open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jungtinių Tautų Stokholmo konvencija dėl patvariųjų organinių teršalų

**Jungtinių Tautų Stokholmo konvencija dėl patvariųjų organinių teršalų** () –  tarptautinė sutartis, kuria siekiama panaikinti arba apriboti patvariųjų organinių teršalų gamybą ir naudojimą, siekiant apsaugoti žmonių sveikatą ir aplinką. Ji buvo pasirašyta 2001 m. Stokholme ir įsigaliojo 2004 m. gegužę. 2023 m. pabaigoje konvencijai priklausė 186 šalys narės.

## Istorija
Patvarieji organiniai teršalai (POT) yra ilgai aplinkoje išliekančios, sunkiai yrančios, plačiai sklindančios, gyvūnų riebaluose besikaupiančios ir neigiamą poveikį sveikatai ir aplinkai darančios cheminės medžiagos. Jos didesnio tarptautinio dėmesio sulaukė XX a. paskutiniame dešimtmetyje. 1998 m. Orhuse Tolimųjų tarpvalstybinių oro teršalų pernašų konvencijos narės priėmė, o 2009 m. papildė protokolą, ribojantį arba draudžiantį tam tikrų POT gamybą ir naudojimą.

Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programa 1997 m. išplatino mandatą pradėti pasaulinio masto derybas, kuriomis būtų siekiama susitarti dėl POT naudojimo mažinimo arba visiško kai kurių medžiagų atsisakymo. Paruošiamieji susitikimai, kurių metu buvo rengiamas konvencijos tekstas, įvyko 1998 m. sausį ir buvo baigti 2000 m. gruodį. 2001 m. gegužę Stokholme vykusio susitikimo metu konvencija buvo pateikta pasirašymui.

## Turinys
Konvencija POT suskirsto į tris grupes. Pirmuosius, išvardintus priede A, siekiama pašalinti iš gamybos ir naudojimo, ribojamas jų importas bei eksportas. Priedo B chemines medžiagas leidžiama naudoti tik nustatytais išskirtiniais atvejais (pavyzdžiui, DDT kovoje su maliarija). Galiausiai priede C išvardintos medžiagos nėra tikslingai gaminamos, jos į aplinka išsiskiria įvairių pramoninių procesų metu. Jas siekiama reguliuoti pagal tuo metu esamą geriausią praktiką. Konvencija taip pat įvardina būtinybę siekti, kad jau sukauptos POT atsargos būtų utilizuojamos nepakenkiant aplinkai.

Konvencija ir jos priedai gali būti pakeičiami kasmetinių šalių narių susitikimų metu.

## Medžiagos
2001 m. priimtoje konvencijoje buvo įvardinta 12 POT (heksachlorbenzenas ir polichlorinti bifenilai įtraukti tiek į priedą A, tiek į C):
* Priedas A: aldrinas, dieldrinas, endrinas, chlordanas,  heptachloras, mireksas, toksafenas, heksachlorbenzenas (HCB), polichlorinti bifenilai (PCB);
* Priedas B: dichlordifeniltrichlormetanas (DDT);
* Priedas C: polichlorinti dibenzo-p-dioksinai (PCDD) ir dibenzofuranai (PCDF), polichlorinti bifenilai (PCB), heksachlorobenzenai (HCB).

2009 m. buvo susitarta papildomai įtraukti šias medžiagas:
* Priedas A: alfa heksachlorcikloheksanas, beta heksachlorcikloheksanas, gama heksachlorcikloheksanas (lindanas), keponas, PBDE, PBB, PeCB;
* Priedas B: PFOS ir PFOSF.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* Konvencijos tekstas (anglų k.)
FIDE šachmatų turnyro kategorija

FIDE meistrų lygio ratų sistemosšachmatų turnyrus skirsto į kategorijas pagal vidutinį visų turnyre dalyvaujančių šachmatininkų Elo reitingą: kuo aukštesnė turnyro kategorija, tuo aukštesnis turnyro lygis. Turnyrų kategorijos vyrų turnyruose skiriasi nuo  moterų turnyrų kategorijų. Vyrų turnyruose I kategorija priskiriama turnyrui, kurių dalyvių Elo reitingų vidurkis tarp 2251 ir 2275, II kategorija, kai vidutinis Elo reitingas tarp 2276 iki 2300, ir taip toliau: kas 25 taškai - sekanti aukštesnė kategorija. Moterų turnyro I kategorija prasideda, kai vidutinis turnyro Elo reitingas tarp 2051-2075, II kategorija – 2076-2100 ir taip toliau.
## Vyrų turnyrai

## Moterų turnyrai

## Šaltiniai
Caffè Fiorio

**Caffè Fiorio** – istorinė kavinė Turine (šiaurės Italija), esanti *Via Po* gatvėje.

Įkurta 1780 m. tapo madinga Sardinijos karalystės sostinės menininkų, intelektualų ir politikų susitikimo vieta. Joje susitikdavo politikas Urbano Rattazzi, politikas, dailininkas ir rašytojas Massimo D’Azeglio, poetas Giovanni Prati, politikas Camillo Cavour, politikas Giacinto Provana di Collegno, politikas ir rašytojas Cesare Balbo. Kavinė pagarsėjo kaip „Makiavelio ir kiaulių uodegų kavinė“.

Ši kavinė kartais nurodoma kaip vieta, kur buvo sugalvotas gėrimas bičerinas.

## Išnašos

## Nuorodos
* ‘Caffè storici di Torino’, Comune di Torino.
* Kavinės internetinė svetainė
Atodūsių tiltas

**Atodūsių tiltas** – tiltas Kupiškyje, Slavinčiškio gatvės pabaigoje, Kupos upės slėnio parke, ties senosiomis kapinėmis. Pastatytas 1980 m., sugriuvus senajam mediniam tiltui.

## Istorija
Žinoma, jog senovėje čia būta brastos, ėjęs svarbus kelias. Iki 1980 m. tilto griūties, šalia dabartinio tilto stovėjo tarpukario laikų medinis tiltas, kuriuo ėjo Slavinčiškio gatvė. Jį laikė mediniai poliai, suleisti į Kupą. Žvyrkeliu per jį buvo važiuojama per Slavinčiškį link Adomynės ir Juodpėnų, jungėsi su Vytauto gatve. 1964 m. Pastačius sunkiasvoriam transportui skirtą Krasnavos tiltą, Atodūsių tiltas tapo tik pėsčiųjų tiltu.

1980 m. būdamas kritinės būklės tiltas sugriuvo. Vietoje jo skubos tvarka be jokio projekto paklotos dvi 9 metrų ilgio gelžbetonio plokštės, kadangi tuometinės rajono statybos organizacijos darbuotojams reikėjo kuo skubiau pasiekti Kupiškio centrą ir vykti į šventinę demonstraciją, vykusią gegužės pirmosios proga.

2001 m. pavasarį tiltas buvo paplautas potvynio. Tuomet susirūpinta jo rekonstrukcija. Darbai vyko tų pačių metų vasarą. Buvo gilinti nauji jo pamatų blokai, tiltui panaudotos tos pačios gelžbetonio plokštės, padaryti turėklai.

## Šaltiniai
Dianči

**Dianči** () – ežeras Junano-Guidžou plokščiakalnyje, netoli nuo Kunmingo miesto, Junano provincijoje (Kinija). Telkšo 1886,5 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 39 km, plotis 13 km. Tai aštuntas pagal dydį ežeras Kinijoje ir didžiausias Junano provincijoje.

## Užterštumas
Didelis ežero užterštumas yra opi problema. Iki 1990 m., kai buvo pastatyti Kunmingo miesto nuotekų valymo įrenginiai, 90 % miesto nuotekų buvo išpumpuojama į ežerą. Nors ežero valymui buvo išleisti keli milijonai JAV dolerių, jo vanduo nėra tinkamas gerti. Kai kurie ekspertai teigia, kad virš 55 % ežero žuvų nugaišo dėl užterštumo. Ežero vandens tinkamumas įvertintas 5 balais (prasčiausias balas), todėl jis netinka panaudojimui žemės ūkyje ar pramonėje.

## Šaltiniai
Gabdulchajus Achatovas

**Gabdulchajus Achatovas** (1927–1986 m., , ) – totorių kilmės Rusijos mokslininkas, orientalistas, lingvistas, poliglotas.

## Biografija
Gimė 1927 m. rugsėjo 8 d. Menzelio rajone (Tatarstanas, RTFSR, Tarybų Sąjunga). Jis 1954 m. baigė Kazanės valstybinį pedagoginį institutą (dabar – Kazanės universitetas), 1970 m. tapo profesoriumi. Mokslininkas yra daugiau kaip 200 knygų ir straipsnių autorius. Pagrindiniai moksliniai tyrimai: tiurkų kalbos, totorių kalba. Mirė 1986 m. lapkričio 25 d. (Naberežnyje Čelnai, Tatarstanas, Tarybų Sąjunga).

Jo sūnus Aidaras Achatovas – garsus mokslininkas, socialinis aktyvistas ir filantropas, dailininkas. Gimė 1957 m. birželio 20 d. Tobolske (Rusija, Tarybų Sąjunga).

## Nuorodos
* Profesorius Gabdulchajus Achatovas: oficiali svetainė
* Profesorius Gabdulchajus Achatovas: 85 metai// „Tatarstanas“, 14 rugsėjo 2012, №183 (27340), Kazanė 
* Profesorius Gabdulchajus Achatovas: gyvenimo ir darbo – MTSS
* Kazanės universitetas: oficiali svetainė 
* [British Library : Works by Professor G. Kh. Akhatov](http://explore.bl.uk/primo_library/libweb/action/search.do?dscnt=0&vl(174399379UI0)=any&frbg=&scp.scps=scope%3A%28BLCONTENT%29&tab=local_tab&dstmp=1348411909183&srt=rank&ct=search&mode=Basic&dum=true&tb=t&indx=1&vl(freeText0)=Gabdulkhaĭ+Khuramovich+Akhatov&vid=BLVU1&fn=search) 
* Library of Congress of United States of America : Works by Professor G. Kh. Akhatov
* Work by Professor G. Аkhatov in University of Michigan (U.S.A.)
* Staatsbibliothek zu Berlin : Wissenschaftliche Arbeit von Professor G. Achatow
* WorldCat / ''Works by Professor G. Kh. Akhatov''

## Šaltiniai
Erhajus

**Erhajus** () – ežeras Kinijoje, Junano provincijoje. Telkšo 1974 m aukštyje virš jūros lygio tarp Cangšano kalnagūbrio vakaruose ir Dali miesto. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 40 km, plotis rytų–vakarų kryptimi apie 7–8 km. Plotas – 249 km², pagal šį rodiklį ežeras yra antras didžiausias aukštumų ežeras Kinijoje, po Dianči ežero.

Anksčiau taip pat vadintas *Yeyuze* ir *Kunming* pavadinimais.

Ežere yra keletas salų, apylinkėse galima išvysti kalnų versmių. Ežeras yra svarbus maisto šaltinis vietiniams gyventojams bajams, kurie garsėja savo žūklės metodu: jų ištreniruoti kormoranai sugavę žuvį grąžina ją žuvų pardavėjams. Nuryti žuvį paukščiams neleidžia ant kaklo užmauti žiedai.

## Šaltiniai
Tiananmenio aikštė

**Tiananmenio aikštė** () – didžiulė aikštė Kinijos sostinės Pekino centre, pavadinta pagal Tiananmenio vartus (Dangaus ramybės vartai), kurie išsidėstę aikštės šiaurinėje dalyje ir skiria ją nuo Uždraustojo miesto. Tiananmenio aikštė yra trečia pagal dydį pasaulyje, jos plotas 440 000 m² (880 m x 500 m). 

Aikštė turi didelę kultūrinę reikšmę, joje vyko keletas įsimintinų įvykių Kinijos istorijoje, kaip kad 1989 m. Tiananmenio aikštės protestai už demokratiškumą, kurie pasibaigė 1989 m. birželio 4 d. vyriausybės mieste įvesta karine padėtimi ir kelių šimtų civilių žūtimis.

## Istorija
Dangaus ramybės vartai, vedantys į Uždraustąjį miestą, buvo pastatyti Mingų dinastijos 1415 m. Žlungant Mingų dinastijai, karų tarp Li Dzičengo ir ankstyvųjų Čingų dinastijos imperatorių metu vartai buvo smarkiai apgadinti (o galbūt ir sunaikinti). Tiananmenio aikštė buvo suprojektuota ir pastatyta 1651 m. XX a. 6-ajame dešimtmetyje jos plotas išaugo keturis kartus. 

Netoli dabartinio aikštės centro kadaise stovėjo Didieji Mingų vartai, vedę į pietuose esantį Imperatoriškajį miestą, Čingų dinastijos valdymo laikotarpiu pervadinti į Didžiuosius Čingų vartus, o Kinijos Respublikos laikais vadinti Kinijos vartais. Jie buvo skirti išimtinai ceremonijoms, turėjo tris arkas, jų nejuosė pylimas, savo stiliumi jie buvo panašūs į ceremoninius vartus, esančius Mingų dinastijos mauzoliejuje. Paprastai jie būdavo laikomi uždaryti, išskyrus kai jais naudodavosi imperatorius.

1860 m. į Pekiną įsiveržę britų ir prancūzų kariai netoli vartų įsirengė kareivines ir ketino iki pamatų sudeginti vartus bei visą Uždraustąjį miestą. Tačiau nusprendė patausoti rūmus ir vietoje to sudeginti imperatoriaus Senuosius Vasaros rūmus. Boksininkų sukilimo metu 1900 m. keletas ministerijų buvo smarkiai apgadintos arba sudegintos.

XX a. 6-ajame dešimtmetyje buvo nugriauti Kinijos vartai, taip padidinant aikštės plotą. 1958 m. lapkričio mėn. buvo pradėti Tiananmenio aikštės plėtimo darbai, kurie buvo užbaigti po 11 mėnesių, 1959 m. rugpjūtį. Tokiu būdu Mao Dzedunas norėjo sukurti didžiausią ir įspūdingiausią aikštę pasaulyje, turėjusią sutalpinti virš 500 000 žmonių. Darbų eigoje buvo nugriauta dauguma gyvenamųjų ir kitokio tipo pastatų. Pietiniame aikštės pakraštyje buvo pastatytas Liaudies didvyrių paminklas. Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimo dešimtosioms metinėms pažymėti, 1958–59 m. buvo pastatyta vadinamųjų Dešimt Didžiųjų pastatų, įskaitant Didžiuosius liaudies rūmus ir Revoliucijos istorijos muziejų (dab. Kinijos nacionalinis muziejus).

Praėjus metams po Mao mirties 1976 m., buvusių Kinijos vartų vietoje jo garbei buvo pastatytas mauzoliejus. Tuo pačiu aikštė buvo dar kartą išplėsta, tokiu būdu padarant ją pilnai stačiakampės formos ir galinčią sutalpinti iki 600 000 žmonių. XX a. 10-ajame dešimtmetyje urbanistinis aikštės vaizdas buvo perkurtas pastatant Nacionalinius operos rūmus bei išplėtus Nacionalinį muziejų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie aikštę Rytų Azijos žinyne
* Plačiau apie aikštę
Speniš Hedas

**Speniš Hedas** () – kyšulys pietvakarinėje Meno salos pakrantėje, iškylant virš 100 m virš jūros lygio.

Į pietvakarius nuo kyšulio yra Kaf of Meno sala (*Calf of Man*), atskirta Kafo sąsiauriu (*Calf Sound*).

Paplitusi nuomonė, kad kyšulys pavadintas remiantis pasakojimu, jog Ispanų armados laivas sudužo toje pakrantėje, nors nėra įrodymų, kad taip buvo.
Vietiniai gyventojai teigia, kad dabartinis pavadinimas atsirado iš menietiško tokio tipo uolų pavadinimo.

Kyšulio uolos yra iš Meno skalūnų, kurie vadinami .

## Nuorodos
* Speniš Hedo uolų nuotrauka
Kafo sąsiauris

**Kafo sąsiauris** (; ) – sąsiauris, skiriantis Kaf of Meno salą nuo Meno salos. Sąsiauris yra apie 630 m pločio, jame yra mažytė Kiterlando sala, kurioje yra didelė ruonių kolonija (kartais stebima iki 30 ruonių grupė).

Turistų centras, iš kurio matomas Kafo sąsiauris, turi multimedinę ekspoziciją, teikiančią informaciją apie apylinkių laukinę gamtą ir istoriją. Centre, priklausančiame *Manx National Heritage*, taip pat yra kavinė su vidaus ir lauko sėdimomis vietomis. Turistų centro pastatas pastatytas taip, kad žiūrint iš salos gilumos link sąsiaurio kuo mažiau matytųsi. Pvz., pastato stogas padengtas velėna.
Prie centro yra mašinų stovėjimo aikštelė bei autobusų maršruto iš Port Irino (*Port Erin*) galinė stotelė.
Kiterlandas

**Kiterlandas** (;  'uolėtos salos uodega') – salelė Kafo sąsiauryje tarp Meno salos ir Kaf of Meno salos (Airijos jūra), priklausanti Meno Salai. Salos plotas mažiau kaip 4 ha.
Ši negyvenama sala administraciškai priklauso *Rushen* parapijai.

Kiterlandas dabar priklauso *Manx National Trust*, jame gausu paukščių ir jūros gyvūnų.
Kaf of Menas

**Kaf of Menas** (, kur *calf* iš  'maža sala, esanti greta didelės salos'; ) – apie 250 ha ploto sala į pietvakarius nuo Meno salos. Nuo Meno salos skiria siauras Kafo sąsiauris (*Calf Sound*). Kaip ir gretimos uolėtos salelės Čiken Rokas ir Kiterlandas administraciškai priklauso *Rushen* parapijai.

Saloje dalį metų gyvena du žmonės. Į Kaf of Meną galima atplaukti valtimi tiek iš Port Irino, tiek iš *Port St Mary*. Išsilaipinimo vietos saloje vadinasi *Cow Harbour* ('Karvių uostas') ir *South Harbour* ('Pietinis uostas'). Vakarinė salos dalis yra aukščiausia, bevardė viršūnė siekia 128 m virš jūros lygio.

Iki 1939 m. sala buvo privati valda, priklausiusi Keigų šeimai. 1939 m. salą nupirko *F.J. Dickens* iš *Silverdale* (Lankašyras), kuris padovanojo salą *National Trust for Places of Historic Interest or Natural Beauty* ('Nacionalinis istorinės vertės ar gamtos grožio vietovių trestas'), kad šis įkurtų čia paukščių draustinį. 1951 m. buvo įkurtas *[[Manx National Trust]]*, kuris vėliau pervadintas į *Manx National Heritage*. 2006 m. *Manx National Heritage* panaudojo labdaros organizaciją *[[Manx Wildlife Trust]]* kaip Kaf of Meno salos prižiūrinčiąją organizaciją.

Sala nuo 1959 m. buvo paukščių observatorija, kurioje lankėsi profesionalūs ornitologai ir savanoriai. Observatorijoje gali gyventi iki 8 stebėtojų, kurie vietas turi užsisakyti per *Manx National Heritage*.

Kaf of Meno saloje ir jos pakrantės uolose stovi gan daug švyturių – du 1818 m. pastatė *Robert Stevenson*, kad laivai išvengtų Čiken Roko salelės pietinėje Kaf of Meno salos pakrantėje.
1875 m. juos pakeitė švyturys, pastatytas pačioje Čiken Roko salelėje. 1968 m. buvo pastatytas trečias švyturys Kaf of Meno saloje po to, kai gaisras sunaikino Čiken Roko salos švyturį. Vėliau šis sudegęs švyturys buvo atstatytas.

Saloje yra du maži keliai ir du trumpi upeliūkščiai.

Tarp Meno salos ir Kaf of Meno salos yra Kiterlando salelė. Prie pat Kaf of Meno kranto yra dvi mažytės salelės (*Yn Burroo* ir *Stack*). Pietinėje salos pakrantėje yra mažytė įlanka, vadinama *Puddle* 'klanas, bala'. Maždaug už mylios į pietvakarius nuo salos yra Čiken Rokas, labiausiai į pietus nusidriekusi Meno salos teritorija.

Kaf of Meno saloje yra atlantinių audronašų () populiacija. Šių paukščių angliškas pavadinimas  suteiktas pagal Meno salą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ralph Phillips. Modern British Locals Catalogue. Part I [CD-ROM] (title from CD-ROM label). [S.l.]: British Locals Philatelic Agency, 2009.
* Information about the Calf of Man 
* Calf of Man Bird Observatory
Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas

**Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas** (, ; IATA kodas: **PVG**, ICAO kodas: **ZSPD**) – pagrindinis Šanchajaus miestą aptarnaujantis oro uostas, taip pat vienas pagrindinių aviacijos centrų Azijoje. Kitas miesto oro uostas Hongčiao daugiausia aptarnauja vietinius skrydžius. Įsikūręs apie 30 km į rytus nuo Šanchajaus centro, apima 40 km² teritoriją šalia rytinės Pudongo rajono pakrantės.

Pagrindinius skrydžius oro uoste vykdo „China Eastern Airlines“, „Shanghai Airlines“ ir „Air China“ oro linijų kompanijos. Taip pat skrydžius vykdo ir privačios kompanijos, kaip kad „Juneyao Airlines“ ir „Spring Airlines“. Oro uostas yra pagrindinė Azijos-Ramiojo vandenyno krovinių gabenimo maršruto stotelė „UPS“  ir „DHL“ bendrovėms.

Pudongo oro uostas turi du pagrindinius keleivių terminalus, kuriuos iš abiejų pusių supa trys lygiagretūs pakilimo takai. 2015 m. planuojama pastatyti trečią keleivių terminalą, taip pat pagalbinį terminalą ir du papildomus pakilimo takus, taip praplečiant aptarnaujamų keleivių skaičių nuo 60 iki 80 mln. bei galimybe perkrauti 6 mln. tonų krovinių.

Pudongo oro uosto aptarnaujamų keleivių ir orlaivių skaičius nuolat auga. 2010 m. oro uoste perkrauta 3 227 914 metrinių tonų krovinių, pagal šį rodiklį oro uostas buvo trečias pasaulyje. Tais pačiais metais aptarnauta 40 578 621 keleivių, pagal šį rodiklį oro uostas buvo trečias žemyninėje Kinijoje ir 20-tas pasaulyje. 2011 m. duomenimis, iš Pudongo oro uosto buvo vykdomos 87 skrydžių linijos 194 maršrutais. Apie pusę oro uosto keleivių srauto sudaro tarptautiniai skrydžiai.

Pudongo oro uostą su miestu jungia Šanchajaus metropoliteno 2-oji linija ir Šanchajaus greitasis traukinys.

## Išnašos
Ero kyšulys (Menas)

**Ero kyšulys** () – kyšulys šiauriausias Meno salos taškas, esantis šiauriniame Ramsio įlankos gale, už 10 km i šiaurę nuo Ramsio miesto. Kyšulys taip pat yra Meno salos taškas, arčiausias nuo D. Britanijos salos (jį skiria 26 km nuo Barou Hedo (*Burrow Head*) kyšulio Škotijoje).

Į kyšulį galima atvažiuoti keliu A16 iš *Bride* kaimo.

Pavadinimas  kilęs iš  'gargždo krantas'. Stiprios pakrantės srovės pakrantėje kaupia gargždą ir nuolat jie nešioja, todėl jo išsidėstymas keičiasi dukart per parą potvynių atoslūgių metu.

Dėl ryškaus vandens aukščio skirtumo potvynio ir atoslūgio metu daro Ero kyšulį puikia vieta meškeriojimui nuo kranto. Daug žmonių pritraukia Ero švyturį supantis dygliakrūmių ir viržių kilimas, pereinantis į smėlio kopas, kurios plyti į pietvakarius. Ši vietovė yra dalis Meno nacionalinio gamtos rezervato (). Šioje vietovėje per metus lankosi įvairūs sausumos ir jūrų paukščiai bei daug pilkųjų ruonių.
Čiken Rokas

**Čiken Rokas** ( 'Vištos uola'; ) – piečiausia sala (Airijos jūra), pavaldi Meno salai ir priklausanti *Rushen* parapijai.

Čiken Rokas yra piečiau Kaf of Meno (*Calf of Man*) salos, už 4,5 km nuo Speniš Hedo (*Spanish Head*) kyšulio Meno saloje.

0,1 ha ploto saloje stovi 44 m aukščio švyturys, kurį suprojektavo inžinieriai *David Stevenson* ir *Thomas Stevenson* po to, kai paaiškėjo, kad švyturio *Calf of Man* saloje nepakanka laivams perspėti. Šio granitinio švyturio statybos buvo baigtos 1874 m. gruodį, švyturys oficialiai uždegtas 1875 m. sausio 1 d.

1960 m. gruodžio 23 d. švyturio vidus labai nukentėjo nuo gaisro. 1961 m. švyturys buvo automatizuotas. Švyturys priklauso organizacijai *[[Northern Lighthouse Board]]*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* History of Chicken Rock
* Chicken Rock Lighthouse
Ero švyturys (Menas)

**Ero švyturys** () – švyturys, stovintis Ero kyšulyje (Meno sala). Tai seniausias Meno salos švyturys, kurį pastatė inžinierius Robertas Stivensonas (rašytojo Roberto Luiso Stivensono senelis) ir kuris buvo uždegtas 1818 m. Švyturio ugnis dega 32 m aukštyje ir turi matytis iki 31 km atstumu. Nudažytas dviem ryškiomis raudonomis juostomis. Švyturio šviesa matyti nuo pietvakarių Škotijos kranto.

Stiprios srovės Ero kyšulio pakrantėje kaupia daug gargždo, tad 1899 m. už 230 m nuo didžiojo švyturio link jūros pastatė mažą švyturį, kuris turi perspėti apie susidarančias seklumas.
1950 m šį mažąjį švyturį paslinko dar 76 m link jūros. Jis išjungtas 2010 m. balandžio 7 d.

Švyturio pastatai ir žemė buvo privačiai valdomi iki 1993 m. 1993 m. švyturys buvo automatizuotas, jį dabar prižiūri *Northern Lighthouse Board*, kurios centras yra Edinburge.
2005 m. rugpjūtį švyturys nustojo duoti rūko signalą, kadangi nutarta, jog GPS prieinamumas ir patikimumas padarė jį neaktualiu.

## Šaltiniai
Gaidelių dvaras

**Gaidelių dvaras** – dvaras Gaidelių viensėdyje, Širvintų rajone.

## Istorija
Iki XIX a. pabaigos Gaideliai buvo Šešuolėlių dvaro palivarkas. Šį užstačius bankui, palivarkas iš varžytinių atiteko A. Javarovskiui, kuris 1901 m. palivarką pardavė Sankt Peterburgo dvarininkei V. Stempkovskai. Ši pastatė dviejų aukštų rūmus su grakščiais bokšteliais ir terasomis, puoštomis mediniais raižytais ornamentais. Tai XX a. pradžios Alpių vilų stiliaus pastatas su trupučiu rusiško charakterio.

1923 m. mirus V. Stempkovskai dvaras atiteko jos vyrui Adomui, kuris jį išnuomojo dvarininkui V. Ruščicui ir išvyko į Lenkiją.

1936 m. A. Stempkovsko įgaliotinis sodybą pardavė Monikai, Tomui ir Kaziui Baranauskams.

1940 m. dvaras nacionalizuotas.

Dabar dvaras grąžintas savininkams, kurie 2005 m. jį pardavė naujiems šeimininkams, šiandien jau jį restauravusiems.

## Nuorodos
* „Architektas Arūnas Eduardas Paslaitis. Dvarų piešiniai“. V., Lietuvos nacionalinis muziejus 2010. 372 p., lietuvių k., ISBN 978-609-8039-04-7
Dangaus šventykla

**Dangaus šventykla** arba **Rojaus šventykla** () – šventovių kompleksas pietrytinėje Pekino miesto centro dalyje. Šventykloje lankydavosi Mingų ir Čingų dinastijų imperatoriai, metinių apeigų metu prašydami gero derliaus. Laikoma daoistų šventykla.

## Istorija
Šventyklos kompleksas pastatytas 1406–1420 m. laikotarpyje, valdant imperatoriui Jonglė, kuris taip pat pastatė ir Uždraustąjį miestą. XVI a. valdant imperatoriui Dziadzingui, kompleksas buvo išplėstas ir pavadintas *Dangaus šventykla*. Imperatorius Dziadzingas taip pat Pekine pastatė dar tris žymias šventyklas, Saulės šventyklą (日壇) rytuose, Žemės šventyklą (地壇) šiaurėje ir Mėnulio šventyklą (月壇) vakaruose. Dangaus šventykla buvo renovuota XVIII a., valdant imperatoriui Čianlongui (*Qianlong*). Dėl valstybės biudžeto sumažėjimo, tai buvo paskutiniai didelio masto šventyklos komplekso renovacijos darbai imperijos laikais.

Antrojo opijaus karo metu šventyklą užėmė anglų ir prancūzų kariai. 1900 m. Boksininkų sukilimo metu Aštuonių tautų aljansas užėmė šventyklos kompleksą ir įrengė trumpalaikę karinių pajėgų vadavietę, kuri išsilaikė vienerius metus. Tuo laikotarpiu šventykla buvo sudarkyta, apgadinti komplekso pastatai bei sodas. Taip pat buvo pagrobta keletas artefaktų. Žlungant Čingų dinastijai, šventyklos kompleksas liko apleistas. Dėl to vėlesniais metais sugriuvo keletas salių.

1914 m. Kinijos Respublikos prezidentas Juan Šikai šventykloje atliko Mingų maldos apeigas, norėdamas pasiskelbti Kinijos imperatoriumi. 1918 m. šventyklos kompleksas pertvarkytas į parką ir pirmą kartą atidarytas visuomenei.

1998 m. Dangaus šventykla buvo įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali Dangaus šventyklos parko svetainė
Pudongas

**Pudongas** (, pažodžiui 'Rytinis Huangpu upės krantas') – Šanchajaus rajonas, išsidėstęs rytiniame Huangpu upės krante, priešais istorinį miesto centrą Pusi. Anksčiau buvusi menkai išvystyta žemės ūkio paskirties žemė, pasiekiama tik keltais, Pudongas nuo XX a. pab. ėmė sparčiai plėstis ir tapo Kinijos finansų bei prekybos centru. Apima 1210,4 km² teritoriją ir turi 5 mln. gyventojų (2010 m.).

Pudonge yra įsikūrusi Ludziadzui finansų ir prekybos zona, taip pat Šanchajaus vertybinių popierių birža. Čia veiklą vykdo tarptautinių bankų ir finansų bendrovių filialai. Pudongo dangoskyrą puošia žymiausi Šanchajaus statiniai, kaip kad Oriental Pearl Tower, Jin Mao Tower, Shanghai World Financial Center bei Shanghai Tower. Kitoje upės pusėje yra istorinis Šanchajaus rajonas Bundas.

## Istorija
Anksčiau Pudongas buvo žemės ūkio paskirties teritorija su keliais sandėliais ir prieplaukomis prie upės kranto. Arčiau miesto istorinio centro Pusi buvusios teritorijos priklausė Huangpu, Jangpu ir Nanši rajonams. Likusi teritorija buvo priskirta Čuanša apskričiai.

XX a. pab. Kinijos vyriausybė nutarė įsteigti specialiąją ekonominę zoną Čuanša apskrityje. 1993 m. buvo įkurta Pudongo specialioji teritorija. Vakarinė Pudongo rajono dalis buvo skirta Ludziadzui finansų ir prekybos zonai, turėjusiai tapti naujuoju šiuolaikinės Kinijos finansų centru. 

2009 m. Kinijos Valstybės Tarybos sprendimu prie Pudongo buvo prijungtas Nanhujaus rajonas.

2010 m. Pudonge vyko didžioji dalis „Expo Shanghai“ parodos programos.

## Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Pudongas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Beverli Hilsas, Kalifornija
*  Kuopijas

## Nuorodos

* Pudongo savivaldybės svetainė

## Išnašos
Ramsio įlanka

**Ramsio įlanka** – didelė įlanka šiaurrytiniame Meno salos krante. Nuo Ero kyšulio šiauriniame įlankos gale iki *Maughold Head* kyšulio yra 18 km (tai 25% salos ilgio).

Ramsio miestas yra pietinės įlankos dalies įlankos vakariniame krante.

## Nuorodos
* Ramsio įlankos padėtis Meno saloje (*Wikimapia* palydovinis vaizdas)
Bundas (Šanchajus)

**Bundas** (, ) – istorinė Šanchajaus miesto dalis, įsikūrusi vakariniame Huangpu upės krante, priešais kitame krante esantį Pudongo rajoną. Bundo rajone yra eklektizmo, neoromaninio, neogotikinio, neorenesanso, neobaroko, klasicizmo, art deco ir kitokių architektūros stilių įvairios paskirties pastatų, kaip kad bankai, biržų ir laikraščių kompanijų pastatai, konsulatai. Tai viena labiausiai turistų lankomų vietų Šanchajuje. Pastatų aukštis šioje teritorijoje ribojamas.

## Etimologija
Žodis *bund* reiškia 'krantinė' arba 'įtvirtinta prieplauka'. Pavadinimas kilo iš hindi-urdu kalbos žodžio, o šis savo ruožtu iš persų k. žodžio *band*, reiškiančio krantinė, prieplauka arba damba.

## Istorija
Pradžioje tai buvo britų įkurta gyvenvietė. XIX a. pab. – XX a. pr. prasidėjus statybų bumui, Bundas tapo pagrindiniu Rytų Azijos finansų centru. Rytinėje prancūzams priklausančio Bundo dalyje buvo įsikūręs pramoninis uostas.

XX a. 5-ajame dešimtmetyje Bunde stovėjo vieni žymiausių to laikmečio finansų institucijų pastatai, įskaitant keturis didžiuosius nacionalinis bankus. Tačiau komunistams laimėjus Kinijos pilietinį karą, dauguma finansų institucijų buvo perkeltos, viešbučiai ir klubai buvo uždaryti arba pritaikyti kitoms reikmėms. Kolonijinių laikų paminklai taip pat buvo pašalinti.

XX a. 8-ojo dešimtmečio pab. – 9-ojo pr. Bundo pastatai buvo pamažu pritaikyti ankstesnėms veikloms. Tuo laikotarpiu Bundo pakrantė nukentėjo nuo keleto taifūnų sukeltų potvynių, kas vyriausybę paskatino įrengti pylimo tipo krantinę, kuri yra apie 10 m aukščiau gatvės lygio. Bundo apylinkių pagyvinimo darbai pradėti 1986 m. Palei pakrantę buvo nutiesta olandų architekto Paulus Snoeren suprojektuota pasivaikščiojimų vieta, šalia jos buvęs kelias buvo praplatintas iki dešimties juostų, taip pat buvo pašalinta Bundą su Pudongu jungusi kelto linija.

2008 m. buvo priimtas naujas Bundo eismo sistemos projektas. Buvo nugriautos estakados, didžioji dalis gatvės buvo pakišta po žeme, atnaujintas šiaurinėje Bundo dalyje buvęs Waibaidu tiltas.

## Nuorodos
* travelchinaguide.com / The Bund, Shanghai
* chinahighlights.com / The Bund — the Symbol of Shanghai
* tripadvisor.co.uk / The Bund (Wai Tan)
* wikitravel.org / Bund
Huangpu

**Huangpu** ( 'Geltonųjų krantų upė') – upė Kinijoje. Paskutinis Jangdzės intakas prieš jai įtekant į Rytų Kinijos jūrą. Jos vidutinis plotas siekia 400 m, o vidutinis gylis 9 m. Upė dalina Šanchajaus miestą į dvi dalis: rytuose esantį Pudongą ir vakaruose esantį Pusi. Upė laivuojama.

Didžiąją dalį geriamojo vandens Šanchajus gauna iš Huangpu upės, taip pat į upę išpilamos nuotekos. Dėl užterštumo čiaupo vanduo smarkiai chloruotas.

Didžiausi miestai: Šanchajus, Dziasingas.

Pagrindinis intakas: Sudžou.

## Šaltiniai
Dziasingas

**Dziasingas** () – miestas Kinijoje, Džedziango provincijoje. Turi prefektūros statusą. Įsikūręs prie Didžiojo Kinijos kanalo, pietryčiuose ribojasi su Hangdžou, vakaruose su Hudžou, šiaurės rytuose su Šanchajumi ir šiaurėje su Dziangsu provincija. Tekstilės, mašinų, chemijos, elektronikos pramonė.

## Istorija
Pavasarių ir rudenų laikotarpiu Dziasingas buvo žinomas kaip *Dzuili* ir buvo svarbus miestas Jue karalystėje. 210 m. pr. m. e. Ši Huangdi miestą pervadino į Joujuaną. 242 m. Sun He tapus princui, miestas pervadintas į Dziasingą.

1949–1958, 1979 m. suteiktas miesto statusas. 1983 m. suteiktas prefektūros statusas.

## Miestai partneriai
* Sandefjordas, Vestfoldas, Norvegija (nuo 2001 m.)
* Plimutas, Devonas, Jungtinė Karalystė (nuo 2006 m.)
* Fudžis, Šidzuoka, Japonija
* Kanynas, Kangvonas, Pietų Korėja
* Kvinsis, Ilinojus, JAV
* Rokvilis, Merilandas, JAV
* Banbaris, Vakarų Australija, Australija (nuo 2000 m.)
* Halė, Saksonija-Anhaltas, Vokietija (nuo 2009 m.)
Jersikos mūšis

**Jersikos mūšis** – mūšis istorinėje latgalių žemėje Jersikoje, vykęs 1281 m. tarp Livonijos ordino ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Traidenio kariuomenių.

Jersikos piliakalnis, viduramžiais garsėjęs kaip Latgalos politinis, ekonominis ir prekybos centras, yra ant Dauguvos kranto tarp dviejų raguvų, 9 km už Lyvanų, 48 km į šiaurę nuo Daugpilio, 200 m nuo greitkelio Ryga–Daugpilis, pietryčių Latvijoje.

Per latgalių žemes lietuvių kariai dažnai žygiuodavę gilyn į kraštą, siekę estų kraštus. Lietuva stengėsi pasiekti Dauguvos upę – tuometinį prekybos kelią tarp Rytų ir Vakarų – ir ją kontroliuoti. Lietuviai ne kartą pretendavo į Daugpilį. Daugpilio pilis buvo lietuvių žemių paribyje, gal net žemėse, kurios priklausė Traideniui. Tik 1281 m. lietuviai paėmė Jersiką ir išmainė ją į Daugpilį. Pralaimėtas Jersikos mūšis, kaip ir Karusės (1270 m.) bei Aizkrauklės mūšiai (1279 m.), neleido Ordinui tikėtis įsigalėti net pietinėse kuršių, žiemgalių ir sėlių žemėse, nekalbant jau apie pačią etninę Lietuvą ar Žemaitiją.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos kariuomenės mūšiai
* Alvydas Butkus. Mindaugas ir latgaliai
* Gediminas Kulikauskas. Ordinų raida XIII–XIV amžiuose
* Jersikos pilies įtvirtinimų rekonstrukcija
Absoliutus blogis: prakeikimas

**Absoliutus blogis: prakeikimas** ( arba *Biohazard:Damnation*) – 2012 m. CGI mokslinės fantastikos siaubo veiksmo animacinis filmas, paremtas kompiuterinių žaidimų „Resident Evil“ serijos motyvais. Tai 2008 m. filmo „Absoliutus blogis: degeneracija“ tęsinys. Filmo kūrėjai: kompiuterinių žaidimų kompanija „Capcom“, kartu su „Sony Pictures Entertainment“. Filmas pradėtas platinti 2012 m. rugsėjo 15 d. PlayStation Network, Xbox Live ir Zune tinklais. Filme pasakojama tolimesnė kova su Žemėje siaunčiančiais virusais ir parazitiniais organizmais. Filmas kurtas Japonijoje, tačiau originalus įgarsinimas yra anglų kalba.

## Siužetas

2010 m. Buvusi sovietinė respublika tapo nepriklausoma valstybe Rytų slavų respublika. Joje suklestėjo korupcija, o valdžią perėmė oligarchai. Prieš valdžią kilo piliečių maištas. Prezidentės Svetlanos Belikovos iniciatyva buvo atstatyta taika valstybėje, tačiau maištininkų teritorijose radus daug vertingų iškasenų, karas atsinaujino. Nematydami išeities prieš stipresnes vyriausybės pajėgas, sukilėliai panaudoja tarptautiniu mastu uždrausta bioorganinį ginklą (BOW) – ypatingai stiprius ir greitus monstrus.

JAV ir Rusijos vyriausybės siunčia pagalbą Rytų slavų respublikai, kad ši galėtų susidoroti su teroristais (taip vadinami sukilėliai). Agentas Leonas Skotas Kenedis atsiduria valstybės sostinėje Polivlograde, tačiau tuo metu misija nutraukiama ir pareikalaujama Leono grįžti. Jis atsisako, nes sužino, kad sukilėliai naudoja nelegalų biologinį ginklą. BOW monstrai yra sunkiai kontroliuojami ir Leonas įtaria, kad kažkurie iš sukilėlių prisiima „motinėlės“ vaidmenį, tam kad galėtų BOW monstrus nukreipti prieš vyriausybines jėgas. Filmo eigoje Leonas sužinos, kad respublikos vyriausybė taip pat nėra tokia geranoriška, kaip teigia tarptautinei bendruomenei ...

## Veikėjai

* Leonas S. Kenedis – specialus agentas, pasiųstas JAV vyriausybės į Rytų slavų respubliką padėti vietos vyriausybei kovoti su teroristais;
* Ada Vong – buvusi „Umbrella“ korporacijos agentė, dirbanti nežinomam užsakovui ir Rytų slavų respublikoje bandanti pavogti naujovišką *Las Plagas* parazitinį organizmą;
* Svetlana Belikova – Rytų slavų respublikos prezidentė, mokanti kovų menus. Jos vyriausybė yra sukūrusi naują bioteroristinį ginklą;
* Aleksandras Kozačenko – sukilėlių lyderis, pats užsikrečia *Las Plagas* organizmu, kad galėtų kontroliuoti BOW monstrus;
* Dži Di () – vienas sukilėlių, Aleksandro pagalbininkas;
ir kiti.

## Taip pat skaitykite
* „Absoliutus blogis: išsigimimas“
Bundas (reikšmės)

Žodis ***bundas*** gali reikšti:
* Amerikos vokiečių bundas – Antrojo pasaulinio karu metu veikusi JAV nacių organizacija;
* Bundas – Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos žydų politinė organizacija, įkurta Rusijos imperijoje;
* Bundas (Šanchajus) – rajonas Šanchajuje, Kinijoje.
Juozas Burba (1881)

**Juozas Burba** (1881 m. Stolaukio kaime, Pajevonio valsčiuje, Vilkaviškio apskrityje – 1921 m. kovo 3 d. Raguvoje) – publicistas, pedagogas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

## Biografija

Baigęs Pajevonio valdinę mokyklą įstojo į Veiverių mokytojų seminariją, 1901 m. ją baigė. Lietuviškos spaudos draudimo metais įkūrė slaptą lietuviškų knygų biblioteką, skatindavo vietinius gyventojus skaityti lietuviškas knygas. Baigęs seminariją mokytojavo Lenkijoje (1901–1903 m. Smalėnuose, Suvalkų gubernijoje, 1903–1905 m. Liublino gubernijoje). Vėliau grįžo mokytojauti į Lietuvą. 1905–1915 m. mokytojavo Troškūnų pradžios mokykloje, 1918 m. dirbo Andrioniškio pradžios mokyklos vedėju.
Jo iniciatyva įkurta Raguvos progimnazija. Juozas Burba buvo pirmasis šios progimnazijos direktorius.
Bendradarbiavo, rašydamas straipsnius, leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos žinios“ ir kt.
Salbio tvenkinys

**Salbio tvenkinys** () – didžiausias tvenkinys Meno saloje. Jis yra Salbio glene (*Sulby glen*), netoli Salbio, ilgiausios Meno upės, ištakų.

Salbio tvenkinys yra apie 1,6 km į vakarus nuo Sneifelio viršūnės, aukščiausio salos taško.

## Istorija
1976 m. buvo nutarta Salbio slėnyje įrengti tvenkinį. Pirminis projektas buvo pateiktas 1977 m. 1979 m. projektas buvo patvirtintas ir pradėtos užtvankos statybos.

Užtvanka buvo statoma dviem etapais – pradžioje iki 35 m aukščio, po to – iki 60 m.
60 m aukščio tvenkinio užtvanka buvo pabaigta 1982 m. rugpjūtį. Tvenkinys užsipildė 1983 m. balandžio mėn.
Tvenkinį valdo Meno salos vandenų administracija (*Isle of Man Water Authority*).

## Nuorodos

* Isle of Man reservoirs
Pusi

**Pusi** ( 'Vakarinis Huangpu upės krantas') – istorinis Šanchajaus (Kinija) miesto centras. Apima 288 km² teritoriją, kurioje susitelkę maždaug 48 % Šanchajaus gyventojų. Huangpu upė skiria Pusi nuo rytuose esančio Pudongo. Nors Pudongo Ludziadzui finansų zonos reikšmė auga, Pusi tebelaikomas kultūriniu, gyvenamuoju ir komerciniu miesto centru.

Administraciškai Pusi suskirstytas į mažesnius rajonus: Jangpu, Hongkou, Putuo, Čangningą, Suhujų, Dzinganą ir Huangpu. Taip pat priskiriama istorinė miesto dalis Bundas.

Pusi įsikūrę Šanchajaus teatras ir muziejus, netoliese, į vakarus plyti Šanchajaus Hongčiao tarptautinis oro uostas, daugiausia aptarnaujantis vietinius skrydžius, dvi traukinių stotys ir keletas metro stočių.

## Išnašos
Michailas Fradkovas

**Michailas Fradkovas** (, g. 1950 m. rugsėjo 1 d. Kuibyševo srityje) – rusų politikas, buvęs Rusijos ministras pirmininkas (2004–2007 m.), Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos direktorius.

## Biografija
1972 m. baigė Maskvos staklių ir įrankių gamybos institutą, 1981 m. – Užsienio prekybos akademiją. .

1973–1975 m. buvo TSRS ambasados Indijoje ekonomikos patarėjo padėjėjas. Vėliau 15 dirbo TSRS užsienio ekonominių ryšių ministerijoje.

1991 m. paskirtas Rusijos nuolatinės atstovybės prie JT organizacijų Ženevoje vyriausiuoju patarėju. Nuo 1992 m. spalio mėn. buvo Rusijos užsienio ekonominių ryšių ministro pavaduotojas, pirmasis pavaduotojas, 1997–1998 m. – šios ministerijos vadovas. Vėliau buvo AB „Ingostrach“ direktorių tarybos pirmininkas. 1999 m. gegužės mėn. paskirtas prekybos ministru formuojamoje S.Stepašino vyriausybėje.

2000 m. gegužės mėn. tapo Rusijos saugumo tarybos sekretoriaus pirmuoju pavaduotoju, kuravo ekonominio saugumo klausimus, 2001 m. kovo mėn. pradėjo vadovauti Rusijos federalinei mokesčių policijai. 2003 m. kovo mėn. paskirtas Rusijos nuolatiniu atstovu prie ES.

Nuo 2004 m. kovo mėn. iki 2007 m. rugsėjo mėn. – Rusijos Federacijos ministras pirmininkas.

Nuo 2007 m. spalio mėn. – Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos direktorius.

## Papildoma informacija
* M.Fradkovas turi Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą, yra ekonomikos mokslų kandidatas, atsargos pulkininkas, moka anglų ir ispanų kalbas.

## Šaltiniai

|-

|-
Sudžou (upė)

**Sudžou** (), taip pat žinoma kaip **Vusongas** () – upė Kinijoje, tekanti pro Šanchajaus miesto centrą. Pavadinta pagal Sudžou miestą Dziangsu provincijoje, kuris buvo svarbiausias miestas šiame regione iki kol iškilo Šanchajaus aglomeracija.

Upės vaga tęsiasi 125 km, iš kurių 54 km teka pro Šanchajaus administracinį rajoną ir 24 km tankiai apgyvendintoje miesto dalyje. Ties šiauriniu Bundo pakraščiu upė įteka į Huangpu upę.

## Išnašos
Breros pinakoteka

**Breros pinakoteka** (it. **Pinacoteca di Brera**) – meno muziejus Milane, turintis nacionalinio Italijos muziejaus statusą. Išsidėstęs Breros rūmų patalpose. Tai vienas iš didžiausių Italijos meno muziejų. Jame reprezentuoti reikšmingiausi itališko meno kūrėjai. Daugiausia darbų yra iš renesanso laikų, tarp kurių keletas pačių garsiausių Andrea Mantegna paveikslų. Adresas: Via Brera, 28.
 
## Istorija
XIV a. dabartinių Breros rūmų vietoje buvo pastatytas Umilitų ordino vienuolynas. Breros pavadinimas kildinamas nuo germaniško žodžio *braida*, reiškiančio žolės pievą prieš miestą. 1572 m. pastatas perėjo Jėzuitų vienuolių ordinui, kuris jame įkūrė mokyklą. Rūmai pradėjo įgauti dabartinį pavidalą 1627-28 m. Pastatas buvo perstatytas architekto Francesco Maria Ricchini, o kitame šimtmetyje užbaigtas architekto Giuseppe Piermarini, kuris jam suteikė neoklasikinį fasadą. 1773 m. iš pastato pasitraukė jėzuitai. 

1776 m. Marijos Teresės iniciatyva pastate įkurta Milano Breros meno akademija. Akademija pradėjo kaupti meno kūrinius savo galerijai. Pirmaisiais eksponatais buvo tuo metu dominavusio klasicistinio stiliaus darbai. Napoleono valdymo metu, kuomet buvo išleisti įstatymai, atimantys meno kūrinius iš bažnyčių ir vienuolynų, Breros akademija dalyvavo jų skirstyme ir surinkime. Taip galerijoje atsidūrė italų renesanso ir baroko paveikslų. 23 paveikslai buvo paimti iš Milano arkivyskūpijos. 1813 m. iš Luvro įsigyti 5 Nyderlandų meistrų darbai (Rubenso, Rembranto, Jordanso). 1826 m. į galeriją pateko vieni garsiausių darbų: Andrea Mantegna „Miręs Kristus“ ir Bernardino Luini „Roseto Madona“. 

1859 m. rūmų kortilėje pastatyta bronzinė Napoleono skulptūros kopija pagal sunaikintą Kanovos marmurinę statulą. Nuo 1860 m. Breros akademijos direktoriumi buvo Francesco Hayez. Galerijoje šiuo metu yra stambiausia jo darbų kolekcija. 1882 m. Breros pinakoteka buvo atskirta nuo Breros akademijos. 1898−1903 m. vyko ekspozicijos pertvarkymas, kurio metu eksponatai buvo išdėstyti dailės mokyklų ir chronologine tvarka. 1950 m. atnaujintas pastatas ir muziejus atidarytas viešai. Galerijai išsiplėtus, joje buvo pradėti kaupti moderniojo meno pavyzdžiai.

Šiuo metu Breros rūmuose, be pinakotekos, tebėra įsikūrusi Breros akademija, observatorija, biblioteka. Rūmams priklauso botanikos sodas.

## Galerijos eksponatai
Keletas žymiausių galerijos eksponatų:


Image:Lamentación sobre Cristo muerto, por Andrea Mantegna.jpg|  Andrea Mantegna. *„Miręs Kristus“*
Image:Piero della Francesca - Madonna and Child with Saints (Montefeltro Altarpiece) - WGA17615.jpg|  Piero della Francesca. *„Madona su Kūdikiu ir šventieji“*
Image:Raffaello - Spozalizio - Web Gallery of Art.jpg|  Rafaelis. *„Mergelės Marijos vestuvės“*
Image:Bernardino Luini, madonna del roseto.jpg|  Bernardino Luini. *„Roseto Madona“*
Image:Jacopo Tintoretto - Finding of the body of St Mark - Yorck Project.jpg|  Tintoretto. *„Šv. Morkaus palaikų radimas“*
Image:Supper at Emmaus-Caravaggio (1606).jpg|  Karavadžas. *„Vakarienė Emause“*
Image:El Beso (Pinacoteca de Brera, Milán, 1859).jpg|  Francesco Hayez. *„Bučinys“*


## Nuorodos

Oficiali svetainė  (italų k.)
Boksininkų sukilimas

**Boksininkų sukilimas** arba **Ichetuanų judėjimas** (, ) – Kinijoje kilęs nacionalistinis judėjimas, 1898–1901 m. peraugęs į sukilimą prieš vakarietišką imperializmą ir krikščionių misijas. Sukilimas pasireiškė kaip atsakas užsienio įtakos paveiktose Kinijos visuomenės sferose nuo opiumo prekeivių nepasitenkinimų, politinio kišimosi, ekonominės manipuliacijos iki misionierių evangelizmo propagavimo. 

Pralaimėjusi pirmąjį ir antrąjį opijaus karus, Čingų dinastijos valdoma Kinija buvo priversta pasirašyti jai itin nepalankias prekybos sutartis su vakarų šalimis, kas sukėlė didžiulį visuomenės pasipiktinimą. Išaugo susirūpinimas, kad misionieriai ir kinų krikščionys galėtų pasinaudoti šiuo nuosmukiu savo naudai, pasisavindami bažnyčiai nenusiteikusių aukoti kinų valstiečių žemes bei kitą nuosavybę. Toks požiūris iššaukė smurtinius pasikėsinimus į užsieniečius.

Sukilimą organizavo slapta organizacija, susikūrusi Šandongo provincijoje ir pasivadinusi *Yìhétuán* arba „Teisingos harmonijos kumščio“ (kitaip dar „Kumščiu vardan taikos ir teisingumo“) pavadinimu. Tai buvo kovotojų grupė, užsiiminėjusi kovos menais ir įvairiais ritualais, todėl vakariečių buvo praminta boksininkais. Prie jų daugiausia prisidėdavo dėl potvynių ir prasto derliaus nuskurdę valstiečiai ir darbininkai. Pagrindinis organizacijos tikslas buvo nuversti Čingų dinastiją ir atkurti Mingų dinastiją.

1900 m. birželį Pekine boksininkai ėmė grasinti užsieniečiams ir privertė juos ieškotis prieglobsčio diplomatinėje atstovybėje. Į tai reaguodama pradžioje nesiryžusi imtis veiksmų Imperatorienė Cisi ėmė remti sukilėlius ir paskelbė karą užsienio valstybėms. Diplomatinėje atstovybėje prisiglaudę diplomatai, civiliai bei kariai iš užsienio ir kinų krikščionys imperatoriškųjų pajėgų laikyti apgultyje 55 dienas. Kilo daug susirėmimų tarp susiskaldžiusios Kinijos valdžios. Vieni ėmė palaikyti karą, kiti siekė susitaikymo, kuriam vėliau vadovavo Princas Čingas. Apgultis baigėsi, kai Aštuonių valstybių aljansas į Kiniją pasiuntė 20 000 karių, kurie įveikė imperatoriškasias pajėgas ir užėmė Pekiną. 1901 m. lapkričio 7 d. pasirašyta boksininkų taikos sutartis galutinai užbaigė sukilimą. Kinijai buvo pareikšta sumokėti 67 mln. svarų sterlingų (450 mln. sidabro taelių), daugiau nei metinės vyriausybės biudžeto pajamos, reparaciją per 39 metų laikotarpį karą laimėjusioms aštuonioms valstybėms.

## Šaltiniai
Brunas (magistras)

**Brunas** () – Livonijos krašto magistras  1296-1298 m., žuvęs kautynėse su LDK kariuomene Turaidos mūšyje 1298 m. birželio 1 d. (dab. Latvijoje). 

## Biografija

1295–1296 m. Brunas buvo Jervos apskrities (dab. vidurio Estijoje) fogtu. 1296 m. rudenį, mirus Livonijos magistrui Heinrichui fon Dinklagei, buvo išrinktas naujuoju magistru Livonijoje. 

Valdant magistrui Brunui prasidėjo ilgalaikis konfliktas, iš vienos pusės, tarp Ordino riterių, iš kitos pusės – Rygos miestiečių ir Rygos arkivyskupo. 1297 m. pavasarį tarp rygiečių ir riterių kilo nesutarimai dėl statomo tilto Rygoje. Magistro atstovas uždraudė maisto produktų įvežimą į miestą iki tol, kol nebus išardytas tiltas. Tuo metu arkivyvyskupo Johano III mieste nebuvo, todėl rygiečiai su skundu dėl Ordino veiksmų kreipėsi į Romos popiežių. Pradžioje tarpininkaujant kapitulai ir kai kuriems vyskupams, buvo pasiekta laikina taika. Šiuo laiku riteriai sustiprino Rygos pilį, papildė jos įgulą 500 žmonių. 1297 m. rugpjūčio mėn. į Rygą atvyko Livonijos magistras Brunas, po to arkivyskupas Johanas III, tarpininkavęs derybose. Paliaubos buvo pratęstos iki rugsėjo 29 d. Netrukus Ordino knechtai sukėlė gaisrą, o miestiečiai atsakydami sunaikino riterių namus Rygoje ir jų atsargų sandėlius užmiestyje. Nepaisant to, paliaubos buvo dar pratęstos iki lapkričio 11 d. Rygiečiai sudarė sąjungą su 
Saremos (*Ösel*) vyskupu. Tai sužinojęs Brunas pradėjo mūšį su pastarojo pajėgomis, užėmė Lihulos (*Leal*) pilį ir Saremos salą, taip pat privertė paklusti Ordinui ir Tartu (*Dorpat*) vyskupą.

Rygos arkivyskupas Johanas III, netekęs kitų Livonijos vyskupų palaikymo, su pagalbos prašymu buvo priverstas kreiptis į Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytenį. Magistras Brunas užgrobė arkivysupo pilis Koknesėje (*Kokenhausen*) ir Turaidoje (*Treiden*). Patį Rygos arkivyskupą paėmė į nelaisvę Turaidoje ir įkalino Viljandžio (*Fellin*) pilyje. Tuo tarpu rygiečiai apiplėšė Ordino pilį mieste, nukovė kelis riterius.

1298 m. kovo mėn. į Rygą atvyko Lietuvos pasiuntiniai. Buvo sudaryta karinė sąjunga su Ryga ir jos bažnytine valdžia. Vėliau tą patį pavasarį Vytenis su didele kariauna įsiveržė į Livoniją. Prie Rygos susijungė su miestiečių ir arkivyskupo pajėgomis, toliau skverbėsi į Ordino žemes, jas siaubė, ėmė belaisvius. Begrįžtant Vyteniui su kariniu grobiu, jam kelią pastojo palyginti negausios magistro Bruno riterių pajėgos, kurios birželio 1 d. visiškai pralaimėjo mūšyje prie Turaidos. Čia žuvo ir pats magistras, 22 riteriai, 1500 Livonijos kareivių. Nepaisant pralaimėjimo, kryžiuočiai sugebėjo išlaisvinti apie 3000 į nelaisvę paimtų žmonių ir nukauti 800 lietuvių.

## Nuorodos

* [[Hermanas Vartbergietis]. „*Chronico Livoniae*“] (Livonijos kronika)
* Baltazaras Rusovas. „*Chronica der Provinz Lyfflandt*“

## Šaltiniai
Bigelis

* Motiejus Bigelis – pedagogas, lietuvybės skleidėjas
* Vytautas Bigelis – chemikas neorganikas
Salbis (upė)

**Salbis** () – ilgiausia Meno salos upė, prasidedanti netoli Sneifelio kalno, tekanti į šiaurę per *Tholt y Will* vietovę, Salbio glenu, tada į šiaurę 18 km, kol įteka į Airijos jūros Ramsio įlanką. Žiočių vietoje yra Ramsio miestas.

Netoli ištakų Salbis yra užtvenktas ir sudaro Salbio tvenkinį. Upėje žvejojama.

Upės vardu pavadintas kabotažinis laivas „Sulby river“, kuris anksčiau vadinosi „Subro venture“ (dedveito tonažas – 269 t).

## Nuorodos

* Kelias: Sulby River (25988223) (In:OpenStreetMap)
Žemės riešutų sviestas

**Žemės riešutų sviestas** – valgis, gaminamas iš žemės riešutų, sumaltų iki kreminės masės. Naudojamas kaip užtepas ant duonos arba kaip sudėtinė kitų patiekalų dalis (pavyzdžiui, sausainių). Populiarus Šiaurės Amerikoje ir kai kuriose Europos bei Azijos šalyse. Didžiausios žemės riešutų sviesto gamintojos ir eksportuotojos 2009 m. duomenimis buvo JAV, Kinija, Kanada, Olandija.

## Istorija

Manoma, kad pirmieji maltus žemės riešutus naudojo inkai, tačiau moderni žemės riešutų sviesto istorija prasideda XIX a. pabaigoje JAV. 1895 m. amerikietis John Harvey Kellogg užpatentavo iš sutrintų virtų riešutų gaminamą valgį, kurį rekomendavo kaip lengvai virškinamą baltymingą maistą sanatorijų pacientams. Vienos iš sanatorijų darbuotojas Joseph Lambert netrukus sukonstravo specialią mašiną, kuri galėtų riešutų sviestą gaminti didesniais kiekiais. Tarp JAV gyventojų riešutų sviestas itin išpopuliarėjo XX a. pirmoje pusėje, buvo išrasti įvairūs gamybos būdai, 1921 m. Joseph Rosefield patentavo hidrintą riešutų sviestą, kuris išlieka vientisos konsistencijos ir jo paviršiuje per ilgesnį laiką nenusistovi aliejus. Antrojo pasaulinio karo metu žemės riešutų sviestas buvo įtraukiamas į maisto davinius JAV armijos kareiviams.

## Gamyba

Žemės riešutų sviestas paprastai gaminamas žemės riešutus išlukštenus, sausai pakepinus, atvėsinus, nuėmus viršutinę odelę, išrūšiavus ir sumalus specialia mašina. Siekiant pagerinti konsistenciją ir skonį, neretai į gautą masę papildomai įmaišoma druskos, aliejaus, cukraus ar kitokio saldiklio.

## Maistinės savybės

100 g žemės riešutų sviesto turi apie 588 kalorijas, 25 g baltymų, 20 g angliavandenių, 50 g riebalų, yra geras magnio, fosforo, vario, mangano, cinko, vitamino E, niacino šaltinis.

## Šaltiniai

## Susiję straipsniai
* Riešutų sviestas
Hudžou

**Hudžou** () – miestas rytinėje Kinijoje, šiaurinėje Džedziango provincijos dalyje. Turi prefektūros statusą. Įsikūręs ant pietinio Taihu ežero kranto. Rytuose ribojasi su Dziasingu, pietuose su Hangdžou, vakaruose ir šiaurėje atitinkamai su Anhui ir Dziangsu provincijomis. Tekstilės (šilko), statybinių medžiagų, žemės ūkio pramonė.

## Istorija
1983 m. gavo prefektūros statusą.