open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Uovišiai

**Uovišiai** (, ) – kaimas Latvijoje, Kurše, Ventspilio savivaldybės Targalės valsčiuje, Baltijos jūros pakrantėje, prie Uovišių rago. Išsidėstę valsčiaus šiaurėje, už 33 km nuo valsčiaus centro Targalės, už 30 km nuo savivaldybės centro Ventspilio ir už 200 km nuo Rygos. Uovišiai įsikūrę prie pat vakarinės Lyvių pakrantės ribos (prie rytinės – Gipkos kaimas).

Nors Uovišiai įeina į Lyvių pakrantę, tačiau į 12-os ypatingą statusą turinčių lyvių kaimų sąrašą neįtraukiami (žr. Lyvių pakrantė, „Saugomos kultūrinės-istorinės teritorijos statusas”).

Uovišiai – sena gyvenamoji vietovė, skandinavų vadinta *Liseort (Lyseort, Lusort)*. Įžymūs tuo, kad priešais juos jūroje driekiasi pavojingos seklumos, kuriose yra sudužę daugybė laivų. Prieš II pasaulinį karą Uovišiuose buvo 51 sodyba, dabar jų išlikę 10. Sodybose, kuriose dar gyvena žmonių, išlikę tam tikrų senovinių statinių su ypatinga tvorų sistema. Reikšmingiausias Uovišių pastatas – tai 1814 iškilęs 38 m aukščio Uovišių švyturys (seniausias išlikęs švyturys Latvijoje). Švyturyje veikia muziejus.

## Įžymūs žmonės
* Karlis Princis (1893–1978) – lyvių biologas, entomologas, Latvijos universiteto docentas, Rygos gamtos muziejaus direktorius.
* Alfrėdas Audzė (1897–1930) – Latvijos kariuomenės pulkininkas, laisvės kovų dalyvis, Lačplėsio karo ir Trijų žvaigždžių ordino kavalierius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lyvių pakrantės kaimai 1902–1927 m. fotografijose
Gipka

**Gipka** (, , anksčiau taip pat ir *Ģibka* arba *Ģibk(a)s ciems*) – bažnytkaimis Latvijoje, Kurše, Talsų savivaldybėje, Ruojos valsčiuje prie Rygos įlankos kranto, kelių P131 (Tukumas–Kesterciemas–Mėrsragas–Kolka) ir V1368 (Dundaga–Gipka) sankryžoje. Gipka išsidėsčiusi visai ties rytine Lyvių pakrantės riba (ties vakarine – Uovišiai).

Nors Gipka priklauso Lyvių pakrantei, tačiau į 12-os ypatingą statusą turinčių lyvių kaimų sąrašą neįtraukiama (žr. Lyvių pakrantė, „Saugomos kultūrinės-istorinės teritorijos statusas”).

Nuo 1869 iki 1893 metų, kol nebuvo perkelta į Mazirbę, Gipkoje veikė Dundagos jūreivystės mokykla. Yra 1860 m. statyta akmeninė bažnyčia, pakrantėje stovi 30 m aukščio švyturys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lyvių pakrantės kaimai 1902–1927 m. fotografijose
Namai, mielieji namučiai

**Namai, mielieji namučiai** () – 2008 metų ukrainietiškas filmas, komedija.

## Siužetas

Maša studijuoja svetimame mieste, ji neturi pinigų, kad nuomotųsi būstą. Michailas () yra jos tėvukas, kuris įnikęs į kompiuterinius žaidimus ir nesugeba bendrauti su dukra, bet ja rūpinasi, nuolat ieško tuščių butų, kuriuose apsigyvena jo dukra, kol šeimininkai atostogauja užsienyje. Mašai toks gyvenimo būdas patinka, ji ilgai neužsibūna niekur.

Eilinį kartą Maša apsigyvena svetimame bute, bet šeimininkas ir jo sužadėtinė į kelionę neišvyko, nes atidėjo skrydį, o vėliau iš viso susipyko. Tada Kostia grįžo namo ir rado svečią.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Agnija Kuznecova () – Maša (Marija), studentė, kuri gyvena kitų butuose. Ekscentriška ir neprognozuojama mergina.
* Stasas Beliajevas () – Kostia, nuobodus ir tylus vyrukas.
* Viktoras Byčkovas () – Michailas, Mašos tėvukas, įnikęs į kompiuterinius žaidimus.
* Anastasija Makejeva () – Inna, Kosto sužadėtinė, labai valdinga mergina, kuri nori paversti Kostą popadiniu vyru.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai: Vladas Riašinas (Влад Ряшин), Jurijus Minzianovas (Юрий Минзянов).
* Režisierius: Aleksejus Mamedovas (Алексей Мамедов).
* Scenaristai: Elena Lebec (Елена Лебец).
* Operatoriai: Namče Okonas (Намче Окон), Vitalijus Zaporožčenka (Виталий Запорожченко).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kinopoisk
* youtube
Sasas

**Sasas** () − Moldavijos žemių, vėliau tapusių nepriklausoma Moldavijos kunigaikštyste, valdytojas 1354−1357 arba 1363 m.

## Istorija
Valdė po Vengrijos karaliaus Lajošo I siuzerenitetu. 

Sasas paveldėjo sostą iš savo tėvo Dragošo ir perdavė savo sūnui Balkui. Jo valdymo metu Moldavijos žemės buvo Vengrijos karaliaus marka.

## Literatūra
* Мохов Н. А. Молдавия эпохи феодализма. − Киш.: Картя Молдовеняскэ, 1964. − С. 115

## Nuorodos
* http://www.moldovenii.md/md/people/667
* http://enciclopediaromaniei.ro/wiki/Sas
Balkas

**Balkas** (, ? − tarp 1395 ir 1404) − Moldavijos žemių, vėliau prie Bogdano I tapusių Moldavijos kunigaikštyste, valdytojas.

## Istorija
Balkas pakeitė soste savo tėvą Sasą, bet išsilaikė tik iki 1359 metų, po ko buvo pakeistas kitu vaivada iš Maramurešo Bogdanu I.

Po Balko pašalinimo nuo sosto paliko Moldavijos kunigaikštystę ir grįžo į Maramurešą, kur 1365 metais Vengrijos karalius perdavė jam ir jo pusbroliams (Dragui, Dragomirui ir Stefanui) žemes, kurias anksčiau valdė Bogdanas I. Jam taip pat buvo suteiktas Maramurešo vaivados titulas.

Balkas ir Dragas valdė Maramurešą iki Balko mirties 1395 metais. Dragas tapo Vengrijos aristokratų Dragfi giminės pradininku.
Majorunai

**Majorunai** (iš  „upės žmonės“, t. p. *maksirona, maksuruna*), ***macesai*** (sav. *matsés*), ***barbudai*** ( „barzdočiai“) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Brazilijoje ir šiaurės rytų Peru. Ši pano tautų grupės tauta įsikūrusi Amazonės aukštupio intako Javari baseine (Amazonės valstija Brazilijoje ir Loreto departamentas Peru). Populiacija skirtingais duomenimis tarp 1200 ir 3200 žmonių. Majorunų kalba priklauso pano kalbų šeimai, taip pat vartoja ispanų, portugalų kalbas. Išlikusi prigimtinė tikyba, dalis – krikščionys.

Nuo XVI a. vid. majorunų žemėse pradėjo rodytis ispanai, daugiausia misionieriai. Maždaug iki 1970 m. buvo karo padėtyje su Peru vyriausybe, prieš majorunus taikyta plataus masto agresija. Jų žemėse pradėta naftos gavyba, kelių tiesimas, pažeidęs majorunų tradicinį gyvenimo būdą.

Gyvena pelkėtuose miškuose upių pakrantėse. Verčiasi rankiojimu, medžiokle, kapline-lydimine žemdirbyste (kukurūzai, manijokai, bananai). Kaip ginklus naudoja lanką su strėlėmis, pučiamąjį vamzdį (matyt, nuo XX a.). Išvystytas nesudėtingas audimo amatas, audžiant mažomis staklėmis iš laukinės medvilnės pluošto. Taip pat pinami krepšiai iš palmių lapų.

Didžiosios šeimos gyvenvietė sudaryta iš 3–4 būstų, skirtų atskiroms šeimoms. Būstas – pastogė su dvišlaičiu stogu, paremtu ant stulpų.

Aprangą sudaro strėnraištis arba prikyštė. Buvo paplitęs kūno tatuiravimas ir dažymas, nešiojo vėrinius iš beždžionių dantų, plaukus, nosį, ausis ir lūpas puošė plunksnomis, kriauklėmis ir lazdelėmis, vyrai išsiskusdavo viršugalvio plaukus.

Majorunų giminės linija vedama pagal tėvą.

Naudoja muzikinius instrumentus iš bambuko ir kriauklių. Majorunų tikyba, mitologija menkai ištyrinėta. Būdingas šamanizmas.

## Šaltiniai
Andokiai

**Andokiai** (sav. *paasiaja/pʌʌsíʌhʌ*) – indėnų tauta, gyvenanti pietryčių Kolumbijoje (Kaketos ir Amazonės departamentuose), prie Kaketos ir Adučės upių, pavienių yra Peru. Populiacija ~140–150 žmonių. Andokių kalba neaiškios kilmės, laikoma izoliuota (nors spėjama esant borų-vitotų šeimos nare), skirstoma į šiaurinę ir pietinę tarmes. Taip pat vartoja ispanų kalbą, kai kurie – tupių. Išlaikę prigimtinę tikybą.

XX a. pr. andokių skirtingais skaičiavimais būta nuo 2 iki 10 tūkstančių. Vertėsi kapline-lydimine žemdirbyste (daugiausia manijokų auginimu). Gamindavo akmeninius kirvius, kuriais mainikavo su kitais indėnais. Būta patriarchalinių toteminių giminių. Kiekviena egzogaminė grupė, sudaryta iš 60–100 žmonių, gyveno viename didžiajame name (malokoje). 2–3 gimininės bendrijos galėdavo statyti malokas (*bo'əkonə*) greta.

XX a. pr. andokiai labai nukentėjo nuo kaučiuko prekeivių. Taip pat jų žemes nusiaubė Peru-Kolumbijos karas – 1932 m. andokiai buvo perkelti į Ikitoso apylinkes. Po karo susivieniję grįžo į savo gimtąsias žemes.

Dabar andokiai daugiausia verčiasi gerybių rinkimu prekybai (kaučiuko ir kt.). Nors XX a. pr. buvo pradėję statyti kreolinio pobūdžio namus, vėliau sugrįžo prie malokų. Apranga kreoliška. Krikščionybės priėmimo išvengė. Atgaivintos tradicinės apeigos (kaukių dėvėjimas progomis, pliekimas), išlikusi mitologija.

## Šaltiniai
Lokonai

**Lokonai** arba ***aravakai*** (*Aruák*) – viena didžiausių tautų, priklausančių indėnų aravakų tautų būriui. Gyvena Pietų Amerikos šiaurėje, jūrų ir upių pakrantėse – Gajanoje, Suriname, Prancūzijos Gvianoje, vietomis rytų Venesueloje (Bolivare, Amakuro Deltoje). Populiacija – 7000–10 000 žmonių. Vartoja aravakų kalbą (gimtakalbių dabar mažuma), taip pat šneka angliškai, olandiškai, prancūziškai, ispaniškai (priklausomai nuo šalies).

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (ypač manijokų auginimas), rečiau žvejyba, medžioklė, rankiojimas. Nuo XX a. ėmė dirbti samdomus darbus, miškų kirtavietėse, prekiauti žuvimi.

XVI–XVII a. ispanai ėmė veržtis į aravakų valdomą pietinę Karibų pakrantę. Lokonai sudarė sąjungą su ispanais kovojant prieš karibus (juos rėmė olandai ir britai).

Didelė dalis aravakų metisizavosi, prarado gimtąją kalbą. Dabar aravakų kilmės žmonės sudaro ženklią Gvianos krašto gyventojų dalį.

## Šaltiniai
Kostia Mušatas

**Kostia (Štefanas)** ( taip pat  - Štefanas iš Ščepenicos) − Moldavijos kunigaikštystės valdovas (gospodaris) 1373−1375 metais.

## Biografija

Yra prielaida, kad jis buvo Valachijos valdovo Basarabo giminaitis.  

Kostia (Štefanas buvo vedęs Bogdano dukterį Mušatą (Margarita), iš jų kilę Mušatų giminė. Jie turėjo tris vaikus Petru, Romanas ir Štefanas, kiekvienas iš kurių valdė Moldavijos kunigaikštystę.

1392 dokumente minimas, kas Kostios (Štefano) įsakymu Sirete buvo pastatyta Jono Krikštytojo bažnyčia, kurioje vėliau ji buvo palaidota.

## Nuorodos
http://www.istoria.md/articol/7
Petras II (Moldavija)

**Petras III** (; mirė 1452) − Moldavijos kunigaikštystės gospodaris nuo 1447 metų liepos 13 d. iki rugsėjo 15 d. ir nuo 1449 metų kovo 23 d.

## Biografija
Aleksandro Gerojo ir Marinos sūnus, Iljos I ir Štefano II brolis.

Buvo vedęs Janko Chuneduaro seserį.

Tapo gospodariumi Vengrijai palaikant.

Jo valdymo metu vengrai užėmė Kaliją.

## Literatūra
* Стати В. История Молдовы.. − Кишинёв: Tipografia Centrală, 2002. − С. 64. − 480 с. − ISBN 9975-9504-1-8.
* Мохов Н. А. Молдавия эпохи феодализма. − Кишинёв: Картя Молдовеняскэ, 1964. − С. 156.

## Nuorodos
https://ro.wikipedia.org/wiki/Petru_al_III-lea
Borai

**Borai** (arba ***miranjai***) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės rytų Peru (Loreto departamentas), taip pat aplinkinėse Kolumbijos ir Brazilijos srityse. Jų gyvenamoji erdvė apima Putumajo ir Napo tarpupį, taip pat gyvena prie Kaketos upės. Populiacija – ~2500 žmonių. Borų kalba neaiškios kilmės (bandoma jungti į borų-vitotų šeimą). Didelė dalis dabar kalba tik ispaniškai arba portugališkai. Išlikę tradicinės tikybos bruožų, nors dauguma formaliai krikščionys.
 
Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (augina manijokus, bananus, kukurūzus, pupas, kakavmedžius, kokainmedžius, tabaką, batatus), žvejyba (daugiausia bučiais), medžiokle, rankiojimu. Pardavimui kerta medieną, renka kaučiuką, laukinių žvėrių kailius.

Įprastinę borų gyvenvietę sudaro vienas (rečiau keli) didysis bendruomeninis namas (maloka). Jame gyvena pagal tėvo giminę priklausanti didžioji šeima. Dabar malokose paprastai gyvena vado šeima, o kiti įsikuria aplink namuose ant polių arba kreoliniuose būstuose.

Santuoka patrilokalinė, yra atidirbimo už nuotaką paprotys. Malokose vyksta giminės susirinkimai, šventės, vykdomos apeigos. Tikybai būdingas šamanizmas, tarp dvasių-sergėtojų svarbiausia laikomas jaguaras. Nuo XIX a. pab., kai borus pradėjo veikti europiečių įtaka, visuomeninė sankloda ėmė irti.

## Šaltiniai
Bogdanas I

**Bogdanas I** (tip pat  - ) − pirmasis Moldavijos kunigaikštis (valdė 1363−1367 metais).

## Biografija

Kilęs iš Maramurešo, kur paveldėjo didelę kunigaikštystę iš 22 kaimų. Vengrijos karaliaus buvo paskirtas Maramurešo vaivada. Po kivirčų su Vengrijos karaliumi Lajošu užėmė Moldavijos kunigaikštystę, nuvertė nuo sosto Dragošo anūką Balką ir sukilo prieš Vengrijos karalių. 1365 metais Vengrijos karalius buvo priverstas pripažinti Moldavijos kunigaikštystės nepriklausomybę. 

Jo sūnus Lackas buvo Moldavijos kunigaikštystės vaivada 1368−1375 metais.

## Išnašos

## Literatūra
* Богдан I // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). − СПб., 1890−1907
Šlyterė

**Šlyterė** arba **Slyterė** (, seniau taip pat ir *Slītere*) – kaimas Latvijoje, Šiaurės Kurše, Talsų savivaldybės Dundagos valsčiuje. Išsidėsčiusi valsčiaus šiaurės rytų dalyje Šlyterės Mėlynųjų kalnų skardžiaus pakraštyje prie kelio P125, už 14 km nuo valsčiaus centro Dundagos ir už 168 km nuo Rygos, Slyterės nacionaliniame parke. Kaime yra 1849 m. statytas Slyterės švyturys ir muziejus. 1916–1963 m. pro kaimą ėjo vokiečių kareivių nutiesta Ventspilio–Mazirbės–Dundagos–Stendės siaurojo geležinkelio linija.

## Šaltiniai
Mažieji pingvinai

**Mažieji pingvinai** (*Eudyptula*) – mažiausių pingvininių šeimos paukščių gentis. Senąja graikų kalba „*eudyptula*“ – geras mažasis plaukikas. Paplitę Australijos, Naujosios Zelandijos, Tasmanijos pakrantėse. Išskirtinis požymis – tamsiai mėlynos kaklo, nugaros ir išorinės sparnų pusės plunksnos. Dieniniai, baikštūs paukščiai. Minta kriliumi, žuvimi ir kalmarais. Lizdavietės urvuose ar uolų plyšiuose. Dėtyje du kiaušiniai, peri abu tėvai.

Gentyje yra 2 rūšys:
* Mažasis pingvinas (*Eudyptula minor*)
* Australijos mažasis pingvinas (*Eudyptula novaehollandiae*)

## Nuorodos
* Enciklopedija „Britannica“ Pingvinai anglų k
Mėrsrago savivaldybė

**Mėrsrago savivaldybė** () – buvęs administracinis vienetas Latvijoje, Kuršo šiaurės rytuose, prie Rygos įlankos. Ribojosi su Ruojos, Talsų, Engurės savivaldybėmis ir Engurės ežeru su Tukumo savivaldybe. Didžiausios Mėrsrago savivaldybės gyvenamosios vietovės – Mėrsragas (savivaldybės centras), Alksnajciemas, Kipatciemas, Upesgryva.
## Istorija
Mėrsragas buvo tapęs savo valsčiaus centru dar 1918m., vėliau Mėrsragui tenkančių apylinkių plotas, jų statusas, priklausymas didesniems teritoriniams vienetams įvairiais laikotarpiais kito. Paskutinį kartą (2008 – 2011) Mėrsragas, kaip valsčiaus centras su savo apylinkėmis, buvo susijungęs su Ruojos valsčiumi ir įėjo į Ruojos savivaldybę. Tačiau 2010 sausį Mėrsrago valsčiaus gyventojai visuotiniame susirinkime nusprendė nuo Ruojos atsiskirti ir tapti atskira savivaldybe. 2010 m. rugsėjį Latvijos parlamentas su tuo sutiko ir priėmė Administracinių teritorijų ir gyvenamųjų vietovių įstatymo pataisas, numatančias būsimą Mėrsrago savivaldybę. 2010 m. gruodžio 18 d. buvo surengti atskirų Ruojos ir Mėrsrago savivaldybių rinkimai.

Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos savivaldybė panaikinta, prijungta prie naujos Talsų savivaldybės.

## Suskirstymas
Savivaldybė valsčiais nebuvo skirstoma.
## Šaltiniai
Grinių ąžuolas

**Grinių ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, valstybinės reikšmės botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Grinių kaimo kapinėse, Pernaravos seniūnijoje, Kėdainių rajone. Kapinės įsikūrusios prie kelio , Angirių tvenkinio pietinėje pakrantėje. Netoliese teka šaltinėlis. Paminklinis medis stūkso kapinių pakraštyje, prie medžiais apaugusio tvenkinio šlaito, informaciniu ženklu nepažymėtas.

Grinių ąžuolas paskelbtas valstybės saugomu LR aplinkos ministro 2017 m. balandžio 10 d. įsakymu Nr. D1-288.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5,80 m
* Aukštis – 18 m
* Amžius – neskelbiama

## Išnašos
Bororai

**Bororai** (, sav. *boe, oririmugudoge*) – indėnų tauta, gyvenanti pietvakarių Amazonijoje: Bolivijoje ir Brazilijoje (Mato Groso šiaurės rytuose). Populiacija – ~1400 žmonių. Bororų kalba greičiausiai yra tolima že kalbų giminė (makro-že būrys). Taip pat kalba ispaniškai arba portugališkai. Išlikę tradicinės tikybos bruožų, nors dauguma formaliai krikščionys (katalikai).

Iki XVIII a. pr., kai į Amazoniją pradėjo skverbtis brazilai, bororai gyveno Guaporės ir Aragvajos aukštupių tarpupyje bei skirstėsi į vakarinį ir rytinį pogrupius. Vakariniai bororai XX a. pr. buvo daugiausia asimiliuoti, likusieji įsiliejo į rytinę grupę. Gana išskirtinė buvo šiaurinių bororų grupė, dar vadinta umutinais (sav. *balorie*) – priešingai nei kiti bororai, umutinų vyrai buvo barzdoti. Jie apie 1950–1960 m. buvo asimiliuoti brazilų. Jungtinėse misijose dalis bororų persimaišė su šavančiais.

Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (augina saldžiuosius ir karčiuosius manijokus, bananus, kukurūzus, tabaką, ryžius, medvilnę), žvejyba, medžiokle, rankiojimu.

Vyrų tradicinė apranga – lapų maišelis, pridengiąs genitalijas, per apeigas – žievinė juosta su gimininę priklausomybę žyminčiais ženklais. Vyrų paprotys pradurti apatinę lūpą ir įtaisyti į ją papuošalą iš plunksnų.

Tradicinis būstas – ilga pastogė, nuo XX a. – stačiakampiai kreoliniai namai dvišlaičiu stogu. Namą užima išplėstinė šeima (misijose – porinės šeimos).

Po santuokos jaunieji keliasi į žmonos namus. Būdinga ikisantuokinė lytinė laisvė. Toteminiai klanai (matrilinijiniai) sudaro egzogamines brolijas, kurios apsigyvena skirtingose žiedinio plano kaimo pusėse. Kaimo centrinėje aikštėje statomas vyrų namas.

Laidotuvių ir berniukų įšventinimo apeigas lydi eitynės su dvasių-totemų kostiumais (iki XX a. vid. dar naudotos daudytės). Šias eitynes moterims stebėti uždrausta.
 
Nuo XX a. pr. pas rytų bororus veikia saleziečių misionieriai, nors kai kuriuose kaimuose dar išlikusi tradicinė bendruomeninė sankloda, kai kurios apeigos, mitai.

XX a. pirmoje pusėje po bororų žemes klajojo Alohos Vondervil (*Aloha Wanderwell*) ekspedicija ir susuko apie juos nebylų filmą. Tarp 1935–1939 m. pas bororus gyveno antropologas Klodas Levi-Strosas. Žymus Amazonijos tyrinėtojas, brazilų inžinierius Kandidas Rondonas buvo bororų kilmės.


Kuhnert, Wilhelm. Tetenfeier der Bororó-Indianer (Zentralbrasilien).jpeg|Bororų laidotuvių apeigos (XIX a. pab.–XX a. pr. piešinys)
Brasile, mato grosso, bororo, grande pendente adugo o, 1900-20 ca.jpg|Kabutis iš ilčių
Bororo003.jpg|Bororų berniukas


## Šaltiniai
Panavision

**Panavision** – amerikiečių kompanija, gaminanti kino kameras ir objektyvus. Būstinė įsikūrusi Woodland Hills, Los Andžele. Įkurta kaip nedidelė įmonė, gaminusi anamorfinius projekcinius objektyvus plačiaekranių filmų suklestėjimo laikotarpiu 1950–aisiais metais, vėliau Panavision išplėtė produktų asortimentą, tenkinantį šiuolaikinių kino filmų gamintojų poreikius. Panavision turi visą savo kino gamybos įrangą, veikia išskirtinai kaip nuomos paslaugas teikianti įmonė, todėl savo gaminamos kino technikos neparduoda.

## Produkcija

Pirmuosius savo gaminius kompanija pristatė 1954 m. Pradžioje tiekusi CinemaScope anamorfinio formato lęšius, netrukus tapo kino filmavimo optikos rinkos lydere, todėl daugelio filmų titruose pasirodė eilutė „Filmuota su Panavision“.. Pavadinimai CinemaScope ir Panavision-35 vartojami vienodai, nes apibūdina vieną ir tą patį formatą, besiskiriantį tik kino filmavimo optika. Kompanija taip pat sukūrė savo plačiaformatį Ultra Panavision 70, tačiau šioje sistemoje buvo išleisti tik 6 filmai.

1972 m. Panavision pristatė revoliucinį kino pramonėje filmų kūrimo aparatą – 35 mm kino kamerą „Panaflex“, dedamą ant stovo ar peties. Kompanija taip pat išleido kitas novatoriškas kino kameras, tokias kaip „Millennium XL“ (1999) ir skaitmeninę „Genesis“ (2004).


Panavision movie camera.JPG|Kamera „R-200°“
G2Panaflexclosed.jpg|„Panaflex G2“
G2Panaflexopen.jpg|„Panaflex G2“ (atidaryta)
Panaflex Mountain.JPG|„Panaflex“ kalnuose
Eubank-Love-2011-Figur-Genesis-1.jpg|„Genesis“


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*Panavision YouTube kanale
Bachai

**Bachai** − vokiečių muzikų giminė, veikusi XVI−XIX a. laikotarpiu. Iš jos kilo dešimtys garsių ir reikšmingų laikotarpio muzikantų, kantorių, kapelmeisterių ir kompozitorių. Garsiausas iš jų − Johanas Sebastianas Bachas.
## Istorija
Bachų giminė iškilo ir veikė Tiuringijos ir Saksonijos žemėse. Tuo metu tai buvo labai politiškai susiskaldžiusi, gana tankiai apgyvendinta Vokietijos teritorija. XVI a. pabaigoje regiono valstybėlių ekonominė padėtis buvo gera ir miestai nuolat konkuravo tarpusavyje dėl prestižo. Tiek dideliuose, tiek mažuose miestuose kūrėsi chorai, orkestrai, muzikos grupės prie dvarų, bažnyčių ir miesto. Tai padėjo iškilti Bachų giminei, bet XVIII a. antroje pusėje pradėjus nykti tokiai socialinei sanklodai kartu išnyko Bachai-muzikai. Tiuringija buvo ypač susikaldžiusi ir joje nebuvo vieno reikšmingo muzikos centro (pavyzdžiui, operos teatro), kuris pritrauktų gabius muzikantus iš kitur, tai sudarė sąlygas dominuoti vietiniams muzikantams. Tik keliolika iš Bachų pagarsėjo ir dirbo kitur nei Tiuringija. Dėl to, kad veikė labai mažoje teritorijoje ir per šimtmečius davė daug išskirtinių muzikantų, Bachų giminė yra intensyvių studijų objektu. Neabejotinai Bachai jau nuo vaikystės buvo mokomi muzikos dėka tėvų, daugelio dėdžių, vyresnių brolių. Bachų mokymasis pas svetimus mokytojus buvo retenybė (kaip, pavyzdžiui, Johano Sebastiano kelionė į Liubeką pas D. Bukstehudę). Bachai taip pat giminiavosi su kitomis muzikantų giminėmis: Hofmanais iš Zūlio ir Šmitais iš Eizenacho.

Pasak giminės tradicijos, jos pradininkas buvo Vitas Bachas, atsikraustęs į Tiuringiją iš „Vengrijos“ (tikriausiai iš Moravijos ar Slovakijos) XVI a. viduryje. Jis buvo kepėjas, ne muzikantas, buvo apsistojęs Vechmare. Su jo sūnumi Hansu prasidėjo Bachų-muzikų giminė ir Hanso sūnūs jau visi tapo muzikantais. Bachų giminė ilgainiui tiek išsiplėtė, kad apie 1700 m. žodis „bachas“ regione buvo lygus žodžiui „muzikantas“. Kai kuriuose miestuose, ypač Erfurte ir Arnštate, Bachai užėmė visas pagrindines muzikantų pareigybes. Ir buvo įprasta, kad vieną Bachą poste pakeisdavo kitas Bachas. XVIII a. antroje pusėje socialiniai santykiai, padėję palaikyti sėkmingą Bachų šeimos savotiškos gildijos struktūrą, pradėjo nykti. Jie prarado beveik  hierarchinę padėtį dvaruose ir bažnyčiose. Be to, tuo metu Bachų giminė jau pradėjo priklausyti viduriniajam socialiniam sluoksniui, jos nariai gaudavo išsilavinimą ir galėjo rinktis kitą gyvenimo kelią nei muzikanto. Pavyzdžiui, keli Bachai tapo tapytojais.

## Atstovai
Paminėtini Bachų giminės atstovai:

## Nuorodos
* bach-cantatas.com
* J. S. Bacho giminės medis
Uperis

**„Uperis“** – srovės energijos keltas, skirtas perkelti pėstiesiems ir dviratininkams per Neries upę, Vilniuje. Keltas atidarytas 2018 m. vasarą tarp Verkių parko ir Valakampių.

## Valdymas

„Uperis“ yra srovinio švytuoklinio kelto prototipas, varomas tik upės srovės jėga, prilaikomas per upę nutiesto lyno. Plausto apačioje prie dugno pritvirtintas pelekas, pagaunantis natūralią upės srovę ir stumiantis keltą į vieną ar kitą pusę, prieš tai kelto korpusą pasukus reikiamu kampu (pasukimas valdomas elektriniu pulteliu). Kelto lynas netrukdo laivybai, nes jis pritvirtintas aukštupyje ir juda tarp krantų tarsi švytuoklė, taip leisdamas praplaukti kitiems laivams. Kelto forma apvali, dėl to jis vienodai reaguoja į srovės jėgas visose kelto pozicijose, palikdama vairavimo funkciją specialiai sukurtam svertui. 

Keltas plokščiadugnis, sudedamas iš modulių, kuriuos lengva išrinkti ir sukonstruoti didesnę pontoninę platformą ar tiltą. Modulinio dizaino privalumas – plaukiojimo priemonę galima iškelti, pervežti be specialaus transporto. Plokščias denis, keltui prisišvartuojant prie pakrančių pontoninių lieptų, leidžia ant jo lengvai patekti pėstiesiems su augintiniais, šeimoms su vežimėliais, neįgaliesiems. Keltui atlikta techninė apžiūra, todėl jis gali būti laikomas tikra transporto priemone, atitinkančia saugos reikalavimus.

Keltu vienu metu gali persikelti 7 žmonės, o kelionė per upę trunka kiek daugiau nei 2 minutes.

## Susisiekimas

Kelto vieta –  Gretimų Valakampių, Antakalnio ir Turniškių rajonų gyventojams bei kitiems vilniečiams šiuo keltu galima greičiau pasiekti Verkių parką arba toliau keliauti dviračiais link Žaliųjų ežerų. Santariškių ir Jeruzalės gyventojams pasiekti keltu Valakampių paplūdimius yra bene greičiausias galimas būdas.

## Įvertinimas

* Komanda, sukūrusi „Uperį“, 2017 m. tapo tarptautinio konkurso „Kūrybinio verslo taurė“ nacionalinio konkurso finalo nugalėtoja.
* Lietuvos Kultūros tarybos premija.

## Taip pat skaitykite

* Padalių-Čiobiškio keltas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* „Uperio“ ''Facebook'' profilis
* „Uperio“ projekto vizualizacija (''youtube.com'')
Adobe Photoshop Lightroom

**„Adobe Photoshop Lightroom“** – nuotraukų retušavimui skirta programinė įranga. Vystoma „Adobe Systems“ bendrovės. Pritaikyta „Windows“ ir „macOS“ operacinėms sistemoms. Įeina į „Adobe Creative Suite“, grafinio dizaino, vaizdo montažo (redagavimo) ir tinklalapių kūrimo programų rinkinį.

Pirmoji versija pasirodė 2007 m. sausio 29 d., paskutinioji („Adobe Photoshop Lightroom 6.0“) – 2015 m. balandžio 21 d.

Šios programos nederėtų maišyti su „Adobe Photoshop“ programa su kuria galima atlikti žymiai daugiau redagavimo veiksmų.

## Išnašos
Botokudai

**Botokudai** () arba ***aimoriai*** (*aimoré, aymore, aimboré*, sav. *Nac-nanuk, Nac-poruk* „žemės sūnūs“) – indėnų tautų būrys, gyvenęs rytinėje Brazilijoje: dab. Bahijoje, Minas Žeraise, Espirito Sante, San Paule. Populiacija – ~350 (2000 žmonių, XX a. II pusė). Botokudų (krenakų) kalbos greičiausiai yra tolimos že kalbų giminės (makro-že būrys); dabar iš šių kalbų vis dar vartojama, bet jau beveik išnykusi krenakų kalba (čonvugnų, naknanukų, nakrehų ir kt. jau išnyko). Dabar botokudai kalba daugiausia portugališkai. Išlikę tradicinės tikybos bruožų, nors dauguma formaliai krikščionys (katalikai).

Botokudai skirstosi į keletą genčių: bakuenus, krekmunus, naknanukus, krenakus ir kt.

Panašu, kad senovėje (galbūt nuo II tūkstm. pr. m. e.) botokudams buvo žinoma žemdirbystė, bet I–II tūkstm. m. e. prarado daugelį savo senosios kultūros bruožų. XVII—XVIII a. vertėsi medžiokle ir rankiojimu, gyveno klajokliškai, naudojosi mediniais įrankiais, lankais ir strėlėmis. XIX a. pirmoje pusėje vėl įsisavino lydiminę žemdirbystę (augina manijokus, kukurūzus, batatus, pupeles, bananus).

Tradicinis būstas buvo ovalaus plano trobelė, dengta šakomis ir palmių lapais, bet XIX a. dėl nuolatinės būtinybės kraustytis (spaudžiant kolonizatoriams) būstas supaprastintas iki pernešamos užuovėjos.

Išplėstinės botokudų šeimos jungdavosi į platesnes bendruomenes (50–200 žmonių), valdomas seniūnų. Pastariesiems bei gabiems medžiotojams buvo būdingos poligaminės (sororalinės) santuokos.
 
Tradicinei tikybai būdingas šamanizmas, protėvių kultas. Tarp botokudų buvo paplitęs paprotys vyrams nešioti medinius kaiščius (*[[tembeta|tembetá]], botoque*) apatinėje lūpoje ir ausyse (įšventinimo ženklas, amuletas nuo mirties).

Brazilams kolonizuojant Pietų Amerikos žemes, botokudai buvo daugiausia išnaikinti bei asimiliuoti. Naknanukų, krekmunų, bakuenų gentys išnyko. XIX a. pab. gyveno dar 13–14 tūkst. botokudų, bet nuodijant vandenį, maistą, platinant raupus vykdytas šių indėnų genocidas. 2010 m. buvo likę 350 botokudų krenakų, gyvenančių Minas Žeraiso kaimiškose vietovėse.


Botocudos.jpg|Botokudas su mediniais kaiščiais
Botokuden-Mädchen, 1928.jpg|Botokudų mergaitės (1928 m.)
Aldea de Cabocles a Canta-Gallo.jpg|Botokudų gyvenvietė (XIX a. I pusės paveikslas)
E28 p26.jpg|Skirtingo pobūdžio būstai


## Šaltiniai
Hekų arkliai

**Hekų arkliai** – naminių arklių (*Equus ferus caballus*) veislė, išvesta Vokietijoje, vykdant projektą „veisimas atgal“, kada selekciniu būdu buvo bandoma atkurti išvaizda ir charakterio savybėmis panašius į laukinio arklio išnykusį porūšį tarpaną, gyvūnus. Atkūrus į tarpaną panašų arklį, jų kaimenės buvo planuojamos išleisti į gamtą gyventi savarankiškai.

## Išvaizda
Hekų arklių išvaizda labai panaši į konikus. Jų aukštis per gogą 127–137 cm. Kūnas raumeningas, galva didelė. Jų kailio spalvinis tonas su primityviais bruožais būdingas tarpanams ir Prževalskio arkliams – pilkšvai rudos ar neryškios, šviesiai rudos spalvos, be baltų žymių. Išilgai nugaros yra tamsus dryžis. Karčiai ir uodega tamsūs.

## Veislės kilmė
Programą sukurti panašius į išnykusius tarpanus Hekų arklius pradėjo vykdyti vokiečių zoologai broliai Heckai. Heinzas Heckas (*Heinz Heck*) dirbo Miuncheno (Bavarija) Helabruno zoologijos sodo direktoriumi, o jo brolis Lutzas Heckas – Berlyno zoologijos sodo direktoriumi. 1930–1940 metais buvo kryžminta nedidelių naminių arklių ir ponių veislės, kaip manoma kilusios iš tarpanų. Diulmeno ponių, Islandijos puskraujų arklių, Gotlando ponių veislių kumelaites kryžmino su išlikusiu vieninteliu laukinio arklio rūšies porūšiu – Prževalskio arkliais, kadangi broliai Heckai tikėjo, kad Prževalskio arklių eržilai Hekų arklių veislei suteiks laukinį charakterį. Paskui su jais buvo kryžminami konikai. 1933 m. gegužės 22 d. Miuncheno Helabruno zoologijos sode gimė pirmasis Hekų arklių veislės kumeliukas. Po Antrojo pasaulinio karo vis daugiau Hekų arklių buvo kryžminama su konikais, todėl tarp Hekų arklių ir konikų nėra daug skirtumų. 1970 metais Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje esančiame zoologijos sode Hekų arkliai vėl buvo pradėti kryžminti su Prževalskio arkliais, dėl to ši veislė įgavo į viršų augančius karčius, nors tai, matyt, nebuvo būdinga Holoceno epochoje Europoje gyvenusiems laukiniams arkliams.

## Savybės
Hekų arkliai labai ištvermingi, pasižymi geru imunitetu ligoms, dideliu vislumu, jiems nereikalinga speciali priežiūra. Taip pat smalsūs, protingi, draugiški, ramūs, labai savarankiški. Kadangi šiems Hekų arkliams įgimtas pusiau laukinis charakteris, jiems reikalinga dažna prieiga į atvirą lauką. Hekų arklių kanopos tvirtos, tad pasagos jiems nereikalingos.

## Mityba
Kaip ir daugelis arklių, minta žole, šienu, grūdais, šviežiu vandeniu.

## Amžius
Hekų arklių gyvenimo trukmė yra 25-30 metų.

## Pavojai grynakraujės Hekų arklių veislės išlikimui
Naminių arklių augintojai sąmoningai ar netyčia Hekų arklius kartais kryžmina su konikais, todėl visai tikėtina, kad ateityje šios veislės susilies. Dalis naminių arklių augintojų Hekų arklius kryžmina su kitomis grynakraujėmis veislėmis, kad išvesti lapių ir elnių medžioklei tinkamus naminius arklius.

## Taip pat skaityti
* Tarpanas
* Prževalskio arklys
* Konikai
* Arklių veislių sąrašas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* youtube.com / Heck horse – Video Learning – WizScience.com | *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
*
Kazertos rūmai

**Kazertos karališkieji rūmai** () – buvusi karališkoji rezidencija Kazertos mieste, pietų Italijoje, pastatyti Neapolio karalystės vadovų. Šie rūmai yra vieni didžiausių pasaulyje pastatytų XVIII a. Neapolio ir Sicilijos Burbonams. Pagal užimamą plotą Kazertos rūmai yra didžiausi karališkieji rūmai pasaulyje – jie užima daugiau nei 2 milijonus m³ ir 250 000 m². Rūmuose yra 1 200 kambarių.

1997 m. šie rūmai kartu su Vanvitelio akveduku ir San Leučijo kompleksu buvo įrašyti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Rūmų statybas 1752 m. pradėjo Ispanijos bei Neapolio ir Sicilijos karalius Karolis III.

Nuo 1923 iki 1943 m. rūmuose veikė šalies karinių oro pajėgų akademija. Nuo 1943 m. spalio rūmuose buvo įsikūrusi II pasaulinio karo Sąjungininkų Viduržemio jūros regiono būstinė. Kazertos rūmuose 1945 m. buvo pasirašyta visiškų Vokietijos paliaubų ir karių išvedimo iš Italijos sutartis. Šiuose rūmuose tais pačiais metais vyko Sąjungininkų karo nusikaltimų teismo procesai.

Kazertos rūmuose dažnai filmuojami žymūs kino filmai. Čia buvo filmuotos kelios Žvaigždžių karų, Neįmanoma misija 3, Angelai ir demonai scenos.

## Šaltiniai
Kelionių ir turizmo konkurencingumo indeksas

**Kelionių ir turizmo konkurencingumo indeksas** – Pasaulio ekonomikos forumo sudarytas kelionių ir turizmo konkurencingumo sąrašas, kuriame atsižvelgiama į verslo galimybes turizmo sektoriuje konkrečioje šalyje. Tai nėra indeksas, kuris nustato paskiros šalies, kaip turistinės vietovės patrauklumą.

Vertinama šalies turizmo politika, turizmo verslo aplinka, turizmo infrastruktūra, žmogiškieji,  kultūriniai (kultūrinio, verslo turizmo vietos, pavyzdžiui, archeologinės vietovės, pramogų kompleksai, konferencijų vietos.), gamtos ištekliai (pvz., iškirtiniai kraštovaizdžiai, parkai ir augalijos turtingumas, gamtinio turizmo veiklų išvystymas). Šalys gali gauti nuo 1 iki 6 balų.

## 2017 m. sąrašas

2017 m. Lietuva užima 56 vietą. Estija – 37, Latvija – 54 vieta sąrašo eilutėje.

#  5.43
#  5.32
#  5.28
#  5.26
#  5.20
#  5.12
#  5.10
#  4.99
#  4.97
#  4.94
#  4.86
#  4.86
#  4.85
#  4.74
#  4.72
#  4.68
#  4.64
#  4.64
#  4.57
#  4.55
#  4.54
#  4.54
#  4.53
#  4.51
#  4.50
#  4.50
#  4.49
#  4.49
#  4.49
#  4.47

## Išnašos
Adventur

**„Adventur“** – nuo 2013 m. rengiama kasmetinė, tarptautinė turizmo, kelionių ir aktyvaus laisvalaikio paroda, vykstanti Vilniuje, LITEXPO parodų salėje. Didžioji dauguma parodos dalyvių – kelionių organizatorių ir agentūrų atstovai.

2017 m. Sausio 20–22 dienomis Vilniuje vykusiame renginyje dalyvavo 300 dalyvių, pristatytos 27 šalys. Statistika rodo, jog pastarąją parodą aplankė rekordinis skaičius lankytojų – beveik 30 tūkst. žmonių, jiems parduota iš kiekvieno dalyvio nuo kelių šimtų iki tūkstančio kelionių.

## Šaltiniai
Miglė Klupšaitė

**Miglė Klupšaitė** (g. 1993 m. rugpjūčio 18 d. Šiauliuose) – sportinių šokių šokėja, daugkartinė Lietuvos Lotynų Amerikos sportinių šokių suaugusiųjų grupės čempionė (2015 m., 2016 m., 2017 m.), Šiaurės Europos šalių vicečempionė (2016 m.), Europos taurės finalininkė (2014 m.) ir tarptautinių pasaulio reitingo varžybų prizininkė bei nugalėtoja. Nuo 2014 m. šoka su Jokūbu Venckumi.
Šokėjų pora Lotynų Amerikos sportinių šokių pasaulio reitinge  nuo 2015 m. yra pirmajame geriausių pasaulio šokėjų porų 25-tuke tarp maždaug 2600 reitinguotų.

## Biografija

Miglė Klupšaitė sportinių šokių pasaulyje atsirado 5-erių metų ir nuo tada intensyviai mokosi sportinių šokių subtilybių. Dar besimokydama 11-oje klasėje šokėja nusprendė persikelti iš Šiaulių į Vilnių ir visiškai susitelkti į šią veiklą.
2012 m. Šiaulių Didždvario gimnaziją nuotoliniu būdu su pagyrimu baigusi M. Klupšaitė mokslus toliau tęsė Klaipėdos universiteto menų fakulteto sportinių šokių katedroje, kur gilinosi į šokio krypties, sportinių šokių programos studijas, o 2016 m. įgijo šokio bakalauro kvalifikacinį laipsnį.

Nuo 2010 m. M. Klupšaitė yra Lietuvos sportinių šokių rinktinės narė, ne kartą turėjusi privilegiją atstovauti Lietuvai Europos ir pasaulio sportinių šokių čempionatuose bei 2017 m. Pasaulio žaidynėse.
2009–2014 m. M. Klupšaitė šoko su Luku Petkevičiumi. Nuo 2014 m. sportininkė šoka su Jokūbu Venckumi.

## Svarbiausi rezultatai

## Nuorodos
* Pasaulio sportinių šokių federacija http://www.worlddancesport.org/Couple/Detail/Jokubas_Venckus_and_Migle_Klupsaite-571457#discipline=Adult-Latin
* M. Klupšaitės ir J. Venckaus pasirodymai varžybose  https://www.youtube.com/watch?v=XvKdkS-s9IA&list=PLzdQXwkG1PTYIQWGsaabGWEidkWtWEgAW
## Galerija

Vaizdas:Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus.jpg|Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
Vaizdas:Miglė ir JOKŪBAS.jpg|Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
Vaizdas:JOKŪBAS IR MIGLĖ.jpg|Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
Vaizdas:20151121 WDSF Austrian Open 2015 7314.jpg|Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
Naujieji Aladino nuotykiai

**Naujieji Aladino nuotykiai** () – 2015 metų prancūziška komedija.

## Siužetas

Graži mergina atveža savo draugą iki pastato. Vaikinas tvirtina, kad biržos makleriai dirba net per Šv. Kalėdas. Porelė atsisveikina. O tada veiksmas vyksta prekybos centre, kur du vyrukai persirengę Kalėdų seneliais planuoja praturtėti. Tada aplinkui Semą ima rinktis vaikai ir reikalauja pasekti jiems pasaką. Ir tada jiems sekama pasaka apie Aladiną, kurioje pagrindinis herojus vogė skraidančius kilimus, apgaudinėjo naivuolius ir užsiiminėjo kitomis veikomis. Vėliau jis susitiko princesę, kuri mėgdavo slapčia išsigauti iš namų. Vienas kitam patiko, bėda, kad viziris norėjo tapti sultonu, ir ieškojo variantų, kaip ištekinti princesę už kokio nors mulkio, kuriuo galėtų manipuliuoti. Viziriui čia pasitarnavo vagis ir Aladino bendras Halidas. Viziris ieškojo būdų savo planui įgyvendinti, o Aladinas rado stebuklingą lempą su džinu. Toliau sekė eilė absurdiškų nutikimų, kol visas pasakojimas persikėlė prie kalėdinės eglutės su Semu ir Sofija.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Kevas Adamsas () – pasakoje Aladinas, tikrovėje Semas.
* Žanas Polis Ruvė () – piktas viziris.
* Vanesa Gidė () – princesė Šalija, tikrovėje Sofija.
* Viljamas Lebchilas () – vagis ir Aladino bendrininkas Halidas.
* Odrė Lami () – princesės tarnaitė ir geriausia draugė Rababa, tikrovėje Barbara.
* Artūras Benzakvenas () – magas ir burtininkas.
* Erikas Žiudoras () – džinas.
* Mišelis Blankas () - sultonas; Sofijos tėvukas bankininkas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai: Daniel Tordjman
* Režisierius: 	Arthur Benzaquen
* Scenaristai: Daive Cohen
* Operatoriai: Pierre Aim.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Telerama 
* Canal+
* IMDB svetainės duomenys
Jokūbas Venckus

**Jokūbas Venckus** (g. 1992 m. balandžio 21 d. Vilniuje) – sportinių šokių šokėjas, daugkartinis Lietuvos Lotynų Amerikos sportinių šokių suaugusiųjų grupės čempionas (2015 m., 2016 m., 2017 m.), Šiaurės Europos šalių vicečempionas (2016 m.), Europos taurės finalininkas (2014 m.), Europos universitetų čempionas (2013 m.), tarptautinių pasaulio reitingo varžybų prizininkas bei nugalėtojas. Per savo karjerą J. Venckus net 8 kartus tapo Lietuvos čempionu. Nuo 2014 m. šoka su Migle Klupšaite. Šokėjų pora Lotynų Amerikos sportinių šokių pasaulio reitinge  nuo 2015 m. yra pirmajame geriausių pasaulio šokėjų porų 25-tuke tarp maždaug 2600 reitinguotų.

## Biografija

J. Venckus sportinius šokius šoka nuo 7-erių metų. 2011 m. baigęs Vilniaus Jono Basanavičiaus gimnaziją, įstojo į Klaipėdos universiteto, menų fakulteto, sportinių šokių katedrą. 2015 m. baigė šokio krypties, sportinių šokių programos studijas ir įgijo šokio bakalauro kvalifikacinį laipsnį.
Nuo 2010 m. J. Venckus yra Lietuvos sportinių šokių rinktinės narys, ne kartą turėjęs privilegiją atstovauti Lietuvai Europos ir pasaulio sportinių šokių čempionatuose, bei 2017 m. Pasaulio žaidynėse.

J. Venckus 2008–2014 m. šoko su Jomante Dapkevičiūte. Nuo 2014 m. sportininkas šoka su Migle Klupšaite.

## Svarbiausi rezultatai

## Nuorodos
* Pasaulio sportinių šokių federacija http://www.worlddancesport.org/Couple/Detail/Jokubas_Venckus_and_Migle_Klupsaite-571457#discipline=Adult-Latin
* J. Venckaus ir M. Klupšaitės pasirodymai varžybose https://www.youtube.com/watch?v=XvKdkS-s9IA&list=PLzdQXwkG1PTYIQWGsaabGWEidkWtWEgAW
## Galerija

Vaizdas:Miglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus.jpg|Jokūbas Venckus ir Miglė Klupšaitė
Vaizdas:Miglė ir JOKŪBAS.jpg|Jokūbas Venckus ir Miglė Klupšaitė
Vaizdas:Migle Klupsaite.jpg|Jokūbas Venckus ir Miglė Klupšaitė
Vaizdas:20151121 WDSF Austrian Open 2015 7314.jpg|Jokūbas Venckus ir Miglė Klupšaitė
Europa FC

**Futbolo klubas „Europa“** arba **Europa Football Club** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m. O 2014 m. klubas buvo pertvarkytas.

2016–2017 m. sezone Europa FC tapo šalies čempione ir nutraukė 14 metų iš eilės trukusį Lincoln Red Imps FC klubo dominavimą lygoje.

## Pasirodymai Europos lygose
2017 m. klubas dalyvavo UEFA čempionų lygos pirmojo lygmens atrankos varžybose ir bendru rezultatu 3–4 pralaimėjo Velso klubui The New Saints FC.

2021–2022 m. Europos konferencijų lygoje šio klubo varžovais pirmame atrankos etape buvo FK Kauno Žalgiris. Namuose rungtynės su lietuviais baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

Atsakomosios rungtynės tarp „Kauno Žalgirio“ ir „Europa“ komandų Lietuvoje buvo sužaistos liepos 15-ąją dieną. 41 min. įvartį pelnė Divine Naah, o 54 min. rezultatą padvigubino Linas Pilibaitis. Galutinis rungtynių rezultatas buvo 2:0, kuris lėmė, kad į kitą etapą žengė Lietuvos ekipa.

;Notes
* **1Q**: Pirmasis kvalifikacinis etapas
* **2Q**: Antrasis kvalifikacinis etapas
* **PR**: Nulinis kvalifikacinis etapas; (preliminarusis)

## Sezonai

## Pasiekimai

* **[[Gibraltar Football League]] / Gibraltaro Premier lyga**
:: *Laimėtojai (7):* 1928–29, 1929–30, 1931–32, 1932–33, 1937–38, 1951–52, 2016–17
* **Gibraltaro antroji lyga**
:: *Laimėtojai:* 2012–13
* **Rock taurė**
:: *Laimėtojai (8):* 1938, 1946, 1950, 1951, 1952, 2017, 2017/18, 2018/19
* **Girbaltaro Premier taurė**
:: *Laimėtojai:* 2014–15
* **Pepe Reyes taurė**
:: *Laimėtojai:* 2016–17

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai
* Namuose rungtyniauja juoda žalia apranga. 

* išvykų apranga 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* Highlights: Kauno Zalgiris 2:0 Europa FC / UEFA Europa Conference League
Tez Tour

**„Tez Tour“** – įmonių grupė, teikianti poilsinių ir pažintinių kelionių organizavimo paslaugas.

Dirba pagal Vakarų Europos turizmo verslo organizavimo modelį, t. y. organizuoja keliones, tačiau tiesiogiai turistams jų neparduoda. Turistinių kelionių pardavimus vykdo kelionių agentūros.

Antras didžiausias kelionių organizatorius Baltijos šalyse. 2016 m. aptarnautų turistų skaičius – 80 tūkst.

## Šaltiniai
KF Trepça '89

**Mitrovicos KF „Trepça'89“** (*Klubi Futbollistik Trepça'89*) – Kosovo futbolo klubas iš Kosovo Mitrovicos miesto. 

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 1989 m., kai nuo Serbijos komandos FK Trepča atsiskyrė dalis žaidėjų. 

Pagrindiniai ekipos priešininkai yra kita Kosovo Mitrovicos miesto komanda KF Trepça Mitrovicë.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Laimėjimai
### Kosovo lyga
**Kosovo aukščiausioji futbolo lyga**
***Laimėtojai (2)**: 2016–2017, 2021–2022 m.
* 2 vieta (5): 2001–2002, 2004–2005, 2011–2012, 2012–2013, 2013–2014 m.

**1 šalies lyga**
* **Laimėtojai  (1)**: 2009–2010 m.

### Taurė
**Kosovo taurė**
***Laimėtojai (1):** 2011–2012 m.
* 2 vieta (2): 2007–2008, 2014–2015 m.

## Trepça'89 Europoje
KF Trepça'89 pirmą kartą istorijoje dalyvavo Čempionų lygos 2017–2018 m. pirmame atrankos varžybų rate. 
: Bendru dviejų rungtynių rezultatu 2–6 pralaimėjo Farerų Salų komandai Víkingur Gøta.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia x apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
Intymaus nesiūlyti

**Intymaus nesiūlyti** () – 2016 m. rusiškas mini serialas, komedija.

## Siužetas

Vieną rytą apsireiškė Ivano tėvukas ir pranešė, kad nebesidalins savo tarnaite su sūnumi, kad nuo šiol namų tvarkymu tegul rūpinasi pats sūnus. „Už vieną algą, du namus prižiūrėti per daug!“. Tada jaunuolis nusprendė parašyti skelbimą, kad ieško nuomininkės, kuri galės gyventi dykai, bet už tai privalės gaminti ir tvarkyti namus. Pageidautina, kad neturėtų aukštojo mokslo diplomo. Intymaus nesiūlau. Visokie frykai norėjo dykai nuomotis būstą, o Marusia atėjo su pyragu, pasirodė miela mergina. Ji sumelavo, kad dirba pyragų kepėja. Tu ne mano skonio, vienas kitam pasakė ir kartu gyveno. Marusia buvo susižavėjusi savo kolega ir bandė atkreipti dėmesį į save, o Ivanas domėjosi savo biuro darbuotoja Aliona.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Stanislavas Bonderenka () – jaunas architektas Ivanas (Vania), kuris gyvena gan prabangiai, bet skolingas visiems.
* Anastasija Savosina () – Marusia, universiteto darbuotoja, Ivano nuomininkė.
* Anna Nosatova () - Vera, geriausia Marusios draugė ir patarėja.
* Antonas Siomkinas () – Kirillas, Marusios kolega, dėstytojas, universiteto lovelasas.
* Dmirijus Burukinas () - jaunasis architektas, Ivano draugas.
* Sergėjus Čonišvilis () – Igoris Petrovičius, Ivano tėvukas.
* Ksenija Kubasova () - Sonia Kubasova, Ivano draugė, kurią pažįsta nuo vaikystės.
* Julija Margulis ()  – Aliona architektų biuro darbuotoja, kuri siekia Ivano dėmesio.
* Galina Petrova () – Nelli Eduardovna, vyresnio amžiaus universiteto darbuotoja.
* Julija Kokriatskaja () – Liza, Ivano pamotė, Igorio Petrovičiaus žmona.
* Irina Serova-Augškap - namų tvarkytoja Ema Vasiljevna.
* Andrėjus Mežulis - Sergėjus Matvėjičius Kubasovas, Sonios tėvukas.
* Elena Antipova - Sonios mama.
* Alina Titova - blondinė, kuri ryte pabunda kartu su Ivanu pačioje filmo pradžioje.
* Aleksandras Matrosovas - Arsenijus (Sania), Veros vyras, elektrikas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai Elena Kotunova (Елена Котунова), Olga Volodina (Ольга Володина).
* Režisierius Olegas Štromas (Олег Штром).
* Scenaristai Jana Romenenko (Яна Романенко).
* Operatorius Olegas Ivanovas (Олег Иванов).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* https://www.kinopoisk.ru/film/1006644/
ACS Sepsi OSK Sfântu Gheorghe

**Sfintu Georgė „Sepsi“ futbolo klubas** – Rumunijos futbolo klubas iš Sfintu Georgės.

## Istorija
Klubas įkurtas 2011 m. Debiutavo Liga V ir tapo nugalėtojais savo grupėje. Nuolat kilo pakopomis, kol pateko į aukščiausią lygą.

2017–2018 m. sezone debiutavo Liga I ir iškovojo devintą vietą. 2024–2025 m. sezone liko penkioliktoje vietoje tarp šešiolikos dalyvių ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2025–2026 m. sezono varžėsi Liga II.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Linas Pilibaitis, saugas, 2017 m.
* Marius Papšys, saugas, 2017 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* apie stadioną
* Globalsportsarchive
Ward Thomas

**Ward Thomas** – britų kantri grupė iš Hampšyro, susikūrusi 2014 m. Grupę sudaro dvi dvynės Catherine ir Lizzy (g. 1994 m. kovo 28 d.). Debiutinis grupės albumas „From Where We Stand“ išleistas 2014 m. liepą. Antrasis albumas „Cartwheels“ išleistas 2016 m. rugsėjį ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Music in the Madness“, išleistas 2023 m. kovą.

## Diskografija
* *From Where We Stand* (2014)
* *[[Cartwheels]]* (2016)
* *Restless Minds* (2019)
* *Invitation* (2020)
* *Music in the Madness* (2023)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Borų-vitotų kalbos

**Borų-vitotų kalbos** – spėjama kalbų šeima, į kurią jungiamos smulkios indėnų kalbos, vartojamos vakarų Amazonijoje, apie Kolumbijos, Peru, Ekvadoro ir Brazilijos sienų sandūrą. Daugelis šiai šeimai priskiriamų kalbų negausios, išnykusios arba sparčiai nykstančios.

## Kalbos
Priskiriamos šios kalbos:
* Borų kalbos:
** borų (miranjų, meamujunų) [boa]
** muinanų (borų muinanų) [bmr]
* Vitotų kalbos:
** okainų [oca]
** vitotų: niupodžių [hux], minikų [hto], murujų [huu]
** nonujų [noj]

Kai kurie autoriai prie šių kalbų dar priskiria:
* andokių [ano]
* † andokerų (miranjų) [?]
* † koerunų [?]
* † koihomų [?]

2007 m. Terensas Kaufmanas pasiūlė borų-vitotų kalbas su keletu kitų neskaitlingų šiaurės Andų kalbų jungti į Andų kalbų makrošeimą.

## Literatūra
* Aschmann, Richard P. (1993). *Proto Witotoan*. Publications in linguistics (No. 114). Arlington, TX: SIL & the University of Texas at Arlington.
* Campbell, Lyle. (1997). *American Indian languages: The historical linguistics of Native America*. New York: Oxford University Press. .
* Gildea, Spike and Doris Payne. (2007). Is Greenberg’s „Macro-Carib“ viable? Bol. Mus. Para. Emílio Goeldi. Ciencias Humanas, Belém, v. 2, n. 2, p.&nbsp;19-72, May-Aug. 2007 Online version: http://www.museu-goeldi.br/editora/bh/artigos/chv2n2_2007/Greenbergs(gildea).pdf 
* Greenberg, Joseph H. (1987). *Language in the Americas*. Stanford: Stanford University Press.
* Kaufman, Terrence. (1990). Language history in South America: What we know and how to know more. In D. L. Payne (Ed.), *Amazonian linguistics: Studies in lowland South American languages* (pp.&nbsp;13–67). Austin: University of Texas Press. .
* Kaufman, Terrence. (1994). The native languages of South America. In C. Mosley & R. E. Asher (Eds.), *Atlas of the world’s languages* (pp.&nbsp;46–76). London: Routledge.

## Nuorodos
* Ethnologue klasifikacija
Cartwheels

**Cartwheels** – antrasis studijinis britų kantri grupės „Ward Thomas“ albumas, išleistas 2016 m. rugsėjo 2 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu reitingo viršūnę. Taip pat tai buvo pirmas kartas, kai britų kantri grupė pasiekė pirmąją vietą reitinge.

## Dainų sąrašas

## Išnašos