open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sėklinis latakas

**Sėklinis latakas** () – siauras porinis vyro lytinių organų vamzdelis, kuriuo erotinio susijaudinimo metu išmetama sėkla į šlaplę. Jo ilgis 40-60 cm, skersmuo 2-3 mm. Sienelę sudaro gleivinė, lygiųjų raumenų ir išorinis standus jungiamojo audinio dangalas. Susitraukiant jo raumenims, sėkla lytinio sujaudinimo metu juo išmetama į šlaplę.

Prasidėjęs nuo prielipo uodegos sėklinis latakas užlinksta į viršų ir eina kapšelio viduje už sėklidės, įlenda į kirkšninį kanalą, iš jo išėjęs, leidžiasi šonine mažojo dubens siena iki užpakalinio šlapimo pūslės paviršiaus, pasuka į priekį, išplatėjęs ir, susijungęs su sėklinių pūslelių latakėliu, sudaro **sėklos išmetamąjį kanalą** (), kuris atsiveria į priešinę šlaplės dalį.

Nuo prielipo uodegos iki kirkšninio kanalo pradžios sėklinį lataką, sėklidės kraujagysles, limfagysles ir nervus apsupa keli dangalai. Visi šie dariniai sudaro sėklinį virželį ().

## Ejakuliacija

Prieš pat ejakuliaciją (vyro orgazmą) sėklinių latakų raumenys savaime susitraukia, latakai sutrumpėja ir išsiplečia, o iš sėklidžių prielipų įtraukiami spermatozoidai. Po to latakai tuoj pat refleksiškai susiaurėja ir juose susidaro spaudimas. Būtent tuomet didelį pasitenkinimą sukeliančiais ritmingais trūkčiojimais spermatozoidai yra išstumiami iš sėklinių latakų link varpos.

## Literatūra

# R. Stropus, V. Vaičekauskas, J. Tutkuvienė, D. H. Pauža, N. Paužienė, A. Dabužinskienė, V. Gedrimas, V.Aželis, G.-H. Schumacher "Žmogaus anatomija 2", KMU leidykla, Kaunas 2007 m. ISBN 978-9955-15-099-2 
# S. Pavilionis, E. Burneckis, V. Gavelis, R. Mikėnienė, R. Stropus, K. Tamašauskas, A. Urbonas, S. Žvirdauskas "Žmogaus anatomija", leidykla "Mokslas", Vilnius 1984 m. 
# A. Vitkus, K. Baltrušaitis, A. Valančiūtė, A. Vitkus, J. Žukienė "Žmogaus histologija", KMU Spaudos ir leidybos centro leidykla, Kaunas 2003 m. ISBN 9955-479-82-5
Žalvarniniai paukščiai

**Žalvarniniai paukščiai** (*Coraciiformes*) – paukščių (*Aves*) būrys. 

Labai maži ir vidutinio dydžio paukščiai. Smulkiausi yra todžių (*todus*) genties paukščiai, kurių kūno ilgis 9-12 cm, sveria apie 5-7 g. Stambiausi būryje yra didžioji kukabara (*Dacelo novaeguineae*), kūno ilgis 41–47 cm, svoris 190–465 g ir didysis keršasis tulžys (*Megaceryle maxima*) kūno ilgis 42-46 cm, svoris 255–426 g.

Tai labai įvairios išvaizdos paukščiai, dažniausiai ryškių metalo blizgesio margų spalvų. Neturi gūžio, o kojų 3 priekiniai pirštai suaugę pamatais. Dauguma šių paukščių gyvena miškuose. Žeme vaikšto prastai arba ant jos visai netupia. Peri uoksuose, pačių išsiraustuose urvuose ar kitokiose slėptuvėse. Jaunikliai išsikala pliki ir akli.

## Šeimos
Pasaulyje išskiriamos 6 gyvuojančios šeimos, kuriose yra 35 gentys ir 178 rūšys:
* **Bazinės šeimos:**
** **Šeima: ''[[Coraciidae]]'' - [[Žalvarniniai]]**;
** **Šeima: ''[[Brachypteraciidae]]'' - [[Dirviniai žalvarniai]]**;
** **Šeima: ''[[Meropidae]]'' - [[Bitininkiniai]]**;

* **Pobūris: ''[[Alcedini]]***:
** *'Šeima: *[[Todidae]]* - Todiniai**;
** **Šeima: *[[Momotidae]]* -  Momotiniai**;
** **Šeima: *[[Alcedinidae]]* - Tulžiniai**;

Anksčiau žalvarninių paukščių būriui buvo priskirtos [[Ragasnapiniai|ragasnapinių]] (''Bucerotidae''), ''[[Bucorvidae]]'', [[Kopikiniai kukučiai|kopikinių kukučių]] (''Phoeniculidae''), [[Kukutiniai|kukutinių]] (''Upupidae'') šeimos, kurios dabar yra išskirtos į atskirą [[Ragasnapiniai paukščiai|ragasnapinių paukščių]] (''Bucerotiformes'') būrį.

== Išnykusios fosilinės šeimos ==
* **Šeima: *[[Eocoraciidae]]***; [[Fosilija|fosilijos]] rastos [[Vokietija|Vokietijos]] Meselio (''Messel'') [[Komuna|komunoje]], datuojamos viduriniuoju [[Eocenas|eocenu]].
* **Šeima: *[[Geranopteridae]]**'; fosilijos rastos [[Prancūzija|Prancūzijos]] [[Kersi grafystė]]je (*Quercy*), datuojamos vėlyvuoju eocenu ir iš [[Čekija|Čekijos]], datuojamos ankstyvuoju [[Miocenas|miocenu]]. Įskaitant *Nupharanassa bohemica* rūšį.

== Žalvarniniai paukščiai Lietuvoje ==
[[Lietuva|Lietuvoje]] gyvena 3 rūšys, priskiriamos trims skirtingoms šeimoms:
* [[Europinis bitininkas]] (*Merops apiaster*); į Lietuvą užklysta nereguliariai, paprastai šiltuoju metų laiku ir retkarčiais atsitiktinės poros peri.
* [[Europinis žalvarnis]] (*Coracias garrulus*); Lietuvoje retas, paprastai peri apie 10 porų, dažniausiai [[Dzūkija|Dzūkijoje]], sausuose retuose pušynuose.
* [[Paprastasis tulžys]] (*Alcedo atthis''); Lietuvoje neretas, tačiau ne visur aptinkamas. Dažnesnis pietrytinėje ir rytinėje šalies dalyje.

## Šaltiniai
Dumbliai

**Dumbliai** () – tai gniužuliniai (talominiai) organizmai. Pagal naujausius mokslinius tyrimus, dumbliai yra priskiriami bakterijoms (melsvabakterės), augalams (žaliadumbliai) ir cromistai (titnagdumbliai).

Šie organizmai energiją gauna iš saulės šviesos, fotosinteze versdami neorganines medžiagas paprastais angliavandeniais. Dumblių vykdomos fotosintezės metu išskiriamas deguonis sudaro apie 73-87 % viso pasaulyje išskiriamo deguonies.

Dumbliai pasižymi didele įvairove. Tai gali būti tiek vienaląsčiai, tiek daugialąsčiai organizmai. Jūros daugialąsčiai dumbliai dar vadinami jūržolėmis.

## Mokslinis dumblių klasifikavimas
* Skyrius. Titnagdumbliai (*Bacillariophyta*)
** Klasė. Diskadumblainiai (*Coscinodiscophyceae*)
*** Eilė. Valtėčiai (*Naviculales*)
**** Gentis. Valtelė (*Navicula*)
* Skyrius. Menturdumbliai (*Charophyta*)
* Skyrius. Žaliadumbliai (*Chlorophyta*)
**** Gentis. Valkčiadumblis (*Chlamydomonas*)
**** Gentis. Chlorelė (*Chlorella*)
**** Gentis. Linkstė (*Closterium*)
**** Gentis. Mauragimbė (*Spirogyra*)
** Klasė. Maurakulainiai (*Volvocophyta*)
*** Eilė. Maurakuliečiai (*Volvocales*)
**** Gentis. Maurakulis (*Volvox*)
* Skyrius. (*Heterokontophyta*)
** Klasė. Auksadumbliai (*Chrysophyta*)
*** Eilė. Auksadumblainiai (*Chrysophyceae*)
**** Gentis. Dinobris (*Dinobryon*)
** Klasė. Gelsvadumblainiai (*Xanthophceaea*)
* Skyrius. Kriptofitiniai dumbliai (*Cryptophyta*)
* Skyrius. Euglendumbliai (*Euglenophyta*)
** Gentis. Euglena (*Euglena*)
* Skyrius. Rudadumbliai (*Phaeophyta*)
* Skyrius. Šarvadumbliai (*Pyrrophyta*)
* Skyrius. Raudondumbliai (*Rhodophyta*)
* Skyrius. Prochlorofitai (*Prochlorophyta')
* Skyrius. [[Gliaukofitai]] (*Glaucophyta'')
Kometa

**Kometa** – mažas kosminis kūnas (**kometoidas**), skriejantis aplink Saulę ir bent kartais parodantis komą (kometos skraistę) arba uodegą dėl Saulės poveikio kometos branduoliui, kuris yra mažas kūnas sudarytas iš uolienos, dulkių ir ledo. Kometų orbita nuolat keičiasi: jų kilmė yra už Saulės sistemos ribų ir jos turi polinkį būti paveiktos pagrindinių planetų, kai prie jų priartėja. Vienos yra nukreipiamos į Saulę ir suyra, o kitos nubloškiamos už Saulės sistemos ribų visam laikui.

Mūsų – Saulės sistemoje – kometos turi ištįsusias elipsines orbitas, kurių afeliai yra už Plutono. Ten yra vadinamoji Koiperio–Edžvorto juosta, o jos kometoidai dar vadinami koiperoidais. 2019 m. buvo atrasta pirmoji tarpžvaigždinė kometa, kuriai suteiktas pavadinimas , ji turi hiperbolinę orbitą.
 
## Kometos sandara

Kometą sudaro trys pagrindinės jos dalys: branduolys, galva (susidaro kometos priekyje) ir uodega.

### Kometos branduolys
Branduolį sudaro sušalęs vanduo, silikatai, dulkės, į ledą sustingusios dujos (anglies dioksidas, metanas ir kt.). Branduolys yra labai mažas, paprastai būna apie 10 km skersmens.

Kometos branduolys pirmą kartą buvo pamatytas 1986 m., automatiniam zondui „Džotto (Giotto)“ perdavus Halio kometos nuotraukas. Joje matyti tamsus 8 km ir 15 km dydžio uolienos gabalas, iš kurio pasisukusios į Saulę pusės trykšta dujų fontanai.

### Kometos uodega
Uodega susidaro tik kometai priartėjus prie Saulės, kai jos spinduliavimas garina branduolio ledą. Kometai tolstant nuo Saulės, ji pamažu išnyksta. Uodegos ilgis gali būti net didesnis už Jupiterį. Uodegos yra dviejų rūšių - dujų (mėlynoji)  ir dulkių (baltoji). Dažniausiai dujų uodegos yra tiesios, o dulkių - išlinkusios. Visos uodegos nutįsta į priešingą Saulei pusę.

## Dulkės ir dujos
Kometos uodega ne šviečia, o tik atspindi Saulės šviesą. Kometos dulkelėse gausu anglies ir silicio, o dujose yra daugiausia vandens garų. Išsklaidyti Saulės, jie sudaro dešimties milijonų kilometrų skersmens vandenilio debesis.

## Žodžio kilmė
Žodis „kometa“ yra kilęs iš graikų kalbos, kur *kometes* reiškia „ilgaplaukis“ (*aster kometes* – ilgaplaukė žvaigždė) – tai yra užuomina į kometos uodegą.
Šiaurės jūra

**Šiaurės jūra** – šelfinė jūra prie Europos, Atlanto vandenyno dalis.

Šiaurės jūra yra tarp Danijos, Švedijos ir Norvegijos rytuose, Britanijos salų vakaruose ir Vokietijos, Belgijos, Nyderlandų ir Prancūzijos pietuose. Su Baltijos jūra jungiasi per Kategato, Zundo, Didžiojo Belto ir Mažojo Belto sąsiaurius.

* Paviršiaus plotas: 565 tūkst. km²;
* Vidutinis gylis: 96 metrai;
* Didžiausias gylis: 809 metrai;
* Druskingumas: iki 35‰;
* Ištekliai: gamtinės dujos, nafta;
* Svarbiausi uostai: Roterdamas, Londonas, Antverpenas, Hamburgas, Edinburgas, Bergenas, Oslas.
Šelfinė jūra

**Šelfinė jūra** – jūra esanti virš žemyninio šelfo. Šelfinėms jūroms būdingas nedidelis gylis ir santykinai plokščias dugnas. Tipiški šelfinių jūrų pavyzdžiai – Šiaurės jūra, Baltijos jūra.
Kloakiniai

**Kloakiniai** (*Monotremata*) –  žinduolių (*Mammalia*) būrys. Vieninteliai deda kiaušinius, o jauniklius maitina pienu. Kloakinių kūno temperatūra žemesnė nei placentinių ar sterblinių. Kloakiniai yra vieni iš nedaugelio elektrorecepcija pasižyminčių žinduolių.

## Klasifikacija
Žinduoliams kloakiniai priskirti todėl, kad turi pieno liaukas (be spenių) ir kailį – daug žinduoliams skiriamų požymių neturi. Kloakiniais ( – viena anga) pavadinti dėl kloakos – bendros virškinimo, šlapimo ir dauginimosi sistemų ertmės.

Kloakiniams priklauso ančiasnapiai ir echidnos. Šiuo metu gyvena tik viena ančiasnapių rūšis. Echidnos skirstomos į 2 rūšis ir 8 porūšius. Keturi porūšiai gyvena tropiniuose Naujosios Gvinėjos kalnų miškuose. Nors turi spyglius, bet ežiams echidnos negiminingos. 

*Šeima. Echidniniai (*Tachyglossidae*)
**Echidna, arba trumpasnapė echidna (*Tachyglossus aculeatus*)
**Proechidna, arba ilgasnapė echidna (*Zaglossus bruijni*) 
*Šeima. Ančiasnapiniai (*Ornithorhynchidae*)
**Ančiasnapis (*Ornithorhynchus anatinus*).

## Kilmė
Ir kloakinių, ir placentinių žinduolių protėviai buvo tie patys. Nuo pagrindinės atšakos, kaip manoma, kloakiniai atsiskyrė prieš 200 mln. metų. Dabartinė jų išvaizda tokia pat, kaip ir prieš 15 mln. metų.

## Fiziologija

Kloakinių medžiagų apykaitos norma pagal žinduolių standartus yra labai žema. Ančiasnapio vidutinė kūno temperatūra - 31 °C, palyginimui, sterblinių - 35 °C, o placentinių žinduolių - 37 °C. Remiantis tyrimais, manoma, kad tokia kūno temperatūra buvo laipsniškas prisitaikymas prie atšiaurių ribinių aplinkos nišų, kuriuose sugebėjo išgyventi keletas egzistuojančių monoterminių rūšių.

Kloakinių piene yra gausu antibakterinio baltymo, kurio nėra kituose žinduoliuose, manoma, jog jis galbūt kompensuoja pieno suvartojimo būdą, kai yra nenaudojami speneliai.

## Šaltiniai
Trama

**Trama** – grybo vaisiakūnio sterilioji, nevaisingoji dalis. Tramos sluoksnis yra po luobele. Jis sudarytas iš įvairaus skersmens plonasienių ir storasienių, standžiau ar puriau susipynusių sterilių hifų. Pagal hifų susipynimą trama gali būti minkšta, kieta, trapi, tampri, kamštiška arba puri, sausa arba sultinga. Atskirų rūšių trama skiriasi spalva, konsistencija, kvapu ir skoniu. Pagal specifinį kvapą nesunkiai galima atpažinti jaunabudžių (*Hebeloma*), plaušabudžių (*Inocybe*), poniabudžių (*Phallus*) ir kai kurių kitų genčių grybus. Po vieną kitą rūšį gentyje trama atskiriama iš kartaus, deginančio skonio.

Tramos sluoksnis yra ir grybo kote. Jis randamas po dengiamuoju audiniu, koto vidurinėje dalyje. Kai kurių agarikiečių kepurėlę, o kartais ir kotą perpjovus ar perlaužus, trama keičia spalvą. Kartais pagal tramos skonį mėgiama atskirti valgomuosius grybus nuo nevalgomųjų. Tačiau taip skirstyti pavojinga. Pavyzdžiui, musmirės yra apysaldžios ir malonaus skonio, bet nuodingos, o kartūs piengrybiai, ūmėdės ir kiti grybai nuvirinti praranda deginantį skonį ir yra valgomi.

Žodis *trama* kilęs iš lotynų *trāma* 'išilginis siūlas audžiant, audinys, voratinklis'.
MIRC

**mIRC** – vienas populiariausių, daug galimybių turintis IRC klientas Windows operacinei sistemai, sukurtas 1995 metais. mIRC autorius Khaled Mardam-Bey. Programa yra „shareware“ (nemokamai programa galima naudotis 30 dienų nuo įdiegimo datos, vėliau reikia užregistruoti savo kopiją).

Paskutinė mIRC versija 7.46 buvo išleista 2016 m. rugpjūčio 1 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* mIRC skriptai
Kiauniniai

**Kiauniniai** (*Mustelidae*) – plėšriųjų žinduolių (*Carnivora*) būrio šeima, pasižyminti gausia rūšių įvairove, kurios populiacijos natūraliai paplitusios beveik visuose žemynuose išskyrus Antarktidą, o Australijos žemyne buvo introdukuoti.

Kiauniniai išsivystė maždaug prieš 40 mln. metų, oligocene. Praeityje egzistavo ir labai didelės rūšys, pavyzdžiui *[[Enhydriodon]]* genties *[[Enhydriodon omoensis]]* rūšis gyvenusi prieš 3,5-2,5 mln. m. Rytų Afrikoje nuo plioceno vidurio iki pleistoceno epochos pačios pradžios, svoriu prilygo dabartiniams liūtams (*Panthera leo*)- svėrė apie 200 kg. Tačiau iki mūsų laikų išliko tik smulkūs arba vidutinio didumo, trumpomis kojomis, vikrūs žvėrys. Prie analinės angos gerai išsivysčiusios kvapiosios liaukos. Daug brangiakailių.

## Sistematika
Šeimoje 8 pošeimiai, 23 gentys, 64 rūšys:
* **Pošeimis. Lutrinae** 
** Azijinės benagės ūdros (*Amblonyx*)
** Benagės ūdros (*Aonyx*)
** Jūrinės ūdros (*Enhydra*)
** Amerikinės ūdros (*Lontra*) 
** Tikrosios ūdros (*Lutra*)
** Didžiosios ūdros (*Pteronura*)
* **Pošeimis. Melinae**
** Kiauliniai barsukai (*Arctonyx*)
** Barsukai (*Meles*)
** Šeškiniai barsukai (*Melogale*)
* **Pošeimis. Mellivorinae**
** Bitėdžiai barsukai (*Mellivora*)
* **Pošeimis. Taxidiinae**
** Amerikiniai barsukai (*Taxidea*)
* **Pošeimis. Mustelinae**
** Pilkagalvės mangustos (*Eira*)
** Grizonai (*Galictis*)
** Erniai (*Gulo*)
** Dryžuotieji šeškai (*Ictonyx*)
** Patagoninės žebenkštys (*Lyncodon*)
** Kiaunės (*Martes*)
** Šeškai (*Mustela*)
** Dryžuotosios žebenkštys (*Poecilogale*)
** Dėmėtieji šeškai (*Vormela*)

## Lietuvos kiauniniai
Lietuvoje 9 rūšys, iš jų 8 vietinės ir 1 invazinė rūšis:
* Miškinė kiaunė (*Martes martes*)
* Akmeninė kiaunė (*Martes foina*)
* Šermuonėlis (*Mustela erminea*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Žebenkštis (*Mustela nivalis*)
* Juodasis šeškas (*Mustela putorius*)
* Barsukas (*Meles meles*)
* Paprastoji ūdra (*Lutra lutra*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.** Pav.**
* Europinė audinė (*Mustela lutreola*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Kanadinė audinė (*Mustela vison*). Invazinė rūšis.

## Šaltiniai
Viveriniai

**Viveriniai** (*Viverridae*) – plėšriųjų žinduolių (*Carnivora*) šeima. Nedideli, trumpomis kojomis ir pailgu liemeniu Afrikos, Madagaskaro ir Pietų Azijos plėšrieji žvėrys. Turi bendrų bruožų su katėmis (didelės akys, daugumos dėmėtas kailis ir bent iš dalies įtraukiami nagai). Tačiau jų snukis pailgas, dantų sistema pilnesnė, daugelis turi gerai išsivysčiusias analines liaukas.

Šeimoje yra 35 rūšys:

**Pošeimis. Cryptoproctinae**
*Fosa (*Cryptoprocta ferox*)
**Pošeimis. Euplerinae**
*Smulkiadantis mungas (*Eupleres goudotii*)
*Madagaskaro civeta (*Fossa fossana*)
**Pošeimis. Hemigalinae**
*Ovstono civeta (*Chrotogale owstoni*)
*Ūdrinė civeta (*Cynogale bennettii*)
**[[Diplogale hosei]]*
*Dryžuotoji civeta (*Hemigalus derbyanus*)
**Pošeimis. Paradoxurinae**
*Binturongas (*Arctictis binturong*)
*Palminis musangas (*Paradoxurus hermaphroditus*)
**[[Paradoxurus larvata]]* 
*Ceiloninis musangas (*Paradoxurus zelonensis*)
*Indinis musangas (*Paradoxurus jerdoni*)
*Sulavezio palminė civeta (*Paradoxurus musschenbroekii*)
*Trijuostė civeta (*Arctogalida trivirgata*)
**Pošeimis. Viverrinae**
*Afrikinė civeta (*Civettictis civetta*)
*Malabaro civeta (*Viverra civettina*) 
*Dėmėtoji vivera (*Viverra megaspila*)
*malajinė civeta (*Viverra tangalunga*)
*Didžioji vivera (*Viverra zibetha*)
*Etiopinė geneta (*Genetta abyssinica*)
*Angolinė geneta (*Genetta angolensis*)
*Paprastoji geneta (*Genetta genetta*)
*Džonsono geneta (*Genetta johnstoni*)
**[[Genetta maculata]]*
**[[Genetta servalina]]* 
**[[Genetta thierryi]]*
*Dėmėtoji geneta (*Genetta tigrina*)
*Didžioji geneta (*Genetta victoriae*)
*Vandeninė civeta (*Osbornictis piscivora*)
*Afrikinis linzangas (*Poiana richardsoni*)
*Dryžuotasis linzangas (*Prionodon linsang*)
*Dėmėtasis linzangas (*Prionodon pardicolor*)
*Mažoji civeta (*Viverricula indica*)
Šypsenėlė

**Šypsenėlė** (kartais siūlomi pakaitalai – *emotikonas, emograma, jausmaženklis*) – specifinis emocijų žymėjimas, naudojamas rašytiniame, dažniausiai – kompiuterių ir trumpųjų žinučių tekstuose. Sudarytas dažniausiai iš specialiųjų simbolių (skliaustelių, kablelių, brūkšnelių etc.), savo išvaizda primena žmogaus veidą. Savo esme šypsenėlės artimos ASCII menui. Tai populiariausias jaustukas ir kartais neteisingai juo (šypsenėle) pavadinamas bet kuris kitas jaustukas, nieko bendro neturintis su šypsena.

Pirmas žinomas šypsenėlių panaudojimo atvejis užfiksuotas laikraštyje „New York Times“. JAV Prezidento Abraomo Linkolno kalbos nuoraše, išspausdintame laikraštyje „New York Times“ buvo aptiktas įrašas: „(plojimai ir juokas ;)“. Tiesa, visai tikėtina, kad tai buvo ne šypsenos žymė, o paprasčiausia spausdinimo klaida.

Pirmą kartą ASCII emocijas :-) ir :-(, kartu su siūlymu jas naudoti realių emocijų reiškimui, pasiūlė Scott Fahlman. Savo siūlymą jis išdėstė Carnegie Mellon University kompiuterių mokslo elektroninėje skelbimų lentoje 1982 m. rugsėjo 19 d. Originalus žinutės tekstas:

## Dažniausiai pasitaikančios šypsenėlės

Šios bei daugelis kitų *šypsenėlių* kompensuoja tekstui būdingą neverbalinio bendravimo trūkumą, įgalina interneto pokalbių programose reikšti savo jausmus, emocijas, todėl yra labai paplitusios.

## Rytų Azijos šypsenėlės
Rytų Azijoje yra paplitusios šypsenėlės, kurių supratimui nereikia pasukti galvos į kairę. Jos dažniausiai sutinkamos tokioje formoje, kaip (*_*), kur žvaigždutės atstoja akis, vidurinis simbolis, dažniausiai pabraukimo brūkšnys, – burną, o skliaustai – veido kontūrus. Vartojama daug visokiausių simbolių akims išreikšti, todėl jos daugiausia ir atspindi vaizduojamą nuotaiką, skirtingai nuo vakarietiškųjų šypsenėlių, kurių nuotaika išreiškiama per burna. Dažnai azijietiškos šypsenėlės trumpinamos – vietoj (^_^), kuri reiškia šypsojimąsi, dažnai vartojama tiesiog ^_^ (be veido kontūrų), ar net ^^ (be veido kontūrų ir burnos).

## Šaltiniai
Hieniniai

**Hieniniai** (*Hyaenidae*) – plėšriųjų žinduolių (*Carnivora*) šeima. Labai specializuoti stambūs žvėrys, mintantys stambių žinduolių lavonais. Išore panašūs į šunis, tačiau priekinės kojos ilgesnės už užpakalines. Dantys labai masyvūs, pritaikyti perkąsti stambius kaulus. Jų masyvūs žandikauliai gali išvystyti jėgą iki 5000 atmosferų. Jais gyvūnas gali smulkinti net buivolų bei begemotų kaulus.

Paplitę Afrikoje. Šeimoje yra 4 rūšys:

* Dėmėtoji hiena (*Crocuta crocuta*) 
* Rudoji hiena (*Parahyaena brunnea*) 
* Dryžuotoji hiena (*Hyaena hyaena*) 
* Urvinė hiena (*Proteles cristatus*)


Image:Hyene amneville.JPG|Dėmėtoji hiena (*Crocuta crocuta*) 
Image:Aardwolf.png|Urvinė hiena (*Proteles cristatus*)
Image:Striped Hyena.jpg|Dryžuotoji hiena (*Hyaena hyaena*) 
Image:Parahyaena brunnea 3.jpg|Rudoji hiena (*Parahyaena brunnea*) 


## Šaltiniai
Skunsiniai

**Skunsiniai** (*Mephitidae*) – plėšriųjų žinduolių (*Carnivora*) šeima. Šie gyvūnai prie uodegos turi kvapiąsias liaukas, iš kurių, priešui užpuolus, išpurškia dvokiantį skystį.

Pasaulyje gyvena 3 gentys ir 10 rūšių:
* Dryžuotasis skunsas (*Mephitis mephitis*)
* *[[Mephitis macroura]]*
* *[[Spilogale gracilis]]*
* Dėmėtasis skunsas (*Spilogale putorius*)
* *[[Spilogale pygmaea]]*
* *[[Conepatus mesoleucus]]*
* Baltanosis skunsas (*Conepatus leuconotus*)
* Amazoninis skunsas (*Conepatus semistriatus*)
* Pietų Amerikos skunsas (*Conepatus chinga*)
* Humbolto skunsas (*Conepatus humboldtii*)

## Paplitimas ir buveinė
Gyvena atvirose buveinėse stepėse, pusdykumėse ir krūmynuose, vengia tankių miškų ir pelkių.

## Išvaizda
Sveria nuo 200 g iki 4,5 kg. Kūno ilgis 12–50 cm. Turi 7–40 cm krūminę uodegą. Kailis dažniausiai su kontrastingais raštais. Pagrindinė spalva juoda arba tamsiai ruda, taip pat turi įvairių baltų dryžių ar dėmių. Galūnės palyginti trumpos. Priekinės pėdos aprūpintos ilgomis išlenktomis nagomis, kurios naudojamos įkasti į žemę. Nosis paprastai pailga, o akys ir ausys mažos.

## Šaltiniai
Berilis

**Berilis** – cheminis elementas, periodinėje elementų lentelėje žymimas **Be**. Metalas.

Berilio lydiniai yra ypatingai tvirti, elastingi ir lengvi, atsparūs dilimui, tačiau labai brangūs, todėl naudojami tik aviacijoje, tiksliuosiuose mechanizmuose ir pan. *Berilis* yra labai efektyvus legiruojantis priedas, padidinantis lydinių kietumą, atsparumą korozijai, dilimui ir pan. Technikoje plačiausiai naudojamos berilio bronzos, iš kurių daromos spyruoklės magnetiškai jautriuose prietaisuose (pvz., laikrodžiuose). Naudojamas branduolinėje energetikoje, kaip neutronų lėtiklis, neutronų veidrodžiams gaminti, kapsuliniuose neutronų šaltiniuose. Daugelis berilio junginių yra toksiški, apsinuodijimas sukelia beriliozę.

## Pavadinimo kilmė

Elemento pavadinimas yra indiškos kilmės: , -> prakrito k. *veruliya* -> pali k. *veuriya* ->  – tapti baltu, blykšti. Kita versija teigia, kad pavadinimas galėjęs kilti nuo mineralo berilo, o pastarasis – nuo Indijos miesto Veluro.

Berilis anksčiau buvo taip pat žinomas kaip **gliucinis** ( – saldus) dėl saldaus jo druskų skonio. Toks pavadinimas buvo ypač populiarus Prancūzijoje.
Nepilnadančiai

Šarvuotiniai (*Dasypodidae*)

Skruzdėdiniai (*Myrmecophagidae*)

Tingininiai (*Bradypodidae*)

Dvipirščiai tinginiai (*Megalonychidae*)

**Nepilnadančiai** (*Xenarthra*) – žinduolių būrys. Tai savo išvaizda vieni keisčiausių žinduolių. Jų apatiniai stuburo slanksteliai turi ypatingas jungtis. Jos teikia papildomą atramą, kuri ypač praverčia šarvuočiams kasant žemę. Be to, skruzdėdoms būdingas ilgas, vamzdiškas snukis, o šarvuočiai turi apsauginę, į šarvą panašią kietos odos dangą ant galvos, nugaros ir galūnių. Visi nepilnadančiai turi mažas galvos smegenis, minta vabzdžiais, tik tinginiai – lapais, ūgliais ir vaisiais.

Paplitę įvairiose buveinėse Pietų ir Centrinėje Amerikoje, o viena rūšis gyvena ir Šiaurės Amerikoje. Eocene nepilnadančiai buvo paplitę ir Antarktidoje, kuri tuo metu dar nebuvo apledėjusi. Skiriamos 4 šeimos, kuriose 29 rūšys:

* Šeima. Šarvuotiniai (*Dasypodidae*). Šeimoje 8 gentys ir 20 rūšių. 
* Šeima. Skruzdėdiniai (*Myrmecophagidae*). Šeimoje 3 gentys ir 4 rūšys. 
* Šeima. Tingininiai (*Bradypodidae*). Šeimoje 1 gentys ir 3 rūšys. 
* Šeima. Dvipirščiai tinginiai (*Megalonychidae*). Šeimoje 1 gentis ir 2 rūšys.
Tingininiai

**Tingininiai** (*Bradypodidae*) – nepilnadančių (*Xenarhra*) būrio žinduolių šeima. Labai lėti Amerikos tropinių miškų trumpauodegiai žinduoliai. Gyvena pakibę medžiuose ir minta lapais. Už šakų kabinasi didžiuliais lenktais nagais. Kūnas apaugęs kailiu. Tingininiai yra gerai prisitaikę gyventi medžiuose ir misti lapais. Lapai, kurie yra tingininių pagrindinis maisto šaltinis, teikia mažai energijos, be to, sunkiai virškinami: tingininiai turi labai didelius, specializuotus, lėtai veikiančius skrandžius su keletu skyrių, kuriuose simbiotinės bakterijos skaido kietus lapus. Tingininiai taip pat gali ėsti vabzdžius ir smulkius driežus.

Šiai šeimai priklauso trys rūšys, turinčius po 3 pirštus, o dar dvi rūšys prisikirtos dvipirščių tinginių (*Megalonychidae*) šeimai; jie turi tik po du pirštus.
* Rudasis tinginys (*Bradypus variegatus*)
* Tripirštis tinginys (*Bradypus tridactylus*). **Pav.**
* *Bradypus torquatus*

## Paplitimas
Tinginių buveinės – atogrąžų drėgnieji miškai Pietų ir Centrinėje Amerikoje. Baro Kolorado saloje (Panama) tinginiai sudaro apie 70% arborealinių žinduolių biomasės. Keturios iš šešių gyvenančių rūšių nekelia susirūpinimo", tuo tarpu, *Bradypus torquatus*, kuris gyvena mažėjančiuose Brazilijos Atlanto miškuose yra klasifikuojamas kaip pažeidžiama rūšis, o *B. pygmaeus* – grėsmingai nykstantis.

## Šaltiniai
Šarvuotiniai

**Šarvuotiniai** (*Dasypodidae*) – nepilnadančių (*Dasypodidae*) būrio žinduolių šeima. Turi apsauginę, į šarvus panašią kietos odos dangą ant galvos, nugaros ir galūnių. Šarvas sudarytas iš judamai skersinėmis eilėmis išsidėsčiusių kietų skydelių. Plaukai redukuoti. Galūnės pritaikytos žemei rausti. Dantų skaičius labai nepastovus. Maistas mišrus. Daugiausia gyvena Pietų Amerikoje ir Šiaurės Amerikos pietinėje dalyje. Mėgsta miškingas vietoves, tačiau aptinkami ir pampose, savanose, dykumose. Kūno ilgis siekia 1 metrą, uodega – iki 0,5 metro, svoris sudaro nuo 80 g iki 60 kg. Stambiausias – didysis šarvuotis, mažiausias – argentininis kurminis šarvuotis.

Šeimoje 8 gentys ir 20 rūšių:
* kurminiai šarvuočiai (*Chlamyphorus*)
** argentininis kurminis šarvuotis (*Chlamyphorus truncatus*)
** bolivinis kurminis šarvuotis (*Chlamyphorus retusus*)
* plikauodegiai šarvuočiai (*Cabassous*)
** Centrinės Amerikos šarvuotis (*Cabassous centralis*)
** čakinis šarvuotis (*Cabassous chacoensis*)
** plikauodegis šarvuotis (*Cabassous unicinctus*)
** *[[Cabassous tatouay]]*
* šeriuotieji šarvuočiai (*Chaetophractus*)
** ilgašeris šarvuotis (*Chaetophractus vellerosus*)
** šeriuotasis šarvuotis (*Chaetophractus villosus*)
** čilinis šarvuotis (*Chaetophractus nationi*)
* devynjuosčiai šarvuočiai (*Dasypus*)
** devynjuostis šarvuotis (*Dasypus novemcinctus*)
** septynjuostis šarvuotis (*Dasypus septemcinctus*)
** trumpauodegis šarvuotis (*Dasypus hybridus*)
** *[[Dasypus sabanicola]]*
** Kaplerio šarvuotis (*Dasypus kappleri*)
** plaukuotasis šarvuotis (*Dasypus pilosus*)
* šešiajuosčiai šarvuočiai (*Euphractus*)
** šešiajuostis šarvuotis (*Euphractus sexcinctus*)
* didieji šarvuočiai (*Priodontes*)
** didysis šarvuotis (*Priodontes maximus*)
* rutuliniai šarvuočiai (*Tolypeutes*)
** rutulinis šarvuotis (*Tolypeutes matacus*)
** trjuostis rutulinis šarvuotis (*Tolypeutes tricinctus*)
* nykštukiniai šarvuočiai (*Zaedyus*)
** nykštukinis šarvuotis (*Zaedyus pichiy*)

## Šaltiniai
Lobamba

**Lobamba** – miestelis vakariniame Svazilande, pagal svazių tautos tradicijas – karaliaus motinos rezidencija (buveinė). 2006 m. būta 11 tūkst. gyventojų. Be to, tai yra įstatymų leidybos centras, taip pat čia yra parlamento pastatai, oficiali karaliaus rezidencija, valstybinis archyvas ir stadionas. Miestelis nutolęs per 16 km nuo pagrindinės sostinės Mbabanės, *Ezulwini* slėnyje. Yra ilgamečio karaliaus Sobhuzos II muziejus, netoli miestelio – oro uostas.

## Istorija
Iš pradžių buvo dvi vietovės, pavadintos Lobamba. Pirmoji, susikūrusi 1750 m. rytų Svazilande, dabar vadinama „Senoji Lobamba“. Šiame straipsnyje aprašoma gyvenvietė įkurta karaliaus Sobhuzos II, šiaurvakarinėje šalies dalyje.

Lobamboje 1968 m. rugsėjo 6 d. princas Makhosini paskelbė Svazilando nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos.
Tarava

**Tarava** () – koralų atolas Kiribatyje, kurį sudaro 15 salelių. Vienoje iš jų – Bairikyje yra vyriausybės būstinė, dėl to kai kurie šaltiniai Taravą nurodo kaip Kiribačio sostinę.. Tai pagrindinė Kiribačio valstybės sala, ją sudaro 24 atolai (salelės), iš kurių 8 apgyvendinti. Didžiausia salelė – Bonrikis (*Bonriki*), joje yra didžiausias miestas Bikenibeu, taip pat vienintelis šalyje tarptautinis oro uostas. Pagrindinė pramonė – kopra ir perluotės.

Didžioji dalis valstybės įstaigų sutelkta *Teinainano Urban Council* aglomeracijoje, parlamentas reziduoja Ambe (*Ambo*).

## Etimologija

Gilbertiečių kalba *Te Rawa* reiškia „perėjimas“ (turima omenyje per lagūną).

## Istorija

Antrojo pasaulinio karo metais Taravą buvo užėmusi Japonija. 1943 m. lapkričio 20 d. čia įvyko didelis mūšis tarp amerikiečių ir japonų. 1979 m. saloje įsikūrė nepriklausomos Kiribačio valstybės administracija, tad neretai Tarava vadinama šalies sostine.

## Šaltiniai
Kiškiažvėriai

**Kiškiažvėriai** (*Lagomorpha*) – žinduolių būrys. Turi dvi poras viršutinių kandžių, kurie išsidėstę dviem eilėmis: priekyje viena pora didelių graužiamųjų kandžių, už jų – antra pora mažyčių. Didieji kandžiai kalto formos, jų priekis padengtas storu emalio sluoksniu, o šonai – plonu. Ilčių nėra. Maistą trina judindami apatinį žandą į šonus. Tuo skiriasi nuo graužikų, kurie apatinį žandą ne tik judina į šonus, bet gali stumdyti į priekį ir atgal. Skrandis paprastas. Akloji žarna didelė.

Paplitę visuose žemynuose (išskyrus Antarktidą). Vislūs, per metus atveda keletą jauniklių vadų. Lytiškai subręsta po metų.

Būryje 2 šeimos, apie 80 rūšių. Lietuvoje 2 rūšys: pilkasis kiškis (*Lepus europaeus*) ir baltasis kiškis (*Lepus timidus*):

* Šeima. Kiškėniniai, šienkroviniai (*Ochotonidae*) 
** Kiškėnai (*Ochotona*) 
* Šeima. Kiškiniai (*Leporidae*) 
** Japoniniai triušiai (*Pentalagus*).  
** Krūmyniniai kiškiai (*Bunolagus*) 
** Pietų Afrikos triušiai (*Pronolagus*) 
** Dryžuotieji kiškiai (*Nesolagus*) 
** Beuodegiai triušiai (*Romerolagus*) 
** *[[Brachylagus]]* 
** Amerikiniai triušiai (*Sylvilagus*) 
** Laukiniai triušiai (*Oryctolagus*) 
** Afrikiniai kiškiai (*Poelagus*) 
** Asaminiai triušiai (*Caprolagus*)
** Kiškiai (*Lepus*). Lietuvoje dvi rūšys. 
## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
Kiškiai, kiškėnai ir triušiai
Vamzdžiadantis

**Vamzdžiadantis** (*Orycteropus afer*) – žinduolių rūšis, priklausanti monotipiniam *Tubulidentata* būriui. Paplitusi Subsacharinėje Afrikoje.

Jam būdingi nefunkcionuojantys kolonos pavidalo skruostiniai dantys, ilgas snukis, didelės ausys, į kiaulės panašus kūnas ir stiprios kojos bei semtuvo formos nagai kasti. Turi primityvias smegenis ir prastai mato, tačiau jo uoslė puiki. Ji padeda susirasti skruzdėlių ir termitų, kurie surenkami ilgu, lipniu liežuviu. Sveria 38-64 kg.

Aktyvūs naktį, dieną slapstosi pačių iškastuose urvuose. Urvą greitai gali iškasti savo stipriomis naguotomis priekinėmis kojomis. Iškastą žemę nustumia užpakalinėmis kojomis. Vieni jo urvai sudaro platų tunelių tinklą, kiti – trumpesni ir teikia laikiną prieglobstį. Iš urvo jis visada išlenda galva į priekį.
Damaniniai

**Damaniniai** (*Procaviidae*) būrio šeima.

Negausi augalėdžių žinduolių grupė, kilusi iš Afrikos. Damaniniai turi trumpas ausis, beveik beuodegiai, vaikšto ramstydamiesi visomis letenomis. Priekinės galūnės keturpirštės, užpakalinės – tripirštės, su plačiomis puskanopėmis. Turi 34 dantis. Viršuje yra tik 1 pora kandžių, jie be šaknų, nuolat auga, todėl damanai būdavo priskiriami graužikams. Iš dabartinių žinduolių jiems artimiausi straubliniai.

Damaninių kojų pagalvėles drėkina liaukų išskyros, todėl pėdos būna lipnesnės. Lipnios pėdos ir atlenkiamas pirštas ant abiejų užpakalinių kojų padeda jiems laipioti stačiomis uolomis ir lygiais medžių kamienais. 

Gyvena bendruomenėmis miškuose, taip pat ant uolų. Damaniniai geba ištverti maisto stygių, nes minta beveik visų tipų augalais ir jiems reikia labai mažai vandens (jų inkstai labai efektyvūs). Paplitę Afrikoje ir Arabijoje.

Šeimoje 3 gentys ir apie 11 rūšių:
**[[Procavia]]*
**[[Heterohyrax]]*
**[[Dendrohyrax]]*
Atlantida

**Atlantida** () – hipotetinė sala ar žemynas, kurį 360 m. pr. m. e. savo dialoguose „Timajas“ ir „Kritijas“ paminėjo graikų filosofas Platonas. Šios salos sostinė taip pat vadinosi *Atlantida*, o gyventojai – *atlantai*.

Pasak Platono, tai buvo aukštos kultūros ir turtingų žmonių šalis. Salos viduryje buvo derlinga lyguma, kurios centre stūksojo kalva. Čia iš žemės tryško šalto ir šilto vandens šaltiniai. Buvo daug metalų, upėse ir ežeruose – daug žuvų, žvėrių ir gyvulių, augo paslaptingas medis, kuris davė maisto, gėrimų ir kvapnių aliejų. Atlantidoje buvo labai gražūs miestai, šventyklos, uostai, rūmai, laivų statyklos, pirtys, baseinai. Atlantai užrūstino dievus ir šie salą paskandino.

Kai kurie mokslininkai ir tyrinėtojai mano, kad Atlantida tai – Kretos sala, kurioje gyveno dorėnai. Išsiveržus Teros ugnikalniui, jų miestai buvo sunaikinti. Populiariausia šiuolaikinio mokslo versija, kad Atlantidos istorija – tai paties Platono sukurta moralinė alegorija; mąstytojas neturėjęs omenyje jokios konkrečios salos. Pats Platonas teigia apie tai sužinojęs iš egiptiečių.

Dabartinę Atlantidos istoriją išpopuliarino Ignacijus Lojola Donelis. 1882 m. jis išleido pseudoarcheologinę knygą „Atlantida: prieštvaninis pasaulis“, kuri susilaukė nepaprasto populiarumo ir suteikė Platono Atlantidai tą reikšmę, kuria ji dabar žinoma plačiausiai – tai esąs iš tiesų kadaise nuskendęs žemynas, iš kurio kilusi Egipto civilizacija.
Svaras sterlingų

**Svaras sterlingų** (žymimas £, ISO kodas GBP) – Jungtinės Karalystės (Didžiosios Britanijos) piniginis vienetas, susidedantis iš 100 pensų. Pavadinimas kilęs iš aukštos kokybės „sterlingo“ klasės sidabro lydinio pagaminto *penso*, kurių 240 svėrė vieną Trojos svarą (373,242 g). Apytiksliai lygus (2007 m. sausio kursu) 4,95 litų, 1,4821 €. Svarai sterlingų sudaro 4,2 % visų pasaulyje naudojamų pinigų rezervo.

## Istorija
Anglijoje vieningą metalinių pinigų sistemą 1158 m. įvedė Henrikas II. Iki 1971 piniginės reformos, 1 *svaras* buvo sudarytas iš 240 *pensų* arba 20 *šilingų*. Vienas *šilingas* buvo sudarytas iš 12 *pensų*. Be šių pinigų, apyvartoje cirkuliavo dar ir specifinių nominalų monetos, turinčios savus pavadinimus: *ginėjos*, sudarytos iš 21 *šilingo*, auksiniai *[[Anglijos soverenas|soverenai]]*, sudaryti iš 20 *šilingų*, *kronos*, sudarytos iš 5 *šilingų*, *grotai*, sudaryti iš 4 *pensų*, *puspensiai* (1/2 penso), *fartingai* (1/4 penso), o Britanijos kolonijose – ir dar smulkesnės (1/2 ir 1/4 *fartingo*) monetos.

Nuo 1694 m., kai buvo įkurtas Britanijos bankas, metalinius pinigus pradėta keisti popieriniais svaro sterlingų banknotais. Iš pradžių kupiūros buvo leidžiamos be nominalo, jos buvo panašios į dabartinius čekius, nes banknoto vertė buvo įrašoma ranka, pagal sidabro ar aukso lydinių svorį, kurį banko klientas padėdavo saugoti į banką. Kupiūros buvo spausdinamos ant popieriaus su vandens ženklais, bet padirbinėtojų, pakeičiančių banknoto nominalą, netrūko. Todėl nuo 1725 m. banknoto nominalą pradėta pažymėti antspaudu. Tokie banknotai jau tiko ir nevienkartiniam atsiskaitymui. Siekiant nuo vagystės apsaugoti paštu siunčiamus pinigus, banknotas buvo perplėšiamas į dvi dalis, kurios buvo siunčiamos skirtinguose vokuose.

Su svarais sterlingų susijusi ir didžiausia pinigų padirbinėjimo afera. Nacistinė Vokietija, siekdama pakirsti Didžiosios Britanijos ekonomiką, 1940–1941 m. vienoje iš koncentracijos stovyklų surinkusi kelis šimtus pagautų pinigų padirbinėtojų, privertė juos gaminti svarų sterlingų banknotus. Per trumpą laiką buvo išspausdinta daugiau kaip 100 mln. svarų sterlingų vertės banknotų, kurie sudarė apie 10 % visų pasaulyje cirkuliavusių Britanijos pinigų. Padirbinių kokybė buvo tokia aukšta, kad net specialistai jų neatskirdavo nuo tikrų. Tik kai vokiečių ekonominė diversija pasiekė didžiulį mastą, pradėta banknotus spausdinti su vienodais numeriais, o tai jau pastebėjo ir bankininkai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija apie Britanijos monetas  
* 
* 
*
Kompiliatorius

**Kompiliatorius** – programinė įranga, kuri sugeba tam tikra programavimo kalba parašytą programą transliuoti į ekvivalenčią programą kita kalba. Dažniausiai kompiliatorius transliuoja aukšto lygio programavimo kalba parašytą kodą į mašininį ar objektinį kodą, kurį gali vykdyti tam tikras kompiuteris arba virtuali mašina. Tačiau galimas ir atvirkščias variantas – kai iš žemo lygio mašininio kodo transliuojama į aukšto lygio programavimo kalbą, tokiu atveju kompiliatorius dažniausiai vadinamas **dekompiliatoriumi**.

Pirmieji eksperimentiniai kompiliatoriai pagaminti XX a. šeštajame dešimtmetyje, bet pirmu pilnu kompiliatoriumi laikomas FORTRAN kalbos kompiliatorius, pristatytas 1957 metais.

## Kompiliavimo etapai
Kompiliavimas yra sudėtingas procesas, todėl dažnai yra skaidomas į keletą smulkesnių. Kompiliavimo etapai gali būti tiek išreikšti (paleidžiama atskira programa vieno etapo veiksmams atlikti), tiek neišreikšti (keli ar net visi etapai yra įvykdomi vienoje programoje). Kai kurie etapai gali būti vykdomi lygiagrečiai.

Skiriami tokie etapai:
; Parengiamosios doroklės: programų išeities tekstas yra papildomas informacija iš bibliotekų, išskleidžiamos makrokomandos, pašalinamos kodo dalys, kurios nereikalingos konkrečiam kompiliavimo atvejui;
; Leksinio analizatoriaus: išeities tekstas yra suskaidomas į smulkiausius programavimo kalbos elementus (identifikatorius, operatorius, kitus sintaksės elementus);
; Sintaksės analizatoriaus: nagrinėjama, ar pateiktas tekstas atitinka programavimo kalbos sintaksės taisykles (t. y. ar atinka skliaustų skaičius, ar rezervuoti žodžiai nenaudojami kaip identifikatoriai, pan.);
; Semantikos analizatoriaus: nagrinėjama, ar pateiktas tekstas atitinka programavimo kalbos semantikos taisykles (t. y. ar struktūra turi tokį elementą, į kokį kreipiamasi, ar priskiriama tinkamo tipo reikšmė ir pan.);
; Kodo generavimo: generuojamas paskirties kalbos kodas;
; Kodo optimizavimo: bandoma pagerinti paskirties kodo kokybę – padaryti jį greičiau vykdomu, užimančiu mažiau vietos ar pan. (transiliavimo metu suskaičiuojamos konstantinės išraiškos, vienodos išraiškos skaičiuojamos tik kartą, parenkamos efektyvesnės procesoriaus komandos ir t. t.);
; Ryšių redagavimo: prijungiamos išorinės bibliotekos (vykdomas tik jei kompiliuojama į mašininį kodą).

## Taip pat skaitykite
*Interpretatorius
*Programavimo kalba

## Nuorodos
* Java Compiler Compiler  – programa, sugeneruojanti kompiliatorių pagal duotą gramatiką
Kanados provincijos ir teritorijos

**[[Kanada]]** susideda iš trylikos administracinių vienetų: dešimties provincijų ir trijų teritorijų. Provincijų vyriausybės dalinasi valdžia su Kanados federaline valdžia. Teritorijų vyriausybės turi žymiai mažesnes teises nei provincijų vyriausybės. Kanados provincijos yra šalies pietuose, o teritorijos – šiaurėje, mažai apgyvendintose srityse.

**Provincijos:**

**Teritorijos:**

## Nuorodos
* Canada: Administrative and Census Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Canada (Statoids.com)
Fermentacija

**Fermentacija** (**Zimozė**) – energiją išskiriantis maistinių medžiagų (pvz., gliukozės) anaerobinis fermentinis skilimas.

Prancūzų chemikas ir mikrobiologas Lui Pasteras (*Louis Pasteur*) 1857 m. padėjo mikrobiologijos ir imunologijos pagrindus ir įrodė, kad mikroorganizmai sukelia fermentaciją. Šis darbas leido sukurti maisto pasterizavimo, kurio metu sunaikinami mikroorganizmai technologiją.

Fermentacijos metu išskiriamas laktatas, acetatas, etanolis ir kai kurios kitos paprastos medžiagos. Šiame procese dalyvauja įvairūs mikroorganizmai, tarp jų mielės, bakterijos, pelėsiniai grybai, kurie gali gaminti tiek naudingus produktus, tiek ir žalingus (toksinus).

Fermentacija naudojama maisto produktų gamybai ir konservavimui: iš cukraus – alkoholinių gėrimų, iš pieno – jogurtų, kefyro, sūrių gamyboje.
Edmontonas

**Edmontonas** – miestas pietvakarių Kanadoje, Albertos provincijos sostinė. 822,3 tūkst. gyventojų (2007 m.). Išvystytyta naftos pramonė, miesto apylinkėse daugiausia užsiimama žemės ūkiu – javų, bulvių auginimu.

Edmontone yra vienas iš didžiausių pasaulio prekybos centrų – *West Edmonton Mall* – kuriame veikia daugiau nei 800 parduotuvių, viešbutis, dengtas vandens pramogų parkas, ledo arena, kinoteatrai, restoranai, barai ir kt. Edmontonas taip pat žinomas savo festivaliais – Klondaiko dienos, Palikimo dienos, Liaudies festivalis.

Mieste yra Albertos universitetas (įkurtas 1906 m.), Atabaskos universitetas (įkurtas 1972 m.), planetariumas, zoologijos sodas, istorinis parkas.

## Gamta
Miestui būdingas tipiškas žemyninis klimatas – žiemą temperatūra dažnai nukrinta žemiau -20 laipsnių, o vasarą pakyla iki 25-30 laipsnių.

## Istorija
Miestas pradėtas kurti 1795 m. spalio 5 d. kaip prekybos postas *Fort Edmonton* šalia Šiaurės Saskačevano upės, 32 km nuo dabartinės vietos. XIX a. viduryje jis buvo apleistas, kol 1864 m. čia įsikūrė prekyvietė, vėliau tapusi miestu.

## Sportas
* Edmontono „Oilers“ (ledo ritulys)

## Šaltiniai
Upė

**Upė** – natūrali vandens tėkmė, tekanti pastovia pačios išgraužta vaga sausumos paviršiumi. Upė teka nuolydžio kryptimi, veikiama sunkio jėgos. Paprastai upę maitina paviršiaus bei požemio vanduo (krituliai, šaltiniai, ledynai ir smulkesnės upės bei upokšniai), atitekantis iš upės baseino. Dauguma upių įteka į kitas upes, ežerus arba jūras. Dalis upių išnyksta dykumose arba puriose uolienose. Upės pradžios vieta vadinama ištaka; vieta, kur ji įteka į kitą vandens objektą – žiotimis. Įtekėjimo į jūrą vietose didelės upės sudaro deltas arba estuarijas. Krisdamos nuo kietos uolienos atbrailų upės virsta kriokliais. Upės srovė dažnai sukloja aliuvio sąnašų sluoksnį. Pagrindinė upė, į ją įtekantys intakai, šių intakų intakai ir t. t. sudaro upyną. 

## Panaudojimas

Upėmis paprastai teka gėlas vanduo, kuriame veisiasi gėlavandenės žuvys bei kitos gyvūnų ir augalų rūšys, prisitaikiusios gyventi gėlame vandenyje. Ekonomikoje upės svarbios kaip upių transporto keliai, žvejybos galimybių, geriamo vandens, hidroenergijos šaltinis. Upių vanduo naudojamas atominių ir įprastinių elektrinių aušinimui.

Upės dažnai sudaro natūralias Valstybės sienas tarp valstybių.

## 10 didžiausių pasaulio vandens sistemų

# 6&nbsp;671 km – Nilas: Luvironza – Ruvuvu – Kagera – Baltasis Nilas – Nilas – (Afrika)
# 6&nbsp;518 km – Amazonė – (Pietų Amerika) – *
# 6&nbsp;300 km – Jangdzė – (Azija)
# 6&nbsp;051 km – Misisipė (upė) – (Šiaurės Amerika)
# 5&nbsp;940 km – Jenisiejus – Angara – Selenga – Iderinas – (Azija)
# 5&nbsp;410 km – Obė – Irtyšius – (Azija)
# 5&nbsp;052 km – Amūras – Argūnė – Kerulenas – (Azija) – **
# 4&nbsp;845 km – Chvangchė (Geltonoji upė) – (Azija)
# 4&nbsp;500 km – Mekongas – (Azija)
# 4&nbsp;374 km – Kongas – (Afrika)

* * Amazonė – ilgis ginčytinas.
* ** Amūras-Argūnė-Kerulenas susidaro tik daug kritulių turinčiais metais

## Taip pat skaitykite
* Lietuvos upės

## Šaltiniai
Sirenos (gyvūnai)

**Sirenos** (*Sirenia*) – žinduolių būrys. Tai stambūs, lėtai judantys aptakaus kūno jūriniai žinduoliai, mintantys augalais. Priekinės galūnės virtusios plaukmenimis su pirštų puskanopių rudimentais. Užpakalinių galūnių nėra, yra tik dubens liekanų. Oda stora ir kieta, gausiau plaukų yra tik ant mėsingų lūpų. Galvos smegenys mažos. Išorinių ausų nėra. Skruostiniai dantys turi plokščią trinamąjį paviršių, o krūtinės srityje yra tik 1 spenių pora, tuo sirenos panašios į straublinius. 

Virškinant augalinį maistą, išsiskiria didelis dujų kiekis, todėl sirenos yra labai plūdrios. Po vandeniu jos gali uždaryti šnerves ir sutraukti akių vokus. Iškildamos į paviršių įkvepia oro, bet po vandeniu gali išbūti iki 20 minučių. Sirenos nuplėšia augalus didele ir judria viršutine lūpa. Tada maistas sutrinamas tarp raginių plokštelių, esančių gomurio priekyje bei apatiniame žandikaulyje, ir galiausiai sumalamas tarp dantų. Gyvūnai dauginasi lėtai – kas dveji metai gimsta tik vienas jauniklis. 

Praeityje sirenos buvo ypač medžiojamos dėl mėsos, odos ir taukų. Dabar jų daug susižaloja nuo žvejybos tinklų ir užterštų pakrančių. Pasaulyje iš viso priskaičiuojama apie 130 tūkst. sirenų – mažiau negu bet kokio kito žinduolių būrio. Būryje dvi šeimos ir 4 rūšys:
*Diugoniniai (*Dugongidae*)
**Diugonis (*Dugong dugon*). **Pav.** 
**Jūros karvė (*Hydrodamalis gigas*). Rūšis išnaikinta dėl geros mėsos XVIII a. 
*Lamantininiai (*Trichechidae*)
**Amerikinis lamantinas (*Trichechus manatus*) 
**Afrikinis lamantinas (*Trichechus senegalensis*) 
**Amazonės lamantinas (*Trichechus inunguis*)
Nunavutas

**Nunavutas** (*Nunavut*, inuktitutu 'mūsų žemė') – Kanados teritorija, kurios didelę dalį gyventojų sudaro vietiniai gyventojai, daugiausia inuitai (eskimai). Tai didžiausia ir naujausiai sudaryta Kanados administracinė teritorija. Sausuma ribojasi su Šiaurės Vakarų teritorijomis ir Manitoba. Apima didžiąją dalį Kanados Arktinio salyno: Bafino Žemę, Elsmyro Žemę, dalį Viktorijos salos ir kt. Administracinis centras – Ikaluitas (anksčiau vadintas Frobisher Bay) Bafino Žemėje. Nunavutas yra didžiausias Kanados administracinis vienetas, o pasaulyje yra penktas pagal dydį. Teritorijos šiaurėje randamas Alertas – toliausiai į šiaurę įsikūrusi gyvenvietė pasaulyje.

Nunavutas yra rečiausiai apgyvendintas administracinis vienetas Kanadoje. 2021 m. gyveno 36858 žmonės, dauguma jų inuitai.

Be inuktituto, oficialiomis kalbomis yra inuinaktunas, anglų ir prancūzų kalbos.
Nunavutas inuktituto kalboje reiškia „mūsų žemė“. 

## Istorija

Dabartinis Nunavutas yra nuolat apgyvendintas maždaug 4000 metų.

Nuo Kanados Šiaurės Vakarų teritorijos atsiskyrė 1999 m. balandžio 1 d. priėmus „Nunavuto sutartį“ ir „Nunavut Land Claims Agreement Act“, nors dabartinės teritorijos ribos buvo nustatytos dar 1993 m.

## Susisiekimas
Susisiekimas sausuma prastas – tarp gyvenviečių nėra nutiestų kelių ir pati Nunavuto teritorija neturi susisiekimo su kitomis Kanados teritorijomis. Dažniausiai naudojamas oro transportas.

## Didžiausios komunos
* Ikaluitas – 5,2 tūkst. gyv. (2001 m.)
* Renkin Inletas – 2,2
* Kangerdlinerkas – 2,2
* Arviatas – 1,9
* Beiker Lakehis – 1,5
* Kembridž Bėjus – 1,3
* Iglulikas – 1,3
* Pangnirtungas – 1,3

## Išnašos
Puma

**Puma** (*Puma concolor*) – katinių (*Felidae*) šeimos, mažųjų kačių (*Felinae*) pošeimio, pumų (*Puma*) genties plėšrus žinduolis.

## Paplitimas
Pumos savaiminis paplitimas Šiaurės ir Pietų Amerikos žemynuose. 

Pumos gyvena pavieniui. Aktyvi prieblandoje ir naktį. Gyvena miškų pakraščiuose, kalnuose, rečiau stepėse. Pirmenybę teikia laukinėms vietovėms su tankiais brūzgynais, olomis ir kanjonais, kur yra daug natūralių kliūčių, padedančių medžioklėje. Kiekvienas žvėris saugo nuo 20 iki 70 kvadratinių kilometrų ploto savo medžioklės teritoriją, neįsileisdamas ten varžovų, išskyrus partnerį poravimosi metu. Šiaurės Amerikoje puma neturi natūralių priešų, nebent kartais susigrumia su grizliais dėl medžioklės laimikio.

Minta dažniausiai vidutinio dydžio ir smulkiais stuburiniais gyvūnais, kartais persekioja žmones. 

## Apibūdinimas
Patinai stambesni už pateles. Tai ketvirta pagal dydį pasaulyje katinių šeimos rūšis. Kūno ilgis svyruoja nuo 100 iki 180 cm, uodegos ilgis iki 75 cm, sveria 29–100 kg, stambiausi individai 125,2 kg. Kailis rausvai geltonas (jauniklių būna su tamsiomis dėmėmis); nugara tamsesnė, pasmakrė beveik balta, uodega tamsi. Pumos snukis iš priekio baltas, tai ją daro dar panašesnę į naminę katę. 

Veda 2-3 jauniklius.

## Taksonomija
Puma (*Puma concolor*) priklauso tam pačiam mažųjų kačių (*Felinae*) pošeimiui kaip ir lūšis, karakalas ir naminė katė. Pati stambiausia mažųjų kačių (Felinae) pošeimio rūšis. Pumoms artimiausios jaguarundžių (*Herpailurus*) ir gepardų (*Acinonyx*) genčių rūšys;

Rūšies pavadinimas *Puma concolor*, išvertus iš lotynų kalbos, reiškia „vienaspalvė puma“.

Pagal paskutinę, 2017 m. peržiūrėtą katinių šeimos rūšių klasifikaciją, išskiriami 2 pumų porūšiai: 
* *Puma concolor concolor* gyvena Pietų Amerikoje, galimai išskyrus regioną į šiaurės vakarus nuo Andų kalnų. 
* *Puma concolor couguar* natūraliai gyvena Šiaurės Amerikos žemyne, ir galimai šis porūšis gyvena Pietų Amerikos šiaurės vakaruose, regione į šiaurės vakarus nuo Andų kalnų.

## Apsauga
Buvo labai išnaikinta, 2002 m. Įtraukta į Tarptautinę raudoną knygą kaip beveik nykstanti (Near Threatened) rūšis. Tačiau populiacija atsigauna, 2008 m. Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija (IUCN) išbraukė pumas iš beveik nykstančių kategorijos ir šiuo metu išnykimas negresia.

## Galerija


Vaizdas:Florida_panther_(5164633394).jpg|Puma (Florida)
Vaizdas:8th_Place_-_Mountain_Lion_(7487178290).jpg|Medyje tupinti puma
Vaizdas:Cougar_sitting.jpg|Tupinti puma
Vaizdas:Mountain lion kittens.jpg|Pumos jaunikliai


## Šaltiniai