open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Berberų kalendorius

**Berberų kalendorius** – šiais laikais Šiaurės Afrikoje naudojamas berberų kalendorius. Tai yra šiuolaikinis kalendorius, kuris remiasi Julijaus kalendoriumi:

* **Tagrest** : žiema
# Jember: nuo gruodžio 14 d. iki sausio 13 d.;
# Yennayer: nuo sausio 14 d. iki vasario 13 d.;
# Furar: nuo vasario 14 d. iki kovo 13 d.

* **Tafsut** : pavasaris
# Meghres: nuo kovo 14 d. iki balandžio 13 d.;
# Ibrir: nuo balandžio 14 d. iki to gegužės 13 d.;
# Mayyu: nuo gegužės 14 d. iki birželio 13 d.

* **Iwilen** : vasara
# Yunyu: nuo birželio 14 d. iki liepos 13 d.;
# Yulyu: nuo liepos 14 d. iki rugpjūčio 13 d.;
# Ghust ou Awussu: nuo rugpjūčio 14 d. iki rugsėjo 13 d.

* **Amewan** : ruduo
# Shtember: nuo rugsėjo 14 d. iki spalio 13 d.;
# Tuber: nuo spalio 14 d. iki lapkričio 14 d.;
# Wamber: nuo lapkričio 14 d. iki gruodžio 13 d.

## Šaltiniai
Ventos–Dubysos kanalas

**Ventos–Dubysos kanalas**, arba **Dubysos-Ventos perkasas** – 15 km ilgio inžinerinis statinys Šiaulių ir Kelmės rajonuose, jungiantis Dubysos ir Ventos aukštupius. Kanalo pradžia ties Tolučiais, pabaiga ties Bubiais. Tai didelis XIX a. hidrotechnikos projektas. Kanalas iškastas per platų ledyninės kilmės slėnį.

## Istorija

### Priežastys
Kanalas rengtas 1825–1831 m. Tai buvo didžiausi tokio pobūdžio darbai XIX a. Rusijos imperijoje, dalis didžiulio projekto, kuriuo turėjo vandens keliais susijungti Juodoji jūra ir Baltijos jūra. Dubysos-Ventos perkasu norėta Nemuno baseiną sujungti su Baltijos jūra, kadangi Nemuno žiotys po trečiojo Abiejų tautų respublikos padalijimo atiteko Prūsijai. Buvo numatyta iškasti dvi perkasas – 15 ir 17 km ilgio, įrengti vandens saugyklas, daug akmeninių užtvankų, šliuzus.

1824–1839 m. buvo pastatytas tik Augustavo kanalas, perkasų ir sukanalintų upių sistema, įjungianti ežerus, kuria sujungti Vysla ir Nemunas. Tačiau kanalas laivininkystei mažai tenaudotas, kadangi nebuvo baigtas statyti Ventos–Dubysos kanalas, per kurį būtų galima iš Juodosios jūros atplaukti iki Baltijos.

### Statyba

Tai sudėtinga vandens susisiekimo sistema, sudaryta iš akmens mūro šliuzų, užtvankų, uostų, kanalų, sausumos kelių. Dirbo 18 000 kareivių ir 3000 samdomų darbininkų. Buvo statoma 20 šliuzų. Kanalo vagos plotis 20–30 m. Kanalu turėjo plaukioti laivai, gabenantys iki 40 tonų svorio krovinius Nemuno, Dubysos, Ventos upėmis į Ventspilio uostą prie Baltijos jūros.
Kanalo Venta-Dubysa darbus užbaigti sutrukdė sukilimai, karai. Statyba nutrūko per 1831 m. sukilimą. XX a. pradžioje darbai buvo atnaujinti, bet Pirmasis pasaulinis karas juos vėl nutraukė.

## Paminklas

Iki šių dienų išliko 15 km ilgio jungiamasis, Kurtuvos ežero apeinamasis kanalas, Bubių žiemos uosto liekanos. Šiandien kanalas praktinės reikšmės nebeturi, nenaudojamas, jo šlaitai nuslinkę, šliuzai suirę, nors iki 1970 m. jame dar buvo rengiamos baidarininkų varžybos. Beveik visą kanalą apima Kurtuvėnų regioninis parkas.


DubysosVentosKanalas.jpg|Ventos–Dubysos kanalo vakarinė dalis
DubysosVentosKanalas1.jpg|Ventos–Dubysos kanalas ties Kurtuvėnais (rytinė dalis)
VentosDubysoskanalas1.JPG|Ventos–Dubysos kanalo vakarinė dalis ties Žadvainiais


## Šaltiniai
MKS Korona Kielce

**Kelcų „Korona“** – Lenkijos futbolo klubas iš Kelcų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1973 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.

## Pasiekimai

* s pusfinalio dalyvis (2006 m.)
* Lenkijos III lygos čempionas (2004 m.)
* Lenkijos II lygos čempionas (2005 m.)
* Orange Ekstraklasa 5 vieta (2006 m.)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Lietuviai
* Vytautas Černiauskas, vartininkas 2014–2015 m.
* Tadas Kijanskas, gynėjas 2011–2013 m.
* Paulius Paknys, gynėjas 2009–2010 m.
* Andrius Skerla, gynėjas 2007–2008 m.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
Gilvyčiukai

**Gilvyčiukai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Gilvyčių ir 13 km į pietus nuo Kuršėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užčiaušiai

**Užčiaušiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Kuršėnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Austrazija

**Austrazija** ( iš germanų *Osterrik* 'rytų valstybė') – viduramžių Europos regionas ir istorinė karalystė, viena iš keturių (vėliau trijų) Merovingų frankų valstybės dalių. Pagrindinės jos teritorijos buvo frankų valstybės šiaurės rytuose, bet ji taip pat valdė dalį Akvitanijos ir Provanso. Kitos Frankų valstybę sudariusios karalystės buvo Neustrija (Vakaruose) ir Orleano karalystė pietuose.

## Geografija
Austrazijos regionas buvo dabartinės vakarų Vokietijos, šiaurės rytų Prancūzijos, Belgijos, Liuksemburgo ir pietryčių Nyderlandų teritorijoje. Ji apėmė frankų gyvenamas sritis aplink Reiną, Maasą ir Mozelį. Jos pirmoji sostinė buvo Reimsas, dėl ko karalystė dar vadinta **Reimso karalyste**. Vėliau sostinė perkelta į Mecą. Kiti žymiausi miestai buvo Kelnas ir Tryras. Aplink Austrazijos regioną buvo Fryzija (šiaurės vakaruose), Saksonija (šiaurės vakaruose), Neustrija (pietvakariuose) ir Švabija (pietryčiuose). Prie Austrazijos kartais priskiriama ir Šampanė.

## Raida
Austrazijos teritorijų didžiąją dalį iki Frankų valstybės įkūrimo valdė Romos imperija (administruota kaip Belgika ir Žemutinė Germanija). Rytinėse Austrazijos dalyse savo valstybę konsolidavo frankai, kurie prisijungė šiauriausias Romos imperijos teritorijas. Tai buvo svarbiausia jų valstybės dalis.

Nuo Chlodvigo I mirties 511 m. iki Pipino Jaunesniojo Austrazija buvo praktiškai savarankiška frankų valstybės dalis. Karalystė valdė taip pat nugalėtų germanų genčių žemes: valdant pirmajam valdovui Toiderichui tik Alemanija, vėliau taip pat Tiuringija ir Bavarija.

Austrazijos vardas nustotas naudoti apie 843 m. Šioje teritorijoje vėliau išsivystė tokie istoriniai regionai kaip Reino kraštas, Reino Frankonija, Rytų Frankonija, Elzasas, Lotaringija, Žemutinės provincijos, Pfalcas, Liuksemburgas.

## Karaliai
* Teuderikas I, 511–533
* Teudebertas I, 533–548
* Teudebaldas, 548–555
* Chlotaras I, 555–561
* Sigebertas I, 561–575
* Childebertas II, 575–595
* Teudebertas II, 595–612
* Teuderikas II, 612–613
* Sigebertas II, 613
* Chlotaras II, 613–623
* Dagobertas I, 623–634
* Sigebertas III, 634–656
* Childebertas Įvaikintasis, 656–661
* Chlotaras III, 661–662
* Childerikas II, 662–675
* Dagobertas II, 675–679
* Teuderikas III, 679–691
* Chlodvigas IV, 691–695
* Childebertas III, 695–711
* Dagobertas III, 711–715
* Chilperikas II, 715–717
* Chlotaras IV, 717–720
* Chilperikas II, 720–721 (again)
* Teuderikas IV, 721–737
* Childerikas III, 743–751
Daubakiškiai

**Daubakiškiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Kuršėnų prie kelio Gilvyčiai–Sauginiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Saramaka (upė)

**Saramaka** () – upė šiauriniame Suriname. Prasideda Vilhelminos kalnuose, Sipalivinio apygardoje. Teka į šiaurę. Aukštupys slenkstėtas. Prateka Paros ir Saramakos apygardas. Žemupyje pasuka į vakarus ir įteka į Atlanto vandenyną, sudarydama bendras žiotis su Kopenamės upe. Žemupyje sudaro meandras.

Laivyba. Upės baseino tyrimai pradėti XVIII a. pab.

## Šaltiniai
Džitė

**Džitė** (jap. 十手; , *jitte*) – specializuotas beašmenį buką durklą primenantis ginklas, skirtas nuginkluoti kalaviju ginkluotą priešininką, kurį Edo periodo Japonijoje naudojo policininkai. Dabar džitės naudojamos *Juttejutsu* kovos mene.

Šiuolaikinės džitės būna apie 45 cm ilgio, geležtė neturi jokių ašmenų, garda turi tik vieną „skersinio pusę“, kuri užlenkta viršum, prie geležtės. Džitė skirta sugauti priešininko kalavijo geležtę tarp džitės geležtės ir atlenktos atšakos. Priešininko geležtei papuolus į darbinį džitės plyšį, džitę prislenka prie sugautojo kalavijo rankenos ir tuomet naudojant džitę galima išplėšti priešo kalaviją ar užlaužti jo ranką. Arba kita ranka nudurti.

Kartais teigiama, kad kuriant sają panaudota džitės idėja, nes džitė naudojama seniau. O kartais teigiama atvirkščiai – kad sajas yra senesnis, ir džitė sukurta pagal sają.

Džitės variantu kartais laiko marohošį (*marohoshi*), kuris dar vadinamas *marahoši džiute* (*marohoshi jutte*). Marohošio geležtė trumpesnė su su ašmenimis.


File:Jutte sentan (tip or point).jpg
File:Jutte tsuka and tsukamaki 2.jpg
File:Jutte kan 2.jpg
File:Jutte kagi close up.JPG
File:Naesshi or nayashi jutte 1.jpg
File:Antique Japanese (samurai) jutte with a wooden boshin.JPG
File:Antique Japanese (samurai) jutte with a hexagon boshin.JPG


## Nuorodos
* Jutte (Ju-Te): The „Power – of-Ten-Hands“ Weapon 
* Japanese jitte police baton (džitė pavadinta policijos lazda)
Rėkyva (kaimas)

**Rėkyva** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, prie kelio . Į vakarus nuo gyvenvietės plyti 34 km² Rėkyvos pelkė, kurioje kasamos durpės. Vakarinė kaimo dalis priklauso Šiaulių miestui.

## Etimologija

Liaudies etimologija mena legendą, anot kurios kadais gyvenęs žilabarzdis senukas, su kuriuo niekas negalėdavęs pasišnekėti. Kartą vienam naktigoniui pabėgo žirgas ir jis niekaip negalėjęs jo rasti. Beieškodamas piemuo pamatęs, kaip senolis ištraukė iš krepšio pusmaišį riešutų, išrinko vieną apvalų, prikišęs prie nosies kažką suniurnėjo ir sviedė atbula ranka. Tuo metu vanduo tuoj pat apsėmė lanką. Tada piemuo griebė maišą, o senukas šoko vytis jį. Abu vyrai susikibo ir grūmėsi tol, kol abu suvirto ežeran. Pasakojama, kad ir dabar Rėkyvos ežere galima girdėti garsus, kaip tiedu toliau *rėkia* vienas ant kito. Nuo to rėkimo neva ir buvusi pavadinta vieta.

## Istorija

1578 m. minimas Rėkyvos dvaras. 1923 m. dvare buvo 105 gyventojai. Rėkyva išaugo XX a. viduryje pastačius elektrinę. 1965 m. vakarinė Rėkyvos dalis prijungta prie Šiaulių, rytinė gyvenvietės dalis liko rajono teritorijoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* 
* 
* 
*
Sonaras

**Sonaras** (, iš 'so**und'' 'garsas' + ***na*'vigation* 'navigacija' + ***r**anging'' 'nuotolio nustatymas') – prietaisas povandeniniams kūnams aptikti.

Skiriamos dvi rūšys – aktyvūs ir pasyvūs. Veikia matuodami laiką, kurį aidas užtrunka grįždamas į šaltinį. Aidas paverčiamas elektriniais signalais, kurie sonaro ekrane suformuoja kūno (nuo kurio atsispindėjo banga) vaizdą. Dažniai naudojami sonarų prietaisuose būna nuo infragarso iki ultragarso.

## Nuorodos
* Sonarų panaudojimas robotų gamyboje
* Straipsnis anglų kalba
Gelžyčiai (Rietavas)

**Gelžyčiai** – kaimas rytinėje Rietavo savivaldybės dalyje, 8 km į pietryčius nuo Tverų į rytus nuo Tverų – Laukuvos kelio. 

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 19 sodybų, jose gyveno 127 žmonės.

## Šaltiniai
Kermušė

**Kermušė** – kaimas Rietavo savivaldybėje, 3 km nuo Tverų link Varnių, prie senojo kelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kyvaičiai

**Kyvaičiai** – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Tverų.

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 8 sodybos, jose gyveno 56 žmonės.

### Žymūs žmonės
* Jonas Varkalys, politikas, Seimo narys.

## Šaltiniai
Pašeikis (Rietavas)

**Pašeikis** – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Tverų. Pro kaimą teka Šeikupis (Graulaukio intakas).

## Gyventojai

1923 m. kaime buvo 8 sodybos, kuriose gyveno 53 žmonės.

## Šaltiniai
Rešketėnai

:: *Apie kaimą Telšių rajone žr. [[Rešketėnai (Telšiai)]]*.

**Rešketėnai** – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Tverų, dešinėje kelio  pusėje (kitapus – Pupžiubiai). Seniūnaitijos centras. Kaimą supa Pareškečio miškai, šiauriau teka Rešketa, gausu pelkių. Pakelėje stovi dvi koplytėlės. Šalia vienos sodybos auga senas ąžuolas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Budzeno žemė

**Budzenas** (豊前国; *Buzen no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra rytinė Fukuokos prefektūros dalis ir kelios šiaurinės Oitos prefektūros apskritys. Budzenas ribojosi su Bungo ir Čikudzeno žemėmis.

## Istorija

Senosios sostinės griuvėsiai buvo rasti netoli Tojocu miestelio (dabar – Mijakas.

Po han sistemos panaikinimo 1871 m., Budzeno žemės vietoje buvo įkurta Kokuros prefektūra, kuri dar 1876 m. buvo prijungta prie Fukuokos prefektūros.
Budzenas (reikšmės)

Žodžio **Budzenas** (*Buzen*) reikšmės:
* Budzenas (miestas) – miestas Fukuokos prefektūroje, Japonijoje;
* Budzeno žemė – senoji Japonijos žemė.
Proskripcijos

**Proskripcijos** () – oficialus asmens paskelbimas valstybės priešu. Į proskripcijų sąrašus įtraukti asmenys paprastai yra ištremiami arba nužudomi, o jų turtas konfiskuojamas. Dažniausiai šis terminas naudojamas apibūdinti masiniams susidorojimams su politiniais priešais ir siejamas su revoliucijomis. Žinomiausios proskripcijos buvo būtent po perversmų: po Prancūzijos revoliucijos buvo masiškai žudomi rojalistai, po Chuano Perono pasitraukimo iš Argentinos buvo susidorojama su jo šalininkais. Tačiau dvi žymiausios ir pirmosios proskripcijos buvo senovės Romoje, iš kur ir kilo šis terminas.

## Senovės Roma
Pirmasis oficialiai proskripcijų sąrašus 82 m. pr. m. e. sudarė valdžią užėmęs Lucijus Kornelijus Sula. Valstybės priešų sąrašai buvo atnešti į Romos forumą. Visiems žmonėms, kurių pavardės buvo tuose sąrašuose, buvo atimta Romos  pilietybė ir turtas, jų nebesaugojo įstatymai, o juos užmušusiems skiriamas atlygis – galėdavo pasilikti dalį nužudytojo turto. Likęs atitekdavo valstybei (*[[de facto]]* – Sulai).

Atimtus turtus Sula naudojo pilietinio karo metu ištuštėjusio Romos iždo pripildymui, atsiskaitymui su kareiviais ir šalininkais. Beveik visi, įtraukti į sąrašus, buvo jo priešai ir Marijaus šalininkai.

Kitos proskripcijos buvo 43 m. pr. m. e. organizuotos antrojo triumvirato, labiausiai – Oktaviano ir Antonijaus. Jos taip pat naudotos susidoroti su politiniais priešais bei pripildyti iždą. Žinomiausi į šias proskripcijas įtraukti ir žuvę asmenys buvo Markas Tulijus Ciceronas ir jo jaunesnysis brolis, buvęs Cezario legatas Kvintas Tulijus Ciceronas.
Kokuros prefektūra

**Kokuros prefektūra** (小倉県; *Kokura - ken*) - trumpai egzistavusi Japonijos prefektūra, įkurta 1871 m. gruodį, po ''han'' sistemos panaikinimo. Prefektūra buvo sudaryta iš trijų *han* teritorijų - Budzeno, Kokuros ir Nakacu.

1876 m., Kokuros prefektūra buvo prijungta prie Fukuokos prefektūros.

## Taip pat skaitykite
* Japonijos prefektūros
Čikugo žemė

**Čikugas** (筑後国; *Chikugo no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra pietinė Fukuokos prefektūros dalis. Čikugas ribojosi su Hidzeno, Čikudzeno, Bungo ir Higo žemėmis.

Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Kurumės miesto, kuri Edo laikotarpiu buvo padalinta į 5 feodus: Tačibanos klanas valdė pietinius, Arimos klanas – šiaurinius Kurumės feodus.
FK Alytis

**Alytaus „Alytis“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus. Klubas buvo registruotas Kaniūkų kaime prie Alytaus.

## Istorija
### Sovietmetis

Alytaus „Alytis“ klubas žinomas dar nuo 1965 m., nors kai kurie šaltiniai nurodydavo įkūrimo metus 1968 m. Apie klubo veiklą šiuo periodu mažai žinoma. Komanda buvo išformuota ir nebevykdė jokios sportinės veiklos.

### 2003 – 2011 m.

Naujasis „Alyčio“ klubas buvo įkurtas 2003 m. balandžio 7 d. 

Žaidė Antroje lygoje, vėliau pateko į Pirmą lygą, būdavo vieni iš jos lyderių ir iškovodavo pirmą vietą pirmenybėse, tačiau infrastruktūros reikalavimai bei finansiniai kriterijai užkirsdavo kelią rungtyniauti A lygoje. 

Klubas taip pat turėjo ir futsalo komandą, kuri 2004 ir 2005 m. iškovojo Lietuvos salės futbolo taurę.

2006 m. klubo komanda dalyvavo UEFA Regionų taurės varžybose. 2008 m. buvo pradėta stadiono rekonstrukcija, baigta 2010 m., tačiau „Alyčiui“ jame žaisti neteko. 2011 m. pradžioje „Alytis“ susijungė su „Vidzgiriu“. Tokiu budu radosi „Dainavos“ (2011) klubas , kuris gavo teisę žaisti A lygoje.

### FK Titanas Alytus, 2012 – 2013 m.

Klubams susijungus į Dainavą, 2011 m. liepos 14 d. buvo sukurtas atskiras juridinis vienetas VšĮ "Titano futbolo klubas" pratęsęs klubo egzistavimą mėgėjiškose lygose pervadintu „Titano“ pavadinimu.

2012 m. sezoną klubas rungyniavo LFF II lygos pietų zonoje, kurioje užėmė priešpaskutinę vienuoliktą vietą. 

2013 m. klubas iškrito į žemesniąją III Lygą ir žaidė Alytaus apskrities pirmenybėse. Po pirmo rato buvę paskutinėje pozicijoje, klubas sezono užbaigti nesugebėjo ir buvo išmestas iš lygos.

### Nuo [[2018]] m.
2018 m. klubas buvo atkurtas, žaidė apskrities organizuojamose varžybose.

2020–2021 m. sezone klubas išreiškė norą dalyvauti Lietuvos futsal A lygos varžybose, bet nepraėjo kvalifikacinio etapo. 

## Salės futbolas

2020-2021 m. sezone klubas išreiškė norą dalyvauti Lietuvos futsal A lygos varžybose, ir  2-3 d. žaidė atrankos turnyre Prienuose dėl vietos A lygoje. Komanda užėmė ketvirtąją vietą ir neiškovojo teisės dalyvauti Futsal A lygoje.

## Galerija

AlytisFKold.gif|Senoji emblema 2003–2005 m.
FK Alytis.png|Naujas logotipas


## Pasiekimai
* Lietuvos salės futbolo taurė (2004, 2005 m.)

## Sezonai

|}
|}

## Sudėtis

### Dubleriai

|}

## Nuorodos

## Šaltiniai
Deferribacteraceae

**Deferribacteraceae** – *Deferribacterales* eilės bakterijų šeima. Šeimos bakterijos yra gramneigiamos ir energiją gauna anaerobinio kvėpavimo būdu.

## Aprašymas
*Deferribacteraceae* - lazdelinės bakterijos, nors lazdelės gali būti tiesios arba sulenktos. Visos *Deferribacteraceae* bakterijos atlieka anaerobinį kvėpavimą naudodamos geležį, manganą arba nitratą. Taip pat gali sukurti energiją fermentacijos būdu.

Šeima pirmą kartą buvo aprašyta 2001 m.

## Klasifikacija
* Šeima. *[[Deferribacteraceae]]*
** Gentis. *[[Deferribacter]]*
** Gentis. *[[Denitrovibrio]]*
** Gentis. *[[Flexistipes]]*
** Gentis. *[[Geovibrio]]*
** Gentis. *[[Caldithrix]]* (incertae sedis)
** Gentis. *[[Synergistes]]* (incertae sedis)

## Šaltiniai
Meškiškė

**Meškiškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Šiaulių, 0,5 km nuo kelio .

## Istorija

Buvusio Karpių Vaikšnėgalos Ignacijaus Karpio dvaro kaimas. Po 1940 m., kai pradėjo veikti durpes kūrenusi Rėkyvos elektrinė, nutiestas siaurasis geležinkelis, vėliau pratęstas iki Tyrulių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gilvydžiai (Šiauliai)

**Gilvydžiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km į pietus nuo Šiaulių, 1,5 km į vakarus nuo kelio , Pagervinės miške.

## Istorija

Buvusio Karpių Gilvydžių – Vaikšnėgalos Ignacijaus Karpio dvaro kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Balsys ir Kazlauskis

**Balsys ir Kazlauskis** – XX a. trečiame ir ketvirtame dešimtmečiais veikusi plėšikų pora. Vardai yra užmiršti. Plėšikavo Žemaitijoje. Balsys nusikalstamą veiklą pradėjo siekdamas keršto už, jo manymu, padarytą skriaudą, Kazlauskis – abejotinų arklių prekyba. Dažnai važinėjo dviračiais, apsirengę gerais rūbais. Įsidrąsinę laisvai pasirodydavo Šiauliuose.

Plėšdavo valstybines įstaigas arba turtingesnius gyventojus. Būdavo ginkluoti trumpais stambaus kalibro pistoletais, apiplėšdami nieko nežudydavo, nuginkluodavo ir surišdavo. Pasipriešinusius primušdavo. Pasitikėdavo vargingais gyventojais, pas juos rasdavo ir prieglobstį. Kai kada būdavo gailestingi, užfiksuotas atvejis, kada apiplėšę vežiką ir jam maldavus, buvo grąžinta vežama pinigų siunta, priedo plėšikai dar davė 15 litų, kad vaikams nupirktų saldainių.

Plėšikavo apie septynerius metus. 1935 m. Balsys ir Kalzauskis dingo. Spėjama, kad įsigijo fiktyvius dokumentus ir išvyko į Pietų Ameriką.

## Literatūra

* Kučinskas K., *Abu labu tokiu. Pirmasis perskyrimas: Balsys ir Kazlauskis* // Šiaulių naujienos, Nr. 113, 1994 06 11, p. 10.
* Kučinskas K., *Abu labu tokiu. Antrasis perskyrimas: Balsys ir Kazlauskis* // Šiaulių naujienos, Nr. 118, 1994 06 18, p. 10.
Normančiai (Šiauliai)

**Normančiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 15 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio . Vakariniame pakraštyje dunkso Normančių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jonas Navickis

**Jonas Navickis** (g. Šlapgirės kaime, Užvenčio valsčiuje, mirties bausmė įvykdyta Klaipėdoje) – plėšikas ir žudikas, pirmasis žmogus, už sadistinius nusikaltimus tarpukario Lietuvoje nuteistas mirties bausme.

Žudyti pradėjo 1935 metais. Nors buvo vedęs, susipažindavo su merginomis, apsimesdavo įsimylėjęs, siūlydavo ištekėti ir, parsiviliodavęs į namus, nužudydavo. Su dviem bendrais plėšikavo Klaipėdos krašte. Dažnai prisistatydavo Rickaus vardu.

## Šaltiniai
Antaniukas

**Antaniukas** (tikr. **Antanas Serafinavičius**) – plėšikas, caro laikais, prieš Pirmąjį pasaulinį karą, veikęs Šiauliuose.

Neaiškios tautybės, gyveno Šimšės rajone. Vadovavo vagių gaujai, kuri užpuldinėdavo miestiečius. Buvo perpratęs aukštuomenės manieras, mėgo vaizduoti aristokratą. Gausiomis aukomis šelpdavo bažnyčią, nors per klaidą yra apiplėšęs kunigą. Įkliuvo realizuodamas vogtus arklius, tarp kurių buvo caro armijos žirgų. Pažadėjęs gaujos nariams, jei prisiims kaltę, materialų išlaikymą jiems ir jų šeimos nariams, nuo bausmės išsisuko. Pažadų netesėjo ir, iš katorgos Sibire sugrįžę buvę gaujos nariai, nužudė. Antaniuku anksčiau būdavo gąsdinami vaikai.

## Šaltiniai
Martinkus (plėšikas)

**Martinkus** – plėšikas, tarpukario Lietuvos laikais veikęs Žemaitijoje.

Plėšiko Prano Reikauskio bendras, kartu plėšdavo dvarus, parduotuves, prekių bazes, paštą, turtingesnius gyventojus. Susiviliojęs Reikauskio turimomis auksinėmis monetomis, pastarąjį nušovė. Tikėdamasis pažadėtos premijos už nušautą plėšiką, Martinkus prisipažino, bet, kaip bendras, už plėšikavimus buvo nuteistas 7 metams. Sakoma, kad pinigus užkasęs ir, grįžęs iš kalėjimo, jų ieškojęs, bet neradęs.

## Šaltiniai
Mėmlaukiai

**Mėmlaukiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 11 km į pietus nuo Šiaulių, į rytus nuo kelio , Mėmlaukės girininkijos centras. Per kaimą teka Šimša.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Verduliai (Šiauliai)

**Verduliai** – Šiaulių miesto dalis, esanti 4 km į pietus nuo miesto centro. Buvusi šiaurės rytinė Verdulių kaimo dalis. Šiaurėje ribojasi su Besarabija, rytuose su Piktmiškiu, pietvakariuose su Verduliukais. Šiaurinėje dalyje stūkso Barzdos kalnas.

## Istorija

Kaip Šiaulių miesto dalis Verduliai įkurti 1961 m., kai dalis Verdulių kaimo buvo prijungta prie Šiaulių miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikšnėgalikė

**Vaikšnėgalikė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietuose, Rėkyvos durpyno pietvakariniame pakraštyje.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo gretimos Vaikšnėgalos vardo, pridedant tarminę mažybinę priesagą.

## Istorija

Buvusio Vaikšnėgalos dvaro (priklausė Ignacijui Karpiui) kaimas. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
ŁKS Łódź

**Lodzės LKS** – Lenkijos futbolo klubas iš Lodzės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1908 m., kai buvo įkurtas **Łodzianka** klubas.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
### [[UEFA]] varžybos

|}

## Emblema

Vaizdas:LKS Lodz.gif|
Vaizdas:ŁKS Łódź emblema.png|


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai

## Lietuviai
* Georgas Freidgeimas, gynėjas, 2008–2010 m.
* Marius Kižys, saugas, 2007 m.
* Tadas Papečkys, gynėjas, 2009 m.
* Nerijus Radžius, gynėjas, 2009–2010 m.
* Artemijus Tutyškinas, 2022–2025 m.

## Rekordai
* **Lygos debiutas:** 1927 m. balandžio 3 d. prieš Turyści Łódź 2:0
* **Didžiausias laimėjimas**: 13:2 prieš PKS Szczecin 1947 m.
* **Didžiausias laimėjimas lygos rungtynėse**: 8:1 prieš Lech Poznań, 1957 m., Lodzėje
* **Didžiausias pralaimėjimas**: 0:9 prieš Pogoń Lwów, 1933 m., Lvove
* **Daugiausiai lygoje sužaidė rungtynių**: Marek Chojnacki, 452, 1978-1996 m.
* **Daugiausiai lygoje įvarčių įmušė**: Władysław Król, 104, 1928-1938 m.
* **Daugiausiai įvarčių per sezoną įmušė**: Eugeniusz Herbstreit, 23, 1931 m.
* **Daugiausiai kartų atstovavo šalies rinktinei**: Jan Tomaszewski, 62 kartus.

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
Stambiažiedis gludas

**Stambiažiedis gludas** (*Coreopsis grandiflora*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, gludų (*Coreopsis*) genties augalas. Žydi vasarą, geltonais žiedais. Nereiklus. Lietuvoje auginamas kaip dekoratyvinis augalas.
Čikudzeno žemė

**Čikudzenas** (筑前国; *Chikuzen no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra dalis Fukuokos prefektūros. Čikudzenas ribojosi su Budzeno, Bungo, Čikugo ir Hidzeno žemėmis.

Manoma, kad senoji žemės sostinė buvo netoli Dadzaifu miesto, nors modernesniais laikais dominuojančiu tapo Fukuokos miestas.
Raudonstiebis snaputis

**Raudonstiebis snaputis** (*Geranium robertianum*) – snaputinių (*Geraniaceae*) šeimos, snapučių (*Geranium*) genties augalas. Auga Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje.

Augalo aukštis 20-40 cm. Stiebas rausvas, plonas. Lapai sudėtiniai. Žiedai rausvi, sudaryti iš 5 žiedlapių. Žydi gegužės-rugsėjo mėnesiais. Auga pamiškėse, paunksmėse.
Pikeliškė

**Pikeliškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 20 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė.

## Istorija

Kaimas pirmą kartą minimas 1600 m. XIX a. pr. buvo bajorkaimis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bagdoniškė (Šiauliai)

**Bagdoniškė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Pašiaušės, prie Šiaušės upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakrūminė bajorė

**Pakrūminė bajorė** (*Centaurea jacea*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, bajorių (*Centaurea*) genties augalas.

Augalo aukštis 20-80 cm, kartais siekia 1 m. Stiebas status, tvirtas. Lapai lancetiški. Žiedynas – 2-6 cm skersmens graižas. Žiedeliai rausvi, 1-2 cm ilgio. Auga pievose.
Krūminis kūpolis

**Krūminis kūpolis** (*Melampyrum nemorosum*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos, kūpolių (*Melampyrum*) genties augalas. Paplitęs Europoje.

Vienmetis, 10-50 cm aukščio, pusiau parazitinis žolinis augalas. Stiebas status, šakotas, prie pagrindo plaukuotas. Lapai smailia viršūne. Žiedai vienašalėse kekėse. Vainikėlis geltonas. Vaisius – dėžutė. Sėklos 5-6 mm ilgio, 1,5-1,8 mm pločio, juosvos.

Žydi gegužės – rugpjūčio mėn. Dauginasi sėklomis, kurias išnešioja skruzdėlės (mirmekochorija). Auga pamiškėse, miškų aikštelėse, krūmuose.

Vaistams vartojama antžeminė dalis. Ji pjaunama augalams žydint. Žolėje yra glikozido aukubino, rinantino, dulcito; alkaloidų, askorbo rūgšties.

Augalo sėklos **[[nuodingieji augalai|nuodingos]]**.


File:Blossom of Melampyrum nemorosum.jpg|Krūminio kūpolio žiedas
File:MelampyrumNemorosum1.jpg|Krūminių kūpolių sąžalynas
File:Melampyrum nemorosum from the side.jpg|Krūminis kūpolis iš šono
Melampyrum nemorosum - Keila.jpg|Žiedas
Apskritagalvis bandrenis

**Apskritagalvis bandrenis** (*Echinops sphaerocephalus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, bandrenių (*Echinops*) genties augalas.

Auginamas darželiuose, bet randamas ir sulaukėjęs. Mėgsta kalkingas dirvas. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. Žiedai balti ar melsvi. Sėklose susikaupia iki 25 proc. aliejaus. Augalas medingas, turi daug nektaro ir žiedadulkių.
Miestas (Japonija)

**Miestas** () – Japonijos administracinis vienetas, tokio pat rango kaip miesteliai ir kaimai, tačiau nuo pastarųjų besiskiriantis neįeidamas į apskritis. Kaip ir kitų šiuolaikinių Japonijos administracinių vienetų, miesto samprata apibrėžta Vietiniu autonomijos įstatymu 1947 m.

Paprastai kaimas ar miestelis įgauna miesto statusą, kai populiacija jame išauga virš 50 000 gyventojų. Tačiau mieste nukritus gyventojų skaičiui iki mažiau nei 50 000, jis dažniausiai vis tiek išlieka miestu. Mažiausią gyventojų skaičių turinčiame Japonijos mieste – Utašinajuje negyvena nė 6000 gyventojų, tuo tarpu toje pačioje prefektūroje esančiame miestelyje – Otofukėje, jų gyvena 40 000. Didesni miestai, kuriuose gyvena bent 200 000 gyventojų gali įgyti dar aukštesnius statusus.

Daugelis žmonių, gyvenančių ne Japonijoje mano, kad Tokijas, Japonijos sostinė, yra tik miestas, tačiau pagal įstatymus, tai specialus subregioninis administracinis vienetas, japoniškai vadinamas *to* (都), kuris turi ir prefektūros įgaliojimus. Oficialus jo pavadinimas – Tokijo metropolija. Tokijas taip pat turi jam pavaldžias miesto statusą turinčias gyvenvietes.
Žarija (reikšmės)

**Žarija** gali reikšti:
* Žarija − žurnalas;
* Žarija − deganti anglis.
* Žarija – socialistinis savaitraštis, ėjęs 1919 m. kovo 7 d. – 1920 m. sausio 8 d. Čikagoje (JAV).
* Žarija – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) savaitinis žurnalas, nuo 1907 m. gegužės 30 d. iki 1908 m. birželio 19 d. ėjęs Vilniuje.
* Aukso žarija – nelegalus Kauno jaunimo laikraštis, leistas 1910–1912 m. Išėjo 9 numeriai.

Taip pat skaitykite:
* Zarija – miestas šiaurinėje Nigerijoje, Kadunos valstijos šiaurėje.
Čišimos žemė

**Čišima** (千島国; *Chishima no kuni*) – Meidži laikotarpiu įkurta senoji Japonijos žemė, kuriai priklausė Kurilų salos Kunaširio šiaurėje. Vėliau prie žemės buvo prijungta ir Šikotano sala. Šiais laikais, tai Rusijos okupuota teritorija, kurios Japonija turėjo atsisakyti San Francisko sutartimi.

## Istorija
1869 m. rugpjūčio 15 d. įkurta Čišimos žemė su 5 jai priklausančiomis apskritimis. 1872 m. čia gyveno 437 žmonės.

1885 m. Šikotanas buvo perkeltas iš Nemuro žemės į šią žemę.

## Čišimai priklausiusios apskritys
* Kunaširio apskritis (国後郡) (okupuota Rusijos)
* Etorofu apskritis (択捉郡) (okupuota Rusijos)
* Furebecu apskritis (振別郡) (panaikinta 1923 m. balandį)
* Šianos apskritis (紗那郡) (okupuota Rusijos)
* Šibetoro apskritis (蘂取郡) (okupuota Rusijos)
* Šikotano apskritis (色丹郡) (okupuota Rusijos)
* Urupu apskritis (得撫郡) (įgyta Sankt Peterburgo sutarties (1875) metu, atsisakyta San Francisko sutartimi)
* Šimuširo apskritis (新知郡) (įgyta Sankt Peterburgo sutarties metu, atsisakyta San Francisko sutartimi)
* Šiumušiu apskritis (占守郡) (įgyta Sankt Peterburgo sutarties metu, atsisakyta San Francisko sutartimi)
MKS Odra Wodzisław Śląski

**Vodzislavo „Odra“** – Lenkijos futbolo klubas iš Silezijos Vodzislavo.

## Istorija

## Spalvinė gama

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sezonai
### [[UEFA]] varžybos

|}

## Lietuviai
* Deividas Matulevičius, 2009–2010
* Tomas Radzinevičius, puolėjas 2009–2010

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Girnikų piliakalnis

**Šikšto kalnas** (arba **Girnikų piliakalnis**, **Šventkalnis**) – 183,1 m aukščio virš jūros lygio kalnas arba piliakalnis Šiaulių rajone, Bubių seniūnijoje, 22 km į pietvakarius nuo Šiaulių, 4 km į šiaurę nuo Kurtuvėnų, 1 km į šiaurės vakarus nuo Girnikų. Pietinėje kalno papėdėje iškastas Ventos–Dubysos kanalas.

Kalnas mažai tyrinėtas, todėl nėra įrodymų, kad jame yra stovėjusi pilis. Pasak legendos milžinas Anculis nukovęs tiek daug priešų, kad susidaręs visas lavonų kalnas. Tada nuėjęs į pajūrį, prisėmęs batus smėlio ir užbėręs ant nukautųjų. Taip ir susidaręs kalnas. Greta buvęs 140 m aukščio Arvydiškių kalnas jau baigiamas nukasti dėl statyboms tinkančios kokybės smėlio.

Nuo kalno matosi Šatrijos kalnas (Pašatrijos piliakalnis, Telšių raj.), Kalniškių piliakalnis (Kelmės raj., Užvenčio seniūnija) bei kiti kalnai, tačiau matomumą riboja užaugusios pušys. Į šiaurę nuo kalno tyvuliuoja Bulėnų ežeras.

## Istorija

1905 m. balandžio 24 d., minint metines, kai buvo panaikintas spaudos draudimas, kunigo J. Vizbaro iniciatyva ant kalno pastatytas paminklas. Paminklo statybą rėmė grafas Pliateris, grafienė organizavo aikštelės sutvarkymą, buvo pastatyti suoliukai, kad galima būtų gėrėtis apylinkių panorama, nes kalnas tada dar nebuvo apaugęs mišku. Paminklą pašventino kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas, iškilmėse dalyvavo rašytojas Jonas Biliūnas, dailininkas Mikalojus Konstantinas Čiurlionis ir kiti visuomenės veikėjai. Paminklas neišliko, tačiau 1990 m. Romuvos bendrija pastatė naują kryžių. Šalia jo stovi paminklinis stulpas „Varpinė“ (skulptorius Vitalijus Lukošaitis). Ant kalno arba prie jo net ir sovietiniais laikais būdavo švenčiamos Rasos.

Kasmet, rugsėjo 21 d., kai 1236 m. įvyko Saulės mūšis, ant kalno uždegamos Baltų vienybės ugnys – laužų sąšauka su kitais Lietuvos piliakalniais.

Prie kalno 1915 m. vyko nuožmūs mūšiai. Kritę apie 240 vokiečių karių palaidoti šiaurinėje prieškalnėje.

## Legendos

Pasakojama, kad piliakalnį supylęs milžinas Kuršis, eidamas iš Kuršėnų pas savo motiną į Kurtuvėnus. Pakeliui į klumpes pribyrėję smėlio. Tad sustojęs milžinas ir iškratęs klumpę – taip ir atsirado kalnas…

Kryžius ant piliakalnio pastatytas minint spaudos atgavimo metines.Ji atstatė ne Romuva,bet Šiaulių rajono laikraščio redakcija ir žuvininkystės ūkio darbuotojai.Atidengime dalyvavo didelė grupė Lietuvos žurnalistų.
Wisła Kraków SSA

**Krokuvos „Wisła“** – Lenkijos futbolo klubas iš Krokuvos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1906 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Keisti pirminį tekstą

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Garsesni žaidėjai

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Ugnis

**Ugnis** – degimo proceso metu išsiskiriančios įkaitusios, šviečiančios dujos. Kasdieniniame gyvenime ugnies ir liepsnos sąvokos paprastai naudojami kaip sinonimai. Ugnis gali būti įvairių spalvų. Degant anglims ugnis būna raudona. Kitus atspalvius ji įgauna, kai degančiose medžiagose yra kai kurių papildomų elementų. Ugnį dažniausiai visada lydi dūmai. 

Įprastai gesinama vandeniu. Vanduo paliesdamas karštą kūną virsta garais, tuo pačiu atimdamas iš karšto kūno daug šilumos. Susidarę garai užima šimtus kartų didesnį tūrį, negu juos sudaręs vanduo; apsupę degantį kūną, garai atstumia orą, o be oro degimas neįmanomas.

## Ugnis kultūroje

Sugebėjimas įkurti, prižiūrėti ir užgesinti ugnį buvo vienas esmingiausių ankstyvųjų žmonių pasiekimų. Ugnis leido termiškai apdoroti maistą, atgrasinti plėšrūnus, suteikė šviesą ir šilumą, ir tokiu būdu leido žmonių populiacijai pasiekti atšiauresnius kraštus. Termiškai apdoroto maisto rasta iš 1,9 mln. metų senumo laikotarpio, bet manoma, kad anksčiausiai ugnis sukontroliuota galėjo būti maždaug prieš 1 mln. metų. Ugnies naudojimas plačiai paplito prieš 100–50 tūkst. metų.

Dėl ugnies svarbos žmonių gyvenime ugnis pradėta garbinti kaip savita esybė (žr. ugnies garbinimas). Ji laikyta tarpininke tarp žmogaus ir dievų (į ją įdėtos aukos sudega ir dūmais kyla į dangų – dievų erdvę), namų sergėtoja (aplink ugnį vykdavo šeimos gyvenimas), saugotoja nuo priešų, apvalanti dvasią. Aplink ugnį vykdavo įvairios religinės apeigos, be jos buvo neįsivaizduojamos šventės, bendruomenės renginiai. Ypatinga ugnies reikšmė buvo iškelta Vedų ir Avestos kultūrose, kur visi ritualai vykdavo tik lydimi ugnies.

Laikui bėgant, žmonės atrado įvairių ugnies panaudojimo ir suvaldymo būdų. Labai svarbus panaudojimas buvo tyčinis miško padegimas naujiems žemdirbystės plotams sukurti (lydiminė žemdirbystė). Namų erdvėje rengti ugniakurai, pradėtos naudoti žvakės. Ugnis pritaikyta kariniams tikslams.

Iki pramonės perversmo pagrindinis kuras ugniai buvo mediena (malkos), vietomis – džiovintas mėšlas. Vėliau pradėtos naudoti akmens anglys, gamtinės dujos, nafta. Šių medžiagų deginimo proceso metu imta gaminti elektra (šiluminė elektrinė).

Dabar saugumo (dėl gaisrų pavojaus) ir patogumo sumetimais, atvira ugnis buityje (ypač ekonomiškai išsivysčiusiose šalyse) naudojama retai: apšvietimas teikiamas elektra, šildymas – centralizuotu karšto vandens paskirstymu, maistas ruošiamas dujinėmis ar elektrinėmis viryklėmis. Žvakės, židiniai, laužai naudojami daugiau kaip simbolinis, emocinis aspektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* TedEd: Is fire a solid, a liquid, or a gas?
Ugnis (reikšmės)

**Ugnis** gali reikšti:

* ugnis – degimo proceso metu išsiskiriančios įkaitusios, šviečiančios dujos;
* ugnis – degančio daikto skleidžiama šviesa, žiburys (pvz., miesto ugnys);
* ugnis – šaudymas šaunamaisiais ginklais (pvz., artilerijos ugnis, kulkosvaidžių ugnis);
*;
* amžinoji ugnis – nuolatos deganti ugnis, paprastai simbolizuojanti žuvusių karių atminimą, kokį reikšmingą valstybei ar tautai įvykį.

## Susiję žodžiai
* ugniukai – drugių šeima (*Pyralidae*);
* ugnikalnis – kalnas su krateriu, pro kurį iš gelmių veržiasi lava, akmenys, pelenai, dujos;
* ugniažolė – daugiametė aguoninių šeimos žolė (*Chelidonium*), turinti gydomųjų savybių;
* Ugnius – lietuviškas vyriškas vardas;
* ugniavietė (karyba) – įrengta vieta iš kurios šaudoma;
* ugniavietė – vieta, kur dega (degė) ugnis;
* ugniasienė – aklina ugniai nepralaidi siena pastate, pasyvi priešgaisrinė priemonė;
* ugniasienė – priemonė kompiuterijoje, atskirianti kompiuterį nuo tinklo ir tuo valdanti įeinančią informaciją bei apsauganti nuo žalingos programinės įrangos įsiskverbimo.
Daiktinė teisė

**Daiktinė teisė** – civilinės teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių daiktų, daiktinių prievolių ir daiktinių teisių teisinį režimą.

Daiktinė teisė skirtingai nei prievolių teisė, pagal kurią sudarius naujus susitarimus, gali kilti naujos sutarčių rūšys, formos, nustato formos reikalavimus.

## Teisės principai
Daiktinės teisės principai:
* viešumas – daiktinės teisės turi būti žinomos, viešai prieinamos. Tam sukurti specialūs registrai (nekilnojamo ir kilnojamo turto, hipotekos, žemės kadastras ir kt.)
* absoliutumas – valdytojo daiktinės teisės kitų atžvilgiu yra absoliučios, kiti turi besąlygiškai jų paisyti. Prievolių teisėje teisės yra santykinės, kadangi koresponduoja su kitos šalies teisėmis bei pareigomis
* individualumas – daiktinės teisės priklauso tik konkretaus daikto savininkui, valdytojui,
* daiktinių teisių skaičiaus ribotumas – daiktinių teisių sąrašas yra baigtinis
* abstrakcijos principas – susitarimo sudarymas ir vykdymas yra atskiri teisiniai momentai, atskirti (t. y. abstrahuoti) vienas nuo kito; pvz., sudaryta sutartis gali negalioti, o daiktinis, faktinis įvykdymas turėti teisinę galią.
Gama funkcija

**Gama funkcija** (žymima \Gamma(z)) matematikoje – faktorialo plėtinys, kuomet funkcijos apibrėžimo sritis ne tik sveikieji skaičiai. Gama funkcija yra apibrėžta visiems kompleksiniams skaičiams, išskyrus nulį ir neigiamus sveikus skaičius. Gama funkcija naudojama gama skirstinyje.

: \Gamma(z)=\int_{0}^{\infty} t^{z-1} e^{-t}\, \mathrm{d}t. \!

Pirmasis tokį pažymėjimą įvedė Andre-Mari Ležandras.
Pirminis Eulerio gama funkcijos apibrėžimas buvo:

: \Gamma(z)=\lim_{n\to\infty}\frac{n^zn!}{\prod_{k=0}^n(z+k)}. \!

Gama funkcija kaip ir faktorialas tenkina tokius pat rekursyvinius sąryšius:

: n!=n(n-1)! \,
: \Gamma(n+1)=n\Gamma(n) \,

Kartu su \Gamma(1)=1:
:  \Gamma(1) = \int_0^\infty e^{-t} dt = \lim_{k \rightarrow \infty} -e^{-t} |_0^k = -0 - (-1) = 1 ,
gama funkcija yra taip susijusi su faktorialu:

: \Gamma(n+1) = n \, \Gamma(n) = \cdots = n! \, \Gamma(1) = n!\,

Taip pat
: \left (\frac{1}{2}\right )! = \frac{\sqrt{\pi}}{2}
ir bet kokį pusinį faktorialą galime užrašyti taip:
: \left (n+\frac{1}{2}\right )!=\sqrt{\pi}\times \prod_{k=0}^n {2k + 1 \over 2}.

Pavyzdžiui,
: 3.5! = \sqrt{\pi} \cdot {1\over 2}\cdot{3\over2}\cdot{5\over2}\cdot{7\over2} \approx 11.63.

## Taikymas

* n – matės hipersferos tūris gali būti apskaičiuotas pasinaudojant gama funkcija:
:: V_n={\pi^{n/2}R^n\over \Gamma((n/2)+1)}.

## Šaltiniai
Testamento vykdytojas

**Testamento vykdytojas** - asmuo, kuriam yra pavesta įgyvendinti paskutinę testatoriaus valią (dėl palikimo, turto perdavimo, saugojimo, naudojimo, perleidimo tvarkos). Testamento vykdytojas paskiriamas testamentu; jį taip pat gali paskirti testatoriaus įgalioti asmenys, paveldėjimo bylą nagrinėjantis teismas ar kiti kompetentingi asmenys.

Prisiimti vykdytojo įsipareigojimus teisiškai nėra jokios prievolės.

## Paskyrimo priežastys

Paskirdamas testamento vykdytoją, testatorius siekia veiksmingo savo savo testamentinės valios (į)vykdymo, ypač esant daugeliui paveldėtojų arba tarp jų nesant sutarimo. Vykdytojo institutas kaip teisinė priemonė gali padėti užtikrinti apsaugoti palikimą bei paveldėtojus nuo neteisėtų suinteresuotų asmenų kyšimosi į paveldėjimo procesą bei bylą. Testamento vykdytojas itin svarbiu tampa esant didelei turto vertei, įvairioms turto rūšims arba numatant ypatingą turto naudojimo, valdymo bei realizaimo režimą testamentu. Pvz., įsteigus labadaros ir paramos fondą, po testatoriaus mirties testamento vykdytojas gali būti įpareigojamas prižiūrėti įsteigtos organizacijos veiklą, išteklių valdymą ar kitaip užtikrinti testatoriaus valios įgyvendinimą.
Koračo taurė (Serbijos krepšinio taurė)

**Koračo taurė** – nacionalinė Serbijos (iki 2006 m. Serbijos ir Juodkalnijos) krepšinio taurė, Jugoslavijos krepšinio taurės tęsėja. Radivojaus Koračo vardu taurė pavadinta 2003 metais, kuomet Jugoslavijos Federacinė Respublika pakeitė pavadinimą į Serbija ir Juodkalnija. 

## Visi Koračo taurės čempionai
Devos žemė

**Deva** (出羽国; *Dewa no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra Jamagatos ir Akitos prefektūros, išskyrus Akitai priklausančius Kadzuno miestą ir Kosakos miestelį.

## Istorija

Sengoku laikotarpiu, pietiniai žemės regionai buvo valdomi Mogamio klano, šiauriniai regionai – Akitos klanas, tačiau po Sekigaharos mūšio, visa teritorija atiteko Tokugavoms.
Paprastoji kosmėja

**Paprastoji kosmėja** (*Cosmos bipinnatus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, kosmėjų (*Cosmos*) genties augalas.

Augalas 60-120 cm aukščio. Graižai dideli, liežuviški žiedai balti, rausvi, violetiniai; vamzdiški žiedai geltoni. Žydi liepos – spalio mėn. Augalas kilęs iš Meksikos. Auginamas visame pasaulyje. Lietuvoje auginama darželiuose, kapinėse, sodybose.
Pēteris Šmits

**Pėteris Šmitas** (*Pēteris Šmits*, 1869 m. gruodžio 25 d. Raunoje, Cėsių raj. – 1938 m. birželio 5 d. Rygoje) – žymus latvių kalbininkas, tautosakininkas, etnografas, mitologas.

## Biografija
Baigęs Peterburgo universiteto svetimų kalbų skyrių, 1886–1899 m. Kinijoje tęsė kinų kalbos studijas. 1899–1920 m. dėstė Vladivostoko Tolimųjų Rytų institute (nuo 1918 m. universitete). Nuo 1907 m. profesorius. Nuo 1920 m. dėstė Latvijos universitete.

## Kūryba
P. Šmito pastangomis parengti ir išleisti visi pagrindiniai senųjų latvių mitologijos šaltinių bei tautosakos rinkiniai. „Latvių mitologijoje“ (1918 m., antras leidimas 1926 m.) lygino lietuvių ir latvių dievus, „Baltų filologijos įvade“ (1936 m.) aptarė lietuvių kalbą ir jos tarmes, senuosius lietuvių raštus.

Parašė „Kalbotyros įvadą“ (1934 m.) darbų apie mandžiūrų mongolų, kinų ir kt. kalbas. Parengė rinkinį „Latvių pasakos ir padavimai“ (1925–1937 m., 15 t.), „Latvių dainos“ (1936–1939 m., 4 t.), „Latvių liaudies tikėjimai“ (1940–1941 m., 4 t.). Paskelbė straipsnių apie lietuviškus motyvus latvių liaudies dainose (išsp. 1924 m.).

## Šaltiniai
Cheminis ryšys

**Cheminis ryšys** – sąveika tarp atomų, sąlygojanti molekulių ir kristalų susidarymą.
Reakcijos metu jungiantis skirtingų elementų atomams tarp jų susidaro elektrostatinis cheminis ryšys. Šis ryšys atsiranda tarp priešingą elektros krūvį turinčių dalelių. Suartėjus dviem atomams, vienos dalelės elektronai traukia kitos dalelės branduolį ir atvirkščiai. Per daug suartėjus atomams tarp jų pradeda veikti stūmos jėgos. Nusistovėjus pusiausvyrai tarp atomų susidaro cheminis ryšys. Ryšio stiprumą nusako ryšio energija - energijos kiekis, kuris yra reikalingas norint sudaryti ryšį.

Elemento atomai tarpusavyje jungiasi keturių tipų cheminiais ryšiais:
* Joninis ryšys – ryšys tarp skirtingų krūvių jonų. Joninis ryšys tarp dviejų vieninių medžiagų atsiranda tuomet, kai jų elektroneigiamumo skirtumas didesnis už 1,5-1,6. Esant šiam ryšiui viena medžiaga junginyje turi elektronų perteklių, o kita- trūkumą.
* Kovalentinis ryšys – cheminis ryšys tarp dviejų medžiagų, kai jų elektroneigiamumo skirtumas mažesnis už 1,5-1,6. Nepolinis ryšys susidaro tarp to paties elemento atomų, o polinis- tarp skirtingų.
* Metališkasis ryšys pasireiškia tik tarp metalų. Šis ryšys jungia metalų jonus metalų kristaluose. Kadangi valentiniai atomų elektronai netvarkingai juda kristale tarp atomų, metalo atomai tampa teigiamais jonais. Dėl netvarkingo valentinių elektronų judėjimo metalai yra palyginus laidūs elektros srovei.
* Vandenilinis ryšys susidaro tarp vandenilio atomų, sudarančių kovalentinį polinį ryšį su kita medžiaga, ir kitos (polinės) molekulės medžiagos, turinčios bent vieną pilną elektronų porą, nedalyvaujančią jokiuose cheminiuose ryšiuose.
Hidos žemė

**Hida** (, ) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra šiaurinė Gifu prefektūros dalis (Takajama, Hida, Širakavos kaimas ir dalis Gero).

## Geografija
Žemė yra labai kalnuota ir miškinga. Teka Hidos upė. Hidoje žaliavo didžiuliai miškai, žemė aprūpindavo mediena ir metalu kitas Japonijos žemes.

Hida turi ribas su Kaga šiaurės vakaruose, Eččiū šiaurėje, Šinanu rytuose (nuo šios žemės skiria Hidos kalnai) ir Minu pietuose.

XIX a. pradžioje žemėje buvo 414 gyvenviečių, kurios grupuojamos į 13 administracinių vienetų () ir 3 tradicines apskritis (): Mašitos, Ono ir Jošikio.

## Istorija

Įkurta VIII a. pradžioje, kuomet Japonijos valstybė kolonizavo kalnus. Tačiau žemė buvo labai retai gyvenama ir neturtinga, todėl atleista nuo mokesčių. Svarbiausia gyvenvietė Hidos žemėje buvo Takajama, kurioje stovėjo pagrindinė šintoistinė ir budistinė šventyklos, o vėliau pastatyta pilis. 

Nuo seno garsėjo Hidos staliai ir medžio meistrai. Kraštas tiekė Japonijai reikalingą medieną, tačiau laivyba upėmis buvo labai apribota. Ekonomiškai labiausiai nusistovėjo santykiai su gretima Eččiū provincija.

Viduramžiais svarbiausias valdantis klanas buvo Kiogoku, kuris ilgą laiką laikė žemės gubernatorių pozicijas. Kovojančių žemių laikotarpiu Hida susiskaldė į daug feodalinių valdų, ir čia konkuravo Takedų ir Uesugių klanai.
 
1585 m. Kanamoris Nagačika buvo nusiųstas okupuoti Hidos žemę ir tapti jos lordu. Sekigaharos mūšyje Kanamoris kovojo Tokugavos Iejasu pusėje, todėl Tokugavoms laimėjus šį mūšį, Hidos žemė atiteko Kanamorio Nagačikos įpėdiniams. Čia įkurtas Takajamos domenas, kuris valdė visą žemę. XVII a. pabaigoje domenas buvo panaikintas, pilis nugriauta, ir čia pradėjo reziduoti Tokugavų vietininkai.

Po kelių trumpalaikių administracinių reformų 1876 m. Hidos žemė buvo panaikinta kaip administracinis vienetas ir įjungta į naujai sukurtą Gifu prefektūrą. Hida išlieka kaip istorinis regionas.
FSK Anykščiai

**Anykščių FSK** – Lietuvos futbolo klubas iš Anykščių.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose apie futbolą Anykščiuose užsiminta 1931 m., kai draugiškas rungtynes žaidė Anykščių ir Utenos futbolo rinktinės. Pokario metais vienos iš pirmųjų futbolo rungtynių įvyko 1950 m. rugpjūčio 31 d. tarp Anykščių gimnazijos ir klubo „Skaitykla“ komandų.

1954 m. buvo sudaryta Anykščių „Žalgirio“ futbolo vienuolikė (kiek vėliau pavadinimas bus keičiamas į „Spartaką“, „Nemuną“, „Puntuką“, „Vairą“, „Melioratorių“, „Anykštą“ ir kt.). Vienu metu Anykščiuose buvo net dvi komandos; „Anykščių vynas“ ir „Autotransportas“. Nepaisant sunkių pokario metų, sovietinės okupacijos, miesto stadionas „lūždavo“ nuo šios sporto šakos gerbėjų. Futbolo entuziasto R. Augustino iniciatyva XX a. 7-ajame dešimtmetyje suburta ir moterų futbolo komanda. 8-ajame dešimtmetyje į Anykščius atvykus V.Burauskui, susidomėjimas futbolu smarkiai išaugo. Anykštėnų komandos yra dalyvavusios „Nemuno“ draugijos finaliniuose etapuose ir ne kartą yra tapusios jų prizininkais. Tais laikais futbolu daugiausia rūpinosi tuometinis Anykščių „Nemuno“ draugijos pirmininkas K. Burneikis.

Futbolo entuziastų dėka 1996 m. buvo įkurtas dabartinis futbolo sporto klubas Anykščiai. Be tuometinės rajono valdžios ir IĮ „Tauras“ direktoriaus Kęstučio Pakelčio pagalbos sunku būtų įsivaizduoti futbolo atgimimą šiame krašte. Rezultatų ilgai laukti nereikėjo. Jau 1998 m. anykštėnai iškovojo pirmąją vietą II lygos „Rytų“ zonoje ir iškopė į LFF I lygą, kur žaidė iki 2000 m. rudens. 2006 m. klubas vėl laimėjo II lygą ir I lygoje žaidė 2007 ir 2008 m., tačiau po to iškart iškrito ne į II lygą, bet į III lygą, kur žaidžia ir dabar. 2010 m. komanda laimėjo III lygos Utenos zonos pirmenybes, tačiau į II lygą nepateko. 2017 m. tapo III lygos, Utenos regiono nugalėtojais.

2018 m. pirmenybėse dalyvavo vos keturios komandos. Pirmame etape komandos susitiko po du kartus, namie ir išvykoje. Po pirmojo etapo anykštėnai buvo antri. Pusfinalio rungtynėse Anykščiuose po pagrindinio laiko buvo lygus rezultatas 1-1. Pratęsimo metu visaginiečiai įrodė savo pranašumą ir nugalėjo Anykščių ekipą rezultatu 4-2, bei pateko į finalą. Rungtynėse dėl trečios vietos anykštėnai pralaimėjo kupiškiečiams 1-2 ir liko be medalių.

## Klubo simbolika

Image:Fskanyksciai.png|Senoji klubo emblema
Vaizdas:AnyksciaiFK.jpg|Logotipas iki 2022 m.
Vaizdas:Fk anyksciai 2023.png|Logotipas nuo 2023 m.


### Spalvinė gama
Žalia ir geltona spalvos.

## Sezonai

|}
|}

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Sudėtis (2011)

### Dubleriai

|}

## Žymūs žaidėjai
* A. Tyla, Pasaulio anykštėnų bendrijos pirmininkas
* S. Petraška, tautodailininkas
* P. Kugys, krepšinio treneris
* R. Augustinas, rajono tarybos narys
* Rimantas Kalibatas, Vilniaus „Žalgirio“ vartininkas
* Saulius Širmelis
* M. Šilo
* V. Bačianskas
* V. Ivanauskas

## Šaltiniai

## Nuorodos