open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Užbaikalės kazokų kariuomenė

**Užbaikalės kazokų kariuomenė**, *Užbaikalės kazokai* () – kazokų kariuomenė Užbaikalėje, įkurta 1851 m. kovo 17 d. Štabas buvo Čitoje. Kariuomenės šventė būdavo kovo 17 d. (šv. Aleksijaus diena). Kariuomenė saugojo Rusijos valstybės sieną su Kinija ir palaikė vidinę tvarką.

## Istorija

### Priešistorė
Užbaikalėje kazokai pasirodė apie 1640 m.
XVIII a. Užbaikalės kazokai suvienyti į dvi galvijas () – Nerčinsko (*Нерчинское*) ir Selengos (*Селенгинское*).

Ankstesnieji kariniai daliniai:
* 1760 m. buvo suformuotas tungusų (evenkų) pulkas.
* 1764 m. buvo suformuoti 4 buriatų pulkai.
* 1772–1775 m. buvo suformuota:
** pasienio kazokų grupuotė (900 žm.)
** dvi sarginės komandos () (200 žm.):
*** Nerčinsko (*Нерчинская*)
*** Udinsko (*Удинская*), 1783 m. pervadinta į Verchneudinsko (*Верхнеудинская*).
1822 m. iš visų sarginių kazokų (*городовые казаки*) suformuotas Užbaikalės sarginis kazokų pulkas ().

### Kariuomenė carinėje Rusijoje
Užbaikalės kazokų kariuomenė įkurta 1851 m. Nikolajaus I įsakymu, pasiūlius generalgubernatoriui N. Muravjovui-Amūrskiui. Kariuomenė suformuota iš Užbaikalės teritorijoje buvusių Sibiro kazokų, buriatų ir evenkų karinių formuočių ir kai kurių rajonų valstiečių.
Pradžioje kariuomenę sudarė:
* 3 raitosios brigados (kiekviena sudaryta iš 2 pulkų). Jas sudarė 1-asis, 2-asis ir 3-asis rusų pulkai, 4-asis tungusų (evenkų) pulkas bei 5-asis ir 6-asis buriatų pulkai.
* 3 pėsčiosios brigados (kiekviena sudaryta iš 4 batalionų).

1858 m. iš dalies Užbaikalės kazokų kariuomenės buvo suformuota Amūro kazokų kariuomenė.

Kariuomenei vadovavo skirtinis atamanas, kuris buvo Užbaikalės srities (centras – Čita) karinis gubernatorius (generalgubernatorius).

XX a. pradžioje Užbaikalės kazokai taikos metu išlaikė 1 gvardijos pusšimtinę, 4 raituosius pulkus, 2 raitąsias baterijas. Pirmojo pasaulinio karo metu pateikė 1 gvardijos pusšimtinę, 9 raituosius pulkus, 4 raitąsias baterijas ir 3 atsargines šimtines.

Dalyvavo šiuose veiksmuose:
* 1899–1901 m. – Ichetuanių (boksininkų) sukilimo Kinijoje malšinimas,
* 1904–1905 m. – Rusijos-Japonijos kare,
* 1914–1918 m. – Pirmasis pasaulinis karas.

1916 m. Užbaikalės kazokų kariuomenė turėjo 265 tūkst. žmonių, iš kurių karinėje tarnyboje buvo 14,5 tūkst.

### Pilietinis karas ir panaikinimas
Rusijos pilietinio karo metais dalis kazokų kariavo už baltuosius atamano G. Semionovo ir barono Ungerno daliniuose, dalis – už raudonuosius. G. Semionovo kariuomenei pralaimėjus apie 20% kazokų su šeimomis pasitraukė į Mandžiūriją, kur įkūrė savo stanicas.

1920 m. Tarybų valdžia Užbaikalės kazokų kariuomenę panaikino kartu su kitomis kazokų kariuomenėmis.

## Nuorodos

* Савельев Е. (1913) Племенной и общественный состав казачества (исторические наброски). ХХVІІ. Забайкальское казачье Войско. In: *Донские областные ведомости* № 203/19.09.1913 г. стр. 2-3-4
* Забайкальское казачье войско
Jonavos spaustuvė

**Jonavos spaustuvė** – spaustuvė, įsteigta 1951 m. Jonavoje, J. Basanavičiaus g. 4.

## Istorija
Spausdino Jonavos rajono laikraštį „Pergalės vėliava“, o 1951–1953 m. ir Jonavos MTS laikraštį „Kolūkinis kaimas“. 1959 m. gruodžio mėn. sujungus Kauno ir Jonavos rajonus, spaustuvė veikė iki 1962 m. vidurio – gamino tik blankus.

1968 m. Jonavos spaustuvė atkurta kaip Kauno Raidės spaustuvės skyrius. Joje spausdinti laikraštis „Jonavos balsas“, taip pat daugiatiražiai laikraščiai „Chemikas“ (vėliau „Achemos žinios“), „Baldininkas“, „Naujienos“.

1995 m. spaustuvė tapo UAB „Jonavos spaustuvė“. Ji turi 3 plokščios spaudos ir tigelinę mašinas, spausdina blankus, buhalterinius dokumentus, smulkius spaudinius. 

## Šaltiniai
Jūra ir krantas

**Jūra ir krantas** – *marinistikos, kultūros ir politikos [[savaitraštis]] [[Lietuva]]i*, ėjęs 1991–1992 m. Klaipėdoje.

## Istorija

Redaktorius Valentinas Zaborskas. Tiražas 10 000 egz. Išėjo 7 numeriai. 

## Šaltiniai
Raudonieji

Žodis ***raudonieji*** gali reikšti:

* raudonieji – žmonės ar partijos, priskiriami kairiajam, socialistiniam politiniam sparnui.
** raudonieji – TSRS, rečiau – Kinija Šaltojo karo metais.
** raudonieji – tarybų valdžios šalininkai Rusijos pilietiniame kare (priešpastatant baltiesiems)
** raudonieji – Raudonosios armijos kariai
* raudonieji – kartais indėnai, kaip „raudonodžiai“, nors jų oda nėra raudona
Joniškio spaustuvė

**Joniškio spaustuvė** – spaustuvė, veikusi Joniškyje nuo 1945 m.

## Istorija
Joniškio spaustuvė įkurta 1945 m. kartu su Joniškio apskrities laikraščio „Tarybinis balsas“ redakcija. 1951–1953 m. spausdino ir MTS laikraščius: Joniškio „Leninietis“ bei Žagarės „Laukų spartuolis“. Nuo 1950 m. tebespausdino rajono laikraščiu tapusį „Tarybinį kelią“. 1962 m. prie Joniškio spaustuvės prijungta Pakruojo spaustuvė, 1963 m. tapusi jos skyriumi. 1976 m. Joniškio spaustuvė, kaip skyrius, prijungta prie Šiaulių spaustuvės „Titnagas“. Rajono laikraštis „Tarybinis balsas“ (nuo 1990 m. pavadintas „Sidabrė“) Joniškio spaustuvėje buvo tik renkamas, o spausdinamas „Titnage“. 1995 m. įmonė tapo UAB „Joniškio spaustuvė“. Ji turėjo iškiliosios spaudos mašinas, spausdino blankus, buhalterinius dokumentus, smulkius spaudinius.

## Šaltiniai
Juokdarys (laikraštis)

**Juokdarys** – pirmasis lietuvių *literatūros, politikos ir satyros-humoristikos (juokų) mėnesinis laikraštis su iliustracijomis*, ėjęs 1906–1907 m. Rygoje.

## Istorija
Leido ir redagavo Liudvikas Jakavičius. Pirmasis numeris išėjo 1906 m. gruodžio mėn. Kritikavo valdininkų gobšumą, šaipėsi iš žmonių ydų, ironizavo šeimos, vyrų ir moterų santykius, skelbė humoristinius piešinius, eiles. Spausdino L. Jakavičiaus spaustuvė Rygoje. 

## Šaltiniai
Jūra (Klaipėda)

**Jūra** – dienraščio „Klaipėda“ priedas, žurnalas, einantis nuo 1994 m. ir interneto portalas.

## Istorija
1994 m. vasario 5 d. „Klaipėdos“ laikraščio redakcija išleido jūreivystės, žvejybos, buriavimo ir marinistinės literatūros savaitraštį „Mūsų jūra“, kurį įsteigė kartu su Lietuvos jūrininkų sąjunga. Leidinys išėjo su autentiška ikikarine žurnalo „Mūsų jūra“ antrašte. Leidinį jūrinei visuomenei norėjo leisti leidybos teises įgijusi pati jūrininkų sąjunga, tačiau tam ji neturėjo lėšų, todėl pagal sutartį tarp Lietuvos jūrininkų sąjungos ir „Klaipėdos“ laikraščio redakcijos jį ėmė leisti profesionalūs žurnalistai.

Leidinio sudarytojomis buvo Adelė Žičkuvienė ir Zita Tallat-Kelpšaitė. Leidinys „Mūsų jūra“ turėjo ir būrį profesionalių konsultantų, leidinio kolegiją sudarė Eimutis Astikas, Romualdas Baltuška, Arsenijus Bičas, Henrikas Butkus, Ričardas Lučka, Aleksandras Nagys, Vytautas Paulauskas, Sigitas Šileris, Andrius Tenkutis. Leidinys nuo 1996 m. tapo savarankišku. Leidinio redaktore tapo Zita Tallat-Kelpšaitė. 1999 m. pirmoje pusėje bandyta leisti 16 puslapių „Jūrą“ su Klaipėdos uosto bendrovių finanasine parama, bet redaktorė, sukūrusi savo verslą, atskirai ėmėsi leisti žurnalą „Jūra“, kuris transformavosi į „Jūra. More. Sea“.

## Redaktoriai

* Vidmantas Matutis 1999–2008 m.;
* Saulius Pocius 2008–2009 m.;
* Vidmantas Matutis nuo 2009 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Jūra“ portalas
Jūra (1935-1939)

**Jūra** – *laivininkystės, žvejybos, [[Klaipėdos uostas|Klaipėdos uosto]], buriavimo ir literatūros iliustruotas mėnesinis [[Žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, ėjęs 1935–1939 m. Klaipėdoje.

## Istorija
Leido Lietuvos jūrininkų sąjunga Klaipėdoje ir Lietuvos moterų tautiniam laivynui remti sąjunga. Iki 1938 m. ėjo kaip *laivininkystės, žvejybos ir pajūrio gyvenimo iliustruotas laikraštis*. Spausdino akcinės bendrovės „Rytas“ spaustuvė. Išėjo 43 numeriai, tiražas siekdavo iki 5000 egz. 1939 m. Klaipėdą užgrobus nacistinei Vokietijai, nuo birželio mėn. vietoj „Jūros“ Kaune pradėta leisti „Mūsų jūra“. 

Bendradarbiavo Vladas Bakūnas, Teodoras Daukantas, Pranas Klimaitis, J. Kvietkauskas, G. Galvanauskas, Vaclovas Sidzikauskas, R. Vilčiauskas ir kt.

## Redaktoriai
Redaktoriais buvo nominuojami jūrų kapitonai Adomas Daugirdas, Zigmas Domeika, Bronius Krištopaitis, redakcinėje kolegijoje buvo Juozas Kaminskas ir Feliksas Marcinkus. Faktiškai žurnalo turiniu rūpinosi spaudos darbuotojai Stasys Vainoras ir Vladas Bakūnas, kurie rengdavo savo ir autorių užsakytus analitinius straipsnius, aprašinėjo savo keliones lietuviškais laivais, ieškojo įdomesnių vertimų marinistine tematika.

## Šaltiniai
Eric Bernotas

**Eric Bernotas** (g. 1971 m. rugpjūčio 5 d.) – lietuvių kilmės JAV sportininkas, besivaržantis skeletono varžybose, Pasaulio čempionatų prizininkas ir olimpinės JAV rinktinės narys.

## Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse

## Nuorodos
* Oficiali asmeninė svetainė
Albertas Sinevičius

**Albertas Ambraziejus Sinevičius** (g. 1943 m. gruodžio 7 d. Kaune) – Lietuvos ūkio, politinis veikėjas. Buvęs jojimo sportininkas, raitelis.

## Biografija
1950–1961 m. mokėsi Kauno 22-ojoje vidurinėje mokykloje. 1961–1983 m. kailių apdirbimo fabriko kailių plovėjas, raugintojas, dažytojas, cecho viršininkas ir technikos vadybos viršininkas. 1962–1970 m. studijavo KPI Lengvosios pramonės fakultete. 1983–1987 m. siuvimo gamybinio susivienijimo „Baltija“ generalinis direktorius. 1987–1990 m. LSSR lengvosios pramonės ministro pavaduotojas.

1990–1991 m. Kazimiros Prunskienės Vyriausybėje – LR prekybos ministras. 1991–1992 m. Vertybinių popierių biržos prezidentas ir generalinis direktorius. 1992–1994 m. Bronislovo Lubio ir Adolfo Šleževičiaus Vyriausybėse – LR pramonės ir prekybos ministras. 1994–2000 m. Vilniaus komercinio banko prezidentas. 1994–2004 m. UAB „Lietžaliava“ bendraturtis ir prezidentas, nuo 2004 m. UAB „Sineta“ prezidentas. VU Filosofijos fakulteto tarybos narys. 1991–1992 m. Vilniaus „Rotary“ klubo prezidentas, garbės narys.

## Sportinė veikla
1961–1970 m. buvo Lietuvos jojimo rinktinės narys. Laimėjo Lietuvos jojimo trikovės čempionatą: 1964 m. – su suaugusiais žirgais, 1966 m. – su jaunais žirgais. 1967 m. laimėjo bronzos medalį SSRS čempionato jojimo trikovės komandinėje rungtyje.

## Įvertinimas
* 2005 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 

## Šaltiniai
Juozas Kaminskas (1906)

**Juozas Kaminskas** (1906 m. – 1940 m. Liepoja) – Lietuvos laivų kapitonas, žurnalistas.

## Biografija
1923-1925 m. mokėsi Kauno aukštesniosios technikos mokyklos Jūrininkų skyriuje. 1925-1929 m. plaukiojo jūreiviu vokiečių laivuose. 1932 m. baigė jūrų mokyklą Genujoje, Italija. Nuo 1937 m. iki 1940 m. garlaivių „Maistas“, „Šiauliai“, „Marijampolė“ kapitonas, persišaldęs mirė Liepojos ligoninėje. 1935 m. vienas žurnalo „Jūra“ steigėjų, redakcinės kolegijos narys.

Jo vardu 1995-2007 m. buvo pavadintas Lietuvos jūrų laivininkystės laivas (Statytas Chersono laivų statykloje, 1978-1995 m. „Kapitan Gudin“, „Kapitonas Gudin“, po 2007 m. – „IREEX“, Ukraina).

## Šaltiniai
Piaui

**Piaui̇̀** () – valstija Brazilijoje, šalies rytinėje dalyje. Ribojasi su Maranjanu – vakaruose, su Seara, Pernambuku ir Bahija – rytuose, su Tokantinsu – pietuose. Šiaurėje siauru ruožu prieina prie Atlanto vandenyno. Valstijos sostinė – Terezina.

## Geografija

Šiaurėje driekiasi pelkėta, upių išvagota žemuma. Einant į pietus paviršius kyla į plynaukštę, o ties pietine riba pasiekia Šapada das Mangabeiraso kalnus. Juose yra aukščiausias valstijos taškas – 806 m. Svarbiausia valstijos upė yra Parnaiba, tekanti siena su Pernambuku. Kitos svarbios upės yra jos intakai: Poti, Gurgėja, Usrusui Pretas.

Klimatas subekvatorinis; žemumoje – karštas ir drėgnas. Plokščiakalnyje vėsiau (ypač naktį) ir sausiau.

Vandenyno pakrantėje auga prie skurdžių smėlynų prisitaikiusios augalijos miškai – restinga. Žemumoje auga drėgnieji tropiniai miškai, kuriuose dominuoja puošniosios atalės (*Attalea speciosa*). Valstijos rytuose auga sausi kaatingos krūmynai, o pietvakariuose – serado savanos.
 
Pietinėje dalyje yra Sera da Kapivaros nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, ir žymus savo senoviniais uolų piešiniais.

## Gyventojai

Etninė sudėtis:
* pardo – 71,8 %
* baltieji – 23,36 %
* juodaodžiai – 4,6 %
* azijiečiai ir indėnai – 0,6 %

## Didžiausi miestai
* Terezina – 814,4 tūkst. gyv. (2010 m.)
* Parnaiba – 148,7
* Pikosas – 73,3
* Piripiris – 62,2
* Florianas – 57,7
* Kampo Majoras – 45,5
* Barasas – 44,8
* Unjanas – 42,4

## Šaltiniai
Lina Antanavičienė

**Lina Antanavičienė** (g. 1968 m. birželio 4 d. Ukmergėje) – lietuvių diplomatė, Nepaprastoji ir įgaliotoji Lietuvos ambasadorė Kinijos Liaudies Respublikoje (2010–2015), nuo 2019 m. – Lietuvos nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė Izraelyje.

## Biografija

Baigė ekonomikos studijas Vilniaus universitete. Diplomatinę tarnybą pradėjo 1991 metais, dirbo Užsienio reikalų ministerijos Ekonominės analizės ir Europos integracijos skyriuose, Ekonominių ryšių departamente.

1994–1996 m. stažavosi Norvegijos užsienio reikalų ministerijoje. Nuo 1996 iki 1999 m. dirbo Lietuvos ambasadoje Norvegijoje patarėjos pareigose. 1999 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus darbuotoja, 2000–2005 m. šiam skyriui vadovavo. 2005–2009 m. buvo URM Ekonomikos departamento, Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamento bei Globalios politikos departamento direktoriaus pavaduotoja. Vėliau vadovavo Lotynų Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamentui.

2010 m. spalio 20 d. Vyriausybė pritarė L. Antanavičienės kandidatūrai į ambasadores Kinijoje, o gruodžio 14 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė įteikė jai skiriamuosius raštus. Kinijos prezidentui L. Antanavičienė skiriamuosius raštus įteikė 2011 m. vasario 15 d.

2019 m. rugsėjo 12 d. tapo Lietuvos ambasadore Izraelyje.

L. Antanavičienė turi Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro rangą.

## Šaltiniai

|-

|-
Jurbarko spaustuvė

**Jurbarko spaustuvė** – spaustuvės, veikusios Jurbarke.

## Istorija
Pirmoji spaustuvė Jurbarke veikė 1902–1904 m., savininkas A. Januškevičius. 1913–1940 m. veikė N. Abramsono spaustuvė, spausdinusi etiketes, pakvietimus. Panemunėje, Jurbarko apylinkėse įsikūręs saleziečių vienuolynas taip pat turėjo savo spaustuvę.

Pokario metais visų buvusių spaustuvių įranga perduota Jurbarko apskrities spaustuvei, kuri nuo 1949 m. spausdino apskrities laikraštį „Tarybinė vėliava“, nuo 1950 m. – rajono laikraštį „Po Spalio vėliava“. 1951–1953 m. Jurbarko spaustuvė spausdino MTS laikraščius – Vytėnų „Už aukštą derlių“ ir Jurbarko „Už bolševikinius kolūkius“, vėliau tapusį „Mechanizatorių žodžiu“. 1962 m. Jurbarko spaustuvė buvo uždaryta. Raseinių ir Jurbarko rajonams leistas Raseinių teritorinės gamybinės kolūkių ir tarybinių ūkių valdybos laikraštis „Naujas rytas“. Redakcija ir spaustuvė buvo Raseiniuose. 1962 m. gruodžio mėn. Jurbarko spaustuvė tapo Tauragės spaustuvės skyriumi. 1963 m. Jurbarko spaustuvė išleido pirmąjį laikraščio „Šviesa“ numerį. Nuo 1976 m. birželio mėn. Jurbarko spaustuvė buvo prijungta prie Kauno Raidės spaustuvės ir veikė kaip skyrius. 1982–1984 m. įsigijo du linotipus, dvi plokščiosios spaudos mašinas, vieną tigelinę mašina. Spaustuvėje buvo renkamas Jurbarko rajono laikraštis „Šviesa“ ir spausdinamas Kauno „Raidėje“. Pastaruoju metu Jurbarko spaustuvė spausdino blankus, dokumentus, smulkius spaudinius.  Dabar Jurbarke, Vytauto Didžiojo g. 8 veikia Žemaitaičio ir Domeikos KŪB Jurbarko filialas spaustuvė „Medvetas“.

## Šaltiniai
Jūsų laikraštis

**Jūsų laikraštis** – dvisavaitis pramoginis laikraštis, ėjęs 1993–1994 m. Panevėžyje.

## Istorija
Leido UAB „Jūsų“. Tiražas 1993 m. – 5000 egz., 1994 m. – 7000 egz. Išėjo 18 numerių.

Redaktoriai E. Augulis, E. Paškevičiūtė. 

## Šaltiniai
Tūras

**Tūras** – miestas vidurio Prancūzijoje, prie Luaros upės; departamento centras. Išvystyta mašinų, poligrafijos, siuvimo, baldų pramonė. Vyno, vaisių bei daržovių prekybos centras. Yra meno muziejus, dailės galerija, Didysis teatras, opera, botanikos sodas. Nuo 2007 m. vyksta tarptautinis cirko festivalis. Pro miestą nutiesta Paryžių ir Bordo jungianti greitųjų traukinių linija, automobilių magistralė, veikia oro uostas.

## Istorija
Miestas kūrėsi keltų genties turonų žemėse, pagal kuriuos ir pavadintas. III a. tapo vyskupijos, vėliau – arkivyskupijos centru. 732 m. tarp Tūro ir Puatjė įvyko Puatjė mūšis, kurio išdavoje buvo sustabdytas arabų veržimasis į Europą. Nuo IX a. iki X a. miestą puldinėjo vikingai. Nuo XV a. iki XVII a. Tūre buvo Prancūzijos karalių rezidencija. Labai nukentėjo per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus.

## Sportas
* Tours FC (futbolas)

## Šaltiniai
Kaimynas (laikraštis)

**Kaimynas** – laikraštis, laikraščio „Nauja lietuviška ceitunga“ savaitinis priedas (*Nedėlinė pridėtka*), ėjęs 1896–1914 m. Tilžėje.

## Istorija
Leido akcinė bendrovė „Tėviškė“, Otas Mauderodė. Nuo 1899 m. vasario 10 d. leido priedą „Tikras kryžiaus draugas“. Tai pirmasis atvejis lietuvių periodikos istorijoje, kai savaitinis laikraščio priedas reguliariai leido ir savo priedą. Spausdino Mauderodės spaustuvė. Tiražas 3000 egz. (1897 m.)

Rašė apie lietuvių problemas, kėlė lietuvių atstovavimo Prūsijos landtage klausimus, puoselėjo lietuvybę.

Bendradarbiavo Ansas Bruožis, J. Jurgelaitis, Kristupas Lekšas, Jurgis Zauerveinas-Girėnas, Paulius Erdmonas Švelnius, Jonas Vanagaitis ir kt.

Redagavo Mikelis Kiošis. 

## Šaltiniai
Valansjenas

**Valansjenas** – miestas šiaurės Prancūzijoje, prie Šeldės upės, greta sienos su Belgija. Geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų, chemijos, naftos, tekstilės pramonė. Dailės muziejus.

## Istorija
Įkurtas antikos laikais, pavadintas tikriausiai vieno iš Romos imperatorių Valentiniano garbei. IX a. užėmė normanai. Nuo 923 m. priklausė Šventajai Romos imperijai. XVI a. 7 dešimtmetyje mieste išplito kalvinizmas. 1677 m. užėmė Prancūzija. Smarkiai nukentėjo Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metu.

## Sportas
* Valenciennes FC (futbolas)

## Šaltiniai
Valantinjė

**Valantinjė** – miestas rytų Prancūzijoje, 6 km į pietryčius nuo Monbeljaro. Stovi XIX a. bažnyčia.

## Istorija

Mieste savo veiklą pradėjo „Peugeot“ automobilių koncernas, vėliau išsikėlęs į kitus šalies regionus ir miestus.

## Sportas
* AS Valentigney (futbolas)
Jurbarkietis

**Jurbarkietis** – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Jurbarko rajono tarybos leidinys, ėjęs 1988–1990 m.

## Istorija
Pirmaisiais metais vadinosi *„Jurbarkiečių balsas“*. Redagavo L. Benys. Tiražas – 1000 egz. Išėjo 16 numerių. 

## Šaltiniai
Jūra (1990-1995)

**Jūra** – Lietuvos jūrininkų sąjungos ir Lietuvos kultūros fondo klubo „Budys“ dvimėnesis žurnalas, leistas 1989–1991 m. Klaipėdoje ir 1995–1996 m. Vilniuje.

## Istorija
Leistas kaip atkurtas 1935–1939 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys. Steigėjas Ignas Pikturna. Leido žurnalo „Jūra“ paramos fondas. Tiražas 1990 m. – 10 000-15 000 egz. 1996 m. – 2000 egz. 

Atgimusios „Jūros“ redkolegiją sudarė jūrų kapitonai ir jūros romantikai Algimantas Patašius, Matas Velička, geografas Vytautas Gudelis. Pavyko rasti kompetentingų autorių, kurie sugebėjo pateikti daug patrauklių straipsnių iš Lietuvos ir pasaulio jūreivystės istorijos, blaiviai įvertinti tuometinę jūros reikalų padėtį šalyje, pateikti pasiūlymų. Deja, žurnalas „Jūra“ nesudomino plačiosios visuomenės, nors buvo platinamas nuo Klaipėdos iki Vilniaus. Jo leidybai pradėjo stigti lėšų, o rimtų rėmėjų, vyriausybei atėmus įmonių apyvartines lėšas, neatsirado. Žurnalas nustojo gyvavęs. Dar kartą „Jūrą“ atgaivinti, remiamas Lietuvos jūrų laivininkystės, bandė Ignas Pikturna, kuris išleido kelis „Jūros“ numerius.

## Redaktoriai
* Algimantas Patašius – 1990–1991 m.
* Ignas Pikturna – 1995–1996 m.

## Šaltiniai
Kaimo statybininkas (Kaunas)

**Kaimo statybininkas** – Kauno teritorinio statybos tresto laikraštis, ėjęs 1977–1986 m. Kaune.

## Istorija
Iki 1983 m. – savaitraštis. Tiražas 2000 egz. (1977 m. ir 1986 m.)

Redagavo S. Jakubauskas (1977–1986 m.). 

## Šaltiniai
Kaimo statybininkas (Vilnius)

**Kaimo statybininkas** – Lietuvos respublikinio kooperatinio-valstybinio statybos susivienijimo savaitraštis, ėjęs 1986–1991 m. Vilniuje.

## Istorija
Tiražas 1986 m. – 5000 egz., 1991 m. – 500 egz.

Redakcijoje dirbo žurnalistai Rimantas Cemnolonskis, M. Jankauskienė, V. Laužikas, Juozas  Malašauskas, Gintautas Stalnionis, J. Žilinskaitė, fotokorespondcntai Leonas Vasauskas, Tadas Žebrauskas.

Redagavo Antanas Vaupšas – 1986–1991 m. 

## Šaltiniai
Gintautas Tamulaitis

**Gintautas Tamulaitis** (g. 1956 m. kovo 29 d. Klausučiuose, Jurbarko raj.) – lietuvių fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1963–1974 m. mokėsi Kriūkų vidurinėje mokykloje, kurią baigė aukso medaliu. 1974–1979 m. studijavo Vilniaus universitete, kurį taip pat baigė su pagyrimu, 1982–1985 m. – aspirantūroje. Čia 1985 m. apgynė
fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Nepusiausvirųjų kvazidalelių lazerinė spektroskopija CdSe kristaluose“, o 2001 m. – habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją „Nepusiausvirųjų kvazidalelių optinė spektroskopija naujose medžiagose, taikomose optoelektronikoje“.

1979–1982 m. buvo Puslaidininkių fizikos instituto jaunesnysis mokslo darbuotojas, 1989–2000 m. – Fizikos instituto mokslo darbuotojas, vyriausiasis mokslo darbuotojas. Nuo 1985 m. dirba VU, nuo 2003 m. yra VU Fizikos fakulteto Puslaidininkių fizikos katedros vedėjas. Taikomųjų mokslų instituto Liuminescencijos sektoriaus vyriausiasis mokslo darbuotojas, Lietuvos mokslo tarybos Gamtos ir technikos mokslų komiteto narys.

Nuo 1999 m. – VU docentas, nuo 2004 m. – profesorius.

Stažavo Kalifornijos Berklyje, Šiaurės Karolinos universitetuose, Renselerio politechnikos institute (JAV).

## Mokslinė veikla

Pagrindinė mokslinės veiklos kryptis – nepusiausvirųjų kvazidalelių tyrimai puslaidininkiuose ir jų mezoskopiniuose dariniuose bei scintiliaciniuose kristaluose panaudojant liuminescencinės ir optinės spektroskopijos metodus. Daugiau, kaip 170 mokslinių publikacijų autorius ir bendraautoris.

## Bibliografija

* Gintautas Tamulaitis, Juozas Vidmantis Vaitkus. *Gamtamokslinė pasaulio samprata*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2002. – 223 p.:iliustr. ISBN 9986-19-460-1
* Gintautas Tamulaitis. *Elektronikos ir fotonikos rinka *. Vilnius: Biznio mašinų kompanija, 2008. – 199 p.:iliustr. ISBN 978-9955-701-99-6
* Gytis Juška, Gintautas Tamulaitis. *Energiją taupančios puslaidininkinės technologijos*. Vilnius: Progretus, 2008. – 126 p.:iliustr. ISBN 978-9955-781-13-4
* Edmundas Kuokštis, Gintautas Tamulaitis. *Plačiatarpių puslaidininkių technologija ir prietaisai*. Vilnius: Biznio mašinų kompanija, 2008. – 188 p.:iliustr. ISBN 978-9955-701-97-2

## Įvertinimas

* 2002 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Energijos virsmai šviesa sužadintose puslaidininkinėse medžiagose ir nanodariniuose (1985–2001 m.)“ (kartu su Artūru Žukausku, Sauliumi Antanu Juršėnu ir Vidmantu Gulbinu).
* 2004–2005 m. – aukščiausio laipsnio valstybės stipendija.
* 2008 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Trumpabangės optoelektronikos puslaidininkių ir jų kvantinių darinių optinė spektroskopija (2001–2007 m.)“ (kartu su Remigijum Gaška, Saulium Juršėnu, Edmundu Kuokščiu).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Gintautą Tamulaitį Lietuvos medžiagų tyrinėtojų asociacijos (LtMRS) svetainėje 
* Kas yra kas Lietuvoje. Tūkstantmečio žmonės: Gintautas Tamulaitis
Kaišiadorių aidai

**Kaišiadorių aidai** – Kaišiadorių rajono laikraštis, einantis nuo 1946 m. spalio 6 d. Kaišiadoryse.

## Istorija
Iki 1950 m. Kaišiadorių apskrities laikraštis, 1950–1990 m. LKP Kaišiadorių rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. Kaišiadorių rajono tarybos laikraštis, nuo 1994 m. savarankiškas rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Kaišiadorių aidai“.

Iki 1953 m. vadinosi „Bolševikiniu keliu“, iki 1962 m. „Komunistiniu keliu“, nuo 1962 m. balandžio 30 d. „Į komunizmą“, nuo 1989 m. sausio 31 d. „Kaišiadorių aidai“. 1946 m. ėjo kartą per savaitę, 1947 m. – vienąkart-dukart, 1948–1962 m. – dukart, iki 1990 m. – triskart, vėliau – dukart per savaitę.

Spausdino Kaišiadorių spaustuvė.  Iki 1964 m. laikraštis Kaišiadoryse buvo renkamas rankiniu būdu, po to linotipu. 1989 m. laikraštis pradėtas spausdinti Kaune, „Raidės“ spaustuvėje. Kai ši spaustuvė užsidarė, nuo 2005 m. rugsėjo iki 2005 m. gruodžio 31 d. laikraštis buvo spausdinamas „Aušros“ spaustuvėje Kaune. Nuo 2006 m. sausio 1 d. jį spausdino Adomo Jakšto spaustuvė Kaišiadoryse. Nuo 2009 m. spalio 9 d. laikraštį spausdina Lenkijos spaustuvė „Meria Regionale“, Ignatkos, Kleosinas (Palenkės vaivadija). Tiražas: 1946 m. – 2000 egz., 1987 m. – 10 100 egz., 1997 m. – 4300 egz. Didžiausią tiražą laikraštis turėjo 1982 m. sausio mėn. – 10 705 egz.

Beveik dvidešimt metų redakcija buvo Vytauto Didžiojo g., nedideliame mediniame pastate, vėliau Tarybų rūmuose, o Atgimimo metais persikėlė į patalpas Gedimino g. 42, kur yra lig šiol.

## Redakcija
Redakcijoje dirbo: Albinas Anužis, V. Bukauskas, Ramutė Šimelienė-Dabrėgaitė, Pranas Dubosas, Laima Kmeliauskienė, Angelė Rabačiauskienė-Jankauskytė, Ramunė Lazauskaitė, Vlada Lukenskaitė, Stasė Šeštakauskaitė, Nijolė Ulozaitė.

## Redaktoriai
* 1946–1950 m. V. Gutauskas
* 1951 m. Jonas Valadka
* 1952–1953 m. Jadvyga Perekopskaja
* 1953–1959 m. Malvina Baltušnikienė
* 1959–1962 m. Pranas Grabijolas
* 1962–1968 m. Zenonas Lapinskas
* 1968–1973 m. Benjaminas Uždravis
* 1973–1991 m. Pranas Grabijolas
* nuo 1991 m. spalio 31 d. Jonas Laurinavičius

## Šaltiniai

## Literatūra
* „Kaišiadorių aidams“ – 60: laikraščio istorijos metmenys (sud. Jonas Laurinavičius). – Kaišiadorys: Kaišiadorių literatų klubas „Gija“, 2006. – 68 p. – ISBN 978-9955-565-32-1

## Nuorodos
* „Kaišiadorių aidai“
Įniršis

**Įniršis** – psichiatrijoje apibūdinamas kaip protinė būsena, kuri pasireiškia kraštutinio intensyvumo emocija pykčio spektre. Paprastai individas patiriantis tokią būseną nenurimsta tol, kol gresmė yra pašalinama arba asmens apimto įniršio veiksnumas būna apribojamas. Šios emocijos priešingybė pykčio spektre – susierzinimas. Tokios psichopatologinės problemos kaip depresija padidina galimybę patirti įtužio jausmus.
Bendrinė kalba (žurnalas)

**Bendrinė kalba** – kalbos kultūros ir norminimo leidinys, einantis nuo 1961 m. Vilniuje.

## Istorija
1961–2014 m. leidinys vadintas „Kalbos kultūra“. Leidžia Lietuvių kalbos institutas (iki 1991 m. – Lietuvių kalbos ir literatūros institutas) po du sąsiuvinius per metus, pastaraisiais metais išeina po vieną sąsiuvinį. Sąsiuvinio apimtis apie 10 autorinių lankų. Tiražas 1961 m. – 7000 egz., 1997 m. – 1500 egz.  Nuo 1994 m. pradėtas leisti atskiras leidinys „Terminologija“

Redakcinės kolegijos nariais yra buvę kalbininkai Gintautas Akelaitis, Vytautas Ambrazas, Vincentas Drotvinas, Kazimieras Gaivenis, Angelė Kaulakienė, Jonas Kruopas, Vitas Labutis, Vitalija Maciejauskienė, Rita Miliūnaitė, Gertrūda Naktinienė, Juozas Pikčilingis, Aldonas Pupkis, Marija Zavjalova, Kazimieras Romualdas Župerka.

## Redaktoriai
* Kazys Ulvydas – 1961–1991 m.
* Pranas Kniūkšta – 1991–2003 m.
* Rasuolė Vladarskienė – nuo 2003 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kalbos kultūra
Kaišiadorių spaustuvė

**Kaišiadorių spaustuvė** – spaustuvė Kaišiadoryse, veikusi 1946–2008 m. Vytauto Didžiojo g. 44.

## Istorija
Nuo 1946 m. spausdino Kaišiadorių apskrities laikraštį „Bolševikiniu keliu“, o nuo 1950 m. rajonas laikraštį „Bolševikiniu keliu“, kuris nuo 1953 m. pavadintas „Komunistiniu keliu“. 1952–1955 m. Kaišiadoryse buvo spausdinamas Žiežmarių rajono laikraštis „Lenino keliu“, 1951–1953 m. – MTS laikraščiai: Kaišiadorių „Kolūkiečių draugas“ ir Žiežmarių „Už stalininius kolūkius“.

1961 m. buvo sujungtos kaimyninių Kaišiadorių, Trakų, Vievio rajonų spaustuvės ir Kaišiadorių spaustuvė tapo Vievio spaustuvės skyriumi. 1964 m. spaustuvė gavo linotipą. 1962 m. leidžiamas rajono laikraštis „Komunistiniu keliu“ pavadintas „Į komunizmą“, o 1989 m. – „Kaišiadorių aidai“.

1976 m. Kaišiadorių spaustuvė tapo Kauno Raidės spaustuvės skyriumi, 1989 m. – savarankiška valstybine spaustuve, 1991 m. – UAB „Kaišiadorių spaustuvė“, nuo 1994 m. vadinosi G. Kniukštos firmos Kaišiadorių spaustuve „Cicaras“. Turėjo 3 plokščiąsias ir 1 tigelinę spausdinimo mašinas. Spausdino knygas, brošiūras, blankus, etiketes.

Be to, Kaišiadoryse veikė Adomo Jakšto spaustuvė, Girelės g. 22 ir UAB „Iksprintas“ spaustuvė J. Basanavičiaus g. 44. 

## Šaltiniai
Kalba (žurnalas)

**Kalba** – bendrinės kalbos žurnalas, leistas 1930 m. Kaune, „Židinio“ priedas. 

## Istorija
Leido bendrovė „Sakalas“. Išėjo 3 sąsiuviniai.

Nagrinėjo praktinius lietuvių kalbos dalykus, supažindino plačiąją visuomenę su gimtosios kalbos pagrindais, svarstė visuomenės ir kalbos santykius, gilinosi į gimtosios kalbos dėsningumus, aiškino kalbos tarties dalykus, nagrinėjo rašybos reformos vyksmą, laikraštinės kalbos būklę, aptarė teatralų, menininkų kalbą, spaudos leidinių kalbos netikslumus, skelbė Rašybos komisijos darbus, spausdino rccenzijas, kritikos straipsnius, naujų knygų anotacijas.

Bendradarbiavo Petras Avižonis, Pranas Brenderis, Petras Būtėnas , Jonas Jablonskis, Petras Jonikas, Zigmas Kuzmickis, Pranas Mašiotas, Pranas Meškauskas, Bronius Paukštys, Antanas Salys, Jurgis Talmantas. 

Redaktorius Pranas Skardžius. 

## Šaltiniai
Jausmai

**Jausmai** – žmogaus santykių su tikrovės daiktais ir reiškiniais išgyvenimas. Jie susiję su aukštesnių poreikių – socialinių, kognityvinių, dvasinių – patenkinimu. Palyginti su emocijomis, jausmai yra gana pastovūs. Jausmais žmogus iš aplinkos išskiria tuos reiškinius ir dalykus, kurie jam ypač svarbūs. Jausmų objektai yra pirmiausia tie reiškiniai ir tos sąlygos, nuo kurių priklauso asmenybei reikšmingų įvykių raida. Atsiradę kaip emocinio patyrimo apibendrinimo rezultatas, susiformavę jausmai tampa žmogaus emocijų pamatu. Nuo jų priklauso, kaip vystosi mūsų emocijos bei kinta jų turinys. Asmenybei vystantis, susidaro jausmų hierarchiška sistema – joje vieni jausmai vyrauja, kiti potencialūs, nerealizuoti. Vyraujančių jausmų turinys lemia asmenybės kryptingumą. Žmonių jausmai skiriasi savo gilumu, pastovumu bei veiksmingumu.

## Išnašos
Agrachanės kazokų kariuomenė

**Agrachanės kazokų kariuomenė** () – kazokų kariuomenė Šiaurės Kaukaze, egzistavusi 1722–1735 m.

## Istorija
Agrachanės kazokų kariuomenė buvo sudaryta Petro I valdymo pabaigoje. 1722 m. į Tereką atvykęs imperatorius įsakė paslinkti Rusijos pasienio liniją prie Sulako upės. Vietoje, kur nuo Sulako atsišakoja jo atšaka Agrachanė, buvo įkurta tvirtovė Sviatoj Krestas ( 'Šventasis Kryžius'), o netoli jos buvo apgyvendinti dalis Tereko kazokų. Šis darinys buvo pavadintas *Agrachanės kazokų kariuomene*.

Šios kazokų kariuomenės paskirtis buvo saugoti pakrantę ir susisiekimą jūra.

1724 m. kariuomenė buvo papildyta tūkstančiu šeimų Dono kazokų ir vietiniais nerusais. Tačiau aplinkybės neleido Agrachanės kazokų kariuomenei sustiprėti. Nuolatiniai čečėnų ir dagestaniečių antpuoliai vertė kazokus dažnai keisti gyvenamąsias vietas, o dėl nepalankų vietos gamtinių sąlygų kazokų kariuomenės žmonių skaičius ne tik kad neaugo, bet ir smarkiai mažėjo dėl epidemijų.

1732 ir 1735 m. pagal taikos sutartis su Persija Rusijos pasienio linija buvo paslinkta link Tereko, o Sviatoj Kresto tvirtovė buvo panaikinta. Vietoj jos buvo pastatytas Kizliaras. Agrachanės kazokų kariuomenės likučiai buvo pervesti į Kizliaro apylinkes. Dono kilmės kazokai sudarė *Tereko Šeiminę* (), o buvusieji Tereko kazokai – *Tereko Kizliaro kazokų kariuomenę* (). Pirmojo kariuomenė tarnybai pateikdavo iki 400 kazokų, o antroji – tik iki 200.

## Nuorodos
* Военная энциклопедия / Под ред. В. Ф. Новицкого и др. – СПб.: т-во И. В. Сытина, 1911–1915. – Т. 1.
* Хорошихин. Казачьи войска, опыт статистического описания. Санкт-Петербург. 1881 год.
* Никольский А.Н. Главное управление Казачьих войск, исторический очерк. Санкт-Петербург, 1902 год.
* Исторический очерк деятельности военного управления 1855–1880 годов, Tом І.
Kalba Vilnius

**„Kalba Vilnius“** – Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos savaitraštis, ėjęs nuo 1956 m. balandžio 6 d. iki 2000 m. Vilniuje.

## Istorija
Be televizijos ir radijo programų, skelbė publikacijas, susijusias su Lietuvos politiniu, visuomeniniu ir kultūriniu gyvenimu, radijo ir televizijos laidomis, žurnalistų darbu. Tiražas: 1981 m. – 175 000 egz., 1985 m. – 160 000 egz., 1993 m. – 100 000 egz., 1997 m. – 35 000 egz.

1991 m. buvo pradėtas leisti priedas rusų kalba „Programmy teleradio“, kuris 1992 m. tapo savarankišku savaitraščiu.

## Redakcija
Redakcijoje dirbo Ramutė Adomaitytė, Birutė Balynienė, Violeta Baublienė, Audronė Urbonaitė, Daiva Vilkelytė, Julius Keleras, Gailutė Jankauskienė, Juozas Baušys, Vaclovas Juodpusis, Regina Kvaraciejienė, Nijolė Miliauskaitė, Janė Naruševičienė, Žygintas Pečiulis, Andriejus Steponavičius, Audronė Urbakavičienė, Judita Vaičiūnaitė, Liucijus Vanagas, Aldona Žilinskaitė, Stasys Žlibinas, Jūratė Mičiulienė, fotografai Valerijus Koreškovas, Martynas Vidzbelis, Algimantas Žižiūnas, Stasys Žumbys ir kt.

## Redaktoriai
A. Levinas, J. Žukauskas, Sigitas Geda, O. Survilaitė, B. Labulytė, K. Rakauskas, Povilas Pukys, Vytautas Mikuličius.
* 1959–1968 m. Jonas Miliušis
* 1970–1986 m. Stasys Vilkas
* 1987–1989 m. Vilius Švanas
* 1989–1993 m. Algirdas Kratulis
* 1993–1996 m. Artūras Janušauskas
* 1996–1997 m. Henrikas Vaitiekūnas
* 1997–2000 m. Jolanta Miškinytė 

## Šaltiniai
Asmenybė

**Asmenybės** sąvoka yra plati ir sudėtinga, apimanti fizinius ir psichologinius žmogaus ypatumus – visa tai, ką žmogus suvokia ir išgyvena kaip „aš“: išorines ir vidines savybes, sugebėjimus, suvokimo ir mąstymo procesus. Asmenybė yra sistema, jungianti žmogaus psichikos procesus, elgesio bruožus, motyvus, pažinimą ir veiklą į unikalią darnią visumą. Asmenybė – įgimtų savybių ir patirties vystymosi rezultatas.

Suprasdami asmenybę, mes jai priskiriame tokius požymius:
* Asmenybė kaip sudėtinga sistema yra unikali.
* Asmenybė yra visos žmogaus psichinės veiklos integratorius, sąlygojantis žmogaus savojo „aš“ supratimą, savireguliaciją ir adaptaciją prie aplinkos.
* Asmenybė visada turi kontaktų su kitomis asmenybėmis ir užima tam tikrą padėtį grupėse ir apskritai socialinėje erdvėje.

Asmenybė vientisa, bet sudėtinga sistema. Joje galima išskirti keletą sričių, kurios ypač atsispindi asmenybės veikloje: kryptingumas, temperamentas ir charakteris, sugebėjimai, jausmai, valia (svarbiausia asmenybės dalis yra kryptingumas).
Charakteris

**Charakteris** – stabili unikali asmenybės psichika, lemianti ar prognozuojanti individo elgseną bei atsaką; nusistovėjusi ypatybių visuma, išreiškianti individo santykį su aplinka bei pačiu savimi.

Visus charakterio bruožus sieja šios savybės:
* charakterio vientisumas (charakteryje nėra prieštaraujančių bruožų);
* pastovumas (lemia žmogaus santykių su aplinka ir pačiu savimi vienodumą);
* aktyvumas (veiklumas);
* tvirtumas (padeda siekti užsibrėžtų tikslų, ginti savo pažiūras, įveikti kliūtis).

Charakteris reiškiasi žmogaus santykių su aplinka sistemoje, apimančioje santykius:
* su kitais žmonėmis (draugiškas arba uždaras, taktiškas arba grubus, teisingas arba linkęs apgauti);
* su darbu (atsakingas arba aplaidus, darbštus arba tingus);
* su pačiu savimi (kuklus arba savimyla, išdidus arba nuolankus);
* su nuosavybe (dosnus arba godus, tvarkingas arba nevala, taupus arba išlaidus).
Prūsiškos kalendros

**Prūsiškos kalendros** – Mažojoje Lietuvoje leisti lietuviški kalendoriai.

## Istorija
Pradėjo leisti 1847 m. Tilžėje mokytojas Erdmonas Šesnakas. Spausdintos gotiškomis raidėmis. Nuo 1855 m. spausdintos Horcho spaustuvėje Klaipėdoje ir nuo 1874 m. vėl Tilžėje. Paprastai susidėjo iš 88-96 puslapių. Jas iki 1870 m. redagavo pats E. Šesnakas, 1864–1870 m. dar ir Jonas Urbonas, 1873–1876 m. – Klaipėdos mokytojas J. Meškaitis ir 1877–1880 m. Didžiųjų Kakšių mokytojas Kristijonas Kumutatis.

Kalendrose buvo spausdinama evangelikų liuteronų giesmių, vienas kitas pasakojimas, valdžios įsakymų,  pateikė nemažai astronominių žinių.

## Šaltiniai
Drabantas

**Drabantas** (; iš , iš  'asmens sargybinis') – kareivis, kurio pareigos yra lydėti, saugoti karininką ar aukštos padėties asmenį ir jam patarnauti.

XVII–XVIII a. daugelyje Europos šalių drabantais vadino aukštų pareigūnų asmens sargybinius, taip pat – vado asmens apsauga, paskiriama, pvz., kautynių metu, arba valdovo apsauga iš specialiai atrinktų žmonių.

Austrijoje Vengrijoje drabantai () iki 1918 m. buvo pėsčioji rūmų gvardija.

## Drabantai Rusijoje
Rusijoje drabantus turėjo Dmitrijus Apsišaukėlis. Pradžioje jo drabantai buvo lenkai, vėliau – samdomi svetimšaliai.

Vėliau drabantais mėnesį ar du vadinta raitoji kuopa iš 75 žmonių, kuri buvo sukurta Petro I kaip garbės sargyba Jekaterinos I karūnavimo metu (1724 m. gegužė). Šios kuopos kapitonu buvo pats Petras I. Šiuos drabantus dar vadino kavalergardais.

Iki maždaug 1880 m. drabantais kazokų ir milicijos daliniuose vadindavo karininkams patarnaujančius kareivius (dieninius).
Jonas Urbonas (1807)

**Jonas Urbonas** (1807 m. balandžio 15 d. Bandužiuose prie Klaipėdos – 1886 m. birželio 12 d. Įsrutyje) – Mažosios Lietuvos spaudos darbuotojas, mokytojas, poetas.

## Biografija

Baigė greičiausiai Karalienės mokytojų seminariją. 1830-1834 m. mokytojavo Vilkyškiuose (II mokytojas), 1834-1852 m. Pagėgiuose, 1852-1866 m. Tilžės Prūsuose (1919 m. prijungtuose prie Tilžės), nuo 1866 m. gimnazijos vyresnysis mokytojas Įsrutyje.

Bendradarbiavo su lituanistu mokytoju Frydrichu Bekeriu, talkino šiam rengiant pirmąją lietuvių literatūros chrestomatiją „Lietuvininkas“ (*„Der kleine Littauer“*, 1866), reklamavo jo knygas. 1866-1868 m. rašė į kunigo prof. Frydricho Kuršaičio leidžiamą laikraštį „Keleivis iš Karaliaučiaus...“, gerai pažinojo tautosakininką ir etnografinės medžiagos skelbėją Eduardą Gizevijų, Tilžės gimnazijos mokytoją. Priklausė „Lietuvių literatūros draugijai“, bet jos veikloje nepasižymėjo. 1870-1876 ir 1882-1886 m. vadovavo Įsruties gimnastikos mėgėjų draugijai.

Pagal laikraščių pranešimus parašė knygą „Prūsų karas“ (*„Prusu karas bey ypatiškos kovos su estreikeis bey kelioms kitoms Vokes žememis mete 1866“*, Tilžė, 1867, 84 p.). Knygoje aprašomos Prūsijos kovos su Austrija ir kitomis vokiečių valstybėlėmis. Žinomas vienas išlikęs egz. Iš vokiečių kalbos išvertė didaktinio religinio turinio pasakojimus „Krikščioniškas vadas“ (*„Krikščioniškas vadas, arba Kelo roditojis, keleivjams į dangu“*, Tilžė, 1840-1852, 100 p.). Sudarė ir redagavo 7 kalendorius („Prusiškos kalendros ant meto 1864 … 1870). Jų sudarytojas ir redaktorius buvo Erdmonas Šesnakas. J. Urbonas tapo antruoju redaktoriumi.

## Šaltiniai
Wilhelm Keitel

**Vilhelmas Keitelis** (,  1882 m. rugsėjo 22 d. Bad Gandersheime – 1946 m. spalio 16 d. Niurnberge) – vokiečių karinis veikėjas, vermachto vyriausiosios karinės vadovybės štabo vadas (1938–1945 m.), feldmaršalas (1940 m.). Pasirašė Vokietijos kapituliacijos Antrajame pasauliniame kare aktą. Niurnbergo tribunole nuteistas mirties bausme.

## Biografija

Gimė pasiturinčioje žemvaldžio šeimoje. 1901 m. baigė Getingeno gimnaziją ir savo noru pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą 46-ajame Žemutinės Saksonijos artilerijos pulke. 1902 m. rugpjūtį jam suteiktas leitenanto laipsnis. 1905 m. baigė Juterborgo karo mokyklą. 1908 m. buvo paskirtas pulko adjutantu. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui kovojo Vakarų fronto mūšiuose Flandrijoje, 1914 m. rugsėjį buvo sužeistas. Tų pačių metų spalį pakeltas į kapitonus. 1915 m. paskirtas tarnauti 19-osios pėstininkų rezervo divizijos štabe. Vėliau dalyvavo Marnos, Verdeno ir Pašendeilės mūšiuose. Po karo tarnavo reichsvere. 1919 m. tarnavo 2-ojo armijos korpuso štabe. Nuo 1919 m. iki 1922 m. dėstė taktiką Hanoverio kavalerijos mokykloje. 1923 m. pakeltas į majorus. 1924 m. pabaigoje perkeltas į Karo ministeriją. Nuo 1927 m. iki 1929 m. 6-ojo artilerijos pulko bataliono vadas. Nuo 1929 m. spalio paskirtas Karo ministerijos Organizacinio departamento viršininku. Prisidėjo prie Vokietijos kariuomenės slapto perginklavimo. 1933 m. spalį paskirtas 3-osios karo apygardos ir pėstininkų divizijos vado pavaduotoju. 1934 m. suartėjo su į valdžią atėjusiais nacistais ir pradėjo kilti karjeros laiptais. 1935 m. pakeltas į generolus majorus. 1935–1938 m. buvo Gynybos ministerijos karinio-politinio skyriaus viršininkas. 1936 m. sausio 1 d. pakeltas į generolo leitenanto, o 1937 m. rugpjūtį į artilerijos generolo pareigas. Nuo 1938 m. vasario 4 d. iki Vokietijos kapituliacijos 1945 m. gegužės 8 d. – Vokietijos karinių pajėgų vyriausiojo štabo viršininkas. Buvo vienas iš Hitleriui artimų žmonių, dalyvavo rengiant visas stambiausias karines operacijas. Nepritardamas Mūšio dėl Prancūzijos ir Barbarosos operacijos planams, kiekvieną kartą atsistatydindavo, bet A. Hitleris abu jo prašymus atmetė. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 

Pasirašė direktyvų, kuriose nurodė žudyti karo belaisvius ir okupuotų teritorijų gyventojus. Nepavykus 1944 m. liepos 20-osios sąmokslui prieš Hitlerį, buvo vienas iš sąmokslininkų teisėjų.

1945 m. gegužės 8 d. pasirašė Vokietijos kapituliacijos aktą. Po keturių dienų sąjungininkai V. Keitelį suėmė ir perdavė Niurnbergo karo nusikaltimų tribunolui. Proceso metu jis kaltintas sąmokslu prieš taiką, karo rengimu ir organizavimu, karo nusikaltimais ir nusikaltimais prieš žmoniją. Tribunolas atmetė V. Keitelio argumentus, esą jis tik vykdė Hitlerio įsakymus, pripažino kaltu ir nuteisė mirties bausme pakariant.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Wilhelm Keitel (1882–1946) V. Keitelio biografija (vokiečių klb.)
Kalvotoji Žemaitija

**Kalvotoji Žemaitija** – Telšių apskrities laikraštis, leidžiamas nuo 1941 m. balandžio 19 d.

## Istorija
1941 m. išėjo 9, 1944 m. – 6 numeriai. 1941 m. gegužės 15 d. – 1944 m. spalio 28 d. nebuvo leidžiamas. Iki 1950 m. – Telšių apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Telšių rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. – rajono laikraštis, nuo 1995 m. Nr. 21 – apskrities laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Kalvotoji Žemaitija“ redakcija.

1945 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę, 1946 m., 1951 m. – dukart, 1947–1949 m. – dukart-triskart, vėliau – triskart per savaitę, nuo 1990 m. – du kartus, nuo 1995 m. – tris kartus per savaitę. Spausdino Telšių spaustuvė, nuo 1980 m. Šiaulių „Titnago“ spaustuvėje. Tiražas 1945 m. – 10 000 egz., 1987 m. – 14 200 egz., 1997 m. – 6600 egz.

Iki 1950 m. gruodžio vadinosi „Tarybų Žemaitija“, iki 1962 m. – „Komunizmo aušra“, iki 1988 m. – „Komunizmo švyturys“, nuo 1988 m. – „Telšių laikraštis“, nuo 1991 m. balandžio – „Kalvotoji Žemaitija“. 

## Redaktoriai
* Julius Antanavičius – 1941 m.
* Antanas Bajarūnas – 1944–1945 m.
* Stasys Zauka – 1945–1946 m.
* Jurgis Endriuška – 1951–1954 m.
* Elijas Joffė – 1954–1955 m.
* Birutė Ona Boreišienė – 1955–1960 m.
* Adolfas Vaseris – 1960–1984 m.
* Česlovas Gedvilas – 1985–1987 m.
* Steponas Algirdas Dačkevičius – nuo 1988 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Kalvotoji Žemaitija“
Steponas Algirdas Dačkevičius

**Steponas Algirdas Dačkevičius** (g. 1952 m. spalio 7 d. Pužuose, Raseinių rajonas) – Lietuvos žurnalistas, poetas.

## Biografija
1960–1971 m. mokėsi Raseinių rajono Nemakščių vidurinėje mokykloje, 1975 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Šiaulių pedagoginiame institute.

1982–1986 m. Šilalės rajono laikraščio „Artojas“ redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1988 m. „Telšių laikraščio“, nuo 1991 m. balandžio – laikraščio „Kalvotoji Žemaitija“ redaktorius.

Telšių Lions klubo, nuo 2006 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Respublikinių ir Telšių rajono poezijos konkursų laureatas, prizininkas.

## Bibliografija
* *Dienų pasiklausiu*, poezija, Vilnius: Virola, 1997 m.
* *Staktos*, poezija, Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2004 m.
* *Balanų vargonai*, poezija, Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2010 m.
* *Skruzdėlynas po šaukštu*, eilėraščių rinktinė, Vilnius: Slinktys, 2022 m.

**Rinkiniuose:**
* *Pabūk džiaugsmu*. Kaunas: Šviesa, 1987.
* *Nebijok atsigerti iš stirnos pėdos*. Jonava: Jonava, 1989.
* *Po Vydūno kaštonais*. Šiauliai: Saulės delta, 2002.
* *Poezijos pavasaris 2003*. Vilnius: Vaga, 2003.
* *Jungtys*. Šiauliai: Saulės delta, 2000.
* *Nupinsiu Lietuvai vainiką*. Marijampolė: Ramona, 2004.

## Šaltiniai
Kanados lietuvis

**Kanados lietuvis** – Kanados lietuvių iliustruotas laikraštis, ėjęs 1929 m. birželio mėn. – 1930 m. gegužės mėn. Toronte.

## Istorija
Leidėjai: M. P Jokūbynienė, J. Jokubynas, N. Dagilis, Jonas Kružinaitis. Išleisti 9 rotatoriumi spausdinti numeriai po 24-36 p.

Redaktorius Jonas Kružinaitis-Krūzė. 

## Šaltiniai
Kardas (Baltimorė)

**Kardas** – JAV lietuvių socialistinės laisvamaniškos minties savaitraštis, ėjęs nuo 1896 m. balandžio mėn. iki 1898 m. Baltimorėje. 

## Istorija
Leido ir redagavo Vincas Karalius. Pasirodė 131 numeris. 
1898 m. leido savarankišką priedą, *mokslišką mėnesinį laikraštį* „Galybė“; jo išėjo 8 numeriai, redaguoti V. Karaliaus. Bendradarbiavo Vladislovas Dembskis, Martynas Jankus, Domininkas Keliauninkas, Antanas Lalis, Stasys Malevskis-Homolickis, Jonas Šliūpas ir kt.

1897 m. redagavo Domininkas Keliauninkas, Justinas Kulikauskas, Antanas Lalis, 1898 m. – Justinas Kulikauskas ir Antanas Lalis. 

## Šaltiniai
Kardas (Čikaga)

**Kardas** – JAV lietuvių iliustruotas satyros, humoro ir kritikos žurnalas, leistas kas mėnesį 1916–1926 m.

## Istorija
Išleistas vietoj humoro ir satyros žurnalo „Šakė“. Nr. 1 išėjo 1916 m. balandžio mėn. Vusteryje. 1917 m. leido „Kardo“ bendrovės komitetas, kurio pirmininkas buvo A. F. Miliauskas, sekretorius Jonas Repšys, iždininkas N. J. Kudarauskas ir administratorius J. Navickas. 1917 m. balandžio mėn. buvo perkeltas į Bostoną, kur jo leidimą perėmė grupė „Laisvės draugai“. Jie išleido 16 numerių. 1918 m. (nuo Nr. 8) perkeltas į Čikagą ir perduotas Lietuvių laisvamanių federacijai. Čia ėjo iki 1926 m., kai vietoj žurnalo „Kardas“ vėl pradėtas leisti žurnalas „Šakė“. 

## Redaktoriai
* Kleopas Jurgelionis – 1916 m.,
* Kostas Augustas,
* Kazys Baronas,
* Stasys Strazdas, Teodoras Kučinskas, Fortūnatas Bagočius, Jonas Repšys ir kt.

## Šaltiniai
Kalifornijos lietuvis

**Kalifornijos lietuvis** – JAV lietuvių mėnesinis žurnalas, ėjęs 1946–1950 m. Oklende (Kalifornijos valstija) bei nuo 1947 m. Los Andžele.

## Istorija
Leido ir redagavo Bronė Skirienė, Los Andžele – Antanas Skirius; 1949–1950 m. redagavo Juozas Vitėnas. Bendradarbiavo J. Jonaitis, L. Macijauskas, A. Regis, Bronė Starkienė ir kiti.
Nuo 1950 m. sausio vietoj žurnalo „Kalifornijos lietuvis“ pradėtas leisti žurnalas „Lietuvių dienos“. 

## Nuorodos
* „Kalifornijos lietuvis“ 1946-1949 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org

## Šaltiniai
Kalvis melagis

**Kalvis melagis** (*Kalwis Mialagis*) – slaptas rankraštinis literatūrinis-humoristinis Peterburgo universiteto lietuvių studentų laikraštėlis, leistas 1875 m. gruodžio 1 d. – 1876 m. kovo 1 d. Peterburge.

## Istorija
Sumanytojas ir leidėjas Petras Vileišis. Rašė lietuvių studentai J. Brasaitis, Juozas Grigiškis, Jonas Kymantas, Petras Vileišis ir kiti lietuvių tautosakos, etnografijos, istorijos temomis. Platintas laiškais giminėms į Lietuvą. Tai vienas pirmųjų lietuvių šviesuomenės bandymų leisti lietuvišką periodiką. Išėjo per 10 numerių. 

## Šaltiniai
Kardas (žurnalas)

**Kardas** – Lietuvos karininkų iliustruotas žurnalas, leistas 1925–1940 m. Kaune.

## Istorija
Pradėjo leisti Karo mokslo draugija du kartus per mėnesį. Nuo 1929 m. vasario ėjo kartą per mėnesį kaip žurnalo „Mūsų žinynas“ priedas, vadinosi „Karo mokslo draugijos žinios“. Nuo 1933 m. gegužės 15 d. „Kardą“ leido Lietuvos karininkų ramovė du kartus per mėnesį. Spausdino Raidės spaustuvė, nuo 1933 m. Spindulio spaustuvė Kaune. Tiražas 1925 m. – 1000 egz., 1938 m. – 2000 egz.

Bendradarbiavo Jurgis Byla, Vytautas Bulvičius, M. Butavičius, Stasys Dabušis, B. Gentvilas, K. Gabriūnas, Vincas Grigaliūnas-Glovackis, Antanas Januševičius, Pranas Kaunas, Antanas Mačiuika, Vytautas Maželis, Vladas Mieželis, Jonas Noreika, Jonas Petruitis, K. Slašauskas, J. Šepetys, Konstantinas Žukas ir kt.

## Redaktoriai
Kazys Skučas, Vincas Jonuška, Petras Biržys, Jonas Asevičius-Acukas, Juozas Balčiūnas, Vytautas Steponaitis, Aleksandras Šimkus, Liudas Zibavičius (nuo 1938 m. pabaigos). 

## Šaltiniai

## Nuorodos
Žurnalo elektroninės versijos PDF formatu
Kardas (Vilnius)

**Kardas** – *[[Lietuva|Lietuvos]] karininkų istorinės tautinės minties [[Žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, leidžiamas kas ketvirtį nuo 1990 m. Vilniuje.

## Istorija
Leidžiamas kaip atkurtas 1925–1940 m. Kaune ėjęs to paties pavadinimo leidinys. Steigėja ir leidėja – žurnalo redakcija, vėliau A. Martinionio leidykla, nuo 1999 m. Lietuvos atsargos karininkų sąjungos Centro valdyba. Nuo 2012 m. sausio mėn. žurnalas „Kardas“ leidžiamas kaip mėnesinio žurnalo „Karys“ priedas. Tiražas 1990 m. – 7500 egz., 1993 m. – 3500 egz., 1996 m. – 2000 egz.

Rašo ne tik karininkų ir kariuomenės gyvenimo, bet ir Lietuvos istorijos, diplomatijos, literatūros bei kitais klausimais.

## Redaktoriai
* Antanas Martinionis – 1990–2001 m.
* Algis Balaišis – 2001 m.
* Audronė Šimaitytė – 2002–2012 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Kardas“ archyvas