open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Neliečiamieji (2011)

**Neliečiamieji** () – režisierių Eric Toledano ir Olivier Nakache meninis filmas, komedija. Sukurtas remiantis tikra istorija. Filmo premjera įvyko 2011 m. rugsėjo 23 d. Sab Sebastiano tarptautiniame filmų festivalyje, kur jis buvo uždarymo filmas. Apdovanotas publikos simpatijų prizu tarptautiniame Tokijo festivalyje. Per tris mėnesius „Neliečiamieji“ tapo žiūrimiausiu filmu Prancūzijos kino teatruose. Iš viso filmas uždirbo apie 281 mln. dolerių.

## Siužetas

Milijonierius Filipas yra paralyžuotas iki kaklo ir gali tik kalbėti, matyti, girdėti ir sukioti galvą. Jaunas emigrantas Drisas neseniai atsėdėjęs kalėjime už vagystę gana netikėtai sau pačiam gauna Filipo slaugytojo darbą. Dviejų visiškai skirtingų vyrų gyvenimai susipina visam laikui. Driso jaunatviška energija, neapsimestinis nuoširdumas ir net tiesmukiškumas bendraujant su Filipu tarsi įneša naują įkvėpimą paralyžuotojo gyveniman. Netikėti atradimai, skirtingi požiūriai vyrus suartina ir pakeičia jų pačių gyvenimus. Filmas remiasi realia istorija, personažų prototipai dar tebegyvena šiandien ir išliko artimais bičiuliais.

## Aktoriai

Filme vaidinę aktoriai ir jų atliekami personažai:
* Francois Cluzet – Filipas
* Omar Sy – Drisas
* Audrey Fleurot – Magali
* Anne Le Ny – Ivona
* Clotilde Mollet – Marcelė
* Alba-Gaia Kraghede Bellugi – Elisa
* Cyril Mendy – Adamas
* Christian Ameri – Albertas

## Išnašos
Drobūkščių akmuo

**Drobūkščių akmuo** – masyvus riedulys, geologinis gamtos paveldo objektas, 1987 m. paskelbtas saugomu. Riedulys guli Šilalės rajone, Traksėdžio seniūnijoje, Drobūkščių kaime, buvusio „Vienybės“ kolūkio mechanizacijos kiemo aikštelėje.

## Apie akmenį
Riedulys kūgiškos formos su vienu plokščiu šonu bei keliomis gyslomis. Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios jo dalies): aukštis – 3,5 m, ilgis – 2,73 m, plotis – 2,33 m, didžiausia horizontali apimtis – 9,6 m. Riedulį sudaranti uoliena – pilkai ir juodai rausvas amfibolinis-biotitinis granitogneisas.

Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: mikroklinas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, raginukė, apatitas, cirkonas, sfenas. 

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Geologijos informacinė sistema (GEOLIS). Geotopai
Vasilkuvo geležinkelio stotis

**Vasilkuvo geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Vasilkuvo mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Vasilkuvo valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Balstogės geležinkelio stoties yra 7,8 km ir iki Čarni Bloko geležinkelio stotelės yra 3 km. 
 


Podlaskie - Wasilków - Wasilków - Jurowiecka - Wasilków stacja - ET22-967,EN57-1551.JPG
Podlaskie - Wasilków - Wasilków - Jurowiecka - Wasilków stacja - ET22-967.JPG


## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.)
Pošvelnė gudobelė

**Pošvelnė gudobelė** (*Crataegus submollis*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos gudobelės (*Crataegus*) genties augalas.

6–8 m aukščio, dažnai daugialiemenis medelis. Laja rutuliška arba netaisyklinga. Šakos šviesiai pilkos. Jauni ūgliai balsvai plaukuoti, vėliau pilki. Žiedai balti, skėtikuose žiedynuose. Žydi gegužę–birželį, obuolėliai sunoksta rugsėjį.
Dosso Dossi

**Dosas Dosis** (it. **Dosso Dossi**, tikr. *Giovanni di Niccolò de Luteri*, apie 1480-90 – 1542) – italų renesanso dailininkas iš Feraros. 

## Biografija

Giovanni di Niccolò de Luteri gimė apie 1480-90 m. Tėvas Niccolo di Lutero dirbo Feraros kunigaikščių Estė giminei. Dailininko pravardė kilusi greičiausiai iš to, kad jo šeima turėjo nuosavybės Dosso kaime (galutinis variantas *Dosso Dossi* nusistovėjo tik XVIII a.). Pirmuosius dailės mokslus, kartu su šiek tiek jaunesniu broliu Batistta Dossi, Dosas išėjo pas Lorenzo Costa Bolonijoje. Manoma, kad Dosas apie 1506 m. buvo Venecijoje, kur praleido apie 5 metus. Joje susipažino su Venecijos dailininkų kūryba, kuri padarys jam įtakos, visų pirma Džordžonės.

1517 m. Dosas ir brolis Batistta dokumentuoti Feraroje, kur pradėjo tarnauti kunigaikščiams Estėms. Greičiausiai Dosas buvo pažįstamas su Rafaelio kūryba (žinomas Rafaelio laiškas Dosui 1520 m.). Feraroje Dosas Dosis sutiko kūrybos įdėjinį draugą - poetą Ariostą. Daugelis Doso Dosio paveikslų traktuojami Ariosto poezijos kontekste, kaip poezijos iliustracijos. Giorgio Vasari vėliau kandžiai parašys, kad Dosas Dosis tapo garsiu labiau dėl to, kad Ariostas skyrė jam eiles, nei dėl savo dailės darbų. Taip pat, Giorgio Vasari mini, kad Dosas su savo broliu Batistta Dossi buvo aršūs konkurentai, o užsakovai to nežinodami kviesdavosi brolius dirbti kartu. Minimi darbai Pezare, kur broliai sukiršino čia dirbusius dailininkus, o pačių kūryba vietos kunigaikščio pilyje pasirodė buvusi tokia prasta, kad kunigaikštis liepė ją nutrinti.

Dosas Dosis mirė 1542 arba 1453 m., prieš tai kelerius metus jau nebetapė. Jo kūryboje, be Džordžonės ir Rafaelio, atsekama Ticiano ir Feraros dailės mokyklos, kaip Kozmė Turos, įtakos. Dailininkas dabar geriausiai žinomas poetiškomis alegorijomis, kuriose suvienijo Feraros dailės tradiciją su Brandžiojo renesanso stilistika.

## Darbų galerija

Image:Dosso, riposo.jpg | „Poilsis pakeliui į Egiptą“ (apie 1515, Uficių galerija, Florencija)
Image:Dosso dossi 004.jpg  | „Vyro portretas“ (apie 1520, Luvras, Paryžius)
Image:Dosso Dossi 003.jpg | „Kirkė ir jos meilės“ (apie 1525, Nacionalinė meno galerija Vašingtone)
Image:Dosso Dossi 007.jpg | „Diana ir Kalista“ (1528, Borgezių galerija, Roma)
Image:Dosso Dossi 006.jpg | „Madona su Kūdikiu“ (1528, Borgezių galerija, Roma)
Image:Dosso Dossi 01.jpg | „Vyro portretas“ (apie 1530, Uficių galerija, Florencija)
Image:Dossi, Dosso - Melissa.jpg | „Melisa“ (arba „Kirkė“, iki 1531, Borgezių galerija, Roma)
Image:Dosso Dossi (Giovanni di Niccolò de Lutero) (Italian (Ferrarese) - Allegory of Fortune - Google Art Project.jpg| „Fortūnos alegorija“ (1535-38, J.P. Getty muziejus, Los Andželas)


## Nuorodos

* Dosso Dossi WGA tinklalapyje
* Apybraiža apie Dosso Dossi Uficių galerijos tinklalapyje
Čarni Bloko geležinkelio stotelė

**Čarni Bloko geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Vasilkuvo valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Vasilkuvo geležinkelio stoties yra 6,1 km ir iki Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelės yra 4 km. 
 


Podlaskie - Wasilków - Czarny Blok - Perony - v-SSW.JPG
Podlaskie - Wasilków - Czarny Blok - Rozkład 06.2011.JPG


## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
Balstogės Čarnos geležinkelio stotis

**Balstogės Čarnos geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Čarnos Bialostockos mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Balstogės Čarnos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina vietinė miesto linija, kuri jungia pagrindinę stotį su miesto pramoniniu rajonu ir Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelės yra 3,8 km ir iki Machnačo geležinkelio stoties yra 3,9 km. 
 

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.)
Machnačo geležinkelio stotis

**Machnačo geležinkelio stotis** () – geležinkelio stotis Machnačo kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Stotis priklauso Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linijai. Nuo stoties iki Čarna Bialostockos geležinkelio stoties yra 3,9 km ir iki Rozedrankos geležinkelio stotelės yra 4,4 km. 
 


Podlaskie - Czarna Białostocka - Machnacz - Peron 2 - v-NE.JPG
Podlaskie - Czarna Białostocka - Machnacz - Peron 1 - Nastawnia - v-SW.JPG
Podlaskie - Czarna Białostocka - Machnacz - Poczekalnia - Front.JPG
Podlaskie - Czarna Białostocka - Machnacz - Peron 1 - v-NE - ET22-854.JPG


## Nuorodos
* Aprašymas apie stotį (lenk.)
Švienta Voda

**Švienta Voda** () – Vasilkuvo miestui priklausanti gyvenvietė, kuri yra Lenkijos šiaurės rytuose, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Gyvenvietė įsikūrusi Knišino girioje. Į gyvenvietę važinėja Balstogės miesto autobusai. Gyvenvietė yra gausiai lankoma piligrimų, dėl šalia sanktuariumo esančių "gydančių" vandens šaltinių.

## Istorija

Manoma, kad gyvenvietė įkurta dar viduramžiais. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minima 1719 metais, kai šioje vietovėje buvo pastatyta koplyčia. Gyvenvietėje yra įkurtas kryžių kalnas panašus į Kryžių kalną esantį Lietuvoje. 1876 m. pastatytas Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas.  


Vaizdas:Wasilkow - Swieta Woda - Gora krzyzy.jpg|Kryžių kalnas
Vaizdas:Święta Woda1.jpg|Sanktuariumas
Vaizdas:Wasilkow - Swieta Woda - Zrodlo.jpg|Gydančio vandens šaltinėlis
Vaizdas:Wasilkow - Swieta Woda - Matki Bożej Bolesnej - Tyl.jpg


## Nuorodos

* Gyvenvietės tinklalapis (lenk.);
* Aprašymas apie gyvenvietės istoriją (lenk.) ;
* Aprašymas apie gyvenvietės religinę istoriją (lenk.).
* Gyvenvietės ir sanktuariumo nuotraukos ;
* Sanktuariumo nuotraukos .
Vasilkuvo getas

**Vasilkuvo getas** () – II pasaulinio karo metu, 1941 m. Vasilkuvo mieste įkurtas žydų getas. Getas įkurtas šalia pagrindinės miesto aikštės *Białostocka* ir *Wojtachowska* gatvėse. Gete gyveno apie 1100–1250 gyventojų. Į getą buvo suvaryti ir aplinkiniuose miestuose ir kaimuose gyvenę žydai. 1942 m. lapkričio 2 d. visi geto žydai buvo išvežti į Balstogę, o iš ten į Treblinkos koncentracijos stovyklą, kurioje beveik visi buvo nužudyti. 2008 m. miesto kapinėse buvo pastatytas paminklas atminti nužudytiesiems miesto žydams.
Vasilkuvo Supraslio gatvės žydų kapinės

**Vasilkuvo Supraslio gatvės žydų kapinės** () - Vasilkuvo mieste, *Supraslio* gatvėje esančių žydų kapinių įkūrimo data nėra tiksliai žinoma. II pasaulinio karo metu kapinės buvo sunaikintos, šiuo metu šioje vietovėje yra sporto aikštelė.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 65.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines (lenk.).
Vasilkuvo Slovackio gatvės žydų kapinės

**Vasilkuvo Slovackio gatvės žydų kapinės** () – žydų kapinės įkurtos XIX a. pirmoje pusėje Vasilkuvo mieste, *Slovackio* gatvėje. Kapinių teritorija 0,2 ha, kurioje išlikę apie 25 antkapiai su užrašais hebrajų kalba. 2007 m. kapinės buvo dalinai restauruotos ir sutvarkytos.


Vaizdas:Wasilkow - Cmentarz zydowski - Lapidarium.jpg
Vaizdas:Wasilkow - Cmentarz zydowski - Brama.jpg


## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 65.
 

## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.).
Tinklinis 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Tinklinis]] 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyks liepos 27 d. – rugpjūčio 12 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje. Olimpiadoje iš viso startuos po 12 vyrų ir moterų uždarų patalpų tinklinio komandų ir po 24 vyrų ir moterų paplūdimio tinklinio komandų.

## Kvalifikacija

### Vyrai

### Moterys

### Paplūdimio tinklinis

## Medalininkai

## Nuorodos
* Londonas 2012
Vasilkuvo katalikų kapinės

**Vasilkuvo katalikų kapinės** () - katalikų kapinės esančios Vasilkuvo mieste, *ul. Rabczyńskiego* gatvėje. Kapinės įkurtos XIX a. antroje pusėje. Kapinių plotas 4,5 ha. Seniausi kapinėse esantys antkapiai yra nuo 1896 metų. Kapinėse palaidotas kunigas *Wacław Rabczyński*, kurio iniciatyva buvo pastatyta bažnyčia, taip pat palaidoti lenkijos kariuomenės kareiviai ir karininkai bei 1943 m. vokiečių kariuomenės sušaudyti miesto gyventojai. 2002 m. rugsėjo 24 d. kapinės buvo įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos

* Vasilkuvo miesto tinklalapis (lenk.).
Vasilkuvo miesto herbas

**Vasilkuvo miesto herbas** () – vienas iš Vasilkuvo miesto simbolių.

## Aprašas
Auksiniame herbo skydo lauke juoda bekaklė briedžio galva.

Herbas simbolizuoja tai, kad anksčiau miesto apylinkėse gyveno daug briedžių.

## Istorija
Herbą ir Magdeburgo teises Vasilkuvo miestui suteikė karalius Žygimantas Augustas 1566 m. gruodžio 8 dieną.

## Šaltiniai

* Aprašymas apie herbą (angl.) ;
*
Salto del Gvaira

**Salto del Gvaira** () – miestas rytų Paragvajuje, Paranos dešiniajame krante, priešais Brazilijos miestą Gvairą. Kanindeju departamento administracinis centras. Miestą pasiekia Paragvajaus kelias *[[Ruta 10]]*, taip pat eina kelias į Doradosą (Brazilijoje) bei tiltas į Gvairą. Verčiamasi žemės ūkiu (ypač sojų auginimu), maisto, medienos apdirbimo, keramikos pramone. Veikia kelios kolegijos, Siudad del Estės universiteto filialas, ligoninė.

## Istorija

Salto del Gvaira įkurta 1959 m. Gvairos krioklio pašonėje (nuo jo ir kilo vietovės pavadinimas). Pradžioje tai buvo nedidelė kolonija Hernanadrijaso apygardos sudėtyje, bet 1973 m. tapo apygardos centru, o 1974 m. – miestu ir departamento centru. Iki 1982 m. buvo turistiniu centru, bet po to Gvairos krioklys buvo užlietas Itaipu tvenkinio.

## Šaltiniai
Mbarakaju Kordiljera

**Mbarakaju Kordiljera** () arba **Marakaju kalnai** (, ) – aukštumų sritis Brazilijoje (Pietų Mato Grosas) ir Paragvajuje (Kanindeju departamentas), sudaro Paranos ir Paragvajaus upių vandenskyrą. Mbarakaju masyvu eina Brazilijos–Paragvajaus siena, ties juo susiduria Amambajaus ir Kaaguasu Kordiljeros. Ši neaukšta, lėkščiašlaitė aukštumų sistema priklauso Brazilijos plokščiakalniui. Būdingas aukštis – 350–600 m. Sudaryta iš mezozojaus bazaltinių uolienų, gausiai apaugusi tropine augalija.

## Šaltiniai
Kelmės evangelikų reformatų bažnyčia

**Kelmės evangelikų reformatų bažnyčia** – evangelikų reformatų maldos namai, įsikūrę Kelmėje, Vytauto Didžiojo g. 75. Kultūros paveldo objektas Nr. 1379. Bažnyčios patalpose vyksta ir evangelikų liuteronų pamaldos.

## Istorija

Pastatyta 1615 m., po gaisro 1767 m. Jurgio Gruževskio lėšomis 1807 m. atstatyta. Renovuota 1992 m.

Plintant protestantizmui Kelmės katalikų parapija neteko didžiausios dalies savo parapijiečių kartu su jos klebonu Ben. Kotarskiu, priėmusiu reformatų tikėjimą. Katalikų parapijos bažnyčia iki 1569 m. stovėjo uždaryta, kol pagaliau reformatai pradėjo joje laikyti savo pamaldas. Žemaičių kapitulos kan. Jonas Kazakevičius pareikalavo iš protestantų grąžinti Kelmės katalikų bažnyčią, į kurią jis buvo paskirtas. Protestantams nepatenkinus jo reikalavimo, 1606 m. užvedė Raseinių teisme bylą, kurią pralaimėjo. Vėliau ta byla buvo perkelta į Vilniaus tribunolą, kurio sprendimu bažnyčia buvo grąžinta likusiems Kelmės katalikų parapijos nariams. Reformatams teko pasistatyti naują bažnyčią.

## Mišri parapija

Bėgant šimtmečiams kito religinės, ideologinės ir politinės gyvenimo struktūros bei valstybių sienos. To kaitaliojimosi neišvengė ir Kelmės evangelikų reformatų parapija: jos narių tarpe, be lietuvių, atsirado ir kitų tautybių parapijiečių, be to, prie reformatų prisidėjo ir liuteronų, kuriuos ilgą laiką aptarnavo reformatų kunigai. Pamaldos buvo laikomos lietuvių ir vokiečių kalbomis ir retkarčiais Gruževskių dinastijos palikuonims – lenkų kalba. Parapija tapo mišri ne vien tautybių, bet ir tikybų atžvilgiu. Ilgametis jos klebonas Konstantinas Kurnatauskas, aptarnavęs Kelmės parapiją apie 40 metų prieš II pasaulinį karą, laikė pamaldas trimis kalbomis. Būdamas ekumeninio bendradarbiavimo šalininkas, bažnyčioje už Dievo stalo pastatė altorių liuteronams, o šventą vakarienę dalino abejuose pavidaluose: reformatams duoną, liuteronams – ostiją.

## Architektūra

Bažnyčia vienanavė, stačiakampio plano, su beveik tokio paties pločio presbiterija, užsibaigiančia trisiene apside. Po presbiterija rūsyje buvo erdvi kripta. Prie pagrindinio fasado centre stovi monumentalus aukštas kvadratinio plano bokštas. Visų patalpų perdangos skliautinės. Nava ir presbiterija dengtos kryžminiais skliautais, kurie dekoruoti siauromis tinko nerviūromis, imituojančiomis žvaigždžių piešinį. Nerviūros kampuose sueina į piliastrus, kurių kapitelių ir bazių profiliai renesansiniai. Apsidę nuo navos skiria arka. Bokšto pirmame aukšte – prieangis kryžminiais skliautais, iš kurio mūriniais sraigtiniais laiptais patenkama į bokšto patalpas ir į pastogę; antrame aukšte yra vargonų choras.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Maldos namai Lietuvoje. Evangelikų reformatų bažnyčios
* Kelmės evangelikų liuteronų parapija
Estija olimpinėse žaidynėse

**[[Estija]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** kaip nepriklausoma valstybė debiutavo 1920 m. Antverpene vykusiose žaidynėse, nors Estijos tautinis olimpinis komitetas buvo įkurtas tik 1923 m.

Šalis 1920–2016 m. laikotarpiu iš viso laimėjo net 41 medalį: 34 vasaros ir 7 žiemos žaidynėse. Daugiausiai medalių Estija laimėjo imtynių (11), sunkiosios atletikos (7), slidinėjimo (7) ir lengvosios atletikos (6) rungtyse.

## Medalininkai
### Vasaros žaidynės

### Žiemos žaidynės

## Nuorodos
* Estijos olimpinis komitetas
Kaagvasu Kordiljera

**Kaagvasu Kordiljera** () – neaukštas kalnagūbris rytų Paragvajuje. Driekiasi tarp Amambajaus ir Ibitirusu Kordiljerų, ir priklauso Brazilijos plokščiakalniui. Tęsiasi per Kanindeju, San Pedro, Kaagvasu ir Gvairos departamentus. Sudaro Paranos ir Paragvajaus upių vandenskyrą. Vienas šios kordiljeros ruožų vadinamas San Choakino aukštumomis.
Silent Hill: Downpour

**Silent Hill: Downpour** – psichologinio siaubo žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas bendrovės „Vatra Games“ ir išleistas „Konami“; tai aštuntoji ''Silent Hill'' serijos dalis. Žaidimas skirtas PlayStation 3 ir Xbox 360 žaidimų konsolėms. Šiaurės Amerikos rinkoje pasirodė 2012 m. kovo 13 d., Europos – kovo 30 d., Australijos – balandžio 5 d. Žaidimas naudoja trimatę grafiką.

## Apžvalga
Žaidimo veikėjas vardu Merfis Pendeltonas (*Murphy Pendleton*). Merfis kelerius metus buvo įkalintas *Ryall* valstybiniuose pataisos namuose už policijos kreiserio vagystę. Siekdamas keršto dėl šio įvykio, Merfis įtikina kalėjimo prižiūrėtoją Syvilą (*George Sewell*) leisti jam dušo kambaryje slapta susitikti su izoliuotu kaliniu Patrikru Neipjeru (*Patrick Napier*). Priminęs Patrikui, kad jie buvo kaimynai, Merfis žiauriai jį sumuša ir nužudo.

Po šio incidento Merfis pervežamas į kitą kalėjimą, tačiau netikėtai įvyksta avarija ir kalinių vagonas sudūžta netoli esančio Tyliosios kalvos miestelio. Gyvi lieka tik Merfis ir pareigūnė Ana Kaningem (*Anne Cunningham*). Atsipeikėjęs Merfis nusprendžia bėgti. Jam sprunkant Kaningem bando jį sulaikyti, tačiau paslysta ir nukrenta į bedugnę. Merfis atkeliauja į pragaištingąjį miestelį, kuriame prasideda košmarai, apie kuriuos jis net nesapnavo.
Chechui Gvasu

**Chechui Gvasu** (, ) – upė rytų Paragvajuje; Paragvajaus upės kairysis intakas. Prasideda Kanindeju departamente, Mbarakuju Kordiljeroje. Teka į vakarus, kerta San Pedro departamentą. Įteka į Paragvajų ties Antekera.

Didžiausi intakai: Chehui Mi, Agvarai Gvasu.

Prie Chechui Gvasu įsikūręs San Pedro de Ikvamandiju miestas.

## Šaltiniai
Rauško akmuo

**Rauško akmuo** – masyvus riedulys, geologinis gamtos paveldo objektas, 1987 m. paskelbtas gamtos paminklu. Riedulys guli Šilalės rajone, Kaltinėnų seniūnijoje, Prienų kaimo pakraštyje, prie pat magistralės Vilnius–Kaunas–Klaipėda (A1), aukščiausioje magistralės vietoje.

## Apie akmenį
Riedulys yra pilkšvos spalvos, turi pailgą ir plokščią netaisyklingą formą su juodos uolienos stambiu įtarpu, kuris priekinėje sienelėje sudaro vertikalią 8–13 cm pločio ir 2,55 m ilgio juostą, yra matomas taip pat užpakalinėje sienelėje. Be to, riedulio paviršių margina nuo kelių mm iki 1–1,5 cm išsišovusios 0,5–1 cm pločio ir įvairiomis kryptimis susikertančios balkšvos gyslos, kurių kiekvienos plotis 0,5–1 cm. Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios dalies): aukštis – 4,4 m; ilgis – 3,58 m; plotis – 1,55 m; didžiausia horizontali apimtis – 8,34 m.

Riedulį sudaranti uoliena – amfibolinis-biotitinis granitas (migmatitas), šviesiai rusvai pilkas su smulkiais juosvais įtarpais. Tiriant granito šlifą nustatyti šie mineralai: mikroklinas, plagioklazas, kvarcas, biotitas, raginukė, epidotas, cirkonas, apatitas.

## Istorija
Akmuo buvo melioratorių rastas ir atkastas Rauško kaimo laukuose 1973 m. bei įkurdintas Rauško kaimo viduryje. Tačiau respublikinis kelių statybos trestas, nužiūrėjęs šį įspūdingą riedulį, 1987 m. pervežė jį ir pastatė aukščiausioje magistralės vietoje.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Geologijos informacinė sistema (GEOLIS). Geotopai
Izraelis olimpinėse žaidynėse

**[[Izraelis]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** kaip nepriklausoma valstybė debiutavo 1952 m. olimpinėse žaidynėse.

Izraelis pirmąjį savo medalį laimėjo vos 1992 m. Iki 2010 m. šalis buvo laimėjusi tik vieną aukso medalį.

## Medalininkai

## Nuorodos
*Izraelio olimpinis komitetas
Kiaunorių pradinė mokykla

**Kiaunorių pradinė mokykla** – mokykla, buvusi Kiaunorių kaime (Kelmės rajono savivaldybė). Buvęs įmonės kodas 9009617.

## Istorija

1919 m. įsteigta pradinė mokykla, 1953–1994 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, 1994–2005 m. pagrindinė mokykla. 2005 m. rugsėjo 1 d. Kiaunorių mokykla reorganizuota į Mockaičių pagrindinės mokyklos Kiaunorių pradinio ugdymo skyrių, kuris 2012 m. rugpjūčio 29 d. sprendimu Nr. T-254 buvo uždarytas.

2004 m. mokykloje mokėsi 44 moksleiviai, 2012 m. – 4.

## Šaltiniai
Kiaunorių dvaras

**Kiaunorių dvaras** – buvusio dvaro sodyba Kiaunoriuose, Kelmės rajone. Išlikęs medinis ponų namas, pastatytas 1851 m. (sienos iš rąstų, apkaltos lentomis, pjaustyti langų apvadai), moliu drėbtas XIX a. pabaigoje statytas svirnas..

## Istorija

Minimas nuo XVI a., ilgai jį valdė Kiaunarskiai. Kiaunoriai XVII a. dar vadinti Gruzdžiais-Kiaunoriais, nes buvo valdomi susigiminiavusių Gruzdžių ir Kiaunarskių šeimų. Apie 1786 m. Kiaunorių savininku buvo Žemaičių taurininkas Juozas Jasevičius Kiaunarskis. Manoma, kad prieš XIX a. vidurį dvaras perėjo Ksaverijui Jonui Euzebijui Kiaunarskiui. Jis 1851 m. pastatė naujus medinius rūmus. Vėliau Kiaunoriuose dar buvo vėjo malūnas, spirito varykla, koplyčia. 1863 m. dvarą buvo užėmę sukilėliai.  

XX a. tarpukariu dvaro centrą valdė Janina Kiaunarskytė-Sinkevičienė, 1941 m. ištremta į Sibirą. 1940 m. dvaras buvo konfiskuotas. Po Nepriklausomybės 1991 m. dvaras atiteko J. Sinkevičienės marčiai. 

2010 m. duomenimis, dvare gyveno ir pagal išgales tvarkėsi paveldėtoja Marija Sinkevičiūtė, Lietuvos karininko Jono Sinkevičiaus (dalyvavusio Nepriklausomybės kovose su bolševikais, bermontininkais, lenkais) dukra, tuomet ėjusi aštuoniasdešimt trečiuosius metus. Pasak paveldėtojos, buvusios pradinių klasių mokytojos, ji į dvarą ateidavo pažaisti dar vaikas būdama iš namų, buvusių netoliese. Už lenko ištekėjusi jos močiutė dvaro šeimininke tapo tik susiklosčius lemtingoms aplinkybėms. Paskutinysis dvaro savininkas Ksaveras Kiaunarskis paliko namus savo žmonai, buvusiai Laucevičiūtei. O ji dvarą užrašė vyriausiajai savo dukrai Sofijai. Tačiau Sofija dvarininkaite netapo, nes prieš gimdytojos valią pabėgo iš namų ir ištekėjo už kito, savo pačios pasirinkto vyro. Taip dvaras buvo patikėtas jos jauniausiajai seseriai – Marijos Sinkevičiūtės senelei. Prieš mirtį griežtoji Kiaunarskienė atlyžo ir testamentu dukrai paklydėlei skyrė netoliese 60 ha žemės. Čia ji su vyru pasistatė namą ir gyveno jame iki 1947 m. 

Kolūkių laikais, bėgant metams Kiaunorių dvaro namas sumenko, jame buvo pristatyta daug sienų, kurios panaikino ir suskaldė buvusią erdvę, sudilo laiptai, prakiuro stogas. Pokaryje dvare veikė mokykla, o apie 1985 m. pastatas priklausė Kelmės švietimo skyriui, buvo įrengti mokytojų butai.

## Architektūra

Dvaro rūmai stūkso ant kalvos, nuo kurios atsiveria apylinkių kraštovaizdis. Pastatas stačiakampio plano, šiaurinėje pusėje pristatytas siauresnis priestatas. Pagrindiniame fasade įrengtos puošnios dvivėrės durys, vedančios į priemenę. Iš priemenės patenkama į gyvenamuosius kambarius, laiptinę (pakilti į pastogę). Priestato durys veda į pagalbines patalpas. Po namu įrengtas rūsys, į kurį patenkama iš šono. Rūsio angokraščiai išmūryti raudonomis plytomis. Namas stovi ant aukštų tinkuoto mūro pamatų, išorėje apdailintas horizontaliomis lentomis. Vidaus sienos – tinkuotos ant balanų. Namo langai, durys, sienų apdaila, karnizai, kaminas (apgriuvęs), krosnys, stogo konstrukcija išlikę autentiški, dalis jų išlaikę klasicizmui būdingas formas.

## Šaltiniai
Kiljota

**Kiljota** () – miestas vidurio Čilėje, Valparaiso regione, 60 km į šiaurės rytus nuo Valparaiso, prie Akonkagvos upės. Provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Valparaiso–La Kaleros plentas. Tekstilės, chemijos (dirbtinio pluošto), vyno pramonė. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, apylinkėse driekiasi avokadų ir peruvinių anonų plantacijos. Veikia keletas kolegijų, žemės ūkio mokykla. Į rytus nuo miesto plyti La Kampanos nacionalinis parkas.

## Istorija

Kiljotos apylinkės buvo nuo seno apgyvendintos indėnų. Vėliau įėjo į inkų žemės Koljasujaus sudėtį. 1536 m. Kiljotos slėnį pasiekė Diegas de Almagras. Nuo 1540 m. prasidėjo teritorijos kolonizacija. Kiljotos miestas oficialiai įkurtas 1717 m.

## Šaltiniai
Kolainių dvaras

**Kolainių dvaras** – dvaras, buvęs Kolainiuose. Yra išlikęs 1660 m. Kolainių dvaro inventorius.

## Istorija

XV a. Kolainius valdė P. Sirevičius, 1512 m. nupirko Petras Adamkavičius. 1512 m. dvaras priklausė Patumšių valsčiui. Iš 1717 m. mokesčių užrašų matyti, jog tuomet už dvarą mokesčius mokėjo savininkas Jeronimas Adamkavičius, po kurio dvarą paveldėjo Žemaičių raštininkas ir daugelio valsčių savininkas Jonas Adamkavičius. Jis 1740 m. pastatė bažnyčią, Kolainiai virto bažnytkaimiu.

1750 m. J. Adamkavičius su žmona, nesulaukę palikuonių, visą dvaro žemę su aplinkiniais kaimais užrašė karmelitams, įsteigė vienuolyną ir pastatydino jam pastatus. Jonas Adamkevičius mirė 1763 m., tuomet dvarą perėmė vienuolyno viršininkas Benediktas Paulavičius. Jo žinioje buvo dvaras, 14 kaimų, iš viso apie 300 valakų žemės.
Krailsheimas

**Krailsheimas** () – miestas Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, 40 km į pietvakarius nuo Ansbacho. 33,0 tūkst. gyventojų (2010 m.).

## Miestai partneriai
* Jurbarkas, Lietuva
* Pamjė, Prancūzija
* Bilgorajus, Lenkija
End of Time

**„End of Time“** – amerikiečių RNB atlikėjos Beyoncé Knowles daina-singlas, iš jos ketvirtojo studijinio albumo, 4(2011). Dainos autoriai yra Knowles, Terius Nash, Shea Taylor it Dave Taylor. Daina nutekėjo internete geghužės 20, 2011, buvo manoma jog ji tapo antruoju singlu po dainos „Run the World (Girls)“ (2011). Vasarį, 2012 oficialiai patvirtinta, jog „End of Time“ tapo penktuoju singlu iš 4, kuris bus išleistas balandžio 22, 2012, Anglijoje.
Tai R&B ir šokių stiliaus daina, įtakota Nigerijos muzikos legendos *Fela Kuti*.

## Išleidimas
2012 m. vasario 8 d. Beyonce svetainėje  buvo pranešta, kad "End Of Time" tapo penktuoju singlu iš albumo*4*. 
Beyonce surengė dainos remikso konkursą, kuris tčsėsi iki kovo 9, 2012.
Su dviem tūkstančiais dalyvaujančių konkurse, buvo sudaryta tarptautinė komisija, kuri išrinko nugalėtoją. Komisiją sudarė britų muzikantė Isabella Summers iš Florence and the Machine, olandų prodiuseris Afrojack, lenkų grupė WAWA, Niujorko didžėjus Jus-Ske ir prodiuseris Giorgio Moroder. 
Balandžio 17, nugalėtoju tapo Radzimir Debski "Jimek", kurio remiksas pateko į albumą *[[4: The Remix]]*. 

## Topai

## Šaltiniai
Popol Vuh

**Popol Vuh** (kič. *Popol Wuj* – 'tautos knyga') – senovės majų epas, senovės indėnų literatūrinis paminklas. Parašytas Gvatemalos majų kičių kalba. Knygoje aprašytas pasaulio sukūrimo mitas, mitas apie dvynius-didvyrius Hunahpu ir Šbalankę bei jų kelionę į Šibalbą. Knyga taip pat yra svarbus Kičių valstybės istorijos, jos karališkosios šeimos genealogijos šaltinis.

Nors pats Popol Vuh sukurtas dar ikikolumbiniais laikais ir turbūt buvo užrašytas majų raštu, bet konkistos metu greičiausiai buvo sunaikintas. Išlikęs jo rankraštis parašytas 1557 m., nežinomo kičių indėno, jo gimtąja kalba, lotynišku raštu. XVI a. tą rankraštį Čičikastenange atrado ir į ispanų kalbą išvertė dominikonų vienuolis Fransiskas Chimenesas. Vėliau šis vertimas buvo dingęs ir rastas tik 1854 m. Dabar Chimeneso rankraštis saugomas Čikagos Niuberio bibliotekoje. Dabar Popol Vuh yra išverstas į įvairias pasaulio kalbas.

## Nuorodos
* Popol Vuh vertimas į rusų kalbą 
* Jens Rohark, *Poopol Wuuj - Das heilige Buch des Rates der K´ichee´-Maya von Guatemala*, 2007, ISBN 978-3-939665-32-8
* Lietuviškai verstos ištraukos: http://www.spauda.lt/mitai/america/populcr.htm  ir http://raskrita.wordpress.com/category/vertimai-2/senoves-amerikos-tekstai/
Richard Thompson

**Richard Thompson** (g. 1985 m. birželio 7 d.) – Trinidado ir Tobago sprinteris, olimpinis vicečempionas.

## Biografija
Sportininkas atstovauja Luizianos valstijos universiteto (LSU) lengvosios atletikos klubui *LSU Tigers*.

Thompson tarptautinio masto varžybose startavo 2007 m. sudalyvavęs Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tąkart sportininkas pelnė aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą kartu su nacionaline komanda 4x100 m estafetės bėgime. Tais pačiais metais sportininkas startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekė ketvirtfinalį, bet savo bėgime liko paskutinis ir galutinėje rikiuotėje tenkinosi 31-32 vietomis. 2008 m. Thompson laimėjo NCAA uždarų patalpų ir atviro stadiono čempionatus, bei dalinosi aukso medaliu su komandos nariais Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tais pačiais metais vykusiose 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas nustebino patekdamas į 100 m bėgimo finalą, kuriame distanciją įveikęs per 9,89 s pelnė sidabro medalį. Thompson taip pat pelnė dar vieną olimpinį sidabro medalį 4x100 m bėgimo estafetėje. 2009 m. pasaulio čempionate bėgikas 100 m bėgime liko 5-as, bei pelnė sidabrą estafetės bėgime. 2011 m. pasaulio čempionatas sportininkui nenusisekė. Pusfinalyje atbėgęs 3-ias į finalą jis nepateko ir galutinėje rikiuotėje buvo dešimtas.

## Nuorodos
* Richard Thompson IAAF svetainėje
Skra Czarna Białostocka

**Balstogės Čarnos „Skra“** () – Lenkijos futbolo klubas iš Balstogės Čarnos miesto.

## Istorija

Įkurtas 1957 m. liepos 22 d. 2010–2011 sezone žaidė II Palenkės grupėje, B klasėje.

## Pasiekimai

Didžiausias pasiekimas 1968/1969 sezono metu III lygoje užimta 16 vieta.

## Lietuviai
* Titas Milašius, saugas/puolėjas (2021 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
Trita

**Trita** – labai sena Vedų dievybė. Jau „Rigvedoje“ jo kultas ir mitologija pavaizduoti kaip nykstantys, o jų kilmė neaiški. Vedose viena jo funkcijų nuodėmių atleidimas ir kaltės prisiėmimas.

Minimas Indros pergalėje prieš Vritrą.

"Niekas nežino tikrosios šios būtybės, gimusios pirmapradžiuose vandenyse, kilmės, ir jos buveinė tolima ir niekam nežinoma. Bet ten, į slėpiningąją ir tolimąją Tritos buveinę maldomis nutremiamas visas blogis ir nuodėmės, ten išsidangina visos teisuolių negandos ir ligos, ir blogi sapnai.
Dievas Trita atleidžia nuodėmes nemirtingiesiems ir mirtingiesiems, prisiimdamas visas kaltes ir visokį blogį."

## Šaltiniai
* Cituota iš „Senovės Indijos mitai“/E. Tiomkinas, V. Ermanas.- Vilnius, 1998.- p.48; 353.
Bajofondo

**„Bajofondo“**, seniau dar vadinta **„Bajofondo Tango Club“** – muzikos grupė iš Argentinos ir Urugvajaus, grojanti moderniąją tango (*Tango Nuevo*) muziką. Sukurta 2002 m. žymaus Argentinos kompozitoriaus Gustavo Santaolaljos, urugvajiečių kompozitoriaus Chuano Kampodoniko ir dar keleto muzikantų.

„Bajofondo“ dažnai lyginamas su elektrotango stilių išpopuliarinusia grupe „Gotan Project“. Tačiau „Bajofondo“ savo kūryboje jungia platesnį muzikinių stilių spektrą – ne tik tango ir techno muziką, bet ir DnB, house, chill out, trip-hop. Ypač pasisekimo susilaukė albumas *Mar Dulce*, kurį „Bajofondo“ įrašė su žymiais kviestiniais atlikėjais (Nelly Furtado, Julieta Venegas, Gustavo Cerati, Mala Rodríguez, Elvis Costello).

## Nariai

* Gustavo Santaolalla – kompozitorius, vokalas, gitara/mušamieji, produkcija
* Juan Campodónico – kompozitorius, elektronika, produkcija
* Luciano Supervielle – kompozitorius, fortepjonas, miksavimas, elektronika
* Martín Ferrés – bandonija
* Verónica Loza – vokalas
* Javier Casalla – smuikas
* Gabriel Casacuberta – bosinė gitara
* Adrian Sosa – būgnai

## Diskografija
* *Bajofondo Tango Club* (2002 m.)
* *Remixed* (2005 m.)
* *Mar Dulce* (2007 m.)
* *Presente* (2013 m.)
* *Aura* (2019 m.)

## Nuorodos
*
Balstogės Čarnos miesto herbas

**Balstogės Čarnos miesto herbas** () – Balstogės Čarnos miesto heraldinis simbolis. Herbas pradėtas naudoti 1976 m. gruodžio 22 dieną.

## Aprašas

Sidabriniame lauke trys žalios eglės su juodais kamienais, vidurinė eglė priekyje ir iš dalies užstoja dvi kitas. Po eglėmis apatinė pusė juodo krumpliaračio.

* Trys eglės – simbolizuoja miesto apylinkių miškus.
* Pusė krumpliaračio – miesto pramonė.

## Šaltiniai
* Miesto statutas (lenk.)
* Aprašymas apie herbą (lenk.)
Pakėvio dvaras

**Pakėvio dvaras** – dvaras, buvęs Pakėvio kaime (Kelmės rajonas), 8 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės. Išlikę akmens mūro dvaro rūmai (sienos – tinkuoto plytų mūro), svirnas, tvartas, daržinė (mūryti iš akmenų, fasadai dekoruoti). Dvaras išsidėstęs Pakėvio kaimo rytinėje dalyje. Jis įsikūręs aukštumoje, kurią supa iškasti tvenkiniai.

## Istorija

Dvaras minimas nuo 1685 m. Beržėnų dvaro aktuose. Dvarininkų Radavičių šeimos rūpesčiu pastatyta Pakėvio šv. Teklės bažnyčia.

XIX a. Pakėvį išgarsino čia gimęs etnografas, tautosakininkas, literatūros istorikas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813-1846), kuris pasirašinėjo *Ludwik z Pokiewia* slapyvardžiu.

Tarybiniais metais dvaro pastatai buvo naudojami kolūkio reikmėms, rūmuose veikė mokykla.

Dvaro teritorija užima apie 40 ha plotą. Jo pastatai – centriniai rūmai, svirnas, ūkinis sandėlis ir arklidė – čia iškilo apie 1900 m. Rūmai buvę netaisyklingos T raidės formos plano. Juos sudarė dvi, kaip manoma, ne vienu metu statytos dalys: šiaurės vakarų karkasinė dalis kiek anksčiau, o prie jos vėliau prijungta mūrinė dalis.

2009 m. dvaras įsigytas iš buvusio savininko p. Naikausko. UAB „Pakėvio dvaras“ parengė Pakėvio dvaro gyvenamojo namo (buvusių dvaro rūmų) ir pagalbinių pastatų rekonstrukcijos ir pritaikymo turizmui techninį projektą. Ant išlikusių pamatų, remiantis ikonografine medžiaga, numatyta atkurti buvusią medinę šiaurės vakarų rūmų pastato dalį. Konsultuojantis su paveldosaugininkais sukurtas vientisas ir apgalvotas projektas. Taip pat suplanuota rekonstruoti buvusią arklidę, iš kurios telikę lauko akmenų mūro pamatai ir svirną.

2011 m., prieš darbų pradžią, dvaro teritorijoje buvo atlikti žvalgomieji archeologiniai tyrimai, surinkti 194 radiniai: kaimiška ir glazūruota keramika, plokštinių koklių fragmentai, fajanso šukės, kaltinės vinys, datuojami XVIII a. pab.–XX a. pr. radiniai perduoti Kelmės krašto muziejui.

2013 m. rugsėjo 7 d. dvaro šeimininkai pakvietė Pakėvio ir Vaiguvos kaimų bendruomenes apsilankyti jau visiškai pasikeitusiame Pakėvio dvare.

## Šaltiniai
2012 m. Kinijos Grand Prix

**2012 m. Kinijos Grand Prix** – trečios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 13-15 dienomis Šanchajaus trasoje.

Kinijos GP rengiamas nuo 2004 m. sezono. Daugiausiai kartų (2) šiame GP nugalėjo britas Lewis Hamilton, o tarp komandų po tris pergales turi Ferrari ir McLaren.

Dvi dienas prieš lenktynes britui Lewis Hamilton buvo pakeista pavarų dėžė, dėl to jis gavo 5 starto pozicijų nuobaudą.

Prieš šias lenktynes oficialiai buvo pašalinti įtarimai dėl Mercedes ekipos automobilių naudojamų ortakių sistemos kart su su DRS. Lotus ekipa pateikė oficialų skundą dėl tokios sistemos, o teisėjai dar kartą apžvelgę situaciją paskelbė (kaip ir po Malaizijos GP), kad ši sistema yra legali.

Kaip ir 2011 m., šiose lenktynėse buvo naudojama viena DRS zona.

Prieš pat lenktynes prancūzas Jean-Éric Vergne atliko pakeitimus savo automobiliui ir dėl to startavo iš techninio aptarnavimo zonos.

## Kvalifikacija

;Pastabos:
* – Lewis Hamilton buvo skirta 5 starto pozicijų vieta už pavarų dėžės keitimą, kurį jis atliko prieš lenktynes.
* – Jean-Éric Vergne prieš lenktynes atlikęs automobilio kitimus startavo iš techninio aptarnavimo zonos.
*  – Pirmą kartą nuo 1955 m. pirmą starto eilę užėmė Mercedes GP ekipa.
*  – Pirmą kartą savo karjeroje pole poziciją pelnė Nico Rosberg.

## Lenktynės

;Pastabos:
* – tai buvo pirmoji Nico Rosberg pergalė karjeroje.

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Dantų implantai

**Dantų implantas** – natūralios danties šaknies pakaitalas, titaninis varžtelis, kuris chirurginiu būdu įsukamas į žandikaulį vietoje iškritusio ar pašalinto danties šaknies. Implantai naudojami vienam, keliems ar visiems dantims atkurti. Yra daug būdų atkurti danties vainiką, tačiau tik implantai leidžia atkurti visą dantį – tiek šaknį, tiek vainiką. Jie laiko dirbtinių dantų vainikėlį ar tiltą taip, kaip šaknys laiko dantį savo vietoje. Dantų implantai padeda atkurti prarastus dantis nešlifuojant ir neapkraunant šalia esančių dantų. Implantas įsriegiamas į žandikaulio kaulą. Esant poreikiui prie jo tvirtinamas laikinas dantis ar dantys, kurie vėliau pakeičiami naujais nuolatiniais dantimis.

## Dantų implantų atsiradimo istorija

Šiuolaikinių titaninių dantų implantų išradėju laikomas švedų mokslininkas profesorius Per-Ingvar Brånemark. Praėjusio amžiaus šeštajame dešimtmetyje mokslininkas atrado, kad titanas, labai stiprus ir lengvas metalas, įsodintas į natūralų kaulą, gali tarnauti kaip pagrindas, keičiant natūralius dantis dirbtiniais. Žmogaus organizmas, paprastai atmetantis bet kokius svetimkūnius, priima titaną, ir šis lengvai „adaptuojasi“ žandikaulyje. Šis fenomenas buvo pavadintas osteointegracija t.y „kaulo susijungimu“. Pirmuoju pasaulyje pacientu, kuriam 1965 metais profesorius Per-Ingvar Brånemark įdėjo implantus, tapo švedas Gösta Larsson. Naujieji dantys jam tarnavo iki gyvenimo pabaigos, t.y daugiau nei 40 metų - Gösta Larsson mirė 2006 metais.

Profesoriaus Per-Ingvaro Brönemarko garbei jo išrasta implantavimo sistema, kurią gamina dantų implantų gamintoja „Nobel Biocare“, vadinama *Brånemark System*. Iki šių dienų ji išliko viena sėkmingiausių iš pasaulyje egzistuojančių implantavimo sistemų. 1982 metais Toronte vykusioje konferencijoje profesorius pristatė savo mokslinius tyrimus „Osteointegracija klinikinėje odontologijoje”. Šie tyrimai laikomi atskaitos tašku, kuomet buvo pripažintas ir pradėtas dantų atkūrimui plačiai taikyti dantų implantavimas. Tais pačiais metais JAV maisto ir vaistų administracija patvirtino titano naudojimą implantavimui Jungtinėse Amerikos Valstijose.

2012 metais osteointegracijos gimimo miestu vadinamame Geteborge buvo atšvęstas 60 metų osteointegracijos ir 30 metų kliniškai patvirtinto gydymo dantų implantais jubiliejus, renginyje dalyvavo pats išradėjas Per-Ingvar Brånemark ir jo komanda.

## Šaltiniai
Cgates

**Cgates** – Lietuvos telekomunikacijų bendrovė. Teikia interaktyvios, skaitmeninės kabelinės ir antžeminės (DVB-C ir MMDS), analoginės televizijos, šviesolaidžio ir plačiajuosčio interneto bei fiksuoto telefono paslaugas.

Antroji pagal dydį fiksuoto interneto ir mokamos televizijos paslaugų teikėja kabelinės televizijos tinklais Lietuvoje, turi >160 tūkst. abonentų. Antras šviesolaidinio interneto tiekėjas Lietuvoje po „Telia Lietuva“. 85% „Cgates“ tinklo yra šviesolaidis (2014 m. vasaros bendrovės duomenys).

## Istorija
* 1991 m. gegužės 2 d. įkurta UAB „Viginta“, teikusi daugiakanalės mikrobangės televizijos paslaugas Vilniaus mieste ir 30 km spinduliu aplink Vilnių.
* 2002 m. UAB „Viginta“ pradėjo teikti bevielio interneto paslaugas. Tais pačiais metais imta transliuoti Vilsat.
* 2005 m. UAB „Viginta“ pradėjo teikti plačiajuosčio interneto paslaugas.
* 2007 m. paslaugos pradėtos teikti VDNET vardu.
* 2007–2008 m. UAB „Viginta“ įsigijo 100 proc. UAB „Marijampolės kabelinė televizija“, UAB „Alytaus kabelinė televizija”, UAB „Telesat“ teikusių telekomunikacijų paslaugas, akcijų.
* 2009 m. pradėtos teikti skaitmeninės televizijos paslaugos.
* 2009 m. bendrovei pradėjo vadovauti Paulius Dambrauskas.
* 2011 m. pradėtos teikti fiksuotos telefonijos paslaugos.
* 2011 m. sausį UAB „Viginta“ perėmė bendrovei „Interneto namai“ priklausiusius sutartinius interneto ryšio tiekimo įsipareigojimus Vilniaus mieste.
* 2011 m. vasarį įmonė iš švedų telekomunikacijų bendrovės „Tele2 Sverige AB" įsigijo 100 proc. UAB „Kabeliniai ryšių tinklai“, veikusios „Cgates“ vardu Vilniuje, akcijų.
* 2011 m. rugsėjį UAB „Viginta“ priklausančios įmonės sujungtos į vieną juridinį vienetą nauju pavadinimu – UAB „Cgates“. Po pertvarkos telekomunikacijų paslaugos vieningu „Cgates“ vardu pradėtos teikti Vilniuje, Alytuje, Marijampolėje, Šilutėje, Vilkaviškyje bei Lentvaryje.
* 2011 m. lapkritį UAB „Cgates” įsigijo 100 proc. vienos iš „Mikrovisatos“ įmonių grupės bendrovės – „Mikrovisatos TV“ – akcijų. „Cgates“ paslaugos pradėtos teikti Kaune.
* 2011 m. pradėti teikti paslaugų rinkiniai (internetas + televizija + telefonija).
* 2012 m. Vilniuje ir Kaune viešose erdvėse pradėtos teikti nemokamo bevielio interneto paslaugos – projektas „Bevielis internetas viešosiose miestų erdvėse“.
* 2013 m. pradėtos teikti interaktyvios televizijos sumani.tv paslaugos.
* 2014 m. pradėtos teikti paslaugos Zarasuose, Skuode ir Ukmergėje.
* 2014 m. prie projekto „Bevielis internetas viešosiose miestų erdvėse“ prisijungė Marijampolė ir Alytus.

## Išnašos
Nihonis

**Nihonis** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Nh**, eilės numeris 113. Tai dirbtinis, natūraliai Žemėje nerandamas elementas. Vardas *Nihon* yra vienas iš dviejų būdų pasakyti "Japonija" japonų kalboje. Vardą suteikė IUPAC 2016 m. lapkričio 28 d.

## Šaltiniai
Rodsteris pikapas

**Rodsteris pikapas** (USA , Austral. ) – automobilis, kurio kabina priekyje atvira kaip rodsterio, o gale atviras krovininis kėbulas kaip pikapo. Šie kėbulai panašūs į jutus (), turinčius uždarą kupė tipo kabiną ir atvirą krovininį kėbulą gale. 

Šio stiliaus automobiliai Australijoje buvo dažni iki Antrojo pasaulinio karo, po to buvo atgaivinti 1953 m. kompanijos „Ford Australia“ kaip modelis *Ford Popular Roadster Utility*.

JAV šis automobilių tipas vadinamas *roadster pickup*, jie buvo populiarūs XX a. 3-4 dešimtmečiais. Nedaug jų išlikę kaip rekonstruoti senoviniai automobiliai () ar vos važiuojančios lūženos (). 

Keli automobilių gamintojai (pvz., Ford ar Dodge) siūlė tokio tipo automobilius savo komercinių automobilių kataloguose.

## Išnašos

## Nuorodos
* Roadster Utility Vehicle
Ever Hugo Almeida

**Everis Hugo Almeida** (*Ever Hugo Almeida*; g. 1948 m. liepos 1 d.) – iš Urugvajaus kilęs Paragvajaus futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Gimė Urugvajuje, Salto mieste. 1967 m. pradėjo profesionalo karjerą Montevidėjaus klube „Cerro“. 1972 m. persikėlė į Paragvajų, „Guarani“ klubą, o dar po metų – į „Olimpia“. Šiame Paragvajaus klube Everis Hugo Almeida ir praleido visą savo likusią karjerą. Su šiuo klubu jis tapo ne tik daugkartiniu Paragvajaus čempionu, bet ir du kartus laimėjo Libertadores taurę. Nuo 1973 iki 1990 m. jis vien Libertadores taurės varžybose sužaidė 113 rungtynių. Vartininkas taip pat pasižymėjo labai sėkmingu žaidimu atmušant 11 m baudinius.

1975 m. Everis Hugo Almeida priėmė Paragvajaus pilietybę.

Baigęs futbolininko karjerą, Almeida dirbo sporto žurnalistu, o vėliau ėmėsi trenerio darbo. Jis treniravo Paragvajaus, Gvatemalos, Ekvadoro klubus, 1999 m. Copa América čempionate jis treniravo Paragvajaus rinktinę.

## Laimėjimai
### Žaidėjo karjera
*  **[[Club Olimpia|Olimpia]]**
** Primera División de Paraguay: 1975, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1985, 1988, 1989 m.
** Copa Libertadores: 1979, 1990 m.
** Copa Interamericana: 1979 m.
** Tarpžemyninė taurė: 1979 m.
** Supercopa Sudamericana: 1990 m.
** Recopa Sudamericana: 1991 m.

### Trenerio karjera
*  **[[Club Olimpia|Olimpia]]**
** Primera División de Paraguay: 1993 m.
*  **[[CSD Municipal]]**
** Gvatemalos futbolo čempionatas: 2001, 2002, 2003 m.
*  **[[CD El Nacional|El Nacional]]**
** Serie A: 2005, 2006 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* BDFA svetainė
Didžiojo Dobžynevo geležinkelio stotelė

**Dobžinevo Dužės geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Dobžinevo Dužės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Didžiojo Dobžynevo valsčiuje. Per stotelę eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija Nr. 38. Nuo stotelės iki Fastų geležinkelio stotelės yra 2.4 km ir iki Borsukuvkos geležinkelio stotelės yra 7.1 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
* Lenkijos geležinkelių stotelių tinklalapis (lenk.)
Fastų Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija

**Fastų Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija** () – parapija įkurta 2001 m. birželio 29 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Baciečkų dekanatui. Parapija pavadinta Šv. Pranciškaus Asyžiečio garbei. 2003-2007 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.);
* Parapijos tinklalapis (lenk.).
Kozincės Rūpestingosios Mergelės Marijos parapija

**Kozincės Rūpestingosios Mergelės Marijos parapija** () – parapija įkurta 2008 m. birželio 24 dieną. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Baciečkų dekanatui. 1984–1987 m. pastatyta mūrinė parapijos koplyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Robertas Stankevičius

**Robertas Stankevičius** (g. 1977 m. spalio 12 d. Joniškyje) – Lietuvos krepšininkas, baigęs karjerą 2010–2011 m. sezone, kuomet atstovavo Joniškio „Delikateso“ komandai, rungtyniaujančiai NKL lygoje.

## Trenerio karjera
R.Stankevičius savo trenerio karjerą pradėjo 2010–2011 metų sezone, kai sezono pabaigoje sudarė sutartį su NKL lygoje dalyvaujančia Joniškio „Delikateso“ ekipa ir tapo komandos vyriausiuoju treneriu. 2017-2018 m. sezoną pradėjo kaip Šiaulių „Šiaulių“ vyr. trenerio Antano Sireikos asistentas, tačiau 2017 m. gruodžio 8 d. perėjo į Utenos „Juventus“ ir tapo Utenos komandos vyr. trenerio Žydrūno Urbono asistentu.

R. Stankevičius taip pat buvo Šiaulių Lieporių gimnazijos kūno kultūros mokytojas, mokyklos krepšinio komandos treneris.

## Karjera

* 2011–2016 m. : Joniškio „Delikateso“ vyr. treneris
* 2017 m. : Šiaulių „Šiaulių“ trenerio asistentas
* 2017-2018 m. : Utenos „Juventus“ trenerio asistentas

## Nuorodos
* Profilis svetainėje „BasketNews.lt“
Paulius III

**Paulius III** (tikroji pavardė – *Alessandro Farnese*, 1468 m. vasario 29 d. Canino miestelyje, Viterbo provincijoje, tuomet – Popiežiaus valstybėje – 1549 m. lapkričio 10 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 220-asis popiežius, valdęs nuo 1534 m. spalio 13 d. iki 1549 m. lapkričio 10 d.

## Biografija
Gimė įtakingoje Farnese šeimoje. Mokėsi Pizos universitete. 1493 m. popiežius Aleksandras VI jį paskyrė kardinolu, nors kunigo šventimus gavo tik 1519 m. 1523 m. popiežius Klemensas VII paskyrė Ostijos kardinolu ir kardinolų kolegijos dekanu. Būdamas kardinolu turėjo keturis vaikus, o būdamas popiežiumi tris anūkus paskyrė kardinolais. 1534 m. konklava išrinko jį naujuoju popiežiumi. Viena jo išrinkimo priežasčių buvo geri diplomatiniai gabumai. Tapęs popiežiumi siekė sutaikyti Prancūziją ir Šventąją Romos imperiją. 1537 m. sudarė sąjungą su Venecijos respublika kovai prieš Osmanų imperiją, tačiau jam nepavyko surengti naujo Kryžiaus žygio. Kovoje su Reformacija, 1540 m. rugsėjo 27 d. bule *Regimini militantis Ecclesiae* – patvirtino Jėzaus Draugiją, 1542 m. pertvarkė inkviziciją, 1543 m. pradėjo sudarinėti Draudžiamųjų knygų sąrašą, 1545 m. sušaukė Tridento susirinkimą.
1537 m. išleido bulę *Sublimus Dei*, kuria uždraudė Amerikos indėnus imti į vergovę. 1538 m. gruodį antrą kartą ekskomunikavo Anglijos karalių Henriką VIII. 

Rėmė menus, 1546 m. paskyrė Mikelandželą vadovauti Šv. Petro bazilikos perstatymui. Vatikane veikia Šv. Pauliaus koplyčia.

## Šaltiniai

## Nuorodos
• Sąrašas:Popiežiai