open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Meironys

**Meironys** – gatvinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietvakariuose, 2 km į šiaurės vakarus nuo Palūšės, Aukštaitijos nac. parke. Kaimas yra tarpuežeryje: šiauriniame kaimo pakraštyje telkšo Dringykščio ežeras, pietiniame – Lūšių, vakariniame – Asalnų. Meironis supa Palūšės ir Linkmenų miškai. Į rytus nuo kaimo yra Ekologinio švietimo centras, į vakarus – poilsiavietė prie Lūšių ir Asalnų protaikos.

Jau apie 100 metų kaime gyva tradicija: kasmet per Sekmines gėlių vainikais papuoštos karvės plukdomos į Asalnų ežero pusiasalį, vadinamą Pabiržiu (link Pabiržės kaimo). Atgal gyvuliai parplukdomi rudenį, prieš Mykolines.

## Etimologija

Iki XVIII a. pabaigos kaimas vadinosi ***Antadringe*** (kaimas *ant [[Dringis|Dringio]]* ežero, tarmiškai ***Untadringė***). Vėliau kaimas imtas vadinti pagal Meironos upelį. Kitur kildinamas iš asmenvardžio *Méironas*, **Méironis*.

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1554 m. XIX a. pabaigoje čia gyveno 140 katalikų ir 9 žydai. Priklausė Švenčionių apskrities Linkmenų valsčiui.
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

1977 m. Lūšių pakrantėje kūrybinės stovyklos metu tautodailininkai pastatė 16 medinių skulptūrų vietinių legendų motyvais (viena jų – „Laumių pasaka“ – byloja, kad pavojinga vyrams maudytis ežere po vidurnakčio, kadangi išplaukusios laumės jį užkutens). Vėliau čia įkurtas Ekologinio švietimo centras ir botanikos takas (3,5 km ilgio, apie 150 augalų rūšių, iš kurių 9 yra įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą), vedantis link Palūšės. Kaime buvo įkurta Aukštaitijos NP administracija.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Laima Miliuvienė (1948–2022), žurnalistė, redaktorė.

## Turizmas
Meironų kaime kasmet švenčiamos Sekminės, po atviru dangumi vyksta šv. Mišios, dainos, šokiai ir maisto ragavimas.

## Šaltiniai
Švedriškė

**Švedriškė** (*Švedriškis*) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Salako. Seniūnaitijos centras. Kaime stovi Švedriškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1933 m. pagal inžinieriaus Stasio Taškūno projektą), veikia Kazitiškio mokyklos skyrius, paštas (LT-30036). Kaimas įsikūręs tarp Ažvinčio, Ažvintaičio ir Rimščiko ežerų. Yra poilsiaviečių turistams.

## Etimologija

Švedriškė yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio *Švedrys*. Liaudies etimologija pasakoja, kad šią vietą kadaise valdė *[[švedai]]*, todėl ji pavadinta Švedriške. Vėliau čia atsikraustęs naujas gyventojas *Švedras* ir nuo jo laikų vieta pradėta vadinti Švedriške. Taip pat vardas siejamas su augalais švendrais, augančiais ežerų pakrantėse.

## Istorija

1920–1950 m. kaimas priklausė Zarasų apskr., Salako valsč., Garbšių seniūnijai. Pastačius bažnyčią, vadinamas dar ir bažnytkaimiu.

## Gyventojai

## Galerija

Švedriškė, kryžius ant girnapusių.JPG|Kryžius ant girnapusių
Švedriškė, pavasarininkų kryžius.JPG|Paminklas pavasarininkams


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Pranas Gipiškis. Zarasų kraštas. Zarasai 1936. P. 240.
Erzvėtas

**Erzvėtas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 4,5 km į vakarus nuo Tverečiaus. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 4,3 km, plotis siekia 0,72 km. Altitudė 131 m. Giliausia ežero vieta yra rytinėje dalyje, 19 m gylio. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai aukšti, sausi, tik pietinis žemas, apaugę siaura medžių juosta. Šiaurinėje Erzvėto dalyje yra 0,11 ha plotą užimanti salelė. Pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Į pietinį ežero galą įteka Kančiogina, o rytuose išteka Birvėta (dar vadinama Erzvėta, Dysnos baseinas).

Rytuose prie ežero įsikūręs Erzvėto kaimas, pietuose – Ryžiškė, vakaruose Kukutėliai, šiaurėje – Andriejauka. Šiaurine pakrante eina plentas , vakarine – kelias Nr.1405 (Paliesius – Andriejauka), rytine – .

Ežerėvardį *Érzvėtas* bandoma kildinti nuo žodžių *aržus, eržus, aržlus* („smarkus, neklusnus“), *aržyti, argoti* („plėšyti, draskyti“), arba būti archajiškas vedinys iš  („aiškus, šviesus“).

## Šaltiniai
Vincas Paukštys

**Vincas Paukštys** (tikroji pavardė **Čibiras**, 1880 m. lapkričio 6 d. Senajame Daugėliškyje, Daugėliškio valsčius, Švenčionių apskritis – 1956 m. kovo 2 d. Majamyje) – lietuvių rašytojas, spaudos darbuotojas, visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

1896 m. atvykęs uždarbiauti į Liepoją, dirbo darbininku uoste. Dalyvavo lietuvių socialdemokratų veikloje. 1905–1907 m. revoliucijos dalyvis. 1905 m. areštuotas, 8 mėn. kalintas Švenčionių ir Lukiškių kalėjimuose. Paleistas dirbo Liepojos jūreivystės mokykloje raštvedžiu, daugeliui persekiojamųjų už politinę veiklą padėjo įsigyti dokumentus ir išvykti į užsienį.

1906 m. buvo įstojęs į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, ten pasirinko *Paukščio* slapyvardį, kuris vėliau tapo pavarde. Policijai susekus, 1908 m. suimtas, 8 mėn. kalintas Liepojos kalėjime, paleistas už užstatą, advokatui Augustinui Janulaičiui padedant, emigravo į Didžiąją Britaniją, dirbo laikraščio „Rankpelnis“ redakcijoje.

Nuo 1911 m. gyveno JAV, Bostone, 1911–1924 m. dirbo laikraščio „Keleivis“ redakcijoje. 1913 m. išrinktas Amerikos lietuvių socialistų sąjungos pirmininku. 1914 m. dirbo laikraščio „Laisvė“ redakcijoje Brukline, 1917–1929 m. – laikraščio vyr. redaktorius.

1919 m. – JAV komunistų partijos narys, vėliau – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys. 1931–1936 m. dirbo Amerikos darbininkų literatūros draugijos iždininku.

Be žurnalistinio darbo, aktyviai reiškėsi teatro mėgėjų vaidinimuose. Parašė ir išvertė grožinės literatūros kūrinių. 

## Bibliografija
* *Meilės laipsniai jų išsivystyme*, 1914 m.
* *Laiškai pasmerktųjų mirtin*, 1914 m.
* *Šliselburgo bastilija*, 1914 m.
* *Apie Rusijos politines partijas*, 1918 m.
* *Ateities žiedo jaunuoliams skaitymai*, 1924 m.

## Šaltiniai
Giratorius

**Giratorius** () – induktyvumo elementų (ričių ir pan) neturinti schema, kuri elgiasi taip, kaip elgtųsi panašioje schemoje įjungta ritė (didelį induktyvumą turintis elementas). Giratorius buvo išrastas 1948 m.

Giratoriai pakeičia masinėje gamyboje gana brangias rites mažesniais ir pigesniais elementais. Be to, geros kokybės kondensatorių pagaminti daug lengviau nei geros kokybės ritę, todėl giratoriai paprastai dirba geriau nei analogiškos iš ričių surinktos schemos. Šiuolaikiniame giratoriuje naudojamas operacinis stiprintuvas.

## Veikimo principas

Schema veikia invertuodama kondensatoriaus efektą. Reikiamas schemos impedansas yra:

Z = R_\mathrm{L} + j \omega L \,\!

Kur L yra ideali ritė, o R yra nuosekliai įjungtas rezistorius. Pateikiamoje schemoje

Z_\mathrm{in} = \left(   R_\mathrm{L} + j \omega R_\mathrm{L} R C \right) \| \left( R + {1 \over {j \omega C}} \right) 

Jei varža R daug didesnė už RL, ši reikšmė yra artima

Z_\mathrm{in} = R_\mathrm{L} + j \omega R_\mathrm{L} R C \,\!

Tai tas pats kas rezistorius RL, įjungtas nuosekliai su rite, kurios induktyvumas L = RLRC.

Palyginus su tikros ritės varža, RL yra didelė (ritės varžą nusako vielos, iš kurios ji pagaminta, varža). Todėl ši schema rites gali pakeisti ne visur.

## Literatūra
* B.D. H. Tellegen of Philips Research Laboratories, Eindhoven („The gyrator, a new electric network element“, Philips Res. Rep. 3 (1948) pgs 81-101) – straipsnis, kuriame pirmą kartą aprašytas giratorius.
* Darbo aprašymas (anglų k) 
* Darbo aprašymas (anglų k) 
* Neįprastas giratorius su LM833 (anglų k) 
* Specialūs giratorių tipai (anglų k) 
* Specialūs giratorių tipai (anglų k) 
* Java įspkiepis, demonstruojantis giratoriaus darbą (anglų k)
Stoniškiai

**Stoniškiai** – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Rukų, šalia kelio , kairiajame Kreivutės upelio krante. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stoniškių pagrindinė mokykla (yra Rukuose), paštas (LT-99035), geltonų plytų Stoniškių geležinkelio stotis, vienas pagrindinių Lietuvoje opokos telkinys. Stoniškių biblioteka yra Rukuose.

## Etimologija

Vietovardžio pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Stonys, Stonis* (asmenvardinis vietovardis).

## Istorija

Pirmą kartą Stoniškiai minimi 1785 m. XIX a. 2-ojoje pusėje ties kaimu kirtosi plentas  ir Klaipėdos–Tilžės geležinkelis, todėl kaimas virto transporto mazgu ir kiek sparčiau ūgtelėjo. XIX a. buvo kaimas Tilžės apskrityje, čia veikė pašto stotis, įrengta Stoniškių geležinkelio stotis.

Nuo 1937 m. Stoniškiuose veikė privati lietuviška mokykla, kurią 1939 m. naciai uždarė. 2006 m. Prezidento dekretu patvirtintas Stoniškių herbas.

|}

## Opokos telkinys

Stoniškiuose yra geriausiai išžvalgytas opokos telkinys Lietuvoje, jo plotas daugiau kaip 25 ha. 9–14 m gylyje esančio opokos sluoksnio storis 39 m. Iš 15,9 mln. tonų opokos, kuri slūgso Stoniškiuose, iškasta tik pusė milijono tonų. Nuo 1994 m. karjeras nebeeksploatuojamas. Šalia karjero stūksoti liko tik opokos gavybos liekanos.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Stoniškiuose gimė agronomas, biomedicinos mokslų daktaras Rimantas Dapkus (1952–).

## Sportas

XX a. tarpukariu kaime veikė SV Stoniškiai futbolo komanda, buvusi viena pajėgiausių Mažosios Lietuvos komandų ne iš Klaipėdos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stoniškiai 1944.12.23 iš oro
Juozapinė

**Juozapine** vadinama:

* viena aukščiausių Lietuvos kalvų – Juozapinės kalnas;
* kaimai:
** Ignalinos rajone;
** Švenčionių rajone;
** Vilniaus rajone:
*** Lavoriškių seniūnijoje,
*** Medininkų seniūnijoje:
**** kaimas,
**** viensėdis.
Lūšiai

**Lūšiai** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 4 km į vakarus nuo Ignalinos, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Driekiasi šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi 6,54 km, plotis iki 1,12 km. Altitudė 138,5 m. Baseino plotas 465 km². Vakaruose yra ilga Lūšykščio įlanka, kuri dar vadinama Lūšykščio ežeru. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 16,7 km. Krantai žemi, vietomis pelkėti, šiaurės rytuose ir vakaruose aukšti. Pakrantės miškingos (supa Pabiržės Raisto, Palūšės miškai ir maži miškeliai), šiaurėje ir pietvakariuose auga platūs nendrynai.

Lūšiai jungiasi plačiais sąsiauriais su Asalnų (170 m pločio šiaurėje) ir Šakarvų (60 m pločio pietuose) ežerais. Ežeras priklauso Žeimenos baseinui. Ežero pratakumas 249 %.

Rytiniame pakraštyje yra Palūšės kaimas, šiauriniame krante Pabiržės kaimas, šiaurės rytuose – Meironys, pietvakariniuose krantuose stovi Mačiutiškės, Kiškiai, Kaukiškė. Rytine pakrante eina kelias , šiaurrytine – kelias , pietvakarine – kelias . 1977 m. šiaurinėje ežero pakrantėje pastatyta 15 dekoratyvinių medžio skulptūrų, kuriose yra įamžintos Ignalinos krašto legendos. Lūšių ežeras yra svarbus turistinis objektas: rytinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė, valtinė, botanikos takas, kempingas. Aplink ežerą veikia 12 kaimo turizmo sodybų.

2014 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime rasta, kad ežero žuvų būklė vidutinė.

Ežerėvardžis *Lūšiaĩ* kildinamas nuo žvėries pavadinimo *lūšis*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Lūšių ežerą
Pakasas

**Pãkasas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 13,5 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos, piečiau Stripeikių. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 3,3 km, plotis iki 1,2 km. Altitudė 138,5 m. Gylis siekia 17 m. Ežeras rininės kilmės. Rytinis krantas status, aukštas, vakarinis ir pietinis žemesni. Aplink ežerą daug kur plyti miškai (Šiliniškės, Linkmenų miškai), tik vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai ir pievos. Yra 0,11 ha plotą užimanti miškinga sala.

Į Pakasą suteka keletas upelių (tarp jų šiaurėje Tauragna – iš Tauragno ežero), pietryčiuose išteka upelis į Ūkojo ežerą (Žeimenos upės baseinas). Ežero pratakumas 250 % per metus.

Šiaurinėje pakrantėje išlikęs Pakaso (Valiuko) vandens malūnas. Greta ežero yra Kirdeikių, Paukojės, Gineitiškio gyvenvietės. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Vakariniu krantu eina riba su Utenos rajonu.

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio *pakasas* („pasikasimas, urvas, požeminis kelias“).

## Šaltiniai
Gavys

**Gavys** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 1 km į pietvakarius nuo Ignalinos. Vakarinis ežero pakraštys įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Gavio ežero ilgis iš vakarų į rytus 2,5 km, plotis 1,3 km. Altitudė 153,5 m. Gylis iki 39 m. 

Krantai neaukšti, vakaruose apaugę mišku (Palūšės miškas). Šiaurinėje dalyje yra įlankų bei pusiasalių. Yra 3 nedidelės miškingos salelės (0,84 ha, 0,18 ha ir 0,13 ha). Ežero dugną dengia daugiausia sapropelis, kitur – dumblas. Atabradas siauras, padengtas žvirgždu arba smėliu.

Į Gavį šiaurės rytuose įteka upelis (12 m protaka) iš Gavaičio ežero, o pietvakariuose išteka Gavio upelis (Narsupė) link Rudinės upės (Žeimenos upės baseinas). Vandens skaidrumas 4,6–11 m.

Gavio ežere sugaunamos šios žuvys: lydekos, lynai, kuojos, raudės, plakiai, karosai, ešeriai, aukšlės, pūgžliai, stintos, vėgėlės, sykai (įveisti).

Prie Gavio esančios gyvenvietės: Pagavaitis, Pagavė, Antagavė, Strigailiškis, Ignalinos pietvakariniai pakraščiai. Šiaurrytinėje pakrantėje yra įrengti 2 paplūdimiai. Šiaurine pakrante eina plentas , pietrytine pakrante – Vilnius-Daugpilis geležinkelis.

Ežerėvardis neaiškios kilmės. Jį bandyta sieti su asmenvardžiu *Gaveika*, tačiau antra vertus jo šaknis *gav-* (**gau̯-*, **gou̯-*) gali būti susieta su žodžiu *goti* („skubiai eiti“).

## Šaltiniai
Göran Persson

**Joranas Peršonas** (*Göran Persson*, g. 1949 m. sausio 20 d. Vingokere; Siodermanlandas) – politologas, Švedijos visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi Vingokero pradžios mokykloje, Katrineholmo vidurinėje mokyklose, 1969 m. – Norčiopingo universiteto technikos bakalauras, 1971 m. – Orebrio universiteto sociologijos ir politologijos magistras.

Nuo 1971 m. – Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys, 1972 m. – Socialdemokratinio jaunimo federacijos sekretorius, 1972 – 1975 m. ir nuo 1993 m. – SAP Vykdomojo komiteto narys.

1973 – 1974 m. tarnavo kariuomenėje. 1974 m. – Siormlando liaudies švietimo darbuotojų federacijos sekretorius, 1976 – 1989 m. – Kooperatyvų federacijos pirmininkas ir Opundos taupomojo banko viceprezidentas, 1977 – 1979 m. – Katrinholmo mokyklų tarybos pirmininkas. 1982 – 1994 m. – bendrovės *Samhall – Alea AB* prezidentas, 1983 – 1989 m. – Šiaurės muziejų tarybos pirmininko pavaduotojas. 1985 – 1989 m. – Katrineholmo savivaldybės tarybos pirmininkas.

1979 – 1984 m. ir 1991 – 1994 m. – Švedijos parlamento Riksdago narys. 1989–1991 m. – mokyklų ministras. 1991 – 1992 m. – parlamento žemės ūkio komisijos pirmininkas, 1992–1994 m. – Liaudies namų konfederacijos pirmininkas, SAP frakcijos įgaliotinis parlamente ekonomikos klausimais. 1994 m. – finansų ministras. 1996-2006 m. – SAP pirmininkas ir Švedijos ministras pirmininkas.

Nuo 2003 m. – Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.

## Nuorodos
* Švedijos vyriausybės svetainė.
Bulvių plokštainis

**Bulvių plokštainis** arba **kugelis** – orkaitėje kepamas patiekalas iš tarkuotų bulvių.

Šis patiekalas skirtingų virėjų gaminamas įvairiai, neretai dedama kiaulienos, paukštienos, grybų, svogūnų, kai kada morkų ar varškės, taukų riebumui. Kepama nuo keliasdešimt minučių iki kelių valandų įprastoje arba malkinėje orkaitėje. Svarbi patiekalo dalis yra padažas, kuris irgi gali būti gana įvairus (tradiciškai – spirgučiai).
Prūtas

**Prūtas** () – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone ir Gudijoje, Vitebsko srities Breslaujos rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Rimšės, 143,7 m aukštyje virš jūros lygio. Lietuvoje yra 274 ha ežero, Baltarusijoje – 176,8 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 5,17 km, plotis iki 1,59 km. Ežeras netaisyklingas, per vidurį susmaugtas, kranto linija vingiuota (gausu didelių įlankų). Būdingi žemi, vietomis supelkėję krantai. Krantus juosia siaura medžių ir krūmų juosta. Pakrantėse daugiausia plyti pievos, dirbami laukai, vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse – ir pelkės bei miškeliai (Lisiškės pelkės miškas). Įteka Prūtelė ir dar keli upeliai. Upeliais Prūtas jungiasi su Rūžo (šiaurės vakaruose išteka R-1 upelis), Apvardų, Gilūto, Vainikiškių ir Prūdunėlių ežerais. Priklauso Rūžo upelio baseinui (Drūkšių ežero baseinas).

Sugaunami karšiai, lydekos, plakiai, kuojos, raudės, ešeriai, pūgžliai, vėgėlės ir kt.

Prie Prūto įsikūrę kaimai: Pūškos, Prūčiai, Prūtelė, Vėlūnai (Lietuva), Antaprūdė, Čarnazemė (Baltarusija). Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias . Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Pūškų piliakalnis.

Ežerėvardis *Prū̃tas* kildinamas nuo tokio pat žodžio, reiškiančio matavimo vienetą bei  („žemės matas, jaunuolynas, medelynas“).

## Šaltiniai
Sągardas

**Sągardas** (arba ***Sungardas, Sūgardas***) – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 11,5 km į vakarus nuo Dūkšto, 0,1–0,2 km į rytus nuo Ažvinčio ežero. Nusitęsęs iš pietvakarių į šiaurės rytus 3,5 km, plotis iki 0,64 km. Altitudė 165,1 m. Gylis siekia 26,5 m. Ežero dubuo rininis, vietomis duburiuotas. Krantai statūs, aukšti. Apyežerė miškinga, iš šiaurės ir vakarų prieina Sungardų miškas, iš pietryčių – Gūrių miškas.

Pietvakariuose sąsiauriu (S-1 upeliu) jungiasi su Ažvinčiu. Iš šiaurės įteka bevardis upelis, šiaurės rytiniame gale išsruvena Svetyčios intakas Notrynė (Dysnų ež. baseinas).

Prie Sągardo ežero yra Sungardų, Garbšių, Paežerinės, Serapiniškės kaimai. Pietvakariniame krante stūkso Garbšių piliakalnis.

Vietovardį, matyt, sudaro priešdėlis *sun-, są-* (iš **san-*) bei šaknis *gard-*, kuri sietina arba su žodžiu *gardas* („aptvaras“), arba žodžiu *gardus* („skanus“).

## Šaltiniai
Komodoro Rivadavija

**Komodoro Rivadavija** () – miestas Pietų Argentinoje, didžiausias Patagonijos ir Čubuto provincijos miestas. Išsidėstęs prie Atlanto vandenyno Šv. Jurgio (''San Jorge'') įlankos, Čenkės kalno papėdėje. Eskalantės departamento centras.

## Istorija
Miestas įkurtas 1901 m. vasario 23 d. kaip prekybinis uostas. Pirmieji miesto gyventojai buvo išeiviai iš Pietų Afrikos Respublikos (*būrai*). Pavadintas laivybos ministro Martino Rivadavijos garbei. Miestas pradėjo klestėti nuo 1907 m., kai netoliese buvo rastas naftos telkinys. 1946–1957 m. buvo Čubuto prov. sostinė.

## Susisiekimas
Komodoro Rivadavija įsikūrusi prie Buenos Airių–Ušuajos plento (*[[Ruta Nacional 3]]*). 17 km nuo miesto yra oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires ir Ugnies Žemę.

## Ekonomika
Komodoro Rivadavija – didžiausias pramonės centras visoje Patagonijoje. Naftos ir dujų gavybos ir eksporto centras. Nutiestas 1770 km ilgio dujotiekis į Buenos Aires. Miestas aprūpinamas vėjo energija (didžiausias vėjo jėgainių kompleksas visoje Pietų Amerikoje). Naftos perdirbimas. Naftos chemijos pramonė. Žvejyba ir žuvies perdirbimas. Cemento gamyba, metalurgijos pramonė.

## Lankytinos vietos
Rada Tili (*Rada Tilly*) kurortas (12 km nuo miesto) ir Kostaneros paplūdimys. Nacionalinis naftos muziejus (įkurtas YPF bendrovės). Antonio Morano vėjų parkas. Čenkės kalnas. Naftos šventė (gruodžio 13 d.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Rūžas

**Rūžas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3 km į pietryčius nuo Rimšės. Ežeras netaisyklingo pavidalo, primenantis raidę „L“ (šiaurėje išsišauna ilga įlanka). Ilgis šiaurės- pietų-rytų kryptimi – 4,3 km, plotis – iki 1,0 km. Altitudė 143 m. Gylis siekia 4,32 m. Krantai žemi, labai pelkėti (beveik visą apyžerę užima pelkynai). Pietvakariuose yra 0,32 ha ploto miškinga sala.

Ežeras vakaruose beveik jungiasi (R-2 upelis) su Alksnu, o rytuose (R-1 upelis) – su Prūtu. Šiaurėje į Žilmo ežerą išteka Rūžo upelis (Drūkšių ežero baseinas).

Šiaurinė ežero dalis paskelbta Rūžo botaniniu-zoologiniu draustiniu. Prie ežero įsikūrę Birdekšniai, Vilnokai, Ežeriškė, Kovališkės, Trakniškė, Gakiškė, Vėlūnai. Rytine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Rū̃žas* kildinamas nuo tokio pat žodžio, reiškiančio raudonus dažus.

## Šaltiniai
Ūkojas

**Ūkojas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 12 km į vakarus nuo Ignalinos. Ūkoją, telkšantį vakarinėje Aukštaitijos nacionalinio parko dalyje, iš visų pusių supa ežerai (Pakasas, Alksnas, Linkmenas).

Ežeras pailgos formos, nusidriekęs šiaurvakarių-pietryčių kryptimi. Ūkojo plotas apie 1,935 km², ilgis – 3,13 km, didžiausias plotis – 1,24 km, giliausia ežero vieta – 30,5 m. Altitudė 138,4 m. Kranto linija, kurios ilgis – 11,08 km, vingiuota, gausu įlankų ir užutėkių. Ežeras rininės kilmės, yra dvi mažos salelės (0,13 ha ir 0,09 ha).

Šiaurrytinės ežero pakrantės aukštos (vyrauja priemolingas gruntas), vakarinės lėkštesnės. Dugnas duburiuotas. Į Ūkoją įteka Pakasas ir Gėlainė, pietrytinėje dalyje į Alksną išteka Novenos upelis (Žeimenos upės baseinas). Ežero pratakumas 155 % per metus. Pakraščiai, įlankos tankiai apžėlusios vandens augmenija. Iš šiaurės prie ežero prieina Šiliniškės, iš rytų – Papiliakalnės, miškai, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai.

Prie Ūkojo įsikūrę kaimai: Paukojė, Kuliniai, Kirdeikiai, Kimbariškė, Papiliakalnė. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Rytinėje pakrantėje stūkso Ginučių piliakalniai. Šiaurvakarine pakrante eina kelias , pietine – kelias . Pietvakariniu krantu eina riba su Utenos rajonu.

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžių *ūkas, ūkana* („migla, rūkas“).

## Šaltiniai
Ūsiai

**Ūsiai** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Linkmenų. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 3,83 km, plotis iki 1,77 km. Altitudė 146,7 m. Giliausia ežero vieta siekia 23,3 m. Yra 0,02 ha salelė. Kranto linija labai vingiuota, iš šiaurės rytų yra giliai įsiterpę 2 pusiasaliai (vienas, nutįsęs į vakarus, vadinamas Kuprių ragu). Pakrantės apaugusios Palabažio, Kamčiatkos, Antaprūdės miškais. Šiaurėje ir rytuose prieina kelias , šiaurvakarine pakrante eina kelias . Įlankos užžėlusios vandens augalija. Dugne yra 12-23 m gylio duburių. Pietuose iš Ūsių išteka Baltelės upelis į Labakaršio ežerą (Žeimenos upės baseinas), o šiaurės vakaruose upeliu jungiasi su Žiezdro ežeru. Ežero pratakumas 46 %.

Prie Ūsių įsikūrusios gyvenvietės: Linkmenys, Naujasodis, Liminas, Dvariškiai, Kupriai, Šileikiškė. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Ū̃siai* kildinamas nuo žodžio *[[ūsai]]* (galbūt dėl savo išsidraikiusio pavidalo).

## Nuorodos
* Ūsių ežeras ir apylinkės per balticmaps.eu
Visaginas (ežeras)

**Visaginas** – ežeras rytų Lietuvoje, Visagino savivaldybėje, Visagino miesto pietvakarinėje dalyje. Ežero duburys susidaręs ledyno lūstavietėje. Ilgis iš šiaurės į pietus 2,04 km, plotis iki 1,64 km. Altitudė 149,5 m. Ežero gylis siekia 6,5 m. Kranto linija vingiuota, ypač pietuose ir vakaruose. Krantai neaukšti, daugiausia sausi. Ežere yra 2 salos (šiaurės vakaruose), kurių plotai 0,27 ha ir 0,03 ha. Atabradą dengia smėlis ir durpės, o dugną – sapropelis.

Visagino ežerą iš visų pusių supa Sausašilio, Lapušiškės, Gaidės miškai (daugiausia pušynai). Atabradas apaugęs nendrėmis, o įlankos – meldais ir asiūkliais. Į ežerą suteka 2 upeliai (Paklevė ir bevardis), o pietryčiuose išteka Visagino upelis link Drūkšių ežero  intako Gulbinės.

Šiaurinė ežero pakrantė yra populiari visaginiečių poilsio vieta, čia pastatytas Visagino centrinis stadionas, įrengta poilsio zona-parkas, paplūdimiai. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Ramybės I kaimas. Pagal šį ežerą Visaginu pervadinta Sniečkaus gyvenvietė. Ežero pavadinimas kildinamas iš žodžių „visi ginas“.

## Šaltiniai
Raitinytė

**Raitinytė** (*Gratiola*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
* *Gratiola aurea*
* *Gratiola brevifolia*
* *Gratiola ebracteata*
* *Gratiola flava*
* *Gratiola floridana*
* *Gratiola heterosepala*
* *Gratiola hispida*
* *Gratiola neglecta*
* Vaistinė raitinytė (*Gratiola officinalis*), auga Lietuvoje.
* *Gratiola pilosa*
* *Gratiola ramosa*
* *Gratiola virginiana*
* *Gratiola viscidula*
Penstemonas

**Penstemonas** (*Penstemon*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje yra nemažai rūšių auginamų kaip dekoratyvūs augalai.

Lietuvoje auginamos šios rūšys:
*Barzdotasis penstemonas (*Penstemon barbatus*)
*Švelnusis penstemonas (*Penstemon laevigatus*)
*Hibridinis penstemonas (*Penstemon hybridus*)


Image:Penstemon barbatus3.jpg|Barzdotasis penstemonas (*Penstemon barbatus*)
Pravalas

**Pravalas** (kirčiuojama *Prãvalas*) tai:
* Pravalas – ežeras Ignalinos rajone;
* Pravalas – ežeras Molėtų rajone;
* Pravalas – ežeras Vilniaus rajone
Rusmenė

**Rusmenė** (*Digitalis*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso nuodingos daugiametės žolės. Jų stiebas stačias, apatinėje dalyje sumedėjęs. Lapai ištisiniai, auga pražangiai. Žiedai sutelkti į kekę. Vainikėlis varpiškas. Vaisius – dėžutė. Lotyniškai *digitus* reiškia pirštas – šio augalo vainikėlis yra panašus į mažą pirščiuką.

Gentyje yra apie 20 rūšių. Lietuvoje savaime auga viena rūšis ir dar kelios auginamos kaip dekoratyviniai augalai:
*Paprastoji rusmenė (*Digitalis purpurea*)
*Didžiažiedė rusmenė (*Digitalis grandiflora*)
*Gauruotoji rusmenė (*Digitalis lanata*)


Image:Wasp and her Yellow Flower.jpg|Didžiažiedė rusmenė (*Digitalis grandiflora*)
Image:Digitalis purpurea6.jpg|Paprastosios rusmenės žiedas
Peru apristų partija

**Peru apristų partija** (**APRA**, ) – seniausia Peru politinė partija.

## Istorija

Įkurta 1924 m. Lotynų Amerikos nacionalreformizmo pradininko Viktoro Raulio Haja de la Toreso, vadovavusio partijai iki mirties 1979 m., iniciatyva, kaip visos Lotynų Amerikos dirbančiųjų partija. 1936 m. nacionaliniame kongrese priimta „programa minimum“ numatė agrarinę reformą, visuotinį švietimą, socialinį draudimą.

Mirus Viktorui Hajai, partijoje prasidėjo nesutarimai tarp Armando Vilanuevos ir Andreso Tovnsedo, o kai APRA dauguma partijos lyderiu ir kandidatu į šalies prezidento postą pasirinko pirmąjį, antrasis įsteigė *Hajistų judėjimą*. Rinkimus pralaimėjo abu.

1979 m. partijos vadovu tapus Alanui Garsijai Peresui, APRA pasuko kairesnių pozicijų link. 1980 m. parlamento rinkimuose gavo 27,4 % balsų ir 18 vietų senate bei 58 vietas deputatų rūmuose. 1985 m. rinkimuose gavo 45,7 % balsų, 31 vietą senate ir 99 deputatų vietas. 1985–1990 m. Peru prezidentu buvo Alanas Garsija Peresas. 2001 m. parlamento rinkimuose APRA gavo 19.7 % balsų ir 26 vietas 120 vietų Respublikos kongrese. Alanas Garsija kandidatavo į prezidentus 2001 ir 2006 m.

## Struktūra

Turi apie 700 000 narių. Glaudžiai bendradarbiauja su Dirbančiųjų konfederacija. Aukščiausias organas – suvažiavimas, kuriame renkami lyderiai. Tarp suvažiavimų partijai vadovauja Nacionalinis vykdomasis komitetas. Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1983 m., tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Česlovas Petraškevičius

**Česlovas Petraškevičius** (1886 m. Mitrašiūnuose, Biržų raj. – 1941 m. rugsėjo 2 d. Panevėžyje) – teisininkas, knygnešys, savivaldybininkas.

## Biografija

1904 m. baigė Rygos gimnaziją, ten įstojo į slaptą Lietuvos socialdemokratų partijos kuopelę, platino draudžiamą spaudą lietuvių kalba. Nuo 1905 m. – LSDP Petrapilio kuopos narys. 1907 m. bendradarbiavo su socialdemokratais, Valstybės Dūmos atstovais. 1910 m. baigė teisę Petrapilio universitete, iki 1917 m. gyveno Petrapilyje, dirbo advokato padėjėju.

Pirmojo pasaulinio karo metais dalyvavo socialdemokratų, *Mažturčių draugijos* veikloje, buvo *Petrapilio draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti* CK narys, draugijos sekretorius. 1917 m. *Petrapilio lietuvių seime* atstovavo LSDP.

Po bolševikų perversmo išvyko į Voronežą, ten su Vincu Kapsuku pasirašė aktą dėl Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti likvidavimo. Netrukus buvo suimtas ir 5 mėn. kalėjo Maskvoje. Išleistas dirbo Lietuvos konsulate. 1919 m. pradžioje Vilniuje V. Kapsuko paskirtas mitybos komisaru.

Bolševikams pasitraukus, liko Lietuvoje. Panevėžyje dirbo advokatu, dalyvavo steigiant apskrities savivaldybes. Buvo LSDP frakcijos Panevėžio miesto savivaldybės taryboje vadovu, dirbo savivaldybės juriskonsultu. Įsteigė miesto elektros stotį (dabar AB „Panevėžio energija”). 1924 m. įsteigė visas miesto statusą turinčias savivaldybes jungusią Lietuvos miestų sąjungą, išrinktas į jos pirmąją valdybą bei valdybos pirmininku.
Linažolė

**Linažolė**, **bambažolė** (*Linaria*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės ar vienmetės žolės arba puskrūmiai. Pavadinimas kilęs nuo paprastosios linažolės lapų, kurie yra panašūs į lino.

Jų lapai pražanginiai arba menturiniai, dažniausiai siauri ir netaisyklingi. Žiedai sutelkti kekėse, šluotelėse. Vaisius – dėžutė.

Gentyje yra apie 150 rūšių.

Lietuvoje auga 5 rūšys:
*Dviskiautė linažolė (*Linaria bipartita*). Auginama.
*Darželinė linažolė (*Linaria incarnata*). Auginama.
*Baltijinė linažolė (*Linaria loeselii*). Savaiminė, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą
*Bruožuotoji linažolė (*Linaria repens*). Savaiminė.
*Paprastoji linažolė (*Linaria vulgaris*). Savaiminė rūšis.
Pirmyn

**„Pirmyn“** – Lietuvos socialdemokratų organizacijos užsienyje (LSDOU) leidinys.

## Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1927 m. lapkričio 5 d. Vilniuje. Redagavo Pranas Ancevičius. Atsakingais leidėjais redaktoriais buvo Lenkijos piliečiai 1927 m. – Feliksas Smosarskis, Pranciškus Rinkevičius, 1928 m. – nuo sausio iki kovo mėn. – Antanas Juozaitis, vėliau – Stasys Dainauskas.

1928 m. sausio mėn. sudaryta redakcinė komisija: Jeronimas Plečkaitis (nuo 1928 m. liepos mėn. – Povilas Kaupas), Pranas Ancevičius ir Juozas Paplauskas. Redakcija iš pradžių buvo įsikūrusi Kijevo g. 2–27, nuo 1928 m. rugpjūčio mėn. – Sokolovskio viešbutyje (Vokiečių g. 1), 1928 m. gruodžio mėn. perkelta į Antakalnio g. 54, 1929 m. sausio – vasario mėn. dirbo Antakalnio g. 44, vėliau – Bonifratrų g. 6–2.

Spausdino spaustuvė „Zorza“ Vilniuje. Leistas 3000 egz. tiražu. Paskutinis numeris išėjo 1930 m. lapkričio 1 d., perkėlus LSDOU leidybą į Berlyną. Išėjo 77 periodiniai ir 1 vienkartinis numeriai. Vietoje „Pirmyn“ vėliau leista „Kova“. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Pirmyn“. E-paveldas.lt
Georgijus Plechanovas

**Georgijus Valentinovičius Plechanovas** (; 1856 m. gruodžio 11 d. Gudalovkoje, Lipecko sritis – 1918 m. gegužės 30 d. Teriokyje, Suomija, dabar Zelenogorskas, Rusija) – Rusijos politinis veikėjas, marksizmo teoretikas.

## Biografija
 
Nuo 1875 m. – narodninkas, organizacijų „Zemlia i volia“, „Čiornyj peredel“ vadovas. 1880 m. emigravo. 1883 m. Ženevoje įkūrė „Darbo išvadavimo grupę“, kuri propagavo marksizmą. Laikraščio „Iskra“ iniciatorius ir leidėjas. Nuo 1889 m. dalyvavo II Internacionalo veikloje.

1903 m. įsijungė į Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos veiklą, tačiau nesutiko su Lenino vadovaujamos daugumos nuostatomis dėl politinės veiklos metodų ir liko su menševikais.

Po 1917 m. Vasario revoliucijos grįžo į Rusiją, vadovavo socialdemokratų grupei „Jedinstvo“, rėmė Laikinąją vyriausybę. Mirė susirgęs tuberkulioze.

Keliolikos teorinių filosofijos, sociologijos, estetikos, etikos, istorijos darbų autorius.
Kiškiniai

**Kiškiniai** (*Leporidae*) – kiškiažvėrių (*Lagomorpha*) šeima, kuriai priklausantys žinduoliai turi pailgėjusias užpakalines galūnes ir labai ilgas ausis. Aktyvesni yra temstant, bėga šuoliuodami. Minta žole, o žiemą graužia krūmų šakeles ir žievę.

Šeimoje yra 11 genčių, apie 50 rūšių:
* Japoniniai triušiai (*Pentalagus*).  
* Krūmyniniai kiškiai (*Bunolagus*) 
* Pietų Afrikos triušiai (*Pronolagus*) 
* Dryžuotieji kiškiai (*Nesolagus*) 
* Beuodegiai triušiai (*Romerolagus*) 
* *[[Brachylagus]]* 
* Amerikiniai triušiai (*Sylvilagus*) 
* Laukiniai triušiai (*Oryctolagus*) 
* Afrikiniai kiškiai (*Poelagus*) 
* Asaminiai triušiai (*Caprolagus*) 
* Kiškiai (*Lepus*). Lietuvoje dvi rūšys: pilkasis kiškis (*Lepus europaeus*) ir baltasis kiškis (*Lepus timidus*)


Image:BRACHYLAGUS IDAHOENSIS.jpg|Nykštukinis kiškis (*Brachylagus idahoensis*)
Image:Sylvilagus floridanus 14136.JPG|Floridinis triušis (*Sylvilagus floridanus*) 
Image:Desert cottontail.jpg|Stepinis triušis (*Sylvilagus audubonii*) 
Image:Sylvilagus bachmani 01035t.JPG|Kaliforninis triušis (*Sylvilagus bachmani*) 
Image:Lepus americanus.jpg|Amerikinis baltasis kiškis (*Lepus americanus*)
Image:Lepus arcticus 1997-08-04.jpgArktinis kiškis (*Lepus arcticus*)
Image:Running hare.jpg|Pilkasis kiškis (*Lepus europaeus*)
Image:Nordischer Schneehase-drawing.jpg|Baltasis kiškis (*Lepus timidus*)
Image:Lepus townsendii.jpg| *[[Lepus townsendii]]*
Rosonas

**Rosonas** (; ) – miestas Pietų Argentinoje, Patagonijoje, Čubuto provincijos sostinė. Išsidėstęs prie Atlanto vandenyno Enganjo įlankos ir Čubuto upės žiočių.

## Istorija
Miestas įkurtas 1865 m. rugsėjo 15 d. pirmųjų emigrantų iš Velso. Pavadintas vidaus reikalų ministro Giljermo Rosono (*Guillermo Rawson*) garbei, kuris rėmė velsiečių gyvenviečių kūrimą Argentinoje.

## Susisiekimas
Miestas įsikūręs šalia Buenos Airių–Ušuajos plento, 1500 km į pietus nuo Buenos Airių. Artimiausias aerouostas už 20 km, šalia Trelju miesto. 5 km nuo miesto – Puerto Rosono uostamiestis.

## Ekonomika
Rosonas – žvejybos ir žuvies apdirbimo pramonės centras.

## Lankytinos vietos
1889 m. pastatytas tiltas per Čubuto upę, jungiantis abi miesto puses. 6 km nuo miesto yra *Playa Unión* paplūdimys. Velsiečių bendruomenės Argentinoje muziejus. *General San Martín* zoologijos sodas. Ekoturizmas.

## Nuorodos
* Interpatagonia.com:Rawson
* www.rawson.gov.ar
Onichomikozė

**Nagų grybelis** () – užkrečiama lėtinė odos liga, kuri sudaro apie trečdalį visų grybelinių ligų.
 
Dėl skirtingo inkubacinio periodo kurį laiką ligos požymių gali ir nepasireikšti, todėl daugelis neįtaria, kad serga grybeline liga. Negydomas kojų nagų grybelis gali persimesti į rankų nagus ar plaštakas. Šia liga suserga apie 6–8 % suaugusiųjų, dažniausiai serga vyresni nei 60 metų asmenys. Šeimos nariai nagų grybeliu gali lengvai užsikrėsti vieni nuo kitų.

## Priežastys

Nagų grybeliu dažniausiai užsikrečiama:
* lankantis viešose pirtyse, sporto salėse, baseinuose, dušuose;
* dėvint bendrą avalynę;
* nesilaikant higienos reikalavimų;
* patyrus įvairias traumas;
* padidėjus prakaitavimui;,
* sutrikus medžiagų apykaitai (sergant cukriniu diabetu, kitomis ligomis).

## Ligos požymiai
Svarbiausi požymiai – trūkinėjimas, niežėjimas, deginimo jausmas. Šie simptomai gali būti pavieniai ar visi kartu. Iš pradžių gali atsirasti niežėjimas, odos pleiskanojimas, įtrūkimai. Dažniausiai grybelis pažeidžia tarpupirščius, padus, pėdos kraštus. Kai yra palankios grybeliui sąlygos – sintetinė avalynė ir kojinės, polinkis gausiai prakaituoti, netinkama higiena ir kt. Palaipsniui grybelis plinta toliau ir pažeidžia ne tik pėdų odą, bet ir nagus. Iš pradžių nagas gali atrodyti mažai pakitęs, beveik normalus. Bet taip būna rečiau. Dažniausiai jis praranda blizgesį, pasidaro trapus, pilkšvai geltonas. Pažeidimas platėja ir gilėja. Įvairios nagų traumos (pvz.: nušalimas, sumušimas, nekokybiškas manikiūras ar pedikiūras) kaip tik sudaro ypač palankias sąlygas tarpti grybeliui. Tačiau yra daug odos ligų arba tik nagų ligų, kurios pažeidžia nagus panašiai kaip grybelis, pvz.: žvynelinė, įvairios kraujotakos ligos.

Dažniausiai pėdų grybelį sukelia dermatofitas *Trichophyton rubrum*. Skiriamos keleta pėdų grybelio formų:
* tarpupirščių dermatofitija;
* opėjanti pėdų dermatofitija;
* „mokasino“ tipo dermatofitija;
* uždegiminė arba vezikulinė dermatofitija.

Medicininės nagų grybelio problemos:
* grybelis – užkrečiama, greitai plintanti infekcinė liga;
* sergantysis gali užkrėsti aplinkinius (šeimos narius, bendradarbius ir kt.);
* negydoma infekcija greitai išplinta į kitas kūno vietas;
* liga yra vėlai diagnozuojama, nes ligoniai nesikreipia esant pradiniams pakitimams;
* liga sukelia ligoniui nepatogumą, skausmą ir įvairias deformacijas;
* netinkamai gydoma, liga dažnai recidyvuoja – reikalingi pakartotiniai gydymo kursai;

Grybelis sukelia psichologines bei profesines problemas ir pablogina žmonių gyvenimo kokybę:
* sukelia diskomfortą stovint bei vaikštant;
* sumažėja fizinis aktyvumas;
* sunku rašyti ir spausdinti;
* dažnai sukelia nepasiduodantį gydymui lėtinį skausmą;
* sukelia ryškias kosmetines problemas;
* vystosi depresija, nepilnavertiškumo jausmas;
* neestetiškas vaizdas mažina įsidarbinimo ir panašias galimybes.

Nagų grybelis gali sukelti komplikacijas: tromboflebitą, celiulitą, urtikariją ir antrinę bakterinę infekciją.

## Išnašos
Kiškiai

**Kiškiai** (*Lepus*) – kiškinių (*Leporidae*) šeimos žinduolių gentis.

Paplitę Eurazijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje. Aklimatizuoti Pietų Amerikoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje ir kitur. Gentyje yra apie 30 rūšių:

* Europos rūšys:
** Pilkasis kiškis (*Lepus europaeus*)
** Baltasis kiškis (*Lepus timidus*)
** Korsikinis kiškis (*Lepus corsicanus*)
** Granadinis kiškis (*Lepus granatensis*)
** Raipstinis kiškis (*Lepus castroviejoi*)
* Šiaurės Amerikos rūšys:
** Aliaskinis kiškis (*Lepus othus*)
** Arktinis kiškis (*Lepus arcticus)*
** Amerikinis baltasis kiškis (*Lepus americanus*)
** Baltauodegis kiškis (*Lepus townsendii*)
** Kaliforninis kiškis (*Lepus californicus*)
** Antilopinis kiškis (*Lepus alleni*)
** Tamsusis kiškis (*Lepus insularis*)
** Baltašonis kiškis (*Lepus callotis*)
** Gelsvasis kiškis (*Lepus flavigularis*)
* Afrikos rūšys:
** Kapinis kiškis (*Lepus capensis*)
** Abisininis kiškis (*Lepus habessinicus*)
** Afrikinis savaninis kiškis (*Lepus microtis*)
** Krūmyninis kiškis (*Lepus saxatilis*)
** Etiopinis kiškis (*Lepus fagani*)
** Etiopijos kalnyno kiškis (*Lepus starcki*)
* Azijos rūšys:
** Tolajus (*Lepus tolai*)
** Birminis kiškis (*Lepus peguensis*)
** Hainaninis kiškis (*Lepus hainanus*)
** Juodakaklis kiškis (*Lepus nigricollis*)
** Garbanotasis kiškis (*Lepus oiostolus*)
** Junaninis kiškis (*Lepus comus*)
** Kininis kiškis (*Lepus sinensis*)
** Smėlyninis kiškis (*Lepus tibetanus*)
** Jarkandinis kiškis (*Lepus yarkandensis*)
** Korėjinis kiškis (*Lepus coreanus*)
** Mandžiūrinis kiškis (*Lepus mandshuricus*)
** Japoninis kiškis (*Lepus brachyurus*)
Jurgis Smolskis

**Jurgis Smolskis Smalstys** (1881 m. gegužės 3 d. Kamajuose – 1919 m. liepos 6 d. Pakriaunyje, Rokiškio raj., 1947 m. palaikai perlaidoti Obeliuose) – knygnešys, dramaturgas, prozininkas, revoliucinis politinis veikėjas.

## Biografija
Vidurinę mokyklą baigė Rygoje, 1900–1905 m. studijavo Sankt Peterburgo universitete. Su broliu Antanu gabeno draudžiamą spaudą lietuvių kalba. Beskaitydamas platinamas brošiūras ir knygas susidomėjo socialdemokratų judėjimu. 1904 m. kartu su Vladu Sirutavičiumi organizavo Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP)  jaunimo organizacijos suvažiavimą Sirutavičiaus dvare Kairiškiuose.

1905–1906 m. buvo LSDP Kamajų organizacijos vadovas, 1905–1906 m. įvykių Alantoje, Utenoje, Kamajuose, organizatorius. 1905 m. pastarajame miestelyje pašalino rusų administraciją, o caro pristavą privertė nešti raudoną vėliavą. Už tai rusų kazokai iš patrankų apšaudė jo tėvų sodybą. 1906 m. – LSDP Vilniaus komiteto narys. 1907 m. Jaltoje suimtas, bet iš arešto pabėgo.

1907–1913 m. gyveno emigracijoje, 1910–1913 m. Briuselio Naujajame universitete studijavo sociologiją. Ten susipažino su belge mokytoja Germaine Geelens, su kuria 1914 m. grįžo į Lietuvą.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Maskvą, 1915 m. vadovavo LSDP Maskvos organizacijai. Už politinę veiklą vėl suimtas, 1916–1917 m. kalintas Kostromoje ir Maskvoje.

Po 1917 m. Vasario revoliucijos dirbo LSDP Maskvos organizacijoje. nuo 1917 m. gegužės mėn. – RSDDP(b) narys, išrinktas Centro biuro nariu. „Tiesos“ redakcijos darbuotojas, bet 1917 m. Rusijos lietuvių seime Petrograde vėl atstovavo LSDP, buvo LSDP frakcijos vadovas. 1918 m. nuo sausio iki balandžio mėn. vadovavo Lietuvos reikalų komisariatui, rūpinosi iš Lietuvos išvežto turto sugrąžinimu, kol Vincas Kapsukas jo nenušalino.

1918 m. birželio mėn. atvyko į Lietuvą. Išrinktas Rokiškio apskrities komiteto pirmininku, nuo 1918 m. gruodžio mėn. dirbo Rokiškio apskrities liaudies švietimo skyriuje. Už tai, inspiravus pulkininkui Vincui Grigaliūnui-Glovackiui, buvo nušautas.

Svarbiausias J. Smolskio literatūrinis veikalas – mėgėjų scenoje plačiai vaidinta komedija „Nutrūko“ (1906 m.). Dalis dramos kūrinių žuvo ar liko rankraščiuose.

1996 m. dukra Jurgita, tėvų atminimui įsteigė Smolski – Gleen fondą, kuris remė Vilniaus universiteto magistrantų istorijos studijas Briuselio universitete.

## Literatūra
* „Audroms siaučiant: [rinkinys]“ / sudarė, pratarmę ir pastabas paruošė B. Pranskus – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1955
* „Mano tėvas“ / Jurgita Smalstytė; [iš prancūzų kalbos vertė V. Kauneckas] – Vilnius: Vaga, 1967
Amerikiniai triušiai

**Amerikiniai triušiai** (*Sylvilagus*) – kiškinių (*Leporidae*) šeimos žinduolių gentis. Paplitę Šiaurės ir Pietų Amerikoje. 

Gentyje yra 16 rūšių:
*Vandeninis triušis (*Sylvilagus aquaticus*) 
*Brazilinis triušis (*Sylvilagus brasiliensis*) 
*Kosta Rikos triušis (*Sylvilagus dicei*) 
**[[Sylvilagus insonus]]* 
*Pelkinis triušis (*Sylvilagus palustris*) 
**[[Sylvilagus varynaensis]]* 
**[[Sylvilagus audubonii]]* 
**[[Sylvilagus cognatus]]* 
*Meksikinis triušis (*Sylvilagus cunicularis*) 
*Floridinis triušis (*Sylvilagus floridanus*) 
**[[Sylvilagus graysoni]]* 
**[[Sylvilagus nuttallii]]* 
**[[Sylvilagus obscurus]]* 
**[[Sylvilagus robustus]]* 
*Kaliforninis triušis (*Sylvilagus bachmani*) 
**[[Sylvilagus mansuetus]]*
Kiškėnai

:: *Apie kaimą Klaipėdos rajone žr. [[Kiškėnai (Klaipėda)]]*.

**Kiškėnai** (*Ochotona*) – kiškiažvėrių (*Lagomorpha*) būrio, monotipinės **kiškėninių** (*Ochotonidae*) šeimos gentis, kuriai priklauso dieną aktyvūs beveik beuodegiai žinduoliai su apvaliomis ausimis ir trumpomis kojomis. Savo išvaizda yra panašūs į mažus kiškius. Pajutę pavojų skardžiai cypia.

Paplitę kalnuotose Azijos ir Šiaurės Amerikos vietose, kai kurios rūšys gyvena stepėse. Gyvena urvuose, dažniausiai kolonijomis. Žiemai kaupia maisto atsargas – sudžiūvusią žolę deda į krūvas arba kiša į plyšius tarp uolų skeveldrų.

Gentyje išskiriama 30 rūšių:
* Altajinis kiškėnas (*Ochotona alpina*)
* Juodalūpis kiškėnas (*Ochotona curzoniae*)
* Daūrinis kiškėnas (*Ochotona daurica*)
* Kininis kiškėnas (*Ochotona erythrotis*)
* Šiaurinis kiškėnas (*Ochotona hyperborea*)
* Kozlovo kiškėnas (*Ochotona koslovi*)
* Mongolinis kiškėnas (*Ochotona pallasi*)
* Amerikinis kiškėnas (*Ochotona princeps*)
* Stepinis kiškėnas (*Ochotona pusilla*)
* Didžiaausis kiškėnas (*Ochotona roylei*)
* Rausvasis šienkrovys (*Ochotona rutila*)
* Tibetinis kiškėnas (*Ochotona thibetana*)
* Tomo kiškėnas (*Ochotona thomasi*)
ir kt.


Vaizdas:Alpenpfeifhase-drawing.jpg|thumb|left|210px|Altajinis kiškėnas (Ochotona alpina)
Vaizdas:Ochotona Hyperborea yesoensis Kamishihoro Hokkaido Japan.jpg|thumb|left|210px|Šiaurinis kiškėnas (*Ochotona hyperborea*)
Vaizdas:Ochotona pallasi.jpg|thumb|Mongolinis Kiškėnas (*Ochotona pallasi*)
Vaizdas:Plateau pika of the Tibetan Plateau.jpg|thumb|Juodalūpis kiškėnas (*Ochotona curzoniae*)
Vaizdas:Large-eared Pika Manali Himachal Pradesh India 20.08.2013.jpg|thumb|Didžiaausis kiškėnas (*Ochotona roylei*)
Vaizdas:Ochotona rutila.JPG|thumb||Rausvasis šienkrovys (*Ochotona rutila*)


## Šaltiniai
Sarmjentas

**Sarmjentas** () – miestas pietų Argentinoje, Čubuto provincijos pietvakariuose, 145 km į vakarus nuo Komodoro Rivadavijos, tarp Musterso ir Kolue Huapi ežerų, Senguero upės slėnyje. 9000 gyventojų.

## Istorija
Sarmjentas – viena seniausių Patagonijos gyvenviečių. Įkurtas 1897 m. birželio 21 d. Išaugo kaip žemdirbystės centras. Vienas miesto pradininkų yra lietuvis Izidorius Šlapelis  . Į miestą atsikėlė daug emigrantų iš Velso, Lietuvos, Prancūzijos, Rusijos. 1970 m., miestui švenčiant 73 metų sukaktį, K. Šlapelio pastangomis viena jo gatvė buvo pavadinta Lietuvos – „Lituania“ vardu.

## Ekonomika
Vystoma drėkinamoji žemdirbystė (daugiausia sodininkystė). Gyvulininkystė (avių, galvijų auginimas). Jogurto gamyba.

## Lankytinos vietos
* 25 km nuo miesto yra *vienintelis pasaulyje* augalų fosilijų rezervatas *Bosque Petrificado José Ormachea*. Šiame rezervate yra „Suakmenėjęs miškas“ su daugybe nuo priešistorės išsisaugojusių ir suakmenėjusių medžių kamienų, lapų, šakų, vaisių.
* Poilsiavietės prie Musterso ir Kolue Huapi ežerų,
* Sengero upė (sportinė upėtakių žūklė),
* Sarasolos urvas (400 m ilgio),
* Sarmjento miesto muziejus.


File:Hola sarmiento.JPG|Įvažiavimas į miestą
File:Petrified-wood-4.jpg|Suakmenėjęs miškas
|Titanozauro paminklas


## Išnašos

## Nuorodos
* www.coloniasarmiento.gov.ar 
* www.patagonia.com.ar
Puerto Riko nepriklausomybės partija

**Puerto Riko nepriklausomybės partija** (**PIP**, *Partido Independentista Puertorriqueño* - *Puerto Rican Independence Party*) – Puerto Riko kairiojo centro politinė partija.

## Istorija

Įkurta 1946 m. spalio 26 d. Bajamone Gilberto Koncepsiono de Gracijos (1909 m. – 1968m.) iniciatyva. Nuo 1948 m. dalyvavo visuose rinkimuose, 1952 m. į parlamentą buvo išrinkta 15 PIP narių, 1984 m. rinkimuose į Įstatymų Leidybos susirinkimą gavo 3,6 % balsų, 1988 m. PIP gavo 2 parlamento nario vietas. 1968 m. dalyvavo Prezidentinės kolegijos darbe. 1972 m. ir 1984 m. senatoriumi buvo renkamas Rubenas Beriosas Martinesas, 1988 ir 2000 m. Fernandas Martinas Garsia, 1996 m. Davidas Noriega. 2004 m. senatore tapo žurnalistė ir PIP pirmininko pavaduotoja Maria de Lourdes Santjago, pirmoji moteris parlamentarė Puerto Riko istorijoje. 2020 m. rinkimuose Juanas Dalmau buvo partijos kandidatas. Jis surinko 175 402 balsus ir užėmė ketvirtą vietą, surinkęs 13,58% balsų, o tai yra antras geriausias rinkimų rezultatas PIP istorijoje. Movimiento Victoria Ciudadana (Piliečių pergalės judėjimas) surinko 179 265 balsus ir užėmė trečią vietą su 13,95 % balsų, tai yra didžiausia Puerto Riko balsų dalis (27,53 %).

Turi 6000 narių. Siekia salos nepriklausomybės nuo JAV. Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1983 m., tikroji narė nuo 1992 m.

**Pirmininkai:**
* 1946 m. – Gilbertas Concepcion de Gracija,
* 1970 m. – Rubenas Beriosas Martinesas.

## Išnašos
Giedrė Purvaneckienė

**Giedrė Purvaneckienė** (g. 1945 m. kovo 8 d. Kaune) – puslaidininkių fizikė, sociologė, Lietuvos politinė veikėja.

## Biografija
 
1963 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1968 m. – Vilniaus universitetą. Stažavosi Norvegijoje, Švedijoje, JAV.

1968–1973 m. – Lietuvos mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto bendradarbė, 1973–2000 m. ir 2005–2012 m. – Vilniaus universiteto Edukologijos katedros dėstytoja, nuo 1995 m. – docentė, 1982 m. – socialinių mokslų daktarė. 50 mokslinių ir kitokių publikacijų Lietuvos ir užsienio spaudoje autorė.

1994–1997 m. – Vyriausybės konsultantė moterų klausimais ir patarėja šeimos ir moterų klausimais. Viena Moterų studijų centro steigėjų ir pirmoji jo valdybos pirmininkė. 1997–2000 m. dirbo Jungtinių Tautų plėtros programos patarėja. 2000–2004 m. ir 2012–2016 m. – Seimo narė. 2004–2005 m. Europos Parlamento nario Justo Vinco Paleckio biuro vadovė.

Nuo 1998 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė. Nuo 1999 m. – Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos (LSDMS) pirmininkės pavaduotoja, LSDP tarybos narė. 2001–2002 m. – Baltijos Asamblėjos pirmininko pavaduotoja.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Icchakas Rabinas

**Icchakas Rabinas** (, 1922 m. kovo 1 d. Jeruzalėje – 1995 m. lapkričio 4 d. Tel Avive) – Izraelio politinis ir karinis veikėjas, Nobelio Taikos premijos laureatas.

## Biografija
Tėvas kilęs iš Ukrainos, motina – iš Baltarusijos. 1940 m. baigė aukštąją žemės ūkio mokyklą, irigacijos inžinierius. 1941–1947 m. dalyvavo Sionistų ginkluotuose būriuose Hagana. Nuo 1948 m. tarnavo Izraelio armijoje. 1960–1964 m. Generalinio štabo viršininko pavaduotojas, 1964–1968 m. viršininkas, generolas leitenantas.

1968–1973 m. Izraelio pasiuntinys JAV, 1974–1977 m. ir 1993 m. – 1995 m. ministras pirmininkas, 1984 m. – 1990 m. ir 1992–1995 m. gynybos ministras.

1968–1995 m. Izraelio darbo partijos CK narys, 1973–1977 ir 1992–1995 m. Izraelio darbo partijos lyderis. 1976–1980 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.

1993 m. rugsėjo 13 d. su Jesiru Arafatu pasirašė taikos susitarimą, kuris užbaigė Pirmąją palestiniečių intifadą. 1994 m. įteikta Nobelio Taikos premija už pastangas normalizuoti Izraelio ir Palestinos santykius. 1995 m. lapkričio 4 d. po pasikėsinimo buvo mirtinai sužeistas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kemplerio vaizdo medžiaga apie rabino žudiką .