open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Benekainys

**Benekáinys** (, ) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, 12 km į šiaurę nuo Varanavo, prie Šalčios upės, kelio Šalčininkai–Varanavas pusiaukelėje. Apylinkės centras. Benekainių geležinkelio stotis.

## Istorija

Benekainių dvaras žinomas LDK laikais. 1634 m. pastatyta katalikų bažnyčia, įsteigta parapija, 1638 m. – prieglauda. XVIII a. įkurta mokykla. 1902 m. pastatyta dabartinė Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (sovietmečiu uždaryta, 1989 m. grąžinta katalikams). 1910–1945 m. veikė Vilniaus žemės ūkio tyrimo stotis. Apie 1930 m. pastatyta dabartinė Benekainių geležinkelio stotis.

Iki 1795 m. Benekainys priklausė Vilniaus vaivadijai, valdant Rusijos imperijai – Vilniaus gubernijai. XIX a. tai buvo miestelis, Lydos apskrities Benekainių valsčiaus centras. 1920–1939 m. buvo užgrobusi Lenkija, 1939 m. kraštą okupavus TSRS – priskirti Baltarusijos TSR. 1861–1950 m. buvo valsčiaus centras. 1942–1944 m. Benekainių valsčius priklausė Ostlando Lietuvos generalinei sričiai.


Bieniakoni. Беняконі (1929).jpg|Miestelio aikštė tarpukariu
Bieniakoni, Śviatoha Jana. Беняконі, Сьвятога Яна (1900).jpg|Šv.Jono Krikštytojo bažnyčia XX a. pr.
Bieniakoni, Čyhunačnaja. Беняконі, Чыгуначная (1939).jpg|Geležinkelio stotis tarpukaryje
Bieniakoni, Čyhunačnaja. Беняконі, Чыгуначная (1938).jpg|Motociklininkų žygis į Benekonis 1939 m.


## Lietuviai

Benekainių apylinkėse nuo seno gyventa lietuvių, jos įėjo į vientisą lietuvių kalbos arealą, visų gyvenviečių pavadinimai lietuviški. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje lietuviai sparčiai slavėjo. XX a. pradžioje lietuviškai dar kalbėjo maždaug pusė parapijos gyventojų (namuose), kiti – daugiausia baltarusiškai. Pamaldos buvo laikomos tik lenkų kalba. Lenkijos valdymo metais miestelyje veikė Ryto draugijos lietuvių mokykla, aplinkiniuose kaimuose apie 10 mokyklų ir Šv. Kazimiero draugijos 14 skyrių (vėliau uždaryti). 1942–1944 m. veikė lietuviška pradinė mokykla, vėliau kurį laiką progimnazija. Pagal 1942 m. gyventojų surašymą lietuviai sudarė 18 proc. Benekainių valsčiaus gyventojų. XX a. pabaigoje lietuviškai kalbėjo tik pavieniai vyresnės kartos žmonės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Fatehpur Sikris

**Fatehpur Sikris** (, ) yra miestas Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, 37 km į vakarus nuo Agros. trumpai buvusi Mogolų imperijos politinė sostinė nuo 1571 iki 1585 metų, valdant Akbarui Didžiajam. Miestas įsikūręs ant uolingo kalnagūbrio. Fatehpur Sikrį su Agra jungia plentas ir geležinkelis.

## Paveldas

Fatehpur Sikriui būdinga mogoliškoji indo–persiška architektūra iš smiltainio, gausiai dekoruota bareljefais, bokšteliais, kolonomis. Svarbiausi objektai:
* Bulando vartai (*Buland darwaza*) – 54 m aukščio statinys su vartais ir arabiškais įrašais, pastatytas apie 1577 m.;
* Didžioji mečetė (*Jama masjid*) – 1572 m. statinys su dideliu vidiniu kiemu, apsuptu „ivanais“, puošta bokšteliais (čhatriais);
* Salimo Čišti mauzoliejus – iš balto marmuro pastatyta Salimo Čišti kapavietė, puošta perlamutro mozaikomis bei mozaikiniais langais (džaliais), svarbi sufijų šventvietė;
* Viešųjų susirinkimų salė (*Diwan-i-Am*)
* Asmeninių susirinkimų salė (*Diwan-i-Khas*)
* Neišlikę Maldos namai (*Ibādat Khāna*), kuriuose buvo vystomas Akbaro sinkretinis tikėjimas *[[Din-e Ilahi]]*;
* Penkiaaukščiai rūmai (*Panch Mahal*) – nedidelis penkiaaukštis piramidiškas statinys;
* Muzikos namai (*Naubat khana*)


File:Fatehpur Sikri Jama Masjid.jpg|Didžioji mečetė
File:Ft5 3mb.JPG|Bulando vartai
File:Fatehpur Sikri near Agra 2016-03 img02.jpg|Salimo Čišti mauzoliejus
File:Salim Chishti Tomb-2.jpg|Mauzoliejaus langai


File:Fatehpur Sikri 175.JPG|*Diwan-i-Khas*
File:FatehpurSikriDiwanIAm20080212-2.jpg|*Diwan-i-Am*
File:Panch Mahal, Fatehpur Sikri.JPG|Panč Mahalas
File:Fatehpur Sikri-Astrologer's Seat -20131018.jpg|Astrologo vieta


## Istorija

Viduramžiais šioje vietoje buvo Sikrio kaimas, kuriame rinkdavosi sufijai. Pasak legendos, čia kartą atvykęs imperatorius Akbaras, kuris siekė čia gyvenančio sufijų šventojo Salimo Čišti palaiminimo paveldėtojo susilaukimui. Netrukus Akbarui gimė sūnus, kuri valdovas pavadino Salimu (Džahangyras), o Sikryje nusprendė pastatyti rūmus ir gyventi greta sufijų. Pergalėms prieš radžputus paminėti, Akbaras jam suteikė Fatehpuro pavadinimą, kuris reiškia „pergalės miestas“ (iš arabų *fatah* – 'pergalė' ir sanskrito *pura* – 'miestas'). Drauge su Agra, Fatehpur Sikris buvo Mogolų imperijos sostine. Čia Akbaras įrengė rūmų ir šventyklų kompleksą, pasižyminti savo didinga architektūra. Tačiau mirus Akbarui miestas buvo apleistas, daugiausiai dėl vandens trūkumo. Visgi, paminklai išliko iki šių dienų ir 1986 m. įrašyti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai
Pariečė

**Pariẽčė**  (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, į šiaurės rytus nuo Gardino, šalia valstybinės sienos su Lietuva. Stovi Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XX a. pradžia), cerkvė (1901 m.), yra I pasaulinio karo aukų kapinės. Praeina Peterburgo–Varšuvos geležinkelis, įrengta Pariečės geležinkelio stotis.

## Istorija

XIX a. kaimas ir Pariečės geležinkelio stotis (vadinta Druskininkų vardu) buvo Gardino apskrities Sabalionių valsčiuje. XX a. pradžioje Pariečėje gyveno nemažai lietuvių. XX a. tarpukariu priklausė Lenkijai. Iki 2001 m. pro Pariečę kursavo traukinys Vilnius–Druskininkai.

## Šaltiniai
Trakeliai (Varanavas)

**Trakeliai** (, ) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, Varanavo rajone, prie kelio Lyda–Dieveniškės, 13 km į pietryčius nuo Varanavo. Šv. Marijos bažnyčia (1809 m.). Veikia mokykla, ryšių skyrius, biblioteka, klubas.

## Istorija
Minimi 1433 m., Žygimantui Kęstutaičiui dovanojant Naujadvario dvarą Jonui Goštautui.

XIX a. buvo valstybinis palivarkas, buvęs Dvaryščios seniūnijoje (Žirmūnų valsčius). Veikė karčema, plytinė, spirito varykla.


Trakieli, Adviedzinaŭ. Тракелі, Адведзінаў (1900).jpg|Bažnyčia XX a. pr.
08 Трокели (0).JPG|Bažnyčia XXI a. pr.
Trakieli. Тракелі (1938).jpg|Kaimo planas tarpukaryje


## Gyventojai

## Šaltiniai
Lehas

**Lehas** () yra buvusios Himalajų karalystės Ladako sostinė (dabar Ladako regiono sostinė, Džamu ir Kašmyro valstijoje, Indijoje). Virš miesto iškilę apgriuvę Leho rūmai, buvusi Ladako karališkosios šeimos rezidencija, primenantys Potalos rūmus Lasoje.

Lehas yra 3500 m aukštyje virš jūros lygio, mieste gyvena apie 30 tūkst. gyventojų. Dauguma Leho gyventojų – budistai (81 %). Temperatūra gali svyruoti nuo -28&nbsp;°C žiemą iki +33&nbsp;°C vasarą.
Asveja (reikšmės)

**Asveja** vadinama:

* Asveja, 22 km ilgio ežeras Lietuvoje;
* Baltarusijoje:
** Asveja (Baltarusijos ežeras), ežeras;
** Asveja (miestelis), miestelis.
Varanavo rajonas

**Varanavo rajonas** () – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje. Centras – Varanavas.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1940 m. pradžioje.

## Geografija
Varanavo rajonas yra Lietuvos (Šalčininkų ir Varėnos rajonų) pasienyje. Didžiąją dalį paviršiaus sudaro Lydos plynaukštė, iškilusi į 160–180 m aukštį. Aukščiausia rajono vieta (215 m) yra Trakelių apylinkėse.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -5,8 °C, liepos +17,7 °C. Per metus vidutiniškai iškrinta 615 mm kritulių.

Rajono upės priklauso Nemuno baseinui: Ditva (su Akmena, Nočia, Rodūnia), Žižma, Ūlos ir Šalčios aukštupiai.

Rajono miškingumas – 26 %. Vyrauja pušynai ir eglynai, prie upių yra beržynų, alksnynų.

## Administracinis suskirstymas

2025 m. Varanavo rajoną sudarė šios kaimiškosios apylinkės:

* Bastūnų
* Benekainių
* Balčiškių
* Dočiškių
* Girkų
* Kauleliškių
* Misevičių
* Paaradnės
* Pereigonių
* Rodūnios
* Užubalio
* Žirmūnų

## Gyvenvietės

Yra dvi miesto tipo gyvenvietės – Varanavas ir Rodūnia.

## Gyventojai
2007 m. rajono tautinė sudėtis:
* lenkai – 83 %;
* baltarusiai – 10,5 %;
* lietuviai – 1,9 %.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* https://globustut.by/_regs/voron.htm
* http://region.grodno.by/ru/oblast/regions/Voronovo 
* http://www.emaps-online.com/rus_win/maps/oblast/obl_grodno/regions/reg_voronovo/map.shtml 
* http://www.radzima.org/pub/miesta.php?lang=by&rajon_id1=hrvo
Bronzinis baravykas

**Bronzinis baravykas** (*Boletus aereus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**
Ąžuolynai, miškai su ąžuolo priemaiša.
* **Augimo laikas**
Vasara, rečiau ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Juosvos bronzinės spalvos vaisiakūniai.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 30 cm skersmens, Lietuvoje rasta tik iki 15 cm skersmens, tamsiai juosvai ruda, tamsiai ruda, bronzinė matinė. Vamzdeliai pilkšvi, iki 3 cm ilgio. Kotas iki 12 cm ilgio ir 5 cm storio, šiek tiek šviesesnis nei kepurėlė, su tinkleliu. Trama balta, įpjauta spalvos nekeičia, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 12–15 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė tamsiai rudos spalvos, bronzinio atspalvio, šviesesnės spalvos nei kotas.

Skanus. Labai retas. Vertingumu tolygus baravykui. Auga lapuočių miškuose, mėgsta kalkingus ąžuolynus. Saugomas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 51 psl.

## Nuorodos
* Bronzinio baravyko nuotraukos
Naujoji žemė (filmas)

**Naujoji žemė** – 2008 m. rusų režisieriaus Aleksandro Melniko () fantastinė veiksmo drama su Ingeborga Dapkūnaite.

Filmo premjera įvyko 2008 m. birželio 8 d. atvirame Rusijos Kinotavro kino festivalyje ().

## Aktoriai
* Konstantinas Lavronenko (Константин Лавроненко) – Žilinas
* Maratas Bašarovas (Марат Башаров) – šaltkalvis Tolia
* Ingeborga Dapkūnaitė – Marta
* Sergejus Žigunovas (Сергей Жигунов) – pulkininkas
* Tomi Lister – Sewing Dude
ir kt.

## Siužetas

Veiksmas vyksta 2013 m. Pasaulyje panaikinta mirties bausmė, kalėjimai perpildyti. Iki gyvos galvos nuteistiesiems išlaikyti reikia vis daugiau lėšų. Tarptautinė organizacija nutaria atlikti eksperimentą. Rusija šiam eksperimentui šiaurėje išskiria nedidelę salą, kurioje įkurta nedidelė gyvenvietė. Čia ir atvežama pirmoji 206 kalinių grupė iš Rusijos. Jiems pasiūloma čia pradėti naują gyvenimą, patiems įkurti savo naują visuomenę. Bet naujieji gyventojai pradeda čia gyventi principu: „Paskutinis–miręs“, ir po trijų mėnesių lieka tik 87 žmonės…

## Nuorodos
*http://www.kinoros.ru/db/movies/1890/index.html?1220954335621 

## Išnašos
Juozapas Bikinas

**Juozapas Bikinas** (1875 m. balandžio 16 d. Pajuosčio dvaras, Raguvos valsčius – 1956 m. balandžio 22 d. Jurbarkas) – lietuvių visuomenės veikėjas, kunigas, publicistas, redaktorius.

## Biografija
1892 m. baigė Panevėžio realinę mokyklą, 1898 m. baigė Kauno kunigų seminariją.

1898–1907 m. Endriejavo, Rietavo, Kauno bažnyčių vikaras. Nuo 1907 m. kunigavo Rygoje, 1910–1917 m. redagavo laikraštį „Rygos garsas“, nuo 1915 m. jį ir leido. 1918 m. persikėlė į Kauną. 1919–1920 m. redagavo leidinį „Vienybė“, 1920–1924 m. dienraštį „Laisvė“.  Nuo 1924 m. Jurbarko bažnyčios klebonas, įkūrė našlaičių vaikų ir senelių prieglaudą. Nuo 1935 m. kanauninkas.

Spaudos draudimo metais Rietave buvo įkūręs slaptų mokyklų, knygynėlį, platino lietuviškąją spaudą. Vienas Šv. Kazimiero draugijos įkūrėjų ir darbuotojų. Katalikiškų draugijų (Šv. Juozapo, Šv. Zitos), šalpos komitetų valdybos narys. Pasirašinėjo D. Dumbrės slapyvardžiu. Bendradarbiavo žurnaluose „Draugija“, „Šaltinis“, „Tėvynės sargas“, „Nedėldienio skaitymas“, „Židinys “, „Žinyčia“, laikraščiuose „Kryžius“, „Vilniaus žinios“, „Dirva“, „Tiesos kelias“. Skelbė politinius straipsnius, spausdino vertimus, paskelbė feljetonų, išleido brošiūrų (Ar bus geriaus, kad socializmas gaus viršų?, 1905 m., Bejėgis socializmas, 1920 m.).

## Šaltiniai
Bikšys

**Bikšys, Bikšis** (, ) – XIII a. lietuvių kunigaikštis.

## Biografija
Manoma, kad valdė vieną iš Deltuvos žemės valsčių. Jo žemės įėjo į lietuvių žemių konfederaciją. Pripažino vyresniųjų kunigaikščių (Živinbudas, Daujotas, Dausprungas) viršenybę. Su kitais lietuvių kunigaikščiais 1219 m. sudarė Lietuvos-Voluinės taikos sutartį. Per 1248–1252 m. Lietuvos vidaus karą rėmė Mindaugą, su kuriuo buvo susijęs giminystės ryšiais. Paskutinį kartą minimas 1260 m.

## Šaltiniai
Calka

**Calka** – Gruzijos pietinis miestas, Kvemo Kartlio regione.

Pagal 2002 m. surašymą gyventojų sudėtis tokia:
* 55 % – armėnai,
* 22 % – graikai,
* 12 % – gruzinai,
* 9,5 % – azerbaidžaniečiai.

Keli tūkstančiai etninių gruzinų, kurie nukentėjo nuo nuošliaužų Svanetijoje ir Adžarijoje buvo iškelti į Calką 1997–2006 m. Tuo metu miestas ir jo apylinkės patyrė smurtinių etninių konfliktų.

## Šaltiniai
Tadas Bilevičius

**Tadas Bilevičius** (, apie 1728 m. – 1788 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karinis ir valstybės veikėjas, generolas majoras.

## Biografija

Kilęs iš Žemaičių bajorų Bilevičių giminės. Tėvas Aleksandras Jurgis Bilevičius, motina Ona Riomerytė. Broliai Jurgis, Matas ir Teodoras Aleksandras Bilevičius. Sūnus Juozapas Tadas Bilevičius.

Mokėsi Karaliaučiuje, nuo 1750 m. dvariškis.

## Valstybės tarnyba

1764 m. dalyvavo karaliaus Stanislovo Poniatovskio rinkimuose. Nuo 1771 m. Nuolatinė tarybos narys, Žemaitijos maršalka, Baro konfederacijos dalyvis, nuo 1783 m. Mstislavlio kaštelionas, nuo 1786 m. kovo 30 d. Mstislavlio vaivada, nuo 1788 m. sausio 22 d. Trakų kaštelionas.

1755 m. mirus tėvui – Viešvėnų netoli Telšių tijūnas, Vainuto seniūnas. 1760 m. Degučių bažnyčios fundatorius.

|-

## Šaltiniai
Malavio kvača

**[[Malavis|Malavio]] kvača** – Malavio valiuta. ISO 4217 kodas – *MWK*. Kvača padalinta į 100 tambalų. Simbolis – MWK. 1971 m. pakeitė svarą santykiu 2 kvačos = 1 svaras. Apyvartoje yra 1, 5, 10, 20, 50, 100, 200 ir 500 kvačų, taip pat 50 tambalų banknotai ir 1, 2, 5, 10, 50 tambalų ir 1 kvačos monetos. 2012 m. gegužės 23 d. išleidus naują kvačų seriją, iš apyvartos išimami 5 ir 10 kvačų banknotai bei išleisti nauji 1000 kvačų nominalo banknotai. Susidėvėjus, iš apyvartos palaipsniui išimimai senesnių serijų kvačų monetos ir banknotai.
Jonas Petras Bylinskas

**Jonas Petras Bylinskas** (mirė 1686 m. liepos 8 d. Kaune, palaidotas Vilniuje) – XVII a. antrosios pusės Vilniaus pirklys, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės visuomenės veikėjas.

## Žinios
Miesto magistrato burmistras. Turėjo daugiau kaip 50 knygų (dauguma jų lotynų kalba) biblioteką, kurią daugiausia sudarė teisės, t. p. istorijos, filosofijos, politikos ir kitokie veikalai, daug sidabru puoštų ir paauksuotų ginklų (muškietų, kalavijų). Mokėjo lotynų ir kelias kitas kalbas.

Kauno chirurgai (cirulnikai) mirusio burmistro kūną iš dalies balzamavo – labai retas atvejis, kad apie tokią operaciją išliko duomenų.

## Šaltiniai
Danutė Bindokienė

**Danutė Bindokienė-Brazytė** (g. 1932 m. gegužės 14 d. Bartninkai, Vilkaviškio apskritis) – lietuvių žurnalistė, rašytoja, redaktorė.

## Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Vėliau persikėlė į JAV. Nuo 1950 m. Čikagoje studijavo Pedagoginiame lituanistikos centre, 1959–1987 m. dėstė K. Donelaičio aukštesniojoje lituanistikos mokykloje. Lituanistikos instituto leidyklos rinkėja, maketuotoja, kalbos taisytoja. Redagavo žurnalą „Švietimo gairės“, nuo 1989 m. žurnalą „Ateitis“, 1992–2007 m. dienraščio „Draugas“ redaktorė. Lietuviškosios enciklopedijos bendradarbė.

Parengė mokomųjų knygų lituanistinėms mokykloms. Parašė novelių, apysakų vaikams ir jaunimui.

## Kūryba
Pirmuosius grožinės literatūros kūrinius išspausdino 1950 m. žurnale „Ateitis“. Rašė apysakas vaikams bei jaunimui, eilėraščius, recenzijas, straipsnius literatūros, tautosakos, kraštotyros temomis, sukūrė kūrinių scenai, išvertė lietuvių išeivių prozos kūrinių į anglų kalbą. Išleido mokymo priemonių. 

## Bibliografija
* *Keturkojis ugniagesys*, vaikams, 1964 m.
* *Baltosios pelytės kelionė į Mėnulį*, vaikams, 1966 m.
* *Mieste nesaugu*, jaunimui, 1970 m.
* *Parkas anapus gatvės*, jaunimui, 1973 m.
* *Angelų sniegas*, 1981 m., 2 leid. Bonus animus, 2008 m. ISBN 978-9955-754-03-9
* *Viena pasaulyje*, romanas, 1971 m.
* *Lietuvių papročiai ir tradicijos*, 1989 m., lietuvių ir anglų k., 2 leid. Vilnius, 1991 m.

## Šaltiniai
Rod Taunas

**Rod Taunas** () – Britanijos Mergelių salų (Karibų jūroje) sostinė. Įsikūrusi Tortolos salos pietinio kranto centrinėje dalyje. 9,4 tūkst. gyventojų (2004 m.). Svarbi jachtų prieplauka ir kruzinių laivų uostas. Turistinis centras.
Juozapas Bilevičius

**Juozapas Bilevičius** (, mirė 1850 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karinis ir valstybės veikėjas, Raseinių pavieto bajorų maršalka, Patriotinės draugijos narys.

## Biografija
Kilęs iš Žemaičių bajorų Bilevičių giminės. Tėvas Motiejus Bilevičius, motina LDK raštininko Lopacinskio duktė. Jo duktė Uršulė Bilevičiūtė ištekėjo už J. Pilsudskio ir dalis Bilevičių dvarų perėjo Pilsudskiams.

1766 m. pilininkas, nuo 1789 m. Žemaitijos vaiskis. Išrinktas Žemaitijos civiliniu kariniu komisaru, 1792 m. dalyvavo Targovicos bajorų konfederacijoje, 1793 m. delegatas į Gardino seimą. Nuo 1795 m. Raseinių teisėjas, nuo 1800 m. – Raseinių pavieto pakamaris, nuo 1811 m. – Raseinių maršalkos pavaduotojas. 1812 m. rugpjūčio 15 d. išrinktas Raseinių atstovu į Generalinę konfederaciją, vėliau Raseinių bajorijos maršalka.

## Šaltiniai
Vasyliškės

:: *Apie gyvenvietę vakarų Baltarusijoje žr. [[Vosyliškės]]*.

**Vasyliškės** – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 4 km nuo Kazokiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tortola

**Tortola** () – didžiausia ir gausiausiai gyvenama sala Britų Mergelių salose. Plotas 55,7 km². Ilgis 19 km, plotis 5 km. Sala kalnuota; vulkanizmas. Aukščausia vieta – Seidžo k. (530 m). Dažni žemės drebėjimai. Tortolą dengia tropiniai miškai, pakrantėse driekiasi smulkaus smėlio paplūdimiai.

Saloje gyvena 23,9 tūkst. gyventojų. Pagrindinis miestas – Rod Taunas.
Anegada

**Anegada** () – toliausiai į šiaurės rytus nutolusi Britų Mergelių salų teritorijos sala. Yra Atlanto vandenyne, 24 km į šiaurę nuo Virdžin Gordos. Anegada – koralinės kilmės sala. Plotas 38 km². Aukštis iki 8,5 m. Vakaruose yra druskinga marša. Salą supa koralinis rifas. Anegadoje veisiasi retos jūrinių vėžlių rūšys bei gyvena endeminė Anegados iguana.

Saloje gyvena ~200 gyventojų, įsikūrusių Setlmento (*The Settlement*) gyvenvietėje. Verčiamasi turizmu, žvejyba, jūros vėžiagyvių gaudymu.
Daržai

**Daržais** vadinami kaimai:

* Lietuvoje:
** Biržų rajone;
* Baltarusijoje:
** Ašmenos rajone;
** Lydos rajone.
Ašmenos rajonas

**Ašmenos rajonas** (, ) – rajonas Baltarusijoje, Gardino srityje, pasienyje su Lietuva. Centras – Ašmena.

## Istorija

Įkurtas 1940 m. sausio 15 dieną.

## Geografija

Rajonas išsidėstęs Ašmenos aukštumoje. Svarbiausia upė – Ašmena (Neries baseinas) su intakais Grauže, Aluošia, Kernava; taip pat Nemuno baseinui priklausanti Galšia. Miškai (beržynai, uosynai, alksnynai) užima 34,5 % ploto. Gausu pelkių. Ištekliai: durpės, molis, smėlis, žvyras.

Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -6,6 °C, liepos – 17,1 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 605 mm kritulių.

## Gyventojai

Miestų gyventojų – 41,3 %.

Tautinė sudėtis:
* gudai – 89,69 %
* lenkai – 5,89 %
* rusai – 3,0 %
* kiti – 1,42 %

Gimtoji kalba:
* gudų kalba – 82,05 %
* rusų kalba – 16,25 %

## Kaimiškosios apylinkės
Rajonas padalintas į 10 kaimiškųjų apylinkių:
* Alšėnų kaimiškoji apylinkė
* Barūnų kaimiškoji apylinkė
* Graužiškių kaimiškoji apylinkė
* Gruodžių kaimiškoji apylinkė
* Kalčiūnų kaimiškoji apylinkė
* Kamieny Loho kaimiškoji apylinkė
* Kreivonių kaimiškoji apylinkė
* Mūrinės Ašmenos kaimiškoji apylinkė
* Navasiolkų kaimiškoji apylinkė
* Žiupronių kaimiškoji apylinkė

Taip pat – Ašmenos miesto apylinkė.

## Gyvenvietės

Vienintelis miestas – Ašmena. Didžiausios gyvenvietės (2009 m.):
* Ašmena – 14 813
* Budionauka – 1050
* Krakouka – 1020
* Galšia – 981
* Žiupronys – 720
* Kalčiūnai – 683
* Ašmenos GS – 491
* Barūnai – 454
* Graužiškės – 427
* Mūrinė Ašmena – 409
* Povišniai – 397
* Navasiolkai – 396
* Gruodžiai – 388
* Kreivonys – 276
* Dargiškės – 261
* Kamieny Lohas – 253
* Pavėžiai – 248

## Nuorodos

* http://www.emaps-online.com/rus_win/maps/oblast/obl_grodno/regions/reg_oshmjany/map.shtml 
* http://region.grodno.by/ru/oblast/regions/oshmyany 
* https://globustut.by/_regs/oshmyan.htm
* http://www.radzima.org/pub/miesta.php?lang=by&rajon_id1=hraz
Brazilijos lietuviai

**Brazilijos lietuviai** – lietuviai, emigravę į Braziliją ar ten gimę ir išlaikę lietuvybę bei dalyvaujantys lietuviškoje veikloje. Pirmosios žinios apie lietuvius byloja, kad dar XVII a. Biržų Radvilų tarnautojas pastatė Itamarako tvirtovę olandų valdomoje šiaurės rytų Brazilijoje. 1886 m. Andrius Višteliauskas prisidėjo prie Brazilijos armijos kovoje prieš Paragvajų. 1890 m. apie 200 lietuvių šeimų atvyko į Ižui ir Guaporą, pačioje piečiausioje Brazilijos valstijoje Pietų Rio Grandėje ().

Didžioji emigracija į Braziliją prasidėjo 1923 m., daugiausiai į San Paulo valstiją. Nuo tų metų bendras lietuvių emigrantų skaičius išaugo iki 6-30 tūkstančių. Dar ir dabar lietuvių pėdsakų galima aptikti Vila Zelinoje (), San Paulo miesto dalyje.

## Žinomi lietuvių kilmės brazilai
* Lozarius Segalas () (1891–1957), dailininkas ir skulptorius (:pt:Lasar Segall);
* Valdemaras Blatskauskas (g. 1938 m. kovo 17 d.), http://www.playoff.com.br/almanaque/waldemar-blatskauskas, krepšininkas, priklausantis FIBA Hall of fame . 1959–1961 m. dukart pasaulio čempionas, 1958–1961 m. dukart Pietų Amerikos čempionas, Romos olimpiados bronzos medalininkas (:pt:Waldemar Blatskauskas);
* Radvilas Kasimieras Gorauskas, krepšininkas. 1968 m. Pietų Amerikos čempionas http://www.cbb.com.br/competicoes/sulamericano2006m/historico22.asp ;
* Mindaugas Petras Gorauskas, krepšininkas. 1968 m. Pietų Amerikos čempionas http://www.cbb.com.br/competicoes/sulamericano2006m/historico22.asp ;
* Pranciškus Vladislovas Čepukaitis (slapyvardis ) (1911–2009), aktorius (:pt:Francisco Dantas);
* Angelė Kšivickis () (g. 1973 m. lapkričio 30 d.), aktorė, dainininkė, televizijos žvaigždė (:pt:Angélica (apresentadora));
* Pranas Gavėnas SDB (1918–2000), Romos katalikų vienuolis selezietis, leidėjas, rašytojas, vertėjas, visuomenininkas;
* Borisas Cimbleris (1923–2000), termodinamikos profesorius;
* Petras M. Urbaitis () (1911–1994), tėvas selezietis, vienas iš Brazilijos Esperantininkų katalikų sąjungos kūrėjų, žurnalo „Brazila Katoliko“ leidėjas;
* Aleksandras Ferdinandas Bendoraitis (1919–1998), Romos katalikų kunigas, gydytojas epidemiologas, Brazilijos MA narys.
* Sandra Laukenickas (:pt:Sandra Passarinho);
* Rita Lisauskas (:pt:Rita Lisauskas);
* Victor Siaulys (:pt:Victor Siaulys);
* Sérgio Toledo (:pt:Sérgio Toledo).

## Nuorodos
* Eldorado: Lietuviai Brazilijoje, Juliaus Zizo ir Fabiano Canosos filmas, Brazilija, 2001;
* Lietuviai San Paule: San Paulo miesto savivaldybė  (port.);
* Dainuoja Vila Zelina lietuvių choras;
* Ìmigracijos tyrimo centras San Paule (port.);
* Straipsnis apie lietuvius emigrantus (port.).

## Šaltiniai
Portsmutas

**Portsmutas** – miestas pietų Anglijoje, prie Lamanšo sąsiaurio. Išvystyta laivybos ir radioelektronikos pramonė. Yra karinė jūrų bazė.

## Istorija

Miestas įkurtas XII a. pabaigoje.

## Sportas
* Portsmouth FC – futbolo klubas; rungtyniauja Anglijos futbolo čempionate.
* Portsmouth FC (moterys) – moterų futbolo ekipa, rungtyniaujanti Anglijos moterų futbolo čempionate.

## Išnašos

## Sportas
*
Traupio herbas

**Traupio herbas** – pagrindinis Traupio miestelio ir Traupio seniūnijos (Anykščių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke žalias išrautas šerinės kalnarūtės keras.

## Simbolika

Kalnarūtė – į Lietuvos Raudonąją knygą įrašytas nykstantis augalas, vienas iš rečiausių Lietuvoje sporinių induočių, jau daug metų želia ant senosios akmeninės Traupio kapinių tvoros, o Lietuvoje tokių vietų – tik kelios. Šerinę kalnarūtę Traupyje 1995 m. vasarą pamatė ir pirmą kartą ją atpažino tuo metu mokyklos direktoriumi dirbęs gamtininkas Sigutis Obelevičius. Tik kalnuose sutinkamą augalą, jo nuomone, į Traupį atpūtė vėjas, toli nešiojantis jo sporas iš artimiausių nuo Lietuvos Skandinavijos ar Tatrų kalnų.

## Istorija

2008 m. rugpjūčio 25 d. herbą dekretu Nr. 1K-1484 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Dominija

**Dominija** – autonominė valstybė, įėjusi į Britų imperiją ir pripažinusi jos karalių valstybės vadovu. Formalaus dominijos statuso apibrėžimo nebuvo.

Dominijos statusą pirmoji gavo Kanada (1867 m.), vėliau – Australija (1901 m.), Naujoji Zelandija (1907 m.), Pietų Afrikos Sąjunga (1910 m.), Niufaundlandas (1917 m. ), Airija (1921 m.). Imperijos konferencijos 1926 m. paskelbtame pareiškime Jungtinė Karalystė ir dominijos įvardijamos autonominėmis Britų imperijos bendrijomis, jų statusas esąs lygus, jos niekaip nėra subordinuotos viena kitai (nei vidaus, nei užsienio reikaluose); šalis vienijanti ištikimybė monarchui. Vestminsterio statutas 1931 m. įtvirtino dominijos suverenumą – pripažino teisę savarankiškai priiminėti įstatymus.

1949 m. buvo nutarta, kad visateisėmis Sandraugos narėmis šalys gali būti ir nepripažindamos britų monarcho savo suverenu.

1949 m. dominijos statuso atsisakė Airija, o Niufaundlandas įstojo į Kanados konfederaciją. 1961 m. dominijos statuso atsisakė Pietų Afrikos Sąjunga.

Daugelis buvusių dominijų priklauso Tautų Sandraugai.

## Šaltiniai
Ada Lovelace

**Ada Lavleis** (, pilnas vardas **Augusta Ada King, Lavleiso grafienė** (, mergautinė pavardė **Bairon**, 1815 m. gruodžio 10 d. Londone, Anglijoje – 1852 m. lapkričio 27 d. Londone) – kompiuterių mokslo pionierė tuo laiku, kai moterų moksle dar beveik nebuvo. Poeto lordo Bairono dukra. Daugelio laikoma pirmąja programuotoja.

## Biografija

Ados matematikos studijos buvo neįprastas reiškinys net kilmingoms to meto moterims. Tačiau savo mokytojo Morgano dėka Ada gavo gerą algebros, logikos ir skaičių teorijos išsilavinimą. Septyniolikmetė Ada viename pokylyje sutiko Čarlzą Babidžą – aktyvų politiką, žinomą nestandartinėmis matematikos idėjomis. Po kurio laiko Babidžas parodė Adai savo kuriamą mechaninę diferencinę skaičiavimo mašiną. Ada buvo sužavėta. Nuo tol ji atidžiai sekė šios mašinos kūrimo eigą, diskutuodavo su Babidžu ir pateikė daugybę naujų idėjų.

Ada išnagrinėjo teorines programavimo galimybes. Ji iškėlė mintį, kad mašina galėtų ir "mąstyti", net numatė galimybę kurti muziką. Nors šiuolaikinių kompiuterių kūrėjai konceptualius sprendimus rado savarankiškai, Ada Bairon – asmenybė, kurios gyvenimas ir darbas iki šiol žadina daugelio kompiuterių mokslo specialistų vaizduotę.

Ada mirė nuo vėžio 1852 m., būdama 37 metų, ir buvo palaidota šalia tėvo, kurio niekada nepažinojo. Jos garbei viena iš programavimo kalbų pavadinta ADA, o gruodžio 10 d. laikoma programuotojų diena. 

## Šaltiniai
Prestonas

**Prestonas** – miestas šiaurės vakarų Anglijoje, prie Riblio upės. Geležinkelis. Yra dailės galerija, nacionalinis futbolo muziejus, Lankašyro muziejus, daug parkų. Veikia Vidurio Lankašyro universitetas.

## Istorija

Prestonas minimas nuo 1086 m.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas kilęs iš senovės anglų kalbos: *presta* („šventikas“) + *tuna* („vieta, gyvenvietė“).

## Sportas
* Preston North End FC (futbolas)
Pulas

:: *Iki 1835 m. Pulu vadintas ir [[Velšpulas]]*.

**Pulas** – miestas pietų Anglijoje, uostas prie La Manšo. Išvystyta mašinų, elektrotechnikos pramonė. Klimatinis kurortas, buriavimo sporto centras. Rytuose yra Bornmutas.

## Istorija

Žmonių gyventa nuo geležies amžiaus. Pulas minimas nuo 1086 m.
Gražiakotis baravykas

**Gražiakotis baravykas** () – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, spygliuočių miškai, mėgsta ąžuolų, skroblų kaimynystę.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kotas vienodo storio, apačioje raudonas, trama karti, melsvėjanti.

Vaisiakūniai stamboki, mėsingi. Kepurėlė 10–15 cm skersmens, pilka, nešvariai rudai pilka, matinė. Poros ryškiai geltonos, paspaudus truputį mėlynuoja. Kotas iki 3 cm storio, viršutinėje dalyje geltonas, žemiau – gražiai raudonas, su tinkleliu. Trama gelsva, įpjauta melsvėja, nemalonaus kartaus skonio. Sporos 13–16×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** kotas viršutinėje dalyje su geltonu, o apatinėje – su raudonu tinkleliu.

Auga pavieniui. Dėl kartaus skonio **nevalgomas**, bet nenuodingas. Labai retai randamas, saugomas. Gražus, patrauklus.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 56 psl.

## Nuorodos
* Gražiakočio baravyko nuotraukos
Mielagėnų herbas

**Mielagėnų herbas** – pagrindinis Mielagėnų miestelio ir Mielagėnų seniūnijos (Ignalinos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo žaliame lauke įžambus auksinis Šv. Andriejaus kryžius.

## Simbolika
* Kryžius – Miestelio planas radialinis su keturkampe aikšte centre. Aikštėje susikerta keli keliai. Mielagėnuose kryžiavosi ne tik keliai, bet ir įvairių valstybių politiniai interesai. Buvo laikai, kai čia valdžios keitėsi kas mėnesį. 1919–1920 m. čia šeimininkavo bolševikai, paskui lenkai, vėl bolševikai, vėl želigovskininkų armija. 1939 m. Mielagėnai buvo perduoti Baltarusijai, o 1940 m. grąžinti Lietuvai. Tokią geografinę ir politinę kryžkelę šis herbas ir simbolizuoja.
* Herbo lauko žalia spalva simbolizuoja laisvę, viltį, gamtos grožį,
* Geltona spalva – kilnumą, saulę – gerovės ir šviesos šaltinį.

## Istorija

2008 m. liepos 27 d. herbą Lietuvos prezidentas Valdas Adamkus patvirtinto dekretu Nr. 1K-1465. Herbo etalono autorius – dailininkė Evelina Tamkvaitienė.

## Šaltiniai
Fechtnerio baravykas

**Fechtnerio baravykas** () – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**
Žolėti, kalkingi, reti, šviesūs ąžuolynai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Jauni vaisiakūniai geltoni, gelsvi, kotas ties viduriu raudonai rožinis.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–12 (15–20) cm skersmens, mėsinga, matinė, gelsvai pilka, pilka, rusvai pilka, paspaudus ruduoja. Vamzdeliai iš pradžių gelsvi, vėliau auksiškai geltoni, paspaudus mėlynuoja. Kotas 8–12×2–5 cm, geltonas, vėliau – gelsvai pilkas, per vidurį raudonai rožinis, tinklelis silpnai išsivystęs. Trama gelsva, geltona, perlaužus mėlynuoja, ilgainiui išblunka iki nešvariai gelsvos spalvos, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 8–15×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vamzdeliai geltoni, trama geltona, įpjauta mėlynuoja, auga tik žolėtuose ąžuolynuose.

Dygsta grupelėmis. Valgomas. Šilumamėgis, auga šiltomis, drėgnomis vasaromis. Retas, saugomas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 57 psl.

## Nuorodos
* Fachtnerio baravyko nuotraukos
Kartusis baravykas

**Kartusis baravykas** () – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**
Parkai, lapuočių miškai, ypač kalkingi ąžuolynai su skroblu, liepa.
* **Augimo laikas**
Vasara, rečiau ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kotas šakniškai nusmailėjęs, trama karti, melsvėjanti.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens, pilka, gelsvai rusva, gelsvai pilka. Vamzdeliai nešvariai gelsvi, poros pilkos, geltonos, paspaudus mėlynuoja. Kotas per vidurį išsipūtęs iki 8 cm storio, pamatinėje dalyje šakniškai nusmailėjęs, su rusvu tinkleliu. Trama geltona, perlaužus mėlynuoja, kartaus skonio. Sporos 9–17×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** poros pilkos, geltonos, kotas pilviškai sustorėjęs, pamatinėje dalyje nusmailėjęs, baigiasi rizoidais.

Auga pavieniui, lapuočių miškuose, ypač kalkinguose, molinguose ąžuolynuose. Dėl kartaus skonio **nevalgomas**. Retai randamas. Saugomas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 58 psl.
Kizil Kulė

**Kizil Kulė (Raudonasis bokštas)** () – vienas pagrindinių istorinių statinių Alanijoje, Antalijos provincijos Turkijos pietuose kurortiniame mieste. Bokštas yra miesto uosto teritorijoje, pastatyta XII a. ir yra miesto simbolis. 

## Istorija
Bokšto statyba buvo pradėta 1221 m., seldžiukų dinastijos sultono Aladino Keikubado I–jo () valdymo pradžioje, o užbaigtas 1226 m. Sultonas, bokšto statybai iš Sirijos miesto Alepo, į Alaniją pakvietė architektą Ebuali Rehą el Ketanį ().

Savo pavadinimą bokštas gavo dėl statyboms naudojamų raudonų plytų.

Daug amžių bokštas tarnavo ginant uostą ir laivų statyklą nuo priešų iš jūros pusės. Pastatas pastatytas labai kokybiškai ir iki šiol yra ryškiausiu senovės karo architektūros pavyzdžių. Jis yra geriausiai išsilaikęs pastatas pastatytas seldžiukų Alanijoje. 1979 m. bokštas atidarytas turistams.

## Architektūra
Aštuonkampio formos raudonų plytų bokštas saugo arsenalą (Tersane), pastatyta 1221 m. Bokšto aukštis yra 33 m, skersmuo – 29 m, kiekvienos sienos ilgis – 12,5 m. Bokšte yra 5 aukštai ir iki jo viršaus veda aukšti akmeniniai laiptai (85 pakopos). Saulės šviesa pro penkto aukšto ertmę yra matoma pirmame aukšte. Bokšto viduryje yra įrengtas rezervuaras.

## Muziejus
1979 m. miesto savivaldybė pirmame bokšto aukšte atidarė etnografinį muziejų, kurio ekspozicija pasakoja bokšto ir Alanijos istoriją, seldžiukų heraldiką. Bokštą galimą lankyti visą savaitę, išskyrus pirmadienį, nuo 8 – 12 val. ir 13.30 – 17.30 val. Įėjimas mokamas, bilietas kainuoja 3–5 liras (6–10 Lt).

## Išnašos
Pontė Vekijo

**Pontė Vekijo** ( – „senasis tiltas“) – seniausias Europoje akmeninis uždarųjų skliautų segmentinis arkinis tiltas, esantis Florencijoje, Italijoje. Tai vienintelis per Antrąjį pasaulinį karą išlikęs tiltas Florencijoje, pastatytas 1345 m. pagal Taddeo Gaddi sumanymą. Eina per Arno upę. Virš tilto 1564 m. pastatytas Vazario koridorius, jungiantis Uficių galeriją su Piti rūmais.

## Išnašos
Žvėrinčiaus miškas

**Žvėrinčiaus miškas** (arba **Žvėryno miškas**) plyti Birštono savivaldybės šiaurės vakaruose, Nemuno dešiniajame krante, Prienų kilpoje. Nutiestas pėsčiųjų ir dviračių takas (~10 km), yra medžio skulptūrų, poilsiaviečių, laužaviečių. Miške apsistoja migruojantys paukščiai – mažoji žuvėdra, upinė žuvėdra, antis, kiras, tilvikas.

## Istorija

Miškas nuo seno garsėjo karališkomis medžioklėmis. Žvėris į Nemuno kilpą suvarydavo nuo Trakų ir Aukštadvario. Legendos byloja, kad po Žvėrinčiaus ąžuolu (1,8 m skersmens ir 15 m aukščio) yra ilsėjęsis pats Ldk Vytautas. 2005 m. uraganas Ervinas šį ąžuolą nuvertė.
Marija Biržiškaitė

**Marija Biržiškaitė-Žakevičienė-Žymantienė** (1908 m. vasario 25 d. Vilnius – 1997 m. rugsėjo 20 d. Los Andželas) – lietuvių keramikė, grafikė, visuomenės veikėja.

## Biografija
Tėvas Mykolas Biržiška, motina Bronislava Biržiškienė. 1919–1922 m. mokėsi Vytauto Didžiojo gimnazijoje Vilniuje. 1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Lankė A. Žmuidzinavičiaus (Vilniuje) ir M. Dobužinskio (Kaune) dailės studijas. Nuo 1940 m. Vilniaus universitete studijavo meno istoriją, kaip laisvoji klausytoja studijavo ir Vilniaus dailės akademijoje, dirbo bibliotekoje, „Sakalo“ leidykloje sekretore. Su vyru Stasiu Žakevičiumi-Žymantu Vilniuje gyveno Tauro g. 21 (dabar – Nr. 10).

1944 m. pasitraukusi iš Lietuvos gyveno Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje, nuo 1960 m. JAV. 1946–1948 m. Freiburge dirbo V. K. Jonyno įkurtoje Dailės ir amatų mokykloje, joje lankė E. Marčiulionienės keramikos studiją. Rašė į Lietuviškąją Enciklopediją, redagavo jos 9-10 t. meno skyrių.

Sukūrė linoraižinių kaimo ir Vilniaus tematika, keramikos kompozicijų (Aušros Vartų koplyčios Švč. Mergelės Marijos bareljefas). Iliustravo G. Krivickienės, P. Orintaitės ir kt. knygų. Rūpinosi Mykolo ir Vaclovo Biržiškų raštų palikimu.

## Šaltiniai
Roderamas

**Roderamas** – miestas šiaurės Anglijoje, prie Dono upės (ties Roderio žiotimis), 10 km nuo Šefildo. Stovi Bostono pilis, viduramžių bažnyčia.

## Sportas
* Rotherham United FC (futbolas)
Sanderlandas

**Sanderlandas** – miestas šiaurės Anglijoje, prie Šiaurės jūros, ties Viro žiotimis. Uostas, išvystyta laivybos, elektrotechnikos, stiklo, siuvimo, popieriaus pramonė. Netoli miesto išgaunama akmens anglis. Yra teatras, Šv. Petro ir Švč. Trejybės bažnyčios.

## Sportas

Mieste 1966 m. vyko VIII pasaulio futbolo čempionatas. Žymiausias klubas yra Sunderland AFC.
Pajūrio Sautendas

**Pajūrio Sautendas** – miestas pietryčių Anglijoje, 65 km į rytus nuo Londono. Pajūrio kurortas. Yra geležinkelis, oro uostas, 3 teatrai.

## Sportas
* Southend United FC (futbolas)
Bronislava Biržiškienė

**Bronislava Biržiškienė-Šėmytė** (1879 m. spalio 1 d. Vilnius – 1955 m. rugsėjo 15 d. Los Andželas) – lietuvių ir JAV lietuvių visuomenės, kultūros, politinė veikėja.

Vandos Gumauskienės sesuo, Mykolo Biržiškos žmona. Dukros keramikė Marija Biržiškaitė ir pianistė Ona Biržiškaitė-Barauskienė.

## Biografija
* 1898 m. baigė Vilniaus mergaičių gimnaziją.
* Nuo 1903 m. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos jaunimo organizacijos veikloje, 1905–1907 m. dirbo LSDP, 1906 m. – laikraščio „Skardas“ redaktorė.
* 1907 m. patraukta baudžiamojon atsakomybėn už II Valstybės Dūmos lietuvių socialdemokratų atsišaukimo išspausdinimą. Bausmės išvengė, ištekėdama už M. Biržiškos ir pakeitusi pavardę.
* 1906–1907 m. studijavo gamtos mokslus Petrapilio Leshafto aukštuosiuose moterų kursuose. Bendradarbiavo laikraščiuose ir žurnaluose „Echo“, „Litwa“, „Skardas“, „Žarija“, „Visuomenė“. Iki 1915 m. vaidino „Rūtos“ klubo teatre.
* 1915–1922 m. dėstė Vilniaus lietuvių mokytojų kursuose ir lietuvių gimnazijoje.
* 1921 m. parašė rusų kalbos vadovėlį.
* 1919–1922 m. Vilniaus lietuvių komiteto narė.
* 1921–1922 m. Vilniaus lietuvių komiteto vicepirmininkė, kurį laiką globojo „Žiburėlio“ prieglaudą. Keletą kartų kratyta ir suimta lenkų policijos.
* 1922 m. rugsėjo mėn. dėl Lenkijos administracijos persekiojimo kartu su vyru persikėlė į Kauną.
* 1922–1926 m. Kūdikių gelbėjimo draugijos pirmininkė.
* 1932–1938 m. Vilniaus vadavimo sąjungos centro moterų sekcijos pirmininkė.
* 1932–1940 m. Lietuvos moterų tarybos pirmininko pavaduotoja, 1934 m. pirmininkė.
* 1944 m. baigiantis Antrajam pasauliniam karui su vyru pasitraukė į Vokietiją,
* Nuo 1949 m. išvyko į JAV.

## Šaltiniai
Sautamptonas

**Sautamptonas** – miestas pietų Anglijoje, prie La Manšo sąsiaurio. Jūrų uostas. Yra universitetas, gerai išvystyta laivybos pramonė.

## Istorija

Southamptone pastatytas ir į vienintelę kelionę išleistas garsusis laivas „Titanikas“.

## Sportas
* Southampton FC (futbolas)
Varnių herbas

**Varnių herbas** – pagrindinis Varnių miesto ir Varnių seniūnijos (Telšių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Herbo raudoname lauke vaizduojamas sidabrinis šv. Jurgis ant tokios pat spalvos žirgo, smeigiantis auksine ietimi po žirgo kojomis šliaužiantį drakoną. Raitelio raudoname skyde – sidabrinis šventojo kryžius. Šv. Jurgio diržas, segė ir pentinas, žirgo pasagos, kamanų ir kitų odinių diržų metaliniai sutvirtinimai bei balno kilpa – auksiniai. Drakonas – žalias.

## Istorija

1635 m. Varniams suteikta Magdeburgo teisė, gautas miesto herbas, nustatyta pareigūnų rinkimo tvarka. Tada 1635 m. kovo 14 d. Žemaitijos vyskupas Jurgis Tiškevičius Varniams išrūpino herbą su šv. Jurgiu. Pirmąsyk nupieštas ir aprašytas 1635 m. valdovo privilegijoje. Šv. Jurgis pasirinktas pagal tradiciją, kadangi buvo privilegiją ir herbą Varniams išrūpinusio vyskupo Jurgio Tiškevičiaus šventasis globėjas. Tuo metu vyko aštrios kovos tarp katalikų ir protestantų, todėl vyskupo vardo įprasminimas herbe turėjo ir kovos su blogio jėgomis prasmę.

1997 m. kovo 3 d. herbą dekretu Nr. 1221 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Gegutės maiša

**Gegutės maiša** - informatikos metodas, padedantis išspręsti maišos funkcijų reikšmių susidūrimo, arba kolizijos problemą maišos lentelėje. Pirmieji gegutės maišą aprašė Rasmus Pagh ir Flemming Friche Rodler 2001 m.

## Idėja
Pagrindinė idėja - naudoti dvi maišos funkcijas, o ne vieną. Kiekvienam raktui jos duoda dvi galimas vietas maišos lentelėje.

Rakto įterpimui naudojamas godusis algoritmas: naujas raktas yra įterpiamas vienoje iš dviejų galimų vietų. Jei vieta nėra tuščia, jis išmeta toje vietoje buvusį raktą: išstumtas raktas keliauja į savo antrąją vietą, išmeta ten buvusį raktą ir t. t., kol kuris nors išmestasis raktas atranda laisvą vietą. Priešingu atveju procesas užsitęsia be galo. Pastaruoju atveju maišos lentelė yra perdaroma naudojant naujas maišos funkcijas.

Rakto paieška reikalauja peržiūrėti tik dvi vietas lentelėje, t. y. trunka konstantinį laiką. Dauguma kitų maišos lentelės algoritmų gali neturėti konstantinio blogiausio atvejo rėžio rakto paieškai.

Taip pat galima parodyti, kad įterpimai vidutiniškai trunka konstantinį laiką, netgi atsižvelgiant į retkarčiais vykstančius lentelės perdarymus, vienintelis reikalavimas - kad lentelėje būtų užpildyta mažiau negu pusė vietų.

## Apibendrinimai
Gegutės maišos apibendrinimai naudoja daugiau nei dvi maišos funkcijas ir gali sėkmingai dirbti išnaudodami didesnę dalį maišos lentelės talpos, nors šiuo atveju šiek tiek sumažėja paieškos ir įterpimo greitis. Trijų maišos funkcijų naudojimas leidžia apkrauti lentelę 91 %. Kitas gegutės maišos apibendrinimas - naudoti daugiau negu vieną raktą "kibirėliui" (). Naudojant 2 raktus "kibirėliui" leidžia panaudoti 80 % lentelės. Gegutės maiša gali būti naudojama realizuojant duomenų struktūrą ekvivalenčią Blumo filtrui.

## Kita
Metodas pavadintas pagal kai kurių rūšių gegučių elgesį: jų gegučiukai išsiritę išmeta kitus kiaušinius ar jauniklius iš lizdo. Zukowski ir kiti parodė, kad gegutės maiša yra žymiai greitesnė nei grandininė maiša mažoms, liekančio podėlio () maišos lentelėms naudojant šiuolaikinius procesorius. K. Ross parodė, kad "sukibirintos" () gegutės maišos versijos (t. y., tos, kurios naudoja daugiau nei vieną raktą "kibirėliui") yra greitesnės nei tradiciniai metodai didelėms maišos lentelėms, kai lentelės apkrovimas didelis. Deja, bet kol kas gegutės maiša lieka mažai žinoma už mokslinės visuomenės ribų.

## Taip pat žiūreti
* Maišos funkcija

## Literatūra
* Gegutės maiša, teorija ir praktika (2 dalis, 3 dalis)
Jonas Biržiškis

**Jonas Biržiškis** (1932 m. balandžio 12 d. Bagdone, Kaltinėnų valsčiuje – 2025 m. rugsėjo 25 d. Vilniuje) – Lietuvos kelių inžinierius, visuomenės bei politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Pajūrio mokykloje, Šilalės gimnazijoje. 1949 m. kartu su tėvais, broliu ir trimis seserimis ištremtas į Irkutsko srities Bodaibo rajoną. 1958 m. baigė Irkutsko kalnakasybos ir metalurgijos institutą.

1958–1990 m. Lietuvos statybinių medžiagų ir kelių tiesimo įmonių vyr. darbų vykdytojas, vyr. inžinierius. 1964–1965 m. Vilniaus universiteto, 1988–1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, 1989–1990 m. dar ir Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1993 m. docentas. 1978 m. technikos mokslų kandidatas.

1990 m. kovo 29 d. – 1996 m. gruodžio 12 d. Kazimiros Prunskienės, Alberto Šimėno, Gedimino Vagnoriaus, Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio, Adolfo Šleževičiaus, Mindaugo Stankevičiaus Vyriausybėse – LR susisiekimo ministras. 1997–2000 m. asociacijos „Lietuvos keliai“ prezidentas. 2000–2006 m. bendrovės „Lietuvos geležinkeliai“ generalinis direktorius. 28 išradimų autorius.

## Kita veikla
J. Biržiškio iniciatyva Biržiškių giminės sodyboje Pailgočio kaime (Šilalės r. sav.) 2015 m. atidengtas akmuo atkurtos Lietuvos valstybės pirmajai Vyriausybei įamžinti, kaimo kelyje pasodinta atminimo ąžuolų alėja – po ąžuolą, skirtą pirmosios vyriausybės ministrams ir septyniems premjerams.

## Bibliografija
* Akmens gavyba ir apdorojimas, su kt., 1980 m., rusų kalba
* Kelių statyba pelkėtose vietose naudojant sprogimo energiją, su kt., 1986 m., rusų kalba

## Įvertinimas
* 1981 m. LTSR valstybinė premija
* 1986 m. LTSR valstybinė premija
* 1995 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius
* 2007 m. asociacijos „Linava“ garbės ženklas

## Šaltiniai

## Literatūra
* Jonas Biržiškis. Nenuspėjami gyvenimo viražai / Aldona Armalė. - Vilnius: Ex Arte, 2012. - 379 p.: iliustr. - ISBN 978-609-8010-19-0

|-
Stanislovas Biržiškis

**Stanislovas Biržiškis** (1900 m. lapkričio 19 d. Pailgotyje, Šilalės valsčiuje – 1996 m. kovo 19 d. Kaune) – Lietuvos agronomas, pedagogas, etnografas, Šilalės politinis ir visuomenės veikėjas, poetas.

## Biografija
Karaliaučiaus universitete studijavo gamtos mokslus, ūkininkavo tėviškėje, dirbo agronomu, mokytojavo Šilalėje, Rietave. 1938–1944 m. Šilalės valsčiaus viršaitis. 1949 m. su šeima ištremtas į Irkutsko sritį. Grįžo 1956 m., nuo 1961 m. gyveno Kaune.

Didžioji poetinės kūrybos dalis – tremties metais rašyti satyriniai sovietų valdžią išjuokiantys eilėraščiai; dažnai naudojama pasakėčios stilistika, Maironio „Jaunosios Lietuvos“ eiliavimo maniera parašyta „Šuniška poema“. Parašė atsiminimų.

Jo vardu pavadinta Pajūrio Stanislovo Biržiškio vidurinė mokykla. 2025 m. ant dabartinės gimnazijos fasado buvo atidengta S. Biržiškio atminimo lenta-bareljefas (aut. Marius Norkus).

## Bibliografija
* Šilalės kraštas T. II, (Praeities pėdsakai), Vilnius, 1995 m.;
* Raudonas patefonas, 1995 m.;
* Gyvenimo pagairėse, 1995 m.

## Šaltiniai
Antanas Bistrickas

**Antanas Bistrickas** (1900 m. sausio 24 d. Kauliniai, Radviliškio valsčius – 1971 m. balandžio 4 d. Kaunas) – Lietuvos statybos inžinierius, architektas.

## Biografija
1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, 1936–1938 m. stažavo Vienos aukštojoje technikos mokykloje.

1933–1950 m. Vytauto Didžiojo universiteto (nuo 1946 m. Kauno universitetas) dėstytojas, nuo 1939 m. docentas. 1944–1946 m. Statybos fakulteto dekanas, 1945–1947 m. Statybinių konstrukcijų katedros vedėjas, 1947–1948 m. prorektorius. Nuo 1950 m. dėstė Kauno politechnikos institute.

Iš naujo apskaičiavo Vilniaus Žaliojo tilto laikomąją galią. Projektavo įvairius pastatus, dažniausiai jų statybines konstrukcijas, kai kurių ir architektūrinę dalį, vykdė jų statybos techninę priežiūrą, vadovavo statyboms. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

## Svarbesni pastatai
* „Pavasarininkų“ namai ir Kauno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, Kaunas
* Saleziečių kolegijos rūmai, Vytėnai, dab. Jurbarko rajono savivaldybė
* Griškabūdžio bažnyčios varpinė
* Veiverių bažnyčios bokštas ir priestatas, dab. Prienų rajono savivaldybė

## Bibliografija
* Medinių konstrukcijų elementai, 1954 m.
* Medinės konstrukcijos. 1958 m.
* Pastatų konstrukcijos, su kt., d. 1 1962 m.

## Šaltiniai
Soledad Fandiño

**Soledad Fandinjo** (*Soledad Fandiño*, taip pat gerai žinoma, kaip **Fandiño Solitude**, g. 1982 m. balandžio 7 d.) – Argentinos aktorė ir modelis.

## Biografija
Soledad gimė Floreso kvartale, Buenos Airėse, Argentinoje 1982 m. balandžio 7 d.

Ji augo vidutinės klasės šeimoje. Per savo vaikystę, dėl motinos veiklos, buvo priversta keletą kartų keisti gyvenamą vietą, todėl didžiąją dalį savo vaikystės ir paauglystės gyveno Vilja Lugane.

Baigusi vidurinę mokyklą, bandė įstoti į dramos meno konservatoriją, vėliau bandė tapti modeliu.

## Karjera

Vieną dieną Soledad, kai jai buvo aštuoniolika metų, kartu su drauge dalyvavo realybės šou, kuriame buvo ieškoma supermodelių Rikardo Pinjeiro agentūrai. Iš kelių tūkstančių merginų buvo atrinktos tik kelios – Soledad buvo tar jų. 2002 m. programa buvo transliuojama 13-uoju kanalu.

Soledad buvo išrinkta iš šešiolikos finalisčių ir laimėjo sutartį su agentūra *RP Modelos*.

Pradžioje demonstravo apatinius ir buvo ant moterų žurnalo viršelio. Retkarčiais pasirodydavo TV programose *Poné a Francella* ir *Resistiré*, kol gavo savo pirmą galimybę pademonstruoti aktorės įgūdžius suvaidinant TV seriale „Rebelde Way“, kur pasirodė dešimtyje epizodų.

## Filmografija

### Serialai

### Filmai

## Nuorodos
* Oficiali Soledad Fandino svetainė