open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Mongirdas

**Vytautas Juozapas Mongirdas** (, 1888 m. vasario 14 (26 d.) Mišučių dvare, Kartenos vls., Telšių aps., Kauno gub., Rusijos imperija – 1943 m. balandžio 21 d. Rešotuose, Nižnij Ingašo raj., Krasnojarsko kr.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, Wadwicz (Žuvų) herbo atstovas, teisininkas, visuomenės veikėjas, Sibiro kankinys.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos bajorų Mongirdų giminės Mišučių šakos. Tėvas Jonas Viktoras Benediktas Mongirdas. Motina Olimpija Šalkauskaitė. Brolis Vladislovas Jonas Mongirdas.

Mokėsi Palangos progimnazijoje ir Liepojos gimnazijoje. Maskvos universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas. Grįžęs į Mišučių dvarą, dalyvavo visuomeninėje veikloje, 1917 m. rugsėjo 18-rugsėjo 22 d. atstovavo Kartenos valsčių lietuvių delegatų suvažiavime Vilniuje, kuris numatė nepriklausomos Lietuvos valstybės sukūrimą, Steigiamojo Seimo sušaukimą bei įkūrė Lietuvos Tarybą. Po suvažiavimo kartu su Kretingos valsčiaus delegatu Vladu Grudzinsku 1917 m. lapkričio mėnesį Kretingos pranciškonų vienuolyno salėje sušaukė Kretingos apskrities visuomenės atstovų susirinkimą, kuriame aiškino suvažiavimo priimtus nutarimus dėl valstybės atkūrimo, Steigiamojo Seimo, konstitucijos, santykių su kitomis valstybėmis, akcentavo nutarimų reikšmę Lietuvos ateičiai, gynė prezidentinės respublikos idėją. Lietuvos Laikinosios vyriausybės įsakymu 1918 m. gruodžio 9 d. paskirtas Kretingos, Sedos ir Vėžaičių apskričių taikos teisėju.

1919 m. paveldėjo Mišučių dvarą, kuriame ūkininkavo, vertėsi advokato praktika, dalyvavo Kretingos apskrities visuomeniniame gyvenime.

Vedė Kretingos notaro Jono Kentros dukrą Sofiją. Vaikų neturėjo.

1941 m. birželio 14 d. su žmona ir uošviu suimtas Lukauskių dvare prie Budrių kaimo. Išvežtas į Rešotų lagerį, Nižnij Ingašo r., Krasnojarsko kraštas, o žmona ištremta į Kortkeroso rajoną, Komija. SSRS vidaus reikalų liaudies komisariato Ypatingojo pasitarimo 1943 m. sausio 2 d. nuteistas 5 metams lagerio. Mirė išsekintas bado ir ligų.

## Šaltiniai
Šaučikių senovės žemdirbystės vieta

**Šaučikių senovės žemdirbystės vieta** yra šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, 0,7 km į rytus nuo kelio Skuodas-Salantai, Erlos upės kairiajame krante, Šaučikynės (Šaučikių) miško pietvakarinėje dalyje. Saugotinas kultūros paveldo objektas. Vertė – archeologinė, istorinė.  

## Vieta
Šaučikių kaimo žemių rytiniame pakraštyje, miške, apie 20 ha plote išliko akmenų krūsnių ir pylimų, kurie išsidėstę Erlos upės pakrantės aukštumose. Pietinėje-pietvakarinėje dalyje dominuoja krūsnys, kurių skersmuo 1,5-3 m, o aukštis iki 0,2-0,3 m. Pylimų daugiausia šiaurės vakarinėje laukų dalyje. Jie iki 2 m pločio, suplokštėję, pasidengę miškožemio sluoksniu, iki 0,2 cm aukščio. Dalis akmenų krūsnių nuardyta.

Senovės žemdirbystės vietos pietvakariniame pakraštyje yra vėlyvos kaimo kapinaitės, apjuostos griovio, kurį kasant apardyta dalis krūsnių.  

## Tyrimai
2003 m. išaiškino Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė žvalgomoji ekspedicija (vadovas Algimantas Merkevičius). 

2004 m. apmatavo ir kartografavo Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė (Vilniaus universitetas), Julius Kanarskas (Kretingos muziejus) ir Renaldas Augustinavičius (Kultūros paveldo centras).

## Šaltiniai
* Julius Kanarskas. Ankstyvosios žemdirbystės laukų sistemos Vakarų Lietuvoje. – Kretinga, 2004. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 1, b. 318. – L. 26.
Fotodaugintuvas

**Fotodaugintuvas** (fotoelektroninis daugintuvas) yra elektroninis išorinio fotefekto fotoelementas, kurio fotosrovę sustiprina antrinė elektronų emisija.

### Konstrukcija ir veikimo principas
Stiklinėje kolboje, be katodo ir anodo, yra eilė antrinių katodų emiterių, kurių paviršius padengtas emisiniu mišiniu. Kiekvieno sekančio katodo elektrinis potencialas yra maždaug 100V aukštesnis už pirmesnio katodo. Antrinių katodų forma ir sumontavimo kampas parinktas taip, kad išmuštas elektronas atsimuštu į sekantį katodą kampu, tai palengvinama elektronų emisiją.
Kiekvienas antrinis katodas išspinduliuoja elektronų daugiau nei yra jį bombarduojančių pirminių elektronų. Antrinių ir pirminių elektronų skaičių santykis vadinamas antrinės emisijos koeficientu. Fotodaugintuvai turi kelias antrinių katodų pakopas. Taip pasiekiamas didelis fotodaugintuvo jautrumas. Jis siekia 1000mA/lm, tai žymiai daugiau nei paprasto fotoelemento.
Specialūs fotodaugintuvai gali registruoti pavienius fotonus.
Maris (ežeras)

**Maris** () – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje ir Gibų valsčiuje. Prateka Seinos upė. Prie ežero yra Kuklių ir Gibų kaimai. Ežeras trikampio formos, 123 m aukštyje virš jūros lygio.

Senieji šių vietovių gyventojai jotvingiai ežerą vadinę *Jūra*, bet dėl polonizacijos ir rusifikacijos ežero pavadinimas tapo *Morze*, kas slavų kalbose reiškia 'jūra'.


Vaizdas:Pomorze(lake)2.jpg


## Literatūra

* Irena Batura: Po ziemi augustowskiej: Przewodnik dla turysty i wczasowicza. „Hancza“. ISBN 83-900828-3-7.

## Nuorodos

* Ežero nuotraukos .
Vepša

**Vepša** (, ) – upė Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje. Prasideda Bytuvo ežeryne, 189 m virš jūros lygio, teka į šiaurės vakarus, prateka daug nedidelių ežerėlių, įteka į Baltijos jūrą. Tarpukariu tiesinta, veikia keletas mažųjų hidroelektrinių.

Intakai – Grabovas (kairysis, prie pat žiočių).

Didžiausi miestai – Darlovas (prie žiočių), Slavnas.
Libijos politinė sistema

**Libijos politinė sistema** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, politinė sistema. Nacionalinė šventė – vasario 17 d. – revoliucijos diena. 

## Valstybė ir teisė
Pagal 2011 m. konstitucijos deklaraciją Libija – respublika. Įstatymus leidžia Nacionalinis kongresas; jį sudaro 200 narių, kuriuos išrenka valstybės piliečiai visuotiniais rinkimais. 

Vykdomoji valdžia priklauso vyriausybei.

## Teisės sistema
Teisės sistema remiasi Italijos civilinės teisės modeliu ir islamo teise. Veikia liaudies, religiniai, pirmosios instancijos, apeliaciniai teismai, Aukščiausiasis Teismas. 

## Partijos ir profsąjungos
Politinės partijos šalyje nuo 1972 iki 2011 m. buvo uždraustos. Svarbiausias dabartinės politinės partijos: Nacionalinė jėgų sąjunga ir Teisingumo partija (kuri priklauso Musulmonų Brolijai), įkurtos 2012 m.

## Šaltiniai
World Series by Renault

**World Series by Renault** (1998 – 2004 m. – **World Series by Nissan**) – automobilių sporto čempionatų grupė. Susideda iš pagrindinio **Formula Renault 3.5 Series** čempionato (dažnai vadinamo tiesiog *World Series by Renault* ar *WSR*) bei Eurocup Formula Renault 2.0 ir Eurocup Mégane Trophy.

Nemažai buvusių ir dabartinių Formulės 1 lenktynininkų dalyvavo WSR čempionate: Marc Gené, Fernando Alonso, Heikki Kovalainen, Robert Kubica, Sebastian Vettel, Jaime Alguersuari, Kamui Kobayashi ir kt.

## Istorija
:*Apie kitus grupės čempionatus skaitykite str.: [[Eurocup Formula Renault 2.0]], [[Eurocup Mégane Trophy]].*
Čempionatas atsirado 1998 m. iš 1991–1997 m. vykusio „Campeonato de España de Fórmula Renault“. Iš pradžių vadinosi *„Open Fortuna by Nissan“* ir daugiausiai vyko Ispanijoje, o jo organizavimu rūpinosi „RPM Cpmunicacion“. Priklausomai nuo pagrindinio rėmėjo, čempionatas kelis kartus keitė pavadinimą.

Pirmaisiais metais buvo naudojami automobiliai su „Coloni“ važiuokle ir Nissan SR20 2,0 l darbinio tūrio varikliais, o pats čempionatas įsiterpė tarp „Formulės 3“ ir „Formulės 3000“. 2002 m. pakito jo formatas, važiuoklę tiekti pradėjo „Dallara“, o varikliai pakeisti į naujus Nissan VQ30.

2003 m. „Renault Sport“ pradėjo „Formula Renault V6 Eurocup“ čempionatą, kuris vyko „Eurosport's Super Racing Weekends“ (ETCC ir FIA GT čempionatai) savaitgalių metu. Buvo naudojama „Tatuus“ važiuoklė ir Nissan 3,5 l V6 varikliai. Tačiau 2005 m. „Renault“ pasitraukė iš šių savaitgalių, susijungė su „World Series by Nissan“ ir pradėjo rengti „World Series by Renault“ grupės čempionatus, kurių pagrindinis – „Formula Renault 3.5 Series“. Tais pačiais metais kaip pagalbiniai čempionatai prie WSR prisijungė „Eurocup Formula Renault 2.0“ ir „Eurocup Mégane Trophy“.

2010 m. buvo prijungtas „F4 Eurocup 1.6“ čempionatas, bet 2011 m. jo atsisakyta.

## Taisyklės

Lenktynių savaitgalis susideda iš dviejų lenktynių po 44 minutes ir papildomai vieną ratą, starto eilę išsiaiškinant 30 min. trukmės kvalifikaciniuose važiavimuose. Nuo 2011 m. bus taikoma FIA čempionatuose naudojama taškų sistema:

## Automobilis

Čempionate visi lenktynininkai važiuoja vienodais automobiliais su „Dallara“ važiuokle ir Nissan VQ35 V6 3498 cm³ varikliu, kuris gali pasiekti  (), didžiausias sūkių per minutę skaičius ribojamas iki 8500. Tuščias sveria 600 kg, kuro bako talpa – 80 litrų. Padangas tiekia „Michelin“.

## Čempionai
### Nissan metai

### World Series by Renault

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Oficiali World Series by Renault svetainė 
* Renault Sport: World Series by Renault (senoji svetainė)
Bernd Mayländer

**Berndas Mailėnderis** (g. 1971 m. gegužės 29 d.) – buvęs Vokietijos automobilių lenktynininkas. Nuo 2000 m. vokietis vairuoja Formulės 1 saugos automobilį.

## Karjera
Savo lenktynininko karjerą Mailėnderis pradėjo devintame dešimtmetyje prie kartingų vairo. Vėliau jis lenktyniavo Formulės Ford, Porsche Carrera Cup ir DTM čempionatuose.

## Nuorodos

* Oficiali lenktynininko svetainė
Garganas

**Garganas** – istorinė ir kultūrinė Apulijos regiono dalis. Garganą sudaro didelis izoliuotas kalnų masyvas, vadinamas Apulijos karbonatine platforma, kuri atsikišusi į Adrijos jūrą. Aukščiausias taškas yra Kalvo kalnas 1065 m aukščio. Didelė dalis kalnų, apie 1,200 km², sudaro nacionalinį parką, įkurtą 1991 m. Jis yra Fodžijos provincijoje.

Garganą iš dalies dengia senovinis miškas *Foresta Umbra*, vienintelis likęs ąžuolų ir bukų miškas Italijoje. Panašūs miškai senovėje dengė visą Centrinę Europą. Horacijus Gargano ąžuolus paminėjo antroje odėje.

## Lankytini objektai

Gargano pajūryje daug gerų paplūdimių ir kurortų. Viestė, Peskičis ir Matinata yra pasaulyje garsūs kurortai. Lesinos ir Varano druskingi ežerai telkšo šiaurinėje Gargano dalyje. Gargano kalne yra seniausia Vakarų Europoje šventovė, skirta Arkangelui Mykolui (Monte Sant Andželas).

## Nuorodos
* Parco Nazionale del Gargano 
* Gargano – Tourism and Travel information  
* Guida al Turismo sul Gargano  (italų k.)
*  Gargano – Travel & Tourism  
* Pictures from the Gargano and Vieste  (italų k.)
* Information to Gargano’s Tourism
Tikrieji komunistai

**Tikrieji komunistai** () – pirmoji iš žinomų jaunimo pogrindinių komunistinių antistalinistinių tarpukario organizacijų. Ji veikė 1940 m. Džalal-Abade, Kirgizijos TSR.

## Istorija
1940 m. spalį vyresnieji Džalal-Abado Nr. 1 mokyklos mokiniai Ivanas Jacukas ir Jurijus Šokkas suorganizavo būrelį, pavadinimu „Tikrieji komunistai". Prie jo prisijungė ir kiti dešimtos klasės mokiniai. Ivanas Jacukas, Jurijus Šokkas, Aleksandras Jelinas, Šamilis Gubaidulinas ir Kamilis Salachutdinovas, sudarę būrelio branduolį, nagrinėjo Stalino įkurtą režimą TSRS ir laikė jį kontrrevoliuciniu. Išsikėlė sau tikslą kovoti prieš partiją ir vyriausybę, norėdami grįžti prie marksizmo, neiškraipyto asmens kultu. Iš čia ir kilo jų pavadinimas.

Pagal socialinę kilmę Aleksandras Jelinas ir Ivanas Jacukas buvo iš valstiečių, Šamilis Gubaidulinas ir Kamilis Salachutdinovas – iš tarnaujančiųjų, o Jurijus Šokkas – iš darbininkų šeimos. Be to, Šokko tėvas 1937 m. buvo represuojamas, o motina 1938 m. buvo iškeldinta iš Leningrado.

## Veikla
Būrelis pradėjo rengti susirinkimus, kur ne tik tarėsi dėl priemonių prieš vyriausybę ir TSKP, grupės veiklos planų, bet ir nagrinėjo marksizmo klasikus. Būrelis palaipsniui įtraukdavo į savo veiklą mokyklos mokinius. Tačiau po antitarybinių agitacinių lapelių platinimo, 1940 m. gruodžio 19 d. buvo areštuoti Ivanas Jacukas, Jurijus Šokkas ir Aleksandras Jelinas. Po 4 dienų areštavo Šamilį Gubaduliną, o Kamilį Salachutdinovą – 1941 m. sausio 26 d.

## Nuosprendis
* Už „kontrrevoliucinio" būrelio sukūrimą, dešimtos klasės mokiniai Ivanas Jacukas ir Jurijus Šokkas buvo nuteisti 10 m., netekdami rinkimų teisės 5 m.
* Jų draugai –  Aleksandras Jelinas ir Šamilis Gubaidulinas nuteisti 8 m., netekdami rinkimų teisės 3 m.
* Kamilis Salachutdinovas buvo nuteistas 6 m., netekdamas rinkimų teisės 2 m.

## Nuorodos
* С. Печуро, В. Булгаков. Дело джалал-абадских школьников. К истории молодежных антисталинских организаций
Sachninas

**Sachninas** – miestas Izraelio šiaurėje, žemutinėje Galilėjoje, 23 km į rytus nuo Akrės. Tarp gyventojų vyrauja musulmonai, yra krikščionių mažuma.

## Istorija

Romėnų laikais gyvenvietė vadinosi ***Sichninas***.

Miesto teises gavo 1995 m.

## Sportas
* Ihoud Bnei Sakhnin FC (futbolas)
Aškelonas

**Aškelonas** – miestas Izraelyje, 55 km į pietus nuo Tel Avivo, prie Viduržemio jūros. Išlikusi bizantiška cerkvė (V–VI a.), kryžiuočių statiniai, romėnų kapai. Nutiesti geležinkelis ir automobilių kelias į Tel Avivą.

## Istorija
Senovėje buvo vienas iš 5 pagrindinių filistiečių miestų. Vėliau miestą užėmė Aleksandras Makedonietis. Pasakojama, kad čia gimė Erodas Didysis.

## Ekonomika
Išplėtota maisto, automobilių dalių, plastiko gaminių, tekstilės dirbinių, laikrodžių gamyba. Kurortas.

Aškelone veikia didžiausia pasaulyje jūros vandens atvirkštinio osmoso (SWRO) gėlinimo gamykla.

## Sportas
* Hapoel Ashkelon FC (futbolas)

## Šaltiniai

## Galerija

File:View of the park in Afridar, Ashqelon, Israel.jpg |Afridaro parkas
File:Night view from Ashqelon.jpg
File:Ашкелон.jpg| Aškelono paplūdimys
File:Средиземное море - вид с Ашкелона.jpg| Jūros vaizdas iš miesto
File:Улица Летчиков.JPG| Gatvė „Ha-Tayassim“
File:Вид на Ашкелон во время хамсина.jpg
Libijos švietimas

**Libijos švietimas** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, švietimo sistema.

## Švietimo sistema
1969 m. įvestas privalomas pradžios mokslas. Nuo 1985 m. mokslas privalomas 6–15 metų vaikams. Pradžios ir vidurinis mokslas nemokamas. 2000 m. Generalinis liaudies komitetas švietimo ir profesinio lavinimo reikalams buvo išskaidytas į 32 regioninius komitetus. 

### Bendrojo lavinimo sistema
Bendrojo lavinimo sistemą sudaro šešiametė pradžios mokykla 6–12 metų vaikams ir šešiametė vidurinė mokykla 12–18 metų vaikams, kurią sudaro trimetė žemesnioji vidurinė, vadinamoji parengiamojo lavinimo mokykla 12–15 metų vaikams ir dvimetė, trimetė arba keturmetė aukštesnioji vidurinė, vadinamoji tarpinio lavinimo mokykla 15–18 metų vaikams. 

Tarpinio lavinimo mokyklose galima įgyti bendrąjį vidurinį (trunka 3 m.), techninį (4 m.) arba profesinį išsilavinimą (2–3 m.). 2000 m. pradžios mokyklas lankė 766 080, vidurines mokyklas – 310 550, profesinio lavinimo mokyklas – 130 000 mokinių. 

### Aukštojo mokslo sistema
Aukštasis išsilavinimas įgyjamas bendruosiuose ir specializuotuosiuose universitetuose, aukštosiose technikos ir aukštosiose profesinėse mokyklose. 2004 m. buvo 84 aukštosios technikos ir profesinės mokyklos su 375 000 aukštųjų mokyklų studentų. 1990 m. įkurtas nuotolinių studijų Atvirasis universitetas (būstinė Tripolis|Tripolyje) turi 16  regioninių centrų; 1999 m. buvo 28 430 studentų. Aukštojo mokslo viešosios įstaigos iš dalies finansuojamos valstybės. 2000 m. buvo 5 privačios aukštosios mokyklos. 

**Svarbiausi universitetai:**
* Libijos universitetas, pirmoji Libijos aukštoji mokykla, įkurta 1955 m.), kurį sudaro Bengazio (nuo 1976 m. – Džarjuniso Bengazio) ir Tripolio (nuo 1976 m. – al Fatehas, įkurtas 1957 m.) universitetai.
* Ryškiosios žvaigždės technologijos universitetas, įkurtas 1981 m., Marsa Brega,
* Sabha universitetas, įkurtas 1983 m., Sabha,
* al Arabo medicinos universitetas, įkurtas 1984 m., Bengazis,
* Omaro el Muchtaro universitetas, įkurtas 1985 m., al Beida,
* al Fateho medicinos universitetas, įkurtas 1986 m., Tripolis,
* Nasero universitetas, įkurtas 1986 m., al Humsas,
* Tahadžio universitetas, įkurtas 1987 m., Surtas,
* Balandžio septintosios universitetas, įkurtas 1988 m., az Zavija,
* Mergebo universitetas, įkurtas 1988 m., al Humsas,
* al Džabal al Garbio universitetas, įkurtas 1991 m., al Humsas,
* Damos universitetas, įkurtas 1995 m.

## Kitos įstaigos
* Libijos Nacionalinė biblioteka, Bengazis,
* Libijos Nacionaliniai archyvai, Tripolis.

## Šaltiniai
Libijos kultūra

**Libijos kultūra**  – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, kultūra.

## Kultūra
Libijos gyventojų kultūra labai artima kitoms arabų šalių kultūroms didelę įtaką daro religija. Gyventojai didžiuojasi arabišku identitetu. Nors išlikę dar daug liaudies kultūros bruožų (tradicinė muzika, apranga, šventės), ypač dykumose, berberų bendruomenėse, bet pakrantės regionas jau nemažai paveiktas vakarietiškos kultūros.

## Knygų leidyba
Per metus Libijoje išleidžiama apie 100 pavadinimų knygų. Svarbiausios leidyklos „Ad Dar al Arabia Lilkitab“ įkurta 1973 m., „Ghouma Publishing“, įkurta 1993 m. 

## Žiniasklaida
Iki nepriklausomybės paskelbimo 1951 m. šalyje platinti laikraščiai italų ir anglų kalbomis. Vienas pirmųjų leidinių arabų kalba – dienraštis „Tarablus al Gharb“, įkurtas 1943 m. Nuo 1959 m. ėjo sekmadieninis laikraštis anglų kalba „Tripoli Mirror“, nuo 1960 m. – dienraštis italų kalba „Giornale di Tripoli“; jie buvo skirti Libijoje dirbantiems užsieniečiams. 

2005 m. ėjo 2 dienraščiai („Aš Šams“ ir „Az Zahj al Akhbar“), apie 20 savaitraščių ir žurnalų. Nuo 1969 m. naujienų agentūra LANĄ leidžia dvisavaitinį laikraštį „Al Fadžr al Džadid“. Visi svarbiausi laikraščiai ir žurnalai leidžiami Tripolyje.

Svarbiausi savaitraščiai:
* *At Thakafa al Arabija*, nuo 1973 m., kultūros, 25 000 egzempliorių,
* *Al Džamahirija*, nuo 1980 m., politikos,
* *Ad Daava al Islamia*, nuo 1980 m., religijos, arabų, anglų, prancūzų kalba.

Svarbiausi žurnalai:
* *Risalat al Džihad*, nuo 1983 m., religijos, arabų, anglų, prancūzų kalba,
* *Al Vatan al Arabi al Kabir*, nuo 1987 m., universalus,
* *Economic Bulletin*, nuo 1995 m., ekonomikos,
* *Scientific Bulletin*, nuo 1998 m., mokslo, naujienų agentūros LANA.

## Elektroninė žiniasklaida
**Radijas** veikia nuo 1957 m., televizija – nuo 1968 m. Veikia valstybinė radijo stotis „Libyan Broadcasting Corporation“, įkurta 1968 m. ir „Voice of Africa“, įkurta 1973 m., valstybinė televizijos bendrovė „Libyan Broadcasting TV“, įkurta 1957 m.

Tripolyje nuo 1964 m. veikia naujienų agentūra „The Libyan News Agency“ (LANA). 

## Kitos įstaigos
* Libijos Nacionalinė biblioteka, Bengazis,
* Libijos Nacionaliniai archyvai, Tripolis.
* Leptis Magna muziejus, al Humsas.
* Libijos archeologijos muziejus, Tripolis.
* Libijos gamtos istorijos muziejus, Tripolis.
* Libijos epigrafijos muziejus, Tripolis.
* Libijos priešistorės muziejus, Tripolis.
* Libijos etnografijos muziejus. Tripolis. 
* Nacionalinis muziejus, Tobrukas.

## Kiti straipsniai
* Libijos architektūra 
* Libijos dailė
* Libijos švietimas

## Šaltiniai
Libijos architektūra

**Libijos architektūra** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, architektūra.

## Istorija
Nuo VII a. pr. m. e. gyvenvietes kūrė graikai, nuo II a. pr. m. e. – romėnai (Kirėnė, Leptis Magna, Sabrata – Pasaulio paveldo paminklai nuo 1982 m., Gadamesas – nuo 1986 m.). Išliko teatrų, amfiteatrų (Bany d'Adria 127 m.), termų, kolonadų, portikų, triumfo arkų (Marko Aurelijaus Tripolyje, 163 m., Septimijaus Severo Leptis Magnoje, 203 m.), šventyklų (Apolono Tripolyje, VII a. pr. m. e. pabaigoje), bazilikų (teismų, biržų), forumų kompleksų fragmentų. VI a. kraštą užvaldžius Bizantijai statyti sakraliniai (Justiniano bazilika Sabratoje, VI a.) ir gynybiniai statiniai. 

VII a. šalį užkariavus arabams susiklostė arabų – berberų kultūra. Berberai statė daugiausia požeminius arba pusiau antžeminius statinius apsaugai nuo žiemos vėjų, vasaros kaitrų – gyvenamuosius namus, mečetes. Tripolio senamiestį, kuris susiklostė VII a. pr. m. e. – III a. m. e., kaip ir kitų Libijos miestų senamiesčius, sudaro siaurų vingiuotų gatvių, akligatvių, aikščių tinklas, daug mečečių, smuklių. Gadamiso senamiestyje išliko unikalus dengtų gatvių ir aikščių tinklas; gatvės buvo skirtos vyrams vaikščioti, moterims buvo nutiesti takai per stogus. 

Miestai juosti sienomis (Tripolio senamiesčio siena su Bab Zanatos, Bab Havaros, Bab al Bahro vartais, VIII a.). Senieji gyvenamieji namai statyti vieno arba dviejų aukštų su kolonadomis, vidiniais kiemais, fasadai dažniausiai dažyti baltai. Nuo XVI a. šalį valdant Osmanų imperijai statyta daug mečečių (En Nakos, baigta – 1610 m., Karamančio su aštuonkampiu minaretu, 1711 m., Gurgi 1883 m., architektas J. Gurgi, visos Tripolyje) arba jomis paverstos anksčiau pastatytos šventyklos (Didžioji, 1264 m., Teilano 1336 m.), t. p. gynybinių statinių (Šv. Egidijaus pilis, XVI a., Liūtų vartai, XV a. pabaigoje, abu Tripolyje). 

Italų valdymo laikotarpiu (1911–1943 m.) pastatyta katalikiška Švenčiausiosios Jėzaus Širdies katedra Tripolyje (1928 m., architektas Panteri). 

## Modernioji architektūra
Po nepriklausomybės paskelbimo 1951 m. miestuose statomi administraciniai pastatai, universitetai (al Fatehas 1973 m., Džarjuniso universitetas, Bengazis, 1977 m., architektas J. Kubitas), teatrai, viešbučiai („Corinthia Bab Africa“ Tripolyje, 2003 m., architektų bendrovė „Xuereb Martin Associates“), restoranai (Al Fateh bokštas Tripolyje, 2003 m.), dangoraižiai. 

## Šaltiniai
Libijos dailė

**Libijos dailė** – Libijos, valstybės Šiaurės Afrikoje, prie Viduržemio jūros, dailė.

## Istorija
Išliko neolito ir vėlesnių laikotarpių piešinių ir uolų raižinių, vaizduojančių laukinius ir naminius gyvūnus, žmonių figūras, medžioklės siužetus. Būdingas schematiškas žmogaus figūros vaizdavimas, grubokos linijos, stilizacija, padrika kompozicija, daugiaspalviškumas. Libijos dailės klostymuisi įtaką darė finikiečių, graikų, romėnų valdymo laikotarpiai, šiais laikotarpiais kurta skulptūra, keramika, mozaika batalinėmis, mitologinėmis ir kitomis temomis. 

Nuo VII a. pradėjo klostytis meninės tradicijos, veikiamos arabų ir berberų kultūrų. Iki šiol plėtojami liaudies amatai, taikomoji dailė: audžiami kilimai, kuriems būdingi geometriniai ornamentai, ryškios spalvos, dinamiškas piešinys, siuvinėjami odos gaminiai, kalstomi indai, dirbami papuošalai. 

Profesionalioji dailė neturi vienos mokyklos arba stiliaus. Vyrauja abstrakčioji ir figūrinė tapyba, kuriai būdinga glaudus ryšys su islamiškąja tradicija, temos ir dekoras. Žymiausias tapytojas – Ali Omeras Ermesas (g. 1945 m.), kuris plėtoja kaligrafinę dailės formą, naudoja arabiškus rašmenis kaip dekoro ir prasmės elementus. Kiti žymesni tapytojai: Machmudas al Arnautis, Avadas Abeida, Ali Gana, Taheras al Magribis, Alis el Abanis.  

## Šaltiniai
Litajus

**Litajus** (( arba Tamarača I ()) g. ? – m. 1368 m.) – Fraruangų dinastijos šeštasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Lertajo sūnus.

## Gyvenimas ir valdymas
Tėvo, karaliaus Lertajaus valdymo metais, Litajaus septinis metus valdė svarbų Sukotajaus karalystės miestą Si-Satčanalajų. Po tėvo mirties, princui Lertajui teko kovoti dėl sosto su sąmokslininkais ir sukilėliais, kuriuos jis, tapęs karaliumi 1347 m., visus teisė. Jis paveldėjo labai mažą karalystę, kuri apėmė Sukotajaus, Si-Satčanalajaus, Kamfaengfeto, Fitsanuloko, Fičito ir Nakonsavano miestus. Jis nesistengė susigrąžinti tėvo prarastas karalystės teritorijas, neužsiėmė politika, kas lėmė tolimesnį karalystės nuosmukį. Visas jo dėmesys buvo skirtas religijai, vienuolynų ir pagodų statybai.

Iš Ceilono pakviestais budistų dvasininkais jis reorganizavo šalies religiją ir Sukotajuje pastatė kelias Budos statulas. Viena iš jų Frašisakjamuni (Phra Sri Sakyamuni), iš bronzos nulietą 1361 m., galima pamatyti Vat Sutato (Wat Suthat) šventykloje Bankoke. Tais pačiais metais karalius Lertajus tapo budistų dvasininku.

Istorinėse kronikose rašoma, kad „karaliaus gailestingumas ir geraširdiškumas buvo toks bekraštis, kaip ir vandenyno vandenys“. Jis savo tarnus mylėjo kaip savo vaikus, o nusikaltėliams duodavo galimybę atlyginti žalą ir paleisdavo namo.

Karalius Lertajus nemėgo kariauti. Paminėti tik keli atvejai, kai jis buvo priverstas išeiti į karą 1359 m. prieš Frė ir Naną.

Karalius buvo astronomijos ir astrologijos žinovas. Jis perdarė kalendorių, o karaliaus rūmuose buvo įsteigęs astrologijos mokyklą. Karaliaus Lertajaus Sukotajuje pastatytų rūmų ir kiti visuomeninių pastatų griuvėsiai išliko Sukotajaus istoriniame parke iki šių dienų.

Per savo valdymo metus karalius Lertajus ne tik išsaugojo, bet net praplėtė karalystės ribas Nano ir Frė sąskaita. Karalystėje nebuvo ekonominio nuosmukio ženklų. Priešingai – sparčiai vyko kelių bei visuomeninių pastatų statyba; palaikomi tamprūs diplomatiniai ir kultūriniai santykiai su tolimuoju Ceilonu. O grėsmingas pietų kaimynas Ajutajos karalystė, nepaisant to, kad iš ten masiškai bėgo vergai, nei karto nedrįso įsiveržti į Sukotajų.

Karaliaus tiksli mirties data nežinoma, manoma, kad mirė apie 1368–1370 m., o sostą paveldėjo jo sūnus, princas Leutajus. Po mirties jam suteiktas vardas Tamarača I buvo religinis vardas, kurį paskui naudojo ir kiti Sukotajaus karaliai.

Sic transit gloria mundi. Šio karaliaus vardas buvo pamirštas iki 1833 m., kada buvo iššifruotas akmenyje iškaltas jo valdymo laikų aprašymas. Vėliau, 1912 m., buvo surastas iš išspausdintas karaliaus parašytas traktatas apie budizmo kosmologiją „Traibumikatas“ („Trys pasauliai“) (Traibhumikatha arba Traiphuum Phra Ruang). Religinis tekstas aprašo skirtingus budizmo kosmologijos pasaulius bei karmos transformaciją.

## Išnašos

## Nuorodos
* Берзин Э.О. Юго-Восточная Азия в XIII–XVI веках. Наука, Москва, 1982 m.
* Karalius Lertajus  
* Sukotajaus karalystės istorija
Akas

**Akas** arba ***Akrė*** (, ) – miestas šiaurės Izraelyje, vakarų Galilėjoje, prie Viduržemio jūros. Uostas prie Haifos įlankos. Metalo apdirbimo, chemijos, keramikos, statybinių medžiagų, maisto pramonė. Svarbus turistinis centras.

Švenčiausias bahajų miestas, yra Bahajų pasaulinio centro objektų. Daug architektūros paminklų: mečetė (1781 m.), kryžiuočių miestas (XII a.), turkų pirtys (XVIII a.), bažnyčia ir vienuolynas ir kt.

## Istorija

Akas yra vienas seniausių tebegyvenamų miestų Izraelyje. Jis minimas dar XIX a. pr. m. e. duoklių Tutmoziui III sąraše. Akas taip pat minimas ir Amarnos laiškuose. Minimas hebrajų Biblijoje kaip miestas, kur izraelitams nepavyko išvyti kanaaniečių. Nuo II tūkstantmečio iki IV a. pr. m. e. tai buvo svarbus finikiečių prekybos centras. 336 m. pr. m. e. miestą užkariavo Aleksandras Makedonietis ir pavadino **Ptolemėjo Antiochija** (*Antiochia Ptolemais*). Akas klestėjo 285–246 m. pr. m. e. valdant Egipto karaliui Ptolemajui II Filadelfui ir nuo 65 pr. m. e. valdant romėnams. Vėliau miestas perėjo Bizantijai, 614 m. buvo užkariautas persų, o 638 m. – arabų. Tuo metu miestas tapo svarbiausiu Palestinos regiono uostu. 1104 m., pirmojo kryžiaus žygio metu, uostą užėmė Balduinas I. Miestas pavadintas **Akre** (*St. Jean d’Acre*) ir tapo svarbiausiu uostu Levante bei pagrindiniu kryžininkų ekspansijos į Palestiną tašku. Akrę buvo užėmęs Saladinas, bet 1191 m. atkovotas kryžininkų. Galiausiai po 1291 m. Akrės apgulties kryžininkai buvo išvyti iš Palestinos, o kraštą užėmė mameliukai. 1516–1918 m. miestas priklausė Osmanų imperijai, 1922–1948 m. Didžiosios Britanijos Palestinos mandatinei teritorijai.


Image:Pizaniwall1.jpg|Akrės miesto sienos
Image:Akko BW 13.JPG|Al Umdano karavansarajus
Image:Shrine Baha'u'llah.JPG|Bahaulos kapavietė
Image:עכו מבט מדרום.jpg


## Sportas
* Hapoel Acre FC (futbolas)

## Šaltiniai
Ramat Ganas

**Ramat Ganas** – miestas vidurio vakarų Izraelyje, į rytus nuo Tel Avivo. Išvystyta deimantų apdirbimo, maisto, tekstilės pramonė, prietaisų gamyba.

## Sportas
Mieste vyko penkiolika Makabi žaidynių.
### Futbolas
* Hapoel Ramat Gan FC
* Hakoah Maccabi Amidar Ramat Gan FC
* Maccabi Ramat Amidar FC
Eurocup Formula Renault 2.0

**Eurocup Formula Renault 2.0** – Formula Renault 2.0 atvirų ratų automobilių čempionatas, vykstantis Europoje. Yra World Series by Renault dalis. Nugalėtojui „Renault Sport“ skiria 500 000 eurų stipendiją dalyvavimui Formula Renault 3.5 Series čempionate.

Čempionate dalyvavo buvę ir esami Formulės 1 lenktynininkai: Pedro de la Rosa, Enrique Bernoldi, Felipe Massa, Lewis Hamilton, Kamui Kobayashi ir kt.

## Istorija

Čempionatas prasidėjo 1991 m. ir vadinosi „Rencontres Internationales de Formule Renault“. Po poros metų buvo pervadintas į „Eurocup Formula Renault“. 2000 m. atsinaujino ir gavo naują pavadinimą „Formula Renault 2000 Eurocup“. 2005 m. prijungtas prie „World Series by Renault“ ir turi dabartinį pavadinimą.

## Taisyklės

Etapo savaitgalis susideda iš 2 lenktynių po 25 minutes plius vienas ratas. Lenktynininkų starto pozicijos nustatomos kvalifikaciniais važiavimais prieš kiekvienas lenktynes tokia tvarka: lenktynininkai suskirstomi į dvi grupes, važiuojančias atskirai; visų greičiausias lenktynininkas pelno pirmą starto poziciją, o likę jo grupės lenktynininkai pagal laikus išsidėsto už jo; kitos grupės lenktynininkai pagal laikus išsidėsto kitoje rikiuotės pusėje. Taškai skiriami pirmiems 10 lenktynininkų:

## Automobilis

Čempionate visi lenktynininkai važiuoja vienodais automobiliais su „Tatuus“ važiuokle ir Renault Type F4R 4 cilindrų bei 1998 cm³ darbinio tūrio varikliu. Padangas tiekia „Michelin“.

## Čempionai

## Lietuviai čempionate

2008 m. čempionato sezone lenktyniavo Kazimieras Vasiliauskas. Dalyvavęs 10 iš 14 lenktynių, lietuvis nepelnė nė taško ir bendroje įskaitoje klasifikuotas nebuvo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali Eurocup Formula Renault 2.0 čempionato svetainė
NKP

**Naujųjų komunistų partija** (NKP) () – radikali kairioji pogrindyje veikusi organizacija, sukurta Maskvoje 1972 m. gruodžio pabaigoje – 1973 sausio pradžioje. Organizacijos įkūrėjais laikomi Aleksandras Tarasovas ir Vasilijus Minorskis.

NKP savo teorijoje jungė ortodoksinio marksizmo, leninizmo, trockizmo ir neoanarchizmo elementus. NKP nariai TSRS ekonominę santvarką laikė socialistine, tačiau tuometinę politinę santvarką – ne socialistine (neostalinistine, biurokratiška). Jų manymu, tokia politinė santvarka buvo prieštaravimo tarp gamybinių jėgų ir gamybinių santykių reiškinys, kuris turėtų vėliau lydėti valstybę prie politinės revoliucijos. NKP nariai tokių politinės ir ekonominės santvarkų atsiradimo priežastimi laiko Stalino ir jo šalininkų pergalę prieš kitus jų politinius  priešininkus TSKP 1920-ųjų m. pabaigoje – 1930-ųjų m. pradžioje.

NKP siekė įvykdyti politinę revoliuciją ir grąžinti šalį prie ikistalininių ideologinių ir politinių idėjų. NKP manė, kad šios revoliucijos avangardu turės tapti studentais.

NKP savo struktūrų ir teorinių dokumentų neturėjo. Organizaciją sudarė dvi grupės iš Maskvos ir viena grupė iš Kaliningrado (dabar – Karaliovo).

NKP nariai ieškojo, rinko ir platino nelegalią literatūrą (ikistalininio laikotarpio). Taip pat glaudžiai bendradarbiavo ir palaikė ryšius studentais.

1974 m. vasarą NKP nariai pravedė grafiti propagandos kampaniją, parašydami kreida ant namų sienų ir tvorų apie 15 užrašų („Revoliucija – čia ir dabar!“,  „Užtenka 10-ties metų!“, „Pašalinkite marazmatikus nuo valdžios!“. Šiuose šūkiuose turimas omeny Leonido Brežnevo atėjimas į valdžią ir t. t.). Vėliau patys pripažino, kad šis būdas yra neveiksmingas: užrašai nebuvo ryškūs ir juos lengvai nuplaudavo lietus.

1973 m. rugsėjį NKP partija užmezgė ryšius su kita radikalia pogrindine kairiąja organizacija „Kairioji mokykla“. Iš pradžių jie sutarė ir buvo tos pačios pažiūros dėl ko žlugo 1970-1973 m. Čilės revoliucija. Po to jie padarė tas pačias išvadas ir dėl TSRS politinės santvarkos. 1974 m. gegužę NKP ir „Kairioji mokykla“ susitarė dėl susijungimo. Abi organizacijos susijungė 1974 m., pasivadinusios Tarybų Sąjungos neokomunistų partija (TSNKP).

## Literatūra
* *Тарасов А. Н., Черкасов Г. Ю., Шавшукова Т. В.* Левые в России: от умеренных до экстремистов. М.: Институт экспериментальной социологии, 1997. ISBN 5-87637-006-1. (A. Tarasovas Kairieji Rusijoje: nuo nuosaikiųjų iki ekstremistų). 
* *Тарасов А. Н.* Революция не всерьёз. Штудии по теории и истории квазиреволюционных движений. Екатеринбург: Ультра.Культура, 2005. ISBN 5-9681-0067-2. (A. Tarasovas Revoliucija ne rimtai. Kvazirevoliucinių judėjimų istorijos ir teorijos moksliniai tyrimai).  
* Красные диссиденты // Левый поворот (Краснодар). № 5. (Raudonieji disidentai // Kairysis posūkis (Krasnodaras))      
 
## Nuorodos
* Iš kur tarybinėje žemėje atsirado karieji radikalai (Ru)
2010 m. Brazilijos Grand Prix

**2010 m. Brazilijos Grand Prix** buvo 18-tas 2010 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko lapkričio 5-7 dienomis Interlagos trasoje Brazilijoje, San Paulo mieste.

Po šio etapo čempionų vardą tarp komandų užsitikrino ir konstruktorių taurę laimėjo Red Bull komanda.

## Treniruotės

Abejose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo Sebastian Vettel, o šeštadienį – Robert Kubica.

## Kvalifikacija

Kvalifikacija prasidėjo džiūnančioje trasoje, o po pirmos dalies už borto liko komandos naujokės ir Adrian Sutil. Po kovos su Felipe Massa į trečią dalį nesugebėjo prasimušti Jenson Button. Paskutinėje dalyje trasa tiek išdžiuvo, kad jos pabaigoje visi lenktynininkai iš tarpinių padangų keitėsi į skirtas sausai dangai. Šioje situacijoje labiausiai išlošė „Williams“ lenktynininkas Nico Hülkenberg, kuris pelnė pirmąją „pole“ poziciją savo karjeroje, nuo likusių varžovų atsiplėšęs daugiau kaip sekunde.

**Pastabos:**
*  Sébastien Buemi gavo penkių starto pozicijų baudą už susidūrimą su Timo Glock Korėjos GP metu.
*  Adrian Sutil gavo penkių starto pozicijų baudą už susidūrimą su Kamui Kobayashi Korėjos GP metu.

## Lenktynės
Sebastian Vettel iš pirmos vietos startavusį Nico Hülkenberg aplenkė jau starto metu, netrukus tai padarė ir Mark Webber. Vėliau tai padarė ir Lewis Hamilton aplenkęs Fernando Alonso, tad galiausiai jaunasis vokietis finišavo 8 vietoje. Puikų taktinį padangų keitimą pirmasis atlikęs iš 11 vietos startavęs Jenson Button lenktynes baigė 5-oje pozicijoje. Netikėta Vitantonio Liuzzi avarija lenktynių pabaigoje privertė išvažiuoti saugos automobilį ir lenktynininkus vėl išsirikiuoti vienas už kito, tačiau tarp lyderių įsimaišę ratu atsiliekantys lenktynininkai sutrukdė McLaren komandai kovoti dėl aukštesnių pozicijų.

## Kita

* Pirmas konstruktorių įskaitos nugalėtojų titulas – „Red Bull“.
* Pirmoji „pole“ pozicija – Nico Hülkenberg.
* Nico Hülkenberg iškovota „pole“ pozicija buvo pirmoji „Williams“ komandai nuo 2005 m. Europos Grand Prix, kur ją iškovojo Nick Heidfeld.
* Nico Hülkenberg iškovota „pole“ pozicija buvo pirmoji „Cosworth“ variklių gamintojui nuo 1999 m. Prancūzijos Grand Prix.

## Įskaitos po lenktynių

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:**
*# pateikti tik penki geriausi rezultatai.
*# paryškintas konstruktorius, po šio etapo jau užsitikrinęs čempiono titulą.

## Šaltiniai
2010 m. Abu Dabio Grand Prix

**2010 m. Abu Dabio Grand Prix** buvo paskutinės, 19-tos, 2010 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 12-14 dienomis Yas Island trasoje, Yas saloje, Abu Dabyje. 

Taip pat tai buvo paskutinės Formulės 1 lenktynės Japonijos padangų gamintojui „Bridgestone“, kuris po 13 metų (nuo 1997 m.) pasitraukia iš šio sporto. Jų vietą užims „Pirelli“.

Po dramatiškų lenktynių čempiono titulą lenktynininkų įskaitoje pelnė Sebastian Vettel.

## Treniruotės
Pirmose penktadeinio treniruotėse, prieš kurias šiek tiek palijo, greičiausias buvo vienas čempionato lyderių - S. Vettel (1:42.760 min.). Už jo išsirikiavo abu McLaren lenktynininkai - L. Hamilton (1:43.369) ir J. Button (1:43.785).

Antrose treniruotėse dar greitesnį ratą nuvažiavo britas L. Hamilton (1:40.888). Antras liko vokietis S. Vettel (1:41.145), trečias - sezone pirmavęs ispanas F. Alonso (1:41.314).

Treniruotėse prieš pat kvalifikaciją puikiai pasirodė abu Red Bull Racing lenktynininkai - S. Vettel buvo pirmas (1:40.696), M. Webber - antras (1:40.829). Trečias liko L. Hamilton (1:41.280).

## Kvalifikacija
Paskutinėse 2010 m. sezono kvalifikacijos lenktynėse puikią formą toliau pademonstravo vokietis S. Vettel. Jam tai buvo 10 sezone pelnyta pole pozicija. Antrą vietą užėmė L. Hamilton, trečią - sezono lyderis F. Alonso. Kaip ir 2009 m. kvalifikacija prasidėjo saulei besileidžiant, o baigėsi - jau sutemus.

## Lenktynės

Visose lenktynėse nuo pat starto lyderio poziciją išlaikė S. Vettel, kuris pelnė 5 sezono pergalę. Antroje vietoje sėkmingai finišavo britas L. Hamilton. Pagrindinis vokiečio konkurentas dėl čempiono titulo ispanas F. Alonso dėl ankstesnio sustojimo techninio aptarnavimo zonoje (o tai buvo padaryta kopijuojant M. Webber taktiką, norint nesuteikti jam pranašumo), užstrigo už lėtesnių lenktynininkų ir likusių lenktynių metu nesugebėjo aplenkti ruso V. Petrovo. Ispanas finišavo 7 vietoje ir tokiu būdu pralaimėjo kovą dėl čempiono titulo vokiečiui S. Vettel. Vokietis tapo jauniausiu Formulės 1 čempionu per šios sporto istoriją būdamas 23 metų amžiaus.

## Įskaitos po lenktynių

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:**
*# pateikti tik penki geriausi rezultatai.
*# paryškintas konstruktorius ir lenktynininkas, tapę čempionais.

## Šaltiniai
400 m barjerinis bėgimas

**400 metrų barjerinis bėgimas** – lengvosios atletikos rungtis, ilgiausia oficiali barjerinio bėgimo distancija. Nuo 1900 m. vasaros olimpinių žaidynių rungtis įtrauktą į olimpinę programą.

## Istorija
Pirmą kartą panašaus barjerinio bėgimo atstovai buvo apdovanoti 1860 m. Oksforde, Jungtinėje Karalystėje. Tuomet sportininkai įveikė 440 jardus arba 402,336 metro. Bėgdami sportininkai turėjo įveikti dešimt medinių pertvarų, kurių aukštis siekė 100 centimetrų. Jog išvengti traumų 1895 m. pradėti naudoti lengvi barjerai, kuriuos sportininkai galėjo laisvai nuversti. Iki 1935 m. buvo priimta nuostata jog sportininkas nuvertes daugiau nei tris barjerus yra diskvalifikuojamas. Taip pat tuo metu vyravo ir taisyklė jog rekordai fiksuojami tik tuo atveju, jeigu sportininkas nenuvertė nei vieno barjero ir trasą įveikė švariai.

400 m barjerinis bėgimas olimpine rungtimi tapo 1900 m vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje. Oficialus barjerų aukštis tapo 91,4 cm (3 pėdos) vyrams ir 76,20 cm moterims. Tapo priimtas standartas jog pirmasis barjeras stovi už 45 m nuo starto linijos, o tarp kiekvieno barjero yra 35 m atstumas, o nuo paskutinės kliūties iki finišo palikta 40 m.

Pirmasis užfiksuotas moterų 400 m barjerinis bėgimas įvyko 1971 m. Tarptautinė lengvosios atletikos federacija kaip oficialią rungtį moterims įteisino 1974 m. Nuo 1984 m. vasaros olimpinių žaidynių moterų rungtis įtraukta į olimpiados programą.

## Pasirengimas
400 m barjerinis bėgimas reikalauja greičio, jėgos ir ištvermės. Bėgant pirmus 200 m reikalinga jėga, kuri trečiajame ketvirtyje pereina į ištvermę, kurią būtina išlaikyti iki finišo. Šiai distancijai reikalingas tik minimalus lankstumas, nes nuo didelio lankstumo mažėja galingumo rodikliai. Pradedantieji lengvaatlečiai mokosi bėgti laisvu žingsniu, kitu atveju likus bėgti 100 m sportininko kūnas būna labai įsitempęs, o tai mažiną greitį ir sulėtina jį finiše. 400 m barjerinio bėgimo atstovai įprastai geba bėgti ir 200 m ar 400 m sprintus, bei demonstruoja gana aukštus rezultatus, kadangi bėgant 200 m dominuoja greičio jėga, o 400 m: jėga ir ištvermė. Tokios rungtys yra tik pagalbinės, dažniausiai varžybos rengiamos kelias dienas, todėl pirmąją dieną startuojama 400 m sprinto rungtyje, o antrąją barjeriniame bėgime ar 200 m sprinte. Kiekvienas pasirenka kokiose varžybose startuoti geriausia, nors didelio meistriškumo sportininkai stambiausiose varžybose gana startuoja keliose rungtyse.

## Rekordai
1983 m. birželio 11 d. Maskvoje lietuvių bėgikė Ana Ambrazienė pasiekė pasaulio rekordą.

## Šaltiniai
2008 m. Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas

**2008 m. Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas** buvo 17-tas Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas. Prasidėjo gegužės 2 d. Spa-Francorchamps trasoje (Belgija) ir baigėsi spalio 19 d.Katalonijoje (Ispanija).

Čempionato nugalėtoju tapo suomis Valtteri Bottas, tais pačiais metais nugalėjęs ir Formula Renault 2.0 Northern European Cup čempionate.

Šiame čempionate pirmą kartą dalyvavo ir lietuvių sportininkas – Kazimieras Vasiliauskas. Važiavo 10 iš 14 lenktynių, bet taškų nepelnė, todėl galutinėje įskaitoje nebuvo klasifikuotas.

## Lenktynininkai ir komandos

## Kalendorius

## Įskaita

2008 m. sezone taškai lenktynininkams buvo skiriami tokia tvarka:

### Lenktynininkai

### Komandos

## Šaltiniai
Sint Vilibrordusas

**Sint Vilibrordusas** () – nedidelė gyvenvietė Nyderlandų Karalystei priklausančioje Kiurasao autonominėje teritorijoje. Miestelis įsikūręs šiaurės vakaruose, prie pakrantės, 25 km nuo sostinės Vilemstado. Gyvenvietėje pastatyta neogotikinė Romos katalikų bažnyčia.
Brievengatas

**Brievengatas** () – miestelis Nyderlandų Karalystei priklausančiai Kiurasao autonominei salai. Gyvenvietė yra į šiaurę nuo sostinės Vilemstado ir į rytus nuo Hato tarptautinio oro uosto. Miestelyje anksčiau veikė 500 hektarų plantacija, kurioje verstasi žemės ūkiu ir gyvulininkyste. 1877 m. plantacijos pastatą pažeidė siautėjęs uraganas.
Adelaidė (upė)

**Adelaidė** () – upė šiaurės Australijoje, Šiaurinės teritorijos šiaurės vakarinėje dalyje. Prasideda Ličfildo nacionaliniame parke, kalvose į vakarus nuo Broks Kryko. Teka šiaurės vakarų kryptimi, žemupyje smarkiai meandruoja. Įteka į Timoro jūrą į šiaurės rytus nuo Darvino.

Laivuojama 130 km nuo žiočių ruože. Adelaidės upė pasižymi briaunagalvių krokodilų gausa.

1839 m. upę atrado Lewis Roper Fitzmaurice ir pavadino Didžiosios Britanijos karaliaus Vilhelmo IV žmonos vardu.

## Šaltiniai