open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stadium Arcadium

**„Stadium Arcadium”** – amerikiečių grupės „Red Hot Chili Peppers“ devintasis studijinis albumas. „Warner Music Group“ Šiaurės Amerikoje albumą 2006 m. gegužės 9 d. išleido, visur kitur – gegužės 8 d. Albumą pristatantis singlas „Dani California“ buvo išleistas savaite anksčiau, t. y. gegužės 1 d.

## Dainos

### Papildomos dainos, išleistos kartu su singlais

## Kūrybinė grupė
;Red Hot Chili Peppers
* Flea&nbsp;– bosinė gitara, papildomi vokalai, trimitas
* John Frusciante&nbsp;– gitara, papildomi vokalai, klavišiniai
* Anthony Kiedis&nbsp;– vokalas
* Chad Smith&nbsp;– būgnai, perkusija

;Papildomi muzikantai
* Natalie Baber, Mylissa Hoffman, Alexis Izenstark, Spencer Izenstark, Dylan Lerner, Kyle Lerner, Gabrielle Mosbe, Monique Mosbe, Sophia Mosbe, Isabella Shmelev, Landen Starman, Wyatt Starkman&nbsp;– papildomi vokalai (dainoje „We Believe“)
* Michael Bulger&nbsp;– trombonas (dainoje „Turn It Again“)
* Lenny Castro&nbsp;– perkusija
* Paulinho da Costa&nbsp;– perkusija
* Richard Dodd&nbsp;– violončelė (dainoje „She Looks to Me“)
* Emily Kokal&nbsp;– papildomi vokalai (dainoje „Desecration Smile“)
* Billy Preston&nbsp;– klavišiniai (dainoje „Warlocks“)
* Omar Rodriguez-Lopez&nbsp;– gitaros solo (dainoje „Especially in Michigan“)
* Brad Warnaar&nbsp;– pučiamieji (dainoje „Stadium Arcadium“)

;Įrašas
* Rick Rubin&nbsp;– prodiusavimas
* Andrew Scheps&nbsp;– suvedimas
* Ryan Hewitt&nbsp;– suvedimas
* Dana Nielsen – suvedimas
* Kevin Gray&nbsp;– garso dizainas (vinilinė versija)
* Vlado Meller&nbsp;– garso dizainas (CD versija)

;Papildomi darbai
* Shane Jackson&nbsp;– fotografija
* Gus Van Sant&nbsp;– dizainas
Jonas Janulevičius (1874)

**Jonas Janulevičius** (1874 m. rugsėjo 20 d. Vilniuje – 1941 m. vasario 21 d. Kremenčiuke) – vienas aktyviausių Lietuvos darbininkų judėjimo vadovų.

## Biografija
1892–1895 m. priklausė nelegaliam Vilniaus darbininkų būreliui, nuo 1895 m. Lietuvos socialdemokratijai. 1897 m. partijos narių švietimo organizatorius.

1897 ir 1899 m. kalintas Vilniuje už dalyvavimą darbininkų judėjime. 1900 m. ištremtas į Vologdos guberniją. Ten 1902 m. dalyvavo Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos veikloje. 1902 m. persikėlė į Astrachanę, vėliau grįžo į Lietuvą.

1905–1907 m. vienas Lietuvos socialdemokratų partijos vadovų. 1906 ir 1909 m. vėl suimtas ir kalintas. Vienas nuo 1908 m. gruodžio mėn. iki 1909 m. balandžio mėn. užsitęsusio Vilniaus odininkų streiko organizatorių. 1910 m. ištremtas dvejiems metams į Minską.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1915 m. pasitraukė į Rusiją, dalyvavo 1917 m. revoliucijoje, 1918–1934 m. dirbo Kremenčiuke.

## Šaltiniai
Jonas Jurkus

**Jonas Jurkus** (g. 1954 m. vasario 24 d. Staiginės kaime, Tauragės rajonas) – inžinierius mechanikas, ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1961–1965 m. mokėsi Tauragės rajono Meldikviršių pradinėje mokykloje, 1965–1968 m. – Tauragės 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1969 m. baigė Šilutės rajono Žukų aštuonmetę mokyklą. 1969–1971 m. mokėsi Klaipėdos profesinėje technikos mokykloje, įgijo šaltkalvio, laivų surinkėjo korpusininko specialybę. 1971–1974 m. dirbdamas Klaipėdos laivų remonto įmonėje mokėsi Klaipėdos K. Donelaičio vakarinėje vidurinėje mokykloje, 1977–1981 m. Mažeikių vakariniame politechnikume, 1982–1986 m. studijavo Kauno politechnikos institute.

1974–1976 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1976–1987 m. Pabaltijo specializuotos montavimo valdybos šaltkalvis montuotojas, etatinis partinės organizacijos sekretorius. 1987–1990 m. Mažeikių miesto Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1990–1995 m. Mažeikių miesto meras, 1995–2000 m. Bendros įmonės „Inkomi LM“ generalinio direktoriaus pavaduotojas, 2000 m. specialiosios paskirties uždarosios akcinės bendrovės „Mažeikių šilumos tinklai“ generalinis direktorius, 2000–2004 m. Seimo narys. 2004–2019 m. UAB „Mažeikių šilumos tinklai“ direktorius.

1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas, 1995–2000 m., 2003–2004 m., 2007 m., 2011 m., 2019–2023 m. ir nuo 2026 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1992 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Mažeikių skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.

1971–1974 m. kelis kartus buvo Klaipėdos miesto 1,5, 3 ir 5 km bėgimo čempionas, prizininkas, Lietuvos jaunimo „Žalgirio" draugijos 5 km kroso, 3 km bėgimo su kliūtimis čempionas. 1976–1987 m. – daugkartinis Mažeikių rajono įvairių daugiakovių, krosų čempionas, prizininkas.

Žmona Birutė, dukterys Vilmutė, Salvinija..

## Šaltiniai
Cenzūra

**Cenzūra** ( < *censeo* – vertinu) –  spaudos ir kitų visuomenės informavimo priemonių leidybos ir jų platinimo kontrolė, įvertinimas, pakeitimas arba atmetimas pagal tam tikras ideologines dogmas ir nuostatas.

Cenzūra skirstoma pagal kontrolės būdą ir pagal kontroliuojančio organo priklausomybę. Pagal pirmąjį požymį ji gali būti išankstinė (prevencinė), taikoma dar neišspausdintiems leidiniams, ir paskesnioji (represinė) – bausmės už išspausdintus darbus. Pagal antrąjį požymį skiriama valstybinė (bendroji, karinė) bei bažnytinė cenzūra.

Cenzūra būdinga totalitariniams režimams, siekiantiems kontroliuoti informaciją, patenkančią piliečiams per masinio informavimo priemones. Cenzūrą Tarybų Sąjungoje atliko ištikimi režimui, apmokyti, surišti su saugumu asmenys, kurie tikrino tekstų atitikimą ideologinėms komunistinėms dogmoms bei nuostatoms, atmesdavo ar keisdavo netinkamas vietas arba net blokuodavo neįtinkančių tekstų autorius. Įstaiga, atlikdavusi knygų leidybos kontrolę komunistinėje Lietuvoje, vadinosi Glavlitas. Tokio tipo redagavimas paskatino atsirasti pogrindinę spaudą – vadinamąją savilaidą arba samizdatą.

## Cenzūros tipai
* Moralinė cenzūra, kuomet kontroliuojama moralinių normų neatitinkanti medžiaga (pornografija, keiksmažodžiai, smurto scenos, vulgari kalba, kiti tabu)
* Karinė cenzūra, kuomet kontroliuojama informacija apie taktines, žvalgybines paslaptis.
* Politinė cenzūra, kuomet kontroliuojama neigiama informacija apie valdžią, neleidžiama reikšti opozicinės nuomonės.
* Religinė cenzūra, kuomet kontroliuojama informacija, neatitinkanti religijos dogmų, prieštaraujanti, kitaip interpretuojanti ar neigianti religiją
* Korporacinė cenzūra, kuomet kontroliuojama informacija apie prekybines paslaptis, korporacijų neigiamus ekonominius rodiklius.

## Šaltiniai
Glavlitas

**Glavlitas** (, ГУОГТП (ГУОТ)) – cenzūros įstaiga, Vyriausioji valdyba literatūros ir meno reikalams, įsteigta 1922 m. Rusijoje, kontroliavo ir cenzūravo beveik visas Rusijos, o vėliau ir TSRS kultūrinio gyvenimo sritis.

## Pavadinimų kaita
* 1922: Главное управление по делам литературы и издательств при Наркомате просвещения РСФСР
* 1946: Управление по охране военных и государственных тайн в печати при СМ СССР
* 1953: Главное управление по охране военных и государственных тайн в печати при СМ СССР
* 1966: Главное управление по охране государственных тайн в печати при СМ СССР

## Veikla
Glavlito veikla buvo aktyviausia 4-ąjį dešimtmetį. Bibliotekoms Glavlitas išsiuntė raštus, kuriuose nurodyta, jog būtina iš bibliotekų fondų pašalinti politiškai kenksmingą literatūrą. Pradėta aktyviai šalinti literatūrą, kurioje minimi „liaudies priešai“ – Levas Trockis, Grigorijus Zinovjevas, Levas Kamenevas. 1937 m. iš bibliotekų fondų išimami Nikolajaus Gogolio, Fiodoro Dostojevskio, Nikolajaus Leskovo, Levo Tolstojaus, Michailo Lermontovo kūriniai. Cenzūros persekiojimai neaplenkė ir religijos srities. Viešųjų bibliotekų fondai buvo „valomi“ nuo religinio turinio knygų ir žurnalų.

1937–1938 m. iš 144 centriniame Glavlito aparate dirbusių žmonių buvo areštuoti 44 darbuotojai. 1938–1939 m. Glavlitas išleido 199 įsakus, kuriais buvo uždrausti 1860 autorių veikalai. Visoje šalyje iš knygų prekybos tinklo ir bibliotekų fondų išimti 24 138 799 leidinių egzemplioriai.

4-to dešimtmečio pabaigoje represijos, kurias vykdė Glavlitas, susilpnėjo. Iš pradžių patriotizmą žadinę rašytojai buvo persekiojami, o Antrojo pasaulinio karo išvakarėse patriotizmas tapo pripažinta ideologija. 4-ajame dešimtmetyje Glavlitas turėjo didžiulę įtaką ne tik bibliotekų fondų komplektavimo politikai, bet ir visam kultūriniam Rusijos gyvenimui.

Uždaryta 1991 m. spalio 25 d.

## Lietuvoje
Lietuvos padalinys įkurtas 1940 m., per metus sunaikinta virš pusės milijono knygų. 1944 m. veikla atnaujinta, iš bibliotekų šalinamos knygos, kontroliuojama leidyba. Padalinys panaikintas 1990 m. vasario mėn. Jam vadovavo: Vasilijus Procenko (1940–41), M. Jofė (1944–45), Aleksandras Malyginas (1945–53), A. Slavinas (1953–54), Vytautas Zenkevičius (1954–55), Mykolas Slizevičius (1955–87), Algimantas Brazaitis (1988–89), viršininko pavaduotojas – Borisas Gurvičius (1945–86).Jurga Pukinskaitė. *Glavlitas Lietuvoje 1953-1964 m.*. Genocidas ir rezistencija. 2004, 2(16).

## Šaltiniai
Abderahmanas Jusufis

**Abderahmanas Jusufis** (arab. عبد الرحمن اليوسفي, *Abderrahman Yussoufi*, 1924 m. kovo 8 d. Tanžere – 2020 m. gegužės 29 d. Kasablankoje) – teisininkas, politologas, Maroko politinis veikėjas.

## Biografija

1952 m. baigė Tarptautinį žmogaus teisių institutą. 1952 m. advokatas Tanžere, 1959 m. advokatų kontoros vadovas.

1943 m. Istiklal partijos narys, 1944 m. darbininkų organizacijos narys. Pradėjus persekioti už politinę veiklą, 1949 m. emigravo. 1953–1956 m. Pasipriešinimo judėjimo ir Išvadavimo armijos narys, 1959 m. vienas iš *Maroko nacionalinės liaudies jėgų sąjungos* (UNFP) steigėjų, 1959–1967 m. Generalinio sekretoriato narys. 1959–1965 m. laikraščio „Attahrir“ redaktorius. 1959 m. buvo suimtas apkaltinus sąmokslu prieš valstybę, bet byla netrukus nutraukta.

1963 m. vėl suimtas kartu su visa partijos vadovybe ir 2 metus kalėjo. 1965 m. Paryžiuje dalyvavo M. Ben Barkos procese. 1969–1975 m. gyveno emigracijoje, nes Maroke buvo nuteistas mirti.

1979 m. UNFP reorganizavus į Maroko liaudies jėgų socialistų sąjungą (USFP), išrinktas partijos politinio biuro nariu. 1980 m. grįžo į Maroką. 1992 m. mirus A. Buabidui tapo partijos pirmuoju sekretoriumi, bet, protestuodamas prieš 1993 m. rinkimų rezultatų klastojimą, atsistatydino ir išvyko į Prancūziją. 1995 m. partijoje pradėjo konstitucines ir rinkimų reformas. 1995–2001 m. partijos pirmasis sekretorius, 1998–2002 m. Maroko ministras pirmininkas.
 
Nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas. 1969–1990 m. Arabų advokatų sąjungos, Arabų žmogaus teisių organizacijos Kaire generalinis sekretorius, Arabų žmogaus teisių instituto steigėjas.
Amílcar Cabral

**Amilkaras Kabralas** (*Amilcar Cabral*, 1924 m. rugsėjo 12 d. Bafatoje, Bisau Gvinėja – 1973 m. sausio 20 d. nužudytas Konakryje) – agronomas inžinierius, poetas, politologas, Žaliojo Kyšulio politinis veikėjas.

Bisau Gvinėjos politinio lyderio Luiso Kabralo brolis.

## Biografija
Iki 1932 m. mokėsi Santjago mokykloje Gvinėjoje, 1944 m. baigė Sao Vicentės Mindelo gimnaziją ir dirbo nacionalinėje spaustuvėje „Praja“. 1945 m. – 1950 m. studijavo Lisabonos agronomijos institute, agronomijos daktaras.

1950 m. Santaremo agronomijos centro mokslinis bendradarbis, 1952 m. Bisau Agrokultūros ir miškininkystės tarnybos darbuotojas, 1955 m. dirbo Angoloje.

1954 m. Lisabonoje įsteigė Antikolonijinį judėjimą, o 1956 m. Bisau Gvinėjos ir Žaliojo kyšulio nepriklausomybės Afrikos partiją (PAIGC), išrinktas jos generaliniu sekretoriumi. 1960 m. rugpjūčio mėn. organizavo Gvinėjos ir Žaliojo Kyšulio liaudies pasipriešinimą portugalų kolonijinei valdžiai ir už tautų apsisprendimo teisę, kuriam didelę įtaką darė Kinija. Partijos kovotojai buvo rengiami Maroke. 1963 m. organizavo Tito karinės bazės pietų Gvinėjoje užpuolimą. Parašė šios šalies konstituciją.

1973 m. nužudytas Portugalijos slaptosios tarnybos komandosų. Paskelbtas Tautos kūrėju.

### Knygos
* „Nacionalinis išsivadavimas ir kultūra“ (1970 m., Sirakūzų universitetas),
* „Pasipriešinimo tipų analizė“ (1969 m., Konakris).
Ožerškis

**Ožérškis** (*Lycium*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalų gentis.

Šiaurės Amerikoje yra ~20 rūšių, Pietų Amerikoje – ~30, Afrikoje – ~30, Eurazijoje – ~10 ir viena rūšis Australijoje. 

Dauguma rūšių daugiau ar mažiau nuodingos, tai lemia alkaloidai (solasodinas ir kt.) Kai kurios ožerškio rūšys naudojamos inkstų ir kepenų ligoms gydyti.

Gentyje yra apie 90 rūšių:
* *Lycium andersonii*
* Dygliuotasis ožerškis (*Lycium barbarum*)
* *Lycium berlandieri*
* *Lycium californicum*
* *Lycium carolinianum*
* Kininis ožerškis (*Lycium chinense*)
* *Lycium cooperi*
* *Lycium exsertum*
* Afrikinis ožerškis (*Lycium ferocissimum*)
* *Lycium fremontii*
* *Lycium hassei*
* *Lycium macrodon*
* *Lycium pallidum*
* *Lycium parishii*
* *Lycium puberulum*
* *Lycium richii*
* *Lycium sandwicense*
* *Lycium shockleyi*
* *Lycium texanum*
* *Lycium torreyi*
* *Lycium tweedianum*
* *Lycium verrucosum*
ir kt.
Petunija

**Petunija** (*Petunia*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalų gentis.

Lietuvoje auginama:
* Darželinė petunija (*Petunia x hybrida*).
James Callaghan

**Džeimsas Kalagenas** (, 1912 m. kovo 12 d. – 2005 m. kovo 25 d.) – Didžiosios Britanijos politinis veikėjas, 1976–1979 m. Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas. 

## Biografija

1929 m. baigęs mokyklą, dirbo klerku valstybinėje mokesčių valdyboje. Nuo 1931 m. Didžiosios Britanijos Leiboristų partijos narys, nuo 1936 m. profsąjungų veikėjas.

Antrajame pasauliniame kare 1940–1945 m. savanoriu tarnavo kariniame jūrų laivyne (tėvas – buvęs jūrų puskarininkis). 1945–1987 m. parlamento narys, 1947–1950 m. parlamentinis transporto ministerijos, 1950–1951 m. Admiraliteto sekretorius.

1951–1964 m. leiboristų šešėlinių kabinetų narys. 1964–1967 m. iždo kancleris, 1967–1970 m. vidaus reikalų, 1974–1976 m. užsienio reikalų ir Sandraugos reikalų ministras. 1970–1974 m. dirbo Velso komercinio banko direktoriumi.

1973–1976 m. leiboristų partijos pirmininkas, 1976–1980 m. partijos lyderis. Nuo 1980 m. spalio 15 d. partijos vadovybės narys.

Nuo 1976 m. balandžio 5 d. iki 1979 m. gegužės 4 d. Didžiosios Britanijos ministras pirmininkas. 1979–1980 m. Parlamento opozicijos lyderis. 1983–1987 m. Didžiosios Britanijos parlamento Lordų rūmų tėvas.
Juozas Kačergius (1862)

**Juozas Kačergius** (1862 m. sausio 29 d. Tursučiuose, Marijampolės raj. – 1943 m. vasario 16 d. Marijampolėje, palaidotas Antupiuose) – knygnešys, lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas.

## Biografija

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. 1885 m. už lietuvybės žadinimą pašalintas iš seminarijos trečiojo kurso, įsijungė į visuomeninę veiklą, platino draudžiamą spaudą lietuviškais rašmenimis. 1894 m. – vienas iš slaptos „Sietyno“ draugijos steigėjų.

Slaptai knygnešių veiklai pridengti suorganizavo valstiečių bendrovę, į kurią įstojo 17 narių. Pilviškiuose organizavo pirmąją lietuvišką kolonijinių prekių krautuvę. Prie parduotuvės prikalė iškabą lietuvių ir rusų kalbomis, už tai buvo teisiamas, bet išteisintas.

1897 m. rugpjūčio 3 d., policijai išsiaiškinus „Sietyno“ organizaciją, suimtas. Per kratą žandarai rado užrašų knygutę su įrašais apie lietuviškos spaudos platinimą, taip pat korespondenciją, parengtą išsiųsti lietuviškam laikraščiui. Kalintas Suvalkų Kalvarijos kalėjime ir 1899 m. gegužės mėn. kartu su Pranu Matulaičiu, Jonu Čėsna ir Antanu Daniliausku ištremtas į Viatkos ir Oleneco gubernijas.

Į Pilviškius grįžo 1902 m. ir su Stasiu Matulaičiu, Juozu Rimša bei kitais įsteigė Lietuvos socialdemokratų partijos Suvalkijos skyrių. Net ir nutraukus lietuviškos spaudos draudimą, tęsė knygnešio veiklą, gabeno ir platino socialdemokratinę literatūrą. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių Užnemunėje organizatorius ir dalyvis. Su veterinarijos gydytoju A. Brunza surašė carui peticiją, reikalaujančią Lietuvai autonomijos su seimu Vilniuje.

1905 m. lapkričio 25 d. žandarų apkaltintas caro paveikslų draskymu, žiauriai sumuštas ir įmestas į Marijampolės kalėjimą, bet gruodžio 28 d. pervežtas į Kalvarijos kalėjimą ir už užstatą paleistas.

1906 m. išvyko į JAV, bet greit vėl grįžo. 1909 m. už veiklą slaptoje „Šviesos“ draugijoje vėl suimtas, bet po kelių mėnesių paleistas. 1918–1922 m. dirbo teisme. Nuo 1922 m. – pensininkas, nuo 1936 m. gavo 175 Lt knygnešio pensiją.

Bendradarbiavo laikraščiuose „Ūkininkas“, „Varpas“, „Lietuvos Ūkininkas“, „Lietuvos žinios“, „Vilniaus žinios“, JAV lietuvių laikraščiuose. 1915–1916 m. „Jaunoji Lietuva“ išspausdino jo straipsnį apie 1905 m. revoliucijos įvykius.

1928 m. apdovanotas Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino IV laipsnio ordinu.

## Nuorodos

* Benjaminas Mašalaitis. Knygnešys Juozas Kačergius. „Sūduva“, 1992 m. sausio 29 d.
Šunvyšnė

**Šunvyšnė** (*Atropa*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalų gentis.

Šunvyšnės genties rūšys:
* Indinė šunvyšnė (*Atropa acuminata*)
* Vaistinė šunvyšnė (*Atropa belladonna*)
ir kt.
Adrian Lamo

**Adrian Lamo** (1981 m. vasario 20 d. Bostonas, JAV – 2018 m. kovo 14 d.) – hakeris, žinomas savo įsilaužimais į stambiausių amerikietiškų kompanijų Yahoo, AOL, Excite@Home, New York Times svetaines. 

Jo veikla buvo ypatinga tuo, kad iškart pranešdavo kompanijoms apie jų programose aptiktas skyles ir informuodavo, kaip ištaisyti jose esančias saugumo spragas.

Kalbėdamas stambioje Amerikos vadybos asociacijos organizuotoje informacinei saugai skirtoje konferencijoje „Informacinis saugumas terorizmo epochoje“  (joje pristatytas kaip „komunikacinių sistemų tyrinėtojas“), Adrianas Lamo pareiškė, kad būtina ginti tuos hakerius, kurie įsilaužia į svetaines ne iš blogų paskatų ir informaciją apie svetainės pažeidžiamumą perduoda jos savininkui.

A. Lamo mirė 2018 m. kovo 14 d. Vičitoje, Kanzase, būdamas 37 metų. Atlikus skrodimą ir papildomus tyrimus, galutinės mirties priežasties ekspertams nepavyko nustatyti.

## Išnašos
Eric Corley

**Erikas Korli** () – hakerių bendruomenėje žinomas *Emanuelio Goldšteino* pravarde, taip pat jis – visame pasaulyje žinomo populiaraus hakerių žurnalo „2600“ įkūrėjas ir redaktorius. Būdamas hakerių ir krakerių gynimo aktyvistu, jis yra judėjimo Kevin Free (už Kevino Mitniko išlaisvinimą) lyderis, organizavęs kampaniją JAV sulaikytam rusų programuotojui Dmitrijui Skliarovui palaikyti.

2000 m. Erikas Korli tapo garsaus teisminio proceso dalyviu: jis buvo kaltinamas tuo, kad savo svetainėje „2600“ pateikė DVD diskų apsaugos „laužimo“ programos išeitinius kodus. Programa, parašyta grupės europiečių programuotojų, buvo pavadinta Decode Content Scrambling System (DeCSS). Nors Korlį gynė įžymios teisinės organizacijos Electronic Frontier Foundation advokatai, šią bylą jis pralaimėjo.
Skopolija

**Skopolija** (*Scopolia*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalų gentis.

Vienintelė labai retai Lietuvoje auginama rūšis:
* **Vaistinė skopolija** (*Scopolia carniolica*).

Žiedai išauga po vieną lapų pažastyse. Vainikėlis varpiškas, rudai raudonos spalvos su šviesesniu vidumi. Žydi balandžio – gegužės mėn. 

Tai labai nuodingas augalas, kurio šakniastiebiuose yra alkaloidų atropino ir skopolamino. Taip pat jis turi ir vaistinių savybių.
Povilas Karazija

**Povilas Karazija** (1887 balandžio 29 d. Mazgeliškiuose, Kupiškio valsčius – 1955 m. lapkričio 28 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, numizmatas, bibliofilas, kultūros ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Kupiškio pradžios mokykloje, Mintaujos ir Šiaulių gimnazijose, pastarojoje 1907 m. baigė 4 klases. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių dalyvis, Lietuvos socialdemokratų partijos organizatorius Šiauliuose. 1908 m. Sankt Peterburge įgijo mokytojo cenzą ir buhalterio specialybę.

Nuo 1909 m. mokytojavo Šančiuose, Vidiškiuose, Kirkliuose.  1914 m., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1917 m. Voroneže mokėsi lietuvių mokytojų kursuose, dirbo Lietuvių karo pabėgėlių komitete.

1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Vilniaus lietuvių gimnazijoje ir mokytojų seminarijoje. 1919 m. Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos organizatorius, Vilniaus mokytojų sąjungos pirmininkas. Lenkams uždarius lietuvišką gimnaziją, dirbo Lietuvių kredito kooperatyve. 1921–1924 m. redagavo laikraščius „Vilnietis“, „Rytų Lietuva“, „Lietuvos rytai“, 1924–1928 m. „Vilniaus aidas“, 1929–1939 m. „Vilniaus žodis“ redaktorius. 1927 m. „Kultūros“ draugijos Vilniuje steigėjas, nuo 1935 m. – pirmininkas.

1936 m. Vilniaus vaivados Bocianskio įsakymu ištremtas iš Vilniaus, gyveno Varšuvoje, kur tęsė visuomeninę veiklą. 1937 m. sausio 28 d. suimtas ir išvežtas į Lietuvą. Nuo 1938 m. balandžio 5 d. iki 1949 m. Kaune Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus (nuo 1944 m. Čiurlionio dailės muziejus) Taikomosios dailės istorijos skyriaus vedėjas ir Vytauto Didžiojo karo muziejuje numizmatas. Surinko Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos istorinių monetų kolekciją.

## Bibliografija
* Vilniaus lobis, 1932 m.
* Aluonos, Šklėrių ir Krūminių monetų lobiai, 1941 m.
* Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus metraštis, redagavo, 1941 m.

## Šaltiniai
Bernt Carlsson

**Berntas Karlsonas** (, 1938 m. Stokholme – 1988 m. gruodžio 21 d. žuvo aviakatastrofoje Namibijoje) – politologas, Švedijos diplomatas ir politinis veikėjas.

## Biografija

Studijavo ekonomiką ir politinius mokslus Stokholmo universitete. 1960–1970 m. Švedijos socialdemokratinio jaunimo judėjimo aktyvistas. 1970–1976 m. Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos tarptautinis sekretorius. 1976–1983 m. Socialistų Internacionalo Generalinis sekretorius.

1983–1986 m. Švedijos užsienio reikalų ministerijos valstybės sekretorius, ypatingasis pasiuntinys. 1987–1988 m. JTO komisaras Namibijoje.
Ingvar Carlsson

**Ingvaras Karlsonas** (, g. 1934 m. lapkričio 9 d. Borase) – Švedijos politinis veikėjas, du kartus užėmęs ministro pirmininko pareigas.

## Biografija
1954–1958 m. studijavo politologiją Lundo universitete, 1960–1965 m. Čikagos Šiaurės vakarų universitete JAV.

Nuo 1953 m. Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys, 1961–1967 m. *Nacionalinės socialdemokratinio jaunimo sąjungos* (SSU) pirmininkas.

1965–1996 m. Švedijos parlamento Riksdago narys. 1958–1960 m. ir 1965–1967 m. ministro pirmininko Tagės Erlanderio padėjėjas. 1967–1969 m. ministrų kabineto sekretorius, 1969–1973 m. švietimo ir kultūros, 1973–1976 m. gyvenamosios statybos ministras, 1982–1985 m. ministro pirmininko pavaduotojas planavimui, 1985–1986 m. aplinkosaugos ministras.

Po Ulofo Palmės nužudymo 1986–1996 m. Švedijos socialdemokratų partijos pirmininkas, 1986–1991 m. ir 1994–1996 m. Švedijos ministras pirmininkas. 1991 m. nepatenkinti ekonomikos reforma rinkėjai jo vadovaujamai partijai pareiškė nepasitikėjimą, bet 1994 m. įsitikinę, kad K. Bildto moderatai iš viso nemoka valdyti „švediško modelio“, atleido I. Karlsonui ir SAP vėl gavo daugumą parlamente.

1986–1996 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.

## Šaltiniai
Jonas Kardelis

**Jonas Kardelis** (1893 m. gegužės 26 d. Girdžiūnuose, Rimšės valsčius – 1969 m. vasario 10 d. Monrealyje) – Lietuvos žurnalistas, visuomenės ir politinis veikėjas, Kanados lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Rimšės pradžios mokykloje, 1908–1911 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1911–1915 m. Vilniaus vidurinėje medicinos mokykloje, gavo gydytojo padėjėjo laipsnį. Taip pat mokėsi ir privačioje muzikos mokykloje.

1908 m. pradėjo rašyti į laikraštį „Lietuvos ūkininkas“. Vėliau bendradarbiavo leidiniuose „Rygos garsas“, „Viltis“, „Aušrinė“, „Ateitis“, „Santara“, „Naujienos“, „Dirva“, „Keleivis“, latvių ir estų spaudoje.

Priartėjus Pirmojo pasaulinio karo frontams, 1915–1917 m. mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1918 m. lapkričio mėn. grįžo ir buvo išrinktas Rimšės valsčiaus komiteto pirmininku. 1919 m. Zarasų apskrities medicinos skyriaus vedėjas, vėliau – pavaduotojas, 1919–1923 m. mokytojavo Zarasuose. 1922–1923 m. I Seimo narys. 1923–1940 m. laikraščio „Lietuvos žinios“ redaktorius, nuo 1928 m. vyriausiasis ir nuo 1936 m. iki 1940 m. liepos 1 d. atsakomasis redaktorius.

1923–1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Matematikos ir gamtos fakultete. Nuo 1923 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos CK narys. 1927 m. kurį laiką redagavo leidinį „Savivaldybių balsas“. Nuo 1940 m. liepos mėn. dirbo Kauno X gimnazijoje. 1940 m. lapkričio 1 d. – 1941 m. lapkričio 1 d. – LTSR Filharmonijos organizatorius ir direktorius. 1941–1944 m. dirbo socialinio draudimo įstaigose. Savo gyvenimą ir žurnalisto patirtį Lietuvoje iki karo aprašė atsiminimuose.

1944 m. liepos 10 d. išvyko į Vieną. 1946–1948 m. redagavo laikraštį „Lietuvos žodis“ Detmolde, 1947–1948 m. mokytojavo Augustdorfe, nuo 1948 m. lapkričio 13 d. gyveno Kanadoje. 1949–1968 m. redagavo laikraštį „Nepriklausoma Lietuva“, nuo 1953 m. mokytojavo Monrealyje.

1950 m. suredagavo pirmąjį „Kanados lietuvių kalendorių“ ir 1955 m. – „Trečiosios Kanados lietuvių dienos metraštį“. Priklausė Lietuvos žurnalistų sąjungai, ilgametis valdybos narys. Buvo renkamas į Pabaltijo žurnalistų santarvės nacionalinį komitetą. 

## Bibliografija
* *Žurnalisto Jono Kardelio atsiminimai*. Vilnius: V. Užtupo leidykla, 1999.

## Šaltiniai
Nils Karleby

**Nilsas Karlebiu** (*Nils Teodor Karleby*, 1892 m. birželio 18 d. Karlebyje prie Malmės – 1926 m. kovo 2 d. Stokholme) – Švedijos spaudos ir politinis veikėjas, Švedijos socialdemokratų ideologas.

## Biografija

Baigė liaudies mokyklą, 1912 m. Brunsviko liaudies aukštąją mokyklą. Nuo 1907 m. Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos, (SAP) narys. 1912 m. tipografas Stokholme, 1913–1916 m. leidyklos redaktorius, 1916 m. Helsingborge laikraščio „Skanska socialdemokraten“ (Skandinavijos socialdemokratas) redaktorius, 1917 m. vyr. redaktorius, 1918 m. laikraščio „Frihet“ (Laisvė) redaktorius.

1919 m. Helsingborgo savivaldybės tarybos narys, 1920 m. SAP vadovybės narys, partijos sekretorius, 1921 m. laikraščio „Tiden“ (Laikas) redaktorius, 1923 m. studijavo Stokholmo universitete ir Socialiniame institute.

Švedų socializuotos rinkos ekonomikos teorijos autorius (kartu su Rikardu Šandleriu). Knygoje „Socializmas tikrovėje“ (1926 m.) įrodė, kad už visišką valstybinį rinkos ekonomikos reguliavimą svarbiau yra aktyvus pačių dirbančiųjų dalyvavimas visuomenės gyvenime per politinės, ekonominės ir socialinės demokratijos sistemą, pažabojant tik dalį privačios nuosavybės funkcijų, nepakertant rinkos ekonominio efektyvumo. Jo idėjas išplėtojo Gunaras Adleris – Karlsonas, kurdamas funkcinio socializmo teoriją.
Singer

Garsesni asmenys, kurių pavardė yra **Singer**:
* Isaac Bashevis Singer, rašytojas;
* Isaac Merrit Singer (1811-1875), mechanikas;
* Isadore M. Singer (g. 1924), matematikas;
* Kaspar Singer (g. 1974), violončelininkas;
* Katharina Szelinski-Singer (g. 1918) – vokiečių skulptorė;
* Kurt Singer (1886-1962), filosofas;
* Maria Singer (1914-2003), vokiečių aktorė;
* Paul Singer (1844-1911), vienas iš socialdemokratinės SPD partijos steigėjų;
* Peter Singer (g. 1946), australų filosofas;
* Peter W. Singer, politologas;
* Rolf Singer (1906-1994), mikologas (grybų tyrinėtojas);
* Marcus George Singer, filosofas;
* William Henry Singer, kolekcionierius ir dailininkas;
* Wolf Singer (g. 1943), smegenų neurofiziologinės veiklos tyrinėtojas.

Firminis ženklas:
* Singer (įmonė).

Geografinis toponimas:
* Miestas Luizianoje, JAV, žiūrėkite Singeris (Luiziana).
Vytautas Kauneckas

**Vytautas Kauneckas** (1908 m. spalio 12 d. Rygoje, Latvija – 1993 m. rugsėjo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, vertėjas.

## Biografija
1922 m. įstojo į Raseinių gimnaziją, dalyvavo „Atžalos“ kuopelės veikloje, buvo jos pirmininku, už tai suimtas. 1928 m. jaunimo sąjungos „Žiežirba“ narys. 1928 m. eksternu baigė Raseinių gimnaziją, bet vėl suimtas už antivalstybinę veiklą. Iš kalėjimo pabėgo į Tilžę, vėliau – į Berlyną, kur jį šelpė Vokietijos socialdemokratų partijos CK sekretorius G. Šmidtas. 1930 m. Lietuvos socialdemokratų partijos organizacijos užsienyje konferencijoje išrinktas šios organizacijos sekretoriumi. 1930 m. dirbo laikraščio „Kova“ redakcijoje Berlyne, studijavo politinę ekonomiją Berlyno universitete, dalyvavo socialistinės studentų organizacijos, kurios pirmininku buvo Vilis Brandtas, veikloje. 1933 m. sausio mėn. į valdžią atėjus Hitleriui, per Šveicariją išvyko į Prancūziją, Paryžiaus universitete studijavo prancūzų literatūrą, dirbo radijo dirbtuvėse, rašė laikraščiui „Lietuvos žinios“, Čikagos laikraščiui „Naujienos“, dalyvavo rusų socialdemokratų veikloje.

1940 m. balandžio 20 d. grįžo į Lietuvą ir buvo suimtas. Prasidėjus sovietų okupacijai, paleistas, 1940–1941 m. dirbo naujienų agentūroje ELTA, paskirtas TASS‘o skyriaus vedėju. Antrojo pasaulinio karo metais slėpė pabėgusius iš Kauno geto žydus. Nuo 1945 m. dirbo Valstybinėje grožinės literatūros leidykloje Kaune. 1948 m. vasario 12 d. NKVD suimtas už ryšius su pogrindžiu ir nuteistas 10 metų. Iki 1955 m. kalintas Sibiro lageriuose Norilske, bendravo su rusų socialdemokratais. 1953 m. birželio 23 d. kalinių maišto metu sužeistas, po dvejų metų gydymo lagerių ligoninėse paleistas. Grįžęs į Lietuvą dirbo vertėju leidykloje „Vaga“, vertė iš prancūzų, rusų kalbų. 1989 m. spalio mėn. reabilituotas. Parašė atsiminimų apie lagerį, rašytoją Kazį Borutą.

## Bibliografija
Iš prancūzų kalbos išvertė:
* Onorė de Balzakas. „Šuanai, arba Bretanė 1799 metais“, 1958 m. 
* Antuanas de Sent Egziuperi. „Mažasis princas“, 1959 m.; 8 leidimas 2005 m.
* Andrė Morua. „Aleksandro Flemingo gyvenimas“, 1964 m.; „Trys Diuma“, 1965 m.
* Aleksandras Diuma. „Dama su kamelijomis“
* Anri Periušo. „Sezano gyvenimas“, 1967 m.; „Gogeno gyvenimas“, 1969 m.; „Renuaro gyvenimas“; 1971 m.; „Mane gyvenimas“, 1973 m.; „Tuluz-Lotreko gyvenimas“, 1974 m.; „Sera gyvenimas“, 1975 m.; „Van Gogo gyvenimas“, 1978 m.
* Romenas Rolanas. „Hendelis“, 1983 m.

## Šaltiniai
Polockas

**Pòlockas**  (, ) – miestas šiaurės Baltarusijoje, prie Dauguvos upės prie vietos, kur į ją įteka Polota (nulėmusi miesto vardą). Rajono centras. Kartu su Novopolocku sudaro didelį geležinkelio mazgą ir pramonės centrą, čia išvystyta naftos apdirbimo, stiklo, medienos, maisto pramonė. Yra pedagoginis institutas.

## Istorija

Pirmą kartą paminėtas 862 m. 1498 m. Polockui suteiktos miesto – Magdeburgo teisės. Nuo 1507 m. iki 1772 m. Polockas buvo Lietuvos didžiosios kunigaikštystės Polocko vaivadijos sostinė. 1518 m. maskvėnų kariuomenė nesėkmingai bandė užimti miestą. Tai 1563 m. Livonijos karo metu pavyko padaryti Rusijos carui Ivanui IV. 1564 m. LDK kariuomenė nesėkmingai bandė grąžinti miestą. 1579 m. miestas grąžintas Lietuvos didžiajai kunigaikštystei.

Po pirmojo ATR padalijimo Polockas atiteko Rusijos imperijai. 1812 m. netoli miesto vyko mūšiai tarp prancūzų ir rusų. 1866 m. per Polocką nutiestas Rygos–Oriolo geležinkelis. XIX a. miestas buvo Vitebsko gubernijos Polocko apskrities centras. 1924 m. Polockas atiteko Balarusijos TSR. II pasaulinio karo metu Polocką okupavo nacistinė Vokietija, mieste veikė getas.

Sovietmečiu išvystyta chemijos, maisto, baldų pramonė.

## Žymūs žmonės
* Pranciškus Skorina (1490–1551), Polocke gimęs pirmosios LDK spausdintos knygos (1517 m., Vilnius) leidėjas.

## Sportas
* FK Polockas
* „Spartako“ stadionas, kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Vseslav of Polotsk.jpg|Kunigaikštis Vseslavas su dviem savo sūnumi keliasi per Dnieprą (XI a. pieš.)
Полацк-магдэбургскае права.jpg|Magdeburgo teisių suteikimo aktas (1498 m.)
Coat of arms of the City of Polotskas with Vytis (Waikymas), painted in 1875.jpg|Polocko herbas su Vyčiu
Polatsk XVI.jpg|XVI a. Polockas
Battle polotsk.jpg|Polocko mūšis 1812 m.
Połacak, Dźvina. Полацак, Дзьвіна (S. Prokudin-Gorsky, 1912).jpg|Polockas 1912 m.
Полоцк. Краеведческий музей..jpg|Kraštotyros muziejus


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė (baltarusių k.)
Pskovas

**Pskovas** (, ) – miestas šiaurės vakarų Rusijoje, prie Velikajos upės. Srities centras.

Didelis geležinkelio mazgas, prekybos centras, regione auginama daug linų. Gaminamos mašinos ir įrengimai, audiniai, statybinės medžiagos. Išlikęs XIII a. kremlius (Citadelė), XIV-XV a. cerkvės.

## Pavadinimo kilmė
Miestas pavadintas pagal pro jį tekančią upę – Pskovą (Velikajos intakas).

## Istorija
Pskovas yra vienas seniausių Rusijos miestų. Miesto pavadinimas, kuris iš pradžių buvo *Pleskovas* (istorinė rusų rašyba Плѣсковъ, Plěskov), gali būti laisvai išverstas kaip *Šniokščiantys vandenys* (*Šniokščiančių vandenų* miestas). Istoriškai jis buvo žinomas anglų kalba kaip *Plescow*.

Pskovas pirmą kartą paminėtas Laurentijaus metraštyje 903 m. 1348-1510 Pskovas buvo nepriklausomos Pskovo respublikos sostinė. Nuo 1266 m. miestą ir Pskovo žemę valdė lietuvių kilmės kunigaikštis Daumantas. Pskovo kunigaikštystė Daumanto valdymo laikotarpiu virto Pskovo respublika ir atsiskyrė nuo Naugardo respublikos. Daumantas mirė 1299 m., o po mirties paskelbtas šventuoju. Porą amžių po Daumanto mirties Pskovo valstybė išliko nepriklausoma, nors į jos reikalus dažnai kišosi lietuviai ir maskvėnai. 1510 m. Pskovo respubliką aneksavo Maskvos Didžioji Kunigaikštystė. 

Livonijos karo metu ATR ir 1615 m. Švedijos kariuomenės nesėkmingai bandė užimti miestą. Po Šiaurės karo miesto svarba sumažėjo.

1918 m. Pskovas buvo okupuotas vokiečių, o jau 1919 m. miestą okupavo Estijos kariuomenė. II pasaulinio karo metu buvo užimtas ir okupuotas vokiečių. Karo metu stipriai sugriautas.

## Paveldo objektai

Pskovo architektūrinės tradicijos cerkvės – UNESCO pasaulio paveldo sąraše esančios 10 bažnyčių Pskove. Jos pastatytos XII–XVII amžiuose. Šio scerkvės į UNESCO sąrašą įrašytos 2019 m. liepą.

Pskovo architektūros mokykla pasiekė savo aukštumas XV–XVI a. ir buvo viena pirmaujančių architektūros mokyklų visoje Rusijoje.

## Galerija

## Sportas
* FK Pskov (futbolo klubas, žaidžiantis mėgėjišku lygmeniu);
* FK Pskov 747 (buvęs futbolo klubas);
* Sporto kompleksas 747 (), kurio futbolo stadionas talpina daugiau nei 3 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Официальный сайт города Псков 
* Официальный сайт г. Псков
Taškentas

**Taškentas** – miestas rytų Uzbekijoje, sostinė ir didžiausias miestas šalyje. Išsidėstęs oazėje prie Čirčiko upės, aplinkiniuose regionuose auginama medvilnė ir vaisiai. Didelis pramonės ir transporto centras. Išvystytos pramonės šakos: mašinos ir įrengimai, medvilnės ir šilko audiniai, chemija, tabakas, baldai. Yra kelios didelės bibliotekos, Uzbekijos mokslų akademija, aukštojo mokslo institucijos.

## Istorija
Oazė, kurioje vėliau įsikūrė miestas, nuo seno buvo žinoma kaip **Čiačas** (). Čia V–III a. pr. m. e. klestėjo prekybinis sogdų miestas valstybė. Vėliau teritoriją kontroliavo šiauriniai klajokliai kangdžiu. Pats miestas minimas nuo VII a., nors manoma, kad buvo įkurtas jau I a. pr. m. e. Kinų šaltiniuose jis buvo vadinamas Džeši ().

VIII amžiuje miestą užėmė arabai (Omejadai). Netrukus mieste įsitvirtino Samanidai, kurie 819 m. įkūrė atskirą emyratą (vieną keturių ankstyvųjų Samanidų emyratų), kuris vėliau įjungtas į Samanidų imperiją. Samanidai jį vadino **Binkath**, o arabai naudojo pavadinimą *Al-Šaš*. XI a. regione įsitvirtinę tiurkai Karachanidai pamažu tiurkizavo miesto pavadinimą: iš **Čiačkando** (*kand* sogdų kalba reiškia "miestas") jis pamažu virto į Taškentą (tai reiškia "akmenų miestas").

1214 m. miestą užgrobė Chorezmšachai, 1219 m. – Čingischanas. Nuo XIV a. jį valdė Timūras (Tamerlanas), kurio metu miestas atsigavo. Vėliau miestą valdė Šeibanidai, nuo 1809 m. – Kokando chanatas. 1865 m. Taškentą užėmė Rusija, 1930 m. jis tapo Uzbekijos TSR sostine (pakeitė iki tol sostine buvusį Samarkandą). 1966 m. miestas patyrė didelį žemės drebėjimą. 1991 m. tapo nepriklausomos Uzbekijos sostine.

## Žymūs žmonės

* Jeronimas Krauzė (1845-1909), gydytojas, botanikas, politikas, visuomenės veikėjas

## Sportas
* „Lokomotiv“ futbolo klubas.
* FK Paxtakor futbolo klubas.
* FK Bunyodkor futbolo klubas.
* Olympic Taškent futbolo klubas.
* JAR stadionas, talpinantis 8 460 žiūrovus.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apie Taškentą
* Nuotraukos
Olof Palme

**Ulofas Palmė** (*Sven Olof Joachim Palme*, 1927 m. sausio 30 d. Stokholme – 1986 m. vasario 28 d. nužudytas Stokholme) – teisininkas ir ekonomistas, Švedijos politinis veikėjas, ministras pirmininkas.

## Biografija

1947–1948 m. studijavo Ohajo koledže JAV, grįžęs – Stokholmo universitete. Nuo 1949 m. Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys, jaunimo organizacijos aktyvistas. 1953–1955 m. ministro pirmininko Tagės Erlanderio sekretorius.

1958–1986 m. Švedijos parlamento Riksdago narys. 1963–1965 m. ministras be portfelio, 1965–1967 m. transporto ministras, 1967–1969 m. švietimo ir kultūros ministras. 1969–1986 m. SAP pirmininkas. 1969–1976 m. ir 1982–1986 m. Švedijos ministras pirmininkas.

1976–1986 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas, 1975–1982 m. Pietų Afrikos komiteto pirmininkas. 1980 m. Jungtinių Tautų Nepriklausomos nusiginklavimo ir saugumo komisijos (Palmės komisijos) steigėjas ir vadovas.

Buvo nužudytas gatvėje, Stokholmo centre, kartu su žmona be apsaugos išėjęs iš kino teatro. Žudikas nebuvo rastas.
Obsidianas

**Obsidianas** – efuzinė, magminė uoliena, o tiksliau stikliška uoliena.

Susidaro vulkaniškai aktyviose zonose, kai silicio dioksido turtinga lava labai sparčiai vėsta ir joje nespėja išsikristalizuoti kristalai. Todėl obsidianas dar vadinamas vulkanišku stiklu.

Obsidianą sudaro daugiausia silicio dioksidas (SiO2). Jo sudėtis artima granitui ar riolitui.
Obsidiano spalva kinta dėl įvairių priemaišų. Geležis ar magnis suteikia tamsiai žalią spalvą. Kristobalito balti kristalai obsidiane atrodo kaip snaigės. Taip pat obsidiane gali būti įvairių dujų burbuliukų, kitų uolienų inkliuzų.

Obsidianas naudojamas apdailai ir juvelyrikoje. Akmens amžiuje obsidianas buvo naudojamas įrankių gamyboje – jau prieš 9 tūkst. metų graikų protėviai plaukdavo jo parsigabenti į jūrą apie 100 km.
Kryžiukai-nuliukai

**„Kryžiukai-nuliukai“** – dviem žaidėjams skirtas žaidimas, kuriam tereikia tik lapo ir rašymo priemonės. Lape nubraižoma 9 langelių (3×3) lentelė. Vienas žaidėjas lentelės langelius žymi **X** (kryžiukais), antrasis - **0** (nuliukais). Žaidėjai eina paeiliui. Laimi tas, kuris pirmas užpildo pilną eilutę, stulpelį ar įstrižainę savo ženklais.

Žaidėjai dažniausiai greitai suranda žaidimo laimėjimo taktiką, nepriklausomą nuo kito žaidėjo veiksmų, todėl žaidimas greitai nusibosta. Šitokia neįveikiamo žaidimo reputacija pasinaudojo Las Vegaso kazino, siūlydami žaisti prieš išdresiruotą viščiuką (kuriam iš tiesų padėjo kompiuterinė programa).

Kryžiukai – nuliukai dėl paprastumo yra puikus pavyzdys aiškinant žaidimų teoriją ir kuriant dirbtinį intelektą. Dėl žaidimo paprastumo lengva sukurti kompiuterinę programą, su kuria pilnavertiškai galima žaisti kryžiukus – nuliukus.

Žaidimo pavyzdys, kai pradeda ir laimi kryžiukai:

Žaidimo pavyzdys, kai pradeda kryžiukai ir baigiasi lygiosiomis:

## Nuorodos
* Kaip laimėti Kryžiukus – nuliukus 
* Kryžiukai – nuliukai internete prieš kompiuterį
* Nemokami Kryžiukai – nuliukai mobiliajame telefone
* Lietuvių sukurta programa Ixas.0, skirta žaisti Kryžiukus – nuliukus prieš kompiuterį
* Internetinis žaidimas Kryžiukai - Nuliukai žaidžiamas naršyklėje tarp prisijungusių vartotojų
Mineralinis vanduo

**Mineralinis vanduo** – mikrobiologiškai visavertis vanduo, esantis požeminiame vandens sluoksnyje ar telkinyje ir išgaunamas iš vieno ar daugiau natūralių ar dirbtinai atvertų šaltinių.

Pasižymi fizinėmis ir biologiškai aktyviomis savybėmis, lemiančiomis vandens gydomąją galią ir teigiamai veikiančiomis žmogaus organizmo fiziologinius procesus.

## Klasifikacija
Pagal cheminę sudėtį ir fizikines savybes viso pasaulio mineralinis vanduo gali būti klasifikuojamas taip:

## Mineralinio vandens suvartojimas (2003 m.)

## Lietuviškas mineralinis vanduo

Lietuviški mineraliniai vandenys:

## Šaltiniai
Akišveitė

**Akišveitė** (*Euphrasia*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso tarpiniai parazitai, turintys haustorijas, įaugančias į miglinių ir viksvų šaknis. Žiedai sutelkti į galines varpas bei kekes.

Gentyje yra maždaug 200 rūšių, Lietuvoje auga šios rūšys:
*Pievinė akišveitė (*Euphrasia rostkoviana*)
*Lieknoji akišveitė (*Euphrasia micrantha*)
*Rausvažiedė akišveitė (*Euphrasia chitrovoi*)
*Smulkiažiedė akišveitė (*Euphrasia parviflora*) 
*Stačioji akišveitė (*Euphrasia stricta*)
ir kt.
Barškutis

**Barškutis** (*Rhinanthus*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienmetės žolės, tarpiniai parazitai. Jų šaknys menkos, su haustorijomis. Lapai su pjūkliškais kraštais, pailgi ar lancetiški. Žiedai sukrauti kekėse. Vainikėlis geltonas. Vaisius – dėžutė.

Gentyje yra apie 45 rūšys, Lietuvoje auga dvi rūšys:
* Mažasis barškutis (*Rhinantus minor*)
* Didysis barškutis (*Rhinanthus serotinus*, sin. *Rh. angustifolius*)
Valkininkų seniūnija

**Valkininkų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Varėnos rajono savivaldybės šiaurės rytuose, Dzūkijos etnografiniame regione, į šiaurės rytus nuo Varėnos. Centras – Valkininkai.

## Geografija

Seniūnija užima 15 604 ha plotą, 72 proc. jos teritorijos užima miškai, ji yra rajono šiaurės rytuose, Pietryčių lygumoje. Teritorija miškinga – vakaruose prasideda Dainavos giria, rytuose dukso Rūdninkų giria, šiaurėje – Rūdiškių miškai. Per seniūniją teka Merkys ir jo intakai: Šalčia, Spengla, Geluža, Raudonėlė. Telkšo pora smulkių ežerų – Spengla ir Vainabalis.

Seniūnijos teritorija eina plentai , , , Vilniaus–Gardino geležinkelis.


Valkininkų sen., Lithuania - panoramio (3).jpg | Merkys Valkininkų seniūnijoje
Valkininkų sen., Lithuania - panoramio (5).jpg | „Pirčiupio Motina“
Užuperkasis, Lithuania - panoramio (5).jpg | Čižiūnai


## Istorija

LDK Valkininkų seniūnija minima XVIII a.

Dabartinė seniūnija sudaryta 1995 m. Valkininkų apylinkės pagrindu. 1993 m. patvirtintas Valkininkų herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 

|-
| 2001-04  || || 2515 || 1 miestelis (Valkininkai), 14 kaimų, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė
|-
| 2009-09-01  || 156 || 2620 || 1 miestelis, 15 kaimų, 1 geležinkelio stoties gyvenvietė
|-
| 2011 m.  || || 1932 || 1 miestelis, 16 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 16 kaimų
|-
| 2021 m.  || 156 || 1572 || 1 miestelis, 16 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Čižiūnai, k. || 112 || 129
|-
| Dargužiai, k. || 180 || 252
|-
| Daržininkai, k. || 33 || 40
|-
| Degsnės, k. || 54 || 66
|-
| Kuršiai, k. || 32 || 54
|-
| Maceliai, k. || 16 || 20
|-
| Naujieji Valkininkai, k. || 368 || 370
|-
| Naujosios Naniškės, k. || 39 || 49
|-
| Paklėštarė, k. || 49 || 150
|-
| Pirčiupiai, k. || 62 || 75
|-
| Pošalčiai, k. || 40 || 51
|-
| Pūčkornės, k. || || 20
|-
| Senosios Naniškės, k. || 25 || 41
|-
| Spengla, k. || 55 || 39
|-
| Užuperkasis, k. || 274 || 343
|-
| Vaitakarčmis, k. || || 4
|-
| Valkininkai, mstl. || 213 || 229
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įsteigtos 8 seniūnaitijos:
* **Čižiūnų** (Čižiūnai)
* **Dargužių** (Dargužiai)
* **Daržininkų** (Daržininkai, Naujosios Naniškės, Senosios Naniškės, Kuršiai, Pošalčiai)
* **Naujųjų Valkininkų** (Valkininkų gelež. st. gyv.)
* **Pirčiupių** (Pirčiupiai, Maceliai)
* **Spenglos** (Spengla, Pūčkornės, Vaitakarčmis)
* **Užuperkasio** (Užuperkasis)
* **Valkininkų** (Valkininkai, Paklėštarės, Degsnės)

## Šaltiniai
Alvydas Katinas

**Alvydas Katinas** (g. 1960 m. sausio 29 d. Utenoje) – Utenos politikas.

## Biografija
### Išsilavinimas
1978 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, kur įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.

### Karjera
1982–1987 m. Leliūnų vidurinės mokyklos užklasinio darbo organizatorius. 1987–1988 m. Utenos rajono Kultūros skyriaus vedėjas. 1989–1990 m. LKP Utenos rajono komiteto ideologijos skyriaus vedėjas.

1991–1993 m. valstybinės įmonės „Mėsa“ apsaugos ir kontrolės skyriaus kontrolierius. 1994–1995 m. dirbo UAB „Avokada“. 1995–1997 m. Utenos apskrities administracijos kalbos tvarkytojas ir atstovas spaudai. 1997–1999 m. individualios įmonės „Aljukva“ savininkas. 2000–2001 m. Utenos jaunimo mokyklos direktorius.

#### Politika
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP tarybos narys, Utenos skyriaus pirmininkas.

Nuo 1997 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 2001–2003 m. Utenos rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2003–2023 m. Utenos rajono savivaldybės meras.

### Korupcija
2015 m. lapkričio 3 d. – 2016 m. sausio 2 d., dėl įtarimų kyšininkavimu, nušalintas nuo mero pareigų.

2021 m. kovą VTEK vienbalsiai nusprendė, kad A. Katinas pateko į interesų konfliktą ir tokiais veiksmais pažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo įstatymo reikalavimus.

### Poezija
Nuo 1986 m. literatų klubo „Verdenė“ narys, nuo 2011 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Eilėraščiai spausdinti mokytojų poezijos rinktinėje „Pabūk džiaugsmu“, rinktinėje „Taip tyliai tyliai“ (111 meilės eilėraščių), Utenos literatų kūrybos almanache „Verdenė“, dainų tekstai – rinktinėje „Širdies melodija tyli“.

## Bibliografija
* 2006 m. Sienos iš vėjo (eilėraščiai)
* 2011 m. Nugalėję lygumas
* 2015 m. Vaikšto vienas

## Šaltiniai
Skėstukas

**Skėstukas** (*Odontites*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso tarpiniai parazitai, turintys haustorijas. Jų stiebas stačias, dažniausiai šakotas. Žiedai sukrauti kekėse arba varpose. 

Gentyje yra apie 23 rūšys, Lietuvoje auga dvi rūšys:
*Raudonasis skėstukas (*Odonites vulgaris*)
*Pavasarinis skėstukas (*Odonites vernus*)
GRU

**Vyriausioji žvalgybos valdyba** (**GRU**, rus. **ГРУ** – *Главное разведывательное управление*, dabartinis oficialus pavadinimas – Rusijos Federacijos Ginkluotųjų Pajėgų Generalinio štabo Vyriausioji žvalgybos valdyba – *Главное разведывательное управление Генерального штаба Вооружённых Сил Российской Федерации*) – TSRS, vėliau Rusijos armijos karinės žvalgybos tarnyba. Ją 1918 m. spalio 21 d. įkūrė Vladimiras Leninas Levo Trockio teikimu. 

TSRS metais GRU egzistavimo faktas buvo slepiamas. Eiliniams žmonėms plačiau žinoma tapo iš jos buvusio agento Vladimir Rezun, 1978 m. pasitraukusio į Didžiąją Britaniją, knygų. Viktoro Suvorovo slapyvardžiu 1985 m. išleistoje autobiografinėje knygoje „Akvarium“ aprašomi šios tarnybos veiklos metodai.

## GRU viršininkai
# Semionas Aralovas () (1918–1919)
# Jakovas Drabkinas () (1919 m. birželis - gruodis)
# Georgijus Piatakovas () (1920 m. sausis - vasaris)
# Vladimiras Aussemas () (1920 m. vasaris-birželis)
# Janas Lencmanas () (1920–1921)
# Arvidas Zeibotas () (1921–1924)
# Janas Berzinis () (1924–1935)
# Semionas Urickis () (1935–1937)
# Janas Berzinis () (1937)
# Semionas Gendinas () (1937 m. rugsėjis - 1938 m. spalis; laikinai ėjo pareigas)
# Aleksandras Orlovas () (1938 m. spalis - 1939 m.; laikinai ėjo pareigas)
# Ivanas Proskurovas () (1939–1940)
# Filipas Golikovas () (1940–1941)
# Aleksejus Panfilovas () (1941–1942)
# Ivanas Iljičiovas ( (1942–1945)
# Fiodoras Kuznecovas () (1945–1947)
# Nikolajus Trusovas () (1947–1949)
# Matvejus Zacharovas () (1949–1952)
# Michailas Šalinas () (1952–1956)
# Sergejus Štemenko () (1956–1957)
# Michailas Šalinas () (1957–1958)
# Ivanas Serovas () (1958–1963)
# Piotras Ivašutinas () (1963–1986)
# Vladlenas Michailovas () (1986–1991)
# Jevgenijus Timochinas () (1991–1992)
# Fiodoras Ladyginas () (1992–1997)
# Valentinas Korabelnikovas () (1997 m. – 2009-04-14 d.)
# Aleksandras Šliachturovas () (2009-04-14 - 2011-12-26)
# Igoris Sergunas () (2011-12-26 - 2016-01-03)
# Igoris Korobuvas  () (2016-02-02 - 2018-11-21)
# Igoris Kostjukovas () (Nuo 2018-11-22)

## Nuorodos, šaltiniai

* GRU struktūra ir padaliniai pagal Olegą Gordijevskį ir Suvorovą 
* GRU struktūra ir veikla  
* Apie GRU štabą
Kūpolis

**Kūpolis** (*Melampyrum*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienmetės žolės – tarpiniai parazitai su menkai išaugusiu šaknynu. Pavadinimas kildinamas iš  – juodas ir *pyron* – kviečiai; miltai nuo patekusių šių augalų sėklų būna tamsesni. Žiedai sukrauti kekėse arba varpose. Vainikėlis dvilūpis. Vaisius – dėžutė.

Gentyje yra apie 25 rūšys, Lietuvoje auga trys rūšys:
* Krūminis kūpolis (*Melampyrum nemorosum*)
* Lenkinis kūpolis (*Melampyrum polonicum*)
* Pievinis kūpolis (*Melampyrum pratense*)