open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Abraomas Vaina

**Abraomas Vaina** (1569–1649 m. balandžio 14 d.) – Romos katalikų ir LDK valstybinis veikėjas.

## Biografija
Kilo iš Vainų giminės, Simono Vainos sūnus.

Vilniaus kanauninkas, Vilniaus vyskupas-sufraganas nuo 1611 m., Metono titulinis vyskupas, Žemaitijos vyskupas 1627–1630 m. ir Vilniaus vyskupas nuo 1630 m.

## Literatūra
Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская
Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
Rytų Sibiras

**Rytų Sibiras** () – rytinė Sibiro dalis, esanti tarp Jenisiejaus upės vakaruose ir Ramiojo vandenyno vandenskyros kalnagūbrių rytuose. Plotas – 7,2 mln. km². Didžiąją dalį ploto užima Vidurio Sibiro plokščiakalnis, iš šiaurės juosia lygumos (Šiaurės Sibiro žemuma, Vidurio Jakutijos žemuma, Janos-Indigirkos žemuma), iš pietų – Pietų Sibiro kalnai, iš rytų – Janos-Kolymos kalnynas.

Didžiausi ežerai: Baikalas, Taimyras, Chantajaus ežeras, Lama, Piasinas.

Didžiausios upės: Jenisiejus, Lena, Viliujis, Selenga, Oliokma, Angara, Aldanas, Vitimas, Kolyma, Indigirka, Jana, Žemutinė Tunguska, Chatanga.

## Šaltiniai
Rytų Australijos srovė

**Rytų Australijos srovė** – šiltoji paviršinė vandenyninė srovė, tekanti Ramiajame vandenyne prie rytinių Australijos krantų. Pietų Pasatų srovės atšaka. Vandens temperatūra žiemą 11–20 °C, vasarą 15–26 °C. Tėkmės greitis – 30–50 cm/s, vidurinėje dalyje – virš 75 cm/s. Srovės plotis tarp 25 ir 35 ° p. pl. lygiagrečių – 100–200 km. Rytų Australijos srovė teka iš šiaurės į pietus (per Koralų, Tasmano jūras), ties Tasmanija susilieja su Vakarinių Vėjų srove.

## Šaltiniai
Rytų Grenlandijos srovė

**Rytų Grenlandijos srovė** – šaltoji paviršinė vandenyninė srovė, tekanti Arkties vandenyne, šalia pietrytinių Grenlandijos krantų. Ji yra srovės, kertančios visą Arkties baseiną, tąsa. Vandens temperatūra ties Grenlandijos krantais – žemiau 0 °C, rytiniame pakraštyje vasarą sušyla iki 2,4 °C. Tėkmės greitis iki 25 cm/s. Teka iš šiaurės į pietus. Srovės plotis 360–540 km.

Rytų Grenlandijos srovė ištisus metus neša Arkties baseino ledus, o vasarą – ledkalnius.

## Šaltiniai
The Final Frontier

**The Final Frontier** – penkioliktasis studijinis britų sunkiojo metalo grupės „Iron Maiden“ albumas, išleistas 2010 m. rugpjūčio 13 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje pardavus per 44 tūkstančius kopijų, „The Final Frontier“ debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Taip pat pirmąją vietą albumas pasiekė dar 27 šalyse. JAV per pirmąją savaitę buvo parduota 63 tūkstančiai kopijų ir albumas pasiekė ketvirtąją „Billboard 200“ reitingo vietą, tapdamas aukščiausią vietą pasiekusiu grupės įrašu šalyje.

2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „El Dorado“ laimėjo geriausio metalo atlikimo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Aphrodite

**Aphrodite** – vienuoliktasis studijinis australų atlikėjos Kylie Minogue albumas, išleistas 2010 m. birželio 30 d. Albumo singlas „All the Lovers“ sulaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje, pasiekdamas trečiąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, taip pat patekdamas į daugumos reitingų dvidešimtukus. Pats albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje pardavus 79 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. „Aphrodite“ taip pat pasiekė antrąją vietą Australijoje bei devynioliktąją JAV.

## Dainų sąrašas

## Top

## Šaltiniai
Traunas (miestas)

**Traunas** () – miestas Aukštutinės Austrijos žemėje, šiaurės Austrijoje. Ribojasi su Lincu. Per miestą teka Traunas. Penktas didžiausias Aukštutinės Austrijos miestas. 24 066 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys). Miesto pavadinamas kilęs iš keltų žodžio *dru*, reiškiančio upę.

Vietovėje žmonių gyventa nuo neolito laikų. 790 m. pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose.

## Galerija

Traun stadtplatz.jpg|Rotušė
Bahnhof Traun.jpg|Traukinių stotis
Traun Kath Pfarrkirche hl. Dionysius 01.JPG|Bažnyčia
Rankvelis

**Rankvelis** () – miestelis Feldkircho apskrityje, Forarlbergo žemėje, vakarų Austrijoje. Įsikūręs aukštutiniame Reino slėnyje. Vakariausias šalies miestas. 11 731 gyventojas (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

Romos imperijos laikais, miestelis buvo žinomas kaip *Vinomna*. Buvo svarbus susisiekimo mazgas. Rankvelis pirmą kartą paminėtas 842 m. 1618 m. suteiktos miesto teisės. Nuo 1918 m. įeina į Forarlbergo žemės teritoriją.

## Galerija

Rankweil Blick vom Furkajoch auf Rankweil 2.JPG|Rankvelio vaizdas nuo kalno
Vorarlberg Rankweil and Hohenkasten Tyrol Austro-Hungary.jpg|Rankvelio pilis ant uolos
Satoshi Otomo

**Satoshi Otomo** (g. 1981 m. spalio 1 d.) – buvęs Filipinų futbolininkas, rungtyniavęs Filipinų rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2014 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Claude Dambury

**Klodas Damburi** (g. 1971 m. liepos 30 d.) – buvęs Prancūzijos Gvianos futbolininkas, rungtyniavęs Prancūzijos Gvianos rinktinėje.

Nacionalinėje komandoje žaidė 2008 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Mark Bowen

**Markas Bauenas** (g. 1963 m. gruodžio 7 d.) – buvęs Velso futbolininkas, rungtyniavęs Velso rinktinėje.

## Karjera
1981 m. gruodžio mėn. pasirašė savo pirmąją profesionalų kontraktą su Tottenham Hotspur. Pagrindinėje ekipoje sužaidė vos 20 rungtynių.

1987 m. vasarą perėjo į „Norwich City“ už 90 000 svarų sterlingų perėjimo mokestį. 1987 m. rugpjūčio 19 d. debiutavo Pirmojo diviziono rungtynėse prieš Southampton Carrow Road. 1988 m. sausio 1 dieną įmušė pirmąjį įvartį atstovaudamas Norwich City. Jo klubas nugalėjo West Ham United rezultatu 4:1.

1989 m. balandžio 8 d. vartininkas Bryan Gunn buvo pašalintas iš aikštės už tai, kad ginčijosi su teisėju. Mark Bowen stojo į vartus, o jo varžovas Brian Kilcline nepataikė smūgio. „Coventry“ laimėjo šias rungtynes 2:1.

1989–1990 m. sezone sirgaliai jį išrinko Norwich City metų žaidėju.

1996 m. pasirašė sutartį su West Ham United. 1996 m. rugpjūčio 21 d. debiutavo klube, kai namuose 1:1 sužaidė lygiosiomis su Coventry City. 

1997 m. sausį jis pasirašė pelningą kontraktą su „Shimizu S-Pulse“ Japonijoje.

1998 m. pasirašė sutartį su „Charlton Athletic“. Po metų jis paliko Charlton klubą, patyręs rimtą traumą. 

Vėlesniais metais trumpai žaidė „Wigan Athletic“ ir „Reading“.

## Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 1986–1997 m. 1986 m. gegužės 10 d. debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Kanadą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Simonas Sirutis

**Simonas Sirutis** (g. 1698 m. – m. 1774 m.) – Vitebsko kaštelionas 1752–1774, Lietuvos tribunolo maršalka 1752 metais, Lietuvos didysis ginklinikas 1750–1752, Kauno stalininkas ir paseniūnis 1732–1734, Kauno stovyklininkas 1727 metais, Kauno seniūnas 1742–1765.

## Biografija
Juozapo Kazimiero Siručio ir Barboros Zabielaitės sūnus. 1749 metais vedė Petronėlę Scholastiką Volodkovičiūtę, Mstislavlio kašteliono Juozapo Nemirovičiaus našlę.

Pasiuntinys nuo Kauno pavieto į elekcinį seimą 1733 metais. Buvo pasiuntinu į 1750 metų seimą. Buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektoriumi 1764 metais.

1761 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, 1757 metais tapo Aleksdandro Neviškio ordino kavalieriumi.
## Šeima

1747 metais Simonas Sirutis vedė Petronėlę Scholastikę Volodkovič, Mstislavlio kašteliono Juozapo Nemirovičiaus-Ščito (mirė 1745) našlę. Jų santuoka buvo bevaikė.

## Literatūra

* Kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705–2008, 2008.
* Urzędnicy centralni i dygnitarze Wielkiego Księstwa Litewskiego XIV–XVIII wieku spisy opracowali Henryk Lulewicz i Andrzej Rachuba, Kórnik 1994

## Išnašos

|-
Aleksandras Bogdanas Sapiega

**Aleksandras Bogdanas Sapiega** (1585–1635 m. sausis) – LDK valstybinis veikėjas, karaliaus rotmistras, Vitebsko pakamaris (nuo 1606 m.), Oršos seniūnas (nuo 1610 m.), Vitebsko kaštelionas (1613–1615 m.), Propoisko ir Čečersko seniūnas (nuo 1622 m.), Kryčavo seniūnas (iki 1631 m.), Lietuvos didysis taurininkas (1631–1632 m.).

## Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės Čereisko-Ružanų linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Oršos pakamrio Grigaliaus Sapiegos (m. 1600) ir Sofijos Strvinskos (m. iki 1611) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Lietuvos didysis raštininkas Kristupas Steponas. Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos giminaitis.

Jo tėvai išpažino protestantizmą. Po jų mirties Aleksandras Sapiega perėjo į savo dėdės, Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos globą, kuris išsiuntė jį mokytis į jėzuitų kolegiumą.

1602–1603 metais mokėsi jėzuitų kolegiume, Braneve, kur perėjo į katalikybę, ir Krokuvoje. 1606 metais gavo Vitebsko pakamario pareigybę. 1607 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą.

1609–1611 metais Aleksandras Bogdanas Sapiega dalyvavo Lenkijos karaliaus Zigmanto III Vazos Smolensko karinėje kampanijoje. 1610 metais gavo Oršos seniūniją. 1613 metais tapo Vitebsko kaštelionu ir antrą kartą išrinktas į seimą. 1614 metais suteikė didelę pagalbą lenkų-lietuvių garnizonui Smolenske, kurį buvo apgulusi rusų armija. 1615 metais atsisakė Vitebsko kašteliono titulo.

1621 metais Aleksandras Bogdanas Sapiega dalyvavo Chotyno mūšyje su Turkijos armija, kurio metu po Lietuvos didžiojo etmono Jono Karolio Chodkevičiaus mirties perėmė vadovavimą visai Lietuvos armijai. 1625 metais buvo Italijoje.

1627 metais jis dalyvavo ATR-Švedijos kare, Livonijoje. 1628 metais kartu su pusbroliu Jonu Stanislovu Sapiega išvažiavo į Vengriją. 1631 metais gavo Lietuvos didžiojo taurininko pareigybę, bet dėl silpnos sveikatos 1632 metais jos atsisakė.

Įkūrė dominikonų bažnyčią ir vienuolyną Ostrovne, Vitebsko vaivadijoje.

1635 metų sausį Aleksandras Bogdanas Sapiega mirė, jį palaidojo Ostrove.

## Šeima
1613 metais vedė Elžbietą Chodkevičiūtę (m. po 1630), Vilniaus kašteliono Jeronimo Chodkevičiaus (1560–1617) ir Anos Tarlo dukterį. Vaikai:
* Ana Sapiega, Lietuvos didžiojo raštininko Stanislovo Kristupo Naruševičiaus žmona.
* Kristina Konstancija Sapiega (m. 1650), Lietuvos didžiojo pastalininko Jono Samuelio Paco žmona.

## Literatūra
* Грыцкевіч А. Сапегі // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. – Мн.: БелЭн, 2005. – Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – С. 548. – 788 с. – ISBN 985-11-0378-0.
* *Sapieha E., Saeed-Kałamajska M.* Dom Sapieżyński. – Cz. 2. – Warszawa: Wydawn. Nauk. PWN, 2008.
Pendulum

**Pendulum** – australų drum and bass grupė iš Perto, susikūrusi 2002 m. Grupė pasižymi savo skambesiu, jungiančiu sunkųjį roką su elektronine muzika. 2012 m. grupė paskelbė daranti kūrybinę pertrauką, tačiau 2016 m. grįžo į sceną. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Immersion“, išleistas 2010 m. gegužę ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.

## Grupė nariai
**Dabartiniai nariai**
* Rob Swire – vokalas, sintezatoriai, gitara, klavišiniai, bosinė gitara, prodiusavimas, DJ (2002–dabar)
* Gareth McGrillen – bosinė gitara, pritariamasis vokalas, prodiusavimas, DJ (2002–dabar)
* Peredur ap Gwynedd – gitara (2006–dabar)
* KJ Sawka – bŪgnai (2009–dabar)
* Paul Harding – DJ (2002–dabar)

**Buvę nariai**
* Paul Kodish – būgnai(2006–2009)
* Ben Mount – MC (2006–2018)

## Diskografija
* *Hold Your Colour* (2005)
* *In Silico* (2008)
* *[[Immersion]]* (2010)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Grigalius Sapiega

**Grigalius Ivanovičius Sapiega** (apie 1560–1600) – LDK valstybinis veikėjas.

## Biografija
Kilo iš Lietuvos magnatų Sapiegų giminės Čereisko linijos, Ivano Sapiegos ir kunigaikštytės Bogdanos Druckos-Kanoplios sūnus. Lietuvos didžiojo kanclerio Leono Sapiegos brolis. Turėjo dar vieną brolį Andrių.

Užėmė Oršos pakamario pareigybę (nuo 1585).

## Šeima
iki 1585 metų vedė Sofiją Stravinską (m. iki 1611), Vitebsko kašteliono Martyno Stravinskio dukterį. Nuo santuokos su kiuria turėjo vaikų:
* Aleksandras Bogdanas (1585–1635), Oršos seniūnas;
* Kristupas Steponas (1590–1627), Lietuvos didysis raštininkas.
Bionic

**Bionic** – šeštasis studijinis amerikiečių atlikėjos Christina Aguilera albumas, išleistas 2010 m. birželio 4 d. Albume skambanti muzika buvo įkvėpta elektroninės muzikos, todėl pirmoje albumo pusėje skambančios dainos pasižymi sintezatoriais ir elektroniniais ritmais, o antroje – baladės. Nepaisant to, jog „Bionic“ sulaukė vidutiniškų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota 24 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju Aguilera įrašu, pasiekusiu šio šią viršūnę. JAV per pirmąją savaitę buvo parduota 110 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo trečiojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje.

2018 m. birželio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš 500 tūkstančių „Bionic“ kopijų ir albumas tapęs auksiniu.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Immersion

**Immersion** – trečiasis studijinis australų drum and bass grupės „Pendulum“ albumas, išleistas 2010 m. gegužės 21 d. Albumo singlas „Watercolour“ pasiekė ketvirtąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge. „Pendulum“ sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė trečiąją vietą Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Aleksandras Kazimieras Sapiega

**Aleksandras Kazimieras Sapiega** (1624 m. gegužės 13 d. – 1671 m. gegužės 22 d.) – Romos katalikų ir LDK valstybinis veikėjas, karaliaus sekretorius (nuo 1647 m.), Vilniaus (1649 m.) ir Varšuvos kanauninkas (1651 m.), Vilniaus vyskupas-sufraganas ir tituluotas Metonio vyskupas (nuo 1655 m.), Lietuvos didysis dvasinis referentas (1657–1659 m.), Žemaitijos (1659–1667 m.) ir Vilniaus vyskupas (1667–1671 m.)

## Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Vladimiro-Voluinės pakamario Frederiko Sapiegos (m. 1626) ir Evos Skaževskos (m. iki 1642) trečiasis sūnus. Broliai – Lietuvos lauko raštininkas Jonas Frederikas, Lietuvos didysis raikytojas Kristupas Pranciškus ir Lietuvos didysis stovyklininkas Tomas Kazimieras.

Mokėsi jėzuitų kolegiume Liubline, Vilniaus jėzuitų akademijoje, Bartolomejaus Novodvorskio vardo kolegiume Krokuvoje. 1638 metais įstojo į Krokuvos universitetą. 1647 metais gavo Lietuvos didžiojo sekretoriaus pareigybę. Tęsė dvasinį išsilavinimą Padujoje (1647), Bolonijoje (1648), Romoje (1649) ir Paryžiuje.

Grįžęs į tėvynę Aleksandras Sapiega 1650 m. gegužės 14 d. tapo Vilniaus kapitulos prorektoriumi. Tų pačių metų liepos 17 d. buvo išventintas į dvasininkus. 1650 m. spalį tapo vyskupų teismo nariu. 1655 metais gavo Vilniaus vyskupo-sufragano titulą. 1657 metais buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju dvasiniu referentu. 1659 m. balandžio 4 d. tapo Žemaitijos vyskupu.

1659 m. vasarą Žemaitijos vyskupas Aleksandras Kazimieras Sapiega, būdamas karaliaus Jono II Kazimiero Vazos pasiuntiniu, nuramino maištą Lietuvos armijoje. 1662 metų seime įėjo į karinės-iždo komisijos sudėtį, tada gi bandė sutaikyti Lietuvos didįjį etmoną Povilą Joną Sapiegą ir Lietuvos lauko etmoną Vincentą Korviną Gosivskį. 1666 metais, po savo brolio Kristupo Pranciškaus Sapiegos mirties, gavo jo dragunų vėliavą Lietuvos armijoje. 1667 m. liepos 18 d. Aleksandras Kazimieras Sapiega gavo Vilniaus Vyskupo titulą.

1668 metais, Lenkijos karaliui Jonui II Kazimierui Vazai atsižadėjus sosto, Vilniaus vyskupas Aleksandras Kazimieras Sapiega palaikė Pfalco kurfiursto Filipo Vilhelmo Noirburgo kandidatūrą.

Buvo palaidotas Vilniaus Švento Stanislovo katedros sobore, Vilniuje.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.
Rytų Indijos kalnagūbris

**Rytų Indijos kalnagūbris** (arba ***90-asis rytų kalnagūbris***) – povandeninis kalnagūbris Indijos vandenyne. Išsidriekęs beveik išilgai 90 ° r. ilg. dienovidinio (tarp 10 ° š. pl. ir 34 ° p. pl.). Ilgis ~5000 km, plotis iki 450 km. Vyraujantis gylis virš gūbrio 2000–2500 m, virš kai kurių viršukalnių (pietinėje dalyje) – 549 m.

## Šaltiniai
Rytų Irano kalnai

**Rytų Irano kalnai** – kalnų masyvas rytų Irane, Irano kalnyno sudėtyje. Nusidriekę iš šiaurės į pietus per 1000 km. Aukštis iki 4042 m (Teftano ugnikalnis). Būdingi izoliuoti masyvai su plokščiomis viršūnėmis, sudaryti iš vulkaninių ir nuosėdinių uolienų. Būdingos kalnų stepės ir pusdykumės.

## Šaltiniai
Space Invaders

**Space Invaders** () – 1978 m. Japonijos kompanijos „Taito“ sukurtas šaudyklinis žaidimas žaidimų automatams. Vėliau pasirodė žaidimo adaptacijos SNES, „Game Boy“, „TurboGrafx CD“, „PlayStation“, „WonderSwan“, „Saturn“, „Wii“, „PlayStation 3“, „PSP“, „PS Vita“ ir kitoms platformoms

„Space Invaders“ žaidime žaidėjas, valdydamas šaudyklinį įrenginį, turi apginti Žemę nuo įsiveržusių ateivių. Ateiviai atakuoja eilėmis, šaudydami ir nuolat artėdami iš viršaus prie Žemės paviršiaus. Žaidime yra keletas ateivių rūšių, kurių nušovimas įvertinamas skirtingu taškų kiekiu. „Space Invaders“ buvo vienas populiariausių žaidimų, sukurtų žaidimų automatams. Skelbta, kad 1982 m. duomenimis jis buvo instaliuotas 340 000 automatų ir surinko 2702 mln. JAV dolerių pajamų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Space Invaders“ interneto naršyklėje.
* mobygames.com
Perchtoldsdorfas

**Perchtoldsdorfas** () – miestelis Miodlingo apskrityje, Žemutinės Austrijos žemėje, rytų Austrijoje. Pagrindinė pramonės šaka – vyndarystė.

Miestelis nutolęs 16 km į šiaurės rytus nuo Vienos miesto centro. 14 977 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

## Galerija

Perchtoldsdorf - Rathaus.JPG|Rotušė
Perchtoldsdorf - ehemaliger Karner.JPG|Perchtoldsdorfo pilis
At perchtoldsdorf02.jpg|Šv. Augustino bažnyčia


## Miestų partnerystė
*  Donauvertas Vokietija
Virusoidas

**Virusoidas** – žiedinė viengrandė RNR molekulė, kurios replikacija ir apvilkimas kapside priklauso nuo augalų virusų. Virusoido genomą sudaro keli šimtai nukleotidų. Virusoido genomas baltymų nekoduoja.

Virusoidai iš esmės yra viroidai, kuriuos į kapsides įvelka pagalbinių virusų baltymai. Todėl pagal replikacijos būdą (riedančio rato replikacija) jie yra panašūs į viroidus.

Virusoidai, nors ir nagrinėjami virusologijos, nėra laikomi virusais, o subvirusinėmis dalelėmis. Kadangi virusoidai priklauso nuo pagalbinių virusų, jie klasifikuojami kaip satelitai. Virologinėje taksonomijoje jie klasifikuojami kaip Satelitai/Nukleorūgščių satelitai/3 pogrupis: diskinės satelitinės RNR.

Terminas *virusoidas* taip pat kartais naudojamas turint omenyje visus satelitus.

## Šaltiniai
Nuku Hiva

**Nuku Hiva** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, didžiausia tarp Markizų salų. Plotas – 339 km². Sala sudaro komuną, kuriai prikiriamos ir 4 mažytės negyvenamos salos šiaurėje: Eiao, Hatutu, Motu One, Motu Iti. Kartu užima 388  km².

Sala yra 25 km ilgio, iki 17 km pločio. Kranto linija vingiuota, krantai daug kur statūs, skardingi, yra gilių užutėkių. Centrinę salos dalį užima Toovii plynaukštė, kurios vakarinėje dalyje iškyla Tekao kalnas (1224 m) – aukščiausia Nuku Hivos vieta. Hakaui slėnyje krenta 350 m aukščio Vaipo krioklys. Salą dengia spygliuočių miškai, tropinės džiunglės, yra pievų plotų. Šiaurinėje pakrantėje būdingas sausringas klimatas, ten susidariusi pusdykumė.

2022 m. Nuku Hivoje gyveno 3025 žmonės. Vietos gyventojai – markiziečiai. Pagrindinė gyvenvietė – Taiohaė (2183 gyv.). Salos šiaurės vakaruose yra oro uostas iki kurio nuo Taihoaės veda 50 km ilgio kelias. Verčiamasi žemės ūkiu (duonmedžiai, kolokazijos, manijokai, kokospalmės, vaisiai), žvejyba, gyvulininkyste (ožkos, kiaulės).

Ikikolonijiniais laikais markiziečiai salą buvo pasidalinę į dvi žemes – Te Ii ir Tai Pi. Europiečiai Nuku Hivoje pasirodė XVI–XVII a. Nuku Hivoje 1813 m. išsilaipino JAV laivynas ir įkūrė Medisonvilio koloniją. Amerikiečiai įsivėlė į tarpgentinius karus, o vėliau – į konfliktus su britų banginių medžiotojais. 1842 m. salą užėmė prancūzai. XIX a. dauguma salos gyventojų mirė nuo infekcinių ligų.


Hatiheu Bay, Nuku Hiva (French Polynesia).jpg|Nuku Hivos kalnai
Nuku Hiva - Baie de Hakapaa - 20061109.jpg|Hakapaa įlanka
Nuku Hiva - Cathédrale Notre-Dame de Taiohae - 20061109.jpg|Bažnyčia Taiohaėje
NukuHiva - Taipivai river - 20061109.jpg|Taipivai upė


## Šaltiniai
Ua Pu

**Ua Pu** (, mark. *’uapou*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, trečia pagal dydį tarp Markizų salų, yra 50 km į pietus nuo Nuku Hivos. Plotas – 106 km². Sala sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Hakahau (1638 gyv.).

Sala yra 28 km ilgio, iki 25 km pločio. Kranto linija vingiuota, krantai daug kur statūs, skardingi. Sala bazaltinė, labai kalnuota. Joje yra aukščiausia Markizų salų vieta – bazaltiniai Oavės bokštai (1230 m). Paviršių dengia tropiniai miškai. Aplink salą yra mažų salelių (*motu*), iš kurių didžiausia – Motu Oa.

2017 m. Ua Pu saloje gyveno 2213 žmonės. Vietos gyventojai – markiziečiai. Yra prieplauka, oro uostas (11 km nuo Hakahau). Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, gyvulių auginimu, turizmu. Veikia muziejus, Šv. Stepono katalikų bažnyčia, išlikę senovinių tikių, šventyklų, akmeninių aikščių (*[[marae]]*) liekanų.


Ua Pou - Tapageuse.jpg|Oavės bokštai virš Hakahau prieplaukos
Uapou-Hakahaubucht.jpg|Hakahau įlanka
Ua Pou's South Coast.jpg|Pietinis salos krantas
Marquesas Tiki.jpg|Tikis
Ua Pou-Hakamouital.jpg|Šventvietės liekanos


## Šaltiniai
Ua Huka

**Ua Huka** (, mark. *’uahuka*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salose, yra 42 km į rytus nuo Nuku Hivos. Plotas – 83 km². Sala sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Vaipaeė.

Sala yra 14,5 km ilgio, iki 9,5 km pločio. Kranto linija vingiuota, krantai daug kur statūs, skardingi. Sala bazaltinė, vulkaninė. Centrinę dalį užima aukštumos, iškylančios iki 884 m (Hitikau k.). Būdingi krūmynai, tropiniai miškai.

2017 m. Ua Hukos saloje gyveno 674 žmogus. Vietos gyventojai – markiziečiai. Yra prieplauka, oro uostas. Verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, gyvulių auginimu, turizmu, ruošiama kopra. Veikia archeologijos, jūrų, geologijos muziejai, arboretumas, viešbutis, išlikę senovinių tikių, šventyklų, akmeninių aikščių (*[[marae]]*), petroglifų liekanų.

Pirmasis vakarietis, pasiekęs Ua Huką, buvo amerikiečių jūrininkas Džozefas Ingrehamas (1791 m.). Jis šią salą JAV prezidento Džordžo Vašingtono garbei pavadino Vašingtono sala.


Ua Huka - Baie de Vaipaee (1).JPG|Audringa jūra prie Vaipaeės įlankos
Baie de Hane - Chargement copra (2).JPG|Kopros išvežimas
Baie de Hane - Aranui.JPG|Hanės įlanka
Ua Huka - Meae Meiaute - Tiki (1).JPG|Tikis
AnnonaMuricata UaHuka 20061114.jpg|Dygliuotoji anona arboretume


## Šaltiniai
Vėjaraupiai

**Vėjaraupiai** () – dažna ūminė virusinė infekcinė liga, pasižyminti  odos išbėrimu pūslelėmis ir staiga prasidėjusiu karščiavimu. Viena dažniausiai pasitaikančių infekcinių ligų po gripo ir ūminių virusinių viršutinių kvėpavimo takų ligų. Dažniausiai serga ikimokyklinio amžiaus vaikai, rečiau – naujagimiai. Nuo vaikų gali užsikrėsti vaikystėje šia liga nepersirgę suaugusieji, ypač nėščios moterys, silpnesnio imuniteto žmonės (sergantys AIDS, lėtinėmis plaučių, kraujo ligomis, piktybiniais augliais), kuriems ji pavojinga. Liga užtrunka iki savaitės, ji vienkartinė, kartą susirgus – daugiau nebepasikartoja.  

Užsikrečiama nuo sergančiojo oro lašeliniu būdu, kai jis kosti, čiaudo ar net kalba, taip pat tiesiogiai per odą. Ligos sukėlėjas – *Varicella-zoster* virusas, priklausantis *Herpesviridae* šeimai. Jis itin lakus, gali pasklisti po visą pastatą, tačiau jautrus ultravioletiniams spinduliams, lauke greitai žūva, todėl užsikrečiama tik uždarose patalpose. Nuo vėjaraupių galima apsisaugoti pasiskiepijus.

## Ligos eiga ir gydymas
Pakilusi iki 38 laipsnių ir daugiau, temperatūra laikosi kelias dienas, ligonį vargina galvos skausmas. Ant kūno atsiradusios raudonos dėmelės virsta skaidraus skysčio pripildytais spuogeliais, kurie gali išberti ne tik viso kūno odą, bet ir burnos ar lytinių organų gleivinę. Išbertą odą labai niežti, trukdo ramiam miegui, mažėja apetitas. Vaikui draskant spuogelius, jie supūliuoja dėl patekusios infekcijos, todėl svarbi vaiko asmeninė higiena (dažnas rankų plovimas, nagų kirpimas, tik asmeninių priemonių naudojimas). Sveikstant spuogeliai pasidengia šašais, nuo ligonio jau neužsikrečiama. Jokių žymių ant ligonio kūno nelieka tik po kelių mėnesių, kai išnyksta po šašelio likusios dėmelės.

Aukšta temperatūra numušama gydytojo rekomenduotais vaistais. Niežuliui palengvinti galima naudoti paskirtus preparatus. Subliūškusių spuogelių žaizdelės tepamos antiseptiniais tirpalais. 


Vésicule varicelle chickenpox.jpg|Vėjaraupių spuogelis
Vannkopper chickenpox.JPG|Sergančio kūdikio veidas
Chickenpox Adult back.jpg|Suaugęs ligonis
Severe chickenpox.jpg|Sunkesnė vėjaraupių forma


## Išnašos

## Nuorodos

* Vėjaraupiai: susipažinkime ir atpažinkime
Eiao

**Eiao** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salų šiaurėje, yra apie 100 km į šiaurę nuo Nuku Hivos. Plotas – 43,8 km².

Sala yra 13 km ilgio, iki 3,5 km pločio. Paviršius kalnuotas, sudarytas iš bazalto, 300–500 m aukščio. Aukščiausia vieta – Mukatiketikės kalnas (578 m). Pietinis krantas mažai vingiuotas, o šiauriame krante gausu užutėkių. Paviršius daug kur paveiktas erozijos, virtęs pusdykume. Šalimais Eiao yra maža Motu One salelė.

Eiao sala negyvenama, administraciškai priklauso Nuku Hivos komunai.

Senovėje saloje gyveno markiziečiai, kitų salų gyventojai čia plaukdavo balzato vedegoms gaminti. 1791 m. salą pasiekė pirmasis europietis – amerikietis Jozefas Ingrehamas – ir pavadino Nokso sala (*Knox Island*) pagal JAV karo ministrą Henrį Noksą (*Henry Knox*). XIX a. Eiao trumpai naudota kaip raupsuotųjų kolonija. XX a. buvo tyrinėjama prancūzų armijos kaip galima vieta branduoliniams bandymams. 1992 m. sala paskelbta gamtos rezervatu.


Eiao Landsat 2006.jpg|Palydovinė nuotrauka
Eiao.jpg|Vaitahu įlankos krantas
EIAO 2007 La côte sud-est, limite de l'ancien cratère..JPG|Pietrytinio kranto vaizdas
EIAO 2007 Le plateau est gravement érodé..JPG|Erozijos paveiktas kraštovaizdis
Juozapas Stanislovas Sapiega

**Juozapas Julijonas Stanislovas Sapiega** (1708 m. sausio 16 d., Gdanskas – 1754 m. gruodžio 4 d., Vilnius) – LDK valstybinis ir bažnytinis veikėjas, Gniezno (1728–1732) ir Varšuvos kanauninkas (1730), Žemaitijos arkidiakonas (1733), Trakų rektorius (1739), Lietuvos didysis dvasinis referentas (1737–1754), Vilniaus vyskupas koadjutorius (1737–1754).

## Biografija

Kilo iš magnatų Sapiegų giminės Čereisko-Ružanų linijos, herbo „Lis“ savininkas, Lietuvos didžiojo maršalkos Aleksandro Povilo Sapiegos (1672–1734) ir Marijos Kristinos de Betiun (1677–1721) antrasis sūnus. Broliai – Kazimieras Leonas ir Mykolas Antanas.

Jo krikšto tėvu buvo Stanislovas Leščinskis.

Iki 1727 metų mokėsi jėzuitų kolegiume, Braneve, po to Švento Kryžiaus seminarijoje, Varšuvoje. 1729 m. balandžio 18 d. tapo ipodiakonu, 1730 m. kovo 5 d. buvo paskirtas Žemaitijos arkidiakonu. 1732 m. kovo 14 buvo įšventintas į diakonus, o tų pačių metų gegužės 8 d. – į kunigus.

1733 metais Juozapas Stanislovas Sapiega elekciniame seime palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą, po jo atsižadėjimo išvažiavo kartu su juo į Gdanską ir Kionigsbergą. Jo paskyrimas Kameneco vyskupu nebuvo patvirtintas Šventojo Sosto. Lietuvos didžiojo kanclerio Jono Fredriko Sapiegos palaikymo dėka, Juozapas Stanislovas Sapiega buvo priimtas Lenkijos karaliaus Augusto III Vetino, nuo kurio 1737 metais gavo paskyrimą į Vilniaus vyskupo koadjutoriaus pareigas.

1740 metais kartu su broliu Mykolu Antanu gavo teises į savo giminaičių Aleksandro Mykolo ir Mykolo Ksavero globą, kuri paskatino aktyviau dalyvauti vyskupą politiniuose reikaluose. 1740–1742 metais dalyvavo turto ginčuose su Radvilomis. 

Po didelio gaisro Vilniuje 1748 metais sukūrė naują Lietuvos sostinės planą, kad išvengti panašių nelaimių ateityje. Tačiau tas planas magistrato buvo atmestas dėl didelių išlaidų jo įgyvendinimui.

Surinko nuosavą biblioteką, perrašinėjo knygas, tyrė ir susistemino Sapiegų archyvus. 1753 metais Vilniaus akademijai įgijo teleskopą.

Mirė 1754 m. gruodžio 4 d. Vilniuje, buvo palaidotas Vilniaus katedroje.

## Literatūra
* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 788 с.: іл. ISBN 985-11-0378-0.

## Nuorodos
Mohotanis

**Mohotanis** () arba ***Motanė*** – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salyne, yra apie 14 km į pietryčius nuo Hiva Oa. Plotas – 15 km².

Sala yra 7,2 km ilgio, iki 1,9 km pločio. Paviršius kalnuotas, sudarytas iš bazalto, iškyla iki 520 m aukščio. Būdingi krūmynai, erozijos sudarytos dykynės.

Mohotanio sala negyvenama, administraciškai priklauso Hiva Oa komunai.

Saloje seniau gyvenę markiziečiai. 1595 m. Mohotanį pasiekė ispano Alvaro de Mendanjos ekspedicija ir pavadino San Pedru. Vėliau salos gyventojai išmirė nuo ligų, likę gyvi persikėlė į Hiva Oa. Sulaukėjusios ožkos ir avys suniokojo salos augmeniją. 1992 m. Mohotanis ir netoliese esanti maža Terihio salelė (0,15 km²) paskelbti Motanės gamtos rezervatu.


MohoTani Landsat7 2000.jpg|Mohotanio ir Terihio palydovinė nuotrauka
MohoTani vue depuis HivaOa 20061110.jpg|Mohotanis žvelgiant iš Hiva Oa
Tahuata

**Tahuata** () – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salyne, yra 4 km į pietus nuo Hiva Oa. Plotas – 61 km².

Sala kalnuota, sudaryta iš bazalto, iškyla iki 1050 m aukščio.

2017 m. Tahuatoje gyveno 653 gyventojai. Sala sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Vaitahu (salos vakaruose). Oro uosto nėra, susisiekiama laivais iš Hiva Oa. Auginami manijokai, bananai, ruošiama kopra. Yra archeologijos muziejus, vitražais puošta katalikų bažnyčia, senovinė platforma *marae*.

1595 m. Tahuatą pasiekė ispano Alvaro de Mendanjos ekspedicija ir pavadino Santa Kristina. Ispanai buvo išsilaipinę Vaitahu kaime, aprašė vietos gyventojus ir jų papročius.


Tahuata Nasa.jpg|Palydovinė nuotrauka
Tahuata - Hapatoni - Aranui.JPG|Laivas „Aranui“ salos pakrantėje
Coconut forest in Tahuata.jpg|Kokospalmių giraitė
Tahuata CoteHapatoni 20061113.jpg|Vakarinis salos krantas


## Šaltiniai
Mikalojus Holovčinskis

Kunigaikštis **Mikalojus Holovčinskis** (? – 1658) – LDK valstybinis veikėjas, Oršos vėliavininkas (nuo 1644), pasiuntinys į seimą (1648).

## Biografija
Knigaikščių Holovčinskių giminės atstovas, herbo „Labedz“ savinikas. Mstislavlio vaivados, kunigaikščio Konstantino Holovčinskio (m. 1620) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Jurgis (? – 1648/1649).

1644 metais kunigaikštis Mikalojus Holovčinskis gavo Oršos vėliavininko pareigybę. 1648 metais buvo išrnktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą.

Buvo vedęs Kateriną Švijkovską, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

Paskutinis vyriškos Holovčinskių giminės atstovas.

## Literatūra
* Валерый Пазднякоў, Галоўчынскія // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.1: Абаленскі – Кадэнцыя / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З. Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2005. −688 с.: іл. С. 489. ISBN 985-11-0315-2 ISBN 985-11-0314-4 (т. 1)

## Nuorodos
* Holovčinskiai
Mikalojus Moravskis

**Mikalojus Moravskis** (g. apie 1743 – m. 1811) – LDK armijos generolas-majoras. 

Tarnavo Radvilų milicijoje, rotmistras 1765 metais, generolas-adjutantas 1769 metais. Baro konfederacijos dalyvis.  Po jos žlugimo emigravo į Vokietiją. Nuo 1777 metų buvo Karolio Stanislovo Radvilo įgaliotu atstovu ir jo agentu Stanislovo Aagusto Pniatovskio rūmuose. 

Tarnavo nacionalinėje kavalerijoje. Nuo 1787 buvo Lietuvos armijos raštininku ir Nuolatinės tarybos departamento sekretoriumi. Pasiuntinys į Ketverių metų seimą nuo Rečycos pavieto 1788 metais. Buvo Targovicos konfederacijos nariu. Kosciuškos sukilimo metu buvo Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos nariu. 

1784 metais buvo masonų ložės „Doskonała Jedność“ atstovas 

## Išnašos

## Literatūra
* Henryk P. Kosk, *Generalicja polska t. II*, Pruszków 2001
Samuelis Korsakas

**Samuelis Korsakas** (1745 m., Vaukovičiai, netoli Naugarduko – 1794 m.) – Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos narys, LDK kariuomenės pulkininkas. 

Kartu su Tadu Reitanu ir Stanislovu Boguševičiumi buvo vieninteliai, kurie 1773 metų  balandžio 19 d. bandė sutrikdyti ATR padalijimo (1773-1775) seimo veiklą.  Kaip Naugarduko pasiuntinys buvo opozicijos atstovas.

Turėjo Lietuvos armijos kavalerijos pulkininko laipsnį. 1789 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi. Targovicos konfederacijos narys. Dalyvavo Tado Kosciuškos sukilime. Buvo išrinktas į teismo komitetą prie Lietuvos tautinės aukščiausios tarybos. Žuvo 1794 m. Pragos gynybos metu.

## Išnašos
Markiziečiai

**Markiziečiai** arba ***hivai*** – polineziečių tauta, gyvenanti Markizo salose (Prancūzijos Polinezija). Populiacija – 13 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos markiziečių kalba. Dauguma tikinčiųjų – krikščionys (kalvinai, katalikai).

Į Markizo salas gyventojai ėmė kraustytis pirmaisiais mūsų eros amžiais, ypač IV–VII a. Su europiečiais ryšius užmezgė XVIII a.

Tradiciniai verslai – rankinė-lydiminė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, kokosai) ir žvejyba. Po kontakto su europiečiais užmezgimo ėmė auginti kiaules. Tradiciniai amatai – valčių statyba (polinezietiško ir melanezietiško pobūdžio), tapos pluošto, demblių gamyba, medžio drožyba ir akmens apdirbimas. Nuo kolonijinio laikotarpio pradėjo verstis kopros paruošimu, dirbti paslaugų sektoriuje, žvejybos pramonėje.

Tradicinės markiziečių visuomenės pagrindas – gentis, vadovaujama vadų (*hakaiki nui*) ir seniūnų tarybų (*hakatootina*). Turėjo socialinius sluoksnius: žynius (*taua*), karo vadus (*toa*), amatų meistrus (*tuhunga*). Tarp žynių buvo paplitusi poliandrija. Burdavosi į slaptąsias draugijas, turėjo slaptąsias kalbas. Turėdavo įbrolystės (*enao, taio*) paprotį.

Vadų namai būdavo įrengti ant akmeninių platformų (*marae*, iki 30 m ilgio), su didelėmis verandomis, puoštomis antropomorfiniais medžio raižiniais. Tarp vyrų paplitęs kūno tatuiravimas, tarp moterų – odos balinimas. Kaip apeiginį gėrimą geria svaigiojo pipiro antpilą (*kava*).

Markizo salos senovėje buvo svarbus religinis Polinezijos centras. Markiziečių pasaulėžiūroje svarbus protėvių kultas, pagarboje laikyti vėžliai, fikusai. Pasitaikydavo kanibalizmo atvejų.


Marquises 9602b.jpg|Jauna markiziečių šokėja
Tapa Fatu-Hiva.jpg|Fatu Hivos gyventoja dirba tapos pluoštą
Taawattaa, the Priest from Madison Island Wellcome L0040400.jpg|Nuku Hivos žynys (XIX a. pr. piešinys)
Marquises 9607b.jpg|Markiziečių tikis
Container for tattoo tools, Pua Mau Valley, Marquesas Islands, Bishop Museum, B.05280.JPG|Tatuiravimo įrankių indas


## Šaltiniai
Pranciškus Ksaveras Potockis

**Pranciškus Ksaveras Potockis** (m. 1731) – Sokalo seniūnas. 

## Biografija
Tėvas - Mykolas Piotockis, Motina - Sofija Anelė Čarnecka.
## Šeima
Buvo vedęs Elžbietą Branicką, Palenkės vaivados Stefano Mikalojaus Branickio dukterį. 

## Literatūra

* Leon Romanowski, Rodowód Potockich hrabiów herbu Pilawa, Warszawa 1882

## Nuorodos
* Ksawery Franciszek Potocki z Podhajec h. Pilawa (Srebrna) (ID: 2.258.127)
Suskaičiuotos žvaigždės

**Suskaičiuotos žvaigždės** () – amerikiečių rašytojos Lois Lowry istorinis romanas paaugliams, pirmą kartą išleistas 1989 m. Knyga apdovanota Niuberio medaliu.

Veiksmas vyksta Antrojo pasaulio karo metais. Istorijos centre – dešimtmetė Anemarija, su šeima gyvenanti Kopenhagoje. Naciams pradėjus persekioti Danijos žydus, Anemarija su tėvais padeda Rozenams, vietiniams žydams, pabėgti į Švediją. 

Knygos autorė specialiai vyko į Daniją, bendravo su Danijos okupacijos liudininkais, todėl „Suskaičiuotose žvaigždėse“ daug autentiškų detalių.

Lietuviškai išleista 2015 m. Vertėjas – Sigitas Parulskis.

## Nuorodos
* Knygos recenzija, ''Literatūra ir menas'', 2015 m. birželio 5 d.
Aleksandras Narbutas

**Aleksandras Narbutas** – karinis kasininkas ir raštininkas, pasiuntinys nuo Lydos pavieto į 1793 metų Gardino seimą, Gardino konfederacijos narys.

## Literatūra

* Dmitrij Iłowajski, Sejm grodzieński roku 1793, Warszawa 1871. s. 342.
* Mariusz Machynia, Valdas Rakutis, Czesław Srzednicki, Wojsko Wielkiego Księstwa Litewskiego, Kraków 1999, s. 28.
* Rodzina, herbarz szlachty polskiej, t. XII, Warszawa 1915, s. 27.

## Išnašos
Viroidas

**Viroidas** – nedidelė viengrandė žiedinė ribonukleino rūgšties (RNR) molekulė, pasižyminti specifine struktūra, nekoduojanti baltymų ir panaudojanti augalo ląstelėje veikiančius mechanizmus savo veiklai bei dauginimuisi. Skirtingai nuo viruso, yra be baltyminio apvalkalo, neturi antigeninių savybių ir negali būti atpažįstamas serologiniais metodais.

Viroidai yra mažiausi žinomi gamtoje patogenai, sudaryti iš 246–399 nukleotidų (palyginimui – smulkiausio žinomo viruso genomą sudaro 2000 nukleotidų eilė). Viroidai tiriami, siekiant pažinti fundamentalius augalų ląstelėse vykstančius procesus, kurie vėliau galėtų būti pritaikyti naujų kovos su ligomis strategijų kūrimui. Viroidai yra vienos mažiausiai tyrinėtų augalų ligų sukėlėjų grupių. Juos įvertina ir dėl sukeliamų ligų daromų ekonominių nuostolių. Viroidai atrasti 1964 m. Mokslinėje literatūroje šis terminas pirmą kartą paminėtas 1971 m. Pagal replikacijos būdą jie yra panašūs į virusoidus, o replikuojasi riedančio rato principu simetriniu arba asimetriniu būdu.

## Diagnostika

Viroidus galima diagnozuoti ir identifikuoti taikant molekulinės biologijos metodus. Sveiki augalai viroidais užkrečiami per mechaninius pažeidimus vykdant žemės ūkio darbus (kultivavimas, genėjimas, vaisių skynimas ir kt.) bei dauginant augalus vegetatyviniu būdu. Prie viroido plitimo gali prisidėti ir vabzdžiai, pernešantys žiedadulkes. Imunofermentinė analizė (IFT) yra plačiai naudojamas virusų diagnostikos metodas. Rinkoje esama diagnostikos rinkinių pagrindiniams virusų patogenams nustatyti. Neturint IFT rinkinio, galima pasigaminti antikūnus prieš tą patogeną ir jį susikurti.

Dėl baltyminio apvalkalo nebuvimo viroidų nustatymas paremtas dvigrandžio atsparaus nukleazėms genomo nustatymu poliakrilamidiniame gelyje. PGR paremtas augalų virusų su specifiniais pradmenimis nustatymas yra naudojamas labai plačiai. PGR testas yra daug kartų jautresnis už serologinius.

Palyginus su virusais, žymiai mažiau žemės ūkio kultūrų rūšių kenčia nuo viroidų sukeltų ligų. Daugiausia viroidų rūšių, net šešios, rastos citrusiniuose augaluose. Lietuvoje viroidai gali pažeisti obelis, kaulavaisius, kriaušes, apynius, bulves bei pomidorus. Kovojama naikinant ligos židinius, kontroliuojant patogenų platintojus, genetiškai modifikuojant augalus.

## Klasifikacija

* *[[Pospiviroidae]]* šeimoje išskiriamos 5 gentys:
** *[[Pospiviroid]]* – tipinė rūšis: bulvių gumbų verpstiškumą įtakojantis viroidas
** *[[Hostuviroid]]* – tipinė rūšis: HSVd viroidas, užkrečiantis apynius
** *[[Cocadviroid]]* – tipinė rūšis: viroidas, užkrečiantis riešutines kokospalmes
** *[[Apscaviroid]]* – tipinė rūšis: viroidas, sukeliantis obuolių odelės pažeidimus
** *[[Coleviroid]]* – tipinė rūšis: viroidas, pažeidžiantis darželinius margenius (*Coleus blumei*)

* *[[Avsunviroidae]]* šeimoje išskiriamos 3 gentys:
** *[[Avsunviroid]]* – tipinė rūšis: ASBV viroidas, užkrečiantis avokadus
** *[[Pelamoviroid]]* – tipinė rūšis: viroidas, sukeliantis persikų mozaiką
** *[[Elaviroid]]* – tipinė rūšis: viroidas, pažeidžiantis baklažanus

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Augalų biotechnologijos centras. Viroidai (''plantbionet.lt'')
Petras Mykolas Miončinskis

Grafas **Petras Mykolas Miončinskis** (1695–1776) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Chelmo kaštelionas (1725–1737), Černigovo vaivada (1737–1776), husarų vėliavos rotmistras (1728), Kšepicko (1711), Rokicko (1730) ir Makoveco seniūnas (1738). Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.

## Biografija
Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty“ savininkas. Karūnos dvaro paiždininkio ir Voluinės vaivados Artanazo Miončinskio ir (1639–1723) ir Elenos Luškovskos sūnus.

1711 metais Petras Mykolas iš savo tėvo gavo valdyti Kšepicės seniūniją. 1725 metais buvo paskirtas Chelmo kaštelonu. 1728 m. gegužės 19 d. Petras Mykolas Miončinskis tapo husarų vėliavos rotmistru. 1737 m. liepos 8 d. buvo paskirtas Černigovo vaivada. 1764 m. gegužės 7 d. Petras Mykolas Miončinskis pasirašė manifestą, kuriame skelbė neteisėtu konvokacinį seimą, sušauktą dalyvaujant rusų kariams.

1774 metais tapo Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalieriumi.

## Šeima
Apie 1724 metus vedė Antoniną Rževuską, Palenkės kašteliono Adomo Rževuskio (m. 1717) dukterį. Vaikai:

* Adomas Kajetonas (1725–1779), paskutinis Karūnos lauko raštininkas, Karūnos armijos generolas-majoras
* Juzefas (1731–1787), Karūnos armijos generolas-majoras, husarų kavalerijos rotmistras.

## Literatūra
* Polski Słownik Biograficzny (t. XX s. 564)
* Z. Zychyliński «Złota księga szlachty polskiej» T. XIII, s. 226–227

## Nuorodos

|-
Michael Kiwanuka

**Michael Samuel Kiwanuka** (g. 1987 m. gegužės 3 d.) – britų soul atlikėjas iš Londono. Debiutinį EP „Tell Me a Tale EP“ atlikėjas išleido 2011 m. birželį. Tais pačiais metais jis koncertuodavo kartu su Adele jos „Adele Live 2011“ turo metu bei pasirašė kontraktą su „Polydor“ įrašų kompanija. Debiutinį albumą „Home Again“ išleido 2012 m. kovą. Tais pačiais metais laimėjo „BBC Sound of 2012“ apdovanojimą. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Kiwanuka“, išleistas 2019 m. lapkritį.

## Diskografija
* *Home Again* (2012)
* *[[Love & Hate]]* (2016)
* *[[Kiwanuka (albumas)|Kiwanuka]]* (2019)
* *[[Small Changes]]* (2024)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Love & Hate

**Love & Hate** – antrasis studijinis britų soul atlikėjo Michael Kiwanuka albumas, išleistas 2016 m. liepos 15 d. Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Spalvingasis eukaliptas

**Spalvingasis eukaliptas** (*Eucalyptus diversicolor*) – mirtinių šeimos, eukaliptų genties augalų rūšis.

## Paplitimas
Endeminė medžių rūšis, auganti Vakarų Australijos valstijos pietvakarių drėgname subtropikų klimate.

## Augavietės
Dažniausiai auga nederlinguose dirvožemiuose.

## [[Morfologija]]
Jaunų medžių žievė nuo baltos iki balsvos spalvos, brandžių medžių žievė ruda, lupasi ir krenta po medžiu. Kamienų apačioje balsva žievė išmarginta baltomis, pilkomis ir rudomis dėmėmis. Po pagrindine žieve žievelės nėra. Lapų viršus tamsiai žalias, apačia šviesesnė. Lapų ilgis 90–120 mm ir 20–30 mm plotis. Balsvos arba kremo spalvos žiedai po septynis auga kekėje, kurie apie 18–28 mm diametro. Medžiai augantys savo paplitimo areale žydi pavasarį ir vasarą. Vaisiai apie 1 cm ilgio, stori ir statinės formos su gausybe mažų ir sausų sėklyčių.

## Matmenys
Vieni aukščiausių mūsų planetos medžių. Paprastai užauga iki 45–70 m aukščio, bet pasitaiko ir gerokai dar aukštesnių medžių. Vienas tokių yra 84,99 m aukščio medis, žinomas kaip „Stewart’s Karri“, kuris auga netoli Mandžimupo (*Manjimup*) miestelio Vakarų Australijos valstijos pietvakariuose. Kitas 81 m aukščio medis auga netoli Pembertono gyvenvietės, taip pat Vakarų Australijos pietvakariuose.

## Auginimas Lietuvoje
Spalvingųjų eukaliptų auginimui Lietuvos klimatas yra netinkamas.

## Taip pat skaityti
* Pasaulio išskirtiniai medžiai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* theplantlist.org / Eucalyptus diversicolor , *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* bie.ala.org.au / ''Eucalyptus diversicolor'' F.Muell. , *Anglų k.*
* fpc.wa.gov.au / Karri , *Anglų k.*
* google.co.uk / Karri (Eucalyptus diversicolor)
Exile on Main St.

**Exile on Main St.** – dešimtasis studijinis britų roko grupės „The Rolling Stones“ albumas, išleistas 1972 m. gegužės 12 d. Albume skambanti muzika perpina rokenrolo, bliuzo, soul, kantri ir gospelo elementus. Singlas „Tumbling Dice“ sulaukė didelio populiarumo, pasiekdamas penktąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge ir septintąją JAV, taip pat patekdamas į daugelio reitingų dešimtukus.

Nors vos išleistas „Exile on Main St.“ sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų, šiuo metu albumas yra laikomas vienu geriausiu grupės įrašų ir dažnai įtraukiamas į geriausių visų laikų albumų sąrašus. Albumas pasiekė pirmąsias vietas Jungtinės Karalystės, JAV, Kanados, Olandijos, Norvegijos ir Ispanijos albumų reitinguose, taip pat pasiekė daugelio reitingų penketukus.

2010 m. gegužę albumas buvo perleistas su papildomis dainomis. Naujoji versija taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karlaystėje bei pateko į daugelio reitingų dešimtukus.

## Dainų sąrašas
Visų dainų autoriai Mick Jagger ir Keith Richards, išskyrus, kur išskirta.

## Šaltiniai
Skarlatina

**Skarlatina** () – ūminė 2-8 metų amžiaus vaikų infekcinė liga. Jos požymiai labai panašūs į anginos, tačiau išsiskiria jai būdingu ryškiai raudonu veido bėrimu. Skarlatiną sukelia A grupės beta-hemoliziniai streptokokai ir jų išskiriami toksinai. Ta pati bakterija kartais sukelia tonzilitus, faringitus (anginą), plaučių uždegimą. Kai kurie žmonės yra šios bakterijos nešiotojai, tačiau patys neserga. Vyresnio amžiaus žmonės dažniausiai imunitetą skarlatinai jau turi. Vaikus iki 2 metų amžiaus nuo šios infekcinės ligos paprastai apsaugo iš mamos gauta imuninė apsauga.

 
Liga plinta oro–lašeliniu būdu, todėl užsikrečiama nuo kalbančio, kosinčio ar čiaudinčio infekuoto žmogaus, per ligonio užkrėstus daiktus, maistą. Persirgus skarlatina įgyjamas imunitetas, tačiau galima susirgti ir kartotinai. Nuo skarlatinos skiepų nėra.

## Ligos eiga ir gydymas

Liga prasideda staiga, ligonis pradeda karščiuoti (iki 40 laipsnių). Būdingas bendras negalavimas, pasireiškia gerklės, galvos, pilvo skausmai, pykinimas, kartais vėmimas. Kartu padidėja kaklo limfmazgiai, patinsta ir parausta tonzilės ir žiočių lankai, o ant gomurio ir ant  liežuvėlio matomi tamsiai raudonos spalvos taškeliai. Per 24 val. išberia smulkiais skaisčiais taškeliais paraudusioje, paburkusioje viso kūno odoje. Ryškesni bėrimai būna ties odos raukšlėmis: kaklo, pažastų, kirkšnių srityje, pakinkliuose. Po 7-10 dienų nuo pirmųjų bėrimų prasideda rankų, ypač pirštų, liemens ir kojų odos lupimasis. Yrant streptokokų struktūroms, į ligonio kraują patenka baltymų komponentų, sukeliančių alergines reakcijas. Sepsiniai procesai pasireiškia kraujo infekcija arba antriniais infekcijos židiniais. Ligoniui dažnai pažeidžiamas miokardas, gali išsivystyti inkstų ligos.

Ligonis hospitalizuojamas sergant sunkesne forma. Jei nėra komplikacijų, stacionare ligonis gydomas 10 dienų, paskui 12 dienų izoliuojamas namie. Gydytojas skiria vartoti antibiotikus,. Dažnai karščiavimas neužtrunka ilgiau kaip parą. Pirmo pasirinkimo vaistas yra penicilinas. Jei temperatūra aukšta, galima vartoti paracetamolį. Ligoniui svarbu gerti daug skysčių. Jis turėtų būti izoliuotas nuo kitų šeimos narių, naudoti tik asmeninius daiktus. Jei vaikas gydytas ligoninėje ir nėra komplikacijų, jį galima išleisti į namus  po 10 dienų. 

## Nuorodos

* Skarlatinos istorija (anglų k.)
* Skarlatina (''imunitetas.lt'')
Pranciškus Morikonis

**Pranciškus Morikonis** – (, ) (1728 m. liepos 15 d. - 1791 m.) Morikonių giminės didikas, 1781-1791 metais užėmė aukštas Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos, žemietijų valdžios pareigas Vilkmergės paviete.

Gimė 1728 m. liepos 15 d. Salų dvare grafo Kristupo Morikonio ir Teresės Dambrauskaitės Morikonienės šeimoje.

Pranciškaus Morikonio pareigos Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos, žemietijų valdžios pareigas Vilkmergės paviete:
Vilkmergės pakamaris 1788–1791 m.
Vilkmergės vėliavininkas 1781–1788 m.
Vilkmergės žemės raštininkas 1769–1781 m.
Vilkmergės paseniūnis 1768–1769 m.
Vilkmergės vaiskis 1765–1769 m.
Vilkmergės miesto teisėjas 1765 m.
Vilkmergės žemės surogatorius 1752–1765 m.

1764 metais buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Vilkmergės pavieto.

Valdė Noliškio ir Dičiūnų dvarus.

## Literatūra

* Akt elekcyi Roku Tysiąć Siedemset Sześćdziesiątego Czwartego, Miesiąca Sierpnia, Dnia dwudziestego siódmego, s. 43.
* Urzędnicy Wielkiego Księstwa Litewskiego, spisy, t. I: Województwo wileńskie XIV–XVIII wiek, opr. H. Lulewicz, A. Rachuba, P. P. Romaniuk, pod red. A. Rachuby, Warszawa 2004, s. 694.