vietų sedanas, kurio ilgis 4166 mm, plotis 1611 mm, aukštis 1440 mm, ratų bazė 2424 mm, masė 1045 kg. Buvo leidžiamas su VAZ-2103, VAZ-21011 bei VAZ-2106 varikliais (pastarasis buvo 1569 cm³ darbinio tūrio, 4 cilindrų, 76 AG). Didžiausias greitis – 154 km/h, iki 100 km/h įsibėgėdavo per 17,5 s.

----
VAZ automobiliai

VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109
VAZ-2107

**VAZ-2107** (*ВАЗ-2107*) – tarybinis (vėliau Rusijos) lengvasis automobilis, 1982–2012 m. gamintas Volgos automobilių gamykloje (AvtoVAZ). Šis automobilis priklausė „Žigulių“ serijai, o užsienyje buvo pardavinėjamas pavadinimais Lada Nova, Lada Riva, Lada 1500.

VAZ-2107 buvo pagerinta VAZ-2105 atmaina: turėjo didesnes, chromuotas radiatoriaus groteles, kiek pakeisti galiniai žibintai, įrengtos patogesnės sėdynės, atnaujinta salono vėdinimo sistema, prietaisų skydelis, pakeisti variklio, bagažinės dangčiai.

VAZ-2107 – 4 durų, 5 sėdimų vietų sedanas, kurio ilgis 4145 mm, plotis 1611 mm, aukštis 1440 mm, ratų bazė 2424 mm, masė 1049 kg. Buvo leidžiamas su 1,5 ir 1,6 l darbinio tūrio varikliais (77 AG).

----
VAZ automobiliai

VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109
Šimaškio dinastija

**Šimaškio dinastija** – Elamo dinastija ir kartu jos valdoma Artimųjų Rytų valstybė, egzistavusi XXI–XIX a. pr. m. e. Dinastija buvo kilusi iš **Šimaškio** (*Shimashki*, *Simashki*) regiono, kurio vieta neidentifikuota, nors jis buvo kalnuotoje Elamo dalyje. Kai kurie mokslininkai sieja Šimaškį su vėlesniu Kermanijos regionu aplink Kermano miestą.

## Istorija

XXII a. pr. m. e. Avano dinastiją nusiaubė gutijai, o netrukus Elamo lygumų dalyje savo kontrolę įvedė Trečioji Ūro dinastija, kuri valdė Sūzus. Viešpataujant Ūro karaliui Šusinui yra išlikę įrašai, kad kalnuotoje Elamo dalyje, Šimaškyje, valdo karalius Girnamė. Jis laikomas pirmuoju dinastijos karaliumi. 

Santykiai tarp kalnuotojo Elamo ir Šumero buvo permainingi. Atrodo, karaliai tarpusavyje turėjo dinastines santuokas (pvz., Šusinas atidavė savo dukterį į žmonas Anšano kunigaikščiui), tačiau nevengdavo ir karinių ekspedicijų į vienas kito žemes. Penktasis eilėje karalius Enpiluchanas, pasinaudodamas Šumero silpnumu, trumpam užvaldė Anšaną ir Sūzus, tačiau ~2022 m. pr. m. e. Ibisinas susigrąžino kontrolę. Chutrantempti (anot kitų šaltinių, Kindatu) įsiveržė į Šumerą, sugriovė Ūrą ir paėmė į nelaisvę paskutinįjį jos karalių, taip baigdamas III Ūro dinastiją. 

Tiesa, elamitai nesiekė valdyti Šumero ir netrukus atsitraukė, matyt išvyti Isino karaliaus Išbi-Eros. Vietoj to, jie konsolidavo valdžią Elame. Nusistovėjo tradicija, kad Sūzai tapo antrąja sostine, kurioje valdydavo karūnos princas, prieš tapdamas valdovu Šimaškyje. Jis būdavo tituluojamas Sūzų iššakumu. Sūzus ypač išpuošė Indatu Inšušinakas I, kuris čia naujai pastatydino šventyklą dievui Inšušinakui. Jo sūnus Tan-Ruhuratiris vedė Ešnūnos karaliaus Bilalamos dukterį.

Šimaškio dinastijos klestėjimas truko vos pusšimtį metų. XIX a. pr. m. e. Elame įsigalėjo nauja Epartidų dinastija.
 
## Valdovai
Sūzuose rastas Elamo karalių sąrašas pateikia dinastijos karalių (tituluojamų *sukkal*) vardų. Visos datos apytikslės ir prieš mūsų erą.
*Gir-Namė (~2050)
* *Trys nežinomi karaliai*
*Enpiluchanas (~2022)
*Chutrantempti (2010-1990)
*Kindatu (1990–1970)
*Indattu-Inšušinakas I (1970–1945)
*Tan-Ruhuratiris (1945–1925)
*Indattu-Inšušinakas II (1925–1900)
*Indatunapiras (1900–1875)
*Indatutemti (1875–1850)

## Nuorodos
VAZ-2105

**VAZ-2105** (*ВАЗ-2105*) – tarybinis (vėliau Rusijos) lengvasis automobilis, 1979–2010 m. gamintas Volgos automobilių gamykloje (AvtoVAZ). Šis automobilis priklausė „Žigulių“ serijai, o užsienyje buvo pardavinėjamas pavadinimais Lada 1300, Lada Saloon, Lada Nova, Lada Riva. Nuo ankstesniojo modelio VAZ-2101 skyrėsi kampuotesne išvaizda, patogesniu valdymu.

VAZ-2105 pagrindu gamintas universalaus kėbulo modelis VAZ-2104 bei pagerintas modelis VAZ-2107.

VAZ-2105 – 4 durų, 5 sėdimų vietų sedanas, kurio ilgis 4128 mm, plotis 1620 mm, aukštis 1446 mm, ratų bazė 2424 mm, masė 995 kg. Buvo leidžiamas su įvairaus tipo varikliais (nuo 1,2 iki 1,6 l darbinio tūrio, 50–80 AG).

Vadovaujant Stasiui Brundzai Vilniaus transporto priemonių gamykloje rinktas sportinis modelis LADA 2105 VFTS.

----
VAZ automobiliai

VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109
Moskvič-412

**Moskvič-412** (*Москвич-412*) – tarybinių vidutinės klasės lengvųjų automobilių serija, 1967–1977 m. gaminta Maskvos mažalitrių automobilių gamykloje (MMZA/AZLK), o 1967–2001 m. – Iževsko automobilių gamykloje (IŽAvto). Tai buvo Moskvič-408 modifikacija, vėliau pati tapusi pagrindu Moskvič-2140 modeliui.

Pagrindinis Moskvič-402 modelis buvo 4 durų, 5 vietų sedanas, tačiau gamintos ir įvairios kėbulo modifikacijos:
* Moskvič-412I, 412IE, 412K – užsienio rinkoms skirti modeliai;
* Moskvič-412M – medicininės pagalbos automobilis;
* Moskvič-412T – taksi automobilis;
* Moskvič-427 – universalaus kėbulo automobilis;
* Moskvič-434 – furgonas.

Lygiagrečiai su Maskvos gamykla, Moskvič-412 automobilius gamino ir Iževsko gamykla (jos automobiliai vadinti „IŽ“). Pirmosios laidos išore mažai skyrėsi nuo Maskvos gamyklos automobilių, bet vėlesnės gavo savitą išvaizdą. Be to, IŽ Moskvič-412 pagrindu sukūrė atskirus modelius IŽ-2715 (pikapas) ir IŽ-2125 („kombi“). Be to, Moksvič-412 buvo renkami Belgijoje (kaip *Scaldia*) ir Bulgarijoje (kaip *Rila*).

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4250 mm ilgio, 1550 mm pločio, 1480 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1045 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,45 l darbo tūrio, 75 AG UZAM-412 variklis.


Izh-Moskvitch-412-june-19-2009.jpg|Vaizdas iš galo
1974-Izh-Moskvitch-412IE.jpg|IŽ-Moskvič-412 (I karta)
Moskvich in Tallinn.JPG|IŽ-Moskvič-412 (II karta)
412-Grille-quadheadlights-AZLK.jpg|Viena iš skirtingų radiatoriaus grotelių atmainų
Moskvitch 427.jpg|Moskvič-427
Moskvič-2140

**Moskvič-2140** (*Москвич-2140*) – tarybinių vidutinės klasės lengvųjų automobilių serija, 1976–1988 m. gaminta Lenino Komsomolo vardo automobilių gamykloje (AZLK). Tai buvo Moskvič-412 modifikacija. Nuo savo pirmtako skyrėsi pagerintu salonu, stabdžių sistema, kiek pakeista priekinės dalies išvaizda.

Pagrindinis Moskvič-402 modelis buvo 4 durų, 5 vietų sedanas, tačiau gamintos ir įvairios kėbulo modifikacijos:
* Moskvič-2315 – pikapas;
* Moskvič-2137 – universalaus kėbulo automobilis;
* Moskvič-1600 – lenktyninis automobilis;
* Moskvič-2138 – 1976–1981 m. gamintas sedanas;
* Moskvič-2136 – 1976–1981 m. gamintas universalas;
* Moskvič-2733 – 1976–1981 m. gamintas furgonas;
* Moskvič-2140SL – pagerinta modifikacija, skirta daugiausia užsienio rinkai.

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4250 mm ilgio, 1550 mm pločio, 1480 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1035 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,5 l darbo tūrio, 75 AG UZAM-412M variklis.


Vaizdas:Yellow Moskvitch 2140 back.jpg|Vaizdas iš galo
Vaizdas:Moskvich 2140 2009-05-10 01.jpg|Moskvič-2140 su naujesne grotelių išvaizda (nuo 1982 m.)
Vaizdas:Москвич 2140 Люкс.JPG|Moskvič-2140 SL
Vaizdas:Moskvich 2137 (rear).jpg|Moskvič-2137
Vaizdas:AZLK-2140 and VAZ-2121 lifted.jpg
Vaizdas:Moskvič - 2140 SL iš galo.jpg
IŽ-2715

**IŽ-2715** (*ИЖ-2715*) – tarybinių (vėliau Rusijos) krovininių lengvųjų automobilių serija, 1972–2001 m. gaminta Iževsko automobilių gamykloje (IŽAvto). Iš viso pagaminta 2 317 493 vienetų.

IŽ-2715 gamintas lengvojo automobilio Moskvič-412 pagrindu. Šiuos automobilius (pavadinimu IŽ) greta Maskvos gamyklos surinkinėjo ir IžMašas, kuris vėliau nepriklausomai nuo Moskvič sukūrė furgono tipo automobilį IŽ-2715. Ankstyvieji „ižai“ savo priekinės dalies išvaizda nesiskyrė nuo „Moskvičių“, o IŽ pakeitus savo gamintų Moskvič-412 dizainą, pasikeitė ir IŽ-2715 išvaizda. Tai buvo vienintelis TSRS lengvasis krovininis automobilis, todėl naudotas labai plačiai. Kabina dvivietė, dvidurė, atskirta nuo kėbulo, kuris turėjo duris gale. Kėbulas galėjo būti furgono pavidalo (uždaras) arba pikapo (atviras). Keliamoji galia – 450–500 kg.

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4130 mm ilgio, 1590 mm pločio, 1825 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1015 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,5 l darbo tūrio, 67 AG variklis. Išvystydavo 125 km/h greitį, iki 100 km/h įsibėgėdavo per 19 s.


2014-07-30. War in Donbass 08.jpg|Ankstyvos laidos IŽ-2715
IZH-27156 mod rear view.jpg|Vaizdas iš galo
IZH 2715 1991 (9411715120).jpg|Pikapas
Izh 2715 (3560898814).jpg|Vėlyvesnio dizaino IŽ-2715
IŽ-2125

**IŽ-2125 „Kombi“** (*ИЖ-2125 «Комби»*) – tarybinių (vėliau Rusijos) lengvųjų automobilių serija, 1973–1997 m. gaminta Iževsko automobilių gamykloje (IŽAvto).

IŽ-2125 gamintas lengvojo automobilio Moskvič-412 pagrindu. Šiuos automobilius (pavadinimu IŽ) greta Maskvos gamyklos surinkinėjo ir IžMašas, kuris vėliau nepriklausomai nuo Moskvič sukūrė „kombi“ tipo automobilį IŽ-2125. Ankstyvieji „ižai“ savo priekinės dalies išvaizda nesiskyrė nuo „Moskvičių“, o IŽ pakeitus savo gamintų Moskvič-412 dizainą, pasikeitė ir IŽ-2125 išvaizda.

Tai buvo 5 sėdimų vietų, 5 durų automobilis, skirtas keleivių ir krovinių gabenimui. TSRS šio automobilio išskirtiniam kėbului įvardinti buvo naudojamas žodis „kombi“. Vakarietiškame kėbulų skirstyme tokį pobūdį atitiktų žodis „liftbekas“ (sedano ilgio hečbekas).

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4205 mm ilgio, 1555 mm pločio, 1500 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1040 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,5 l darbo tūrio, 75 AG variklis.


IZH-2125 in Seversk.JPG|Ankstyvos laidos IŽ-2125
Komby3.JPG|Vaizdas iš galo
Kombi.JPG|Vėlyvesnio dizaino IŽ-2125
Rajon Rondo

**Ražonas Pjeras Rondo** (, g. 1986 m. vasario 22 d.) – buvęs JAV krepšininkas, žaidęs įžaidėjo pozicijoje. 2006 m. NBA naujokų biržoje 21-uoju šaukimu pasirinktas Finikso „Suns“, tačiau iškart perleistas Bostono „Celtics“ ekipai. 2014–2015 m. sezoną praleido Dalaso „Mavericks“ komandoje. 2015–2016 m. sezoną atstovavo Sakramento „Kings“ ekipai. 2016 m. liepos 7 d. pasirašė sutartį su Čikagos „Bulls“ klubu. 

## Pasiekimai
* 2008 m. ir 2020 m. NBA čempionas
* 4 kartus dalyvavo NBA visų žvaigždžių rungtynėse (2010–2013 m.)
* 2 kartus pirmavo NBA perimtų kamuolių kategorijoje (2009–2012 m.)
## Išnašos
ZAZ-965

**ZAZ-965 „[[Zaporožietis]]“** (*ЗАЗ-965 «Запорожец»*) – tarybinių mažiausios klasės lengvųjų automobilių serija, 1960–1969 m. gaminta Zaporožės automobilių gamykloje (ZAZ). Tai pirmasis ZAZ lengvasis automobilis; jo pagaminta 322 166 vienetai.

ZAZ-965 buvo sukurtas kaip pigiai pagaminamas, gan lengvai įperkamas asmeninis automobilis (~1800 rubl.), nes tuo metu gaminti Moskvič-402 buvo palyginti brangūs. Dizainas gamintas itališko FIAT 600 pagrindu.

Tai buvo 4 sėdimų vietų, 2 durų sedanas. Išleista keletas modifikacijų neįgaliesiems, pikapai. Pagal savo lenktą galinę dalį liaudyje vadintas „kupriuku“.

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 3330 mm ilgio, 1395 mm pločio, 1450 mm aukščio, 2023 mm ratų bazės, 610 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 0,75 l darbo tūrio, 23 AG variklis MeMZ-965 (vėliau naudotas MeMZ-966, kuris buvo 27 AG ir 0,9 l tūrio). Variklis, kaip ir vėlesniuose „Zaporožiečiuose“, tvirtintas gale.


ZAZ-965A front.JPG|ZAZ-965A
ZAZ-965A back.JPG|Vaizdas iš galo
ZAZ-965, 2013 Oldtimer Bohemia Rally.JPG|ZAZ-965
ZAZ 965 Interior.jpg|Salonas
1938 m. Lietuvos šachmatų čempionatas

**1938 m. Lietuvos šachmatų čempionatas** – tai 10-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas.

## Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas

10-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Kaune, 1938 m. spalio 10 – gruodžio 21 d.

Pagal čempionatų tuometinę tvarką: pirma surengiamas pretendentų turnyras, kurio nugalėtojas dėl absoliutaus čempiono vardo dar turi žaisti mačą su praėjusio čempionato absoliučiu čempionu.

Turnyras prasidėjo spalio 4 d. 18 val. "Romos" viešbutyje (Laisvės al. 18) baigėsi spalio 23 d. Jame žaidė 12 šachmatininkų: visi iš Kauno. Iš praėjusių metų turnyro prizininkų dalyvavo P. Vaitonis, be to, Vladas Mikėnas, kuris buvo 1937 m. absoliutus čempionas. 

Turnyre gerai pasirodė Povilas Vaitonis, kuris, kaip ir 1937 m. užėmė pirmąją vietą (9 tšk. iš 11). Du dalyviai surinko po 7,5 taško. Antras (pagal papildomus rodiklius) buvo  Romanas Arlauskas, trečias - Simonas Disleris. 

Vladas Mikėnas, kartu su Algirdu Žukausku surinko po 6,5 taško. Pagal papildomus rodiklius V. Mikėnui – 5-oji vieta, A. Žukauskui – 6-oji. 

Tačiau čempionatas dar nebuvo baigtas. Turnyro nugalėtojas Povilas Vaitonis dėl absoliutaus čempiono titulo 1938 m. gruodžio 4 – 21 d. Kaune žaidė mačą su praėjusių metų absoliučiu čempionu V. Mikėnu. Mačą laimėjo Vladas Mikėnas rezultatu 9 : 3 ir penktąjį kartą tapo Lietuvos čempionu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

P. Tautvaišas. 1938 m. Lietuvos šachmatų pirmenybės, psl.3
Martynas Masalskis

**Martynas Masalskis** (1858 m. lapkričio 27 d. Baukiuose, Ariogalos valsčiuje, Kėdainių apskrityje – 1954 m. rugsėjo 27 d. Panevėžyje) – Lietuvos vargonų meistras.

## Biografija
Jau vaikystėje pasižymėjo muzikalumu: tėvo pamokytas, smuikavo palies suorganizuotame orkestrėlyje. Vėliau susižavėjo vargonais. Savamokslis jaunuolis pasigamino kambarinius vargonėlius, taisė bažnyčių vargonus, vėliau pradėjo daryti naujus, kuriuos įrengė Vadaktuose, Panevėžiuke, Kaltinėnuose, Jurbarke ir kitur. Paskutiniais praėjusio šimtmečio metais atsikėlė į Panevėžį jau būdamas patyrusiu vargonų meistru. Čia tęsė savo darbą.

1904–1905 m. parodose Panevėžyje Martynas Masalskis už instrumentų gamybą buvo apdovanotas sidabro medaliu ir diplomais.

1900 m. Martynas Masalskis Panevėžyje, iš Preiso pirko žemės sklypą K. Donelaičio gatvėje ir čia pasistatė mūrinį namą. Šiame name įrengtos dirbtuvės 1925 m. spaudoje minimos tokiu pavadinimu: „Vargonų ir fisharmonijų dirbtuvė M. Masalskio ir R.Žygo b-vės, Panevėžys”.

M. Masalskis, pragyvenęs 94 metus, mirė 1954 metų rugsėjo 27 d. Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse Ramygalos gatvėje.

Per savo ilgą gyvenimą vargonų meistras pagamino 50 vargonų bažnyčioms ir 550 fisharmonijų mokykloms bei privatiems asmenims. Nemažai instrumentų išliko iki šiol. Šiuo metu į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių sąrašus įrašyti septyneri Martyno Masalskio pagaminti vargonai.

## Šaltiniai
* Švenčionių bažnyčios vargonai
ZAZ-968

**ZAZ-968 „[[Zaporožietis]]“** (*ЗАЗ-968 «Запорожец»*) – tarybinių (vėliau Ukrainos) mažiausios klasės lengvųjų automobilių serija, 1970–1994 m. gaminta Zaporožės automobilių gamykloje (ZAZ).

ZAZ-968 gamintas ankstesnio ZAZ-966 pagrindu – nuo jo skyrėsi naujomis sėdynėmis, atskiro prievado stabdžiais, perkelta užvedimo spynele, kėbulo priekyje vietoje grotelių palikta puošybinė detalė. Daug ženkliau skyrėsi 1979 m. pradėta gaminti modifikacija ZAZ-968M: galiniai žibintai stačiakampiai, pakeista priekinė puošybinė juostelė, perkeltos posūkių lemputės, pakeistas prietaisų skydelis, chromuotas detales pakeitė plastikas, atsarginis ratas tvirtintas ne bagažinėje, o variklio skyriuje, pakeista variklio aušinimo sistema (kėbulo šonuose išsikišusias „ausis“ pakeitė „žiaunos“ ir angos ant variklio dangčio bei galiniuose sparnuose).

ZAZ-968 buvo 4 sėdimų vietų, 2 durų sedanas. Išleista keletas modifikacijų invalidams, pikapas (ZAZ-968MP).

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 3730 mm ilgio, 1570 mm pločio, 1400 mm aukščio, 2160 mm ratų bazės, 840 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,2 l darbo tūrio, 40 AG variklis (MeMZ-968 serijos). Automobilis išvystydavo iki 120 km/h greitį, iki 100 km/h įsibėgėdavo per 32 s. Į kai kurias modifikacijas, skirtas neįgaliesiems, buvo montuojamas 0,9 l darbinio tūrio 30 AG variklis (MeMZ-966G).


Zapo rożec.jpg|Vaizdas iš galo
Three ZAZ-968 at OMMMA 2011 Impressionen.jpg|ZAZ-968 automobiliai
ЗАЗ 968 Харьков.JPG|ZAZ-968M
ZAZ-968M on Na Gródku street in Kraków (2).jpg|ZAZ-968M iš galo
Moskvič-402

**Moskvič-402** (*Москвич-402*) – tarybinių mažos klasės lengvųjų automobilių serija, 1956–1965 m. gaminta Maskvos mažalitrių automobilių gamykloje (MMZA). Pats Moskvič-408 gamintas 1956–1958 m. (pagaminta 87 658 vnt.), tačiau vėliau dar gamintos modifikacijos ***[[Moskvič-403]]*** (1962–1965 m., 105 726 vnt.) ir ***Moskvič-407*** (1958–1963 m., 359 980 vnt.).

Pagrindinis Moskvič-402 modelis buvo 4 durų, 5 vietų sedanas, tačiau gamintos ir įvairios kėbulo modifikacijos:
* Moskvič-423 – universalaus kėbulo (5 durų, 5 vietų);
* Moskvič-410 – padidinto pravažumo sedanas;
* Moskvič-423N – krovininis furgonas (2 vietų);
* Moskvič-430 – Moskvič-423N atmaina;
* Moskvič-411 – padidinto pravažumo universalas;
* Moskvič-424 – Moskvič-403 pagrindu gamintas universalas.

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4055 mm ilgio, 1540 mm pločio, 1560 mm aukščio, 2370 mm ratų bazės, 980 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,2 l darbo tūrio, 35 AG variklis. Didžiausias greitis – 105 km/h. Moskvič-407 turėjo kiek galingesnį, 1,4 l, 45 AG variklį, kuris leisdavo pasiekti 115 km/h greitį.


Moskvich 407 (1959).jpg|Moskvič-407 (I kartos)
AZLK-407 "Moskvich" in Armenia.jpg|Moskvič-407 (II kartos)
Москвич-410 ф5.JPG|Moskvič-407 ir 410 iš galo
Moskvitch 410 2.jpg|Moskvič-410
Moskvich estate bank teaser.jpg|Moskvič-423
Vilniaus Nepriklausomybės aikštė

**Vilniaus Nepriklausomybės aikštė**  – Lietuvos aikštė, esanti Vilniuje, Naujamiestyje. Čia įsikūręs Lietuvos Respublikos Seimas, Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka.

## Istorija

Aikštė įrengta 1981–1985 m., architektu buvo Algimantas Nasvytis. Beveik visą pirmąjį egzistavimo dešimtmetį aikštė turėjo Tarybų aikštės pavadinimą dėl Tarybų rūmais vadinto pagrindinio Lietuvos SSR Aukščiausiosios Tarybos pastato, besiribojančio su aikšte. Aikštė 1990 m. balandį pervadinta Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimui 1990 metų kovo 11 d. atminti.

## Nuorodos

* Aikštė (Wikimapia)
Nepriklausomybės aikštė

**Nepriklausomybės aikštė**:

* Kauno Nepriklausomybės aikštė;
* Rokiškio Nepriklausomybės aikštė;
* Vilniaus Nepriklausomybės aikštė.
Petro Cvirkos aikštė

**Petro Cvirkos aikštė** (dar kitaip **P. Cvirkos skveras**) – Vilniaus skveras-aikštė, esanti Naujamiestyje, prie Vilniaus senamiesčio.

Šalia susikerta Pylimo gatvė, Pamėnkalnio gatvė, Jogailos gatvė, Islandijos gatvė; stovi Centro poliklinika. Suprojektuota 1959 m., architektas – Vladislovas Mikučianis. Aikštė pavadinta sovietinio rašytojo, Lietuvos komunistų partijos veikėjo Petro Cvirkos (1909–1947) vardu. Aikštėje stovėjo paminklas P. Cvirkai (autorius skulptorius Juozas Mikėnas), kuris buvo nukeltas 2021 m. lapkritį.

## Išnašos

## Nuorodos
* Aikštė (Wikimapia)
Stanislovo Moniuškos skveras

**Stanislovo Moniuškos skveras** – Vilniaus senamiesčio aikštė, esanti priešais Šv. Kotrynos bažnyčią, prie Mokytojų namų Vilniaus gatvėje.

## Aprašymas

Aikštė pavadinta lenkų kompozitoriaus ir dirigento Stanislovo Moniuškos vardu. Yra nedidelis granitinis dekoratyvinis fontanas, įrengtas apšvietimas, stovi 15 suoliukų, veja užima 100 m², gėlynai – ~50 m².

2006 m. už 1,9 mln. Lt rekonstruotas. Suprojektuoti ir įrengti nauji takai, jungiantys šonines gatves su Kotrynos bažnyčia, įrengtos granitinių plytelių ir trinkelių dangos.

## Išnašos

## Nuorodos
* Skveras (Wikimapia)
Vilniaus gatvė (Vilnius)

**Vilniaus gatvė** – gatvė, esanti Vilniaus senamiestyje. Prasideda priešingoje Žaliojo tilto pusėje, kerta Gedimino prospektą. Ilgis 1,2 km.

## Istorija

Kitados ši gatvė prasidėjo ties senąja Neries perkėla, o baigėsi sulig Vokiečių gatve ir vadinosi Vilijos gatve, lenkų k. *Ulica Wilenska*. Šis pavadinimas būtent reiškė ne Vilniaus, o Vilijos (Neries), gatvę, tačiau buvo netiksliai išverstas.

Okupacijos laikais vadinta Liudo Giros vardu (baigiantis sovietmečiui, pavadinimas suteiktas vienai Fabijoniškių gatvių).

2017 m. vasarą baigta gatvės rekonstrukcija. Išimtinai pėstiesiems ir dviratininkams skirtas gatvės ruožas nuo Labdarių g. ligi Gedimino prospekto, o vienakrypčio eismo gatve tapo atkarpa nuo Islandijos gatvės link Labdarių gatvės.

## Nuorodos
Tibeto skveras

**Tibeto skveras** – Lietuvos skveras, esantis Vilniuje,  Užupyje, netoli Vilniaus Senamiesčio.

## Istorija
2008 m. gruodžio 19 d. Tibeto rėmimo grupės nariai Vilniaus miesto savivaldybei pateikė projektą, kuriame siūloma apleistą skverelį, esantį Užupio Malūnų gatvėje, pavadinti Tibeto vardu. 2001 m. Užupyje lankėsi Dalai Lama XIV, jam buvo suteiktas Užupio garbės piliečio vardas. 2010 m. birželio mėn., minint Lietuvos okupacijos ir genocido dieną, buvo atidarytas Tibeto skveras. 2013 m. jame buvo įrengti takai,  pastatyta Rimanto Sakalausko mozaikinė kompozicija „Mandala“, tapusi pagrindiniu Tibeto skvero akcentu. Skulptūrą 2013 m. rugsėjo 12 d. atidengė Tibeto Dalai Lama XIV. Pastačius skulptūrą, buvo patiesta žolė. Darbai vyko pagal Vilniaus miesto tvarkymo planą.

## Šaltiniai
* Vilniuje atidarytas Tibeto skveras
* Kultūros ir visuomenės veikėjai inicijavo peticiją „Tibeto skveras bus!“
* Dalai Lamos vizito išvakarėse užvirė darbai Tibeto skvere

## Nuorodos
* Skveras (Wikimapia)
Simono Daukanto aikštė

**Simono Daukanto aikštė** – Lietuvos aikštė, esanti Vilniuje, Vilniaus senamiestyje. Čia stovi Lietuvos Respublikos prezidentūra, joje įsikūrusi Lietuvos Respublikos Prezidento kanceliarija. Aikštė pavadinta istoriko Simono Daukanto (1793–1864) vardu.

Daukanto aikštėje stovi Prezidentūros rūmai, Šv. Kryžiaus bažnyčia ir Šuazelių rūmai. Daukanto aikštei pavadinimas suteiktas 1989 m. Spėjama, kad trikampė aikštė susiformavo XVII–XVIII a. Aikštė pertvarkyta iš sodo, XIX a. pastačius generalgubernatoriaus rūmus. Sodas buvo sumažintas ir paliktas tik vakarinėje pusėje. Tarpukario metu aikštė buvo pavadinta Napoleono Bonaparto garbei.

Aikštės pietinėje dalyje stovi Prezidentūros rūmų kompleksas su vidiniu kiemu ir parku. Šiam kompleksui priklauso ir Universiteto gatvės 6 bei 8 namai. Universiteto g. 6 namas pastatytas 1592 m. ir buvo paskirtas diecezinės dvasinės seminarijos patalpoms, kurią įsteigė Vilniaus vyskupas Jurgis Radvila. 1773 m. namas atiteko vyskupui Ignotui Masalskiui. 1792 m. namą rekonstravo architektas Laurynas Gucevičius. 1795 m. namas prijungtas prie generalgubernatoriaus įstaigos. Iki šių dienų išsaugojo klasicistinį fasadą.

Universiteto g. 8, XVI a. buvo Goštautų rezidencijos valdos. 1543 m. valda atiteko vyskupams, kuriems priklausė iki 1794 m. Šioje valdoje XIX a. buvo įsikūręs generalgubernatoriaus rūmų kompleksas. Vakarinėje rūmų pusėje 1804 m. buvo pastatyta rūmų cerkvė. Šiuose rūmuose lankėsi ir Rusijos carai, 1797 m. viešėjo Abiejų Tautų Respublikos karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis, 1804 m. lankėsi būsimasis Prancūzijos karalius Liudvikas XVIII, 1812 m. prancūzmečiu – Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III ir Napoleonas Bonapartas.

## Šaltiniai
2015–2016 m. UEFA čempionų lyga

**2015–2016 m. UEFA čempionų lyga** – 24-asis UEFA čempionų lygos turnyras (61-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės). Prasidėjo 2015 m. birželio 30 d., baigėsi 2016 m. gegužės 28 d. finalo rungtynėmis Milano San Siro stadione.

Real Madrid laimėjo prieš Atlético Madrid 5–3 po baudinių serijos (1–1 po pratesimo).

## Asociacijų reitingai
Turnyre kiekvienai šaliai skirtos vietos pagal jos koeficientą.

*  – papildoma vieta Europos lygos nugalėtojams.

## Komandos

## Pirmasis atrankos raundas

|}

## Antrasis atrankos raundas

|}

## Trečiasis atrankos raundas

|-
!colspan=6|Champions Route

|-
!colspan=6|League Route

|}

## Atrankos raundas

|-
!colspan=6|Čempionų kelias

|-
!colspan=6|Lygos kelias

|}

## Grupių varžybos

### A grupė

### B grupė

### C grupė

### D grupė

### E grupė

### F grupė

### G grupė

### H grupė

## 1/8 finalo

|}

## Finalas

## Išnašos

## Nuorodos
* UEFA informacija
* RSSSF duomenys
Rudaminos kraštovaizdžio istorinis draustinis

**Rudaminos kraštovaizdžio istorinis draustinis** – saugoma teritorija pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, į šiaurės vakarus nuo Lazdijų, prie Rudaminos miestelio. Įsteigtas 1960 m. Draustinyje saugomas Rudaminos piliakalnis, išraiškingas Sūduvos aukštumų kalvynas, Rudaminos senosios žydų kapinės, Elveriškės piliakalnis su gyvenviete, taip pat pats Rudaminos miestelis su dvaro sodyba, bažnyčia.

## Šaltiniai
Rūdaičių kapinynas

**Rūdaičių I kapinynas** (arba ***Katmilžiai***) – senovinė laidojimo vieta, rasta šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingos rajone, Kretingos seniūnijoje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Rūdaičių, Joskaudų miško pakraštyje, prie Brastvos upelio. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.

Kapinyne rasti 65 griautiniai ir 3 degintiniai kapai bei 1 žirgo kapas. Griautiniai kapai (60 iš 65), datuojami II–VII a., apjuosti akmenų juostomis. Mirusieji palaidoti tiek karstuose, tiek be jų, keturkampėse duobėse. Kiti kapai datuojami IX–XIII a. Rasta įvairių įkapių: ginklų (ietigaliai, skydai, įmoviniai kirviai), įrankių (verpstukai, akmeniniai galąstuvai, adatos, geležiniai dalgiai, ylos, peiliai), žalvarinių ir sidabrinių papuošalų, tošinių dėžučių, molinių puodelių, varinių romėniškų monetų.

Rūdaičių I kapinynas kasinėtas nuo 1926–1928 m. (rasti II–III a. radiniai neišliko). Vėliau, 1940 m., 640 m² plotą tyrinėjo Prano Baleniūno vadovaujami Kauno kultūros muziejaus archeologai. Rūdaičių kapinyno radiniai (~370 artefaktų) saugomi Kauno istorijos bei Kretingos kraštotyros muziejuose.

## Taip pat skaitykite
* Rūdaičių II kapinynas
* Rūdaičių alkakalnis
* Rūdaičių piliakalnis

## Šaltiniai
Asmenybės bruožų teorija

Psichologijoje **asmenybės bruožų teorija** (dar vadinama **dispozicinė teorija**) – tai žmogaus asmenybės tyrimo prieiga. Asmenybės bruožų teoretikus iš esmės domina bruožų – būdingų elgesio, mąstysenos ir emocijų modelių, matavimas. Remiantis šia teorine perspektyva, asmenybės bruožai laikui bėgant išlieka santykinai stabilūs, yra individualūs (pvz., kai kurie žmonės mėgsta bendrauti, o kiti yra gana drovūs) ir daro įtaką asmens elgesiui. Asmenybės bruožai skiriasi nuo žmogaus būsenų, kurios yra laikinos.

Kai kuriose teorijose bruožai yra kažkas, ką žmogus turi ar neturi, tačiau daugelis mokslininkų sutinka, kad bruožai yra dimensijos, tokios kaip ekstraverija-introversija. Kiekvienas įvertintas asmuo atsiduria tam tikroje dimensijos skalės vietoje.

## Istorija

Vienas iš pirmųjų asmenybės bruožų tyrinėjimo pradininkų buvo Gordon Allport, kuris bruožus vadino dispozicijomis. Jo požiūriu, svarbiausieji (*cardinal*) asmenybės bruožai, kurie dominuoja ir apibrėžia žmogaus elgesį, pvz., žmogų valdančios aistros/manijos, tokios kaip pinigų, garbės ir pan. poreikis. Tuo tarpu centriniai (*central*) bruožai, tokie kaip dorumas, yra tokios charakteristikos, kurias tam tikru laipsniu turi kiekvienas žmogus. Galiausiai, antriniai (*secondary*) asmenybės bruožai, kurie yra pastebimi tik tam tikromis aplinkybėmis (tam tikri žmogaus pomėgiai, kuriuos žino tik artimi tam žmogui asmenys). Antriniai bruožai suteikia pilną sudėtingos žmogaus asmenybės vaizdą.

Vėliau buvo sukurtos kitos įvairios teorijos ir skalės:
* Raymond Cattell 16FA klausimynas
* J. P. Guilford intelekto struktūra
* Henry Murray poreikių sistema
* Timothy Leary tarpasmeninis apskritimas
* Myers-Briggs asmenybės testas
* Jeffrey Alan Gray biopsichologinė asmenybės teorija

Šiuo metu dvi populiariausios asmenybės bruožų prieigos yra šios:
* Eysenck asmenybės klausimynas („trijų faktorių modelis”). Po tyrimų naudojant faktorinę analizę, Hans Eysenck padarė išvadą, kad asmenybę galima apibrėžti trimis pagrindiniais bruožais: neurotiškumu, ekstraversija, ir psichotizmu.

* Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija („penkių faktorių modelis”). Daugelis psichologų šiuo metų mano, kad asmenybei apibūdinti užtenka šių 5 veiksnių: neurotiškumo (emocinis stabilumas-nestabilumas), ekstraversijos, atvirumo, sutarimo su kitais, sąžiningumo.

## Šaltiniai
Žemaitės skveras

**Žemaitės skveras** – Lietuvos skveras, esantis Vilniuje, Naujamiestyje, prie Gedimino prospekto. Pavadintas rašytojos Žemaitės (1845–1921) vardu. Skvere stovi paminklas Žemaitei, pastatytas 1971 m. (skulptorius Petras Aleksandravičius).

Pagal patvirtintą Vilniaus Žemaitės skvero plėtros programą skvere 2004 m. buvo planuojama pastatyti lietuvių dailės klasiko Antano Gudaičio dailės galeriją su ilgalaikei nuomai skirtu viešbučiu, komercijos centru ir bendro naudojimo kiemu.

## Galerija

Žemaitė Square, Vilnius, April 2015 (01).JPG
Žemaitė Square, Vilnius, April 2015 (03).JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Skveras (Wikimapia)
Taraso Ševčenkos skveras

**Taraso Ševčenkos skveras** – Vilniaus senamiesčio aikštė. Yra Bazilijonų, Arklių ir Visų Šventųjų gatvių sankirtoje.

Pavadintas ukrainiečių rašytojo Taraso Ševčenkos (1814–1861) vardu, skvere jam stovi paminklas. 2011 m. rugsėjo 3 d., atidengiant skulptūrą, dalyvavo Ukrainos parlamento pirmininkas Volodymyras Lytvynas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Skveras
Lazdynų Pelėdos skveras

**Lazdynų Pelėdos skveras** – Vilniaus senamiesčio skveras. Yra Bazilijonų, Arklių ir Visų Šventųjų gatvių sankirtoje. Pavadintas rašytojos Lazdynų Pelėdos (1867–1926) vardu. Apie 100 metų, iki XIX amžiaus II pusės, stovėjo Vilniaus Šv. Juozapo sužadėtinio bažnyčia.

## Šaltiniai
Kosmonautų jūra

**Kosmonautų jūra** – pakraštinė Indijos vandenyno jūra, esanti ties rytų Antarktidos krantais, tarp Enderbio žemės ir Riserio-Larseno jūros. Plotas – 698 600 km². Didžiausias gylis – 4798 m. Beveik ištisus metus jūrą dengia plūduriuojantys ledai, gausu ledkalnių. Jūros pakrantėje yra Rusijos antarktinė stotis Molodiožnaja ir Japonijos stotis Siova.

Šiai jūrai pavadinimą 1962 m. suteikė TSRS Antarkties tyrinėtojai (tarybinių kosmonautų garbei). Vakarų šaltiniuose šis pavadinimas naudojamas retai.

## Šaltiniai
Sandraugos jūra

**Sandraugos jūra** () – pakraštinė Indijos vandenyno jūra, esanti ties rytų Antarktidos krantais, tarp Enderbio žemės ir Vakarų šelfinio ledyno. Plotas – ~260 000 km². Gylis tarp 500 m pietuose ir 3000 m šiaurėje. Beveik ištisus metus jūrą dengia plūduriuojantys ledai, gausu ledkalnių. Jūros pakrantėje yra Australijos Mausono ir Deiviso antarktinės stotys.

Šiai jūrai pavadinimą 1962 m. suteikė TSRS Antarkties tyrinėtojai (įvairių tautų Antarkties tyrinėtojų garbei). Vakarų šaltiniuose šis pavadinimas naudojamas retai.

## Šaltiniai
Roso sala

**Roso sala** – vulkaninė sala Antarktyje, Roso jūroje, Makmerdo užutėkyje, greta Antarktidos žemyno (Viktorijos žemės). Plotas – 2460 km². Dėl salą ir žemyną jungiančio nuolatinio ledo Roso sala kartais laikoma žemyno dalimi. Beveik visa sala padengta ledynais ir sniegu. Joje stūkso toliausiai Žemės pietuose esantis veikiantis Erebuso ugnikalnis (3794 m), snaudžiantis Teroro ugnikalnis (3230 m), skydinis Berdo ugnikalnis (1765 m). Rytinėje salos pakrantėje iškilęs nunatakas – Alkortos uolos.

Salą 1841 m. atrado Džeimsas Rosas, kurio garbei salą vėliau pavadino Robertas Skotas. Nuo šios salos savo antarktines keliones pradėdavo daugelis tyrinėtojų, nes ji yra toliausiai pietuose esanti jūra pasiekiama sala. Roso saloje veikia Naujosios Zelandijos Skoto bazė ir JAV Makmerdo stotis.


Erebus Ice Tongue - Antarctica.jpg|Erebuso ledo liežuvis
ErebusTerror.jpg|Teroro (pirmame plane) ir Erebuso (tolėliau) ugnikalniai
Mt Erebus and Ross Island -ARL-.JPG|Roso sala nuo Makmerdo stoties pusės
Šimtukas

**Šimtukas** () – pagal to paties pavadinimo amerikiečių rašytojos Kass Morgan romaną sukurtas televizijos serialas.

## Aprašymas
Prieš 97 metus Žemėje kilus branduoliniam karui buvo sunaikinta visa ten gyvavusi civilizacija. Išgyventi pavyko tik keturiems šimtams žmonių, tuo metu dirbusių dvylikoje kosminių stočių, besisukančių orbitoje. Metams bėgant, visos stotys susijungė, sukurdamos bendrą kosminę stotį – Arką, kurioje gimė trys kartos, daugiau nei 4000 gyventojų, o visi resursai, sukaupti išgyventi kosmose dirbusiems žmonėms, baigia išsekti. Įstatymai Arkoje griežti – kiekvienas nusikaltimas, net ir pats menkiausias, baudžiamas mirtimi. To išvengti pavyksta tik nepilnamečiams; nepilnamečiai nusikaltėliai kalinami, o sulaukus pilnametystės amžiaus jie persvarstomi. Nepaliaujamai mažėjant pragyvenimo resursams, nuspręsta išsiųsti 100 nepilnamečių nusikaltėlių atgal į Žemės paviršių, o juos stebint išsiaiškinti, ar planeta jau tinkama ten vėl saugiai gyventi žmonijai. Pirmąkart per beveik šimtmetį, žmonės pagaliau vėl pastato koją ant Žemės paviršiaus. Tarp šimto išsiųstųjų į Žemę yra Clarke (akt. Eliza Taylor), sumani Arkos vyriausiosios medikės duktė; Wells (akt. Eli Goree), Arkos kanclerio sūnus; bebaimis Finn (akt. Thomas McDonell) ir brolis su sese Bellamy (akt. Bob Morley) ir Octavia (akt. Marie Avgeropoulos), kurie pažeidė įstatymą vien savo gimimu – Arkoje draudžiama susilaukti daugiau nei vieno vaiko. Informaciją perduodančių apyrankių, užsegtų kiekvienam nepilnamečiui, išsiųstam į Žemę, dėka visų išsiųstųjų gyvybinės funkcijos stebimos Arkoje. Šimtuko pareiga rasti būdą kartu gyventi, susivienyti ir išlikti jiems nepažįstamoje planetoje.

## Veikėjai

 Pagrindinis veikėjas
 Antraplanis veikėjas

### Pagrindiniai ir antraplaniai veikėjai

## Šaltiniai