open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos kultūros tyrimų institutas

**Lietuvos kultūros tyrimų institutas** (1977–1990 m. Lietuvos mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės institutas) – Lietuvos filosofijos ir sociologijos mokslinių tyrimų centras, nuo 1977 veikiantis Vilniuje, Saltoniškių g. 58. Įkurtas vietoje 1969 m. įkurto Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Filosofijos, teisės ir sociologijos skyriaus. 2002 m. reorganizuotas, Kultūros, filosofijos ir meno institutas, iki 2010 m. Lietuvos filosofijos ir sociologijos institutas.

## Struktūra
2002 m. Lietuvos filosofijos ir sociologijos institutas turėjo 9 skyrius: Lietuvos filosofijos istorijos, Dabartinės filosofijos, Humanizmo filosofijos, Etikos, Socialinės organizacijos, Etnosociologijos, Socialinių pokyčių tyrimo, Demografinių tyrimų, Mokslinės informacijos. Institute dirbo 110 darbuotojų, iš jų 70 mokslo darbuotojų, iš jų 7 habilituoti daktarai, 37 daktarai.

Institutui priklausė Viešosios nuomonės tyrimų centras ir Represijų Lietuvoje tyrimų centras, institute veikė Lietuvos mokslų akademijos centrinės bibliotekos filialas. Prie instituto veikė Lietuvos filosofų draugija, Baltijos sociologų asociacija, Mokslo filosofijos ir istorijos draugija, Lietuvos etikų draugija „Ethos“.

## Veikla
Svarbiausios instituto mokslinės veiklos kryptys: Lietuvos filosofijos istorijos, dabartinės filosofijos ir etikos tyrinėjimai, sociologiniai visuomenės socialinių, ekonominių ir politinių pokyčių, kultūros, šeimos, gyventojų viešosios nuomonės, sociologinės teorijos ir istorijos tyrimai, Lietuvos demografinės situacijos ir gyventojų socialinė demografinė analizė, Lietuvos teisės istorijos tyrimai.

Institutas leido tęstinius mokslo leidinius „Etikos etiudai“ (nuo 1977 m.), „Lietuvos filosofijos istorija: paminklai ir tyrinėjimai“ (nuo 1990 m.), išleido daugiau kaip 370 knygų, iš jų daugiau kaip 90 monografijų, teminių rinkinių. Rengė Lietuvos mokslų akademijos leidžiamus mokslo žurnalus „Filosofija. Sociologija“, „Humanistika“, kuravo žurnalo „Logos“ leidimą.

## Direktoriai
* Jonas Macevičius – 1977–1983 m.; instituto steigimo iniciatorius
* Valentinas Lazutka – 1984–1989 m.
* Arvydas Virgilijus Matulionis – 1989–1997 m.
* Vaclovas Bagdonavičius – 1997–2008 m.
* Jolanta Širkaitė – 2008–2018 m.
* Rasius Makselis (nuo 2018).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos kultūros tyrimų institutas
Homo floresiensis

***Homo floresiensis*** – galima rūšis, priklausanti *[[Homo]]* genčiai, kuri išsiskiria mažu kūnu bei mažomis smegenimis ir išlikimu iki palyginti nesenų laikų. *Homo floresiensis* egzistavimas šiuo metu yra karštų mokslinių diskusijų tema. Dalis mokslininkų teigia, kad rasti kaulai priklausė išsigimusiems ar tam tikrų ligų paveiktiems individams, kiti ginčijasi, kad tai yra nauja rūšis.

## Radiniai
Buvo rasta nedaug šiai tariamai rūšiai priklausančių kaulų, visi Floreso saloje, iš kurios kilo ir rūšies pavadinimas. Iš viso buvo rasti devynių individų kaulai ir visi jie yra miniatiūriniai. Manoma, kad *Homo floresiensis* vidutiniškai buvo apie 1 metro ūgio ir svėrė apie 25 kilogramus. Svarbiausias radinys yra kaukolė LB1.

Oloje taip pat buvo gausu gan sudėtingų akmeninių įrankių, kurie, manoma, tiktų 1 metro ūgio žmonėms. Taip pat yra ženklų, kad jie naudojo ugnį maistui kepti ir gal net kalbėjo. Bet, pagal dabartinį supratimą, būtybės su tokiomis mažomis smegenimis negalėjo būti pakankamai protingos, kad galėtų gaminti tokius įrankius ir tuo labiau mokėti kalbėti. Rastos kaukolės savininko smegenys buvo apie 380 cm³ dydžio, o modernaus žmogaus smegenų dydis svyruoja nuo 1 310 iki 1 475 cm³. Iš kitos pusės, *Homo floresiensis* smegenų dalis, kuri siejama su savimone, yra maždaug tokio pat dydžio kaip ir modernių žmonių.

Manoma, kad *Homo floresiensis* rūšis išnyko daugiausia prieš 12 000 metų. Iki šių atradimų manyta, kad ilgiausiai išgyvenusi ne šiuolaikinių žmonių rūšis buvo neandartaliečiai, kurie išnyko maždaug prieš 24 000 metų. Spėjama, kad *Homo floresiensis* išnykimą lėmė ugnikalnio išsiveržimas.

## Šaltiniai
Lietuvos fotomenininkų sąjunga

**Lietuvos fotomenininkų sąjunga** (iki 1989 m. *LTSR fotografijos meno draugija*) – Lietuvos fotografų visuomeninė kūrybinė organizacija.

## Istorija
1933 m. Kaune įsteigta Lietuvos fotomėgėjų sąjunga veikė iki 1940 m. TSRS okupacijos. 1969 m. Vilniuje įsteigta Lietuvos fotografijos meno draugija buvo vienintelė tokio pobūdžio organizacija TSRS. Plėsdama savo veiklą, Fotografijos meno draugija 1971 m. įsteigė skyrius Kaune, Šiauliuose, Panevėžyje. 1973 m. duris atvėrė Vilniaus fotografijos galerija, 1979 m. parodinę veiklą pradėjo Kauno fotografijos galerija, dab. galerija „Fujifilm“. 1989 m. Lietuvos fotomeno draugijos pagrindu įsteigta Lietuvos fotomenininkų sąjunga. 2000 m. fotomenininkų sąjunga atidarė „Prospekto galeriją“, skirtą fotografijos meno eksponavimui ir propagavimui.

Nuo 1993 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos (FIAP) narė. 2007 m. vienijo 250, 2009 m. – 300 narių.

## Veikla
Pąjunga puoselėja Lietuvos fotografijos meną, rūpinasi lietuvių meninės fotografijos sklaida užsienyje, jos paveldu, gina savo narių autorines teises. Lietuvos fotomenininkų sąjunga rengia parodas Lietuvoje ir užsienyje, seminarus (nuo 1973 m., su 1974–1978 m. pertrauka rengiamas tarptautinis seminaras Nidoje), konferencijas, susitikimus, parodų ir leidinių aptarimus, leidžia fotoalbumus, knygas apie fotografiją, parodų katalogus, metraštį „Lietuvos fotografija: Vakar ir šiandien“, nuo 2000 m. – žurnalą „Fotografija“.

Centras Vilniuje, skyriai Kaune (nuo 1971 m.; pirmininkas Aleksandras Macijauskas, nuo 1978 m.) ir Klaipėdoje (nuo 1990 m.; pirmininkas Remigijus Treigys, nuo 2005 m.). Aukščiausia institucija – kas 4 metai šaukiamas suvažiavimas.

## Pirmininkai
* 1969–1974 m., 1980–1990 m. ir 1996–2009 m. Antanas Sutkus
* 1974–1980 m. Alfonsas Balys Bučelis
* 1990–1992 m. Laima Skeivienė
* 1992–1996 m. Stanislovas Žvirgždas
* 2009–2016 m. Jonas Staselis
* 2016–2020 m. Gintaras Česonis
* Nuo 2020 m. Gytis Skudžinskas

## Šaltiniai

* Skirmantas Valiulis, Stanislovas Žvirgždas. Fotografijos slėpiniai. Vilnius, Lietuvos fotomenininkų sąjunga, 2002 m.

## Nuorodos
* Svetainė
Grabijolų pilkapynas

**Grabijolų pilkapynas** – du pilkapynai ir pilkapis bei senovės gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Grabijolų kaimo (Dūkštų seniūnija). Pakeliui yra saugoma Vilkų duobė.

## Tyrimai
Pirmasis pilkapynas (kultūros paminklo kodas A1243 P) yra Neries slėnyje, 1,7&nbsp;km į pietvakarius kelio nuo Dūkštos-Kernavė ir 0,7&nbsp;km ta pačia kryptimi nuo Miežionių k., 0,85&nbsp;km į rytus nuo Airupės (Irupės) ir Neries santakos, 0,25&nbsp;km į šiaurę nuo Airupės (Irupės) dešiniojo kranto, Žemaitiškių miške. Išliko 15 pilkapių. Jų sampilai – 6–12 m skersmens ir 0,4-0,8 m aukščio; kai kurių pilkapių sampilai sulėkštėję. 1890 m. pilkapyną kasinėjo A. Jocheris; rado VI a. – VII a. sudegintų mirusiųjų kapų su įkapėmis. 1971 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Istorijos instituto, 1979 m. – Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Pilkapių forma ir sampilai būdingi VI a. – XII a. 

Antrasis pilkapynas, dar vadinamas *Žemaitiškių pilkapynu* (kultūros paminklo kodas A1244 P), yra apie 0,35&nbsp;km į pietryčius nuo pirmojo, 1,2&nbsp;km į rytus-pietryčius nuo Airupės (Irupės) ir Neries santakos, 0,9&nbsp;km į pietus-pietvakarius nuo Miežionių k., 0,35&nbsp;km į pietryčius nuo Grabijolų pilkapyno ir 0,1&nbsp;km į pietus-pietryčius nuo Airupės (Irupės) kairiojo kranto, Žemaitiškių miško rytiniame pakraštyje. Išliko 14 pilkapių. Jų sampilai 7–8 m skersmens, vieno pilkapio – 16 m, ir nuo 0,5-1,0 iki 1,2-1,6 m aukščio. Kai kurių pilkapių sampilai sulėkštėję, apardyti – iškasta duobių. Daugumos pilkapių pagrindus supa pailgos duobės, kai kuriuose sampiluose yra akmenų vainikų liekanų. Spėjama, 1890 kasinėjo A. Jocheris; rado VI a. – VII a. sudegintų mirusiųjų kapų. 1987 m. žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Antrojo pilkapyno pilkapių forma ir sampilai būdingi I tūkstantmečio viduriui ir jo antrajai pusei. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

Apie 0,1&nbsp;km į rytus nuo antrojo pilkapyno, 1,35&nbsp;km į rytus nuo Airupės (Irupės) ir Neries santakos, 0,35&nbsp;km į šiaurę nuo Neries dešiniojo kranto, 0,15&nbsp;km į pietus-pietryčius nuo Airupės (Irupės) dešiniojo kranto ir 0,1&nbsp;km į rytus nuo Grabijolų, Žemaitiškių pilkapyno, Žemaitiškių miške, yra apie 7 m skersmens ir 0,6 m aukščio pilkapis, dar vadinamas Žemaitiškių pilkapiu (kultūros paminklo kodas A1245).

Grabijolų senovės gyvenvietė (kultūros paminklo kodas A1795) yra 1,05&nbsp;km į pietvakarius nuo Grabijolų pilkapyno, 0,8&nbsp;km į vakarus–pietvakarius nuo Grabijolų-Žemaitiškių pilkapyno, 0,45&nbsp;km į p. nuo Neries ir Airupės (Irupės) santakos ir 0,25&nbsp;km į pietvakarius nuo Airupės kairiojo kranto, į pietus–pietvakarius nuo antrojo Grabijolų-Žemaitiškių pilkapyno, Neries dešiniajame krante.

## Šaltiniai
Jurgis Pranas Grabovskis

**Jurgis Pranas Grabovskis** (, 1756 m. Švenčionyse – po 1801 m. Italijoje) – vienas 1794 m. sukilimo vadų.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų evangelikų reformatų giminės. Tėvas generolas Jonas Jurgis Grabovskis, brolis generolas Povilas Jurgis Grabovskis. 1785-1789 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės generalinis inspektorius. 1789 m. generolas leitenantas. Prasidėjus sukilimui Lietuvoje priklausė Slaptajai deputacijai, kuri vadovavo Lietuvos sukilėlių karinėms pajėgoms. 1794 m. gegužės – rugpjūčio mėn. Vilniaus įgulos vadas; pasižymėjo organizuodamas Vilniaus gynimą nuo Rusijos imperijos kariuomenės. 1794 m. birželio 25 d. dalyvavo Salų kautynėse. 1794 m. rugsėjo mėn. Tadas Kosciuška jam pavedė vadovauti Narevo divizijai Lenkijoje. 1794 m. pab. – 1797 m. kalintas Rusijoje. Po amnestijos emigravo į Italiją, kur būrė lietuvių legioną. 1798 m. Romos respublikos (1798-1799 m.) karinių pajėgų vadas, Napoleonas Bonapartas jam suteikė Prancūzijos kariuomenės generolo laipsnį.

## Šaltiniai
Jonas Gradauskas (1923)

**Jonas Gradauskas** (1923 m. vasario 5 d. Butkūnuose, Jonavos valsčiuje – 2018 m. sausio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas chirurgas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1950–1957 m. Vilniaus karo ligoninės chirurgas. 1958–1966 m. dirbo Vilniaus miesto klinikinės ligoninės Vaikų chirurgijos skyriuje; 1963–1966 m. šio skyriaus vedėjas. 1964–1990 m. Sveikatos apsaugos ministerijos vyriausiasis vaikų chirurgas. 1966–1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1991 m. profesorius. 1978–1990 m. Respublikinio vaikų chirurgijos centro vadovas.

Vienas Lietuvos vaikų chirurgijos pradininkų. Sukūrė naujų metodų operuoti pilvo ertmės ir krūtinės ląstos organus. Parašė pirmąjį lietuvių kalba vaikų chirurgijos vadovėlį.

Brolis Liubomiras Gradauskas. 1947 m. baigė Kauno universitetą. 1966 m. medicinos mokslų kandidatas.

## Bibliografija
* Vaikų ūminiai chirurginiai susirgimai, 1973 m.
* Vaikų peritonitas, 1986 m.
* Vaikų chirurgija, 1989 m.

## Šaltiniai
Mark Selby

**Markas Selbis MBE** (g. 1983 m. birželio 19 d.)  – profesionalus Anglijos snukerio ir pulo žaidėjas ir keturis kartus pasaulio čempionas. Profesionalu tapo 1999 m., būdamas 16 metų. Jis yra 24 reitinginių titulų laimėtojas.

2006 m. tapo WEPF Aštuoniukės pasaulio čempionu, o 2007 m. – pasaulio angliškojo biliardo vicečempionu. 2008 m. sausį M. Selbis laimėjo „Masters“ turnyrą, savo pirmąjį didįjį angliškojo biliardo titulą, po kurio laimėjo pirmąjį reitinguojamą „Welsh Open“ turnyrą. 2010 m. sausį, po dvejų metų pertraukos, anglas vėl laimėjo „Masters“ turnyrą, finale, atsilikdamas 6-9, sugebėjęs laimėti paskutines 4 partijas prieš Ronį Osalivaną. Jis turi 9 trigubos karūnos titulus, tiek pat kiek ir Džonas Higinsas, tačiau nusileidžia O'Sullivanui. Selbis 2014, 2016, 2017 ir 2021 m. tapo pasaulio čempionu. Jis yra vienintelis žmogus laimėjęs tiek pulo, tiek snukerio pasaulio čempionatus ir pirmasis padaręs maksimalų breiką finale.

Selbis yra padaręs daugiau kaip 850 šimtinių serijų ir turi 6 oficialius maksimalius breikus.

## Asmeninis gyvenimas
Markas Selbis pradėjo žaisti snukerį ir pulą būdamas 9 metų. Kai jam buvo 8 metai, motina paliko šeimą, o būdamas 16-os jis prarado tėvą. 

Selbis yra vedęs ir 2014 m. tapo tėčiu. Jis mėgsta futbolą nuo vaikystės ir palaiko Leicester City FC ekipą. 

2022 m. Anglijos karalienė Elžbieta II apdovanojo Marką Selbį MBE ordinu už pasiekimus snukeryje ir filantropines veiklas.

2024 m. dėl depresijos ir nesėkmingų rezultatų svarstė apie galimybę baigti karjerą. Visgi, kito sezono pradžioje jis grįžo į snukerį ir pasiekė ketvirtfinalį English Open turnyre. Kitą savaitę jis įveikė Džoną Higinsą ir iškovojo pirmą titulą po pusantrų metų. 2025 m. vasarį jis tęsė savo sėkmingą žaidimą, antrą kartą karjeroje laimėdamas Welsh Open.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Liubomiras Gradauskas

**Liubomiras Gradauskas** (1929 m. birželio 10 d. Butkūnuose, Jonavos valsčiuje – 2012 m. gegužės 28 d. Krasnogorske, Rusijoje) – Lietuvos gydytojas radiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Jonas Gradauskas. 1952 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas.

1952–1955 m. Romainių tuberkuliozinės sanatorijos gydytojas. 1955–1961 m. Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės chirurgas, 1964–1967 m. gydytojas rentgenologas. 1967–2001 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, 1977–1983 m. Rentgenologijos ir radiologijos katedros vedėjas, 1983–1989 m. Anesteziologijos, reanimatologijos ir radiologijos katedros Radiologijos sektoriaus vadovas, 1991–1994 m. Radiologijos klinikos vadovas. Nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. Europos raumenų ir griaučių radiologų draugijos narys.

Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – griaučių radiologiniai tyrimai, kaulų ir sąnarių ligų diagnostika.

## Bibliografija
* Skeleto rentgeno anatomija ir skeleto ligų rentgeno semiotika, 1974 m.
* Dantų ir žandikaulių alveolinių ataugų rentgenologinis tyrimas, su kitais, 1981 m.
* Rentgenologinių tyrimų technika ir radiacinis saugumas, su kitais, 1987 m.

## Šaltiniai
Lietuvos fotomėgėjų sąjunga

**Lietuvos fotomėgejų sąjunga**, *Lietuvos foto mėgėjų sąjunga*, nuo 1936 m. *Lietuvos foto mėgėjų draugija* – Lietuvos fotografijos entuziastus būrusi organizacija, 1933–1940 m. veikusi Kaune.

## Istorija
Įsteigta 1932 m. gruodžio 27 d. P. Babicko ir kitų iniciatyva. Turėjo skyrių Kėdainiuose (pirmininkas B. Pečiulis). Prie Šiaulių kraštotyros draugijos veikė sąjungos sekcija.

Skatino fotografus mėgėjus kelti lietuvių fotografijos meninį ir technikos lygį, propagavo lietuvių fotografijos meną užsienyje, rėmė fotografijos reikmenų gamybą Lietuvoje. 1933–1934 m. leido žurnalą „Foto mėgėjas“, 1937–1938 m. – tarptautinio žurnalo „Galerija“ lietuvišką laidą (išėjo 10 nr.). Išleistas Kazio Lauciaus vadovėlis „Fotografuoti gali kiekvienas“.

Surengė parodas Kaune (1933 m., 1935–1938 m., 1938 m. tarptautinė), Vilniuje (1940 m., su Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjungos fotosekcija). 1937 m. dalyvavo Paryžiaus pasaulinėje parodoje, kurioje Lietuvos fotomėgėjų draugijos fotografijos kolekcija apdovanota aukso medaliu.

Veikloje aktyviai dalyvavo Vytautas Augustinas, Petras Babickas, Gerardas Bagdonavičius, Balys Buračas, A. Giedraitis, Ignas Končius, Kazys Laucius, Jokūbas Skrinska.

**Prezidentai:**
* Steponas Kolupaila – 1933–1937 m.
* majoras Otonas Milaševičius – nuo 1937 m.

## Šaltiniai
Jon Minnoch

**Jon Brower Minnoch** (1941 m. rugsėjo 29 d. – 1983 m. rugsėjo 10 d.) – kiek žinoma, yra sunkiausias kada nors gyvenęs žmogus, vienu metu svėręs net 635 kg. Tiesa, tai tik apytikslis svoris. Dėl ekstremalaus dydžio, prastos sveikatos ir nemobilumo, svarstyklių naudojimas buvo neįmanomas.

## Gyvenimas
Nuo vaikystės turėjo viršsvorio problemą. Būdamas 12 metų, svėrė 132 kg, o 22 metų buvo 185 cm ūgio ir 178 kg svorio. Jo svoris ir toliau nuolat didėjo, kol būdamas 37 metų jis pateko į ligoninę dėl širdies ir kvėpavimo sutrikimų. Tais pačiais metais Jon Minnoch pagerino didžiausio svorio skirtumo tarp sutuoktinių rekordą, kai vedė 50 kg sveriančią moterį, su kuria vėliau susilaukė dviejų vaikų.

Jon Minnoch transportacija buvo be galo sudėtinga. Jo pergabenimui į kitą ligoninę prireikė daugiau nei tuzino ugniagesių, specialiai modifikuotų neštuvų ir laivo. Ten jis buvo paguldytas ant dviejų sustumtų lovų. Prireikdavo trylikos žmonių vien jo pervertimui ant kito šono, kad būtų galima pakeisti paklodę.

## Mirtis
Po 16 mėnesių griežtos 1,200 kalorijų per dieną dietos jis buvo išleistas iš ligoninės. Tuo metu jis svėrė 216 kg, o tai reiškia, kad sugebėjo numesti net 419 kg. Tai yra didžiausias kada nors užfiksuotas svorio numetimas. Bet vos po metų, Jon Minnoch svoris jau buvo padvigubėjęs (412 kg) ir jis vėl pateko į ligoninę. Kadangi jo liga edema buvo neišgydoma, buvo nuspręsta nutraukti sudėtingą gydymą ir po 23 mėnesių Jon Minnoch mirė. Tuo metu jam buvo 42 metai ir jis svėrė 362 kg.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Nutukimas
* Antsvoris
* Robert Wadlow (aukščiausias žmogus istorijoje)
Algimantas Gradeckas

**Algimantas Gradeckas** (g. 1934 m. kovo 3 d. Inkliuzuose, Šimonių valsčius) – Lietuvos miškininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1958 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1988 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1952–1960 m. dirbo Šilutės, Kretingos, Neringos miškų ūkiuose. Nuo 1960 m. Miškų instituto mokslo darbuotojas, nuo 1988 m. Miškų atkūrimo sektoriaus vedėjas. Nuo 1994 m. Žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, nuo 1996 m. profesorius.

Mokslinio darbo kryptis – miško želdinimas. 

## Bibliografija
* Lietuvos TSR miškų ūkis, su kitais, 1968 m.
* Miško želdinimas, su kitais, 1991 m.

## Šaltiniai
Vilkiškiai (reikšmės)

**Vilkiškiais** vadinami kaimai:

* Anykščių rajone;
* Elektrėnų savivaldybėje;
* Kupiškio rajone;
* Vilkyškiai Pagėgių savivaldybėje;
* Pasvalio rajone;
* Raseinių rajone;
* Šalčininkų rajone;
* Vilkaviškio rajone.
Vinkšnupiai

**Vinkšnupiais** vadinami kaimai:

* Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Šakių rajone;
* Vilkaviškio rajone.
Masters (angliškasis biliardas)

**Masters** (*meistrai*) – profesionalus angliškojo biliardo turnyras. Nors jis ir nėra reitinguojamas, tačiau laikomas vienu iš pačių prestižiškiausių turnyrų, kurio prizinis fondas yra mažesnis tik už pasaulio čempionatą. Šiuo metu „Masters“ turnyras vyksta kiekvienais metais, sausio mėnesį Londone.  Priklauso Triple Crown (trigubos karūnos grupei) kartu su pasaulio ir Didžiosios Britanijos čempionatais. Daugiausia kartų šį čempionatą yra laimėjęs Ronnie O'Sullivan - 8, taip pat jam yra pavykę daugiausia kartų laimėti Triple Crown - 23. Dabartinis čempionas yra O' Sullivan, 2023 m. finale 10-7 įveikęs Ali Karterį ir laimėjęs 250 tūkst. svarų.

## Istorija
Pirmą kartą turnyras surengtas Londone, 1975 m. Į jį buvo pakviesta 10 žaidėjų. Finalą John Spencer laimėjo prieš Ray Reardon rezultatu 9-8, tuo pačiu gaudamas £2000 (7600 Lt) čekį. Mačo rezultatui esant lygiam 8-8 ir paskutinėje partijoje rezultatas buvo lygus, todėl buvo išimtas juodas rutulys, kurį įmušus buvo išaiškintas turnyro nugalėtojas.

Vėliau turnyro dalyvių skaičius dažnai keitėsi. Modernioje istorijoje čia gali dalyvauti 16 geriausių žaidėjų pagal reitingą.

2005 m. turnyras pakeitė pavadinimą į *Rileys Club Masters*, 2006 – į *Saga Insurance Masters*, kol, galiausiai, 2009 m. pavadinimas buvo grąžintas į tiesiog Masters.

## Nugalėtojai

* 2024 - Ronnie O'Sullivan
* 2023 - Judd Trump
* 2022 – Neil Robertson
* 2021 – Yan Bingtao
* 2020 – Stuart Bingham
* 2019 – Judd Trump
* 2018 – Mark Allen
* 2017 – Ronnie O’Sullivan
* 2016 – Ronnie O’Sullivan
* 2015 – Shaun Murphy
* 2014 – Ronnie O’Sullivan
* 2013 – Mark Selby
* 2012 – Neil Robertson
* 2011 – Ding Junhui
* 2010 – Mark Selby
* 2009 – Ronnie O'Sullivan
* 2008 – Mark Selby
* 2007 – Ronnie O'Sullivan
* 2006 – John Higgins
* 2005 – Ronnie O'Sullivan
* 2004 – Paul Hunter
* 2003 – Mark Williams
* 2002 – Paul Hunter
* 2001 – Paul Hunter

## Įvairūs faktai
Penkiems žaidėjams šiame turnyre pavyko surinkti maksimalų taškų breiką: Kirk Stevens prieš Jimmy White 1984, Ding Junhui prieš Anthony Hamilton 2007 m. ir Marco Fu prieš Stiuartą Binghamą 2015 m. 2024 m. po maksimumą padarė Markas Alenas ir Dingas.

Šviesaus atminimo Paulas Hunteris (1978-2005) laimėjo tris Masters čempionatus 2001, 2002 ir 2004 m. Jis vienintelis būdamas 26 metų buvo pasiekęs 3 prestižinius titulus.

2024 m. Džonas Higinsas dalyvavo savo 30 iš eilės Masters turnyre ir pagerino iki tol buvusį rekordą.

## Šaltiniai
Graibyčių pilkapynas

**Graibyčių pilkapynas ir kapinynai** – prūsų pilkapynas ir du kapinynai Sembos pusiasalyje, 3&nbsp;km į pietvakarius nuo Girmavos miestelio, prie Graibyčių kaimo (Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m. , Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis). 

## Tyrimai
Į rytus nuo kaimo buvo du pilkapiai, datuojami ankstyvuoju geležies amžiumi. Suardyti. Iš jų į Karaliaučiaus muziejų „Prussia“ pateko urnos fragmentų ir du žalvariniai smeigtukai. Pirmasis kapinynas yra Girmavos upės kairiajame krante. 1884 m. ir 1886 m. jį tyrinėjo Georgas Bujakas ir Johanas Heidekas, 1903 m. tyrė Adalbertas Becenbergeris ir Emilis Holakas. Rasti 485 kapai. Mirusieji laidoti sudeginti urnose su gausiomis įkapėmis. IV a. – V a. kapuose urnos iki 0,5 m aukščio. Dauguma kapų apdėti akmenimis. Rasta daug papuošalų – daugiausia segių (157), diržo sagčių ir apkalų, apyrankių, antkaklių, žiedų, stiklo, gintaro ir emalio karolių; ginklų (ietigalių, kovos peilių-durklų, antskrydžių), darbo įrankių (pjautuvų, kirvių, ylų, verpstukų), žalvarinių indų, sidabrinė antkaklė, žieduotųjų ir žvaigždine kojele segių, Antoninų dinastijos (96-192 m.) Trajano, Hadriano, Antonino Pijaus, Faustinos I, Marko Aurelijaus ir Faustinos II imperatorių ir jų žmonų romėniškų monetų. Itin retas archeologinis radinys – atvežtinė Panonijos (Romos provincija) segė. Kapinynas datuojamas I a. – X a. 

Į pietryčius nuo pirmojo kapinyno, žemumoje, 1990 m. rastas antrasis; jį tyrinėjo G. Proninas ir M. Smirnova. Mirusieji laidoti nedeginti, keli – palaidoti kniūbsti, šalia rasta ir žirgų kapų. Įkapių mažai. Kapinynas datuojamas II tūkstantmečio pradžia.

## Šaltiniai
Pranciškus Gradovskis

**Pranciškus Gradovskis** (, Gradauskas; apie 1545 m. – 1595 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos valstybinis veikėjas, poetas.

## Biografija

Kilęs iš smulkiųjų bajorų, XVI a. pr. atsikėlusių iš Mažosios Lenkijos į Žemaitiją ir Kauno apylinkes. Nuo 1565 m. studijavo Vitenbergo universitete. Buvo Lietuvos didžiųjų kunigaikščių Stepono Batoro ir Zigmanto Vazos sekretorius, nuo 1588 m. – Lietuvos dvaro maršalka. Vedęs LDK raštininko Elijo Pilgrimovijaus seserį Esterą, su kuria turėjo sūnų Joną, suartėjo su gimine, iš kurios kilę žymūs XVI a. LDK raštijos darbuotojai Venclovas Mikalojaitis, Venclovas Agripa ir Elijas Pilgrimovijus.

Poemoje „Šviesiausiojo kunigaikščio pono Kristupo Radvilos žygis į Maskvą“ (*Hodoeporicon Moschicum illustrissimi principis ac domini, domini Christophori Radiwilonis*; du leidimai 1582 m. Vilniuje) apdainavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės pergalę 1564 m. Ūlos mūšyje, bei pagarsėjusį LDK lauko etmono Kristupo Radvilos Perkūno 1581 m. žygį į Rusijos sostinę. Šį kūrinį po 10 m. savo „Radviliadoje“ panaudojo Jonas Radvanas.

## Šaltiniai
U218 Singles

***U218 Singles*** – garsiausių airių roko grupės U2 dainų kompiliacinis albumas, išleistas 2006 m. lapkritį. Albume iš viso aštuoniolika dainų: šešiolika pačių sėkmingiausių visų laikų grupės singlų, bei dvi naujos dainos - „The Saints Are Coming“ (kartu su Green Day atliktas grupės *The Skids* dainos koveris) ir „Window in the Skies“. Netrukus pasirodė *U218 Videos* DVD albumas su grupės garsiausių dainų muzikiniais video klipais.

2006 m. gruodžio 9 d. su 134 000 parduotų kopijų, albumas debiutavo „Billboard 200“ tope, kuriame praleido 45 savaites. Iš viso JAV parduota 847 490 jo kopijų.

## Dainų sąrašas
# "Beautiful Day" – 4:05
# "I Still Haven't Found What I'm Looking For" – 4:38
# "Pride (In the Name of Love)" – 3:48
# "With or Without You" – 4:56
# "Vertigo" – 3:10
# "New Year's Day" – 4:17
# "Mysterious Ways" – 4:02
# "Stuck in a Moment You Can't Get Out Of" – 4:31
# "Where the Streets Have No Name" – 4:46
# "The Sweetest Thing" – 3:00
# "Sunday Bloody Sunday" – 4:40
# "One" – 4:35
# "Desire" – 2:59
# "Walk On" – 4:26
# "Elevation" – 3:47
# "Sometimes You Can't Make It on Your Own" – 5:05
# "The Saints Are Coming" – 3:21
# "Window in the Skies" – 4:08

Į šį kompiliacinį albumą grupė neįtraukė nė vienos dainos iš albumų *[[October (albumas)|October]]*, *[[Zooropa]]* ir *[[Pop (albumas)|Pop]]*, bei kartu su prodiuseriu Brian Eno sukurtos grupės „Passengers“ išleisto albumo „Original Soundtracks 1“.

### Singlai
# "The Saints Are Coming"
# "Window in the Skies"

## Pozicijos ir pardavimai
Birva

**Birva** arba **Kunigiškių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 5,5 km į šiaurės rytus nuo Trakų, Trakų istoriniame nacionaliniame parke. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius yra 0,9 km, o plotis 0,45 km. Altitudė 149,1 m. Giliausia vieta siekia 8 m. Kranto linija (ilgis 2,9&nbsp;km) labai vingiuota, ežero forma netaisyklinga. Krantai daugiausia žemi, supelkėję, tik vakariniai ir rytiniai yra aukšti. Krantai daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Ežere yra 0,08 ha ploto sala. Ežero rytiniu pakraščiu prateka upelis į Skaisčio ežerą.

Prie Birvos įsikūrę Raudonės I, Raudonės II ir Padvariškių ir Kariotiškių kaimai.

## Šaltiniai
Žardeliai

**Žardeliais** vadinami kaimai:

## Lietuva
* Akmenės rajone;
* Joniškio rajone;
* Jurbarko rajone;
* Radviliškio rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šakių rajone;
* Šiaulių rajone;
* Švenčionių rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Žardeliai (Žarovas) Krasnoznamensko rajone.
Žylakiai

**Žylakiais** vadinami kaimai:

* Šiaulių rajone:
** Raudėnų seniūnijoje,
** Šiaulių seniūnijoje;
* Telšių rajone.
Žiliai

**Žiliais** vadinami kaimai:

## Lietuva
* Joniškio rajone;
* Kelmės rajone;
* Kupiškio rajone;
* Rokiškio rajone;
* Šakių rajone:
** Barzdų seniūnijoje;
** Sudargo seniūnijoje;
* Šiaulių rajone;
* Šilalės rajone.

## Rusija

Kaliningrado srityje:
* Žiliai (Žilinas) Nemano rajone.
Welsh Open (angliškasis biliardas)

**Welsh Open** – profesionalus angliškojo biliardo turnyras. Jis yra vienas iš reitinginių turnyrų. Jis pakeitė Welsh Professional Championship, kuris prasidėjo 1980 m. ir jame dalyvaudavo tik Velso žaidėjai. Šio turnyro istorijoje yra 9 maksimalios serijos, pirmą iš jų padarė Ronnie O'Sullivan 1999 metais. Jis iš viso yra laimėjęs šį turnyrą keturis kartus. Džonas Higinsas laimėjo daugiausia kartų - 5.

1992 m. turnyras tapo reitinginiu, taip pritraukdamas žaidėjų iš užjūrio, ir buvo žinomas Regal Welsh Open vardu iki 2003 m. 2016 m. čempionatas tapo "Home nations" čempionatu, į kurio sudėtį įeina Anglijos, Airijos bei Škotijos čempionatai.

Dabar turnyras vyksta kovą. Dabartinis čempionas yra Gary Wilsonas. Jam už pergalę atiteko 80000 svarų sterlingų. Šiuo metu turnyrą kuruoja BBC Wales ir Eurosport.

## Laimėtojai
* 2024 -  Gary Wilson
* 2023 -  Robert Milkins
* 2022 -  Joe Perry
* 2021 -  Jordan Brown
* 2020 -  Shaun Murphy
* 2019 -  Neil Robertson
* 2018 -  John Higgins
* 2017 -  Stuart Bingham
* 2016 -  Ronnie O'Sullivan
* 2015 -  John Higgins
* 2014 -  Ronnie O'Sullivan
* 2013 - Stephen Maguire
* 2012 -   Ding Junhui
* 2011 - John Higgins
* 2010 – John Higgins
* 2009 –   Ali Carter
* 2008 – Mark Selby
* 2007 –  Neil Robertson
* 2006 –  Stephen Lee
* 2005 – Ronnie O'Sullivan
* 2004 – Ronnie O'Sullivan
Žvirgždė (reikšmės)

**Žvirgžde** vadinama:

* augalas;
* kaimai:
** Kauno rajone;
** Pasvalio rajone;
** Raseinių rajone;
* upės:
** Luknos intakas;
** Šešupės intakas;
** Lokaušos intakas (Nevėžio bas.);
** Karklės intakas (Nemuno mažųjų intakų bas.);
** Armenos intakas (Nemuno mažųjų intakų bas.).
Craig David

**Craig Ashley David** (g. 1981 m. gegužės 5 d.) – anglų dainininkas ir dainų kūrėjas. Daugkartinis MTV Europos muzikos apdovanojimų, Grammy ir Brit Award nominantas ir laimėtojas.

## Diskografija

### Albumai

### Singlai

## Apdovanojimai ir nominacijos
* BET Awards
** 2002: Geriausias R&B atlikėjas vyras (Nominuotas)
** 2002: Geriausias naujas atlikėjas (Nominuotas)

* Brit Award
** 2006: Geriausias Urban atlikėjas (Nominuotas)
** 2003: Geriausias Urban atlikėjas (Nominuotas)
** 2003: Geriausias vyriško vokalo atlikėjas (Nominuotas)
** 2002: Geriausias albumas: *Born to Do It* (Nominuotas)
** 2002: Geriausias šokis (Nominuotas)
** 2002: Geriausias vyriško vokalo atlikėjas (Nominuotas)
** 2001: Geriausias albumas: *Born to Do It* (Nominuotas)
** 2001: Geriausias šokis (Nominuotas)
** 2001: Geriausias vyriško vokalo atlikėjas (Nominuotas)
** 2001: Geriausias debiutas (Nominuotas)
** 2001: Geriausias singlas: „7 Days“ (Nominuotas)
** 2001: Geriausias vaizdo klipas: „7 Days“ (Nominuotas)

* Goldene Kamera
** 2004: Geriausias tarptautinis pop atlikėjas

* Grammy Awards
** 2003: Geriausias vyriško vokalo pasirodymas: „7 Days“ (Nominuotas)
** 2002: Geriausias vyriško vokalo pasirodymas: „Fill Me In“ (Nominuotas)

* Ivor Novello Awards
** 2001: Geriausia šiuolaikinė daina: „7 Days“
** 2001: Geriausias šokių muzikos dinglas: „Woman Trouble“
** 2001: Metų dainų autorius

* MOBO Awards
** 2001: Geriausias JK atlikėjas
** 2001: Geriausias R&B atlikėjas (Nominuotas)
** 2001: Geriausias albumas: *Born to Do It* (Nominuotas)
** 2000: Geriausias R&B atlikėjas
** 2000: Geriausias JK naujokas
** 2000: Geriausias JK metų singlas: „Fill Me In“
** 2000: Geriausias vaizdo klipas: „7 Days“ (Nominuotas)
** 2000: Geriausias JK metų singlas: „Woman Trouble“ (Nominuotas)

* MTV EMA
** 2001: Geriausias atlikėjas vyras (Nominuotas)
** 2001: Geriausias debiutas (Nominuotas)
** 2001: Geriausias R&B atlikėjas
** 2001: Geriausias JK ir Airijos atlikėjas

* MTV Video Music Awards
** 2002: Geriausias vaizdo klipas vyro altikėjo: „Walking Away“ (Nominuotas)
** 2001: MTV2 apdovanojimas: „Fill Me In“ (Nominuotas)

* MTV Japonijos vaizdo klipų apdovanojimai
** 2006: Geriausias R&B vaizdo klipas: „All The Way“ (Nominuotas)
** 2003: Geriausias atlikėjas vyras: "What’s Your Flava? "

* Radio Music Awards
** 2001: Labiausiai geidžiama daina: „Fill Me In“ (Nominuotas)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Oficialus forumas 
* Oficialus YouTube kanalas
Galura

**Galura** () – geografinis kultūrinis subregionas šiaurinėje Sardinijoje (Italija). Viduramžiais Galura buvo vienu iš keturių Sardinijos judikatų, kurie aprėpė visą Sardinijos teritoriją.

Pagrindiniai Galuros miestai yra Olbija (*Olbia*), *Tempio Pausania* , La Madalena (*La Maddalena*), *Arzachena* ir Kalangianas (*Calangianus*). Galura įeina į Olbijos ir Tempijaus provinciją, kurioje Olbija ir Tempijas yra administraciniai centrai.

Vietiniai gyventojai kalba galurietiškai (), ši kalba yra sardiniečių kalbos diasistema, glaudžiai susijusi su korsikiečių kalbos pietiniais dialektais.

Olbijoje yra oro uostas ir jūrų uostas. Olbijoje ir Tempijuje yra pramonės (natūralaus kamščio gamybos, granito apdirbimo, maisto pramonės) įmonių. *Kosta Smeralda* (*Costa Smeralda*) ir La Madalenos sala yra turizmo centrai.
Janis Grauduonis

**Janis Grauduonis** (, 1913 m. rugpjūčio 27 d. Lazduonoje, Maduonos rajonas – 2005 m. vasario 6 d. Rygoje) – Latvijos archeologas, habilituotas istorijos mokslų daktaras, Latvijos mokslų akademijos narys.

## Biografija
1932 m. baigė Maduonos vidurinę mokyklą. 1937 m. baigė Rygos mokytojų institutą, 1949 m. – istoriją Latvijos universitete. 1963 m. istorijos mokslų kandidatas, 1988 m. habilituotas istorijos mokslų daktaras.

1947–1949 m. Latvijos istorijos instituto laborantas, su Elvyra Šnore kasinėjo Nukšių kapinyną. 1948–1949 m. Rygos 1-osios vidurinės mokyklos mokytojas. 1950 m. įstojo į TSRS archeologijos institutą ir netrukus represuotas.

1952–1955 m. Rygos kartono fabriko techninis darbuotojas. Dirbdamas išlaikė kandidatinio minimumo egzaminus Leningrado universitete. Nuo 1955 m. atgavęs mokytojo teises vėl mokytojavo Rygos 2-ojoje vidurinėje mokykloje, nuo 1958 m. vėl dirbo Istorijos institute. 1992 m. Latvijos mokslų akademijos narys. Nuo 1993 m. profesorius. 1994–1999 m. Latvijos archeologų draugijos valdybos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritis – bronzos ir ankstyvojo geležies amžiaus paminklai. Vadovavo 35 archeologinių paminklų tyrinėjimams, svarbiausi: Reznių kapinynas, Mūkukalnio gyvenvietė, Kivutkalnio kapinynas ir gyvenvietė, Ikškilės pilis, Turaidos pilis.

## Bibliografija
* Latvijas PSR arheologija (Latvijos TSR archeologija), vienas autorių, 1974 m.
* Bronzos amžiaus Krivutkalno kapinynas, vienas autorių, rusų k., 1985 m.
* Latvija bronzos ir ankstyvajame geležies amžiuje, rusų k. 1967 m.
* Nocietinātās apmetnes Daugavas lejtecé (Dauguvos žemupio įtvirtintos gyvenvietės), 1989 m.
* Arheologijas terminu Vārdnica (Archeologijos terminų žodynas), 1994 m.
* Mana dzīve atmiņu gaismā. Arheologa dzīvesstāsts, Rīga, Zinātne, 2008.

## Įvertinimas
* 1993 m. Latvijos mokslų akademijos didysis aukso medalis
* 1996 m. Trijų žvaigždžių ordinas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jānis Graudonis, vēsturnieks, arheologs, sabiedrisks darbinieks
Algirdas Grašys

**Algirdas Grašys** (sceninis vardas *Bračas*, 1934 m. kovo 23 d. Grašiuose, Tauragnų valsčius – 2014 m. kovo 7 d.) – Lietuvos teatro aktorius.

## Biografija
1957 m. baigė LSSR konservatorijos aktoriaus meistriškumo katedrą (vad. Juozas Gustaitis, Regina Senkutė, Stasys Čaikauskas). 1956–1959 m. Kapsuko dramos teatro, 1959–1960 m. Vilniaus rusų dramos teatro, 1965–1994 m. Jaunimo teatro aktorius. 1960–1965 m. dėstė Vilniaus kultūros švietimo technikume, dirbo radijo laidų diktoriumi.

Sukūrė daugiau kaip 70 vaidmenų, daugiausia charakterinių. Parengė satyros ir humoro programų („Ožio aukojimas“, 1984 m.), gastroliavo su ansambliu „Armonika“, estradiniais, etnografiniais kolektyvais.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Vaidmenys
* Teodoras – Lope de Vega. Šuo ant šieno, 1958 m.
* Bodrikuras – Žanas Anujis. Žana (Vyturys), 1967 m.
* Nasturtas – Violeta Palčinskaitė. Aš vejuosi vasarą, 1968 m.
* Silvestras – Moljeras. Skapeno klastos, 1969 m.
* Storas žmogus iš Vajasiškio – Saulius Šaltenis. Jasonas, 1978 m.
* Domas – Antonas Čechovas. Žuvėdra, 1979 m.
* Kapinių kunigaikštis – Vadimas Korostyliovas. Pirosmani, Pirosmani.., 1981 m.
* Redžinaldas – Piteris Ustinovas. Fotofinišas, 1982 m.

**Kine:**
* Sadūto tūto, rež. Almantas Grikevičius, 1975 m.
* Nebūsiu gangsteris, brangioji, rež. Algimantas Puipa, 1978 m.

## Bibliografija
* Algirdo Grašio legendos; Bračo pacukų satyros: legendų, publicistikos ir satyros rinktinė. – Vilnius: Žuvėdra, 2009. – 254 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-669-47-0

## Įvertinimas
* 1983 m. LTSR nusipelnęs artistas

## Šaltiniai
Gabono transportas

Čia pateikiama informacija apie **[[Gabonas|Gabono]] transporto sistemą**.

## Geležinkeliai
Vienintelis geležinkelio kelias šalyje yra vadinamas Trans-Gabono geležinkelis. Jo ilgis yra 649 kilometrai. Šis kelias jungia ir kelias šalis – Pusiaujo Gvinėją, Kamerūną ir Kongą.

## Greitkeliai
Greitkeliai Gabone yra beveik visoje teritorijoje. Kai kurios nuošalesnės vietos neturi greitkelių sistemos. Iš viso sausumos keliai šalyje užima 7670 km ilgį, iš kurių tik 629 km yra asfaltuoti.

## Vandens keliai
Gabone laivybai naudojami 1600 km vandens kelių.

## Oro keliai
Šalyje yra 61 oro uostas. Iš jų 11 su asfaltuotais pakilimo keliais, likę – su neasfaltuotais pakilimo keliais.

## Nuorodos
Kazimieras Graužinis

**Kazimieras Graužinis** (1898 m. rugsėjo 14 d. Martyniškiai, prie Giedraičių – 1962 m. birželio 5 d. Montevidėjas) – Lietuvos diplomatas, teisės daktaras.

## Biografija
Tėvas – Kazimieras Graužinis (gimė apie 1845 m., mirė 1911 m.), motina – Regina Marcijona Lukaševičiūtė-Graužinienė (gimė apie 1861 m., Jurgio ir Karolinos Andrukonytės Lukoševičių šeimoje). Tėvai buvo žemdirbiai ūkininkai, Martyniškių dvaro savininkai. Graužinių šeimoje augo devyni vaikai – du sūnūs Klemensas ir jauniausias šeimoje Kazimieras, bei septynios dukterys: Domicelė (Palevičienė), Ona (Petro Petronio, g. 1887 m., Lietuvo kariuomenės kūrėjo, savanorio, žmona), Elena (Jono Motiejūno-Valevičiaus, Lietuvos visuomenės ir karinio veikėjo, Lietuvos kariuomenės majoro, žmona), Aldona (Kazimiero Venckūno žmona), Veronika (Juozo Šakėno žmona), Marija ir Emilija. Brolis – Klemensas Graužinis (1890–1939), Ketvirtojo Seimo narys, sesuo – knygnešė Domicelė Graužinytė–Palevičienė, žmona – Laimutė Elena Šlapelytė (susituokė 1929 m.). Turėjo tris dukras – Laimutę Oną, Reginą Nijolę ir Mildą Eleną.

1919 Lietuvos kariuomenės savanoris, 1919 m. baigė Karo aviacijos mokyklą. Tarnavo Vilniaus komendantūroje ir Generaliniame štabe. XX a. trečiame dešimtmetyje baigė Paryžiaus universitetą, Politinių mokslų mokyklos Paryžiuje diplomatinį skyrių. 1927 m. teisės daktaras.

Nuo 1922 m. dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, pasiuntinybių Danijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Latvijoje sekretorius. 1929–1932 m. prezidento A. Smetonos sekretorius. 1932–1939 m. laikinasis reikalų patikėtinis prie Šv. Sosto. Nuo 1939 m. – Lietuvos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Pietų Amerikai. Iš pradžių rezidavo Buenos Airėse. 1940 m. liepos mėn. dėl Lietuvos sovietinės okupacijos įteikė protesto notas Argentinos vyriausybei, Urugvajaus, Brazilijos užsienio reikalų ministrams, kitiems Lotynų Amerikos šalių diplomatams. 1946 m. pabaigoje Argentinai suspendavus diplomatinius santykius su Baltijos šalimis 1947 m. perkėlė pasiuntinybę į Montevidėją (Urugvajus). 1950 m. inicijavo Urugvajaus lietuvių bendruomenės įkūrimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* GRAUŽINIS Klemensas (1880–1939) | lrs.lt
Librevilio tarptautinis oro uostas

**Libervilio oro uostas** – pagrindinis Gabono oro uostas. Jis pavadintas pirmojo šalies prezidento Leon M'ba vardu.
Parhamo ataka

**Parhamo ataka**, dar žinoma kaip **Vaivardo valdovės ataka**, **Danverso ataka** bei **Patzerio debiutas** (Patzeris – per daug gerai apie save galvojantis mėgėjas) – šachmatų debiutas, pradedamas ėjimais:
: **1. e4 e5**
: **2. Vh5**

Ataka pavadinta amerikiečių meistro Bernardo Parhamo vardu. Parhamas apskritai mėgo anksti išvesti valdoves į žaidimą, pavyzdžiui, jo mėgstamiausias siciliškosios gynybos variantas buvo **1.e4 c5 2.Vh5?!**.

Parhamo ataka pažeidžia debiuto principus, nes per anksti išveda valdovę į pavojingą laukelį, kuriame ji bus užpulta, priešingai nei Napoleono debiute (**2.Vf3**). Tačiau debiutas daro juodiesiems problemų dėl „priverstinio vystymosi“: vienintelis ėjimas, kuriuo baltieji išveda figūras ir apgina e pėstininką yra **2…Žc6**.

Kaip ir panašus Napoleono debiutas (**2.Vf3?!**), Parhamo ataka taip pat ruošia vaikišką matą (pvz., **2.Vh5 Žc6 3.Rc4 Žf6?? 4.Vxf7#**). Napoleono debiutas **2.Vf3** po natūralaus išvystomo ėjimo Žg8-f6 neleidžia paeiti valdove į f7. Be to, juodieji gali atsakyti **2…Ke7??**, po ko seka **3.Vxe5#**.

## Galimi tęsiniai

Kadangi debiutas dažniausiai pasitaiko silpnuose mokyklinio lygio turnyruose, pasitaiko keistų ir silpnų atsakymų, pavyzdžiui, **2…g6??**, po **3.Vxe5+** prarandant bokštą. Aukšto lygio žaidime matomi du tęsiniai: **2…Žc6** bei **2…Žf6!?**, nors galimi ir **2…Vf6** arba **2…Ve7**.

### 2…Žc6
 
Dažniausiai pasitaikantis tęsinys. Juodieji gina e5 pėstininką, išveda figūrą, bei pasiruošia ėjimui **3.Rc4**, patys ruošdamiesi paeiti **3…g6** arba **3…Ve7**. Šį ėjimą rinkosi Garis Kasparovas žaisdamas labdaros simultano mače prieš teniso žvaigždę Borisą Bekerį ir aktorių Vudį Harelsoną.

### 2…Žf6!?

Šis retas debiutas (žinomas kaip **Kidžio kontrgambitas**) yra mėgstamiausias daugumos kompiuterių programų, tokių kaip Shredder 9. Po 3.Vxe5+ Re7 4.Žc3 0-0 5.Rc4 Žc6, juodieji praranda pėstininką, bet išvysto figūras ir laikosi ne blogiau už baltuosius.
Julijonas Gravrogkas

**Grafas Julijonas** (**Julius**) **Gravrogkas** (1885 m. vasario 5 d. Telšiuose – 1968 m. vasario 11 d. Klivlande, JAV) – Lietuvos inžinierius mechanikas, pedagogas.

## Biografija
1903 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1915 m. Petrogrado technologijos institutą. Mokytojavo Bologojės technikos mokykloje, buvo pašalintas dėl nepalankios caro valdžiai veiklos. Vėliau dirbo inžinieriumi Omske. 1917–1920 m. Bologojės technikos mokyklos direktorius. 1920 m. grįžo į Lietuvą, suorganizavo technikos mokyklą Vilniuje. Lenkams okupavus Vilnių, 1920 m. įkūrė Technikos mokyklą Kaune, 1920–1940 m. mokyklos direktorius.

1922–1944 m. dirbo Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas). 1934–1944 m. vadovavo Technikos fakulteto Mechanikos katedrai. 1941–1944 m. universiteto rektorius. Iki 1927 m. buvo socialdemokratų partijos narys, priklausė ateitininkų ir kitoms organizacijoms.

1945 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1946 m. mokytojavo Detmoldo lietuvių gimnazijoje. 1946–1949 m. Pabaltijo universiteto Hamburge-Pineberge profesorius. Vėliau persikėlė į JAV, ten užpatentavo laivų siūbavimų tyrimo aparatą. Bendradarbiavo išeivijos spaudoje. Palaidotas Klivlando Kalvarijos lietuvių kapinėse.

## Atminimo įmažinimas
* 1990 m. Antano ir Julijono Gravrogkų vardu pavadinta Kauno Dainavos mikrorajono gatvė.
* 2017 m. vasario 11 d. Kriukų pagrindinėje mokykloje atidarytos vardinės Stanislovo Goeso, Julijono Gravrogko, Felikso Daugėlos klasės.

## Kūryba
Parašė darbus: „Jėgų lygiagretainis ir dviejų lygiagrečių jėgų atstojamosios tiesiosios padėtis“ (1929 m.), „Nuo nejudamo eterio iki reliatyvistinės mechanikos“ (1931 m.), „Keletas pastabų materialinio taško judėjimo klausimu“ (1933 m.), „Laivų stabilizacijos klausimais“ (1944 m.) ir kt.

Mokslinius straipsnius skelbė žurnaluose „Naujoji Romuva“, „Technika“ ir kt. Katalikiškoje spaudoje rašė pasaulėžiūros klausimais.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Profesorius Julijonas Gravrogkas: tylos kalba / Juozas Stražnickas. – Kaunas: Technologija, 2013. – 291 p.: iliustr. – ISBN 978-609-02-0803-8
* Gravrogkas Julijonas
Jungtinės Karalystės vyrų krepšinio rinktinė

**Jungtinės Karalystės vyrų krepšinio rinktinė** (**Didžiosios Britanijos vyrų krepšinio rinktinė**) – komanda, atstovaujanti Didžiają Britaniją tarptautinėse varžybose.

Anksčiau Velso, Škotijos ir Anglijos krepšinio rinktinės dalyvavo rungtynėse, bet jos nebuvo stiprios komandos. Anglijos komanda dalyvavo 1948 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet užėmė tik dvidešimtą vietą. Per 1981 m. Europos krepšinio čempionatą, komanda laimėjo tik vienas varžybas – prieš Graikijos komandą – ir užėmė paskutinę vietą. Todėl, 2005 metais, Velso, Škotijos ir Anglijos komandos susijungė ir tapo Didžiosios Britanijos vyrų krepšinio rinktine. 2009 m. iškovojo teisę pirmą kartą žaisti Europos čempionate Lenkijoje. 2012 m. pateko į olimpinį turnyrą kaip Londono vasaros olimpinių žaidynių šeimininkų komanda.

## Pasiekimai Europos krepšinio čempionatuose

* 2009 – 13 vieta
* 2011 – 13 vieta
* 2013 – 13 vieta
* 2017 – 22 vieta
* 2022 – 24 vieta
* 2025 – 21 vieta

## Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse

* 1948 m. – 20 vieta
* 2012 m. – 9 vieta

## Treneriai


*  Malcolm Finlay (1947–1948)
*  George Wilkinson (1959–1960)
*  Anthony Smith (1963–1964)
*  Ken Johnston (1967–1972)
*  Miles Aiken (1975–1976)
*  Norman Sloan (1979–1980)
*  Thomas Schneeman (1983–1984)
*  Joseph Whelton (1987–1988)
*  Kevin Cadle (1991–1992)
*  Chris Finch (2006–2013)
*  Joe Prunty (2013–2017)
*  Tony Garbelotto (2017–2018)
*  Alberto Lorenzo (2018–2019)
*  Nate Reinking (2019–2023)
*  Marc Stuetel (2023–)



## Šaltiniai
Peucetijai

**Peucetijai** () – gentis, gyvenusi Apulijoje (Pietų Italija), priklausiusi japygų civilizacijai. Gyveno netoli Bariono (*Barion*, , dabar Baris).

Didėjant helenizacijai peucetijų kilmė imta aiškinti per Graikijos istoriją. Dionisijus iš Halikarnaso aiškino, kad peucetijų protėvis Peucetis buvo mitinio pirmojo Arkadijos karaliaus Lykaono (*Lycaon*) sūnus ir Enotro (*Oenotrus*) brolis. Lykaonas padalijo Arkadiją savo dvidešimt dviem sūnums, o Peucetis nutarė ieškoti laimės svetur. Šis etiologinis mitas, šiuolaikinių autorių požiūriu, rodo, kad to meto graikų požiūriu peucetijai kultūriškai priklausė Didžiajai Graikijai, nors nebuvo joje įtakingi.

Herodotas pateikė panašią istoriją: mirus karaliui Minui daug kretiečių laivais atplaukė į sikanų žemes (Sicilija) ir apgulė Kamiką (*Camicus*). Apgultis truko penkerius metus, bet buvo nesėkminga. Išvarginti kretiečiai išplaukė namo į Kretą. Kilusi smarki audra išmetė jų laivus į krantą ir sudaužė juos. Kretiečiai neturėjo kaip grįžti namo, tad įkūrė Hyrijos (*Hyria*) miestą ir ėmė vadintis *japygais*. O ta Italijos dalis ėmė vadinti *Japygija*. (Herod. 7.170)

Strabonas rašė, kad peucetijai gyveno šiauriau Kalabrijos.

Strabono laikais peucetijų apgyvendinta teritorija ėjo mulų vilkstinių kelias, vienintelis kelias, jungęs Brindizį ir Beneventą. Keramikos radiniai paliudija Strabono pateiktą daunų, peucetijų ir mesapių (visi kalbėjo mesapių kalba) klasifikaciją. Peucetijų žemėse buvo dvylika gentinių valstybėlių, kurių vienos palikuonis yra šiuolaikinės Altamuros miestas.

## Nuorodos
Eksponentinė funkcija

**Eksponentinė funkcija** arba **eksponentė** – matematinė funkcija, žymima **exp(''x'')**, kai funkcijos argumentas yra x. Taip pat funkciją galima žymėti ***e<sup>x</sup>***, kur e yra matematinė konstanta, kuri yra natūrinio logaritmo pagrindas (apytiksliai lygus 2.72). Funkcijos argumentas gali būti bet koks realusis ar kompleksinis skaičius, ar net visai kitoks matematinis objektas.

Dažnai eksponentinė funkcija yra vadinama rodikline funkcija, tokiu atveju bendrąja prasme yra nusakomos *b**x* formos funkcijos.

Su eksponentine funkcija yra susiduriama nagrinėjant įvarius gamtoje vykstančius procesus.

## Savybės
Kadangi eksponentinė funkcija naudoja kėlimą laipsniu, tai jai galioja tos pačios taisyklės:
:e^{x+y} = \exp(x+y) = \exp(x)\exp(y) = e^x e^y.

Remiantis taisykle x^a \cdot x^b = x^{a+b}.

Natūrinis logaritmas yra eksponentinės funkcijos atvirkštinė funkcija:
:\ln(x) = \log_{e}(x) = \frac{\log(x)}{\log(e)}

Eksponentinės funkcijos diferencialas yra lygus pačiai eksponentinei funkcijai:
:\frac{\mathrm d}{\mathrm dx} e^x = e^x

Tai reiškia, kad eksponentinės funkcijos nuolydis yra pati eksponentinė funkcija, todėl jos krypties koeficientas yra 1, kai x=0.

## Eksponentinės funkcijos grafikas
Jei funkcijos argumentas yra realusis skaičius, eksponentė visada įgauna teigiamas reikšmes. Tai reiškia, kad visas funkcijos grafikas eina virš x ašies, niekada jos nepaliesdamas, bet be galo arti priartėdamas. Todėl x ašis vadinama horizontaliąja funkcijos asimptote.

## Eksponentinės funkcijos apibrėžimai
Dažniausiai naudojami eksponentinės funkcijos *e**x* apibrėžimai realiems x:
: 1. *e**x* gali būti apibrėžiamas riba

::: e^x = \lim_{n\to\infty} \left(1+\frac{x}{n}\right)^n.

: 2. *e**x* gali būti apibrėžiamas begaline suma

::: e^x = \sum_{n=0}^\infty {x^n \over n!} = 1 + x + \frac{x^2}{2!} + \frac{x^3}{3!} + \frac{x^4}{4!} + \cdots

: 3. *e**x* gali būti apibrėžiamas unikaliu skaičiumi *y* > 0, tokiu kad

::: \int_{1}^{y} \frac{dt}{t} = x.

: 4. *e**x* gali būti apibrėžiamas kaip unikalus sprendinys diferencialinės lygties

::: y'=y,\quad y(0)=1.

## Šaltiniai
Sikanai

**Sikanai** (, *sikanoi*; ) – viena iš trijų Sicilijos tautų, gyvenusi ten finikiečių ir graikų kolonizacijos laikais.

## Istorija
Manoma, kad sikanai yra seniausi žinomi Sicilijos gyventojai, kurių pavadinimas išliko užfiksuotas šaltiniuose. Graikų istorikas Tukididas skelbė, kad sikanai į Siciliją atsikėlė iš Iberijos, bet nėra žinoma, kuo jis rėmėsi.

Elymai, manoma, yra antroji užrašyta tauta, atsikrausčiusi į Siciliją. Spėjama, kad jie atsikėlė iš Egėjo jūros regiono ar iš Anatolijos. Jie apsigyveno salos šiaurės vakaruose.
Sikelai buvo treti, manoma, atsikraustę iš žemyninės Italijos (galbūt iš Ligūrijos), ir apsigyvenę Rytų Sicilijoje.

Istoriniai įrašai aptinkami nuo laikų, kai finikiečiai XI a.p.m.e. įkūrė pirmąsias kolonijas, ir ypač nuo graikų įkurtos Sirakūzų kolonijos. Vėliau graikai įkūrė ir daugiau kolonijų.

Ankstesnieji siciliečiai buvo palaipsniui kolonistų asimiliuojami ir jau Romos valdymo laikais buvo visiškai asimiliuoti.

## Kalba
Yra žinomi keli trumpi įrašai, parašyti graikų abėcėle, bet išnykusia sikanų kalba. Įrašai nėra išversti (atpažinti tik vardai), sikanų kalba nėra priskirta kuriai nors kalbų grupei dėl duomenų stygiaus.

## Nuorodos