open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
1929 m. Lietuvos futbolo pirmenybės

**1929 m. Lietuvos futbolo pirmenybės** – 8-asis Lietuvos futbolo čempionatas, surengtas 1929 m. balandį–lapkritį. Čempionate žaidė 12 komandų iš Kauno ir Klaipėdos apygardų, kurių nugalėtojai rudenį žaidė dėl Lietuvos čempiono vardo.

## Komandos

Žaidė 12 komandų – 6 Kauno ir 6 Klaipėdos apygardoje. Ekipos buvo iš Kauno (6), Klaipėdos (4), Pagėgių (1) ir Šilutės (1) miestų. Nuo birželio 23 d. kelis mėnesius Kauno komandas treniravo vengras Ferencas Nadis, kuris konsultavo ir rinktinės žaidėjus. Treneriui mokėta 1200 litų mėnesinė alga.

## Rezultatai
### Kauno apygarda

Kauno miesto ir apygardos pirmenybės pradėtos balandžio 26 d.

|}

### Klaipėdos apygarda

Apygardos pirmenybės reformuotos – vietoje Pietų ir Šiaurės pogrupio sudaryta bendra lyga, į kurią pateko 5 komandos iš Šiaurės pogrupio ir 1 – iš Pietų (Pagėgių ekipa). Pastaroji žaidė itin silpnai, todėl po 3 turų pasitraukė dėl dviženklių pralaimėjimų kitoms komandoms. Kariškių komanda KSS žaidė itin rezultatyviai – vidutiniškai per rungtynes pelnydavo daugiau nei 5 įvarčius.

|}

### Šiaulių apygarda

Šiaulių apygardoje čempionai nenustatyti, nors 1925–1928 m. apygardoje varžybos vykdavo.

### Finalas

Dėl čempionų vardo kovojo Kauno ir Klaipėdos apygardų nugalėtojai. Rungtynėms teisėjavo Latvijos kariuomenės kapitonas Juris Redlichas.

### Prizininkai

### Snaiperiai

Rezultatyviausi žaidėjai:

## Pereinamosios rungtynės

| ↓ Kauno „Makabi“ ↓ || ↑ **[[LGSF Kaunas|Kauno LGSF]]** ↑ || ?-?
|}

LGSF komanda laimėjo, nors rezultatas nežinomas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* LFF Lyga 1929 (Foot.dk)
* Lithuania - List of Final Tables (Rsssf.com)
* Lithuanian Final Tables 1922-2013 (Rsssf.com)
* Lithuania 1922–1930 (Claudionicoletti.eu)
Sociedad Deportivo Quito

**Sociedad Deportivo Quito**, o trumpiau vadinamas **SD Quito** – Ekvadoro futbolo klubas, rungtyniavęs aukščiausioje lygoje. Įsikūręs Kite. Namų rungtynes žaidžia Atahalpos Olimpiniame stadione (), talpinančiame 38,5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1955 m. lapkričio 11 d. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo A serijoje. 

1964, 1968, 2008, 2009, 2011 m. tapo čempionais, tačiau vėliau sekė kritimas į žemesnius divizionus.

## Pasiekimai
; **[[Serie A (Ekvadoras)|Serie A]] (aukščiausioji lyga):**
*  **Čempionai (5)**: 1964, 1968, 2008, 2009, 2011 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Ekvadoro nacionalinei rinktinei.
*  Segundo Castillo, saugas;
; Užsieniečiai
* 

## Garsesni treneriai
*  

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
1931 m. Lietuvos lyga

**1931 m. Lietuvos lyga** (iš pradžių ***Aukštoji lyga***) – 10-asis Lietuvos futbolo čempionatas, surengtas 1931 m. pavasarį–rudenį (vienerios atidėtos rungtynės įvyko 1932 m. balandį). Pirmąkart po 1922 m. pirmenybių turnyras vyko vieningoje lygoje, joje žaidė 7 komandos vienu ratu.

## Komandos

Žaidė 7 komandos – 4 iš Kauno, 2 Klaipėdos, 1 – Suvalkijos apygardos. Ekipos buvo iš Kauno (4), Kybartų (1) ir Klaipėdos (2) miestų. Į pirmąkart sudarytą bendrą Lietuvos lygą (sezono pradžioje vadinta Aukštoji lyga, vėliau – Lietuvos lyga) pakviestos visų ankstesnių apygardų stipriausios komandos:
* Kauno – LFLS, „Tauras“, „Kovas“, LGSF;
* Klaipėdos – KSS, „Freya“;
* Suvalkijos – „Sveikata“;
* Šiaulių – turėjo būti pakviesta Šiaulių „Makabi“ komanda, tačiau futbolo vadovybė abejojo jos pajėgumu ir, prasilenkdama su statutu, komandos nepakvietė. Kai kur nurodoma, kad Šiaulių apygarda pirmenybėse nedalyvavo dėl to, kad nepavyko laiku nustatyti stipriausio klubo.

Dėl lėšų kelionėms buvo atsisakyta II rato. Vienerias rungtynes teko peržaisti kitų metų pavasarį, kadangi buvo anuliuotas 1931 m. rezultatas tarp „Kovo“ ir LFLS komandų.

## Rezultatai

Pirmenybės prasidėjo gegužės 3 d. Lietuvos sporto lyga pranešė, kad Lietuvos sporto organizacijoms ir sporto klubams draudžiama dalyvauti kitų šalių pirmenybėse – tai visų pirma buvo aktualu Klaipėdos „Spielvereinigung“ komandai, žaisdavusiai Vokietijos pirmenybių regioniniuose turnyruose. Tokį sprendimą priėmė ir Lietuvos futbolo lyga, padedama FIFA.

Pirmenybėse buvo daug nesklandumų, nemažai rungtynių buvo atidedamos, kai kurios komandos išvis neatvyko į rungtynes. Rungtynių protokoluose buvo daug pastabų, pateikta daug protestų, teisėjai nemažai protokolų išvis nepateikė. Dėl kilusių muštynių liepos 19 d. tarp LFLS ir „Kovo“ komandų (rezultatas 2–2), buvo nutarta rungtynes peržaisti, bet ilgai atidėliojant jau ir žiema atėjo, tad rungtynės peržaistos kitų metų pavasarį. Ir nors rungtynes 5–4 laimėjo LFLS, tačiau paaiškėjo, kad komandoje žaidė 2 nauji futbolininkai, nežaidę 1931 m. pabaigoje. Kadangi jau buvo beprasidedančios naujojo sezono pirmenybės, nutarta vis tiek čempionais paskelbti LFLS.

### Galutinė lentelė

|}

### Prizininkai

### Snaiperiai

Rezultatyviausi žaidėjai:

## Pereinamosios rungtynės

Kovos vyko pagal apygardas – čia susitiko silpniausios atitinkamos apygardos komandos Lietuvos lygoje su I lygos apygardų nugalėtojais.

* (a) Kauno „Makabi“ pralaimėjo 1-2, bet komandai įskaityta pergalė, kadangi „Tauro“ komandoje žaidė neleistinų žaidėjų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* LFF Lyga 1931 (Foot.dk)
* Lithuania - List of Final Tables (Rsssf.com)
* Lithuanian Final Tables 1922-2013 (Rsssf.com)
* Lithuania 1931–1940 (Claudionicoletti.eu)
1932 m. Lietuvos lyga

**1932 m. Lietuvos futbolo lyga** – 11-asis Lietuvos futbolo čempionatas, surengtas 1932 m. gegužę–lapkritį. Pirmenybės vyko vieningoje lygoje, kurioje varžėsi 8 komandos. Greta praėjusiame sezone žaidusių Kauno, Klaipėdos ir Suvalkijos apygardų komandų žaidė ir Šiaulių atstovai. Turnyras vyko vienu ratu. Buvo sugriežtinta dalyvių kontrolė, visi žaidėjai turėjo su savimi nešiotis dalyvio bilietą.

Pirmenybės prasidėjo gegužės 7 d., tačiau gegužės pabaigoje jos buvo sustabdytos, kadangi FIFA buvo pateiktos 2 bylos dėl skolų Nicholson Wien klubui ir Rumunijos futbolo federacijai, taip pat buvo Lietuvos skolų pačiai FIFA, tad šaliai grėsė pašalinimas iš FIFA. Į pagalbą buvo pasitelkti užsienio diplomatai ir galiausiai su Švedijos pagalba Lietuvos skolos buvo padengtos.

## Komandos

Žaidė 8 komandos – 4 iš Kauno, 2 Klaipėdos, po 1 – Suvalkijos ir Šiaulių apygardų. Ekipos buvo iš Kauno (4), Kybartų (1), Klaipėdos (2) ir Šiaulių (1) miestų. Kauno „Taurą“ pakeitė „Makabi“.

## Rezultatai
### Galutinė lentelė

|}

### Auksinės rungtynės

Dviem geriausioms komandoms surinkus vienodai taškų, sužaistos papildomos rungtynės dėl 1-osios vietos Kaune. Pirmieji įmušę įvartį, čempionai KSS žaidėjai praleido šešis ir triuškinamai pralaimėjo LFLS ekipai, kuri tapo naująja čempione.

### Prizininkai

### Snaiperiai

Rezultatyviausi žaidėjai:

## Pereinamosios rungtynės

Rungtynės vyko pagal apygardas – jose susitiko B klasės apygardų nugalėtojai su atitinkamos apygardos silpniausiomis Lietuvos lygos komandomis. 2 komandos išlaikė vietą lygoje, 2 prarado.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* LFF Lyga 1932 (Foot.dk)
* Lithuania - List of Final Tables (Rsssf.com)
* Lithuanian Final Tables 1922-2013 (Rsssf.com)
* Lithuania 1931–1940 (Claudionicoletti.eu)
1933 m. Lietuvos lyga

**1933 m. Lietuvos futbolo lyga** – 12-asis Lietuvos futbolo čempionatas, surengtas 1933 m. gegužę–lapkritį. Pirmenybės vyko vieningoje lygoje, kurioje žaidė 7 komandos. Pirmąkart komandos visas pirmenybes žaidė dviem ratais, o ne vienu kaip 1931–1932 m. Žaidė 7 komandos, Šiaulių apygardos komanda nedalyvavo – pernai „Makabi“ pralaimėjo pereinamąsias rungtynes ŠSK komandai, o pastarosios pagrindu atsiradęs „Sakalas“ neturėjo teisės žaisti lygoje.

## Komandos

Žaidė 7 komandos – 4 iš Kauno, 2 Klaipėdos, 1 Suvalkijos apygardos. Ekipos buvo iš Kauno (4), Kybartų (1) ir Klaipėdos (2) miestų.

## Rezultatai

Dėl aikščių stokos čempionatas prasidėjo kiek vėliau, gegužės 7 d. (kai kur nurodoma gegužės 6 d.) Pagrindinė kova vyko tarp „Kovo“ ir LFLS komandų, ypač II rate.

### Galutinė lentelė

|}

### Prizininkai

### Snaiperiai

Rezultatyviausi žaidėjai:

## Pereinamosios rungtynės

Rungtynės vyko Kauno ir Klaipėdos apygardose – jose susitiko B klasės apygardų nugalėtojai su atitinkamos apygardos silpniausiomis Lietuvos lygos komandomis:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* LFF Lyga 1933 (Foot.dk)
* Lithuania - List of Final Tables (Rsssf.com)
* Lithuanian Final Tables 1922-2013 (Rsssf.com)
* Lithuania 1931–1940 (Claudionicoletti.eu)
Panevėžio Nemuno gatvės tiltas

**Panevėžio Nemuno gatvės tiltas** – didžiausias Panevėžio tiltas, nutiestas per Nevėžio upę.
Stovi Nemuno gatvėje, šiaurės vakarinėje miesto dalyje, 4 km į rytus nuo Vakarinio aplinkkelio. Kairiajame krante automobilių tilto estakada kerta Kultūros ir poilsio parką, kiek toliau stūkso Sporto arena, priešingame krante įsikūrę daug pramonės įmonių, praeina geležinkelis. 

Tiltas su estakada per Nevėžį pastatytas per porą metų, 1974-1976 m. Naujasis transporto statinys tuomet įsijungė į baigiamą tiesti miesto centro apvažiavimo žiedą, palengvino plečiamo Klaipėdos daugiabučių mikrorajono gyventojų susisiekimą su pramoniniu rajonu (Autokompresorių, Tiksliosios mechanikos gamyklos, Stiklo fabrikas, Lietkabelis ir kt.). 

2023 m. atlikus techninę tilto ekspertizę ir nustačius konstrukcijų defektus, buvo apribotas eismo intensyvumas ir sunkiasvorių sunkvežimių judėjimas. Parengtas tilto kapitalinio remonto projektas. Remonto darbus planuojama atlikti neuždarius šio transporto mazgo. 2025 m. I pusės duomenimis, po tiltu papildomai suramstyta atramų eilė, remianti rygelį estakados pusėje, ant tilto apribotas krovininių automobilių greitis iki 30 km/val.

## Tilto charakteristika

154 m ilgio tiltą suprojektavo instituto „Lietkelprojektas“ specialistai. Paruošiamųjų darbų etape įrengti privažiavimo keliai per užpiltą Nevėžio senvagę. Tilto statybai sunaudota 482 t metalo ir apie 3 tūkst. m³ betono. Tilto atramas sudaro gelžbetoninių ovalaus skerspjūvio kolonų eilės, įrengtos ant polinių pamatų, viršuje apjungtos į rygelius. Perdangoje sumontuotos gelžbetoninės sijos. 

Kiti statinio rodikliai: tilto ilgis – 154 m, važiuojamosios dalies plotis – 14,4 m, eismo juostų skaičius – 4 vnt., eismo juostos plotis – 3 m. Tilto abiejose pusėse įrengti šalitilčiai.


Panevėžys, Nemuno tiltas.jpeg|Eismo tiltu apribojimai
Panevėžys, Nemuno tilto estakada.jpeg|Tilto estakados dalis


## Literatūra

* Henrikas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas: „Kopa“, 2004. - ISBN 9955-9711-0-X.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį
Ekrano marių tiltas

**Ekrano marių tiltas**, dar vadinamas **Biliūno gatvės tiltu** – automobilių transporto jungtis rytiniame Panevėžio miesto pakraštyje, nutiesta per „Ekrano“ marių užtvanką Nevėžio upėje. Tiltu praeina 4 eismo juostų J. Biliūno gatvė. Po transporto statiniu, žemupio pusėje įrengta slenkstinė pralaida. Tarp kelio tilto ir pralaidos nutiestas apeiginis tiltelis. Vandens tėkmę reguliuoja du varstomi plieniniai uždoriai.

Užtvanka su tiltu baigti statyti 1979 m. Taip padarytas apvažiavimas aplink miestą. Tiltą pastatė Kelių statybos valdyba Nr. 5. Tilto ilgis – 53,66 m, bendras jo plotis – 20,56 m. Palei vagą įrengtos atraminės sienos. Bendras ilgis nuo užtvankos iki atraminių sienų pabaigos sudaro apie 60 m. Tiltas dviejų tarpatramių, sijinės konstrukcijos.

2021 m. tiltą kartu su užtvanka buvo rengiamasi kapitališkai suremontuoti. 2022 m. rugpjūčio mėn. buvo pralaužta tvenkinio užtvanka, kai sugedo po tiltu vienas iš dviejų plieninių uždorių ir nevaržomai plūstelėjo vanduo.


Ekrano tiltas nuo tako.jpeg|Tiltas nuo apeiginio tako


## Literatūra

* Henrikas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas: „Kopa“, 2004. - ISBN 9955-9711-0-X.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį
Subfosilija

**Subfosilija** – gyvūnų kaulų, augalų, lizdų liekanos, ar išmatų kaprolitai, kurių fosilizacijos procesas nėra pasibaigęs, nes praėjo per mažai laiko nuo atitinkamo, pavyzdžiui gyvūno gyvenimo pradžios, arba palaikų palaidojimo sąlygos nebuvo optimalios fosilizacijai. Subfosilijos dažnai randamos urvuose ar kitose slėptuvėse, kur jos gali išlikti tūkstančius metų. Pagrindinė subfosilijų liekanų reikšmė yra ta, kad jose yra organinės medžiagos, kurią galima panaudoti radiokarboniniam datavimui arba DNR, baltymų sekoskaitoms ar kitų biomolekulių išskyrimui. Be to, izotopų santykis gali suteikti daug informacijos apie ekologines sąlygas, kuriomis gyveno išnykę gyvūnai. Subfosilijos naudingos tiriant aplinkos evoliucijos istoriją ir gali būti svarbios paleoklimatologijos tyrinėjimams.

Subfosilijų dažnai randama nusėdimo aplinkoje, pavyzdžiui, ežerų nuosėdose, vandenynų nuosėdose ir dirvožemyje. Po nusėdimo fizikinis ir cheminis dūlėjimo poveikis gali pakeisti subfosilijų išsaugojimo būklę, o mažos subfosilijos taip pat gali būti sudorotos gyvų organizmų. Iš mezozojaus eros subfosilinės liekanos pasitaiko itin retai, paprastai jos yra pažengusios irimo stadijoje, todėl dėl jų kyla daug ginčų. Didžioji dalis subfosilijų yra iš kvartero periodo nuosėdų, įskaitant daugybę subfosilizuotų *[[Chironomidae]]* galvučių kapsulių, kautavėžių (*ostrakoda*) karapaksų, titnagdumblių (*Bacillariophyta*) ir *[[Foraminifera]]*.

Tokioms liekanoms kaip moliuskų kriauklės, kurių cheminė sudėtis geologiniam laikui bėgant dažnai nesikeičia, o kartais net milijonus metų išlaiko tokias savybes kaip pirminės spalvos žymes, tad „subfosilijų“ etiketė taikoma moliuskų kiaukutams, kurie, kaip manoma, yra tūkstančių metų senumo, tačiau yra iš holoceno epochos, dėl to nėra pakankamai seni, kad būtų iš pleistoceno epochos.

## Taip pat skaitykite
* Fosilija
* Fosilizacija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* researchgate.net / Paleogenomics illuminates the evolutionary history of the extinct Holocene “horned” crocodile of Madagascar, Voay robustus; Authors: Evon R Hekkala, J. Gatesy, A. Narechania, Robert W Meredith, M. Russello, Matthew L. Aardema, E. Jensen, S. Montanari, Christopher Brochu, M. Norell, George Amato. Communications Biology 4(1), DOI:10.1038/s42003-021-02017-0 | April 2021
1930 m. Lietuvos futbolo pirmenybės

**1930 m. Lietuvos futbolo pirmenybės** – 9-asis Lietuvos futbolo čempionatas, surengtas 1930 m. kovą–lapkritį. Čempionate žaidė 19 komandų 4 apygardose – Kauno, Klaipėdos, Suvalkijos ir Šiaulių komandos. Apygardų nugalėtojai rudenį varžėsi dėl Lietuvos čempiono vardo.

Suvalkijos apygarda sudaryta pirmąjį kartą. Ta proga gegužės 3–4 dienomis Kaune pirmą kartą buvo surengtas 4 apygardų rinktinių turnyras. Jis buvo pradėtas iškilmingai išmetant kamuolį iš skrendančio lėktuvo virš LFLS aikštės, kur jo laukė teisėjas ir komandų kapitonai.

## Komandos

Žaidė 19 komandų – 7 Kauno, 4 Klaipėdos, 3 Suvalkijos ir 5 Šiaulių apygardoje. Ekipos buvo iš Kauno (7), Kybartų (1), Klaipėdos (4), Marijampolės (1), Šiaulių (5) ir Vilkaviškio (1) miestų.

## Rezultatai
### Kauno apygarda

Kaune futbolo sezonas pradėtas balandžio 13 d. Pirmenybės vyko vienu ratu. Neaišku, kodėl 1929 m. pereinamąsias rungtynes LGSF ekipai pralaimėjusi „Makabi“ komanda vis tiek išliko aukščiausiojoje lygoje.

|}

### Klaipėdos apygarda

Varžybos prasidėjo kovo 23 d., paskutinės rungtynės įvyko lapkričio 30 d., jau paaiškėjus ne tik apygardos, bet ir visos Lietuvos čempionams.

|}

### Suvalkijos apygarda

Nors dalyvavo tik 3 komandos, varžybos surengtos vienu ratu. LFLS komandai įskaityta techninė pergalė (be rezultato) prieš „Taurą“.

|}

### Šiaulių apygarda

Apygardos turnyrą pradėjo 4 komandos, bet po I rato pasitraukė „Tempo“ komanda, o jos vieton stojo ŠSK ekipa. Pirmenybės vyko 2 ratais, tačiau „Tempo“ ir ŠSK sužaidė tik pusę rungtynių. I rate pajėgiausia buvo „Makabi“, II rate – naujokė ŠSK komanda. Kadangi komandos buvo sužaidusios nevienodą skaičių rungtynių, įsiplieskė ginčai dėl čempionų vardo. Įsikišus lygos vadovybei, nuspręsta skaičiuoti visus I ir II rato taškus, tad čempionais paskelbta „Makabi“ komanda.

|}

### Finalas

Dėl čempionų vardo kovojo 4 apygardų nugalėtojai.

----

Pirmasis pusfinalis tarp LFLS ir „Sveikatos“ vyko spalio 12 d., bet „Sveikata“ rezultatą užprotestavo ir spalio 19 d. buvo žaidžiamos pakartotinės rungtynės, kurias LFLS laimėjo 9-1.

----

Pirmųjų finalo rungtynių metu pratęsime žaidė tik 7 LFLS žaidėjai, tačiau rungtynės nebuvo nutrauktos ir pasibaigė lygiosiomis – žaidimas nutrauktas dėl tamsos.
----

----

### Prizininkai

### Snaiperiai

Rezultatyviausi žaidėjai:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* 
* 
* LFF Lyga 1930 (Foot.dk)
* Lithuania - List of Final Tables (Rsssf.com)
* Lithuanian Final Tables 1922-2013 (Rsssf.com)
* Lithuania 1922–1930 (Claudionicoletti.eu)
Adriana Ortolani

**Adrijana Ortolani** (, g. 1974 m. spalio 26 d. Tivolyje) – italų aktorė.

## Biografija
Baigė Silvio D'Amico Nacionalinę dramos akademiją bei aktorinio meistriškumo seminarus Londone. Sukūrė keletą vaidmenų televizijoje bei kine, tačiau pagrindinė veiklos sritis yra teatras. 

## Filmo grafija
* Blindati (2003, TV filmas)
* Briciole (2005, TV filmas)
* La misura del confine (2011)
* Rovine (2012, trumpo metražo)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Maurizio Merli

**Mauricijus Merlis** (, 1940–1989 m.) buvo italų kino aktorius, dažnausiai vaidinęs kriminaliniuose arba politiniuose trileriuose.

## Biografija
Baigęs Dramos studijas meno akademijoje, Merlis karjeros pradžioje atlikdavo epizodinius vaidmenis kino filmuose (pvz. „Leopardas)“ arba televizijos spektakliuose, tuo pat metu mėgindamas laimę ir teatre. Vis dėlto pripažinimo reikėjo laukti visą dešimtmetį, kai jo proveržio vaidmeniu tapo televizijos mini serialas „Il giovane Garibaldi“ (1974).

1975 m. Merlis debiutavo kriminaliniame filme „Roma violenta“. Būtent juostos režisierius Marino Girolami pasisakė už tai, kad pagrindinį vaidmenį gautų Merlis, o ne prodiuserio numatytas aktorius Richard Harrison. Pagrindinis veikėjas turėjo ikonografiškai atrodyti panašus į Franco Nero, kuris sulaukė didelės sėkmės filme „Policija laikosi įstatymų“, todėl Merlis tyčia užsiaugino ūsus, kurie vėliau tapo vienu iš jo firminių ženklų. Filmas sulaukė didelės komercinės sėkmės, tokios didelės, kad tapo 25-uoju pelningiausiu sezono filmu Italijoje.

Merlis aštuntajame dešimtmetyje tapo vienu žinomiausių kriminalinio žanro aktorių, vaidinęs daugelyje populiarių to laikotarpio filmų. Jo partneriais ekrane buvo Tomas Milian, John Saxon, Orazio Orlando, Giancarlo Sbragia, Lilli Carati ir kiti, o filmus dažnai režisavo Umberto Lenzi ar Stelvio Massi. Aukštas (180 cm ūgio), šviesiaplaukis, atletiškas, su ūsais, Merlis vaidino griežtus policininkus, maištaujančius prieš įstatymų ir teisėjų neteisingumą ir palaidumą. Daugybę akrobatinių ir pavojingų scenų kai kuriuose filmuose buvo nufilmuoti nenaudojant dublerių. Aktoriaus ir personažo sutapimas ekrane Merli atveju buvo toks didelis, kad jis buvo vadinamas „geležiniu komisaru“. 

Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje kriminalinis žanras išgyveno krizę ir Merliui teko bandyti jėgas (dažnai nesėkmingai) kituose žanruose, pvz. Sergio Martino spageti vesterne „Mannaja“. Devintojo dešimtmečio pradžioje, atstumtas priešiškų kino kritikų, jis dalyvavo tik keliose pramoginėse televizijos programose. Paskutinį kartą vaidybiniame filme pasirodė 1987 m. filme „Tango blu“, kurio scenarijų parašė ir režisavo Alberto Bevilacqua, kuris kartu su pačiu Merliu buvo ir prodiuseris.

1989 m. kovo 10 d. Romoje, su draugu žaisdamas tenisą ir stebimas dukters, aktorius patyrė širdies smūgį: nors buvo skubiai nuvežtas į „Villa San Pietro“ ligoninę, jis ten atsidūrė jau be gyvybės ženklų. Merlis mirė būdamas vos 49–erių, palaidotas Poggio Catino kapinėse, kaime, kuriame mėgo leisti atostogas ir laisvalaikį su šeima.

## Dalinė filmografija
* Leopardas (1963, nepažymėtas titruose)
* Il giovane Garibaldi (1974, mini serialas)
* Roma violenta (1975)
* Ginkluota Roma (1976)
* Mannaja (1977)
* Geležinis komisaras (1978)
* Nuo Korleonės iki Bruklino (1979)
* Grifai virš miesto (1981)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Bebrų sala

**Bebrų sala** – negyvenama nedidelė upinė sala Vilniuje, Neries upėje, Žvėryno seniūnijos teritorijoje, maždaug pusiaukelėje tarp Liubarto ir Vingio parko tiltų. Ji susiformavusi arčiau dešiniojo kranto, į vakarus nuo upės kilpos, juosiančios pietinę Žvėryno mikrorajono dalį. Neries dešiniajame krante priešais salą išsidėstęs Birutės gatvės individualių namų kvartalas, paupyje įrengtoje pėsčiųjų ir dviračių tako atkarpoje užveistas Migdolų parkas. Kairiajame krante plyti Vingio parko pušynas.

Neryje ilgai buvusi bevardė nedidelė sala oficialiai pavadinta Bebrų sala palyginti neseniai, 2015 m.

## Istorija

Visuomenininko ir fotografo Sauliaus Paukščio siūlymu 2014 m., šią bevardę Neries upės salą derėjo pavadinti garsaus britų muzikanto Džono Lenono vardu. Menininkas tuo tikslu buvo saloje įsmeigęs ir lentelę su minėtu pavadinimu. Tačiau šiam fotografo projektui 2015 m. oponavo vietos bendruomenė. Buvo teigiama, kad prieš pusę amžiaus pačioje saloje veikė populiarus paplūdimys, o ji tarp vyresnės kartos vietos gyventojų seniai žinoma kaip Bebrų sala. Po žvėryniečių kreipimosi į Valstybinę lietuvių kalbos komisiją (VLKK), prieita prie bendros nuomonės, kad Lenono pavadinimas salai būtų visiškai netinkamas. Pasak komisijos narių, esama istorinių šaltinių, kurie teigia, jog XIX a. sala galėjo būti vadinta ir *Naująja Rėva*. Tačiau nesama tikslių duomenų, ar tai būtent ši sala turėjo tokį pavadinimą.

VLKK, pritardama Bebrų salos pavadinimo registravimui, atkreipė dėmesį, kad šis salos pavadinimas yra ilgamečio naudojimo, neprieštarauja bendrinėms kalbinėms normoms. Be to, gamtos objektų pavadinimai dažniausiai užrašomi iš gyvosios kalbos, nėra paremti naujai sukurtų, nepagrįstų asmeninių iniciatyvų. Į minėtus argumentus 2015 m. atsižvelgė Vilniaus miesto savivaldybė, miesto pavadinimų, paminklų ir atminimo lentų komisija, todėl Aplinkos apsaugos agentūra nutarė oficialiai įregistruoti Bebrų salos pavadinimą į Lietuvos Respublikos upių, ežerų ir tvenkinių kadastrą. Nuo šiol šis pavadinimas spausdinamas planuose, žemėlapiuose, įvairiuose kituose dokumentuose.

## Salos charakteristika

Sala yra ištęstos formos, nukreipta pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi. Joje susiformavusi kalvelė, apaugusi medžiais, krūmokšniais. Jos plotas – apie 0,13 ha, perimetras – 250 m, ilgis – 150 m, didžiausias plotis – 18 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dailininko pasivaikščiojimai po Vilnių, pasižvalgymai Lietuvoje. Žvėrynas – sostinės kasdienybės kurortas  *aidas.lt*
* Bebrų sala *wikimapia.org*
Hunter Tyson

**Hanteris Taisonas** (, g. ) – JAV krepšininkas. Universitete rungtyniavo Klemsono „Tigers“ komandoje.

## Karjera universitete
Įstojęs į Klemsono universitetą, rungtyniavo Klemsono „Tigers“ komandoje, kurioje praleido 5 metus. Per šį laikotarpį Taisonas vidutiniškai pelnė po 8,1 taško ir atkovojo po 4,8 kamuolio.

## Profesionali karjera
2023 m. NBA naujokų biržoje Oklahoma Sičio „Thunder“ pasirinko jį 37-uoju šaukimu, tačiau vėliau išmainė į „Nuggets“ ekipą.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| Denveris
| 18 || 0 || 2.7 || **.400** || .286 ||  || .5 || .1 || .1 || .0 || 1.1
|-
| style="text-align:left;"| 
| style="text-align:left;"| Denveris
| **51** || **2** || **7.8** || .375 || **.311** || **.750** || **1.5** || **.4** || **.2** || **.1** || **2.6**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 69 || 2 || 6.5 || .379 || .307 || .750 || 1.3 || .3 || .2 || .1 || 2.2
|}
#### Atkrintamosios varžybos

|-
| style="text-align:left;"| 2024
| style="text-align:left;"| Denveris
| 3 || 0 || 4.6 || .000 || .000 || .500 || 1.0 || .3 || .0 || .0 || .3
|-
| style="text-align:left;"| 2025
| style="text-align:left;"| Denveris
| **5** || 0 || **6.0** || **.500** || **.200** || **1.000** || **1.6** || **.4** || **.2** || .0 || **3.0**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"| Karjera
| 8 || 0 || 5.5 || .357 || .125 || .833 || 1.4 || .4 || .1 || .0 || 2.0
|}

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2018–19
| style="text-align:left;"|Klemsonas
| 31 || 0 || 8.3 || .254 || .234 || .667 || 1.0 || .4 || .1 || **.3** || 1.6
|-
| style="text-align:left;"|2019–20
| style="text-align:left;"|Klemsonas
| 31 || 3 || 13.6 || .445 || .321 || .707 || 3.0 || .4 || .5 || .1 || 5.5
|-
| style="text-align:left;"|2020–21
| style="text-align:left;"|Klemsonas
| 19 || 12 || 16.7 || .465 || **.431** || .771 || 4.2 || .3 || .5 || **.3** || 7.5
|-
| style="text-align:left;"|2021–22
| style="text-align:left;"|Klemsonas
| 25 || 24 || 25.5 || .466 || .347 || .786 || 5.5 || 1.3 || .8 || **.3** || 10.0
|-
| style="text-align:left;"|2022–23
| style="text-align:left;"|Klemsonas
| **34** || **34** || **34.7** || **.479** || .405 || **.838** || **9.6** || **1.5** || **.9** || .1 || **15.3**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 140 || 73 || 20.1 || .453 || .366 || .790 || 4.8 || .8 || .6 || .2 || 8.1
|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Hunter Tyson profilis „Basketball Reference“
Sirupis (Nevėžis)

**Sirupis** – Panevėžyje tekėjęs upelis, Nevėžio kairysis intakas. Minimas 1851 m. Panevėžio Šv. Petro ir Povilo bažnyčios kunigo Ipolito Vercinskio rankraštyje „Opisanie statystyczne parafiji Poniewiezkiej” (*Panevėžio parapijos statistinis aprašymas*), vaizduojamas XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios miesto planuose. Upelio žemupys užpiltas iki XX a. ketvirtojo dešimtmečio, likusi dalis – sovietmečiu. Šiais laikais Sirupio žiotis žymi Nevėžio krante prie Panevėžio apygardos teismo žiojinti anga. Upelio vardu pavadinta gatvė Panevėžyje.

Tekėjo pro skurdžiausią Panevėžio miesto dalį, vadinamą Slabada, įtekėjo į Nevėžį šalia dabartinio Smėlynės gatvės tilto, ties Panevėžio piliakalniu. Buvęs labai užterštas, jo santakoje telkšojusi dvokianti bala. 1891–1892 m. upelio vaga išvalyta, jos šlaitai sutvirtinti. 1904 m. miesto plane upelis pažymėtas jau ištiesintas ir kanalizuotas. XX a. trečiajame dešimtmetyje upelio žemupio slėnis užpiltas žemėmis ir išlygintas.

## Šaltiniai
Nendrynas

**Nendrynas** – gamtinė buveinė, kurioje viešpatauja nendrių (*Phragmites*) genties augalai. Susidaro drėgnose, sezoniškai užmirkstančiose vietose, vandens telkinių pakrantėse: pelkėse, šlapynėse, ežerų, tvenkinių, seklių jūrų įlankų, maršų pakrantėse, nesraunių upių krantuose, užliejamose salpose. Esant palankioms sąlygoms gali sudaryti didelius plotus.

Nendrynai nesusidaro rūgštingame vandenyje, todėl neauga aukštapelkėse, bet geriausiai įsitvirtina gėlame arba lengvai druskingame vandenyje, nendrės gali augti net jei vanduo jas apsemia iki 2 metrų aukščio. Nendrynai dažnai kolonizuoja didelius plotus (pavyzdžiui, užaugdami nebešienaujamas užliejamas pievas, seklių ir ankančių vandens telkinių pakrantes, nebenaudojamus karjerus). Kaupiantis organinių nuokritų sluoksniui, nendrynai skatina vietos pelkėjimą.

Lietuvoje nendrynuose drauge su paprastosiomis nendrėmis auga kiti, drėgmę mėgstantys augalai: vandeninė monažolė, nendrinis dryžutis, lendrūnas, įvairios viksvos, viksvameldžiai, meldai, vikšriai, geltonasis vilkdalgis, švendras, dumblialaiškis, vandeninė mėta, paprastoji vilkakojė, kalpokė, vingiorykštė, paprastoji sprigė, upelinė veronika, neužmirštuolė. Pakraščiuose, ant krantų dažnai auga juodalksniai, karklai, šunobelės, putinai. 

Kituose kraštuose nendrynus formuoja nendriniai arundai (*Arundo donax*), papirusinės viksvuolės (*Cyperus papyrus*), bambukai ir kt.

Nendrynai – svarbi pakrančių ir vandens paukščių buveinė. Lietuvoje tarp nendrynų lizdus suka ūsuotosios zylės, meldinės nendrinukės, ežerinės nendrinukės, nendrinės startos, mažosios krakšlės, didžiosios krakšlės, nendriniai žiogeliai, margieji žiogeliai, mėlyngurklės, mažieji baubliai, didieji baubliai, mažieji baltieji garniai, pilkieji garniai, ausuotieji kragai, raguotieji kragai, paprastieji laukiai, ilgasnapės vištelės, nendrinės vištelės, virš nendrynų medžioja nendrinės lingės.

Iš žinduolių rūšių, nendrynus mėgsta upiniai bebrai, paprastosios ūdros, vandeniniai pelėnai, dirvinės pelės, pelės mažylės, vandeniniai kirstukai.


Vaizdas:Musteikos rezervatas.JPG|Augančios nendrės pelkėtame Musteikos upelio slėnyje
Baiyangdian Lake.JPG|Nendrynas Kinijoje
Harchies (Belgique), roselière situées à l’ouest de la digue d'Harchies.jpg|Nendrynas žiemą Belgijoje
Panurus biarmicus flock.jpg|Ūsuotųjų zylių būrelis savo mėgiamoje buveinėje tarp nendrių
Reed Warbler Acrocephalus scirpaceus (32483784048).jpg|Mažoji krakšlė tarp nendrių


## Šaltiniai
AEG J.II

**AEG J.II** – dvivietis vienmotoris biplanas, Pirmojo pasaulinio karo metu, 1917 m. pabaigoje sukurtas Vokietijos Imperijos įmonės „AEG" Aviacijos padalinio. Lėktuvo paskirtis – pėstininkų paramos (šturmo) lėktuvas (Idflieg klasifikacijoje – „J“ tipas).

Pirmaisiais metais po Pirmojo pasaulinio karo „J.II" Vokietijoje buvo plačiai naudojami kaip civiliniai orlaiviai – tiek krovinių, tiek keleivių pervežimui (oro laineriai).

## Konstrukcija ir gamyba
„J.II" buvo tolesnė gana sėkmingo modelio „J.I" modifikacija, kurioje buvo naudojamas tas pats variklis (vienaeilis šešių cilindrų vidaus degimo variklis Benz Bz IV, išvystantis 200 AG), nedaug modifikuotas fiuzeliažas. Nuo pirmtako „J.II" skyrėsi vairų ir galinių plokštumų patobulinimais: jame buvo montuojami aerodinamiškai balansuotai eleronai, modifikuoti sparnų galai, didesnio ploto uodega (vertikalus stabilizatorius), perkelta eleronų statramsčio vieta. Fiuzeliažo ir sparnų konstrukcijos pagrindu liko vamzdinis plieninis rėmas su mediniais rėmais. Tiek sparnai, tiek fiuzeliažas buvo aptraukti drobe.

Iš viso buvo pagaminta apie 600 „J.I" ir „J.II" serijų mašinų, iš jų „J.II" – iki 300.

## Civilinės modifikacijos

Pasibaigus karui, šio modelio orlaivius 1919 m. pradėjo naudoti Vokietijos aviakompanija „Deutsche Luft-Reederei" (D.L.R.), pirmiausia kroviniams gabenti. Jie naudoti pirmojoje tarpukario Vokietijos oro susisiekimo linijoje tarp Berlyno ir Veimaro. Yra duomenų, kad šiais orlaiviais aviakompanija vykdė skrydžius į Klaipėdą ir Kauną.

Pirmieji komerciniai „J.II" turėjo iš karinio modelio paveldėtą atvirą dvivietę kabiną, tačiau juos greitai pakeitė modifikuotos versijos. Prailgintoje versijoje "J.II K" (K – *Kabine, [[Vokiečių kalba|vok]].* kabina arba keleivių salonas) vietoje antros (šaulio-žvalgo) sėdynės už piloto buvo įrengiama dvivietė uždara keleivinė kabina su langais. Piloto kabina liko atvira.

Nuo 1919 m. kovo mėnesio šio tipo lėktuvai buvo pradėti puošti didele stilizuota gerve – naujuoju aviakompanijos „D.L.R." simboliu.

## Operatoriai

### Kariniai

; 
* **[[Luftstreitkräfte]]** - karinės oro pajėgos

### Civiliniai

; 

* Syndicat National pour l'Étude des Transports Aériens (SNETA**[[SNETA]]**);

; 
* '''Deutsche Aero-Lloyd''' (DAL)
* '''Deutsche Luft-Reederei''' (DLR).
* **[[Europa-Nord-West-Flug]]**.

## Techniniai duomenys

## Šaltiniai

* (EN) Davies, R.E.G., Lufthansa – An Airline and its Aircraft, Orion Books/New York 1991
* (EN) Gray, Peter, Owen Thetford, German Aircraft of the First World War, London, Putnam, 1962, .
* (EN) Gray, Peter, Owen Thetford, German Aircraft of the First World War, 2nd edition, London, Putnam, 1970, .
* (DE) Nowarra, Heinz J., Die Deutsche Luftrüstung 1933–1945, Koblenz, Bernard & Graeffe Verlag, 1993, .
* (DE) Sharpe, Michael, Doppeldecker, Dreifachdecker & Wasserflugzeuge, Bindlach, Gondrom, 2001, ISBN 3-8112-1872-7

## Išnašos
Schleicher ASG 29

**Schleicher ASG 29** – 2006 m. Vokietijos įmonės „Alexander Schleicher GmbH & Co“ pradėtas gaminti vienvietis sportinis sklandytuvas.

Orlaivis eksploatuojamas tiek pagal 18 metrų klasės, tiek ir pagal 15 metrų klasės varžybų taisykles. Indekse esanti raidė „G“ nurodo konstruktorių – Michaelį Grainerį (vok. Michael Greiner).

Konstrukciškai „ASG 29“ yra populiaraus modelio „ASW-27“ modifikacija ir sertifikavimo tikslais jis įvardijamas „ASW-27-18“.

2020 m. vietoje „ASW 29“ pradėta gaminti vėlesnė modifikacija „Schleicher AS 33“.

## Konstrukcija
„ASG 29“ yra gaminamas iš anglies, aramido ir polietileno pluoštu sustiprinto plastiko kompozito. Sparnuose įrengti užsparniai ir vingletai. Sklandytuvas yra lengvas, tačiau gali vežti iki 170 litrų vandens balasto, užtikrinančio platų sparnų apkrovų diapazoną.

Nemotorizuota versija pirmąjį skrydį atliko 2005 m. lapkričio 9 d. „E“ versija, komplektuojama su vidaus degimo varikliu „SOLO 2350“ (dvitaktis, išvysto 18 AG), buvo sertifikuota 2008 m. vasario mėn.

Iki 2014 metų rugpjūčio „Alexander Schleicher GmbH & Co“ pagamino 163 motorizuotus ir 87 nemotorizuotus „ASG 29“.

## Lietuvoje
2023 m. duomenimis, Lietuvoje buvo įregistruotas vienas ASG 29 (registracijos Nr. LY-VAR, anksčiau eksploatuotas Vokietijoje, Nr. D-9529), pagamintas 2017 m. vasario mėn. (serijos Nr. 2923). Gamintojo duomenimis šis orlaivis buvo modifikuotas, jame įrengtas elektrinis variklis, leidžiantis savarankiškai pakilti.

2023 m. pasaulio sklandymo čempionate (Narromine, Naujasis Pietų Velsas, Australija) 15 m. klasėje sklandytuvu ASG 29 E (Nr. VH-GHS, serijos Nr. 29040) varžėsi Lietuvos sportininkas, Lietuvos sklandymo sporto federacijos prezidentas Linas Miežlaiškis.

## Specifikacijos (su 18 m sparnais)
**Bendrosios charakteristikos**

* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** One
* **Keliamoji galia:** 202 kg vandens balasto
* **Ilgis:** 6,59 m
* **[[Sparno mojis]]:** 18.00&nbsp;m
* **Aukštis:** 1,30 m
* **Sparno plotas:** 10,5 m²
* **[[Sparno proilgis]]:** 30,4
* **Svoris:**
** **[[Tuščios transporto priemonės svoris|tuščio]]:** 280 kg
** **[[Maksimalus kilimo svoris|maksimalus kilimo]]:** 600 kg
* **Jėgainė:** 1 × SOLO 2350 (E)

**Skrydžio duomenys**

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 270 km/h (168 mylios per valandą, 146 mazgai)
* **[[Aerodinaminė kokybė]]:** 50
* **Žemėjimo greitis:** 0,47 m/s (92,5 pėdos/min.)

## Šaltiniai
Ramygalos šventoriaus koplyčia

**Ramygalos šventoriaus koplyčia** – sakralinis pastatas Ramygaloje, Panevėžio rajone. Stovi prie Ramygalos Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios, šventoriuje, tolimajame kampe. Koplyčios pastatas priderintas prie bažnyčios architektūros. Kartu su bažnyčia patenka į miestelio istorinę teritoriją.

## Istorija

1781 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1868 m. išmūryta šventoriaus tvora. 1897-1914 m. pagal pakoreguotą Karlo Edvardo Strandmano pastatyta dabartinė bažnyčia. 

Nuo 1986 iki 1991 m. Ramygaloje tarnavęs klebonas Kazimieras Baronas (1927-2008) suremontavo bažnyčią, šventoriuje pastatė ūkinį pastatą, kurį žmonės pradėjo vadinti *koplytėle*.

## Architektūra

Koplyčia stovi šventoriaus tvoros šiaurryčių kampe. Šventorius netaisyklingo daugiakampio plano, juosiamas akmens mūro tvoros
su dvišlaičiu stogeliu, su pakraščiuose pasodintais medžiais. Teritorija lygi, tik kampe už koplyčios sienų reljefas nužemėja. Raudonplytės koplyčios architektūra artima plytų stiliaus pastatų statybos tradicijoms, panaudoti modernizuoti, neogotikai būdingi elementai. Pastatas vientiso tūrio, stačiakampis, vieno aukšto, dvišlaičiu apskardintu stogu, išsiskiriantis keliomis plačiomis dvivėrėmis durimis. Stogo bokštelius vainikuoja juodo metalo dekoratyvinės smailės. Pastate yra pusrūsis. Sienos iš molio plytų. Cokolis – akmens mūro, išryškėjantis šiaurės ir rytų fasaduose dėl reljefo nužemėjimo, sutampantis su tvoros kraštinėmis ir jas pratęsiantis. Šventorius 110x70 m dydžio, juosiamas akmenų mūro tvoros.

Visi fasadai panašūs, jų puošybai panaudoti tie patys architektūros elementai. Abu galiniai fasadai simetriški, šoniniai – su asimetriškai įrengtais trikampiais skydais. Į šventorių (į vakarus) atgręžtas fasadas užbaigtas aukštu trikampiu skydu, pagyvintu plytų dantukais. Fasadą rėmina siauros kampinės mentės, užbaigtos bokšteliais su piramidiniais stogeliais. Vertikalios ir horizontalios traukos sankirtoje įrengtas apskritas langas. Abipus vertikalios traukos suformuotos aukštos smailiaarkės nišos, kuriose įkomponuoti dveji dvivėriai vartai. Galinės rytų fasado sienos smailiaarkėse nišose įtaisyti langeliai. Nedidelis langas yra ir aukštame akmens mūro cokolyje.

Šoninis pietų fasadas (į bažnyčios apsidės pusę) – su trejomis durimis ir dviem nedideliais langais. Virš durų iškeltas trikampis skydas išryškina fasado asimetriškumą. Jis žemesnis nei vakarų fasade. Visos angos įkomponuotos į smailiaarkes nišas. Šoninis šiaurės fasadas – su panašiu trikampiu skydu. Fasadas skaidomas smailiaarkinėmis nišomis. Sienos nišose ir cokolyje įkomponuota po du nedidelius stačiakampius langelius.  

## Šaltiniai
Riba esu tik aš

**Riba esu tik aš** () – 2022 m. vokiečių režisierių Markus Weinberg ir Steffi Rostoski dokumentinis filmas. Taip pat yra bestseleriu tapusi knyga tokiu pačiu pavadinimu.

Filme pasakojama apie nuotykių ieškotoją ir daugkartinį pasaulio rekordininką Joną Daichmaną, kuris įveikia ilgiausią visų laikų triatloną. Kelionė aplink pasaulį per 18 šalių užtruko 14 mėnesių.

Kelionė prasidėjo Miunchene ir baigėsi Miunchene, įveikus 460 km plaukimo, 21 000 km važiavimo dviračiu ir 5000 km bėgimo. Kelionė vyko pačiame COVID-19 pandemijos įkarštyje, dėl ko kilo daugybė iššūkių.

Filmo premjera įvyko Miuncheno dokumentinių filmų festivalyje 2022 m. gegužės 8 d., o nuo gegužės 19 d. filmas buvo rodomas Vokietijos kino teatruose. Filmas taip pat rodytas kino festivaliuose Buenos Airėse, Taline, Varšuvoje ir kt.

## Išnašos
Domas Griškevičius

**Domas Griškevičius** (g. 1985 m. sausio 16 d. Panevėžyje) – politikas bei visuomenės veikėjas, Seimo narys.

## Biografija

2004 m. baigė Panevėžio „Ąžuolo“ vidurinę mokyklą. 2009 m. baigė Šiaulių universitetą, kur studijavo filosofijos ir visuomenės mokslus, įgijo edukologijos bakalauro laipsnį. 2011 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė socialinės ir politinės kritikos studijas ir įgijo politikos mokslų magistro laipsnį.

## Politinė karjera
 
2011-2015 m. buvo Šiaulių miesto savivaldybės Tarybos sekretorius. 2015-2020 m. išrinktas Šiaulių miesto savivaldybės Tarybos nariu. 

2015-2020 m. ėjo Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotojo pareigas.

2020 m. išrinktas į 2020–2024 m. Seimą vienmandatėje Saulės (Nr. 26) apygardoje II ture, kaip savarankiškai išsikėlęs kandidatas. Buvo Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto narys, Europos reikalų komiteto narys. 

Nuo 2022 m. – Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos“ pirmininko pavaduotojas, Šiaulių miesto skyriaus pirmininkas, nuo 2023 m. – Demokratų frakcijos „Vardan Lietuvos“ seniūno pavaduotojas. 

## Kita veikla

Žaidė futbolą klubuose FK Juventa-99 Šiauliai, FC Kupsc Šiauliai, Akmenės Cementas B-Juventa-99. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Domas Griškevičius. Kandidato anketa*vrk.lt*
* Seimo nariai, 2020–2024 m. kadencija. Domas Griškevičius *lrs.lt*
2024 m. Lietuvos automobilių ralio čempionatas

**2024 m. [[Lietuvos automobilių ralio čempionatas]] (LARČ)** – ralio čempionatas, kurį organizuoja Lietuvos automobilių sporto federacija (LASF). Čempionatą sudaro 6 etapai, visi Lietuvoje. 

Didžiausias renginys numatytas Utenoje, kur kartu vyks ir Latvijos ralio čempionato (LRČ) bei Baltijos jūros ralio čempionato () (BSRC) etapai. 

Palyginus su pernykščiu tvarkaraščiu, etapai ir ralių datos išliko tie patys, išskyrus ralius Lazdijuose ir Viekšniuose, kurie buvo sukeisti vietomis. Kelmės, Rokiškio ir Elektrėnų raliuose paraleliai vyks ir Lietuvos ralio sprinto etapai. 

2024 m. rugsėjo 27 d. Utenos ralio penktadienio etapo metu, ketvirtąjame greičio ruože, lenktynininiam automobiliui išlėkus iš trasos sužeista 14 žiūrovų ir vienas žuvo. Ralis buvo nutrauktas po penktojo greičio ruožo. Nugalėtojai buvo nustatyti pagal bendros įskaitos rezultatus po penktojo greičio ruožo. Bendroje LARČ įskaitoje, pagal varžybų nuostatus, buvo užskaityta trečdalis taškų, nes buvo įveikta tarp 25% ir 50% viso lenktynių atstumo.

## Tvarkaraštis

## Rezultatai

## Nugalėtojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos automobilių sporto federacijos tinklalapis
Berčiūnų geležinkelio stotelė

**Berčiūnų geležinkelio stotelė** – buvusi geležinkelio stotis rytinėje Berčiūnų kaimo dalyje, prie geležinkelio Radviliškis–Daugpilis, dešiniajame Nevėžio ir kairiajame Sanžilės krante netoli šių upių santakos. Už pusės kilometro į rytus nuo stotelės per Sanžilę netoli jos žiočių nutiestas Berčiūnų geležinkelio tiltas.

## Istorija

Minima nuo I pasaulinio karo. XX a. tarpukariu į Berčiūnus iš Panevėžio vykdavo specialus traukinys, bilietas į vieną pusę kainavo 40 centų (vaikams – 21 centas). 1930 m. netoli stoties esančiame valstybiniame Sanžilės miške dešiniajame Nevėžio krante įsteigta Berčiūnų vasarvietė. 1933 m. miške pastatyta ištaiginga geležinkelio stotis, priklausiusi ponams Pilinskams. II pasaulinio karo metais vokiečiai iškirto ąžuolyną ir nutiesė daug naujų geležinkelio atšakų, pastatė arklides ir barakus belaisviams.

Sovietmečiu stotelėje stodavo traukiniai Šiauliai–Daugpilis, bet 1985–1990 m. stotelė uždaryta.

## Gyventojai

Kurį laiką stotis turėjo atskiros gyvenvietės statusą. 1923 m. stotyje surašytas 1 ūkis su 4 gyventojais.

## Šaltiniai
AGATA

**Lietuvos gretutinių teisių asociacija**, geriau žinoma kaip **AGATA** – 1999 m. įsteigta ne pelno siekianti organizacija, besirūpinanti muzikos leidėjų ir atlikėjų licencijavimu bei teisėmis Lietuvoje.

Savo narių vardu AGATA išduoda licencijas muziką grojantiems verslams. Surinktą atlyginimą paskirsto bei išmoka viso pasaulio atlikėjams ir leidėjams, pagal muzikos platformų ir transliuotojų ataskaitas.

Be licencijavimo, populiarina savo narių darbus bei padeda jiems plėtoti veiklą vykdydama edukacines bei kvalifikacijos kėlimo programas, teikdama teisines konsultacijas bei įgyvendindama įvairius lietuviškos muzikos populiarinimo projektus. 

Nuo 2018 m. rugsėjo mėnesio AGATA kas savaitę skelbia populiariausių albumų ir singlų top 100 topus Lietuvoje. Topai sudaromi pagal pardavimus ir transliacijas iš „Spotify“, „Deezer“, „Apple Music“, „iTunes“, „Google Play Music“ ir „Shazam“. 

## Valdymas
Aukščiausias AGATA valdymo organas yra Visuotinis narių surinkimas, kuriame balsuoti gali visi AGATA nariai.

Visuotiniame narių susirinkime ketverių metų kadencijai išrenkama AGATA Taryba, kurią sudaro 5 atlikėjų ir 5 fonogramų gamintojų atstovai. Taryba priima svarbiausius asociacijos veiklos sprendimus, formuoja AGATA veiklos prioritetus.

2022 m. gegužės 19 d. Visuotinis narių susirinkimas keturių metų kadencijai išrinko naują AGATA Tarybą – 5 atlikėjus ir 5 fonogramų gamintojus:

## Teisės aktai
Lietuvos gretutinių teisių asociacijos veiklą reglamentuoja 1961 m. Romos konvencija dėl atlikėjų, fonogramų gamintojų ir transliuojančiųjų organizacijų apsaugos (Lietuvoje įsigaliojo 1999 m.), Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymas (1999 m.), Lietuvos gretutinių teisių asociacijos įstatai (2013 m.) ir kiti teisės aktai.

## Projektai

* Muzikos salė – didžiausias muzikos industrijos renginys Lietuvoje. Tarptautinės Vilniaus knygų mugė metu muzikos mylėtojai čia turi galimybę klausytis žinomų atlikėjų kūrybos gyvai, susitikti su pamėgtais muzikos kūrėjais ir leidėjais bei pirmieji įsigyti naujausius leidinius.
* PAKARTOT.LT – didžiausias lietuviškos muzikos archyvas.
* Auksiniai, Platininiai, Deimantiniai Apdovanojimai – įvertinimai, skiriami Lietuvos ir užsienio atlikėjams už daugiausiai perklausų sulaukusius albumus ir singlus. Auksinis apdovanojimas – už 2,5 mln. perklausų, Platininis apdovanojimas – už 4 mln. perklausų, Deimantinis apdovanojimas – už 6 mln. perklausų. Perklausų duomenys surenkami ir analizuojami pagal tarptautinius IFPI standartus, užtikrinant objektyvumą ir tikslumą.
* AGATA akademija – intensyvus muzikos įgūdžių ir industrijos žinių kursas su muzikos profesionalais.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Savaitinis klausomiausių singlų ir albumų topas
* Facebook paskyra
* Instagram paskyra
Bruno Caboclo

**Brunas Korėja Fernandesas Kaboklas** (*Bruno Correa Fernandes Caboclo*, g. 1995 m. rugsėjo 21 d.) – Brazilijos krepšininkas, rungtyniaujantis vidurio puolėju arba sunkiuoju kraštu.

Paauglystėje sportavo Baruerio „Grêmio Recreativo“ sporto mokykloje. 2013 m. debiutavo Brazilijos lygos „Pinheiros“ klube. 2014 m. NBA naujokų biržoje 20-uoju šaukimu pakviestas Toronto „Raptors“ klubo, su kuriuo ir sudarė sutartį. B. Kaboklas Toronte rungtyniavo epizodiškai, skolintas į G lygos komandas. Vėliau sekė blankus sezonas Sakramento „Kings“, išvykos į G lygos klubus. Sėkmingiausiai B. Kaboklui susiklostė 2018–19 m. sezonas Memfio „Grizzles“ klube, kur jis gaudavo žaisti vidutiniškai po 23,5 minutes, pelnydavo po 8,3 taško, atkovodavo po 4,6 kamuolio.

Po dar dviejų blankių sezonų Hiustono „Rockets“ klube, B. Kaboklo išvyko iš JAV, rungtyniavo Prancūzijoje, Brazilijoje, Meksikoje, Vokietijoje, Izraelyje. Po sėkmingo pasirodymo su Brazilijos rinktine 2023 m. pasaulio čempionate, pakviestas į Venecijos „Umana Reyer“ klubą, tačiau ten neatvyko, o paskui buvo išpirktas Belgrado „Partizan“.

B. Kaboklas su Brazilijos rinktine dalyvavo 2019, 2023 m. pasaulio čempionatuose, 2017 m. Amerikos čempionate.

## Laimėjimai
* FIBA Amerikos čempionatas: 2025 m.
* Europos taurė: 2025 m.
* Vokietijos krepšinio lyga: 2023 m.
* Amerikos FIBA Čempionų lyga: 2022 m.
* Amerikos FIBA Čempionų lygos MVP: 2022 m.
* Brazilijos krepšinio lygos MVP: 2022 m.
* NBA G lyga: 2017 m.

## Šaltiniai
Eva Thulin

**Eva Tulin** () – švedų aktorė, atlikusi keletą vaidmenų Italijos kine.

## Filmografija
* Zum Zum Zum nº 2 (1969)
* La stagione dei sensi (1969)
* Top Sensation (1969)
* L’Invasion (1970)

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
Skaistakalnio tiltas

**Skaistakalnio tiltas** – pėsčiųjų tiltas per Nevėžio upę Panevėžio mieste. Tiltas stovi nedidelės Sporto gatvės tęsinyje, praėjus pro Šv. Petro ir Povilo parapijos senąsias kapines, jungia senamiestį su Skaistakalnio parku .

## Istorija

Tarpukaryje Skaistakalnio parko dalys priklausė Lietuvos kariuomenei ir miesto savivaldybei. Į tuometinį gausiai lankomą Vytauto parką miestiečiai patekdavo pastatytais lieptais. Pavasario potvyniai kartais juos nunešdavo. Gresiant potvyniams, nepatvarūs lieptai į Vytauto parką, miesto valdybos sprendimu, kuriam laikui buvo nuimami. Sovietmečiu dalis teritorijos priklausė sovietų kariškiams. Buvo įkurtos aviacijos bazės dirbtuvės, Nevėžio pakrantė apjuosta ilgesne kaip 1 km ir 2,2 metro aukščio gelžbetonine tvora.

Šiuolaikinis Skaistakalnio tiltas pastatytas 1967 m. Krantus sujungė virš upės iškilusi gelžbetoninė arkinė konstrukcija be tarpinių atramų. Takas nutiestas jos viršumi. Kapinių pusėje statinys atremtas į apsauginį pylimą. Parko pusėje ant iškilusio tilto buvo patenkama užlipant laiptais. Upės plotis po tiltu – apie 30 m.

2021–2023 m. vyko tilto rekonstrukcija kartu su Skaistakalnio parko sutvarkymu. Siekiant statinį pritaikyti neįgalių lankytojų, dviratininkų judėjimui, parko pusėje buvo nugriauti laiptai, vietoje kurių įrengti du gelžbetoniniai nusileidimo takai – rampos. Tilto ir naujųjų rampų dangos padengtos asfaltbetoniu. Tako šonuose įrengtos vertikalios medinės atramos-turėklai, statiniui suteikę naujos išraiškos. Susidėvėjusios statinio konstrukcijos sustiprintos. Vietoje, esančioje tarp tilto rampų (nusileidimų), numatyta įrengti apžvalgos, renginių stebėjimo aikštelę.

## Literatūra

* Henrikas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas: „Kopa“, 2004. - ISBN 9955-9711-0-X.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį
* Skaistakalnio parkas *efoto.lt* (nuotrauka)
* Lietuva senose fotografijose. Skaistakalnio tiltas *facebook.com* (nuotrauka)
Labai Mallonu

**„Labai Mallonu“** – grupės „Pompa“ geriausių dainų rinktinis albumas. Jį 2022 m. vinilinės plokštelės formate išleido „Vinylomania“, katalogo numeris VNM-004.

Šiame albume yra trylika populiarumo sulaukusių grupės hitų, kurių įrašai buvo atnaujinti skaitmeniniu būdu, minint „Pompos“ 30-metį.

Albume skambančios dainos buvo įrašytos 1992–1995 m. studijose „Human Records“, „Tango“ ir „Zymozek AG @ UV“. Papildomi įrašai ir pakeitimai, susiję su dainomis „2mblas (edit)“, „Pats suteik sau malonumą (edit)“ ir „Trys banginiai (edit)“, buvo atlikti „Zymozek Sonic“ studijoje 2022 metais, bendradarbiaujant su atlikėju ir garso inžinieriumi Algirdu Drėma.

## Dainos

A pusė:

#2mblas (updated)
#Balius
#Pats Suteik Sau Malonumą (updated)
#Mama
#Mano Pana
#Viskas Tavo Bosui
#Rankos Ant Vairo

B pusė:

#Turtuoliai Irgi Verkia
#Mes Jau Nebe Vaikai
#Gražuolė Ir Pabaisa
#Aš Sugrįžau
#Kuti Kuti
#Trys Banginiai (edit)



## Šaltiniai