Erikas Hakonarsonas

**Erikas Hakonarsonas** (, kitaip *Erikas Hakonsonas*, , 957 – 1024) – Ladės jarlas, Norvegijos valdovas (regentas), Nortumbrijos erlas.

Jis buvo vyriausias Ladės jarlo Hakono Sigurdsono pavainikis sūnus, legendinės *[[Auda Hakonsdotir|Audos Hakonsdotir iš Ladės]]* brolis. Dalyvavo Hjorungavagro mūšyje, Svoldero mūšyje ir Anglijos užkariavime.

## Šaltiniai
Svarbiausi žinių apie Eriką Hakonarsoną šaltiniai yra XVII ir XIII a. karalių sagos – *[[Heimskringla]]*, *Fagrskinna*, *Ágrip af Nóregskonungasögum|Ágrip*, *Knýtlinga saga*, *Historia Norvegiæ*, *Legendary Saga of St. Olaf* ir Odro Snorasono (*Oddr Snorrason*) bei Teodoriko Vienuolio (*Theodoricus monachus*) darbai.
Anglosaksų šaltiniai yra negausūs, bet vertingi nes yra amžininkų liudijimai. Svarbiausi yra XI a. „Anglosaksų kronika“ (*Anglo-Saxon Chronicle*) ir (*Encomium Emmae*). Eriką minėjo ir XII a. istorikai *Florensas iš Vorčesterio* (*Florence of Worcester*), *Viljamas iš Malmesberio* (*William of Malmesbury*) ir *Henris iš Hantingdono* (*Henry of Huntingdon*).

Daug Eriko skaldų poezijos išliko karalių sagose ir yra amžininkų liudijimai. Svarbiausi yra Eijolfro Dataskaldo (*Eyjólfr Dáðaskáld*) *Bandadrápa* ir Haldoro Okristnio (*Halldórr Ókristni*) bei Tordro Kolbeinsono (*Þórðr Kolbeinsson*) kūriniai. Kiti skaldai, rašę apie Eriką yra Halfredas Vandredaskaldas (*Hallfreðr Vandræðaskáld*), Gunlaugras Ormstunga (*Gunnlaugr Ormstunga*), Hrafnas Onundarsonas (*Hrafn Önundarson*), Skulas Torsteinsonas (*Skúli Þorsteinsson*) ir Tordras Sjareksonas (*Þórðr Sjáreksson*).

## Jaunystė
Pagrindiniai šaltiniai apie Eriko jaunystę yra *Fagrskinna* ir *Heimskringla*. Juose teigiama, kad Erikas buvo Hakono Sigurdarsono ir žemos kilmės moters, kurią Hakonas sutiko viešėdamas Uplande. Hakonas nesirūpino barniuku ir perdavė jį auginti savo draugui.

Kai Erikas buvo vienuolikos ar dvylikos metų buvo atvejis, kai Eriko ir jo įtėvio laivas prieplaukoje stovėjo greta Hakono laivo, dešinėje. Tada atvyko Hakono artimiausias draugas Skoptis (*Skopti*) ir pareikalavo Eriko, kad šie patrauktų savo laivą ir Skoptis galėtų savąjį pastatyti šalia Hakono, kaip Skoptis buvo įpratęs. Erikas atsisakė, o Hakonas įsiuto dėl berniuko išdidumo ir griežtai įsakė trauktis. Pažemintas Erikas turėjo paklusti.
Kitą žiemą jis atkeršijo už pažeminimą – laivu pasivijo Skopčio laivą ir nukovė Skoptį. Tai buvo pirmasis aprašytas Eriko žygis. Taip rašė jo skaldas Eijolfras Dataskaldas savo *Bandadrápa*.

Sagose teigiama, kad nukovęs Skoptį Erikas nuplaukė į Daniją, kur jį priėmė Danijos karalius Haraldas Mėlyndantis. Po to, kai Erikas peržiemojo Danijoje, Haraldas padarė Eriką Romerikės ir Vingulmarko jarlu. Šios pietinės Norvegijos valdos nuo seno buvo Danijos įtakos sferoje.

## Hjorungavagro mūšis
Hjorungavagro mūšis buvo pirmos didelės Eriko kautynės. Šis mūšis buvo pusiau legendinis jūrų mūšis, vykęs X a. pabaigoje tarp Ladės jarlų ir įsiveržusio Danijos laivyno, kuriame buvo daug jomsvikingų. Mūšis aprašytas karalių sagose, kurios kaip šaltinis gana migloti. Pagal Heimskringlą Erikas, patartas tėvo, mūšyje vadovavo 60 laivų ir laimėjo. Po mūšio jis dovanojo gyvybę daugeliui jomsvikingų, jų tarpe – ir Vagnui Akasonui (*Vagn Ákason*).

## Žygiai Baltijos jūroje
995 m. Olafas Triugvasonas užgrobė valdžią Norvegijoje, tad Erikas buvo priverstas pasitraukti į Švediją. Erikas Hakonarsonas tapo Švedijos karaliaus Olafo III ir Danijos karaliaus Sveino Šakotabarzdžio, kurio dukterį Gypą vedė, sąjungininkas.

Turėdamas bazę Švedijoje Erikas surengė kelis antpuolius į Rytus. Jis užpuolė kunigaikščio Vladimiro Sviatoslavičiaus žemes, apiplėšė ir sudegino Senosios Ladogos miestą (, *Staraja Ladoga*; ). Tai patvirtinančių rašytinių šaltinių nėra, tačiau XX a. 9-tą dešimtmetį Senąją Ladogą kasinėję tarybiniai archeologai aptiko įrodymų, kad X a. pabaigoje Ladoga degė.

Erikas taip pat plėšė vakarinę Estiją () ir Saremos salą (). Pagal *Fagrskinna* jis Baltijos jūroje kovojo ir su vikingais, buvo užpuolęs Ostergotlandą (*Östergötland*).

## Nuorodos