open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kasungu

**Kasungu** () – miestas vidurio Malavyje, Centriniame regione, 130 km į šiaurės vakarus nuo Lilongvės. Rajono centras. Praeina Lilongvės–Mzuzu kelias. Svarbus Malavio tabako auginimo ir prekybos centras. 35 km į rytus nuo miesto prasideda Kasungu nacionalinis parkas.

## Sportas
* Thomas Nyirenda Stars FC – futbolo klubas;

## Šaltiniai
Mangočis

**Mangočis** () – miestas pietų Malavyje, Pietų regione, prie Širės upės, tarp Malavio ir Malombės ežerų. Rajono centras. Keliai į Blantairą, Monkėj Bėjų. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (tabakas, medvilnė, žemės riešutai, ryžiai, kukurūzai), vystoma prekybinė žvejyba. Turizmas. Mangočyje yra mečetė, katalikų bažnyčia, Karalienės Viktorijos laikrodžio bokštas, Malavio ežero muziejus.

Mangočyje vyrauja jao tauta, gyvena nemažai suahilių.
Siudad Realio provincija

**Siudad Realio provincija** () – Ispanijos provincija, esanti pietvakarinėje Kastilijos ir La Mančos dalyje. Ribojasi su Kuenkos, Albasetės, Chaeno, Kordobos, Badachoso ir Toledo provincijomis. Administracinis centras – Siudad Realis.

Provincijoje įsikūręs Tablas de Daimielio nacionalinis parkas () bei dalis Kabanjeroso nacionalinio parko ().

## Didžiausi miestai
Didžiausi miestai (2023 m.):
* Siudad Realis – 73,2 tūkst. gyventojų
* Puertoljanas – 44,7
* Tomeljosas – 36,2
* Valdepenjasas – 30,0
* Alkasar de San Chuanas – 29,9
* Mansanaresas – 17,6
* Daimielis – 17,4
* Migeltura – 15,6
* La Solana – 15,2

## Šaltiniai
Tafta

**Tafta** () – glotnus tankus audinys iš šilkinių ar cheminių (pvz., vario amoniakinio šilko) daugiagijų siūlų, išaustas drobiniu pynimu. Pasižymi neryškiu ripsiniu bei šanžaniniu efektu.

Žodis *tafta * kilęs iš , šis iš sen. , šis iš , iš  'austas, verptas'.

Tafta laikoma aukštos klasės audiniu, tinkamu balinėms ir vestuvinėms suknelėms, interjero apdailai (užuolaidoms ir apmušalams).

Šilkinė tafta yra dviejų tipų:
* dažytų verpalų: Tai gana standi tafta, dažnai naudojama vakarinėms suknelėms.
* gabalinio dažymo: Tai minkšta tafta, dažnai naudojama pamušalams.
Šilkinė spalvakaitė tafta buvo viena labiausiai pageidaujamų bizantinio šilko formų. Spėjama, kad galbūt šis audinys ir buvo anksčiau žinomas pavadinimu *purpura*.

## Gamintojai
Pradžioje tafta buvo audžiama Italijoje ir Prancūzijoje, ir iki XX a. 6-to dešimtmečio – Japonijoje. Metmenų marginimo () būdu raštuota rafta (*chiné*), daugiausia austa Prancūzijoje nuo XVIII a., kartais vadinama *Pompadūr tafta* () pagal *[[Madame de Pompadour]]*.

Šiandien daugiausia žaliavinio šilko taftos pagaminama Indijoje ir Pakistane. Pradžioje jį ausdavo rankinėmis audimo staklėmis, o nuo maždaug 1990 m. jį gamina mechaninėmis audimo staklėmis Bengalūro regione.
8-10 dešimtmečius Kinijos Dziangsu provincijoje buvo gaminama puiki šilkinė tafta. Tiesa, ši tafta ne tokia lanksti kaip Indijos gamintojų, kurie dabar dominuoja rinkoje. Šilkinę taftą audžia ir kitos Pietryčių Azijos ir Viduriniųjų Rytų šalys, bet jų produkcija dar neprilygsta kokybe ir konkurencingumu Indijos produkcijai.

Prabangiausia tafta vis dar audžiama Prancūzijoje, Italijoje, Rusijoje ir D. Britanijoje.

## Kitoks panaudojimas
1782 m. lapkričio 4 d. Žozefas Mongolfjė pradėjo baliono iš taftos skrydžius. Tai buvo pirmieji brolių Mongolfjė bandymai naudoti oro balionus iš taftos, kurie baigėsi pirmuoju žinomu žmogaus skrydžiu aparatu lengvesniu už orą.

Bandomi kraujagyslių protezai iš dakroninės taftos.


Woman's Robe a la Francaise (Sack Gown) LACMA M.60.36.1 (3 of 6).jpg| Dalis prancūziškos suknios (apie 1765 m.) iš Pompadūr taftos (taftos, puoštos metmenų marginimo būdu), kitaip dar *chiné * šilko.
Man's shot silk suit c. 1790 altered c. 1805.jpg|Vyriškas kostiumas iš spalvakaitės taftos (apie 1790 m.)
Woman's Dress LACMA M.2007.211.35 (5 of 7).jpg|Moteriška suknia iš šilkinės taftos (apie 1880 m.)
Traje niño finales siglo XVIII-principios sigo XIX.jpg|Vientisas vaikiškas kostiumas iš mėlynos taftos (XVIII a. pabaiga ar XIX a. pradžia)
Princess Beatrice by Berlin Porcelain Factory.jpg|Princesė Beatričė, vilkinti purpurinę taftos suknelę su nėriniais (XIX a. antra pusė).


## Nuorodos

* *Dictionary of Textiles*, Louis Harmuth. New York: Fairchild Publishing Company, 1915, p.&nbsp;184 (reprinted by Kessinger Publishing, 2010, ISBN 978-1-161-77823-6)
* Google Books edition of „Dictionary of Textiles“
Lezley Zen

**Leslė Zen** (, tikrasis vardas – *Tanya Cannon*; g. 1974 m. vasario 19 d. Pietų Karolina, JAV) – pornografinių filmų aktorė.

## Biografija

Leslė gimė Čarlstone, Pietų Karolinoje, šeimoje, turinčioje airių ir indėnų čerokių kraujo. Jos pažintis su kinu prasidėjo 1995 m., kuomet egzotiškos išvaizdos mergina nusifilmavo „Bierbitzch“ alaus reklamoje.

Anksti ištekėjus ir susilaukus vaikų, jai teko dirbti įvairius darbus: barmene, padavėja užeigose, taip pat viešbučio „Westin Hotel“ restorane bei vadybininke itališkoje užeigoje.

Po 7 bendro gyvenimo metų santuoka iširo, o dar po 2 metų, 2001 m. Leslė atsidūrė pornografijos versle. Apie tokius esminius pokyčius savo gyvenime ji sakė: „– Man reikėjo kitokios veiklos. Reikėjo sukrėtimo. Būdama 27 pradėjau vartoti alkoholį, šėlti. Besilinksmindama dalyvavau daugelyje šlapių marškinėlių, bikini konkursų. Susipažinau su keliomis porno žvaigždėmis.“

Netrukus ji susitiko su Ronaldu Spectoru, asmeniniu treneriu, turinčiu savo studiją, ir jiedu greitai tapo pora. Pasirodžiusi keliuose mėgėjiškuose striptizo konkursuose, ji atkreipė į save Brado Armstrongo ir Jonathano Morgano iš pornografinius filmus kuriančios kino kompanijos „Wicked Pictures“ dėmesį. Gavusi kvietimą, Leslė nuskrido į Los Andželą, kur per savaitgalį nusifilmavo epizoduose iš karto dviem juostoms: „Serenity‘s Roman Orgy“ su tuo metu populiaria aktore Serenity bei „New Girls in Town 3“. „– Norėjau susimokėti skolas, likusias po skyrybų. Nusipirkau naują automobilį. Naujus baldus. Ėmiau leisti vaikus į privačią mokyklą.“ apie karjeros pradžią sakė ji.

Beveik tuo pačiu metu jos pavyzdžiu pasekė ir draugas Ronaldas, pasivadinęs Trevor Zen. Jiedu kartu pasirodė keliose juostose, tačiau asmeniniame gyvenime netruko pasukti skirtingais keliais.

Nenorėdama įsipareigoti ir ilgam laikotarpiui, Leslė nesudarydavo ilgalaikių sutarčių su kino kompanijomis, dažniausiai dirbdama su viena ar kita keletą mėnesių. Per 5 metus Leslė dirbo su „Vivid“, „Digital Playground“, „Jill Kelly Produsctions“, „Adam and Eve“, „Naughty America“ ir „Wicked“ studijomis.

Be pornografijos Leslė taip pat vaidino erotiniuose klipuose, kuriuos kūrė tokios kompanijos kaip „Playboy“, „HBO“, „Cinemax“ ir „Showtime“ kompanijų juostose. 2006 m. kovą ji nusprendė pasitraukti iš pornografijos ir persikėlė gyventi į Floridą.

Pertrauka truko iki 2010 m., kai kompanija „Brazzers“ pasiūlė pelningą sutartį ir Leslė apsisprendė grįžti.

Paskutinis jos filmas pasirodė 2013 m.

## Šeima
Apie asmeninį Leslės gyvenimą žinoma tai, kad ji buvo 7 metus ištekėjusi ir turi vaikų. Jos ryšys su Trevor Zen nebuvo oficialus, o pati aktorė yra prisipažinusi apie romaną su kolege Dani Woodward.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Kurklių ąžuolas

**Kurklių ąžuolas** – Radviliškio rajono savivaldybėje buvęs valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, turėjęs išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę. Medis paskelbtas saugomu 1960 m. rugsėjo 1 d. Jis buvo vienas iš lankytinų Šeduvos apylinkės seniūnijos objektų.

Ąžuolas stūksojo Radviliškio miškų urėdijos Šeduvos girininkijos (54 kv., 1 skl.) teritorijoje, Kurklių miške, apie 0,7 km į pietus nuo kelio tarp Prastavonių ir Butėnų. Keliuose nuorodų link objekto nebuvo, informacinė lenta pastatyta tik prie ąžuolo (2014 m. balandžio mėn. duom.).

2023 m. prie ąžuolo buvo pastatytas naujas gamtos paveldo objekto ženklas. 

2024 m. liepos mėn. pabaigoje ąžuolą išvertė praūžusi audra.

## Duomenys

Tai buvo paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*). Jo aukštis 34 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje 3,9 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Kūlidžo efektas

**Kūlidžo efektas** () – mažėjantis patinų polinkis poruotis pakartotinai su ta pačia patele, palyginus su padidėjusiu susidomėjimu naujomis patelėmis. Pastarasis fenomenas stebimas tarp įvairių žinduolių ir paukščių rušių. Mažesniu mastu būdingas ir patelėms.

1955 m. Endokrinologas-bihevioristas Frank A. Beach pirmasis paminėjo sąvoką „Kūlidžo efektas“ mokslinėje publikacijoje. Jis atsižvelgė į vieną iš savo studentų, kuris ir pasiūlė taip pavadinti šį efektą vienos psichologų konferencijos metu. Pavadinimas kilo nuo 30-tojo JAV prezidento Kelvino Kūlidžo. Pasakojama, kad vieną kartą Prezidentas su žmona lankėsi vienoje fermoje. Prezidentui ir jo žmonai atskirai buvo aprodomas ūkis. Būdama vištidėje ponia Coolidge pastebėjo, kad gaidys labai dažnai poruojasi su vištomis. Prezidentienė paklausė fermerio: “ar dažnai gaidys tai daro?”. Fermeris atsakė, kad daugybę kartų kiekvieną dieną. Tuomet ponia pasakė: “Perduokite šią žinią ponui Prezidentui, kai ateis”. Kai Prezidentui perdavė ponios pastebėjimą, ponas Coolidge paklausė: “gaidys tai daro su ta pačia višta kiekvieną kartą?”. Fermeris nusišypsojo ir atsakė: “oi, ne, kiekvieną kartą su kita višta”. Prezidentas į tai atsakė: “perduokite tai poniai Coolidge”.

Eksperimentuose su žiurkėmis pastaroji hipotezė buvo patvirtinta: patinas buvo patalpinamas į uždarą didelę dėžę su keturiomis ar penkiomis žiurkių patelėmis, kurios buvo lytiškai sujaudintos. Patinas netrukus pradėjo nuolat poruotis su visomis žiurkių patelėmis iki tol, kol galiausiai išseko jėgos. Patelės tęsė raginimus ir laižymą, tačiau patinas neatsakė. Kai į dėžę buvo įdėta nauja patelė, patinas tapo budrus ir pradėjo poruotis dar sykį su naująja patele. Šis fenomenas nėra būdingas tik žiurkėms. Kitame eksperimente, kuriame buvo naudojami žiurkėnai vietoje žiurkių, nustatyta, kad šis efektas taip pat būdingas ir patelėms, tačiau mažesniu mastu. Kūlidžo efektas yra dopamino kiekio padidėjimo ir po to sekančių efektų gyvūno limbinei sistemai paaiškinimas.

## Šaltiniai
Dapšionių ąžuolas

**Dapšionių ąžuolas** – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, turintis išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę. Medis paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Jis yra vienas iš lankytinų objektų Sidabravo seniūnijoje. Ąžuolas stūkso Dapšioniuose, prie kelio . Pažymėtas informacine lenta, aptvertas, su didele, tačiau tvarkinga dreve, be viršūnės.

Dapšionių ąžuolas storiausias rajone. Jo amžius gali siekti apie 400 metų. Ilgainiui, nesulaukdamas žmonių pagalbos, pradėjo džiūti ir nykti. Lėšų jam surasta Gamtos fonde. Gamtos paminklu laikomas ąžuolas sulaukė rimtesnės pagalbos 2004 m. Tuomet darbininkai išpjovė sausas jo šakas, buvo tvarkoma ir ąžuolo aplinka, padaryta tvorelė, lentelė su šio išskirtinio ąžuolo užrašu. Ateityje planuojama aplink medį atlikti archeologinių tyrinėjimų. Prie pagrindinio Dapšionių kaimo kelio augantis ąžuolas išsiskiria savo dydžiu, šakotumu, kamienu. Aplinkiniai gyventojai didžiuodamiesi jį vadina savo krašto simboliu ir lygina su garsiuoju Stelmužės ąžuolu (pastarojo storis - per 10 metrų).

## Duomenys

Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), jo aukštis 23 m. Žmogaus krūtinės aukštyje kamieno apimtis - 6,35 metro. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Metmenų marginimas

**Metmenų marginimas** (; ) – metmenų siūlų marginimas (prieš apmetant arba jau apmestų) savitam piešinio efektui išaustame audinyje sudaryti. Tai tekstilės technologija, kombinuojanti tekstilės marginimą ir audimą, po kurio gaunamas raštuotas audinys.
Naudojamas šilkinių, medvilninių audinių, kilimų gamyboje.

Metmenų siūlai marginami prieš imant austi, taip gaunamas švelniai miglotas, pasteliškas raštas. Ši tekstilės technologija buvo ypatingai populiari XVIII a. audžiant audinius vasariniams drabužiams.

Šilko ir taftos audiniai, pagaminti šia technologija, turi daug pavadinimų, pvz., *chiné*, *Pompadūr tafta* (, pagal *[[Madame de Pompadour]]*) ir *chiné à la branche*. Taip buvo gaminamas ir *chiné [[aksomas]]*, nors jo audimas šia technologija labai sudėtingas, taip austas aksomas buvo labai brangus, jį taip XVIII a. audė tik keliose Prancūzijos vietose.

## Nuorodos
Depersonalizacija

**Depersonalizacija** – pakitęs savęs suvokimas. Depersonalizacija dažnai rodo nesąmoningą žmogaus siekimą išsivaduoti iš grėsmingos situacijos, pavyzdžiui psichologinio, fizinio smurto protrūkio ar išprievartavimo atveju. Nors tokį jausmą patiria dauguma žmonių (padidėjus emocinei įtampai), tačiau chroniška depersonalizacija vadinama depersonalizacijos sutrikimu, kuris klasifikuojamas, kaip disociacinis sutrikimas.

Kai kuriais depersonalizacijos atvejais kūno dalys juntamos kaip svetimos (pvz., išprievartavimo atveju gali atrodyti, kad išniekinamas kažkieno kito kūnas), žmogus gali išgyventi savęs stebėjimo per atstumą įspūdį (vadinamoji disociacija). Depersonalizacija dažnai patiriama kartu su derealizacija (aplinka žmogui atrodo nereali ir keista).

## Šaltiniai
Spalvakaitis šilkas

**Spalvakaitis šilkas** () – šilkinis audinys, audžiamas naudojant dviejų ar daugiau spalvų verpalus metmenims ir ataudams ir išgaunant spalvų kaitymo efektą (*šanžaninis efektas*).  

## Istorija
Spalvakaičio šilko purpuriniai su geltona spalva liturginiai drabužiai, datuoti 698 m., aprašyti maždaug 1170 m. dokumente. 
Vyko ginčas, ar galėjo būti taip, kad to meto spalvakaitis šilkas tuo metu galėjo būti vadinamas *purpura*. Šis lotyniškas žodis paprastai reiškia purpurinę spalvą, tačiau daug kur minima, kad *purpura* buvo raudona, žalia, juoda ir raudona, bei įvairiaspalvė. *Purpura* buvo naudojama reikšti vaivorykštinę spalvų kaitą ir šviesos žaismą. Išlikę to meto aprašymai rodo, kad audinys *purpura* lyg tai buvo šilko rūšis, besiskirianti nuo kitų šilkų įvairiomis spalvomis. Buvo iškelta mintis, jog Lindifarnės evangelijos (), parašytos apie 700 m., iliustracijose keturi evangelistai pavaizduoti apsirengę drabužiais iš spalvakaičio šilko.

Spalvakaičiai šilkai buvo populiarūs XVIII-XIX a. Juos audžiant dažnai naudojo ir metmenų marginimą, t. y., metmenis margindavo prieš imant austi.


Vaizdas:Robe a la Française and embroidered stomacher.jpg|1725 m. prancūziška suknia iš spalvamainės taftos
Vaizdas:Woman's silk taffeta dress c. 1865.jpg|Angliškas moteriškas šilkinės spalvamainės taftos kostiumas (apie 1865 m.)


## Dabartinis naudojimas
Šiais laikais iš spalvakaičio šilko gamina kaklaraiščius ir kitus drabužius. Šis šilkas naudojamas kai kurių universitetų (pvz., Velso universiteto) akademinėje aprangoje. Žinomiausias tokios aprangos pavyzdys yra Kembridžo universiteto teologijos daktaro apranga iš *Dove-shot* šilko, keičiančio tris spalvas – šviesiai pilka, smaragdo žalia ir purpurinė (). 

## Nuorodos
Povisas Vadogas

**Povisas Vadogas**, arba **Žemutinis Povisas**, arba **Šiaurinis Povisas** () – maža viduramžių Velso kunigaikštystė, užimanti šiaurinę Poviso dalį 1160–1277 metais. Ji susikūrė 1160 metais, Povisą padalijus tarp Madogo ap Meredido paveldėtojų.

Povisas Vadogas sudarė sąjungą su Gvinedu kovai prieš Angliją. Tačiau po velsiečių pralaimėjimo 1284 metų kare Grifidas Jaunesnysis neteko kunigaikščio titulo ir buvo priverstas pripažinti Anglijos karaliaus siuzerenitetą. Gavo atleidimą, o jo paveldėtojais tapo marklordais ir valdė Glindivrdą ir Kinlait-Ovainą.

## Poviso Vadogo valdytojų sąrašas
* Grifidas Mailoras (1160–1191)
* Madogas ap Grifidas Mailoras (1194–1236)
* Grifidas ap Madogas (1236–1269)
* Madogas ap Grifidas (1269–1277)
* Grifidas Jaunesnysis I (1277–1289)
* Madogas Kriplas (1289–1304)
* Madogas Jaunesnysis (1304–1325)
* Grifidas Jaunesnysis II (1325–1369)
* Ovainas Glinduras (1369–1416)

## Pastabos
Pollapönk

**Pollapönk** – Islandijos muzikos grupė, kurią sudaro Heiðar Örn Kristjánsson, Haraldur Freyr Gíslason, Guðni Finnsson ir Arnar Þór Gíslason.

Grupė atstovaus Islandijai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse Kopenhagoje su daina „No Prejudice“. Nacionalinės atrankos *Söngvakeppnin 2014* metu ši daina buvo atliekama islandų kalba.

## Diskografija

### Albumai
* 2010: *Meira pollapönk*
* 2011: *Aðeins meira pollapönk*
* 2014: *Bebebe-besta pollapönkið* (dainų rinkinys)

### Singlai
* 2011: Ættarmót
* 2014: Enga fordóma / No Prejudice

## Nuorodos

* Apie grupę Pollapönk svetainėje eurovision.tv (anglų k.)

|-
Ilgaūsiai tiesiasparniai

**Ilgaūsiai tiesiasparniai** (*Ensifera*) – tiesiasparnių (*Orthoptera*) pobūris. Šie vabzdžiai pasižymi tuo, kad, kitaip nei skėriukai (*Caelifera*) turi ilgas antenas, ir yra visaėdžiai, arba plėšrūnai. Suaugėlių patelės dažnai turi kiaušdėtę, o patinėliai turi svirpimo organus antsparniuose, kuriais skleidžia garsą, viliodami pateles. Pobūriui priklauso žiogai, svirpliai, kurkliai.

## Klasifikacija
* Antšeimis Grylloidea – svirpliniai
** Gryllidae – tikrieji svirpliai
** Gryllotalpidae – kurkliai
** Mogoplistidae
** Myrmecophilidae
* Antšeimis Hagloidea
** Prophalangopsidae
* Antšeimis Rhaphidophoroidea
** Rhaphidophoridae – urviniai svirpliai, urvinės vetos
* Antšeimis Schizodactyloidea
** Schizodactylidae – dykumų svirpliai
* Antšeimis Stenopelmatoidea
** Anostostomatidae – vetos, karališkieji svirpliai
** Cooloolidae
** Gryllacrididae – lapus sukantys svirpliai
** Stenopelmatidae – Jeruzalės svirpliai
* Antšeimis Tettigonioidea (or Tettigoniidae) – žioginiai
** Haglotettigoniidae
** Tettigoniidae – tikrieji žiogai
* Ensifera *incertae sedis*
** Elcanidea
** Oedischiidea

## Nuorodos
* Budrys E., Pakalniskis S. 2007. The Orthoptera (Insecta) of Lithuania. – Lietuvos tiesiasparnių rūšių sąrašas
* http://www.orthoptera.org/  Tiesiasparnių tyrėjų asociacija
* https://lt.wikipedia.org/wiki/S%C4%85ra%C5%A1as:Lietuvos_tiesiasparniai Tiesiasparnių sąrašas.
Šiaurės kurklys

**Šiaurės kurklys** (*Neocurtilla hexadactyla*) yra kurklys, natūraliai gyvenantis Šiaurės Amerikoje, labiau šiaurės rytinėje dalyje. Taip pat randamas ir Pietų Amerikoje. Paplitimo teritorijoje gana dažnas, kai kur net laikomas kenkėju.

Ilgis – apie 35–45 mm. Nuo kitų vietinių kurklių rūšių atskiriamas pagal tai, kad turi 6 „pirštus“ ant priekinių rausiamųjų kojų. Dauguma individų gali skraidyti, bet pasitaiko ir trumpasparnių. Patinėliai kurkia urvuose taip pritraukdami pateles. Vabzdys visaėdis.

Kurklys yra parazituojamas vapsvos *[[Larra analis]]*, kartais ji išnaikina ištisas populiacijas. Vykdomi tyrimai, kaip pritaikyti tai kurklių populiacijos kontroliavimui ten, kur jie tapę kenkėjais.

## Nuorodos
* http://entnemdept.ifas.ufl.edu/walker/buzz/351a.htm – Šiaurės kurklys, informacija apie jį.
Afrikinis kurklys

**Afrikinis kurklys** (*Gryllotalpa africana*) – kurklinių (*Gryllotalpidae*) šeimos vabzdys. Paplitęs Afrikoje, lokalios populiacijos aptinkamos Azijoje, Europoje. Europoje aptinkamas pietų Ispanijoje, Portugalijoje.

## Išvaizda
Kūnas vidutinio ilgio, mažesnis nei paprastojo kurklio (*Gryllotalpa gryllotalpa*), suaugėlio – 25–33 mm ilgio. Išvaizda primena mažesnį paprastąjį kurklį, tačiau priešnugarėlė šviesiai ruda, pilvelis irgi. Antsparniai dengia pusę pilvelio. Sparnai ilgi, išsikiša už pilvelio, sulankstyti. Cerkai ilgi.

## Biologija
Beveik visą laiką vabzdžiai praleidžia po žeme, rausdami urvelius. Poravimosi metu skraido. Maitinasi įvairiu maistu (polifagas). Daržuose kartais tampa kenkėju, nugrauždamas šaknis. Poravimosi metu patinai kurkia, o patelės deda kiaušinius specialioje kameroje, apie 200 vnt. Po 10–12 dienų išsirita 4–5 mm ilgio nimfos. Jos primena suaugėlius, tik be sparnų.

## Nuorodos
* Informacija ir nuotraukos
* Taksonominė informacija, paplitimo žemėlapis
1992 m. Lietuvos prezidentinis referendumas

**1992 m. Lietuvos prezidentinis referendumas** (oficialus pavadinimas **Dėl Lietuvos Respublikos Prezidento institucijos atstatymo**) įvyko 1992 m. gegužės 23 d. Seimo nutarimu.

Referendume dalyvavo 1 525 985 šalies gyventojai (iš 2 578 711), tai yra 59,18 procentai. Už referendumo nuostatą balsavo 40,99 procentai rinkimuose dalyvavusių rinkėjų, prieš buvo 15,13 procento; referendumo nuostata nebuvo priimta.

Referendumo nuostatoms labiausiai pritarė Jurbarko rajono gyventojai, o daugiausiai prieš pasisakė Vilniaus rajono gyventojai.

## Šaltiniai
Girinis siūlaūsis

**Girinis siūlaūsis** (*Meconema thalassinum*) – žiogų (*Tettigoniidae*) šeimos vabzdys. Natūraliai gyvena Europoje, paplito Amerikoje. Lietuvoje retas.

Žiogas žalias, ant nugaros turi neryškią rudą juostą, nedidelis. Suaugėlis siekia vos 20 mm ilgio, įskaitant patelės trumpą, kardo pavidalo kiaušdėtę, tačiau antenos (ūsai) gali siekti iki 40 mm. Sparnai vidutinio ilgio, šiek tiek išsikiša už užpakalinių šlaunų viršūnės. Gali skristi trumpus atstumus. Gyvena medžiuose, krūmuose. Patelės kiaušinius deda po vieną, po medžių žieve. Patinėliai skleidžia garsus užpakalinėmis kojomis greitai mušdami per lapus, dėl to dar vadinami būgnijančiais žiogais.

Šiuos žiogus parazituoja kirmėlės *Spinochordodes tellinii*. Užsikrėtę žiogai jaučia potraukį vandeniui, nes kirmėlės turi užbaigti vystymosi ciklą vandenyje.

## Nuorodos
*  Nuotraukos ir informacija: ''Meconema thalassinum'' 
*
Pamušalas

**Pamušalas** – tekstilės gaminys, įsiūtas į vidinę siuvinio (kartais kitokio gaminio) pusę kaip vidinis sluoksnis. Pamušalai dažniausiai būna audekliniai, kailiniai, rečiau kitokie. Pamušalai dažniausiai būna drabužiuose, kepurėse, krepšiuose, portfeliuose ir pan.

Pamušalų funkcijos:
* Vidinės drabužio pusės apdaila. Slepia įdėklus, kamšalus, vidines siūlių dalis ir kitas konstrukcijos dalis.
* Mažina vilkimo drabužio apkrovą. Drabužis su pamušalu ilgai lieka nesusidėvėjęs.
* Lygus, slidokas pamušalas palengvina drabužio užsivilkimą. Mažina kelių drabužių sluoksnių trintį.
* Drabužis su pamušalu šiltesnis, ypač jei pamušalas šilto audeklo. Pvz., įsegami šilti pamušalai.

Pamušalai paprastai būna vientisos spalvos, suderintos su drabužio pagrindine spalva. Kartais naudojami kontrastingi lygiaspalviai ar raštuoti pamušalai. Pvz., dizainerė Madelaine Vionnet sukūrė drabužių ansamblį, kur palto pamušalo audeklas buvo toks pat, kaip ir suknelės, dėvimos po šiuo paltu. Ši idėja būdinga ir Chanel kostiumėliams, kur dažnai pamušalas ir palaidinukė iš to paties audeklo.

Drabužių siuvime, tiek namudiniame, tiek pramoniniame gatavų drabužių, pamušalai paprasta pasiuvami atskirai, o po to įsiuvami į išorinę drabužio dalį. Aukštosios mados siuvime drabužio rankovėms ir liemens daliai pamušalai įsiuvami atskirai, o tik paskui šios dalys sujungiamos į gatavą drabužį.

* *[[Drabužio įdėklas|Įdėklai]]*, *tarpinis pamušalas* – papildomas audeklo sluoksnis tarp išorinio drabužio sluoksnio ir pamušalo. Šilumą sulaikantys žieminių drabužių įdėklai neretai prisiuvami prie atskirų pamušalo dalių, o po to jau pašiltinti pamušalo elementai įsiuvami.
* *Dalinis pamušalas*, *puspamušalis* – iš vidaus dengia tik viršutinę nugaros ir kūrinės dalis, slepia pečių dalies ir kitus viršutinius įdėklus,, taip pat galbūt rankovių vidų.
* *Įsegamas pamušalas* – šiltas išimamas pamušalas striukei, paltui, lietpalčiui. Pritvirtinamas užtrauktukais, spraustukais ar sagomis. Drabužiai su išimamu pamušalu paprastai papildomą lengvą pamušalą, kuris atlieka pamušalo funkcijas, kai šiltasis pamušalas neįsegtas.


File:Bundesarchiv Bild 183-21752-0005, VEB Leipziger Bekleidungswerke, preiswerte Trenchcoats.jpg|Trenčkotas  su išsegamu pamušalu (Vokietija, 1953 m.)
File:Kameraväska.jpg|Fotoaparato krepšys su pamušalu
File:Tailored sport coat partial lining.jpg|Sportinis švarkas su daliniu pamušalu
File:Beech marten fur stole England 1930-40 (2).jpg|Moteriškos šerpės iš kiaunės kailio pamušalas
File:2012-01 Neue Tretjakow-Galerie 08 anagoria (crop).JPG|Paltas su kailiniu pamušalu (Rusija, 1923 m.)


## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
*
Ąžuolinė kempinė

** Ąžuolinė kempinė ** (*Phellinus robustus*) – šiurkšteninių šeimai priklausantis parazitinis grybas. Parazituoja ąžuolus sukeldamas gelsvai baltąjį juostuotąjį ąžuolo branduolio puvinį, išplintantį ir periferinėje medienoje bei luobe, dėl ko gali susidaryti paprastos arba vėžinės žaizdos. Medžiai gali būti infekuoti per padarytas žaizdas. Lietuvoje dažnas.

## Išvaizda

Vaisiakūniai 5-30 cm skersmens, iki 15 cm storio, gumbo, kanopos pavidalo, kartais šoninių kepurėlių pavidalo, šonu tvirtai priaugę prie substrato, beveik sumedėję, kieti, himenoforo paviršius gelsvai rudas, tabako arba tamsiai ochrinės spalvos su plačiomis rievėmis. Jaunų kepurėlių paviršius beveik lygus, apšepęs, smulkiai gumburiuotas, vėliau koncentriškai vagotas, plikas, pilkšvai rudas ir beveik juodas. Vamzdeliai daugiasluoksniai, 2-5 mm ilgio, visų sluoksnių storis iki 12 cm, truputį šviesesni negu trama. Trama iki 3 cm storio, sumedėjusi, kieta, dažniausiai neryškiai juostuota, gelsva, gelsvai arba rausvai ruda, pjūvyje šilkiško blizgesio. Bazidės buožiškos, 10-15 x 7-10 mikrometrų. Poros apskritos, 0,15-0,2 mm skersmens (viename millimetre vidutiniškai 5-6), labai mažos, gelsvai rudos arba tamsiai ochrinės. Sporos kiaušiniškos arba rutuliškos, lygiu storu apvalkalėliu, menkai nusmailėjusiu pagrindu, tarsi su snapeliu, 6 – 8 x 5,5 –7 mikrometrų, gelsvos.

## Augavietė

Daugiametė, auga ąžuolynuose, lapuočių miškuose su ąžuolais, parkuose dažniausiai ant gyvų ąžuolo kamienų, neretai gana aukštai ant medžio, kartais ant kelmų. Retai pasitaiko ant gyvų kaštonų,lazdynų,klevų, skroblų, bukų.

## Medienos pažeidimai

Puvinio pažeista mediena tampa ruda, vėlesnėse puvimo stadijose tarp pažeistos ir sveikos medienos sluoksnių dėl susitelkusios rudos spalvos grybienos atsiranda plonų vingiuotų tamsios spalvos linijų.

Literatūroje aprašyta keletas ąžuolinės kempinės formų ir 1 varietetas, kurie skiriasi daugiausia pagal tai, ant kokio medžio ar krūmo auga.

## Nuorodos

*  Apie Lietuvoje augančius grybus 

* Ąžuolinės kempinės aprašymas
1992 m. referendumas dėl sovietų kariuomenės išvedimo iš Lietuvos Respublikos

**1992 m. referendumas dėl sovietų kariuomenės išvedimo iš Lietuvos Respublikos** (oficialus pavadinimas **Dėl buvusios [[SSRS]] kariuomenės, dabar priklausančios [[Rusija|Rusijos federacijai]], besąlygiško ir neatidėliotino išvedimo iš Lietuvos Respublikos teritorijos 1992 m. ir padarytos žalos Lietuvai atlyginimo**) įvyko 1992 m. birželio 14 d. Seimo nutarimu.

Referendume dalyvavo 1 931 278 Lietuvos gyventojai (76,05 % visų rinkėjų). 90,67 % atėjusių balsuoti teigiamai atsakė į referendumo nuostatą, 7,25 % – nepritarė jai. Referendumo nuostata buvo priimta.

## Šaltiniai
Dvikamienis Radvilonių miško ąžuolas

**Dvikamienis Radvilonių miško ąžuolas** – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Jis yra Pakalniškių apylinkės seniūnijoje, Radviliškio miškų urėdijos Aukštelkų girininkijos (71 kv., 5 skl.) teritorijoje, Radvilonių miške, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Radvilonių gyvenvietės. Pasiekiamas iš rajoninio kelio  atkarpos tarp Paežerių ir Radvilonių, pavažiavus miško keliu į šiaurės vakarus apie 200 m. 2014 m. balandžio mėn. duomenimis, kelio nuorodomis nepažymėtas, informacinė lenta pastatyta prie paties ąžuolo. Prie medžio įrengta poilsio vieta.

Medis paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.

## Duomenys

Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), jo aukštis 27 m. Kamieno apimtis - 3,6 m (1,3 m aukštyje). 

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Dvikamienis Radvilonių miško ąžuolas (''mytrips.lt'')
Radvilonių ąžuolas

**Radvilonių ąžuolas** – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Jis yra vienas iš lankytinų objektų Pakalniškių apylinkės seniūnijoje, Radviliškio miškų urėdijos Aukštelkų girininkijos (59 kv., 6 skl.) teritorijoje, Radvilonių miške, apie 1,5 km į šiaurės rytus nuo Radvilonių gyvenvietės. 

Medis auga prie rajoninių kelių  ir  sankirtos, miško pakraštyje, apie 250 m į pietvakarius nuo šalia esančios sodybos. 2014 m. balandžio mėn. duomenimis, kelio nuorodomis nepažymėtas, paminklinio ąžuolo statusą liudijo šalia išlikęs informacinės lentos metalinis strypas. Medis sunkiai pastebimas, nes jį užstoja tankus lapuočių medžių jaunuolynas.

Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.

## Šaltiniai

## Duomenys

Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), jo aukštis 19 m. Kamieno apimtis - 3,3 m (1,3 m aukštyje).

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
VDU Valdo Adamkaus sporto centro stadionas

**VDU Valdo Adamkaus sporto centro stadionas** (1964–1996 m. ***Lietuvos žemės ūkio akademijos stadionas***, 1996–2011 m. ***Lietuvos žemės ūkio universiteto stadionas***, 2011–2019 m. ***Aleksandro Stulginskio universiteto stadionas***) – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Akademijos miestelyje, Studentų g. 9a, Kauno rajone. Stadionas plyti šalia VDU žemės ūkio akademijos centrinių rūmų.

Sporto kompleksą sudaro tribūnų pastatas, krepšinio, salės futbolo, tinklinio ir kt. sporto šakoms pritaikyta sporto salė, futbolo stadiono aikštė su bėgimo takais ir šuolio į tolį sektoriais, lauko krepšinio aikštelės, grunto teniso aikštelė, dirbtinės žolės dangos teniso aikštelė, smėlio tinklinio aikštelė, universali aikštelė. Lauko tribūnose įrengta 1000 sėdimų vietų.

## Istorija

1964 m. buvo pastatyti Lietuvos žemės ūkio akademijos rūmai su sporto sale ir stadionu.

2007 m. lapkričio 27 d. Lietuvos žemės ūkio universiteto centriniuose rūmuose Senato posėdžių salėje buvo paminėta LŽŪU sporto aikštyno statybos pradžia. LŽŪU rektorius prof. Romualdas Deltuvas Seimo nariui, Jaunimo ir sporto komisijos pirmininkui Algimantui Salamakinui, atstovams iš Kauno apskrities viršininko administracijos, Kauno rajono savivaldybės merui Valerijui Makūnui ir kitiems garbiems svečiams pristatė aikštyno koncepciją. Pasak rektoriaus, sporto aikštynas buvo naujas universiteto plėtros etapas: „*Visiems rajono gyventojams, ne tik studentams, bus suteikta galimybė čia lavintis. Džiaugiamės, kad Seimo Jaunimo ir sporto komisija pritarė aikštyno statybai, kurią planuojame baigti kitų metų rugsėjį*.“ Seimo nario A. Salamakino žodžiais, visų Lietuvos universitetų sporto bazių būklė prasta, tačiau komisija nusprendė lėšas – 18 mln. Lt – skirti projektui kaimiškoje teritorijoje. Sporto komplekso plotas – daugiau nei 3000 m².

Stadionas buvo atnaujinamas. Tribūnose buvo 3000 vietų žiūrovams. Nebaigtame įrengti aikštyne be statomų tribūnų su pagalbinėmis patalpomis numatytos trys futbolo aikštės su natūralia veja, stadionas su keturių takelių bėgimo taku ir futbolo aikštė su dirbtine veja, dvi teniso aikštelės, paplūdimio tinklinio aikštelė, universali aikštė. Čia Lietuvos futbolo federacija rengdavo žemesnių lygų rungtynes, namų rungtynes žaisdavo klubas LKKA Teledema Kaunas.

2021 m. lapkričio 17 d. stadionas po rekonstrukcijos buvo iškilmingai atidarytas ir pavadintas Prezidento Valdo Adamkaus garbei. 2022 m. stadione namų rungtynes žaidžia FK Kauno Žalgiris.

## Galerija

ASU stadionas.JPG | Stadionas 2014 m.
ASU stadionas, tribūnos.JPG | Nebaigtos statyti tribūnos, 2014 m. balandis


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos futbolo stadionai (''futbolas.biz'') 
* Lietuvos stadionai (''arenysportowe.eu'')
Ripstopas

**Ripstopas** (, iš  'plyšti' +  'stabdyti') – audeklas, austas sudarant specialią struktūrą, kuri daro jį žymiai atsparesnį plyšimui. Jame reguliariais tarpais (paprastai kas 5–8 mm) įaudžiami armuojantys stori tvirti siūlai (paprastai nailoniniai), kurie sudaro tinklelį.

Plonas ir lengvas ripstopo audeklas turi trimatę sandarą, nes storesnės gijos būna įaustos plonesniame audekle. Senesniuose ripstopo variantuose storieji siūlai sudarydavo paviršiuje gana iškilą tinklelio tekstūrą, o naujesniuosiuose ripstopo variantuose armuojantys siūlai nėra tokie matomi. Panašus efektas gali būti gautas mažesniais tarpais įaudžiant du ar tris plonus verpalus greta.

Ripstopo privalumai yra:
* didelis stiprio ir masės santykis,
* maži įplyšimai linkę neplisti, nes juos stabdo armuojantys siūlai.
Ripstopas audžiamas iš medvilnės, šilko, poliesterio, polipropileno, o nailono siūlai naudojami armavimui.

## Panaudojimas
Ripstopas naudojamas jachtų burėms, Karšto oro balionams, aitvarams, parašiutams, turistinei įrangai (palapinėms, miegmaišiams, kuprinėms ir pan.), vėliavoms, krepšiams ir kitokiems įtaisams, kuriems reikia lengvo stipraus audeklo.
Storesnis ripstopas naudojamas karinėms uniformoms, ugniagesių aprangai, darbo drabužiams, imtynininkų aprangai, turistų ir sportinei aprangai. Ripstopo lopai su iš anksto užteptais klijais naudojami kitiems audiniams remontuoti.

Aviacijoje katapultuojamų krėslų parašiutai siuvami iš ripstopo, kurio pagrindinis audeklas yra elastingas, kad stiprus oro srautas ištemptų tarpus tarp armuojančių siūlų ir praleistų daugiau oro, kai krėslo greitis sumažėja, ištempti (ir dėl to orui laidūs) elementai susitraukia ir laidumas orui pasidaro toks pat, kaip paprastuose parašiutuose. Dėl tokios parašiutų audeklo struktūros katapultuoto krėslo greitis lėtėja švelniau, t. y., sumažėja pagreitis, dėl kurio gali būti pažeistas piloto stuburas.


Vaizdas:Worlds Largest Kite - Aloft - Taken in 2004.jpg|Didžiausias pasaulyje aitvaras (2004 m.) iš nailono ripstopo
Vaizdas:ANCOP issued new uniforms (4857248182).jpg|Afganistano policininkai apžiūri naujai gautas uniformas iš ripstopo audeklo (2010 m.)


## Nailono ripstopas
Nailono ripstopas () yra lengvas nailono audinys, audžiamas įvairių spalvų ir storių. Jis gali būti nelaidus vandeniui, atsparus ugniai, būti nulinio akytumo (nelaidus vandeniui ir orui). Pagal lankstumą gali būti tiek lankstus lyg plonas šilkas, tiek standus lyg kraftpopieris.

Nailono ripstopas buvo išrastas Antrojo pasaulinio karo metais kaip pakaitalas parašiutų šilkui.

## Nuorodos
Salima

**Salima** () – miestas vidurio Malavyje, Centriniame regione, į rytus nuo Lilongvės, prie Lilongvės upės. Rajono centras. Praeina Lilongvės–Sengos kelias, Blantairo–Lilongvės geležinkelis. Vystomas turizmas (už 20 km į rytus prasideda Sengos paplūdimiai prie Malavio ežero). Veikia bankas, vaistinė, turgus, prekybos centras.
Nkhotakota

**Nkhotakota** () – miestas vidurio Malavyje, Centriniame regione, 200 km į šiaurės rytus nuo Lilongvės, Malavio ežero pakrantėje. Rajono centras. Praeina Blantairo–Mzuzu kelias, yra vienas svarbiausių uostų Malavio ežere. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Veikia dvi ligoninės, bankas.

## Istorija

Nkhotakota įkurta XIX a. arabų vergų pirklių. Čia lankėsi Deividas Livingstonas ir įkalbėjo vietinį vadą Džumbę nutraukti vergų prekybą. Kolonijiniais laikais miestas dar buvo žinomas kaip ***Kota Kota***.
Velnio akmuo (Baisogala)

**Velnio akmuo** (dar vadinamas *Valatkonių akmeniu*) – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas, archeologijos paminklas, stūksantis Radviliškio rajono savivaldybėje, miške tarp Baisogalos ir Valatkonių. Tame pačiame miško masyve, apie 700 m į šiaurės vakarus yra mažesnis riedulys – Angelo akmuo. 

Velnio akmuo yra vienas iš lankytinų objektų Baisogalos apylinkės seniūnijoje. Randamas Radviliškio miškų urėdijos Baisogalos girininkijos (56 kv., 12 skl.) teritorijoje, 2,3 km į pietryčius nuo Baisogalos geležinkelio stoties. 2019 m. duomenimis, objektas buvo pritaikytas lankymui: surandamas miške pagal pastatytas kelio nuorodas, išvalyta teritorija aplink riedulį. Anksčiau paminklinis akmuo skendėjo eglių jaunuolyne, jo buvimą šalia miško kelio išduodavo nebent du iškilūs medžiai, tarp kurių įsiterpęs riedulys. Šalia Velnio akmens prigludęs mažesnis „velniukas“.

Paskelbtas valstybės saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76. 1998 m. buvo įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).

## Padavimai

Kaip ir visoje Lietuvoje aprašytuose padavimuose apie akmenis, taip ir apie Valatkonių akmenį pasakojama, kad tai esąs velnio akmuo:   
 
* Tvirtinama, jog velnias nešęs akmenį, nes norëjęs sudaužyti Baisogalos bažnyčią, bet užgiedojo gaidys ir velnias jį pametė.

* Dar baudžiavos laikais šis akmuo gulėjo ant ežios, kuri skyrė Baisogalos dvaro pono Komaro mišką nuo valstiečio Kadaro žemės. Kartą Komaras užsimanė, kad čia netikra riba. jis tvirtino, kad penkiolika metrų nuo akmens į Kadaro pusę — jo žemė. Komaras pradėjo ginčą su Kadaru. Kadaras neteko žemės gabalo, ėmė keikti Komarą. Velnias, žmogaus keiksmus išgirdęs, vieną audringą naktį su dideliu trenksmu pernešė akmenį į Komaro mišką tiek, kiek Komaras buvo įlindęs į Kadaro žemę nuo akmens.

* Vieną kartą keliu važiavęs žmogus užkliuvo už pakelės akmens, sulaužė vežimo ratus. Tada jis supykęs pasakė: „Kad tave velnias nuneštų!“ Rytojaus dieną žmonės rado tą akmenį į šalį nuvilktą. Buvo likusios vilkimo žymės: išraustas didelis griovys, sustumtas kalnas žemių ir medžių šaknų. Ant akmens atsirado užnertų grandinių žymė. Mat velnias akmenį vilko nuo kelio, užnėręs ant jo grandines.

* Velnias atėjo pasipiršti Komaro dukteriai. Ji paprašė, kad velnias jai atvilktų tą akmenį, kuris dabar guli Valatkonių miške. Velnias jį vilko vilko, bet negalėjo atvilkti iki galo, patrūko. Tas akmuo didelį griovį išrausė. Tenai net žolė neauga!

## Duomenys

* Aukštis – 2,50 m
* Ilgis – 5,65 m
* Plotis – 4,05 m
* Perimetras – 15,56 m
	
## Galerija


Rodyklė prie Velnio akmens.JPG|Rodyklė prie Velnio akmens, 2019 m.
Velnio akmuo miške.JPG|Akmens vieta – tarp dviejų medžių, 2014 m.
Velnio akmuo (Valatkoniai).JPG|Priešais akmenį – gulintis betoninis stulpas, 2014 m.
Velnio (Valatkonių) akmuo.JPG|2014 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras 
* Baisogala: Angelo akmuo, Velnio akmuo (''youtube.com'')
Livondė

**Livondė** () – miestas pietų Malavyje, Pietų regione, Mačingos rajone, prie Širės upės. Praeina Lilongvės–Zombos kelias, atšaka į Mangočį, taip pat eina geležinkelio linija į Mozambiką. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, ryžiai, vaisiai, batatai, pupelės). Veikia bankas, ligoninė. Netoliese prasideda Livondės nacionalinis parkas.
Dedza

**Dedza** () – miestas Malavyje, Centriniame regione, į pietryčius nuo Lilongvės, prie Mozambiko sienos. Rajono centras. Dedza įsikūrusi 1590 m aukštyje ir yra aukščiausias miestas šalyje. Praeina Lilongvės–Zombos kelias. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Keramikos pramonė ir amatai. Vystomas turizmas. Yra turgus, bankas, ligoninė, kelios kavinės, katalikų katedra. Netoli miesto stūkso Dedzos kalnas (2198 m), yra Čongonio uolų tapybos vietovė.
Čongonio uolų tapybos vietovė

**Čongonio uolų tapybos vietovė** () – priešistorinio meno kūrinių radimvietė Malavyje, Centriniame regione, 80 km į pietryčius nuo Lilongvės, netoli Dedzos miesto. Išsidėsčiusi kalnuotoje (>1600 m), mišku apaugusioje vietovėje (Čongonio miško draustinis). Objektą sudaro 127 paminklai, išsibarstę 126,4 km² teritorijoje. Nuo 2006 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Kūriniai yra iš vėlyvojo akmens amžiaus (~500 m. pr. m. e.) ir geležies amžiaus laikotarpių ir siejami su batva medžiotojų-rankiotojų bendruomene bei su šiuolaikinių čevų protėviais. Seniausiuose, batva pigmėjų pieštuose piešiniuose vaizduojami zoomorfiniai motyvai, piešiniai piešti raudonai ir atliko ritualines inciacijų funkcijas. Vėlesni žemdirbių čevų piešiniai piešti baltu moliu.

Čongonio uolų tapybos vietovė laikoma gausiausia uolų tapybos vietove Centrinėje Afrikoje.
Sergejus Sidorskis

**Sergejus Sidorskis** (, g. 1954 m. kovo 13 d. Gomelyje) – baltarusių inžinierius, politikas, buvęs Baltarusijos ministras pirmininkas (2003–2010 m.). Nuo 2011 m. gruodžio mėn. – Eurazijos ekonominės komisijos pramonės ir agropramoninio komplekso ministras.

## Biografija
1976 m. baigė Baltarusijos TSR geležinkelio transporto inžinierinio instituto elektrotechnikos fakultetą. Technikos mokslų daktaras. Specializavosi vakuuminės plazmos technologijų srityje, 40-ties mokslinių darbų ir monografijų autorius.

Po instituto baigimo pradėjo dirbti Gomelio radiotechnologinės įrangos gamykloje meistru, vėliau buvo laboratorijos vadovas, skyriaus viršininkas, direktoriaus pavaduotojas, gamyklos direktorius. Prie gamyklos prijungus mokslo institutą, 1992 m. tapo mokslinio-gamybinio susivienijimo „RATON“ generalinis direktorius.

1998–2001 m. buvo Gomelio srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 2001–2002 m. – Baltarusijos vicepremjeras, vėliau – pirmasis vicepremjeras, atsakingas už pramonę, statybą, transportą ir energetiką. 2003 m. liepos -gruodžio mėn. kartu ėjo ir šalies ministro pirmininko pareigas.

2003 m. gruodžio mėn. paskirtas Baltarusijos ministru pirmininku. Baltarusijos prezidentui A. Lukašenkai pradėjus naują kadenciją, nuo 2006 m. balandžio mėn. tęsė darbą ministro pirmininko pareigose iki 2010 m. gruodžio mėn. (ilgiausiai šias pareigas ėjęs Baltarusijos istorijoje).

S.Sidorskis buvo vertinamas kaip neblogas administratorius, tačiau politiniame gyvenime nepasireiškė. Palaikė gerus santykius su tuometiniu Rusijos premjeru V.Putinu. Manoma, kad A.Lukašenka atleido S.Sidorskį, bijodamas jo augančio populiarumo.

2011 m. gruodžio 13 d. paskirtas Eurazijos ekonominės komisijos (EEK) kolegijos nariu (EEK pramonės ir agropramoninio komplekso ministru).

## Šaltiniai

|-
Nsandžė

**Nsandžė** () – miestas pačiuose Malavio pietuose, Pietų regione, Širės dešiniajame krante, šalia Mozambiko sienos. Rajono centras. Yra vietinis kelias į Blantairą, nebeveikianti geležinkelio linija Blantairas–Beira, upinė prieplauka (atidaryta 2010 m.). Veikia turgus, bažnyčia, mečetė, ligoninė. Verčiamasi prekyba, amatais.

## Istorija

Vietovė buvo gyvenama nuo Monomotapos imperijos laikų. Kolonijiniais laikais miestas vadintas ***Port Heraldu*** (*Port Herald*).
Perkelis

**Perkelis** (; ; , iš  „skuduras”) – lengvas medvilninis vienodų metmenų ir ataudų drobinio pynimo audinys. Gali būti ne grynos medvilnės, o mišinys (pvz., 50% medvilnės ir 50% poliesterio). Gali būti dažytas ar margintas.
Dažnai naudojamas patalynei.

Perkelis yra tankus audinys, jo  (siūlų skaičius kvadratiniame colyje) būna 200 ar didesnis. Perkelis audžiamas iš vidutinių (Nr. 36–60) bei plonų (Nr. 60–100) verpalų.
Jis žymiai tankesnio audimo nei kiti paklodėms naudojami audiniai, vidutinės gramatūros, tvirtas, glotnus, neblizgus.

## Panaudojimas
Pirmasis audinių, pagal aprašymą perkelių, panaudojimas aprašytas 1774 m., kai Prancūzijos laivyno valstybės sekretorius Anas Roberas Žakas Tiurgas (*Anne Robert Jacques Turgot, baron de l’Aulne*) pasiūlė laivų bures gaminti iš šio audinio, persunkto linų aliejumi. Dėl linų aliejaus paklausos kitose srityse perkelinių burių diegimas nusikėlė iki 1806 m., kai laivynas ėmė naudoti medvilnines bures, persunktas organinėmis dervomis. D. Britanijos laivynas perkelines bures ėmė naudoti 1814 m.

XX a. pirmoje pusėje perkelis buvo svarbi aviacijos pramonės žaliava. Perkeliu aptraukdavo sparnus, fiuzeliažą, stabilizatorių ir kitus paviršius. Perkelio tvirtumą, atsparumą vandeniui, nelaidumą vandeniui ir orui didino impregnuodami perkelį specialiais aviaciniais lakais. Perkelių aptrauktus lėktuvus dar naudojo Antrojo pasaulinio karo metais. Perkeliu buvo aptraukti garsieji Po-2.
Sportinėje aviacijoje perkelis naudotas iki maždaug 1980 m. Paskui perkelį pakeitė kiti audiniai.

Šiais laikais iš perkelio siuva parašiutus ir bures, patalynę (perkelis sulaiko pūkus ir plunksnas), sukneles ir palaidinukes.

## Nuorodos
Nkhata Bėjus

**Nkhata Bėjus** () – miestas šiaurės Malavyje, Šiaurės regione, Malavio ežero pakrantėje, į rytus nuo Mzuzu. Rajono centras. Praeina Mzuzu–Blantairo kelias, yra uostas. Į kitus pakrančių miestus plaukioja garlaivis „MV Ilala“, dau valtys plaukioja į Mbamba Bėjų Tanzanijoje. Nkhata Bėjus yra vienas pagrindinių šalies kurortų. Verčiamasi turizmu, žvejyba, žemės ūkiu (kasava, ryžiai, žemės riešutai, kukurūzai). Veikia ligoninė, bankas, turgus, kelios parduotuvės ir restoranai.

## Istorija

Nkhata Bėjų įkūrė tongai. XIX a. jie buvo puldinėjami iš pietų atsikėlusių ngonių.
Mčindžis

**Mčindžis** () – miestas Malavyje, Centriniame regione, 109 km į vakarus nuo Lilongvės, 12 km nuo Zambijos sienos. Rajono centras. Praeina Lilongvės–Čipatos kelias, geležinkelio atšaka į Zambiją. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (žemės riešutai, tabakas, soja). Alaus gamyba, statybinių medžiagų pramonė. Yra ligoninė, presbiterionų bažnyčia, vaikų prieglauda (iš kurios vieną vaiką įsivaikino dainininkė Madonna).

## Istorija

Kolonijiniais laikais miestas buvo žinomas kaip ***Fort Maningas*** (*Fort Manning*) – pavadintas pagal Njasalando gubernatorių William Manning. 1930 m. Fort Maningas pagarsėjo dėl liūto–žmogėdros antpuolių. 1989 m. Mčindžis nukentėjo nuo žemės drebėjimo.

## Sportas
* Extreme FC – futbolo klubas;
* Mčindžio miesto stadionas

## Išnašos
Likomos sala

**Likomos sala** () – sala Malavio ežere, 7 km nuo Mozambiko krantų, priklauso Malaviui (Šiaurės regionui). Greta yra mažesnė Čizumulu sala. Šiedvi salos yra Mozambiko teritoriniuose vandenyse, todėl iš esmės yra eksklavai. Plotas – 14 km².

Sala kalnuota, apaugusi daugiausia pievomis ir baobabų giraitėmis, esti pelkių, smėlio paplūdimių. Veisiasi paukščiai, driežai, kartais pasirodo krokodilai.

Likomoje gyvena ~9000 žmonių. Svarbiausias miestas – Likoma, žymus savo katedra. Dauguma gyventojų njandžai (60 %) ir tongai (25 %). Verčiamasi žvejyba, ryžių ir kasavos auginimu.

Saloje grįstų kelių nėra, tėra kelios transporto priemonės. Elektra tiekiama generatoriumi. Yra nedidelis lėktuvų tūpimo takas, į kurį skrenda lėktuvai iš Lilongvės, Likomą aplanko garlaivis „MV Ilala“. Vietiniai gyventojai plaukioja dau valtimis.
Pabėgimo planas

**Pabėgimo planas** () – 2013 m. JAV sukurtas trileris, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Sylvester Stallone ir Arnold Schwarzenegger.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sylvester Stallone – Rėjus Breslinas
* Arnold Schwarzenegger – Rotmajeris
* Jim Caviezel – Hobsas
* Amy Ryan – Abigailė
* Sam Neil – daktaras Kyris
* Vinnie Jones – Dreikas
* 50 Cent – Hašas
* Vincent D'Onofrio – Lesteris Klarkas

## Turinys

Rėjus Breslinas – pabėgimų iš kalėjimų specialistas, kurį nuolatos samdo valstybė, kad šis savo kailiu patikrintų ar įmanoma pabėgti iš vieno ar kito kalėjimo.

Vieną dieną jo kompanija, kuriai Rėjus vadovauja kartu su partneriu Lesteriu Klarku, gauna užsakymą patikrinti naujos kartos kalinimo įstaigą, kuri yra iš dalies nelegali, o joje saugomi patys didžiausi pasaulio nusikaltėliai. Rėjus imasi užduoties, tačiau netrukus supranta, kad pats buvo išduotas ir tapo tikru kaliniu: suėmimo metu jam pašalinama implantuota mikroschema, kurios dėka jį galėjo sekti jo komanda, kalėjimo viršininkas Hobsas nieko nežino apie tai, kas jis yra, ir, operacijai nenusisekus, nėra jokios vilties ištrūkti.

Kalėjime jis susipažįsta su Svenu Rotmajeriu, su kuriuo pamažu susidraugauja ir ima kartu kurti pabėgimo planą. Jiems padėti sutinka kalėjimo gydytojas Kyris, tačiau pirmiausia jiems reikia išsiaiškinti, kur jie kalinami, nes naujo dizaino kalėjime nėra pasivaikščiojimų gryname ore ir kaliniai visada yra uždaryti kamerose arba bendroje erdvėje. Be to, aiškėja, kad Hobsas iš tiesų žino, kas yra Rėjus, tačiau jam užmokėta, kad šis nenuleitų nuo jo akių ir jokių būdu neleistų pasprukti iš kalėjimo, suprojektuoto pagal paties Rėjaus rekomendacijas.
Ebraukas

**Ebraukas (Evraukas)** – senovinė šiaurės britų valstybė, gyvavusi maždaug nuo 383 metų šiuolaikinės Anglijos teritorijoje. Sostinė – Ebruko miestas (dabartinis Jorkas).

Atsirado apie 383 metus, kai Magnas Maksimas paliko Britaniją ir Ebrauko valdovu tapo Koelis Senasis.

Ebrauko karalystė įsikūrė dabartinių grafysčių, kaip antai Nortuberlando, Kambrijos, Daremo, Šiaurės Jorkšyro, Lankašyro, Vakarų Jorkšyro, Rytų Jorkšyro, Šiaurės Linkolnšyro, Pietų Jorkšyro, Didžiojo Mančesterio, Češyro ir Derbišyro, teritorijose, tai yra visos dabartinės Anglijos šiaurinės dalies teritorijoje.

## Karaliai
* Koelis Senasis (383–420)
* Keneu ap Koelis (420–450)
* Moras ap Keneu (450–470)
* Einionas ap Moras (470–495)
* Artiusas ap Moras (495–500)
* Eliferas ao Artiusas (500–560)
* Pereduras ap Eliferas (560–580)
* Elidiras ap Eliferas (580)
* Gurgantas ap Rereduras (580–?)
* Kadvalionas ap Kadvanas (633–634)

## Nuorodos
* Эвраук 
* Ebrauc