open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kārlis Ieviņš

**Karlis Ievinis** (, tikr. *Kārlis Viktors Pakuļis*, 1888 m. kovo 10 d. Pakuliai, dab. Jelgavos savivaldybė – 1977 m. lapkričio 18 d. Švedija) – latvių žurnalistas, rašytojas.

## Biografija
Gimė amatininko šeimoje. Vaikystės namų pravardę „Ievinis“ pasirinko slapyvardžiu. Pats pasirengęs išlaikė mokytojo egzaminus ir 1907–1914 m. mokytojavo Jaunpilyje. Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Ukrainoje, Kaukaze, Ferganoje. 1916–1921 m. dirbo Raudonajame Kryžiuje Švedijoje, kartu Latvijos konsulas, 1916 m. Stokholme įkūrė Latvijos informacinį biurą. 1921–1941 m. laikraščio „Jaunākās ziņas“ specialusis korespondentas ir žurnalo „Atpūta“ žurnalistas Švedijoje. Bendravo su Selma Lagerlef. Išgarsėjo kaip smuikų meistras ir tapytojas.

## Kūryba
Kūryboje sprendžiama vyro ir moters santykių problema, egzotiškų kraštų trauka; žymi neoromantizmo įtaka. Romanuose „Putros Daukis“, „Saulės sode“ vaizduojamas tarpukario Latvijos visuomeninis gyvenimas, yra realizmo bruožų. Dar parašė eilėraščių, pjesių.

## Bibliografija
* Moters ieškojimas (*Sievietes meklēšana*), 1926 m.,
* Latvių aukso ieškotojo nuotykiai (*Latvju zeltrača dēkas*) 1935 m.; apie Džeką Londoną,
* Sielų šmėklos Žvaigždžių kalne (*Dveseļu regi Zvaigžņu kalna*), 1939 m.,
* Sielų nerimas (*Dveseļu nemiers*), apsakymų rinkinys 1938 m., Ziemeļblāzma, Västerås 1973 m.
* Guntis ir Daila (*Guntis un Daila*), apysaka, 1939 m.
* Putros Daukis (*Putras Dauķis*), 1930 m.,
* Saulės sode (*Saules dārzā*), 1939 m., Latvju grāmata, 1965 m.

## Šaltiniai
Irena Nagulevičienė

**Irena Nagulevičienė** (merg. pav. **Butėnaitė**; g. 1950 m. gegužės 3 d. Pagurių kaime, Pandėlio apylinkė, Rokiškio rajonas) – žurnalistė, Jonavos laikraščio „Naujienų“ vyr. redaktorės pavaduotoja, Jonavos rajono visuomenės, politikos ir kultūros veikėja, poetė.

## Biografija
1978 m. Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas, įgijo filologės specialybę. 

Dirbo lietuvių kalbos mokytoja, Jonavos rajono laikraščio „Alio Jonava" redaktore. Jonavos rajono savivaldybės tarybos 2007–2011 m. narė. Lietuvos socialdemokratų partijos Jonavos skyriaus narė.

Rajono poezijos klubo „Šaltinis" pirmininkė, Jonavos krašto moterų asociacijos „Jonavietė" narė.
Pomėgiai – poezija (kūryba), renginių organizavimas, literatūrinė veikla. Išleido 2 knygas.

Išsiskyrusi. Sūnus Renaldas..

## Bibliografija
* Laiptai;
* Praeities gelmės.

## Šaltiniai
Into Eternity

**Into Eternity** – Kanados progresyviojo/melodingojo death metalo muzikos grupė iš Redžainos.

## Istorija
Into Eternity 1997 metais įkūrė Tim Roth, Scott Krall, Jim Austin, Chris Eisler ir Chris McDougall. 1999 metais išleido savo pačių finansuotą debiutinį albumą grupės pavadinimu. 2000 metais Into Eternity pasirašė sutartį su DVS Records bei 2001 metais su šios įmonės pagalba išleido antrąjį studijinį albumą *Dead or Dreaming*. 2002 metais grupė atkreipė Century Media Records dėmesį ir su šia kompanija buvo pasirašytas kontraktas, besitesiantis iki šiol. 2004 metais buvo išleistas daugiausiai pripažinimo grupei pelnęs darbas *Buried in Oblivion*, 2006 metais – *The Scattering of Ashes* ir 2008 metais – koncepcinis albumas *The Incurable Tragedy*.

## Nariai
### Dabartiniai nariai
* Stu Block – vokalas (2005–)
* Tim Roth – gitara, vokalas (1997–)
* Justin Bender – gitara (2006–)
* Troy Bleich – bosinė gitara, vokalas (2004–)
* Steve Bolognese – mušamieji (2006–)

### Buvę nariai
* Daniel Nargang – vokalas, gitara (2000–2002)
* Dean Sternberg – vokalas (2004)
* Chris Krall – vokalas (2003–2005)
* Jeff Storrey – gitara
* Collin Craig – gitara (2006)
* Rob Doherty – gitara, vokalas (2003–2005)
* Scott Krall – bosinė gitara (1997–2004)
* Chris McDougall – klavišiniai (1997–2000)
* Jim Austin – mušamieji (1997–2006)
* Chris Eisler – gitara (1997–1999)
* Adam Sagan – mušamieji (2005)

## Diskografija
* *[[Into Eternity (albumas)|Into Eternity]]* (1999)
* *[[Dead or Dreaming]]* (2001)
* *[[Buried in Oblivion]]* (2004)
* *[[The Scattering of Ashes]]* (2006)
* *[[The Incurable Tragedy]]* (2008)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus MySpace puslapis
*
Ieva Iltnerė

**Ieva Iltnerė** (, 1957 m. balandžio 19 m. Ryga) – latvių tapytoja, grafikė.

## Biografija
Tėvas tapytojas Edgaras Iltneris. 1982 m. Latvijos dailės akademijoje baigė tapybą.

## Kūryba
Daugiausia kuria simboliškus figūrinius paveikslus, jie apibendrintų formų, santūraus kolorito, nerimastingos, niūrokos nuotaikos („Vėjas“ 1983 m., „Juoda mergaitė, balta mergaitė“ 1996 m., „Angelas“, „Jis ir aš“, abu 1997 m.) Nutapė abstrakcijų, sukūrė sienų tapybos kūrinių, knygų grafikos. Parodose dalyvauja nuo 1977 m., individualios parodos surengtos Rygoje, kituose Latvijos miestuose, Geteborge, grupinės Latvijoje, JAV, Prancūzijoje ir kitur.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ieva Iltnere. Paroda.
Edgaras Iltneris

**Edgaras Iltneris** (, 1925 m. kovo 3 d. Burinios, Liepojos apskritis – 1983 m. vasario 9 d. Ryga) – latvių tapytojas.

## Biografija
Duktė Ieva Iltnerė. 1956 m. Latvijos dailės akademijoje baigė tapybą. Nuo 1960 m. joje dėstė, 1974–1976 m. rektorius; nuo 1973 m. profesorius.

## Kūryba
Nutapė figūrinių kompozicijų („Žemės šeimininkai“ 1960 m., „Tvirtos rankos“ 1962 m., portretų („Motina“ 1975 m., peizažų („Kuršas“ 1974 m., natiurmortų. Kūriniai ritmingos kompozicijos, santūrių spalvų, būdingas polinkis į filosofinius apibendrinimus.

Parodose dalyvavo nuo 1955 m., individualios parodos: Ryga, Liepoja, Maskva, Poznanė, Rostokas.

## Šaltiniai
Neotribalizmas

**Neotribalizmas** – ideologija, teigianti, kad žmonija turinti pereiti į naują raidos stadiją ir gyventi gentimis. Neotribalistai atmeta dabartinę visuomenės sanklodą, paremtą masiškumu. Tokioje visuomenėje individas jaučiasi vienišas, nereikšminga sistemos dalimi, jo socialiniai santykiai yra paviršutiniški. Atkūrus gentinę santvarką žmogus atgautų prigimtinę laimę ir socialinę realizaciją.

Neotribalizmo ištakos – Žano Žako Ruso ir Viljamo Kingdono Klifordo filosofinės teorijos. Taip pat remiamasi prancūzų antropologo Klodo Levi Štrauso evoliuciniu principu, teigiančiu, kad rūšys, pašalintos iš aplinkos, kurioje susiformavo, tampa patologiškomis. Cituojami įvairūs psichologai ir sociologai kaip Robertas Patnamas, teigiantys, jog šiuolaikinėje visuomenėje didėja individų susvetimėjimas, tačiau socialinės integracijos poreikis išlieka.

Neotribalistai nesiūlo grįžimo į pirmykštį gyvenimą, tačiau siūlo kurti pakankamai autonomiškas, tarpusavyje susietas, koordinuojamas bendruomenes. Pagal įsivaizduojamą ateities modelį neotribalistai skirstomi į dvi stovyklas:
* nuosaikieji neotribalistai teigia, kad gentinė visuomenė gali egzistuoti šiuolaikinėje technologinėje infrastruktūroje: bendruomenės įsikurtų daugiabučiuose namuose, turėtų savo tradicijas, ritualus, santvarką, tačiau toliau dirbtų darbuose, važinėtų mašinomis, pirktų ir t. t.
* radikalieji neotribalistai teigia, kad gentinė visuomenė gali egzistuoti tik gamtoje, visiškai atsisakiusi ar bent smarkiai sumažinusi technologijas. Jų nuomone, dabartinė žmonių populiacija yra pernelyg didelė, todėl civilizacija turi privesti save iki susinaikinimo ir paskui išsivystyti į gentinę visuomenę.

Žymesni neotribalistai: Derrick Jensen, John Zerzan, Daniel Quinn.

## Taip pat skaitykite
* Ekokomunalizmas
* Anarchoprimityvizmas
* Gilioji ekologija
Mūsų kraštas

**Mūsų kraštas**:

* Mūsų kraštas (Radviliškis) – Radviliškio rajono laikraštis, ėjęs nuo 1949 m.
* Mūsų kraštas (savaitraštis) – tautiškosios minties savaitinis laikraštis, ėjęs 1930–1938 m.
* Mūsų kraštas (Šiauliai) – tautinis krikščioniškos minties savaitraštis, ėjęs 1924 m. Šiauliuose
* Mūsų kraštas (žurnalas) – Lietuvos kraštotyros draugijos žurnalas, ėjęs 1992–2004 m. Vilniuje
Anatolinis leopardas

**Anatolinis leopardas** (*Panthera pardus tulliana*) – leopardo (*Panthera pardus*) porūšis, kurio arealas buvo Mažoji Azija, kitaip vadinama *[[Anatolija]]* (Turkija). Šiuolaikinė taksonominė analizė rodo, kad Mažosios Azijos leopardai genetiškai labai mažai skiriasi nuo kitų vakarų ir centrinės Azijos leopardų, todėl turėtų būti priskiriami persiniams leopardams (*Panthera pardus saxicolor*).

Šiuo metu nežinoma, ar Anatolijoje laisvėje yra leopardų.

## Biologija
Leopardai anksčiau gyveno Egėjo jūros regiono ir Rytų Anatolijos miškų ir kalvų buveinėse.
Suaugę anatoliniai leopardai užaugdavo iki iki 200–250 cm ilgio, sverdavo iki 90 kg. Gyvenimo trukmė būdavo apie 20 metų.
Izraelyje anatoliniai leopardai gyveno iki XX a. 9-ojo dešimtmečio, buvo nepatvirtintų pranešimų, kad leopardus sutikdavo Galilėjoje ir Golano aukštumose.

Laisvėje gyvenantys anatoliniai leopardai maitindavosi laukiniais kanopiniais – elniais, gemzėmis, kalniniais ožiais, kartais – šernais.

## Stebėjimai
Paskutinį kartą anatolinį leopardą matė 1974 m. Jis buvo nukautas po to, kai užpuolė moterį *Bağözü* kaime, už 5 km nuo *Beypazarı*. Kai kurie mokslininkai teigė, kad porūšis išnykęs, kiti tvirtino, kad laisvėje dar gyvena 10-15 leopardų.

2001 m. leopardą matė Dandi vietovėje netoli Muto miesto Tauro kalnuose (Turkijos Viduržemio regionas) ir apie Muskilio upelį rytinėje Juodosios jūros pakrantėje.
 
2003 m. nuotolinio stebėjimo kameros nufilmavo leopardą patiną Vašlovanio nacionaliniame parke (Gruzija).
2004 m. buvo pranešta, kad Pokuto plynaukštėje matė leopardą.

Dabar Anatolijos Leopardo Fondas (*Anatolian Leopard Foundation*) tiria leopardų populiaciją Tauro kalnuose naudodamas automatines kinokameras. Tyrinėtojas *Selim Guray* ir jo grupė miške aptiko pėdas.

## Nuorodos
Mykolas Gylys

**Mykolas Gylys:**

* Mykolas Gylys (1863) – knygnešys;
* Mykolas Gylys (1895) – kunigas, spaudos, politinis ir visuomenės veikėjas.
Jonas Dagys

**Jonas Dagys**:

* Jonas Dagys (1977) – filosofijos mokslų daktaras
* Jonas Dagys (1904) – ekonomistas, pedagogas
* Jonas Dagys (1906) – botanikas, augalų fiziologas
* Rimantas Jonas Dagys – politikas, ministras
Muzikos menas

**Muzikos menas:**

* Muzikos menas (Brazilija) – Brazilijos lietuvių muzikos žurnalas, ėjęs 1942 m.
* Muzikos menas (žurnalas) – Lietuvos mėnesinis muzikos žurnalas, ėjęs 1924 m.
Vytautas Kazakevičius

**Vytautas Kazakevičius:**

* Vytautas Kazakevičius (1930) – žurnalistas, publicistas, politikas;
* Vytautas Kazakevičius (1951) – archeologas.
Meduvys

**Meduvys** arba **Tarpupio ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajono rytuose, 10 km į pietryčius nuo Trakų, 5,5 km į šiaurę nuo Paluknio. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,37 km. Altitudė 139,6 m. Didžiausias gylis siekia 10 m, giliausios vietos yra ežero galuose. Susidaręs rinoje. Ežero galai ir šiaurės vakarinis krantas žemi, pietrytinis aukštas, apaugęs mišku (Ropėjos miškas). Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Ežero centrinėje dalyje yra 3 miškingos salos (0,53 ha, 0,37 ha ir 0,23 ha). Įteka Medrynia ir dar 2 upeliai, vakaruose išteka Luknos intakas L-1 (Merkio baseinas).

Prie Meduvio ežero įsikūrę Senojo Tarpupio ir Plaknos kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurine pakrante eina kelias Nr.4713 (Senieji Trakai – Senasis Tarpupis – Guopstos).

## Šaltiniai
BMP (formatas)

**BMP formatas** – paveikslėlių formatas naudojamas saugoti taškinės grafikos skaitmeniniams paveikslėliams, ypač Microsoft Windows operacinėse sistemose. Kadangi BMP formatas nėra patentuotas, jis yra plačiai pritaikomas ir vienodai suprantamas įvairiose operacinėse sistemose, išoriniuose įrenginiuose.
Juozas Macevičius

**Juozas Macevičius:**

* Juozas Macevičius (1919) – inžinierius hidrotechnikas, hidrologas;
* Juozas Macevičius (1928) – poetas, vertėjas.
Antanas Dambrauskas

**Antanas Dambrauskas:**

* Antanas Dambrauskas (1896) – kunigas, teologas;
* Antanas Dambrauskas (1911) – vertėjas, rašytojas;
* Antanas Dambrauskas (1940) – teisininkas, pedagogas;
* Antanas Dambrauskas (1942) – politikas.
Medžio drožyba

**Medžio drožyba** – meno šaka, apimanti meninių dirbinių iš medienos gamybą. Medis apdirbamas naudojantis įvairių formų kaltais, raižytuvais, peiliukais, dildėmis. Naudojama mediena turi būti patvari, lengvai apdirbama, vientisa (dažnai naudojama liepa, klevas, ąžuolas, uosis). Kadangi dirbiniai iš medžio nėra ilgaamžiai, jų patvarumas didinamas padengiant laku, dažais.

Medžio drožyba paplitusi daugelyje pasaulio regionų: dirbiniai įvairuoja nuo smulkių ornamentų, skulptūrėlių iki masyvių vientiso medžio skulptūrų, totemų stulpų.

Lietuvoje medžio drožinėjimas turi gilias tradicijas – medinių kryžių, stogastulpių, koplytstulpių, rūpintojėlių gamyba (kryždirbystė) laikoma nacionaliniu šalies paveldu.

Medžio dirbiniai plačiai naudoti kaip ūkio reikmenys liaudies buityje, kadangi medis – pigiausia ir plačiai prieinama žaliava. Medžio dirbiniai – ne tik dekoratyviniai gaminiai, bet ir darbo įrankiai, namų apyvokos reikmenys. Lietuvoje jie laikomi liaudies kultūros ir meno sudėtine dalimi. Šiuo metu paplitę daugiausia kaip dekoratyvinės dailės kūriniai. Jie būna stilizuojami įvairiais geometriniais raštais, įpinama gamtos, baltų religijos simbolių, motyvų.

Dirbiniai kuriami iš įvairios medienos, gali būti išpuošiami įvairiais drožtais ar pieštais ornamentais.

Medžio dirbiniai:

Namų apyvokos reikmenys (pagal paskirtį):
* maisto ruošimo, virtuvės reikmenys: kočėlas, sviestamušė, druskinė, dubuo, kaušas, šaukštas
* verpimo, audimo, skalbimo įrankiai: verpstė, prieverpstė, poverpstė, šaudyklė, ratelis
* kubilas, rankšluostinė
* Kiti daiktai – sietynas, žvakidė, pypkė, lazda, laikrodis (laikrodžio korpusas), muzikos instrumentai, rogės, žibintas.
Indinis leopardas

**Indinis leopardas** (*Panthera pardus fusca*) – leopardo (*Panthera pardus*) porūšis, kurio arealas – Indijos subkontinentas. Indiniai leopardai yra viena iš trijų didžiųjų Indijos kačių rūšių (kitos dvi – azijinis liūtas ir bengalinis tigras).

## Arealas ir buveinės
Indinis leopardas dabar yra geriausiai prisitaikęs iš visų didžiųjų Indijos kačių. Jis paplitęs visame subkontinente, įskaitant Nepalą, Butaną, Bangladešą, Pakistaną ir Pietų Kiniją.

Indinio leopardo buveinės įvairios – sausi lapuočių miškai, dykumos, tropinės džiunglės, šiauriniai spygliuočių miškai, žmonių apgyvendintos vietovės.

## Pavojai
Indiniams leopardams gresia keleriopi pavojai. Tose pačiose buveinėse gyvena žvėrys, kurie gali užmušti leopardą. Tai azijiniai liūtai, bengaliniai tigrai, lokiai, vilkai, azijiniai drambliai, hienos ir raudonieji vilkai. Pasitaikius progai jie nužudo leopardų jauniklius. Liūtai ir tigrai atakuoja ir suaugusius leopardus.

Pavojingiausias leopardų priešas – žmogus. Jis keičia leopardų buveines, brakonieriauja.

Kai kuriose Indijos dalyse leopardai gyvena greta žmonių. Jie medžioja naminius gyvulius kaip lengvą grobį, sukelia žmonių ir leopardų konfliktą, kuris stiprėja didėjant žmonių skaičiui, o kai kur – ir leopardų skaičiui. Tokiose vietovėse Indijos Miškų departamentas gaudo leopardus ir perveža į kitas vietas.

## Nuorodos

* Human – Leopard Conflict Management Guidelines. 2007, Maharashtra State Forest Department, India  (Pdf Document)
Marius Glinskas

**Marius Glinskas** (g. 1950 m. kovo 22 d. Srebeikiuose, Jonavos rajonas) – Lietuvos žurnalistas, poetas.

## Biografija
Baigė Žeimių vidurinę mokyklą. 1979 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė istorijos specialybę. 1972–1975 m. Panevėžio kraštotyros muziejaus vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1976–1978 m. Panevėžio medicinos mokyklos dėstytojas, 1978–1992 m. laikraščio „Panevėžio tiesa“ (vėliau „Panevėžio balsas“) korespondentas, 1992–1997 m. laikraščio „Šiaulių naujienos“ korespondentas, 1997–1999 m. žurnalo „Meisteris“ atsakingasis sekretorius, korespondentas, nuo 1999 m. – Kėdainių rajono laikraščio „Rinkos aikštė“ korespondentas, Jonavos laikraščio „Naujienos“ korespondentas.

Daugelio straipsnių, esė, eilėraščių respublikiniuose laikraščiuose ir žurnaluose autorius, kalendorių, poezijos rinktinių sudarytojas.

## Bibliografija
* Panevėžys: mažasis vadovas / Marius Glinskas; dailininkas E. Gūzas; fotografai: S. Saladūnas… [et al.]; redaktorė D. Ulčinskaitė. – Vilnius : Mintis, 1993. – 112 p. : iliustr.
* Atminties nendrė: eilėraščiai / Marius Glinskas; [dailininkė Aldona Pletaitė-Ruibienė]. – Šiauliai : Delta, 1993. – 48 p. : iliustr.
* Pagonių poteriai: eilėraščiai, miniatiūros / Marius Glinskas; [iliustravo Ramunė Palekaitė]. – [Kėdainiai : UAB „Rinkos aikštė“], 2003. – 64 p. : iliustr.
* Žibintininkas : 49 haiku / Marius Glinskas. – 2011. – 100 p. : iliustr. – Įrišo „Laumės klėtis" (Anykščių r.).
* Delčia virš deltos: eilėraščiai / Marius Glinskas; [į anglų kalbą vertė Vida Bersėnienė]. – Kėdainiai : Spaudvita, 2013. – 51, [1] p. – Dalis teksto gretut. liet., angl.

## Įvertinimas
* 1994 m. – eilėraščių, skirtų Šiauliams, konkurso laureatas.
* 1995 m., 1996 m. – Upytės poezijos konkurso „Lino žiedas“ laureatas.
* 1997 m. Šiauliai – poezijos konkurso, skirto Martyno Mažvydo pirmosios lietuviškos knygos 450-osioms metinėms laureatas.
* 2011 m. internetinio HAIKU konkurso, skirto paminėti Lietuvos – Japonijos diplomatinių santykių 20-metį laureatas.

## Šaltiniai
Šrilankinis leopardas

**Šrilankinis leopardas** (*Panthera pardus kotiya*) – leopardo (*Panthera pardus*) porūšis, kurio arealas yra Šri Lanka. Tai vienas iš devynių dabar pripažįstamų gyvenančių leopardo porūšių.

Neseni tyrimai parodė, kad Jalos nacionaliniame parke () leopardų tankis yra vienas didžiausių pasaulyje, nors šrilankinis leopardas laikomas porūšiu, kuriam gresia išnykimo pavojus. Šri Lankoje patogu stebėti leopardus, kadangi jie šioje saloje neturi tokių konkurentų kaip tigrai, liūtai ar hienos.

## Biologija

Kailis gelsvai rudas ar rūdžių geltonumo, nusėtas tamsiomis dėmėmis ar dėmių rozetėmis.
Vidutinė patinų masė – apie 56 kg (sunkiausias – 77 kg), o patelių – 29 kg.

Šis leopardo porūšis gyvena tik Šri Lankoje, jis yra stambiausias salos plėšrūnas.
Kaip ir daugelis kačių šrilankiniai leopardai minta daugelių prieinamų gyvūnų – smulkiais žinduoliais, paukščiais, ropliais, taip pat ir stambesniais gyvūnais. Sausose vietovėse svarbus maisto objektas yra aksis. Grobiu yra ir šrilankinis zambaras, muntjakai, laukinės kiaulės ir beždžionės. Žinoma, kad kartais papjauna ir beveik suaugusius naminius buivolus.

Šrilankiniai leopardai medžioja panašiai kaip ir kiti leopardai, tykiai prisėlina, maksimaliu greičiu pribėga ir šoka ant aukos. Auką paprastai nužudo vienu įkandimu į gerklę. Skirtingai negu kitų porūšių leopardai, šrilankiniai leopardai retai grobį slepia medžiuose, kadangi Šri Lankoje nėra stambių plėšrūnų, kurie galėtų atimti grobį.

Neseni tyrimai Yalos nacionaliniame parke parodė, kad vietiniai leopardai yra medžiotojai vienišiai, išimtis yra tik patelės su jaunikliais. Patinų ir patelių medžioklės teritorijos persikloja – patino didesni medžioklės plotai apima mažesnius kelių patelių medžioklės plotus. Gretimi patinų medžioklės plotai irgi dažnai persikloja.

Rujos sezono neturi, poruotis gali bet kuriuo metų laiku, nors tai nutinka dažniau sausuoju metų laiku. Vadoje paprastai būna du kačiukai.

## Arealas

Vykdant *Leopardų projektą* () sužinota, kad saloje jie gyvena tiek saugomose teritorijose, tiek už jų ribų.

Leopardai aptinkami įvairiose buveinėse – sausuosiuose amžinai žaliuose musoniniuose miškuose, sausosiuose brūzgynuose, kalnų miškuose, džiunglėse ir kitokiuose miškuose.

## Aplinkosauginis aspektas
Šrilankiniams leopardams grėsmę kelia brakonieriavimas ir buveinių naikinimas. Tačiau leopardai yra gerai prisitaikantys, todėl geba išgyventi ir žmonių gyvenviečių kaimynystėje. Daug metų trukęs pilietinis karas sutrikdė leopardų apsaugos programų vykdymą.

## Nuorodos
Ilzė Indranė

**Ilzė Indranė** (, tikroji pavardė *Undīna Jātniece*, 1927 m. balandžio 23 d. Ciskaniai, Lazduonos valsčius – 2025 m. vasario 12 d.) – latvių pedagogė, rašytoja, dramaturgė.

## Biografija
1935–1941 m. mokėsi Vestienos mokykloje, 1941–1946 m. – Lazduonos gimnazijoje. 1948–1951 m. studijavo latvių literatūrą Latvijos pedagoginiame institute.

1946-1948 m. Marcienos pradžios mokyklos mokytoja. 1948-1956 m. Kusos pradžios mokyklos direktorė, nušalinta nuo darbo už nepaklusimą valdžios nurodymams. 1956–1967 m. nepilnu etatu dirbo Praulienos pradžios mokykloje, vadovavo dramos rateliui.

Nuo 1961 m. Latvijos rašytojų sąjungos narė.

## Kūryba
Dar mokykloje pradėjo rašyti į literatūrinį žurnalą „Avots“. 1959 m. išleido pirmąjį apsakymų rinkinį. Romanuose ryški socialinė tematika, daugiausia vaizduojama Latvijos kaimas, politiniai pokyčiai; yra romantizmo bruožų. Dar parašė pjesių ir knygų vaikams.

## Bibliografija
;Romanai
* Lazdynų lieptas (*Lazdu laipa*), 1963 m.,
* Kaštonų kepurė (*Cepure ar kastaņiem*), 1966 m., Vilnius, Vaga, 1968 m., vertė Lilija Kudirkienė
* Vandens nešėjas (*Ūdensnesējs*), 1971 m., ekranizuotas (Nepaisant likimo, *Liktenim Spītējot*) 1975 m., rež. Erikas Lacis
* Aisma, 1980 m.
* Kurklio giesmė (*Zemesvēzi dzirdēt*), 1984 m.,
* Paukščių valanda (*Putnu stunda*), 1996 m.
;Pjesės
* Tiltas (*Tilts*), 1961 m.,
* Gegutė metus skaičiuoja (*Dzeguzīte gadus skaita*),
* Ko tu žvengi, žirgužėli? (*Kam tu zviedzi, kumeliņi?*), 1972 m.

## Įvertinimas
* 1974 m. – Latvijos TSR nusipelniusi kultūros veikėja
* 1985 m. – Latvijos TSR valstybinė premija už romaną „Kurklio giesmė“

## Šaltiniai
Jānis Ivanovs

**Janis Ivanovas** (, 1906 m. spalio 9 d. Preiliai – 1983 m. kovo 27 d. Ryga) – latvių kompozitorius.

## Biografija
Kilęs iš rusų sentikių šeimos. Per Pirmąjį pasaulinį karą 1915–1920 m. gyveno Vitebske, Smolenske. 1933 m. baigė Rygos konservatorijos Jazepo Vytuolo kompozicijos klasę. Nuo 1931 m. Latvijos radijo simfoninio orkestro dirigentas, 1945–1963 m. Latvijos radijo meno vadovas. Nuo 1944 m. dėstė Latvijos konservatorijoje; nuo 1955 m. profesorius.

## Kūryba
1933–1983 m. sukūrė 21 simfoniją, tarp jų – VI Latgališkoji simfonija (*Latgales simfonija* 1949 m., VIII ir XIII (1958 m., 1970 m.), simfoninių poemų, tarp jų – „Lačplėsis“ (*Lačplesis* 1957 m.), simfoninių paveikslų, instrumentinių koncertų, 3 styginių kvartetus, kūrinių fortepijonui, dainų, kino filmų muzikos.

## Įvertinimas
* 1959 m. ir 1970 m. – Latvijos TSR valstybinė premija
* 1950 m. TSRS valstybinė premija
* 1965 m. TSRS liaudies artistas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Janis Ivanovas. Kūriniai
Ģirts Jakovļevs

**Girts Jakovlevas** (, g. 1940 m. liepos 10 d. Ryga) – latvių aktorius.

## Biografija
1963 m. baigė Latvijos konservatoriją. Nuo 1960 m. Latvijos nacionalinio teatro (iki 1988 m. Andrejo Upyčio dramos teatras) ir kino aktorius.

## Svarbiausi vaidmenys
;Teatre
* Don Žuanas – Maksas Frišas. Don Žuanas, arba Meilė geometrijai 1967 m.,
* Uldis – Janis Rainis. Pūsk, vėjeli! 1968 m.; sukūrė šį vaidmenį ir to paties pavadinimo filme, 1973 m., rež. Gunaras Piesis,
* Karlas Moras – Frydrichas Šileris. Plėšikai, 1975 m.,
* Figaro – Pjeras Ogiustenas Bomaršė. Beprotiška diena, arba Figaro vedybos 1976 m.,
* Markas Antonijus – Viljamas Šekspyras. Julijus Cezaris 1979 m.,
* Vyšnevskis – Aleksandras Ostrovskis. Pelninga vieta 2003 m.,
;Kine
* Artūras – Miestas po liepomis, rež. Aloizas Brenčas,
* Janis – Mirties šešėlyje, pagal R. Blaumanį, rež. Gunaras Piesis, 1971 m.,
* Johanas Štrausas – Atsisveikinimas su Peterburgu, 1972 m., rež. Janis Fridas.

## Įvertinimas
* 1983 m. – Latvijos TSR liaudies artistas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Girtis Jakovlevas. Kinoteatr
Gunaras Anatolijus Janovskis

**Gunaras Anatolijus Janovskis** (, 1916 m. vasario 8 d. Helsinkis – 2000 m. balandžio 27 d. Krikas, Nortamptonšyro grafystė, Anglija; palaidotas Rygoje) – latvių rašytojas.

## Biografija
Tėvas Rusijos imperijos laivyno tolimojo plaukiojimo kapitonas. Nuo 1921 m. gyveno Rygoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1947 m. studijavo Bonos universitete. 1947 m. išvyko į Angliją, dirbo fermeriu.

## Kūryba
Romanuose „Sola“, Prie Tomo ir kituose vaizduojama latvių legionierių likimas, romane „Šešėlių menuetas“ – romantiška Heidelbergo atmosfera, „Žuvėdros šaukia audrą“, „Žmonės prie jūros“ – prieškario Latvija.

## Bibliografija
* Sola (*Sōla*), 1963 m.,
* Be kelio (*Bez ceļa*), 1965 m.
* Prie Torno (*Pie Tornas*), 1966 m.,
* Virš Trento migla (*Pār Trentu kāpj migla*), 1966 m.,
* Po visuotinio teismo (*Pēc pastardienas*), 1968 m.,
* Šešėlių menuetas (*Ēnu menuets*) 1969 m.
* Balsai už tamsos (*Balsis aiz tumsas*), Grāmatu draugs, 1972 m.
* Žuvėdros šaukia audrą (*Kaijas kliedz vētru*), 1977 m.,
* Žmonės prie jūros (*Ļaudis pie jūras*), 1987 m.
* Miestas prie upės (*Pilsēta pie upes*), 1993 m.

## Šaltiniai
Arvydas Jansonas

**Arvydas Jansonas** (, 1914 m. spalio 24 d. Liepoja – 1984 m. lapkričio 21 d. Mančesteris, Didžioji Britanija) – latvių dirigentas.

## Biografija
1944 m. baigė Latvijos konservatoriją. Nuo 1931 m. griežė Liepojos operos ir filharmonijos orkestruose. 1940 m. debiutavo Liepojos operoje kaip dirigentas. 1944–1952 m. Latvijos operos ir baleto teatro, 1947–1952 m. dar ir Latvijos radijo orkestrų dirigentas. 1952 m. persikėlė į Leningradą. 1961–1968 m. Leningrado filharmonijos simfoninio orkestro vadovas. 1965–1975 m. tarptautinių dirigavimo meistriškumo kursų Veimare, Turku (Suomija) ir Arvike (Švedija) vadovas. Nuo 1965 m. dar ir Mančesterio Halės orkestro pagrindinis kviestinis dirigentas. Nuo 1972 m. dėstė Leningrado konservatorijoje; profesorius. Gastroliavo Europos šalyse, Australijoje, Japonijoje. 1973 m. koncertavo Lietuvoje.

Sūnus dirigentas Maris Jansonas.

## Įvertinimas
* 1951 m. Stalino premija
* 1976 m. TSRS liaudies artistas

## Šaltiniai

* М. Янсонс. Арвид Янсонс. – СПб., 1994
Karlis Jansonas

**Karlis Jansonas** (, 1896 m. balandžio 23 d. Nitaurė, Rygos apskritis – 1986 m. birželio 16 d. Cėsys, palaidotas Miško kapinėse) – latvių skulptorius.

## Biografija
1917–1919 m. studijavo Rygos politechnikumo architektūros skyriuje. 1925 m. baigęs skulptūrą Latvijos dailės akademijoje. 1937–1972 m. Latvijos dailės akademijos dėstytojas, 1942–1944 m. akademijos Skulptūros studijos vadovas; nuo 1966 m. profesorius.

## Kūryba
Kūrė daugiausia monumentaliąją skulptūrą: antkapines skulptūras, paminklus viešosiose erdvėse (monumentas „Latgales Mara“ Rezeknėje, 1939 m. Kūriniams būdingas patetiškumas, dramatizmas, vaizduojamų kūnų ekspresija, formų detalizuotas modeliavimas. Lankėsi Rytų Europos šalyse, Italijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje. Parodose dalyvavo nuo 1927 m., individualios – Rygoje 1976 m., 1981 m., Cėsyse 1981 m., 1986 m.

## Šaltiniai
Aldona Skaisgirytė-Gedvilienė

**Aldona Skaisgirytė-Gedvilienė** – žurnalistė, Jonavos rajono laikraščio „Joneda" redaktorė.

## Biografija
Stažavosi Informacijos plėtros ir komunikacijos institute Frankfurte prie Maino (Vokietija), Konrado Adenauerio fondo stipendininkė.

Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ korespondentė, Kultūros ir švietimo skyriaus vedėja, rajono radijo laidų redaktorė, dienraščių „Lietuvos rytas“ bei „Lietuvos žinios“ korespondentė, nekilnojamojo turto bendrovės UAB „Joneda" direktorė.

Ištekėjusi; vyras Edmundas Gedvila (g. 1943 m.), verslininkas, vadybininkas, laikraščio „Joneda" leidėjas.

Gyvena Jonavoje.

## Šaltiniai
Karolinas (Seinai)

**Karolinas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 6 km į vakarus nuo Gibų, apie 10 km į pietvakarius nuo Seinų ir 104 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Karolino Šv. Šeimynos bažnyčia, priklausanti Seinų Šv. Kazimiero Jogailaičio dekanatui. Keliai į Bialogurus, Pogoželecą. Balčio ežeras. Per kaimą eina mėlynoji pėsčiųjų turizmo maršruto trasa. Į Karolino sudėtį įjungti buvę *Kšivašės* ir *Pokrovsko* kaimeliai. Senosios sentikių kapinės.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XVIII a. dar tęsėsi Sengirės kolonizacija, į vietoves prie Balčio ežero kėlėsi kolonistais sentikiai iš Rusijos, tuo pačiu norėdami išvengti patriarcho Nikono persekiojamų. Pirmieji persikėlėliai pasirodė dar prieš 1780 m., pakviesti šių žemių valdytojo Sanoko pataurininko Adomo Gelaževskio. 1796 m. susikūrė gyvenvietė *Karolinas* – dvarininkas Liudvikas Skanpskis vieną iš savo palivarkų pavadino žmonos Karolinos vardu. 1827 m. kaime buvo 19 dūmų (sodybų) ir 159 gyventojai. Po 1831 m. sukilimo palivarkas su visomis žemėmis caro adinistracijos buvo nusavintas imperijos naudai. Rusijos valdininkai, siekdama sentikius pritraukti prie stačiatikių bažnyčios, pradėjo jiems dalinti netoliese esanti Češkinės mišką, susikūrė naujakurių gyvenvietė, vadinama *Češkine*, o vėliau – *Pakrausku*. Nuo 1843 m. jau visas kaimas įvardijamas kaip ***Pakráuskas***, o buvusiame Karolino palivarke pagal caro rūmų architekto Konstantino Thono projektą 1846–1854 m. pastatyta Dievo Motinos Globėjos cerkvė. Administraciškai Pakrauskas buvo pavaldus Gibų valsčiui su centru Gibų kaime. Po kiek laiko jau ir valsčius buvo pervadintas Pakrausko vardu Seinų apskrityje, nors jo centras išliko Gibuose. Apylinkėse gyvenę 462 sentikiai (1856 m.) priklausė *piliponiečiams* (sentikių atšaka) ir toliau laikėsi savo tradicijų, religines apeigas atlikdavo slaptai.

XX a. susikūrus nepriklausomai Lenkijos valstybei, cerkvė buvo atduota katalikams ir perstatyta: 1921 m. bažnyčia konsekruota *Šventos Šeimynos* vardu, bizantiškai šventovei būdingi apvalūs bokšteliai buvo pašalinti. Pirmąjį pasaulinį karą išgyvenę kaimo stačiatikiai toliau meldėsi gretimoje Pogoželeco cerkvėje. Gyvenvietei buvo grąžintas senasis – Karolino – vardas. Po Antrojo pasaulinio karo sentikių kaime nebeliko. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai

* 
* Šv. Šeimynos parapija (lenk.) 
* Karolin-Pokrowsk (lenk.)
* Grzegorz Sosna, Antonina Troc-Sosna. Zapomniane dziedzictwo. Nie istniejące już cerkwie w dorzeczu Biebrzy i Narwi. Orthdruk, Białystok, 2002 ISBN 83-85368-94-9
Jekabas Janševskis

**Jekabas Janševskis** (, 1885 m. kovo 16 d. Nygranda – 1931 m. gruodžio 22 d. Ryga, palaidotas Rygos Miško kapinėse) – latvių rašytojas, žurnalistas. Vienas žymiausių latvių prozininkų.

## Biografija
1873-1880 m. mokėsi Nigrandos mokykloje, 1882–1884 m. – Valtaikų mokykloje. 1884–1885 m. gyveno Liepojoje. 1889 m. įgijo mokytojo teises, 1889–1896 m. mokytojavo Nicos mokykloje. Nuo 1902 m. gyveno Rygoje, dirbo laikraščių redakcijose. Per Pirmąjį pasaulinį karą buvo pasitraukęs į Rusiją, grįžo 1918 m., laikraščio „Tautas Balss“ redaktorius, 1919–1931 m. laikraščio „Valdības Vēstnesis“ leidėjas ir redaktorius.

## Kūryba
Parašė kultūros istorijos romanų. Juose vaizduojama XVI a. ir XIX a. pabaigos – XX a. pradžios etnografinė ir socialinė Kuršo, Lietuvos ir Latvijos pasienio panorama, dvaro ir valstiečių gyvenimas, įvairių tautų santykiai. Ryškus Latvijos žemių išaukštinimas, džiaugsmas atkuriant savo kraštą. Atskleistos lietuvių gyvenimo realijos. Propagavo lietuvių ir latvių tautų vienybę. Dar parašė apsakymų, pjesių. Jo kūrinių ištraukų paskelbta lietuvių kalba.

## Bibliografija
* Tėviškė (*Dzimtene*):
** Tarnai, šeimininkai ir ponai (*Kalpi, saimnieki un kungi*), 2 t. 1922–1923 m., Rīga: Zinātne, 1986.
** Keliai ir takai (*Cel̦i un tekas*), 2 t. 1924–1925 m., Riga: Zinātne, 1987.
** Laukai ir miestas (*Lauki un pilsēta*), Riga: Zinātne, 1987.
* Bandavoje (*Bandavā*), 1928 m., Mineapolis: Tilta apgāds, 1954–1955.
* Miškų žmonės (*Mežvidus ļaudis*), 1929 m., Niujorkas, Grāmatu draugs, 1951.
* Nuotaka (*Līgava*), 2 d. 1931–1932 m., Mineapolis: Tilta apgāds, 1968-1970.
* Laimės kūdikis (*Laimes bērns*), 1931–1932 m.; baigė sūnus Karlis Janševskis, Mineapolis: Tilta apgāds, 1955.

## Šaltiniai

* Biruta Gudrik̦e. Jēkabs Janševskis. Rīga: Zinātne, 2003. ISBN 9789984698625
Aleksandras Jaunputninis

**Aleksandras Jaunputninis** (, 1904 m. spalio 2 d. Karsava – 1974 m. sausio 18 d. Ryga) – latvių geografas, geomorfologas. 

## Biografija
1930 m. baigė Leningrado universitetą, 1937 m. geografijos mokslų kandidatas. 

1932–1950 m. dėstė Leningrado aukštosiose mokyklose. 1950–1972 m. Latvijos universiteto Fizinės geografijos katedros vedėjas; docentas. 1951–1955 m. Geografijos fakulteto dekanas, 1955–1961 m. Latvijos universiteto mokslinis sekretorius. 1958–1964 m. Latvijos geografų draugijos pirmininkas. 

Parašė veikalų iš pasaulio šalių gamtinės geografijos. Monografijos „Latvijos TSR geografija“ (*Latvijas PSR geografija*) 2 t. 1975 m. vienas autorių.

## Šaltiniai
Angilijos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Angilija|Angilijos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 14 436 (2009 m. apskaičiavimai)
:*Vieta pasaulyje: 212*

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 metų: 24,5 % (vyrų 1815; Moterų 1724)*
**15-64 metų: 67,8 % (vyrų 4665; moterų 5125)*
**65 ir vyresni: 7,7 % (vyrų 5347; moterų 572) (2009)*

**Amžiaus [[mediana]]:**
**bendra: 32,6*
**vyrų: 31,5*
**moterų: 33,8*

**Metinis populiacijos prieaugis:** - 2,272 % (2009 m. apsk.)
:*Vieta pasaulyje: 41*

**[[Gimstamumas]]:** 13,02 gimimų/1000 žmonių (2009 m. apsk.)
:*Vieta pasaulyje: 157*
1,75 vaikų/moteriai (2009)
*Vieta pasaulyje: 163*

**[[Mirtingumas]]:** 4,39 mirčių/1000 žmonių (2008 m. apsk.)
:*Vieta pasaulyje: 205*

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 14,06 migrantų/1000 žmonių (2009 m. apsk.)
:*Vieta pasaulyje: 6*

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 100 % (2009 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
**Naujagimių:* 1,02 vyrų/moteriai
**Iki 15 metų:* 1,05 vyrų/moteriai
**15-64 metų:* 0,91 vyrų/moteriai
**65 ir vyresni:* 0,93 vyrų/moteriai
**Viso:* 0,94 vyrų/moteriai (2009)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 80,65 m.
**vyrų:* 78,11 m.
**moterų:* 83,26 m. (2009 m. apsk.) 
:*Vieta pasaulyje: 15*

**Etninės grupės:**
*Juodaodžiai: 90,10 %
*Baltaodžiai: 3,70 %
*Mulatai: 4,60 %
*Kiti: 1,50 %

**Kalbos:** 
*Anglų kalba *(oficiali)*
*Angilijos kreolų kalba

**Vyresnių nei 15 metų žmonių [[raštingumas]]:**
**bendra: 95 %*
**vyrų: 95 %*
**moterų: 95 %* (1984 m.)

## Šaltiniai
*CŽV pasaulio faktų knyga: Angilija (angliškai)
Jonavos balsas

**Jonavos balsas** – Jonavos rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. kovo 2 d. iki 1997 m. kovo mėn. Jonavoje.

## Istorija
Iki 1959 m. buvo LKP Jonavos rajono komiteto ir DDT leidinys, 1959–1962 m. leistas kaip tarprajoninis laikraštis Jonavos ir Kauno rajonams, 1962–1965 m. – nėjo, nes buvo panaikintas Jonavos rajonas. Atkūrus 1965 m. Jonavos rajoną, vėl leistas ir rajono laikraštis, nuo 1990 m. – nepriklausomas. Steigėja ir leidėja UAB „Jonavos balso redakcija“.

1951 m. ėjo vienąkart-dukart, 1952–1959 m. du kartus, nuo 1965 m. – tris kartus per savaitę, išeidavo antradieniais, ketvirtadieniais ir šeštadieniais. Iki 1959 m. vadinosi „Pergalės vėliava“, nuo 1965 m. – „Jonavos balsas“. Spausdino Jonavos spaustuvė. Tiražas 1951 m. – 1000 egz. 1987 m. – 11 400 egz., 1997 m. – 1000 egz.  .

Nepriklausomybės metais „Jonavos balso“ laikraštis įsitraukė į politiką. Gediminas Ilgūnas dėl jį kritikuojančių straipsnių padavė „Jonavos balsą“ į teismą. Pasak Jurgio Bielinio, Jonavos rajono teisėjams, „neseniai buvusiems SSKP nariams, to tik tereikėjo“. Rajono laikraštis civilinę bylą pralaimėjo, jam buvo priteista didelė suma pinigų G. Ilgūno neturtinei žalai atlyginti. „Jonavos balsas“ (pasak Bielinio, anksčiau „į padanges kėlęs“ G. Ilgūną ir jį „padaręs“ signataru) sumokėjęs baudą, bankrutavo.

Adresas – J. Basanavičiaus g., LT-55171 (anksčiau – Spalio revoliucijos), Jonava.

## Redakcija
Laikraštyje dirbo: Ričardas Adamonis (skyriaus vedėjas), Vytautas Bagdonas (fokorespondentas), Felicijonas Konstantinas Fedaravičius (1975–1985 m. Kultūros skyriaus vedėjas, 1985–1989 m. redaktoriaus pavaduotojas),skyriaus vedėja Roma Radzevičienė (Mėčienė), Aldona Svirbutavičiūtė (skyriaus vedėja), Lina Kazlauskienė, Stasys Čyvas, fotokorespondentas Algis Nekrošius, Romas Jankauskas, Alvydas Kazlauskas (1976–1980 m. skyriaus vedėjas), Jadvyga Pekarskaitė, Aldona Skaisgirytė (kultūros skyriaus vedėja), Juozas Skripkauskas (žemės ūkio skyriaus vedėjas),Gintautas Tiška (fokorespondentas), Vytautas Valionis ir kt.

## Redaktoriai
* S. Abrazonis – 1951–1952 m.
* Jonas Valinčius – 1952–1953 m.
* V. Sinkevičienė-Chranovskaja – 1954–1957 m.
* P. Pankratjevas – 1958–1959 m.
* Girša Šmerkovičius – 1959–1962 m.
* Henrikas Vikertas – 1965–1972 m.
* Povilas Masilionis – 1972–1979 m.
* Julius Lenčiauskas – 1979–1991 m.
* Jadvyga Pekarskaitė – 1991–1992 m.
* G. Ramanauskaitė – 1993–1995 m.
* V. Semionova – 1995 m.
* Kęstutis Grigaliūnas – 1996–1997 m.

## Šaltiniai
Joneda

**Joneda** – didžiausio tiražo Jonavos rajone laikraštis, mėnraštis (išeina 1 kartą per mėn.). Laikraštis leidžiamas visuomeniniais pagrindais, platinamas nemokamai (daliai Jonavos miesto ir kaimo gyventojų jis yra vienintelis skaitomas laikraštis). Apimtis – 8 puslapiai.

Skelbia reklaminius straipsnius, reklamą, skelbimus, kritikuoja Jonavos rajono savivaldybės politikų ir administracijos veiksmus, bando oponuoti laikraščiui „Naujienoms“. Pasak laikraščio redakcijos, „Joneda“ domisi ir skaito ne tik Jonavos, bet ir aplinkinių rajonų (Kėdainiai, Kaišiadorys, Ukmergė) žmonės, laikraštis taip pat pasiekiąs ir kitus miestus (kaip Marijampolė, Kazlų Rūda, Vilkaviškis, Kaunas, Prienai, Šiauliai, Vilnius), netgi Airiją. Pasak leidėjo, laikraštis „Joneda“ pasižymi „kritiniu požiūriu, objektyviai ir be pagražinimų analizuoja rajone, šalyje bei pasaulyje vykstančius procesus“.

## Leidyba
Leidžiamas nuo 1999 m. gegužės mėn. Įkūrėjas ir vadovas – Edmundas Gedvila.
Leidėjas – nekilnojamojo turto bendrovė UAB „Joneda".

Iki 2010 m. išleista 122 numeriai (2009 m. gruodžio mėn.).

Spaudėjas – UAB „Rinkos aikštė“ (Kėdainiai). Tiražas – 13 1000 egzempliorių (2010 m.).

## Redakcija
Redaktorė – Aldona Skaisgirytė-Gedvilienė. Kiti straipsnių autoriai – Edmundas Gedvila ir kt.

Adresas – J. Ralio g. 5, LT-55182, Jonava.

## Nuorodos
* Oficialus „Joneda“ tinklalapis
Alvydas Kazlauskas

**Alvydas Kazlauskas** (g. 1952 m. lapkričio 30 d. Sudeikių kaime, Utenos rajonas) – Lietuvos žurnalistas.

## Biografija
1962–1970 m. mokėsi Utenos T. Tilvyčio vidurinėje mokykloje, nuo 1970 m. iki 1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete žurnalistikos specialybę.

1975–1976 m. Lazdijų rajono laikraščio „Darbo vėliava" korespondentas, 1976–1980 m. Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas“ skyriaus vedėjas, 1980–1984 m. LKP Jonavos rajono komiteto instruktorius, nuo 1984 m. Kėdainių „Tarybinis kelias“ redaktoriaus pavaduotojas, nuo 2001 m. iki 2006 m. „Kėdainių garso" korespondentas.

Lietuvos žurnalistų sąjungos Kauno skyriaus valdybos narys.

Vedęs; žmona Lina (g. 1953 m.), žurnalistė. Dukra Vaiva (g. 1978 m.), sūnus Almantas (g. 1992 m.).

## Laimėjimai
* Respublikinis žurnalistų konkursas, I vieta (Lietuvos žurnalistų sąjungos premija), 1979 m.
* Regioninės žiniasklaidos konkursas „Lietuvos integracija į Europos Sąjungą", laureatas, 2000 m.

## Šaltiniai
Jānis Jaunsudrabiņš

**Janis Jaunsudrabinis** (, 1877 m. rugpjūčio 25 d. Kruodziniai, Neretos savivaldybė – 1962 m. rugpjūčio 28 d. Kerbekas, Šiaurės Reinas-Vestfalija; 1997 m. perlaidotas Kiksuose) – latvių rašytojas, dailininkas.

## Biografija
1886–1892 m. mokėsi Neretos mokykloje, 1892–1893 m. – Panemunio rusų mokykloje, 1893–1895 m. mokytojavo Neretoje, 1895–1897 m. mokėsi Vecsatės žemės ūkio mokykloje. 1896 m. laikraštyje „Latviešu Avīzēs“ išspausdino pirmąjį apsakymą „Žiemos naktis“. 1898 m. dirbo Remtėje žemės ūkio specialistu, bet pajutęs potraukį dailei, 1899–1903 m. studijavo Bliumo tapybos mokykloje Rygoje. 1905 m. tris mėnesius tobulinosi Miunchene. 1908–1909 m. su šeima gyveno ir studijavo dailę Berlyne, mokytojas Lovis Korintas. Grįžęs gyveno Milgravyje, 1913–1915 m. – Pliaviniose, 1915–1918 m. – Kaukaze. Grįžęs užsiėmė tapyba ir rašymu. 1924 m. su Kultūros fondo stipendija keliavo po Europą. 1937 m. išsiskyręs su žmona gyveno Sabilėje, Ilūkstėje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus.

## Kūryba
Tapė peizažus, portretus, iliustravo knygas (taip pat ir savo), parašė straipsnių apie dailę, tarp jų apie M. K. Čiurlionio kūrybą.

Apysakoje „Šalnos pakąsti žiedai“ atskleista dviejų jaunų žmonių meilės drama. Vaikystės patirtis atsispindi „Baltojoje knygoje“, „Žaliojoje knygoje“, kituose rinkiniuose. Prozoje ryškios psichologinio realizmo ir neoromantizmo tradicijos. Kūryboje subtiliai perteikti veikėjų dvasiniai išgyvenimai, plačiai pavaizduotas Latvijos kaimo įvairių sluoksnių gyvenimas, pabrėžiamas žmogaus ryšys su gamta, tautinių tradicijų tąsa; gausu lietuviškų motyvų. Parašė vaizdelių, apsakymų ir eilėraščių, pjesių, knygų apie latvių emigraciją, apybraižų apie lietuvius įvairiose šalyse. Į latvių kalbą išvertė K. Donelaičio, G. Landsbergio-Žemkalnio, P. Vaičiūno kūrinių.

## Bibliografija
* Šalnos pakąsti žiedai (*Veja ziedi*), 1907 m., lietuvių kalba 1969 m., vertė Lilija Kudirkienė
* Baltoji knyga (*Balta grāmata*), 1914 m., lietuvių k. 1959 m.
* Žalioji knyga (*Zaļa grāmata*), 2 d. 1950–1951 m., lietuvių k. Vilnius, Vyturys, 1990 m., vertė Henrikas Čigriejus.
* Aija, 1911 m., Aidas (*Atbalss*), 1914–1915 m., Žiema (*Ziema*), 1925 m.; trilogija, visos lietuvių k. 1960 m.
* Mirties šokis (*Nāves deja*), romanas, 1924 m.,
* Naujakurys ir velnias (*Jaunsaimnieks un velns*), romanas, 1933 m.,
* Nežiūrėk saulėn (Neskaties saule), romanas, 1936 m.,
* Kapris (*Kapri*), romanas, 1939 m.,
* Pinigai (*Nauda*), romanas, 1942 m.,
* Uršulytė (*Uršulīte*), apysaka, 1929 m.
* Be tėvynės (*Bez dzimtenes*), 1947 m.,
* Aš pasakoju savo žmonai (*Es stāstu savai sievai*), 1951 m.
* Mano gyvenimas (*Mana dzīve*), 1957 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Janio Jaunsudrabinio memorialinis muziejus
Ričardas Adamonis

**Ričardas Adamonis** (1932 m. liepos 29 d. Jonavoje – 2014 m. sausio 14 d. Jonavoje) – Lietuvos žurnalistas, sportininkas, sporto meistras, Lietuvos sportinės žūklės čempionas, Lietuvos sportinės žūklės federacijos viceprezidentas.

## Biografija

1978 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją.

1956–1962 m. Jonavos rajono laikraščio „Pergalės vėliava“ korespondentas, 1965–1978 m. laikraščio „Jonavos balsas“ skyriaus vedėjas, 1978–1989 m. Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ laikraščio „Chemikas“ redaktorius, 1989–1992 m. žurnalų „Mūsų gamta“, „Medžiotojas ir meškeriotojas“ skyriaus redaktorius. 1998–2000 m. žurnalo „Meškeriotojas“ redaktorius. Žurnalo „Meisteris ir Margarita“ korespondentas, žurnalo „Žūklė“ bendradarbis. Jonavos rajono laikraščio „Naujienos“ korespondentas (rašo aktualiomis bei Jonavos rajono istorijos temomis).

Sporto meistras, Lietuvos sportinės žūklės čempionas. Tarptautinės žuvų gaudytojų asociacijos (IGFA) komiteto narys, Lietuvos sportinės žūklės federacijos viceprezidentas.

Dukra Vidita (g. 1957 m.), sūnus Valdas (g. 1959 m.).

## Bibliografija
* Meškeriotojo vadovas (bendraautoris)
* Kur žūklauti? (bendraautoris)
* Patarimai medžiotojui (bendraautoris)
* Medžiotojo knyga
* Plėšriųjų žuvų gaudymas
* Poledinė žūklė
* Žūklė plūdine meškere
* Jaunojo žvejo ABC
* Meškeriotojų išmonės (brošiūra)
* Su blizge ir kabliuku (brošiūra)
* Karpių ir karšių žūklė (brošiūra)

## Šaltiniai
Didžioji kana

**Didžioji kana** (*Taurotragus derbianus*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis. Gyvena sausose Afrikos savanose. Stambiausia antilopė, kūno aukštis iki 180 cm, masė iki 1000 kg. Kūnas masyvus, storos kojos, pakaklėje plati odos nuokara. Anksčiau nebuvo išskiriamos į atskirą rūšį, o laikoma Kanos porūšiu ().

Tyrimai atlikti *Bandia* gamtiniame rezervate (Senegalas) parodė, kad svarbiausi augalai kuriais minta kanos yra akacijos (*Acacia*), viršūkliai (*Terminalia*), indiniai nimbamedžiai (*Azadirachta indica*), kliedmiai (*Combretum*), *[[Danielia olliveri]]*, *[[Lonchocarpus laxiflorus]]*, senegaliniai auguoniai (* Maytenus senegalensis*), afrikiniai algarobai (*Prosopis africana*), gauruotieji koralmedžiai (*Pterocarpus erinaceus*), *[[Saba senegalensis]]* ir *[[Piliostigma thonningii]]*. Kitas tyrimas, atliktas Sudane parodė, kad pagrindinis kanų maistas yra tikrosios velniapupės (*Cassia tora*) (tai labiausiai paplitęs ankštinis augalas šiose vietovėse).

;Porūšiai

* *T. d. derbianus* J. E. Gray, 1847 – vakarų Afrika (Senegalas, Malis)
* *T. d. gigas* Heuglin, 1863 – centrinė Afrika (Kamerūnas, CAR, Pietų Sudanas)

;Sinonimai

* *Tragelaphus derbianus* J.E. Gray, 1847
* *Boselaphus derbianus* J.E. Gray, 1847
* *Tragelaphus colini* de Rochebrune, 1883
* *Tragelaphus typicus* Rowland Ward, 1910
* *Tragelaphus gigas* Heuglin, 1863
* *Tragelaphus cameroonensis* Millais, 1924
* *Tragelaphus congolanus* W. Rothschild, 1913
* *Tragelaphus derbii* Johnston, 1884

## Šaltiniai
Romualdas Vytautas Zbormirskas

**Romualdas Vytautas Zbormirskas** (g. 1943 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – Lietuvos laikraščių žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1949–1960 m. mokėsi Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje, 1960–1966 m. – Odesos aukštojoje inžinerinėje jūreivystės mokykloje studijavo laivų inžineriją, 1966–1971 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką.

Lietuvos jūrų laivininkystės jūrininkas, aplankė per 40 užsienio šalių. Kelionių reportažus, apybraižas, rašinius 1969, 1975–1980 m. spausdino tuometinėje spaudoje. 1986–1996 m. laikraščių „Darbiečių žodis“, „Sportas“, „Echo Litvy“, „Diena“ korespondentas, 1994–1995 m. laikraščio „Sportas“ redaktorius. 1995–1999 m. laikraščio „Kauno sportas“, nuo 1999 m. iki 2009 m. balandžio 27 d. – Jonavos rajono laikraščio „Naujienos“ vyriausiasis redaktorius.

Laikraštyje „Tarybinė Klaipėda“ skelbtų apybraižų, apsakymų ir novelių konkursų prizinių vietų laimėtojas (1966–1970 m.).

Žmona Gražina (g. 1949 m.) – įstaigos vadovė.

Lietuvos sporto žurnalistų federacijos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

## Bibliografija
* Laivai stabdžių neturi, 1993.

## Šaltiniai
1980 metų JAV prezidento rinkimai

**1980 metų JAV prezidento rinkimai** buvo tuometinio JAV prezidento demokrato Džimio Karterio, buvusio Kalifornijos gubernatoriaus respublikono Ronaldo Reigano ir taip pat nepriklausomo kandidato respublikonų kongresmeno Džono Andersono rinkiminė kova. Reiganas, kuris pasinaudojo Irano įkaitų krize ir prastėjančia šalies ekonomika, laimėjo rinkimus didžiuliu balsų skirtumu.   

Džimis Karteris, kuris demokratų partijos kandidatūros į prezidentus rinkimuose nugalėjo Tedą Kenedį, išvadino Reiganą pavojingu dešiniojo sparno radikalu. Savo ruožtu, Ronaldas Reiganas keliskart išjuokė Karterį, ir laimėjo lemiamus rinkimus. Tuo pat metu vykusiuose rinkimuose į Jungtinių Valstijų Kongresą, respublikonai pirmą kartą per 28 metus perėmė Jungtinių Valstijų Senato kontrolę į savo rankas (t. y. laimėjo daugumą vietų). Laikoma, kad šie rinkimai yra taip vadinamosios „Reigano revoliucijos” pradžia.

## Šaltiniai
Lietuvių radijo žurnalas

**Lietuvių radijo žurnalas** () – Lenkijos lietuviams skirta radijo laida, kurią transliuoja Balstogės radijas tris kartus per savaitę. Bendra laidų trukmė – 60 minučių per savaitę.

## Istorija
Lenkijoje pirmąsias lietuviškas radijo laidas buvo galima išgirsti 1990 m., kai, Lietuvai paskelbus Nepriklausomybę, Balstogės radijas nuo kovo 1 d. ėmė transliuoti dvi po 30 minučių trunkančias savaitines programas. 1991 metais Balstogės radijuje susikūrė Tautinių mažumų programų redakcija ir Lenkijos ukrainiečiams, baltarusiams ir lietuviams skirtos laidos tapo dažnesnės bei ilgesnės. Šiandien lietuviškos radijo laidos girdimos antradieniais ir ketvirtadieniais (po 15 min.) bei sekmadieniais (po 30 min.). Galima klausytis žinių apie bendruomenės gyvenimą, komentarus aktualiomis temomis ir muzikinę dalį. Programą ruošia žurnalistai Robertas Slovikas, Rūta Burdinaitė ir Zita Vasiliuk. Laidos visada būna originalios, temos nesidubliuoja su Lietuvos radijo ir Lenkijos valstybinio radijo programomis, vengiama politikavimo. *Lietuvių radijo žurnalas* girdimas visoje šiaurės Lenkijoje, jį skleisti eteryje padeda ir ant Kšemianuchos kalno stovintis radijo retransliacijos bokštas.

## Šaltiniai
* Žurnalo internetinis puslapis (lenk.)
* Balstogės radijas lietuvių kalba
Teniso kortas

**Teniso kortas** () – vieta, kurioje žaidžiamas tenisas. Viduryje korto yra ištemptas tinklas. Tame pačiame korte galima žaisti tiek vienetus, tiek dvejetus.

## Matmenys

Tenisas žaidžiamas stačiakampėje aikštėje, kurios paviršius yra lygus, dažniausiai tai būna žolės, grunto arba kietas paviršius, kaip asfaltas arba betonas. Aikštės ilgis yra 23,77 m, plotis vienetų varžybose siekia 8,23 m, dvejetų – 10,97 m.
Teniso smūgiai

Yra aštuoni pagrindiniai **[[Tenisas|teniso]] smūgiai**: padavimas, smūgis iš dešinės, smūgis iš kairės, smūgis iš oro, pusiau smūgis iš oro, žvakė, smešas ir užtrumpintas smūgis. Kiekvienas **smūgis** atliekamas naudojant raketę. Ja kamuoliukas mušamas taip, kad perskrietų per tinklą.