open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žargonizmas

**Žargonizmas** – žodis, naudojamas, kaip žargono dalis. Tuo atveju, kai *žargonizmas* naudojamas bendrinėje kalboje, jis laikytinas neteiktinu, kalbą darkančiu žodžiu. Žargono ribose *žargonizmas* gali būti toleruojamas, nes sudaro vientiso kalbinio komplekso (žargono) dalį, neretai neša specifinę prasmę, kurią gali būti sunku pakeisti įprastiniais žodžiais. Daugelis *žargonizmų* yra svetimybės, dalis – specifinę (naują) prasmę įgavę įprastos kalbos (ar tarmės) žodžiai. Kai kurie iš žargonizmų yra naujadarai.

Žargonizmų – svetimžodžių pavyzdžiai:
* Čipsetas
* Flopikas
* Monikas
* Klafkė
* Falšas

Žargonizmų – naujadarų pavyzdžiai:
* Kalbainis

Žargonizmų – žodžių su nauja prasme pavyzdžiai:
* Runkelis
* Gaidys
Mikroschemų rinkinys

Plačiąja prasme **mikroschemų rinkinys** arba **lustų rinkinys** () – kelių mikroschemų išdėstymas atlikti tam tikrai užduočiai. Kompiuteriuose pagrindinėje plokštėje esantis mikroschemų rinkinys užtikrina sąsają tarp centrinio procesoriaus, atminties ir išorinių įtaisų. Mikroschemų rinkiniai įmontuojami mikrokompiuteriuose, kompiuterinių žaidimų konsolėse, mobiliuosiuose telefonuose, skaitmeninėse kamerose, GPS ir pan.

## Kompiuterio mikroschemų rinkiniai
Kompiuteriuose mikroschemų rinkiniai atlieka dvi pagrindines funkcijas: duomenų perdavimo (realizuoja duomenų magistrales ir jų valdiklius) bei įvairius nesudėtingus, standartinius įrenginius. Dažniausiai tai dvi (rečiau – viena ar trys) mikroschemos, įmontuotos į pagrindinę plokštę. Pagal funkcijas mikroschemos skirstomos į šiaurinį tiltą ir pietinį tiltą.

### Šiaurinis tiltas
Šiaurinis tiltas atsakingas už pagrindines kompiuterio funkcijas. Įrengtas atmintinės valdiklis, centrinių duomenų magistralių (AGP, PCI Express) valdikliai – t. y. esminės kompiuterio dalys, apjungiančios procesorių ir atmintinę į vieną sistemą. Be to, šiauriniame tilte būna įtaisų, skirtų duomenų apsikeitimui tarp šiaurinio tilto ir vieno ar kelių pietinių tiltų.

### Pietinis tiltas
Pietinis tiltas – įrenginys, realizuojantis įvairias papildomas kompiuterio dalis: periferines magistrales (ISA, PCI ir pan.), įvairių rūšių (PCI, USB, IDE ir pan.) kontrolerius. Be šių dalių, pietiniame tilte būna ir įtaisai, skirti apsikeitimui duomenimis tarp paties pietinio tilto ir vieno ar kelių šiaurinių tiltų.

## Šaltiniai
Struktūrinis programavimas

**Struktūrinis programavimas** – procedūrinio programavimo porūšis, viena pagrindinių programavimo paradigmų. Vienas žymiausių struktūrinio programavimo bruožų – GOTO sakinių eliminavimas.

Yra keletas struktūrinio programavimo metodologijų. Dažniausios – Jaksono, kuri remiasi duomenų struktūrų ir programos struktūros gretinimu; taip pat Dijkstros, kuri remiasi programos dalinimu į posistemes, turinčias tik vieną įėjimo ir vieną išėjimo tašką. Vartojant struktūrinio programavimo terminą, dažniausiai turima galvoje pastaroji metodologija.

Struktūriškai programuoti galima beveik bet kuria programavimo kalba, bet nuo maždaug 1970 metų, kai pradėjo populiarėti struktūrinis programavimas, naujos procedūrinio programavimo kalbos turėjo papildomų priemonių, skatinančių struktūriškai programuoti. Žinomesnės struktūrinio programavimo kalbos – Pascal ir Ada.

XX amžiaus pabaigoje struktūrinį programavimą pradėjo keisti pažangesnis objektinis programavimas, leidžiantis kurti sudėtingesnes struktūras (objektus), apjungiančias ir programos dalis, ir duomenis.

Nestruktūrinio programavimo kalbose programos eiga valdoma GOTO sakiniais, perkeliančiais vykdymą į tam tikrą kodo eilutę. Tuo tarpu struktūrinio programavimo kalbose naudojami sąlyginiai bei ciklo sakiniai ((„if – then – else“, „switch“, „unless“, „while“, „until“, ir „for“), kuriais galima sudaryti vykdymo atšakas. Dauguma kalbų taip pat turi ir GOTO galimybę, kuri daugiausiai naudojama per didelio gylio vidinių struktūrų eliminavimui bei kritinėms klaidoms apdoroti.
Žargonas

**Žargonas** ( – darkyta kalba) – kurios nors socialinės ar profesinės grupės kalba (socialinis dialektas), kurioje gausu žodžių ar posakių, nederančių su bendrinės kalbos normomis. Žargonas greitai kinta, kadangi jo elementų vartosena pagrįsta naujumu, neįprastumu.

Lietuvių kalba nėra vienalytė, ji yra tiek teritoriškai, tiek socialiai funkciškai susiskaidžiusi – šalia bendrinės (sakytinės ir rašytinės) kalbos sistemos egzistuoja ir kiti lietuvių kalbos posistemiai ar atmainos: bendrinė šnekamoji kalba, daugiau ar mažiau gryni socialiniai ir teritoriniai dialektai, pusiau tarminė ar interdialektiška kalba, buitinė prastakalbė ir kt. Visi jie skiriasi nuo bendrinės kalbos varianto tam tikromis ypatybėmis, o ryškiausią priešpriešą sudaro bendrinė kalba ir dialektai. Dialektas – tai socialinė ar teritorinė kalbos atmaina (variantas), vartojamas daugiau ar mažiau ribotos grupės (visuomenės dalies) žmonių ir besiskiriantis nuo bendrinės kalbos standarto fonetinėmis, gramatinėmis, leksinėmis ir kt. ypatybėmis. Socialiniai dialektai yra kalbos atmainos, kurios vartojamos tam tikrų socialinių bendruomenių ar grupių. Žargonas, kaip socialinio dialekto rūšis, yra jau platesnis ir sudėtingesnis reiškinys, nes nelengva apibūdinti, kokios sociumo dalies žargoniniai reiškiniai neapima ar yra visai nebūdingi. Žargonas yra kalba kokios nors socialinės grupės, vienijamos bendrų interesų ir srities (pvz., kareivių, breiko šokėjų, žvejų ir kt.). Didžiajai daliai žargoninės leksikos būdinga gana savitos fonetinės, morfologinės, darybinės, semantinės ir stilistinės ypatybės. Kuo labiau ta socialinė grupė atsiribojusi, tuo jų kalba žargoniškesnė, autonomiškesnė – šis požymis labai akivaizdus, pvz., kalėjimo žargone. Nuo tarmės (teritorinio dialekto) žargonas, kaip socialinis dialektas, skiriasi visų pirma tuo, kad yra būdingas socialiniu požiūriu atskirai žmonių grupei, pvz., jūreiviams, programuotojams, statybininkams, kaliniams, medikams ir t. t. Skirtingai nuo bendrinės kalbos, žargonas nėra norminamas, bet žargoninę kalbą galima analizuoti ir aprašyti pagal gramatikos (fonetikos, morfologijos, darybos) taisykles, būdingas vienai ar kitai kalbai. Specifiniais atvejais žargonas padeda efektyviau bendrauti tam tikra (pvz., kompiuterių ar medicinos) tema, gali turėti daug tikslesnius reikšmių apibrėžimus, apimti didesnį vienos ar kitos srities sąvokų spektrą. Kai kada žargonas nepamainomas profesinėje ar mokslinėje veikloje, tačiau žargono poveikis bendrinei kalbai laikytinas neigiamu, visų pirma dėl didelio kiekio svetimybių, funkcinių stilių painiojimo ir pan. Žargoninė kalba gali būti vartojama ir išskirtinai tam tikroje socialinėje grupėje ir yra skirta iš dalies užšifruoti kalbą, kad nesusijęs su tam tikra socialine grupe asmuo nesuprastų apie ką šnekama. Žargonui taip pat galima priskirti grupės narių identifikacinę, tarpusavio atpažinimo funkciją.

## Šaltiniai
Lytinis dimorfizmas

**Lytinis dimorfizmas** – reiškinys, kai patinai ir patelės skiriasi kūno sandara, spalva, elgsena ir kitais požymiais, kurie nėra gonadų ar lytinių organų skirtumai.

Lytinis dimorfizmas pasireiškia jau ankstyvose evoliucijos pakopose. Apvaliųjų kirmėlių patelės stambesnės už patinus. Daugelio jų, pavyzdžiui, askaridžių, patinai su spikulėmis ir į pilvo pusę užlenkta užpakaline kūno dalimi.

Lytinis dimorfizmas ryškus tarp visų nariuotakojų tipų organizmų. Daugeliui šio tipo atstovų būdinga tai, kad patelės stambesnės už patinus. Drugių patinai ir patelės paprastai būna skirtingų spalvų. Vabalų (pavyzdžiui, raganosio, elniaragio ir kt.) patinai turi specialius organus. Daugeliui stuburinių būdinga ryškus dimorfizmas. Kai kurios žuvys skiriasi dydžiu, kūno sandara ir spalva. Iš varliagyvių ryškūs lytinio dimorfizmo požymiai yra tritonų. Jų patinų poravimosi metu yra ryškios spalvos pilvas ir dantyta ketera ant nugaros.

Daugelio rūšių paukščių patinai labai skiriasi nuo patelių, ypač jiems poruojantis. Gaiduko patinas paprastai nelabai skiriasi nuo patelės, tačiau pavasarį jo apdaras pasidaro puošnus, aiškiai skiriasi nuo patelės.
Lietuvos teriologų draugija

**Lietuvos teriologų draugija** – Lietuvos visuomeninė organizacija, kurios nariai tyrinėja ir populiarina žinduolius, veikianti nuo 1980 m. Vilniuje, Akademijos g. 2, Vilniaus universiteto Ekologijos institutas.

## Veikla
Draugija turi apie 70 narių. Tikslas – tirti Lietuvos žinduolius, rūpintis jų išsaugojimu ir racionaliu naudojimu. Lietuvos teriologų draugija rengia konferencijas, seminarus, organizuoja įvairių renginius, leidžia mokslinius ir kitus leidinius, teikia pasiūlymus dėl žinduolių apsaugos ir naudojimo valstybinėms ir kitoms institucijoms. Bendradarbiauja su kitomis mokslinėmis draugijomis. Nuo 2001 m. leidžia žurnalą „Theriologica Lituanica", kuriame spausdinami moksliniai, apžvalginiai straipsniai, trumpi pranešimai, bibliografinė informacija, draugijos veiklos kronika ir kita medžiaga apie žinduolius. Žurnalas leidžiamas lietuvių kalba vieną kartą per metus. Tiražas – 100 egz., redaktorius Rimvydas Juškaitis.

## Pirmininkai
* Petras Bluzma – 1980–1990 m.
* Reda Mažeikytė – 1990–1996 m.
* Eduardas Mickevičius – 1996–1999 m.
* Alius Ulevičius – 1999–2006 m.
* Kęstutis Pėtelis – nuo 2006 m.

## Šaltiniai
RISC

**RISC** arba **supaprastinta komandų sistema** () – centrinių procesorių architektūra, pasižyminti paprastesne komandų sistema.

Palyginti su CISC, procesoriaus komandų daug mažiau (yra netgi teorinė *RISC* realizacija, turinti vieną komandą su vienu operandu), jos paprastesnės, dėl to jas įvykdyti užima mažiau centrinio procesoriaus ciklų. Kadangi nereikia kurti sudėtingo komandų rinkinio, galima tiksliai prognozuoti komandų vykdymo laiką (procesoriaus ciklais), inžinieriams lieka daugiau galimybių optimizuoti procesorius, ypač – konvejerinį komandų vykdymą. *RISC* komandos paprastai būna vieno ilgio, kiekviena komanda turi tik vieną arba du operandus. *RISC* procesoriuose naudojama daug bendrosios paskirties registrų, sudarančių registrų langus. Adresacijos galimybės tokiuose procesoriuose paprastai būna smarkiai apribojamos: esant reikalui, tam tikras atminties puslapis perkeliamas į registrų langą arba atvirkščiai, tačiau komandų, tiesiogiai dirbančių su atmintyje esančiais duomenimis, nėra.

Populiariausi RISC procesoriai:
* Alpha
* ARM
* MIPS
* PowerPC
* SPARC

Pastaruoju metu skirtumai tarp CISC ir *RISC* nyksta: daugelis *RISC* tipo procesorių įgyja sudėtingas komandas, kartais – netgi steką, tuo tarpu CISC procesoriai vis dažniau realizuojami, kaip *RISC* branduolį turintys CISC komandų rinkinio interpretatoriai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* RISC ir CISC palyginimas
SPARC

**SPARC** () – RISC instrukcijų rinkinio architektūra, kurios pirminį variantą sukūrė *[[Sun Microsystems]]* kompanija. Nuo 1989 metų jos vystymu užsiima nekomercinės *SPARC International, Inc.* organizacijos nariai. Ji taip pat užsiima SPARC architektūros licencijavimu, atsako už jos prekybinių ženklų (įskaitant patį SPARC vardą) valdymą ir atlieka atitikties testavimus. *SPARC International* tikslas buvo padaryti architektūrą atvira ir sukurti platesnę ekosistemą, licencijuojant ją įvairiems gamintojams. Šios veiklos rezultatas yra atvira, nenuosavybinė ir *roylaty-free* SPARC architektūra, kuri buvo licencijuota tokioms kompanijos kaip *Atmel*, *Cypress Semiconductor*, *Fujitsu* ir *[[Texas Instruments]]*.

Pirmoji 32 bitų SPARC (V7) architektūros implementacija buvo naudojama *Sun Microsystems* kompanijos Sun-4 darbo stotyse ir serveriuose, kurie pakeitė Motorola 68000 procesoriais paremtas Sun-3 sistemas. Buvo išleistos trys pagrindinės SPARC revizijos: 7, 8 ir 9 versijos, tarp kurių pastaroji yra 64 bitų. Visos naujesnės revizijos yra pilnai suderinamos su SPARC V9 Level 1 specifikacija.

## Šaltiniai
Mikroprocesorius

**Mikroprocesorius** – procesorius, realizuotas, kaip mikroschema ar mikroschemų rinkinys. Pastaruoju atveju aritmetinės logikos įrenginys gali būti vienoje mikroschemoje, o registrai – kitoje. Šiuolaikinių kompiuterių procesoriai yra mikroprocesoriai, dėl to dažnai abu terminai – **procesorius** ir **mikroprocesorius** – vartojami sinonimiškai.

*Mikroprocesoriai* turi būdingus mikroschemų bruožus: gaminant masiškai, jie yra labai pigūs ir patikimi. Įvairūs mikroprocesoriai naudojami visuose skaitmeniniuose prietaisuose: laikrodžiuose, televizoriuose, kompaktinių plokštelių grotuvuose, asmeniniuose kompiuteriuose ir t. t. Mikroprocesorių kaina svyruoja nuo kelių centų iki kelių tūkstančių eurų ir daugiau, našumas – nuo kelių tūkstančių iki milijardų ar daugiau aritmetinių operacijų per sekundę.

Pirmuosius mikroprocesorius 1971 m. pagamino JAV kompanija „Texas Instruments“.

## Šaltiniai
Baltoji pelėda

**Baltoji pelėda** (*Bubo scandiacus *'Syn.*' Bubo scandiaca, Nyctea scandiaca*) – pelėdinių (*Strigidae*) šeimos, didžiųjų apuokų genties plėšrusis paukštis.

## Skiriamieji bruožai
Viena stambiausių pelėdinių paukščių rūšių, dydžiu beveik prilygsta didžiajam apuokui. Kūno ilgis 55-67 cm. Patinėliai kiek smulkesni 55-60.5 cm, arba vid. 58 cm kūno ilgio, patelės 60,9-67 cm arba vid. apie 64 cm ilgio. Baltųjų pelėdų išskėstų sparnų tarpugaliai 142-166 cm. Jų svoris nuo 1280 iki 3000 g (patinėliai 1280-2300 g, patelės 1700-3000 g.). Patinas visas baltas, tik pečiai, sparnai ir apatinė pusė rudai dėmėta. Senesni paukščiai yra baltesni už jaunus. Patinai šiek tiek mažesni už pateles.

## Paplitimas
Paplitusi Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundrose, arktinėse salose. Paukščių populiacijos dydis taip pat priklauso nuo kas 3-4 metus pasikartojančiu lemingų skaičiaus padidėjimu ir sumažėjimu. Lietuvoje neperintis paukštis ir aptinkamas rudens mėnesiais, stebėta vos keletą kartų.

## Elgsena
Lizdą suka ant žemės, duobutėse. Minta peliniais graužikais, kurmiais, kiškiais, paukščiais.

## Nuorodos
* ibc.lynxeds.com/Paukščių kolekcijos. Baltoji pelėda , *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* owlpages.com/Baltoji pelėda, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* arkive.org/Baltoji pelėda , *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*

## Galerija

Image:Schnee-Eule.jpg
Image:Bubo_scandiacus_qtl3.jpg|Baltosios pelėdos patinėlis
Image:SnowyOwl2.jpg|Baltoji pelėda. Patelė su jaunikliu
Image:Snowy_Owl_Barrow_Alaska.jpg|Nesubrendęs paukštis
Image:Harfang_en_vol_2.jpg|Medžiojanti baltoji pelėda
Image:Harfang_en_vol_3.jpg|Baltoji pelėda skrydyje
Image:Harfang_sur_poteau.jpg|Migracijos metu


## Šaltiniai
Empatija

**Empatija** (gr. *εμπάθεια* 'stipri aistra, įsijautimas' iš *πάθος* 'kančia, aistra') – gebėjimas įsijausti į kito  emocinę būseną, tiesiogiai suprasti kito jausmus (ypač nerimą, skausmą, kančią), asmens situaciją. Polinkis į empatiją yra genetiškai paveldimas, iš dalies socializacijos sąlygojama išdava.

Skiriamos ypatingos empatijos formos: atjauta (tų pačių emocinių būsenų, kurias patiria kitas žmogus, išgyvenimas susitapatinant su juo) ir užuojauta (individo išgyvenimas dėl kito jausmų).

## Empatijos fazės
Skiriamos trys empatijos fazės:

* *I empatijos fazė* – **supratimas**. Šioje fazėje atpažįstama ir identifikuojama kito asmens emocinė būsena. Identifikuoti emocijas nėra lengva dėl to, kad jos paprastai esti mišrios.

* *II empatijos fazė* – **jausmo išgyvenimas**. Šioje fazėje išgyvenamas jausmas, kuris tuo momentu yra apėmęs kitą asmenį.

* *III empatijos fazė* – **jausmo perdavimas**. Šioje fazėje atpažintas ir išgyvenamas jausmas yra išreiškiamas įvairiomis formomis ir būdais.

## Išnašos
Mark Twain

**Samuelis Langhornas Klemensas** (), labiau žinomas slapyvardžiu **Markas Tvenas**, (; 1835 m. lapkričio 30 d. Floridos kaime, Misūrio valstijoje – 1910 m. balandžio 21 d. Redinge, Konektikuto valstijoje) – amerikiečių rašytojas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Samuelis Klemensas gimė Floridos kaime, Misūrio valstijoje, buvo trečias iš keturių išgyvenusių Džono ir Džeinės Klemensų vaikų. Ankstyvoj vaikystėj jo šeima persikraustė į Hanibalo miestelį, šis miestelis ir jo gyventojai aprašyti žymiausiuose Marko Tveno kūriniuose.

Tėvui 1847 m. mirus, vyriausias brolis Orionas pradėjo leisti laikraštį, į kurį Samuelis rašė straipsnius. Vėliau įsidarbino garlaivyje, kur dirbo iki pilietinio karo. Karo metu išvyko su broliu Orionu į Nevadą, kur šis įsidarbino gubernatoriaus sekretoriumi.
Vėliau įsidarbino šachtininku, tikėdamasis praturtėti. Nepasisekus, pradėjo dirbti Virdžinijos miesto laikraštyje, kur pirmą kartą panaudojo Marko Tveno slapyvardį.

## Kūryba
Markas Tvenas publikavo per 50 literatūrinių darbų. Žinomiausi – „Tomo Sojerio nuotykiai“ (1876), „Princas ir elgeta“ (1882), „Heklberio Fino nuotykiai“ (1884). 1906–1907 metais jis pats publikavo savo autobiografiją dvidešimt penkiais atskirais straipsniais žurnale „North American Review“. Pilna jo autobiografija atskiru leidimu pirmą kartą buvo publikuota tik po jo mirties 1924 metais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Paprastasis paukštvanagis

* *Falco nisus* Linnaeus, 1758

:  tik perėjimo metu
:  sėslus
:  migravimų
:  klajoja, bet neperi

**Paprastasis paukštvanagis** (arba tiesiog ***paukštvanagis***, *Accipiter nisus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos, tikrųjų vanagų (*Accipiter*) genties plėšriųjų paukščių rūšis.

Patino viršutinė kūno pusė pilka, įvairių atspalvių. Viršugalvis juosvas, pakaušyje yra baltos dėmelės. Antakis baltas. Plasnojamosios ir vairuojamosios plunksnos skersai dryžuotos. Apatinė kūno pusė balsva arba rusva su skersiniu rudu raštu. Snapas melsvai pilkas. Kojos geltonos, nagai juodi. Patelės viršutinė dalis rusva, apatinė – balta, išmarginta skersinėmis rudomis juostelėmis. Pauodegys baltas. Jauniklių viršutinė kūno dalis rusva su baltomis dėmelėmis pakaušyje. Apatinė kūno pusė rusva arba balsva, skersai rudai dryžuota.

Gyvena nedideliuose miškuose. Dažnas, aptinkamas ištisus metus.

## Galerija

Vaizdas:Accipiter nisus edit.jpg|Paprastojo paukštvanagio patinas lesantis paprastąjį varnėną
Vaizdas:Accipiter nisus 1 (Bohuš Číčel).jpg|Paprastųjų paukštvanagių patinas (Slovakija)
Vaizdas:Sperwer eet duifje.JPG|Paprastasis paukštvanagis
Vaizdas:Sparrowhawk04.jpg|Paprastųjų paukštvanagių šeimyna morfologiniame piešinyje
Vaizdas:Accipiter nisus MHNT.jpg|Paprastojo paukštvanagio kiaušiniai


## Taip pat skaityti
* Lietuvos plėšrieji paukščiai
* Paprastasis vištvanagis

## Šaltiniai
Gyvatėdžiai

**Gyvatėdžiai** (*Circaetinae*) - vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) pošeimis. Jam priklauso Lietuvoje paplitusi rūšis - gyvatėdis.

Gyvatedžių pošeimio paukščiai dažniausiai minta gyvatėmis, driežais. Paplitę šiltesniuose Senojo Pasaulio kraštuose.  

## Sistematika

Sudaro 4 gentys ir 13 rūšių.

* Gentis *[[Circaetus]]*
** Gyvatėdis, *C. gallicus*
** Juodakrūtis gyvatėdis, *C. pectoralis*
** Rudasis gyvatėdis, *C. cinereus*
** Pietinis juostuotasis gyvatėdis, *C. fasciolatus*
** Vakarinis juostuotasis gyvatėdis, *C. cinerascens*
* Gentis *[[Spilornis]]*
** Kryžiuotasis gyvatėdis, *S. cheela*
** Nikobarinis gyvatėdis, *S. minimus*
** Kalninis gyvatėdis,*S. kinabaluensis*
** Sulavesinis gyvatėdis, *S. rufipectus*
** Filipininis gyvatėdis, *S. holospilus*
** Andamananinis gyvatėdis, *S. elgini*
* Gentis *Eutriorchis*
** Madagaskarinis gyvatėdis, *E. astur*
* Gentis *Terathopius*
** Erelis juokdarys, *T. ecaudatus*
Tikrieji vapsvaėdžiai

**Tikrieji vapsvaėdžiai** (*Pernis*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos plėšriųjų paukščių gentis. 

## Rūšys
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio pasaulio paukščių sąrašo 13.2 versijoje ir Handbook of the Birds of the World (*Pasaulio paukščių vadovas*), bei autoriai: David W. Winkler, Shawn M. Billerman, ir Irby J. Lovette, 1.0 versijoje, publikuotoje 2020 m. kovo 4 d., gentyje išskiria keturias rūšis, bei jose dar daugiau porūšių (*porūšiai surašyti skaitant apie individualią rūšį*):
* ***[[Pernis apivorus]]*** (Linnaeus, 1758) - **[[Vakarinis vapsvaėdis]]**; gyvena ir peri Europoje, įskaitant Lietuvą ir Vakarų Sibire, žiemoja Užsachario Afrikoje. 
* ***[[Pernis ptilorhynchus]]*** (Temminck, 1821) - **[[Kuoduotasis vapsvaėdis]]**; savaime paplitę Azijos žemyno pietryčiuose: šiauriausios migruojančios populiacijos peri pietiniame Sibire, šiauryčių Kinijoje ir Japonijoje, o sėslios, piečiausios populiacijos - Šri Lankoje, Javoje, Palavano provincijoje ir Sulu salyne.
* ***[[Pernis celebensis]]*** Wallace, 1868 - **[[Sulavesinis vapsvaėdis]]**; Sulavesio saloje.
* ***[[Pernis steerei]]*** Sclater, WL, 1919; Filipinų salose (išskyrus Palavano provinciją ir Sulu salyną).

## Galerija

Wespenbussard European honey buzzard Pernis apivorus.jpg|Vakarinis vapsvaėdis (*Pernis apivorus*)
Roofvogel op een uitzichtpunt langs de weg van Makassar naar Singkang, KITLV 159965.tiff|Sulavesinis vapsvaėdis (*Pernis celebensis*)
Philippine_Honey_Buzzard,_Mindanao,_Philippines_H8O1511_(15434140781).jpg|*Pernis steerei*


## Šaltiniai
Sun Microsystems

**Sun Microsystems** (NASDAQ: **SUNW**) buvo kompiuterių programinės ir techninės įrangos gamintoja, įsikūrusi Santa Klaroje, Kalifornijoje, Silicio slėnyje.

2010 m. sausio 27 d. šią kompaniją įsigijo Oracle už 7,4 mlrd. JAV dolerių.

## Techninė įranga
Gamino našius, bet dėl didelės kainos tik galinguose serveriuose bei darbo stotyse naudojamus RISC SPARC šeimos procesorius. Paskutinis populiarus modelis – *UltraSPARC IV*.

## Programinė įranga

### Operacinės sistemos

Kurė atvirą Unix tipo operacinę sistemą Solaris bei grafinę Java Desktop aplinką Solaris bei Linux sistemoms (GNOME pagrindu).

### Biuro programos

Daugiausia prisidėjo prie universalaus laisvo biuro programų paketo OpenOffice.org kūrimo bei tobulinimo, kurio pagrindu gamino nuosavybinį biuro programų paketą StarOffice.

### Programų kūrimo įrankiai

Sun Microsystems gamino daug programinės įrangos kūrimo priemonių, tarp jų – laisvą NetBeans integruotą programavimo aplinką bei Sun Studio.

### Java

Java – tai programavimo kalba ir nemokama platforma populiariausioms operacinėms sistemoms. 2006 m. Sun paskelbė jog jų Java išpildymas palaipsniui pereina prie atviro kodo ir po keleto metų bus platinamas su GPL licencija, praplėsta sujungimo išimtimi.

Savo užmojais Java kalbai prilygsta nebent amžinų konkurentų Microsoft .NET platforma.

### Sertifikavimas
Kompanija turėjo egzaminavimo tarnybų tinklą, leidžiantį daugelyje pasaulio vietų laikyti tuos pačius Java egzaminus ir gauti firmos vardu garantuojamą oficialų žinių įvertinimą.

## Nuorodos

* Oficialus puslapis
Lingės

:: *Apie kaimą Šilalės rajone žr. [[Lingės (Šilalė)]]*.

**Lingės** (*Circinae*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukščių pošeimis, kuriam priklauso viena Lietuvoje gyvenančių **lingių** gentis su 4 rūšimis:
* Nendrinė lingė (*Circus aeruginosus*)
* Javinė lingė (*Circus cyaneus*)
* Stepinė lingė (*Circus macrourus*)
* Pievinė lingė (*Circus pygargus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Gentys ir rūšys
* Lingės (*Circus*)
** Afrikinė nendrinė lingė (*Circus ranivorus*)
** Nendrinė lingė (*Circus aeruginosus*)
** Ilgasparnė lingė (*Circus buffoni*)
** Pievinė lingė (*Circus pygargus*)
** Margoji lingė (*Circus melanoleucus*)
** Javinė lingė (*Circus cyaneus*)
** Dėmėtoji lingė (*Circus assimilis*)
** Pilkoji lingė (*Circus cinereus*)
** Stepinė lingė (*Circus macrourus*)
** Juodoji lingė (*Circus maurus*)
** *[[Circus approximans]]*
** *[[Circus maillardi]]*
** *[[Circus spilonotus]]*
* Linginiai vanagai (*Polyboroides*)
* Gerviniai vanagai (*Geranospiza*)
Nendrinė lingė

**Nendrinė lingė** (*Circus aeruginosus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Nendrinė lingė yra maždaug suopio dydžio, bet laibesnė, ilgais sparnais ir uodega, plonomis, ilgomis kojomis. Nuo kitų lingių rūšių patinas skiriasi plačia pilka dėme ant sparno, patelė – šviesiai gelsva galva. Antuodegis nebaltas.

Nendrinės lingės patino galva, kakta ir kūno apačia, išskyrus vienspalvę gerklę ir gurklį, šviesiai rudos spalvos, su išilginėmis dėmėmis. Kūno viršus tamsiai rudas. Didžiosios plasnojamosios plunksnos tamsios, o mažosios plasnojamosios ir jų dengiamosios sidabriškai pilkos. Snapas ir nagai juodi, vaškinė ir kojos geltoni. Rainelė rausvai geltona. Patelės kūno apačia ir viršus rudi, viršugalvis, sprandas ir pasmakrė palšai geltoni. Jaunikliai panašūs į patelę. Jų pūkinis apdaras trumpas ir retas, iš viršaus rausvai gelsvas, viršugalvis, gerklė ir kūno apačia balti. Antrasis pūkinis apdaras viršuje rudai pilkas. Vaškinė ir kojos geltonos, rainelė tamsiai ruda.

## Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto pakrantės iki Primorės. Šiaurėje arealas siekia Botnijos įlanką, Archangelską, Obės aukštupį, Jakutsko regioną, Amūro žiotis. Pietuose paplitusi iki šiaurės rytų Kinijos, Mongolijos, Tian Šanio, Irano, Irako, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros pakrančių. Gyvena ir Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Afrikos šiaurės vakariniuose regionuose.

Žiemoja Pietų Azijoje, Australijoje, Afrikoje.

Lietuvoje tai nėra retas paukštis, kai kur net gausus. Daugiausia nendrinių lingių pastebėta ežeringoje Suvalkijos dalyje, prie Žuvinto ežero.

## Biologija
Nendrinė lingė gyvena seklių ežerų pakrantėse, užpelkėjusių upių slėniuose, senvagėse. Labai mėgsta tankius švendrynus ir nendrynus. Dažnai lizdavietė būna dumblėta ir sunkiai prieinama. Paprastai skraido pažeme, bet per tuoktuvių žaidimus gali pakilti labai aukštai. Poros pastovios, bet, žuvus vienam iš paukščių, nendrinė lingė greitai susiranda kitą partnerį. Lizdus krauna dažnai tose pačiose apylinkėse, tačiau neperi tame pačiame lizde kelerius metus iš eilės.

Kiaušinius deda gana ilgai, maždaug kas 26 valandas, todėl jaunikliai ritasi ne vienu metu. Dėtyje paprastai būna 3–6 kiaušiniai, perimi maždaug po 33 dienas. Jaunikliai lizdą palieka dar nemokėdami skraidyti, po maždaug 35–40 dienų nuo išsiritimo.

Nendrinė lingė minta smulkiais vandenų ir jų pakraščių gyvūnais: varliagyviais, peliniais graužikais, ropliais, ondatromis, kitų paukščių kiaušiniais bei jaunikliais, rečiau – ir suaugusiais paukščiais. Dažniausiai nendrinių lingių aukomis tampa kirai, laukiai, didžiosios antys, pempės ir kt.

## Galerija

Image:Marsh Harrier Female - Wikimedia.jpg|Patelė
Vaizdas:Marsh Harrier Male (cropped).jpg|Patinas
Vaizdas:Circus aeruginosus (19565417068).jpg|Medyje
Image:Männliche Rohrweihe beim Nestbau.jpg|Skrydis


## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
Javinė lingė

**Javinė lingė** (*Circus cyaneus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas

Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto vandenyno iki Kamčiatkos ir šiaurės Primorės. Šiaurėje arealas siekia poliarines platumas (Kolos, Kanino pusiasalius, Anadyrio aukštupį). Pietuose gyvena iki Mandžiūrijos, Mongolijos, Altajaus, Krymo, Pirėnų. Gyvena Amerikose. 

Lietuvoje migracijos metu kartais pastebima. Peri labai retai.  

## Išvaizda

Javinė lingė mažesnė už nendrinę lingę. Patinas nuo kitų lingių skiriasi baltu antuodegiu ir juodais sparnų galais. Sveria 336–390 g. 

## Elgsena

Sutinkama atvirame kultūriniame kraštovaizdyje: ganyklose, pievose, upių slėniuose, lygumų ežerų pakrantėse. Lizdą krauna ant žemės iš žolių stiebų ir šiaudų. Deda 3–6 balsvus kiaušinius. Peri 32–39 dienas.

## Mityba
 
Minta peliniais graužikais, žvirbliniais paukščiais, driežais, stambiais vabzdžiais.

## Veisimasis

Tai vienintelė vanagų genties rūšis, kuriai būdinga poligamija. Patinas poruojasi su keliomis patelėmis savo lizdinėse teritorijose, kurios vidutiniškai būna 2,6 km² ploto, bet gali siekti ir 150 km².

Kol patelės peri, patinas jas aprūpina maistu. Yra pastebėta, kad vienas patinas sezono metu gali turėti penkių patelių, bet gali būti ir tik viena ar dvi.

Lizdus javinės lingės suka ant žemės, dažniausiai tarp aukštų žolių. Lizdus suka patelės iš žolių, nendrių, šakelių ir kitų netoliese randamų medžiagų. Patinas paprastai atneša tik nežymią dalį medžiagos lizdui.

## Šaltiniai
Pievinė lingė

**Pievinė lingė** (*Circus pygargus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas

Pievinė lingė Eurazijoje paplitusi nuo Atlanto vandenyno vakaruose iki Altajaus kalnų rytuose. Šiaurinė arealo riba eina per pietų Švediją, Estiją, Maskvos sritį, Tiumenę, Krasnojarską, pietinė – per Tian Šanį, Zeravšano baseiną, Iraną, Užkaukazę, Turkiją, Viduržemio jūros pakrantę. Taip pat gyvena šiaurės vakarų Afrikoje. Paukštis žiemoja Rytų ir Centrinėje Afrikoje bei Indijoje.
 
Pievinė lingė Lietuvoje reta, rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Peri Žuvinto, Čepkelių pelkėse, prie Amalvo ežero, stebėta prie Merkio upės, netoli Giedraičių, prie Didžiulio, Biržulio ežerų, Nemuno deltoje, Praviršulio draustinyje.

Į Lietuvą atskrenda kovo pradžioje, išskrenda rugsėjo pabaigoje. Migruoja pavieniui.

## Išvaizda

Pievinė lingė yra mažesnė už javinę lingę. Kaip ir pastaroji, ji yra šviesiai pilka, juodomis plasnojamosiomis plunksnomis. Skiriasi tik tamsia juostele sparno viršuje, juostuota sparno apačia ir rudomis dėmelėmis ant pilvo. Snapas ir nagai juodi, kojos, vaškinė ir rainelė geltonos. Jauniklių pūkai trumpi, balsvai rusvi. Patinai sveria 227–305 g.
 
## Elgsena
 
Gyvena pelkėtose paežerėse, ežerų salose, apaugusiose nendrėmis, švendrais, pavieniais karklais ir berželiais. Lizdą suka ant žemės, šlapioje, užmirkusioje vietoje ant kupstų. Lizdas menkas, sukrautas iš beržo, juodalksnio šakelių, nendrių stiebų, švendrų lapų. Lizdo plotis 30-45 cm, gylis 2-3 cm.

Gyvena pastoviomis poromis, bet lizdą kasmet suka vis kitoje vietoje. Tuoktuvės vyksta balandžio gale ar gegužės pradžioje. Kiaušinius deda antroje gegužės pusėje. Vidutiniškai deda 4 (nuo 5 iki 2) kiaušinius – jie balti, nedėmėti, sveria 20-25 g. Patelė peri 27-30 dienų, patinėlis jai neša maistą. Jaunikliai lizde gyvena 35-40 dienų, vėliau slepiasi žolės tankmėje. Liepos viduryje pradeda skraidyti.

Pievinės lingės skrydis ramus, sklendžiantis, tačiau tuoktuvių metu paukštis aktyvesnis, būdingas patino „drugeliškas“ skrydis virš lizdavietės. Tada paukštis skleidžia cypsėjimą ir švilpesį primenančius garsus – „ki-ki-ki“.
 
## Mityba
 
Didelę dalį raciono sudaro sumedžioti smulkesni žvirbliniai paukščiai, graužikai, taip pat nevengia driežų. Medžioja 5-20 m aukštyje, turi pastovius medžioklės plotus (daugiausia pelkėse, prie vandens telkinių, rečiau – laukuose ar ganyklose), 10 km spinduliu nuo lizdo. Sumedžiotą grobį pievinė lingė nusineša į saugią vietą ir, sudraskiusi gabalais, praryja.

## Šaltiniai
CISC

**CISC** arba **sudėtinga komandų sistema** () – grupė įvairių procesorių architektūrų, dėl ideologinių priežasčių priešpastatoma RISC architektūroms. *CISC* terminas nereiškia konkrečios architektūrų rūšies, o naudojamas tik lyginant su RISC.

*CISC* sąvoka, lyginant su RISC yra gana sąlyginė, ji reiškia procesorių architektūras, kurios neoptimalios našumo požiūriu. Dažniausiai (nors nebūtinai) *CISC* priskiriamos architektūros, turinčios vieną ar kelis iš šių požymių:
* steką arba stekinio pobūdžio komandas (push, pop)
* 16 ar mažiau bitų registrus
* Komandas, skirtas tiesioginiam manipuliavimui duomenimis, esančiais atmintyje
* Didelį (daugiau, nei kelių dešimčių) komandų rinkinį
* Daugiau, nei vieną adresacijos metodą
* Specializuotus registrus – akumuliatorius

Kai kada priešpastatymas tarp RISC ir *CISC* būna dirbtinis, pvz., procesoriuose, kurių žodžio ilgis ribotas (pvz., 8 bitų) yra keblu realizuoti optimalią komandų sistemą, nenaudojant specializuotų registrų. Kita vertus, kai kurios iš itin tipiškų RISC procesoriams komandų, pvz., skirtų vektoriniams skaičiavimams, artimesnės *CISC* ideologijai. Maždaug nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio pabaigos, riba tarp RISC ir *CISC* ėmė nykti, daugelis RISC procesorių ėmė įgyti *CISC* būdingų bruožų, o patys *CISC* procesoriai vis dažniau imti emuliuoti, naudojant našesnius RISC procesorius.

Tipiškos *CISC* architektūros:
* VAX
* i386
* Elbrus

## Šaltiniai
Lytinis susijaudinimas

**Lytinis susijaudinimas** – tam tikra fiziologinė-psichologinė būsena, kuomet žmogus jaučiasi pasiruošęs sueičiai. Žmonėms, ne taip kaip gyvūnams, lytinis susijaudinimas yra nuo metų laiko nepriklausantis reiškinys. Esant tinkamai stimuliacijai, lytinis susijaudinimas baigiasi orgazmu, tačiau jis gali būti malonus pats savaime net ir nepasiekiant orgazmo. Tokio susijaudinimo metu smegenų limbinėje sistemoje vyksta sudėtingi fiziologiniai procesai.

Lytinis susijaudinimas tam tikra prasme yra asmens būsena, kuriai būdingas noras pradėti lytinius santykius ir iškrauti lytinę įtampą. Tai pasireiškia anatominiais ir fiziologiniais pakitimais, nors kiekvienam žmogui būdinga individuali lytinio susijaudinimo dinamika.

Kartais lytinis susijaudinimas gali kilti be regimos priežasties ar išorinio dirgiklio – tiesiog veikiant lytinei įtampai. Jis kyla tuo lengviau, kuo didesnė lytinė įtampa, kurią iš esmės daug lemia ilgas lytinis susilaikymas. Pradėjus sueitį jau po pirmųjų frikcijų lytinis susijaudinimas sparčiai didėja ir greitai baigiasi orgazmu.

Kitos priežastys: galimo lytinio partnerio matymas (taip pat akių kontaktas), kvapas ir prisilietimas, taip pat erotinės fantazijos, pornografija.

## Požymiai

Lytinio susijaudinimo požymiai, būdingi abiem lytims:
* padažnėjęs kvėpavimas,
* pakilęs kraujospūdis,
* padidėjęs raumenų tonusas,
* padažnėjęs pulsas,
* didesnis kraujo pritekėjimas į odą ir kitus organus,
* išsiplėtę vyzdžiai (ypač tarp moterų),
* spenelių erekcija,
* elgesio su kitos lyties asmenimis pokyčiai.

## Šaltiniai
Stepinė lingė

**Stepinė lingė** (*Circus macrourus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos paukštis.

## Išvaizda
Stepinė lingė yra mažesnė už nendrinę lingę. Spalva panaši į javinės lingės. Patino krūtinė ir pilvas visai balti, juodi tik sparnų galai, o antuodegis murzinai baltas, iš toliau atrodo pilkas.

Patino kūno viršus šviesus, pilkai melsvas. Antuodegyje balta tamsiai išmarginta dėmė. Plasnojamosios plunksnos pilkos, dalies jų viršūnės juodos. Vidurinės vairuojamosios plunksnos pilkos, šoninės baltos su pilkomis juostomis. Pilvas baltas, gerklė ir pagurklis pilkšvi. Snapas ir nagai juodi, vaškinė, kojos ir rainelė geltoni. Patelės nugara ruda, išmarginta ryškiai rudomis dėmėmis. Baltas antuodegis rusvai dryžuotas Pilvas gelsvai rudas su rudomis išilginėmis dėmėmis. Uodega ir sparnai su skersiniais dryžiais. Jaunikliai panašūs į patelę, jų rainelę ruda. Pūkuoti jaunikliai būna balsvai rusvi.

## Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Dunojaus žemupio iki šiaurės vakarų Mongolijos. Arealas šiaurėje siekia Pripetės slėnį, Sverdlovsko sritį, Jenisejaus aukštupį, pietuose paplitusi iki Tian Šanio, Syrdarjos slėnio, Aralo jūros, Užkaukazės. Žiemoja Indijoje, Mianmare, Afrikos vidurinėje ir rytinėje dalyje.

Lietuvoje sutinkama retai.

## Biologija
Stepėse pasirenka sausas vietas. Retkarčiais apsigyvena žemės ūkio pasėliuose, upių slėniuose, dykvietėse. Įsikuria atvirose miškastepių vietose, kartais plačiuose dirbamuose laukuose, pievose, medžiais užaugusių ežerų pakrantėse. Kaip ir visoms lingėms, būdingas lėtas, krypuojantis polėkis. Skrenda neaukštai: giliai plasnoja sparnais, kartais trumpai sklando virš nugaros pakeltais sparnais. Tupi ant žemės, į medžius nesileidžia. Medžioja sklandydama. Pamačiusi grobį, krinta iškėlusi sparnus stačiai žemyn. Balsas įvairus, kartais panašus į švilpimą ar cypsėjimą.

Poros pastovios. Kasmet grįžta į beveik tas pačias lizdavietes, bet lizdus krauna vis naujose vietose – žolėje ant žemės, paprastai netoli aukštesnio kupsto, krūmo ar kitos priedangos. Dėtyje paprastai būna 3–5 kiaušiniai, sveriantys po 26 gramus. Deda kas 48 valandas, peri apie 29 dienas.

Minta peliniais graužikais, driežais, žvirbliniais paukščiais Juos gaudo ant žemės.

## Galerija

Image:Pallid Harrier - Kazakistan S4E0423 (15475767911).jpg|Skrydyje
Vaizdas:Pallid Harrier Male.jpg|Patinas
Vaizdas:Pallid Harrier Female (1).jpg|Patelė
Circus macrourus.jpg


## Šaltiniai

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
Prejakuliatas

**Prejakuliatas** ( – „prieš ejakuliaciją“; dar vadinamas ***Kuperio skysčiu***) – skystis, kuris išsiskiria iš vyro varpos lytinio susijaudinimo metu. Šis skystis išsiskiria glamonių metu, taip pat gali ir sueities metu, prieš pat orgazmą (ejakuliaciją). Jis paruošia šlaplę sėklos praėjimui, neutralizuodamas šlapimo likučių pH. Taip pat jis sudrėkina apyvarpę palei varpos galvutę. Prejakuliatą išskiria bulbouretralinės liaukutės (Kuperio liaukos).

Ar prejakuliato užtenka apvaisinimui, kol kas nėra vienaprasmiško atsakymo. Nors jame ir yra spermos, tačiau nėra tiksliai nustatyta, ar joje esantys spermatozoidai pajėgūs apvaisinti kiaušialąstę. Tyrimai rodo, kad 17–37 proc. vyrų prejakuliatas turi judrių spermatozoidų.

## Šaltiniai
Kuperio liauka

**Kuperio liaukos** (arba ***šlaplės stormens liaukos***; ) – vyro pridėtinės lytinės liaukos, moters bartolino liaukų atitikmuo. Tai maždaug centimetro skersmens, pupelės formos gelsvos liaukutės, esančios po prostata, prie varpos stormens. Jos yra alveolinės, atskirtos tarpvietės giluminio skersinio raumens skaidulų, kurios jas supa iš visų pusių. Kartais kairioji liauka išsivysčiusi geriau. Iš liaukų išeina maždaug 25 mm ilgio kanalėliai į šlaplę, kuriais lytinio susijaudinimo metu nuteka prejakuliatas.

Kuperio liaukos yra apčiuopiamos per tarpvietę, kai esti uždegimas ar jos pastorėja. Liaukų išskyros – bekvapės, bespalvės, skaidrios gleivės, išsiskiriančios į šlaplę lytiškai susijaudinus, kai susitraukia tarpvietės raumuo. Liaukų sekretas vadinamas prejakuliatu ir neutralizuoja šarminius šlaplėje likusius šlapimo likučius bei padeda įstumti varpą į makštį (kadangi padidina varpos galvutės slydimą).

Su amžiumi liaukos po truputį mažėja.
Periodinis susilaikymas

**Periodinis susilaikymas** – vienas iš kontracepcijos metodų, besiremiantis sąlyginai reguliariu (vaisingomis dienomis) susilaikymu nuo lytinių santykių. Pagrindiniai būdai:
* temperatūrinis metodas (susilaikymo trukmė apie 1/2–2/3 moters ciklo),
* gleivių metodas (apie 1/3–2/3 moters ciklo),
* simptoterminis metodas (apie 1/3–1/2 moters ciklo),
* kalendorinis metodas (iki 2/3 moters ciklo trukmės).

Šie metodai pagrįsti natūraliai vykstančiais biologinių - hormoninių pokyčiais. Moteris turi stebėti pokyčius savo organizme (kūno temperatūra, seilių kristalizacija, gleivės ir pan.) bei pagal jų išraišką nusistatyti vaisingas ir nevaisingas dienas savo cikle. Nenorėdama pastoti, ji vaisingomis dienomis turi susilaikyti nuo lytinių santykių arba naudoti barjerinę kontracepciją. Vyras tomis dienomis taip pat turi būti pasiruošęs atsisakyti lytinių santykių arba naudoti prezervatyvą. Šie kontracepcijos būdai beveik nieko nekainuoja, tačiau juos tinkamai naudoti reikia įgudimo, o idealus (nepriekaištingas) kontracepcijos naudojimas yra svarbi kontracepcijos efektyvumo prielaida.

Žindymo laikotarpiu (ir apskritai po gimdymo) šie metodai negali būti taikomi (kadangi arba dar nėra sugrįžusios mėnesinės, arba jos nėra reguliarios), todėl tuo metu patartina imtis kitų kontracepcijos priemonių.

Vaisingumo pažinimo metodų mokoma šeimos planavimo centruose, katalikų bažnyčiose ir kitur.

Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja šią kontracepcijos metodų grupę vadinti vaisingumo žinojimo metodais.
Natūralusis šeimos planavimas

**Natūralusis šeimos planavimas** – šeimos dydžio planavimas, remiantis natūraliais kontracepcijos metodais, kurių principas – moters vaisingų dienų nustatymas. Pats savaime natūralusis šeimos planavimas nėra kontracepcija, kadangi jis gali būti taikomas porai siekiant susilaukti kūdikio, o ne tik išvengti nėštumo (pastaroji sąlyga yra kontracepcijos esmė).

## Nuorodos
* Tarptautinė šeimos planavimo federacija
Lytinis susilaikymas

**Lytinis susilaikymas** – savanoriškas ar priverstinis lytinio gyvenimo nutraukimas tam tikram laikui. Lytinis susilaikymas gali būti traktuojamas kaip kontracepcijos būdas, kurio metu yra vengiama bet kokių lytinių santykių, pavyzdžiui, moters ciklo viduryje, apie ovuliaciją, kuomet didžiausia rizika pastoti. Taip pat susilaikymas gali būti traktuojamas kaip saugus seksas (pvz., abipusė masturbacija, glamonės), kuomet apsieinama be lytinės penetracijos. Tačiau lytinis susilaikymas skirtinas nuo skaistumo (nekaltybės), kadangi pastarasis suprantamas ne tik kaip fizinis lytinių santykių neturėjimas, tačiau kaip pasaulėžiūros ir vertybių visuma.

Tokio susilaikymo priežastys įvairios: nuolatinio lytinio partnerio nebuvimas, turint sutuoktinį ar nuolatinį partnerį – išvykimas, liga, gyvenimas izoliacijoje, kur nėra kitos lyties asmenų ir kt. Iki pirmų lytinių santykių lytinis susilaikymas yra laikomas norma. Didelį lytinį potraukį lydi savireguliacija – poliucijos, masturbacija, kurios sumažina lytinę įtampą. Susilaikymas gali sukelti irzlumą, todėl kad seksas ar masturbacija sumažina stresą. Tačiau aseksualams pats lytinis aktas dėl įvairių priežasčių gali pasirodyti nemalonus.

Ankstyvi lytiniai santykiai gali patraukti baudžiamojon atsakomybėn. Pagal Lietuvos įstatymus lytinis santykiavimas (dar kitaip traktuojamas išprievartavimu) pilnamečiui neleidžia santykiauti su jaunesniu negu 16 m. asmeniu net jei ir amžiaus skirtumas labai mažas. Griežtos religinės normos smerkia nesantuokinius lytinius santykius. Tačiau dėl seksualinės revoliucijos, ypač Vakarų šalyse jau beveik nebesmerkiami lytiniai santykiai iki santuokos, ankstyvas seksas tarp bendraamžių kartais net nesulaukus pilnametystės.

## Šaltiniai
Perlo indeksas

**Perlo indeksas** – rodiklis, kuriuo skaičiuojamas kontracepcijos efektyvumas. Jis rodo, kiek procentų moterų pastoja per vienerius metus, naudodamos tam tikrą kontracepciją. Tai dažniausias metodas, kuris taikomas klinikiniuose tyrimuose apie kontracepciją. Tai yra vienas iš pačių populiariausių kontracepcijos patikimumo rodiklių, tačiau jo skaičiavimo metodika turi trūkumų.

## Istorija

Metodą 1933 m. pasiūlė JAV biologas Raymond Pearl (1879–1940).

## Šaltiniai
Gleivių metodas

**Gleivių metodas** (dar vadinamas ***Bilingso metodu*** arba ***ovuliacijos metodu***) – tai šeimos planavimo būdas, kuris remiasi kasdieniu moters gimdos kaklelio gleivių tikrinimu siekiant nustatyti vaisingąsias dienas.

Šis metodas geriausias tuomet, kai dėl nereguliarių mėnesinių negali būti naudojamas kalendorinis metodas, taip pat nesant galimybei taikyti temperatūrinį metodą (dėl ligos, aplinkos pokyčių, streso, alkoholio ir pan.). Šis metodas sunkiau pritaikomas sergant makšties ar gimdos kaklelio infekcija.
Naudojantis šiuo metodu, reikia kasdien tikrinti gleives, kurios keičiasi moters ciklo metu. Esant nevaisingoms dienoms prieš ovuliaciją, gleivių ant išorinių lytinių organų nebūna, vulvos srityje jaučiamas sausumas. Nevaisingu laikotarpiu po ovuliacijos – gali jaustis drėgnumas arba sausumas, gleivės baltos, lipnios. Vaisinguoju laikotarpiu gleivės būna tąsios, slidžios ir skaidrios, gali būti balzganos. Ovuliacijos dieną ypač tąsios, slidžios, primena nevirtą kiaušinio baltymą.

Gleivių metodas gali būti kartu naudojamas kartu su temperatūriniu metodu (tuomet vadinama simptoterminiu metodu).

Metodą aprašė australų gydytojų pora Evelina ir Džonas Bilingsai (*Evelyn Billings and John Billings*) apie 1970-uosius, todėl tiksliau būtų vadinti ne Bilingso metodu, bet Bilingsų.
Kalendorinis metodas

**Kalendorinis metodas**, kartais dar vadinamas ***Knauso-Ogino metodu*** arba ***ritmo metodu*** – kontracepcijos būdas, kuris remiasi vaisingųjų dienų nustatymu pagal paskutinių 12 moters ciklų maksimalią ir minimalią trukmę. Iš visų periodinio susilaikymo metodų, šis paprastai reikalauja ilgiausio susilaikymo.

Vaisingas laikotarpis pagal vieną iš patikimiausių (sprendžiant pagal kontracepcijos efektyvumą) skaičiavimo metodikų nustatomas taip: iš trumpiausio ciklo atimama 21 diena ir gaunama laikotarpio pradžia; pabaiga apskaičiuojama iš ilgiausio ciklo atimant 8 dienas. Tačiau dėl atimamų dienų skaičiaus įvairūs autoriai nesutaria.

Metodas taikytinas tik maždaug nuo tokio amžiaus, kai moters ciklo trukmė tampa pakankamai pastovi, kadangi paauglystėje yra gana dažni dideli ciklo trukmės svyravimai ir susilaikymo laikotarpis gali būti neracionaliai ilgas. Apskritai, net ir moterys su reguliariu ciklu, naudodamosi šiuo metodu turi susilaikyti (priklausomai nuo ciklo) net iki 2/3 savo ciklo trukmės, todėl šis kontracepcijos būdas yra gana nepopuliarus. Kai kurie specialistai jį išvis priskiria nepatikimiems ir nepraktiškiems kontracepcijos metodams.

## Istorija

Kalendorinio metodo principus pirmasis aprašė graikų gydytojas Spranas iš Efeso dar II a. pr. m. e. 1904 ar 1905 m. olandas Theodoor Hendrik van de Velde nustatė, kad moters ciklo metu įvyksta tik viena ovuliacija ir jos metu stebimas moters temperatūros pakilimas. Šiuolaikinį metodą pirmąkart pateikė Hermanas Knausas (*Hermann Knaus*, Austrija) ir Kiusaku Oginas (*Kyusaku Ogino*, Japonija) 1928 metais. H. Knauso siūlymu turėjo būti atimamos 17 ir 13 dienų, o K. Ogino, atitinkamai, 18 ir 11 dienų.
Temperatūrinis metodas

**Temperatūrinis metodas** – kontracepcijos būdas, kuris remiasi kasdieniu moters temperatūros matavimu iš ryto, siekiant nustatyti vaisingąsias dienas. Temperatūra matuojama reguliariai – kas dieną iš ryto. Metodo esmė: kūno temperatūra įvykus ovuliacijai ima kilti, todėl šiuo metodu yra nustatoma, kada baigiasi vaisingasis moters laikotarpis.

Pagrindinė taisyklė:
* nevaisinga diena yra ta, kurią temperatūra būna pakilusi bent 0,2 °C aukščiau nei didžiausia temperatūra iš 6 dienų laikotarpio prieš temperatūros pakilimą (spėjamą ovuliaciją). Be to, kadangi ovuliacija įvyksta laikotarpyje „3 dienos iki pakilimo – 2 dienos po pakilimo“, ir nežinia, kurią būtent, todėl reikia lukterti, kad būtų praėjusios trys dienos po temperatūros pakilimo.

Išimtys:
* jeigu temperatūra pakyla tik 0,1 °C per visas tris dienas po pakilimo, tai reikia palaukti dar vieną dieną, ir jeigu tądien temperatūra vis dar aukštesnė ta pačia 0,1 °C, diena laikoma nevaisinga;
* jei temperatūra pakilo 0,2 °C, paskui kiek nukrito, o paskui vėl pakilo 0,2 °C aukščiau nei 6 dienų laikotarpio maksimumas iki (pirmojo) pakilimo, tai galioja pagrindinė taisyklė, tik „išbraukiant“ tą laikiną temperatūros nukritimą (ir atitinkamai, pirmoji nevaisinga diena nukeliama viena diena vėliau nei pagrindinei taisyklei).

Metodo reikalavimai:
* temperatūrą reikia matuoti kas rytą (net ir mėnesinių metu), dar neatsikėlus (jeigu atsikelti labai būtina, pvz., į tualetą, tuomet paskui vėl reikia atsigulti ir matuoti temperatūrą praėjus bent pusvalandžiui), nevalgius ir negėrus;
* pagal galimybes, matuoti patartina pusės dešimtosios laipsnio (pvz., 36,5–36,55–36,6 °C ir t.t) tikslumu, termometrų nepatartina kaitalioti;
* matuojama toje pačioje kūno vietoje: arba burnoje (po liežuviu), arba išangėje, arba makštyje. Matavimai pažastyje nėra pakankamai tikslūs;
* visi termometro rodmenys, svarbios aplinkybės (pvz., vakarėliai, šokiai, parūkymas ar alkoholio vartojimas vakare, darbo laiko pokyčiai, dvasiniai išgyvenimai ir kt.) ir nukrypimai nuo reikalavimų fiksuotini dienoraštyje – tai padeda lengviau įvertinti temperatūros svyravimus.
Simptoterminis metodas

**Simptoterminis metodas** – natūralaus šeimos planavimo (NŠP) būdas, kuriuo siekiama nustatyti vaisingąsias dienas remiantis dviejų metodų – temperatūrinio ir gimdos kaklelio gleivių metodo – principais. Pagrindinis privalumas – sinchroniškai naudojant šiuos du metodus, vaisingųjų dienų nustatymas yra tikslesnis.

Pastaraisiais metais atsiranda vis daugiau gamintojų, siūlančių įvairias moters ciklo skaičiuokles, parodančias, kurios dienos yra vaisingos. Dažniausiai jos remiasi tiek moters temperatūra, tiek ir gleivių charakteristikomis (pvz., „Perimon“ ). Dauguma tiekėjų teigia, kad Perlo indeksas siekia mažiau nei 5. Tačiau prieš naudojantis tokiomis skaičiuoklėmis, jas reikia „kalibruoti“ – nustatyti individualiai pagal moters ankstesnius ciklus, kadangi skaičiuoklėje yra mažas kompiuteris, analizuojantis informaciją apie paskutinius moters ciklus. Kalibravimo laikas priklauso nuo tiekėjo – gali būti nuo 3 iki 8 ir daugiau ciklų.