open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šilavoto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Šilavoto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šilavoto kaime, 12 km į šiaurės vakarus nuo Prienų. Istoristinė, dominuoja neogotikos bruožai.

Parapijoje stovi Žarstos ir Klebiškio koplyčios.

## Istorija

1806 m. Šilavote pastatyta medinė koplyčia. Iš Prienų atvykę kunigai joje kartais laikydavo pamaldas. 1895 m. Skriaudžių vikaro Antano Radušio rūpesčiu įkurta parapija. Jis suremontavo koplyčią, pastatė kleboniją ir ūkinius pastatus.

1898–1902 m. kunigo A. Radušio (Šilavote kunigavo 22 metus, čia ir palaidotas) pastangomis pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1907 m. įsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Vaičaitis), įkurta biblioteka-skaitykla.

Iki 1935 m. bažnyčioje klebonavo (vėliau buvo altarista) Vilniaus konferencijos dalyvis Adomas Lastauskas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, dominuoja neogotikos bruožai. Ji stačiakampio plano, su apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

## Galerija

Šilavoto bokštai IMG 1347.JPG|Šilavoto bažnyčios bokštai
Šilavoto bažnyčia.JPG|Bažnyčia iš priekio
Šilavoto bažnyčia, galinė dalis.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Šilavoto parapija
Šilėnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia

**Šilėnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia Šilėnų kaime, 16 km į vakarus nuo Vilniaus. Liaudies architektūros formų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. Garsėja Švč. Trejybės ir Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų atlaidais.

## Istorija

Šilėnai iki 1500 m. paskirti Vilniaus kapitulai. 1725 m. pastatyta medinė bažnyčia. 1765 m. Šilėnų altarijai paskirta turto. 1855 m. ir 1962 m. bažnyčia atnaujinta. 1922 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su 2 bokšteliais, siaura trisiene apside, žema zakristija. Bažnyčia vienanavė, turi 3 altorius. Šventoriuje yra kapinės, lurdo grota. Jo tvora akmenų mūro.

## Galerija

Silenai (Vilnius district) church 1.JPG
Silenai (Vilnius district) church 2.JPG
Silenai (Vilnius district) church 3.JPG
Silenai (Vilnius district) church 4.JPG


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Šilėnų Švč. Mergelės Marijos parapija
Šimkaičių šv. vyskupo Martyno bažnyčia

**Šimkaičių šv. vyskupo Martyno bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šimkaičių miestelyje, prie kelio . Turi neogotikos ir liaudies architektūros elementų.

Parapija garsėja šv. Jono Krikštytojo atlaidais.

## Istorija

Šimkaičiuose 1771 m. pastatyta koplyčia. Į ją vieną ar du kartus per metus atvykdavo Vadžgirio kunigas. Bažnyčios statyba susirūpinta po Pirmojo pasaulinio karo. Žemės skyrė ūkininkas Jonas Simanavičius ir vadžgiriškis Šaulys. 1930–1932 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1932 m. gruodžio 26 d. įvyko naujos bažnyčios atidarymas. Pirmas mišias ir pirmą pamokslą sakė bažnyčios statytojas, darbų organizatorius ir parapijos įkūrėjas Stanislovas Kemzūra. Bažnyčią pašventino Raseinių dekanas, kunigas Petras Dočkus. Senoji koplyčia buvo nugriauta. Kadangi joje kabojo šv. Martyno paveikslas, tai Kauno arkivyskupas įsakė  ir naujos bažnyčios titulu laikyti šv. Martyną. 

Iki 1940 m. Šimkaičių bažnyčiai priklausė keli mediniai statiniai: klebonija (18×9), špitolė (18×8), tvartas (12×8), daržinė (12×9). Be to, buvo 20 ha žemės su sodyba. Karo metu (1944 m.) visi trobesiai sudegė. Bažnyčia liko suvarpyta kulkų ir sukapota sviedinių skeveldrų. Jos langai išbyrėjo.

1995 m. vietoje senojo kryžiaus Šimkaičių girininkijos girininko Adolfo Šiugždos iniciatyva ir auka buvo pastatytas naujas, ąžuolinis kryžius (autorius Ričardas Ramanauskas), kuriame įamžinti senojo ir naujojo kryžiaus pastatymo metai (1939–1995). Senasis kryžius buvo toje pat vietoje, pastatytas 1939 m. Prano Šiaulio.

## Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos ir liaudies architektūros elementų, lotyniško kryžiaus plano, su aukštu fasado bokštu ir bokšteliu ant stogo kryžmos. Šventorius aptvertas medinių statinių tvora, šalia bažnyčios yra kapinės.

Bažnyčia pastatyta pagal tradicijas, būdingas kaimo architektūrai. Ji suręsta iš sienojų ir apkalta dailylentėmis. Anksčiau buvo dengta gontais, vėliau stogas apskardintas. Bažnyčios ilgis 13,6 m, plotis 12 m, aukštis 6,4 m. Turi gana aukštą fasado bokštą, dengtą cinkuota skarda. Ant stogo įrengta 17 įvairaus dydžio kryžių. Taip pat yra 17 langų, iš jų – vienas didelis bokšte ir du apvalūs virš šoninių durų.

Dekoratyvine baliustrada paaukštintą fasadą puošia kuklus portalas ir suveriamos durys (baliustrados neliko po 2016 m. remonto). Prie šoninių durų yra laiptai į chorą, o viename bokštelyje nuo pat pastatymo buvo varpelis, kuris atstodavo varpą. Iki karo varpą įsigyti, matyt, nespėta. Bokšto varpas buvo įkeltas apie 1950 m. 

Presbiterijos šonuose dvi zakristijos. Yra 3 altoriai – didysis ir du mažesni. Bažnyčia turi 29 suolus, iš jų du presbiterijoje. Ant sienų – 14 tapytų „stacijų“. Yra du paveikslai: Švč. Jėzaus Širdies ir šv. vyskupo Martyno Išpažintojo.

## Galerija

Šimkaičiai, bažnyčia.JPG|Atnaujinta bažnyčia, 2017 m.
Šimkaičiai. Bažnyčia.JPG|Bažnyčios priekis
Šimkaičių bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Šimkaičiai, kryžius.JPG|Kryžius su datomis „1939–1995“


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Šimkaičių šv. vyskupo Martyno parapija
* Parapijos internetinė svetainė
Šimonių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Šimonių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šimonių miestelyje, 2,5 km į pietus nuo kelio . Katalikiškos piligrimystės vieta Panevėžio vyskupijoje. 

## Istorija

1669 m. minima Šimonių koplyčia. 1671 m. rugpjūčio 15 d. vyskupas Mikalojus Steponas Pacas konsekravo pastatytą bažnyčią, dovanojo Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų paveikslą, arnotą, sidabrinę taurę. Nuo to laiko Šimonis ėmė lankyti maldininkai (užregistruota ypatingų pagijimų). 1700 m. pradėtos rašyti metrikų knygos.

1744 m. Šimonys buvo Kupiškio parapijos filija. Kunigo K. Sveitkauskio rūpesčiu 1775–1779 m. senosios vietoje pastatyta nauja aštuoniakampė bažnyčia, joje įrengti 3 altoriai. Klebonas Vladislovas Bareika (Šimonyse klebonavo 30 metų) 1800 m. padidino bažnyčią, pastatė varpinę (įkelti 4 varpai). XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1802 m. Šimonyse kunigavo poetas Antanas Strazdas. Apkaltintas sukilėlių palaikymu, 1864 m. suimtas filialistas Silvestras Kuprevičius.

Kunigas Antanas Pauliukas 1910 m. įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrių. Pirmojo pasaulinio karo metu, 1915 m. bažnyčia ir klebonija sudegė, varpinė išsprogdinta, 2 varpai išvežti į Rusiją, kiti 2 išsilydė.

1915–1920 m. pamaldos laikytos mokyklos salėje. Klebono J. Norvilos rūpesčiu 1920 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1921 m. įrengti iš Troškūnų atvežti vargonai. 1928–1932 m. klebono Jurgio Martinaičio iniciatyva išdažytas bažnyčios vidus, įrengti 3 altoriai. Įsigyti 2 varpai pakabinti laikinoje stoginėje, vėliau pastatyta varpinė. Įrengtos gipsinės Kryžiaus kelio stotys. Klebonas J. Martinaitis pastatė parapijos salę, Dievo Motinos statulą šventoriuje, nupirko 10 dūdų orkestrui, 1939 m. savo lėšomis pastatė altariją (čia jis 1946 m. mirė). 1944 m. apdaužytas bažnyčios stogas, išmušti langai. Vėliau suremontuota.

2023 m. įtraukta į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliu ir trisiene apside. Vidus 3 navų, turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Šimonių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčios panoraminių fotografijų katalogas
Šlapaberžės Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia

**Šlapaberžės Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šlapaberžės kaime, 4 km į šiaurės rytus nuo Dotnuvos geležinkelio stoties, dešiniajame Kruosto (dešinysis Nevėžio intakas) krante. Turi neoklasicizmo ir neorenesanso bruožų.

## Istorija

Kvintos (Šlapaberžės) dvaro savininkas Tadas Gintautas 1861 m. pastatė mūrinę bažnyčią. Ji buvo Dotnuvos parapijos filija. Dvaro savininko Mykolo Kvintos (1891–1932), Lietuvos kariuomenės savanorio iniciatyva bažnyčioje pamaldos pradėtos laikyti lietuvių kalba (M. Kvinta palaidotas bažnyčios rūsyje).

Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta, 1990 m. grąžinta tikintiesiems.

## Architektūra

Bažnyčia turi neoklasicizmo ir neorenesanso bruožų, stačiakampio plano, bebokštė. Prie jos prišlieta zakristija. 3 arkų portikas laiko trikampį frontoną. Šventoriaus tvora medinė, su stulpiniais vartais.

## Galerija

Šlapaberžė1.JPG|Bažnyčia iš toli
Šlapaberžės varpinė.JPG|Medinė varpinė


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

**Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Gegutės kaime, 1,5 km į vakarus nuo Šlavantų kaimo, 8 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų.

## Istorija

Šlavantuose 1822 m. pastatyta koplyčia, priklausiusi Veisiejų parapijai. 1880 m. koplyčia išardyta, nuvežta į Šventežerį. Dėl lenkų teroro kunigas Juozapas Galeckas iš Kučiūnų pasitraukė ir 1919 m. nupirko Šlavantų dvarą. Jo rūpesčiu 1920 m. įkurta parapija (iš Lazdijų, Šventežerio ir Veisiejų parapijų dalies kaimų). Dvare J. Galeckas įrengė kleboniją, o iš kluono 1921 m. pastatė dabartinę bažnyčią, netoli jos – mokyklą.

1927 m. išparceliuoto Šlavantų dvaro žemėje susikūrė Gegutės ir Spartų kaimai, bažnyčia liko Gegutės kaime. Dėl įsimetusio medienos grybo klebonas J. Juodviršis iki 1938 m. dalį bažnyčios perstatė. Šlavantuose 1974–1984 m. klebonavo Juozas Zdebskis (1929–1986), Lietuvos tikinčiųjų teisėms ginti komiteto steigėjas ir narys, apie 1970 m. ėmė rengti jaunimo susirinkimus religine ir patriotine tematika. Už šią veiklą valdžios persekiotas.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Šventoriaus tvora žema, akmenų mūro.

## Galerija

Šlavantų bažnyčia iš šono.jpg|alt=|Šlavantų bažnyčia iš šono
Šlavantų bažnyčia ir klebonija.jpg|alt=|Šlavantų bažnyčia ir klebonija
Šlavantų bažnyčios klebonija.jpg|alt=|Šlavantų bažnyčios klebonija
Šlavantų bažnyčios šventoriaus varteliai.jpg|alt=|Šlavantų bažnyčios šventoriaus varteliai


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Šiupylių šv. Aloyzo bažnyčia

**Šiupylių šv. Aloyzo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šiupylių kaime, prie Kuršėnų–Gruzdžių kelio. Liaudies architektūros formų. 2017 m. bažnyčios statinių (su šventoriaus tvora ir vartais) kompleksas įrašytas į Kultūros vertybių registrą Nr. 40837.

## Istorija

1616 m. Šiauliuose dirbę vėliavininkai ir kiti to meto pareigūnai buvo siunčiami į Zamūsę (dabartiniai Šiupyliai), kad čia įvertintų situaciją dėl bažnyčios pastatymo. 1619 m. karaliaus revizoriai netoli Šiupylių, ant kalvos išrinko vietą bažnyčiai ir skyrė jai Šiupylių kaimą (23 valakus). Fundacija 1623 m. patvirtinta. 1625 m. įsteigta parapija pavadinta *Užmūšiu*. Bažnyčia 1799 m. ir 1846 m. atstatyta. Ji 1842 m. tapo filija.

1915 m. sudegė bažnyčia ir visi klebonijos trobesiai. Apie 1924 m. bažnyčia atstatyta. Ją statė broliai Adomas ir Juozas Valeikiai iš Vorelių kaimo.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Vienanavės bažnyčios viduje įrengti 3 altoriai, lubos išgaubtos. Šventoriaus tvora žema. Jame yra išlikusi sena varpinė. Į ją 1992 m. kovo 22 d. įkeltas 82 kg varpas, Gruzdžių klebono Edvardo Zeidoto rūpesčiu nulietas Maskvoje.

## Galerija

Šiupylių bažnyčia 1.JPG|Bažnyčia su varpine
Šiupylių bažnyčia 3.JPG|Galinis fasadas
Šiupyliai, paminklas 1.JPG|Paminklas pavasarininkams


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šiupyliai. Šv. Aloyzo parapija (Siauliuvyskupija.lt)
* Šiupylių šv. Aloyzo bažnyčia ''panoramas.lt'
Šumsko šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Šumsko šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia Šumsko miestelyje, 30 km į rytus nuo Vilniaus, netoli Lietuvos–Baltarusijos sienos. Kultūros paveldo objektas Nr. 32196. Vėlyvojo baroko stiliaus. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Parapijoje veikia Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia.

## Istorija

Šumsko dvaro savininkai Mykolas Šumskis ir Halina Šumskienė 1696 m. pastatė medinę bažnyčią. Įkurdinti vienuoliai dominikonai. Vienuolynui 1696 m. paskirti Didžiosios ir Mažosios Kuosinės palivarkai, 1704 m. – Juozapinės palivarkas Lavoriškių parapijoje, 1715 m. – Šiulgų kaimas. 1767–1789 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (projektavo ir statė architektas Tomas Ruselis). Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1812 m. prancūzmečiu išvogti bažnyčios liturginiai reikmenys, apgriautas medinis vienuolynas. 1833 m. pastatytas mūrinis vienuolynas, 1835 m. – varpinė ir šventoriaus vartai. Rusijos valdžia 1857 m. vienuolyną uždarė.

1865 m. prievarta stačiatikiais užrašyta daugiau kaip 300 parapijiečių. Bažnyčia pertvarkyta į stačiatikių cerkvę, 1866 m. sausio 18 d. pašventinta. Nuo 1870 m. cerkvę mažai kas lankė. Vienuolyne įrengta apšildoma cerkvelė. 1908 m. atkurta parapija, pastatyta iš Lavoriškių atvežta medinė bažnyčia. 1917 m. atgauta senoji mūrinė.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus bazilikinis, 3 navų. Prie bažnyčios prišlietas mūrinis dviaukštis vienuolyno pastatas. Šventoriuje stovi 2 mūrinės koplytėlės. Akmenų mūro vartuose įrengta varpinė.

## Galerija

Šumsko bažnyčia 2.JPG|Bažnyčios priekis
Šumsko bažnyčios varpinė.JPG|Varpinė
Šumsko šventorius, koplytėlė.JPG|Koplytėlė šventoriuje
Šumsko bažnyčia, kryžius.JPG|Smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
Šunskų šv. Marijos Magdalietės bažnyčia

**Šunskų šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šunskų miestelyje, 10 km į šiaurę nuo Marijampolės, dešiniajame Žvirgždės (kairysis Šešupės intakas) krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 30567.

## Istorija

Šunskų kaimo kapinėse XVIII a. antrojoje pusėje buvo koplyčia. Prie jos 1785 m. pastatyta klebonija, apsigyveno kunigas. 1795 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia, Vilkaviškio parapijos filija. 1819 m. veikė parapinė mokykla.

Prastai pastatyta bažnyčia pradėjo griūti. Kunigo Simano Kudirkevičiaus rūpesčiu 1865 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, ją konsekravo Seinų vyskupas Konstantinas Irenėjus Lubenskis. 1906 m. kunigas Jonas Totoraitis m. įsteigė „Žiburio“ draugijos skyrių ir biblioteką.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su žema trisiene apside, šoniniais priestatais. Šventoriaus tvora metalinė, jos cokolis akmenų mūro, stulpai sumūryti iš plytų. Tvoroje įmūryta koplyčia.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Švedriškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

**Švedriškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Švedriškės kaime, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kazitiškio, vakariniame Ažvinčio ežero krante.

## Istorija

Švedriškės gyventojai priklausė Kazitiškio parapijai. Lenkijai 1920 m. okupavus Vilniaus kraštą, parapijos vakarinė dalis liko be bažnyčios. Garbšių kaime įrengta laikina koplyčia. Švedriškės viensėdžio savininkė Marija Leščiauskienė 1927 m. dovanojo būsimai bažnyčiai 81,4 ha žemės su trobesiais. 1928 m. įrengta laikina koplyčia, 1929 m. paskirtas kunigas.

Bažnyčios projektą parengė inžinierius Stasys Taškūnas (1897–1942). 1933 m. pastatyta, 1934 m. įrengta dabartinė medinė bažnyčia. Ji buvo Salako parapijos filija. 1960–1989 m. klebonavo Antanas Juška (1906–1991; 1949–1956 m. Sibiro kalinys).

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su bokšteliu, siaura apside ir žemomis zakristijomis. Šventoriaus tvora metalinė, su gelžbetoniniais stulpais.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis
Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Širvintose, kairiajame Širvintos krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 26004. Turi klasicizmo ir baroko bruožų.

## Istorija

Dvarininkė Kotryna Agnieška Astikaitė ir Bagdonas Jurevičius 1475 m. pastatydino pirmą medinę bažnyčią. 1525 m. bažnyčiai dovanotas Širvintėlių kaimas. 1674 m. Mikalojus Žakas pastatė naują bažnyčią. XVIII a. antrojoje pusėje minima parapinė mokykla.

1847 m. parengtas dabartinės mūrinės bažnyčios projektas (architektas Tomas Tišeckis). 1852 m. projektas patvirtintas, leista statyti bažnyčią. Ji Viktoro Lupeikos, Širvintose klebonavusio 1854–1893 m., ir parapijiečių rūpesčiu pastatyta 1855–1860 m. V. Lupeika lenkino parapiją (lietuvių kalbą vadino pagoniška). Lietuviškai pamokslus pradėjo sakyti kunigas Jurgis Zimkus.

Nuo 1945 m. Širvintose klebonavęs, vėliau altarista Petras Guobys (1915–1988; palaidotas šventoriuje) suremontavo bažnyčią.

## Architektūra

Bažnyčia turi klasicizmo ir baroko bruožų, stačiakampio plano, su 2 bokštais ir aukštu frontonu tarp jų. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais.

## Galerija

Širvintos church 2.jpg
Širvintos church 3.jpg
Širvintos church 4.jpg
Širvintų bažnyčia .JPG|2017 m. pavasarį
Širvintos, bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Širvintos, šventorius.JPG|Koplytstulpis bažnyčios jubiliejui


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
* Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (panoramos)
Švenčionėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia

**Švenčionėlių Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia** (anksčiau ***Švenčionėlių šv. Edvardo bažnyčia***) – bažnyčia, stovinti Švenčionėliuose. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis. Švenčionėlių parapija vadinama šv. Edvardo vardu, jai priklauso ir Januliškio šv. Tado Judo ir Simono koplyčia.

## Istorija

Dar 1900 m. gyventojai prašė valdžios leidimo Švenčionėliuose prie kapinių pasistatyti koplyčią, bet statyti neleista. 1903 m. leidimas gautas, bet žmonės jau norėjo bažnyčios. Kunigas Jonas Burba 1906 m. pradžioje viename gyvenamojo namo gale įrengė altorių, kitame įsikūrė pats. Iš buvusio bendruomenės grūdų sandėlio 1907 m. pastatyta medinė bažnyčia. Įsteigtą parapiją valdžia patvirtino tik 1910 m.

Klebono Prano Čaglio rūpesčiu 1913 m. įkurtas „Ryto“ draugijos skyrius, įsteigta biblioteka-skaitykla, 1915 m. prie bažnyčios – lietuviška mokykla. Klebono Ambraziejaus Jakavonio iniciatyva 1929 m. pradėta statyti dabartinė mūrinė bažnyčia. Iki 1940 m. pastatytos sienos ir uždengtas stogas. A. Jakavonio rūpesčiu ir kunigo Kazimiero Pūkėno parama 1934 m. pastatyti liaudies namai (juos Lenkijos valdžia 1937 m. uždarė).

Gestapininkai 1942 m. gegužės 10 d. sušaudė Švenčionėlių kleboną Boleslovą Bazevičių ir mokyklų kapelioną Janą Naumovičių (palaidoti Švenčionėlių kapinėse). Klebono Broniaus Laurinavičiaus (1913–1981) pastangomis 1956–1959 m. bažnyčia (pradėta statyti prieš Antrąjį pasaulinį karą) pastatyta. Leidimą pabaigti statybas suteikė LTSR ministrų taryba 1957 m. balandžio 27 d. 1993 m. bažnyčia turėjo *šv. Edvardo* titulą, bet vėliau pervadinta Švč. Mergelės Marijos garbei.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora mūrinė ir metalinė.

## Galerija

18bazhnychia.jpg|Bažnyčia 2011 m. (vaizdas iš Bažnyčios g.)
Church of Saint Edward in Švenčionėliai.jpg|Bažnyčios apsidė
13kryzhius.jpg|Kryžius šventoriuje
Švenčionėliai, bažnyčios altorius.jpg|Pagrindinis altorius
Švenčionėlių bažnyčia, šoninis altorius.jpg|Šoninis altorius
Durys, Švenčionėlių bažnyčia.jpg|Pagrindinės durys, 2019 m.
Rozetė, Švenčionėlių bažnyčia.jpg|Rozetė bažnyčios frontone
Švenčionėliai, Br. Laurinavičius.jpg|Koplytstulpis kun. Br. Laurinavičiaus atminimui
Šventorius, Švenčionėlių bažnyčia.jpg|Skulptūra pirmajai bažnyčiai atminti
Atminimo lenta, Švenčionėlių bažnyčia.jpg|Įrašas pirmajai bažnyčiai atminti


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Vyskypijos informacija
* Vilniaus arkivyskupija. Švenčionėlių šv. Edvardo parapija. Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios bažnyčia
Švenčionių Visų Šventųjų bažnyčia

**Švenčionių Visų Šventųjų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Švenčionyse. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. Parapijai priklauso Švenčionių globos namų koplyčia.

## Istorija

Iš 1514 m. bažnyčios turtų patvirtinimo dokumento aiškėja, kad Švenčionyse pirmąją bažnyčią pastatė Ldk Vytautas. 1636 m. pastatyta nauja bažnyčia, 1743 m. atstatyta. Dėl jos senumo 1817 m. uždrausta laikyti pamaldas, jos laikytos klebonijoje. Po 1818 m. bažnyčia atstatyta. Švenčionyse 1831 m. balandžio 10 d. žuvo Ceikinių bažnyčios filialistas Anupras Labutis, kovojęs sukilėlių būryje, palaidotas Švenčionių bažnyčios šventoriuje. Bažnyčiai 1832 m. priklausė Kančiogino, Kulniškės ir Kunigiškių kaimai. Altarija tada turėjo palivarką ir 9 kaimus. 1853 m. bažnyčia atnaujinta. Valdžios siūlymu 1869 m. pamokslai, be lenkų kalbos, pradėti sakyti ir rusų kalba. 1876 m. leista apmūryti šventorių.

1889 m. suprojektuota mūrinė bažnyčia. Vilniaus generalgubernatorius Ivanas Kachanovas neleido statyti, kadangi projekte numatyta puošni jos išorė. 1892 m. projektas supaprastintas. Švenčionių stačiatikių dvasininkas pasiūlė neduoti leidimo bažnyčiai statyti, kol nebus pastatyta didinga cerkvė. Valdžia siūlymui pritarė. 1893 m. prašiusį leidimo asmenį Vilniaus generalgubernatorius įsakė nubausti 150 rublių. 1895 m. užsakytas mūrinės cerkvės projektas ir leista statyti bažnyčią. Ji 1898 m. pastatyta ir 1900 m. Vilniaus vyskupo Stepono Aleksandro Žvėravičiaus konsekruota. 1914 m. pastatyti mūriniai parapijos namai su sale.

Švenčionyse 1894–1897 m. vikaravęs Ignotas Šopara (1864–1931) mokė parapijiečius giedoti lietuviškai, ragino namuose kalbėti gimtąja kalba. Kunigas Placidas Šarkauskas organizavo draudžiamų knygų gabenimą ir platinimą. Švenčionyse 1903–1909 m. klebonavęs Jonas Burba (1853–1915) rengė lietuviškus vakarus, skleidė blaivybės idėjas. Kunigų iniciatyva 1913 m. įsteigtas „Ryto“ draugijos skyrius. Klebonas Justinas Petronis su kitais 1919 m. pradžioje įsteigė lietuvių gimnaziją. Klebonas Nikodemas Vaišutis (Švenčionyse 1924–1928 m.) reikalavo lietuvių kalbos teisių bažnyčioje.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, dvibokštė, su šoninėmis zakristijomis, pusapskrite apside. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

Svencionys church 2.jpg
Svencionys.jpg
Svencionys church 3.jpg
Švenčionių bažnyčia, šoninė nava.JPG|Šoninė nava
Švenčionių bažnyčia. Vargonai.JPG|Vargonų choras


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
Šventežerio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Šventežerio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šventežerio miestelyje, prie Lazdijų–Seirijų kelio. Liaudies architektūros formų.

## Istorija

Trakų pilininkas Jurgis Radvila 1598 m. pastatė evangelikų reformatų bažnyčią. 1654 m. ją užėmė katalikai, kuriems 1663 m. bažnyčia atiduota. Kitą katalikų bažnyčią Šventežerio dvaro valdytojas pastatė iki 1783 m. Suirusioje bažnyčioje 1823 m. uždrausta laikyti pamaldas. 1831 m. remontuota. 1863 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas. 1866 m. suvežta akmenų, bet statyti nepradėta. 1871 m. senoji bažnyčia sudegė. Įrengta klebonijos kluone, kuris 1871 m. rugsėjo 8 d. taip pat sudegė. Pastatyta laikina.

1880 m. pervežta Šlavantų koplyčia, ji 1882 m. perstatyta į bažnyčią (rūpinosi kunigas Motiejus Bujauskas). Vikaro St. Čėsnos rūpesčiu Šventežeryje pradėta giedoti lietuviškai. Prieškariu įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas K. Sakalauskas), įsteigta biblioteka-skaitykla. 1911–1915 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Iki 1925 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

## Architektūra

Šventežerio bažnyčia yra originalaus istorizmo epochos medinės architektūros pavyzdys. Medinis bažnyčios pastatas susideda iš trijų vienoje ašyje išdėstytų, laipsniškai žemėjančių tūrių. Pagrindinio tūrio kompozicija centriška, jis kvadratinio plano, su nusklembtais kampais, dengtas piramidiniu stogu. Kiti tūriai stačiakampiai. Grakščių proporcijų pagrindinis fasadas susideda iš keturkolonio portiko ir ant jo užstatyto bokšto. Šventorius aptvertas metaline tvora. Jame stovi nedidelė vientiso tūrio varpinė. 

## Literatūra
* Lietuvos sakralinės dailės katalogas, I tomas, Vilkaviškio vyskupija, III knyga: Lazdijų dekanatas.
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* Bažnytiniai dokumentai
Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo bažnyčia

**Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šventybrasčio kaime, kairiajame Nevėžio krante, šalia jo intako Brastos žiočių. Medinė, su mūriniais priestatais. Liaudies architektūros formų, turi klasicizmo ir baroko bruožų, kultūros paveldo objektas Nr. 39900.

## Istorija

Šventybrasčio savininkas Ignas Zaviša 1774 m. pastatė medinę bažnyčią. Šventybrastyje 1784 m. nuolat gyveno kunigas. Apie 1870 m. prie bažnyčios primūrytos 2 šoninės koplyčios ir zakristija. 1873 m. pastatyta medinė varpinė. Iš jos 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. 1928 m. bažnyčia suremontuota, ji buvo Apytalaukio parapijos filija.

Šventybrasčio bažnyčioje pakrikštytas rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas Česlovas Milošas. Bažnyčią ir joje vykusius nutikimus jis aprašo vaikystės atsiminimų knygoje „Isos slėnis“ (, 1955).

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi klasicizmo ir baroko bruožų, kryžminio plano, su trisiene apside. Vienas bokštelis iškilęs virš kraigo, kitas yra ant apsidės.

## Galerija

Šventybrastis, bažnyčia.JPG|Medinė bažnyčia su mūriniais priestatais
Šventybrastis7.JPG|Varpinė
Šventybrastis3.JPG|Kapinių vartai
Šventybrastis, bažnyčios kryžius.JPG|Barokinio bokštelio kryžius 


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo parapija (dekanato inf.)
Taujėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia

**Taujėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Taujėnų miestelyje, prie kelio , dešiniajame Mūšios krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 48819.

## Istorija

1669 m. minima Taujėnų altarija. Vėlesnė bažnyčia pastatyta 1785 m. Medinė bažnyčia 1845 m. sudegė. Taujėnų dvaro savininkas 1854 m. gavo leidimą baigti prieš 30 metų pradėtą statyti mūrinę bažnyčią. Pastatyta 1858 m. (architektas Šurinas).

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė, vienanavė. Šventoriaus tvora metalinė. Jame stovi mūrinė varpinė.

## Galerija

02taujenu baznycia2013.JPG|Bažnyčios interjeras
04taujenu baznychia.JPG|Rašytojos Marijos Pečkauskaitės–Šatrijos Raganos portretas 
Taujenai church.jpg|Šoninis fasadas
03taujenu baznycios varpine2013.JPG|Bažnyčios varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
* Taujėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia
Tauragnų šv. Jurgio bažnyčia

**Tauragnų šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Tauragnų miestelyje.

## Istorija

Tauragnų valsčius 1387 m. dovanotas Vilniaus vyskupui. Jame 1387 m. pastatyta Tauragnų bažnyčia Taurapilyje – pirmoji šiaurės Lietuvoje, viena iš 7 pirmųjų Lietuvos bažnyčių. 1498 m. minima bažnyčia Tauragnuose. Klebonijai paskirtas Taurapilio palivarkas. Be jo, XVIII a. pabaigoje klebonijai dar priklausė Alžutėnų, Grašių, Padvariškių ir Žiezdrių kaimai. Ilgą laiką buvo 2 bažnyčios – Tauragnų miestelyje ir Taurapilyje (3,5 km į rytus nuo Tauragnų).

1796 m. minima 1735 m. vyskupo statyta Tauragnų bažnyčia ir 1728 m. klebono statyta Taurapilio bažnyčia. Pastaroji 1806 m. perkelta į parapijos kapines. Tauragnų bažnyčios statyba ir remontu iki XIX a. rūpinosi Vilniaus vyskupai. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla.

Tauragnuose 1874 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jos statyba rūpinosi kunigas Feliksas Polikarpas Mazulevičius. 1886 m. į Tauragnus paskirtas vikaras Mykolas Šaikūnas organizavo lietuviškų knygų platinimą. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą kunigavo rašytojas Juozas Šnapšys-Margalis (1877–1921). 1907 m. įsikūrė „Saulės“ draugijos skyrius. Jo rūpesčiu tais metais įsteigta mergaičių mokykla ir biblioteka-skaitykla. 1908 m. balandžio 29 d. surengtas pirmas lietuviškas vakaras.

Per Pirmąjį pasaulinį karą iš medinės varpinės į Rusiją išvežti 3 varpai. 1929 m. įsigyti 2 nauji. 1919 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Klebono Motiejaus Nako rūpesčiu 1936 m. pastatyta parapijos salė. 1941 m. birželio 25 d. sudegė klebonija ir ūkiniai pastatai. M. Nako iniciatyva ir parapijiečių lėšomis 1942–1943 m. suremontuota bažnyčia, dailininkas Br. Žiedas atnaujino paveikslus. 1943 m. kunigo Kazio Dulksnio rūpesčiu už parapijiečių suaukotus pinigus pastatyta nauja klebonija (Bronės Lukšaitės projektas). 1944 m. liepos 9 d. sudegė bažnyčia, varpinė. Parapijos salėje klebono K. Dulksnio iniciatyva įrengta laikina maldykla. Iš kapų koplyčios perkeltas altorius, vėliau įrengti 2 altoriai.

1967 m. balandžio 30 d. parapijos salė sudegė. Tik po 2 metų valdžia leido nusipirkti Priepalės kaime namą ir, jo nepadidinus, pastatyti bažnyčią. 1969 m. rudenį pašventinta. 1990 m. vasarą parapijai grąžinti klebonijos tvartai, o vietoje parduotos klėties – mūrinis sandėlis su garažais ir skalbykla. Klebonijos tvartai, kuriuose buvo įsikūrusi Panevėžio „Autoserviso“ įmonė, 1991 m. liepos 9 d. sudegė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Tauragnų parapija
Tenenių šv. Barboros bažnyčia

**Tenenių šv. Barboros bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Tenenių miestelyje, kairiajame Tenenio (kairysis Minijos intakas) krante. Liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų. Bažnyčia su varpine – architektūros paminklai.

## Istorija

Vaitkevičius 1731 m. pastatė medinę koplyčią. 1774 m. minima vieša koplyčia. Adomas Bilevičius 1782 m. pastatė bažnyčią. Jai 1789 m. dovanotas žemes sklypas, įkurta parapija. 1849 m. bažnyčia atnaujinta. 1889 m. apmūrytos kapinės.

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė 2 tarpsnių varpinė, lurdo grota. Skvere šalia šventoriaus saugomas Tenenių ąžuolas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tenenių šv. Barboros parapija (dekanato inf.)
Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia

**Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Tauragėje, Senamiestyje. Istoristinė, turi neoromaninio ir neoklasicistinio stiliaus bruožų.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia Tauragėje pastatyta 1507 m. Prie jos įkurta mokykla (pirmoji Žemaitijoje). K. Šemeta apie 1566–1569 m. nusavino Tauragės bažnyčios turtus. XVI a. pabaigoje katalikų bažnyčia nuolatinio kunigo neturėjo. Po 1633 m. vyskupas Jurgis Tiškevičius paskyrė kunigą. 1636 ir 1688 m. Tauragės bažnyčia neminima.

1702 m. pastatyta nauja – medinė bažnyčia. Po 1863 m. sukilimo Tauragės vikaras Jonas Jacevičius ištremtas į Sibirą. 1865–1869 m. ne kartą prašyta valdžios leidimo statyti naują mūrinę bažnyčią. Leista remontuoti tik senąją.

1899 m. medinė bažnyčia nugriauta. Pastatyta nauja mūrinė, 1904 m. rugpjūčio 5 d. pašventinta. Statyba rūpinosi klebonas Fabijonas Kemėšis (1879–1954), vėliau visuomenės veikėjas, ekonomistas, profesorius. Nuo 1906 m. jis Tauragėje organizuodavo viešus lietuvių vakarus su vaidinimais. 1915 m. bažnyčia apgriauta, po 1920 m. iš dalies atstatyta. 1928–1932 m. atstatyti bokštai (valstybė paskyrė 10 000 litų pašalpą). 1938 m. Tauragės parapijai priklausė 4141 katalikas. 1941 m. bažnyčia vėl apgriauta, iki karo pabaigos liko neatstatyta, tik 1955 m. klebono Jono Beinorio (1908–1985) rūpesčiu ir parapijiečių talka ir lėšomis atstatyta.

2008 m. bažnyčios bokšte įrengtas laikrodis – miesto-partnerio iš Vokietijos, Rydštato, dovana Tauragei 500-ųjų metinių proga (atminimo lenta bažnyčioje).

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neoromaninio ir klasicistinio stiliaus bruožų, lotyniško kryžiaus plano, su penkiasiene apside ir vienu aštuoniasieniu bokštu. Joje įrengti 6 altoriai. Šventoriaus tvora ažūrinio mūro.

1908 m. Karaliaučiaus meistras Brunas Gėbelis bažnyčioje buvo pastatęs 16 registrų vargonus. Per II pasaulinį karą vargonai neišliko. Apie 1955 m. į Tauragę buvo perkelti Vaclavo Bernackio vargonai iš Vilniaus šv. Mykolo bažnyčios. Pastarieji pagaminti XX a. pradžioje.

## Galerija

TRGkatalikubaznparapijosnamai.JPG|Parapijos namai
Tauragė Catholic Church in 1914.jpeg|1914 m.
Taurageskatalikubazn.JPG||Prieš 2010 metų renovaciją
2020. Katalikų bažnyčia, Tauragė 2.JPG|Nuo parko pusės
2020. Katalikų bažnyčia, Tauragė.JPG|Bažnyčios priekis
Tauragė, bažnyčios vargonai.JPG|Vargonai
Tauragės bažnyčios šventorius. Marija.JPG|Šventorius
Church_of_the_Holy_Trinity_in_Taurage.jpg|Tauragės Švč.Trejybės bažnyčia. Vaizdas iš gatvės


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* 
* Tauragės Švč. Trejybės parapija (vyskupijos inf.)
* Bažnytiniai dokumentai
Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia

**Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Tilžės kaime, šiauriniame Drūkšių ežero krante. Tradicinio gyvenamojo namo formos. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

## Istorija

1928 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, kurią pastatė dvarininkas Chodzka, padedamas vietos gyventojų. 1929 m. įkurta parapija.

## Architektūra

Bažnyčia tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, su bokšteliu, žemomis šoninėmis zakristijomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
Sinopė (mitologija)

Graikų mitologijoje **Sinopė** – viena iš upės dievo Asopo dukterų ir Sinopės miesto šalia Juodosios jūros eponimas. Jos vardu taip pat pavadintas vienas iš Jupiterio palydovų Sinopė.

Pagal Koriną ir Diodorą Sicilietį Sinopę pagrobė dievas Apolonas ir nusinešė į tą vietą, kur vėliau jos vardu buvo įkurtas miestas. Diodoras mini, kad Apolonui ir jai gimė sūnus Siras, sirų karalius.

Tačiau pagal „Argonautika“ (2.944) ir Valerijų Flaką Sinopė buvo pagrobta Dzeuso, kuris apimtas aistros prisiekė išpildyti jos bet kokį norą. Sinopė pareiškė, kad ji norinti likti skaisti. Vėliau ji tokiu būdu pergudravo Saulės dievą Apoloną ir upės dievą Halį, ir iki gyvenimo galo liko skaisti.
Kiniškasis aligatorius

**Kiniškasis aligatorius** (*Alligator sinensis*) – aligatorinių (*Alligatoridae*) šeimos rūšis.

Paplitęs Azijos pietryčiuose (Jangdzės žemupyje). Ilgis iki 2 m. Kiniškieji aligatoriai įtraukti į Tarptautinę raudonąją knygą.
## Šaltiniai
Elfai

**Elfai** – germanų ir skandinavų mitinės būtybės, išlikusios šiaurės Europos tautų folklore. Lietuvių folklore jiems artimiausi būtų nykštukai. Anksčiau buvę mažesnės reikšmės gamtos ir derlingumo dievais, elfai dažniausiai vaizduojami kaip maži, jaunatviški žmogeliukai smailiomis ausimis ir nuostabaus grožio moterys; elfai gyvena miškuose ir kitose vietose gamtoje, po žeme arba šuliniuose ir šaltiniuose. Tikėta, kad jie yra ilgaamžiai arba nemirtingi ir turi magiškų galių. Taip pat manyta, kad elfų padermė yra gerokai senesnė nei žmonės. Elfai taip pat labai mėgstami maginės fantastikos literatūros autorių.

Skandinavų mitologijoje minima, kad elfai gyveno Alfheime, viename iš devynių pasaulių, esančiame tarp Midgardo ir Asgardo. Alfheimas – šviesiųjų elfų buveinė. Edose minimas 2 kartus: „Vyresniojoje Edoje“ *Grímnismál* dalyje ir „Jaunesniojoje Edoje“ *Gylfaginning* dalyje. Jaunesniojoje Edoje išskiriama, kad Alfheime, antrame nuo viršaus pasaulyje, gyveno tik šviesieji elfai, o tamsieji elfai gyveno pasaulio apačioje.

Įvairiose šalyse jie vadinami skirtingai:
* Didžiojoje Britanijoje: addler
* Islandijoje: Álfar ir Álfa - fólk
* Skandinavijoje: elle
* Švedijoje: alv „elfas“, alf „elfas“ ir älva „moteris elfas“ arba „fėja“
* Vokietijoje: elfen, elben ir alben

## Elfai Tolkieno kūryboje
Dž. R. R. Tolkienas knygose „Hobitas“, „Žiedų valdovas“, „Silmarillion“ ir kt. aprašė kitokius elfus. Jis manė, kad mažučiai elfai ir fėjos, „gyvenantys“ britų salose ir kitur, yra ankstesnių mitologinių personažų „versijos“. Savo kūryboje Tolkienas elfus vaizdavo kaip išminties ir grožio įsikūnijimus, dažniausiai geltonplaukius, išvaizda panašius į žmones, tik lieknesnius, aukštesnius, grakštesnius, smailiomis ausimis, puikiai valdančius lanką. Kaip rašoma minėtose knygose, didžiuma Viduržemės, kur vyksta „Hobito“, „Žiedų valdovo“ ir dalis „Silmarillion“ veiksmo, elfų po „Silmarillion“ ir „Žiedų valdove“ aprašytų įvykių iškeliavo į Vakarus, o likę išblėso, pavargę nuo savo nemirtingumo, – būtent todėl vėliau gyvenę žmonės juos pasakojo matę kaip mažus permatomus žmogeliukus. Elfai kaip išmintinga ir išskirtinai graži padermė dažnai vaizduojama maginės fantastikos literatūroje bei vaidmenų žaidimuose.

Elfai, kaip ir žmonės, – Ilūvataro (Viduržemėje garbinto Dievo) vaikai, tačiau žmonės atsibudę gerokai vėliau, kai pirmąkart tekėjo Saulė. Manoma, kad žmones aptiko ir mokė Tamsybių elfai. Elfai gali keistis mintimis tiesiogiai, nesinaudodami kalba. Jie niekada nemiršta „nuo senatvės“, jie gali mirti, jei dvasia savo valia, pvz., dėl didelio sielvarto, palieka kūną.

## Nuorodos
*Apie Dž.R.R.Tolkieno elfus ir jų kalbas 
*Apie elfus ir sindarin kalbą
Žemės drebėjimo intensyvumas

**Žemės drebėjimo intensyvumas** – parametras nusakantis žemės drebėjimo sukeltų virpesių stiprumą žemės paviršiuje tam tikroje vietoje. Intensyvumas nustatomas pagal žmonių, pastatų ir gamtinės aplinkos reakcijas. Tam tikras žemės drebėjimas sukelia skirtingų intensyvumų virpėjimus skirtingose vietose. Didžiausias intensyvumas paprastai stebimas seisminio įvykio epicentre, mažesni intensyvumai išsidėsto koncentriškomis zonomis aplink įvykio epicentrą. Sąryšis tarp magnitudės ir intensyvumo yra gana sudėtingas. Intensyvumas, stebėtas tam tikroje vietoje, priklauso nuo įvykio magnitudės, įvykio židinio gylio, atstumo iki židinio, grunto sąlygų ir drebėjimo mechanizmo (lentele).

**Apytikslis sąryšis tarp „tipinio“ žemės drebėjimo stabiliose platformose ir intensyvumo jo epicentre.**

(*Adaptuoti iš JAV Geologijos tarnybos duomenys*)

Intensyvumas vertinamas dvylikos balų skale (lentelė), nuo visiškai nejaučiamo vieno balo (I) iki dvylikto balo (XII) – visiško visų pastatų sugriovimo. Kad intensyvumo balus aiškiau atskirti nuo magnitudės balų žymėjimo, intensyvumo balai dažniausiai nurodomi romėniškais skaitmenimis. Intensyvumo skalės yra naudojamos jau kelis šimtmečius ir palaipsniui jos vystėsi bei tobulėjo. Nuo 60-tojo XX amžiaus dešimtmečio plačiausiai Europoje buvo naudojama MSK-64 skalė. Šiuo metu Europos seismologijos komisija rekomenduoja naudoti patobulintą MSK versiją – EMS-98 skalę (http://www.gfz-potsdam.de/pb5/pb53/projekt/ems/eng/index_eng.html ). JAV naudojama Modifikuota Merkali skalė, o Japonijoje dešimties balų – Japonijos meteorologijos agentūros (JMA) skalė.

## Europos makroseisminė skalė (EMS98)
45 pabaltijiečių memorandumas

**45 pabaltijiečių memorandumas** – 1979 m. rugpjūčio 23 d. lietuvių, latvių ir estų patriotų bei antisovietinių veikėjų pasirašytas protesto pareiškimas prieš Ribentropo-Molotovo paktą.

Memorandumas adresuotas Jungtinių Tautų Organizacijos Generaliniam Sekretoriui Kurtui Valdhaimui ir Helsinkio baigiamąjį aktą pasirašiusių šalių vyriausybėms. Taip paskelbiama tiesa apie tautų agresiją ir Antrojo pasaulinio karo kaltininkus. Pasirašiusieji prašo likviduoti karo ir okupacijos padarinius, išvesti svetimą kariuomenę iš Pabaltijo respublikų.

Pabaltijiečių memorandumas susilaukė plataus atgarsio visame pasaulyje. 1983 m. sausio 13 d. Europos Parlamentas priėmė rezoliuciją dėl padėties Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje – pirmą kartą per visą okupacijos laikotarpį šis klausimas svarstytas autoritetingame tarptautiniame forume.

## Signatarai
Memorandumo signatarai: Romas Andrijauskas, Stasė Andrijauskienė, Alfonsas Andriukaitis, Edmundas Bartuška, Vytautas Bastys, Vladas Bobinas, Vytautas Bogušis, Ints Calitis, Petras Cidzikas, Arvydas Čekanavičius, Jonas Dambrauskas, Jonas Eišvidas, Virgilijus Jaugelis, Mečislovas Jurevičius, Liutauras Kazakevičius, Leonas Laurinskas, Rimas Mažukna, Algirdas Mocius, Napoleonas Narkūnas, Mart Niklus, Angelė Paškauskienė, Sigitas Paulavičius, Jonas Petkevičius, Jadvyga Petkevičienė, Kęstutis Povilaitis, Jonas Protusevičius, Sigitas Randis, Endel Ratas, Henrikas Sambore, Julius Sasnauskas, Leonora Sasnauskaitė, Algis Statkevičius, Kęstutis Subačius, Vladas Šakalys, Jonas Šerkšnas, Zigmas Širvinskas, Enn Tarto, Antanas Terleckas, Erik Udam, Romas Vitkevičius, Jonas Volungevičius, Alfreds Zeideks, Juris Ziemelis, Rimas Žukauskas, Ivars Žukovskis.

Memorandumą pasirašė 4 estai, 5 latviai ir 36 lietuviai.

## Šaltiniai
Silverijus Šukys

**Silverijus Šukys** (g. 1945 m. liepos 14 d.) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Nuo 1993 m. partijos Tėvynės sąjunga narys. 1995–1997 m. ir 1997-2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras.

2000 m. Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos Medicinos prietaisų inspektavimo skyriaus vedėjas, 2001-2006 m. tarnybos generalinis direktorius.

Fondo „Žemės druska“ steigėjas. Moka rusų, prancūzų kalbas. Žmona Dalia, vaikai Liudas, Domas.

|-
Benediktas Petrauskas

**Benediktas Petrauskas** (g. 1955 m. kovo 2 d. Rusijoje, Irkutsko srities Taišeto raj.) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1973 m. baigė Klaipėdos 15-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą ir įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę. 1989 m. baigė Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto Vadovų tobulinimosi kursus. 1997 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete apsigynė technikos mokslų daktaro disertaciją.

1978–1990 m. Klaipėdos autobusų parko inžinierius technologas, Eksploatacijos skyriaus viršininkas, autobusų parko direktorius. 1990–1992 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotojas, 1992–1994 m. Klaipėdos miesto savivaldybės meras. 1994–1999 m. Klaipėdos valstybinio prekybos uosto, (nuo 1996 m. Klaipėdos jūrų krovinių kompanija) generalinis direktorius, 1999–2003 m. plėtros direktorius, nuo 2003 m. dukterinės įmonės UAB „Klaipėdos keleivių ir krovinių terminalas“ generalinis direktorius. Be to, nuo 1998 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas.

Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Lietuvos liberalų ir centro sąjungos narys, Klaipėdos skyriaus tarybos narys.

2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

1994–2002 m. ir nuo 2005 m. Klaipėdos prekybos, pramonės ir amatų rūmų prezidentas, 2002–2005 m. viceprezidentas. 1999–2003 m. Lietuvos jūrų krovos kompanijų asociacijos viceprezidentas, Tarptautinių prekybos rūmų Lietuvos tarybos narys, pirmininko pavaduotojas. Nuo 1994 m. jaunimo skatinimo bendrijos „Liubekas-Klaipėda“ pirmininkas. Klaipėdos Rotary klubo narys, 2002–2003 m. klubo prezidentas. Kazachstano Respublikos garbės konsulas Klaipėdoje.

Žmona Rita Petrauskienė-Kutkaitė, Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos vyresnioji ekonomistė, sūnus Mindaugas (g. 1979 m.), duktė Vilija (g. 1986 m.)

## Šaltiniai
Misisipės aligatorius

**Misisipinis aligatorius** (*Alligator mississippiensis*) – aligatorinių (*Alligatoridae*) šeimos gyvūnas.

Gyvena JAV pietryčių upėse ir pelkėse. Ilgis iki 6 m. Tarp priekinių kojų pirštų yra plaukiojamoji plėvė. Minta žuvimi, vandens paukščiais ir šiaip ką pačiupdami.   Tankiau apgyventose vietose jie griebia ir neatsargius gyvulius. Veisiamas ir auginamas fermose.
Alionių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia

**Alionių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia** – bažnyčia Alionių gyvenvietėje, 10 km į rytus nuo Širvintų, 4,5 km į pietus nuo Šešuolėlių II. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

## Istorija

Alionyse XVIII a. buvo koplyčia, 1794 m. joje leista laikyti pamaldas. 1926 m. įkurta parapija. 1932 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė. Apsidė su bokšteliu. Abipus jos – žemos zakristijos.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
* Alionių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija
Alytaus šv. Kazimiero bažnyčia

**Alytaus šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alytuje šalia kelio .

## Istorija

Pirmoji, medinė šv. Kazimiero bažnyčia buvo pastatyta 1670 m. Sudegė 1737 m. kovo 4 d., kartu sudegė joje saugotos Alytaus miestui suteiktų Magdeburgo teisių privilegijų dokumentai.

1891 m. pastatyta Alytaus tvirtovės stačiatikių katedra (Pokrovskajos cerkvė, ), skirta Alytuje įkurdintam carinės Rusijos garnizonui. Po Pirmojo pasaulinio karo ji buvo perduota katalikams. Cerkvė pertvarkyta į šv. Kazimiero filinę bažnyčią, buvo skirta Alytaus ulonų pulko kariškiams. 

Po Antrojo pasaulinio karo uždaryta. Sovietmečiu joje buvo druskos sandėlis, vėliau įsikūrė mašinų gamyklos klubas. 1990 m. bažnyčia grąžinta katalikams.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, vienanavė.

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Alytaus turizmo informacijos centras
* Straipsnis apie maldos namus
Alytaus šv. Liudviko bažnyčia

**Alytaus šv. Liudviko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alytuje I, dešiniajame Nemuno krante.

Parapijoje veikia Venciūnų koplyčia.

## Istorija

Lietuvos maršalka ir Trakų vaivada, Alytaus dvaro savininkas Jonas Zaberezinskis iki 1520 m. pastatydino bažnyčią. 1524 m. įkurta parapija. Kurį laiką bažnyčią lankė abiejų miesto dalių (Alytus I ir Alytus II) katalikai. Pagal fundacijos aktą bažnyčios vikaras privalėjo mokėti lietuvių kalbą. 1658 m. bažnyčia atstatyta. 1763 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1773 m. įsteigta parapinė mokykla. 1810 m. bažnyčia, mieste kilus gaisrui, sudegė.

1818–1820 m. klebonas Liudvikas Kaminskas su parapijiečiais pastatė dabartinę bažnyčią. Iki 1842 m. klebonijai priklausė Skraičionių kaimas. 1910 m. paskirtas klebonas Konstantinas Paulavičius 1930 m. bažnyčią išplėtė ir suremontavo. Buvo pristatytas bokštelis, šventoriaus tvora sumūryta iš akmenų.

1941 m. birželio 24 d. hitlerininkai sušaudė kleboną K. Paulavičių ir vikarą Vincentą Mazurkevičių. Jie palaidoti šventoriuje, pastatytas Rūpintojėlis. Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta bažnyčia ir bokštas kunigo Leono Jakubausko rūpesčiu apie 1957 m. atstatyti.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, su žemu masyviu bokštu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas nuo 1956 m. iki mirties čia kunigavęs Bronislovas Novelskis (1905–1991).

## Galerija

Alytus Sanct Louis church2.jpg|
Alytus Sanct Louis church3.jpg|


## Šaltiniai
* 

## Literatūra
* Alytaus šv. Liudviko bažnyčios istorija (sud. Anelė Kalašnikovienė). – V.: Petro ofsetas, 2009. – 236 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-815-92-1

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Alytaus šv. Liudviko bažnyčia
Alytaus Šv. Angelų Sargų bažnyčia

**Alytaus Šv. Angelų Sargų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alytuje. Istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų.

## Istorija

Alytuje, kairiajame Nemuno krante, 1670 m. pastatyta šv. Jurgio bažnyčia (kitais šaltiniais – šv. Onos koplyčia). Ji buvo ir 1703 m. ilgainiui sunyko arba sudegė. Vėliau pastatyta medinė Šv. Angelų Sargų bažnyčia. 1797 m. įkurta parapija.

1820–1825 m. klebonavęs Nikodemas Dubrovskis pastatė medinę varpinę. Klebonas Andrius Cechanavičius (Alytuje 1829–1868 m.) 1830 m. pastatė naują bažnyčią. 1866 m. pastatytos dailininko Hymenickio tapybos 14 Kryžiaus kelio stočių. 1876 m. klebonu paskirtas Sebastijonas Banevičius 1878 m. bažnyčią padidino, pristatė dvi koplyčias.

1889–1919 m. klebonavęs Mykolas Migauskas 1905 m. bažnyčią pailgino, apkalė lentomis, aptvėrė šventorių. Alytaus vikaras Vincas Dargis už draudžiamos lietuviškos spaudos platinimą 3 metams ištremtas į Černigovo guberniją, o atlikus bausmę neleista įsikurti lietuviškoje parapijoje. 1907 m. įsteigtas „Žiburio“ draugijos skyrius, įkurta biblioteka-skaitykla (pirmininkas kunigas M. Migauskas). 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Leonardas Kavaliauskas bažnyčią suremontavo.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, su stačiakampe apside, bokšteliais. Šventoriuje yra kapinės, kuriose palaidotas 1919 m. vasario 13 d. žuvęs karininkas Antanas Juozapavičius, 1991 m. žuvęs savanoris Artūras Sakalauskas.

## Galerija

Alytus Angelu Sargu church2.jpg|Bažnyčia iš šono
Alytus Angelu Sargu church3.jpg|Bažnyčia iš galo
Alytus Angelu Sargu church bell tower.jpg|Bažnyčios varpinė


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija