open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gudaičiai (Kėdainiai)

**Gudaičiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pašušvio. Pro kaimą teka Dargaitės upelis, pietuose telkšo Skerdūmės tvenkinys.

## Istorija

XX a. Gudaičių kaimo žemes valdė Tiškevičiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Joniškiai (Kėdainiai)

**Joniškiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie Indijos upelio (Obels intakas).

## Istorija

XX a. pradžioje minimas Joniškių palivarkas Šėtos valsčiuje.

2020 m. spalio 14 d. Joniškių viensėdis pervadintas kaimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kazlų Rūdos herbas

**Kazlų Rūdos herbas** – pagrindinis Kazlų Rūdos miesto ir Kazlų Rūdos savivaldybės heraldinis atributas.

## Aprašas

Juodame skydo lauke du sidabriniai stirnino ragai. Viršutinis dešinys atgręžtas į viršų, apatinis kairys – į apačią. Tarp ragų šešios auksinės šešiakampės žvaigždės (žiežirbos).

## Simbolika

Vietos gyventojams pageidaujant, herbe įprasmintos vietos gyvenvietės atsiradimo ypatybės. Juoda skydo spalva reiškia deguto gamybą ir geležies rūdos lydymą anglimis. Šešios žvaigždės (pasak legendos apie šeimos šešis sūnus kalvius) įprasmino kalvio amatą. Ragai reiškia miesto pavadinimą (kilusį iš ) ir miškingą vietovę su žvėrių gausa.

## Istorija

Herbą 1996 m. birželio 23 d. dekretu Nr. 915 patvirtino prezidentas Algirdas Brazauskas. Herbo autorė – dailininkė Alma Akelaitytė-Rugienienė.

## Šaltiniai
Motu Onė

**Motu Onė** arba **Belinshauzenas** () – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose (Pavėjinių salų grupėje), 380 km į šiaurės vakarus nuo Taičio, į šiaurę nuo Manuaė salos. Įeina į Maupičio komuną. Plotas 2,8 km². Sala negyvenama.

Atolo vidurį užima lagūna. Atolas sudarytas iš 4 dalių: didžiausia užima visą rytinę pusę, likusios mažesnės yra vakaruose. Jūros vėžlių veisimosi vieta.

Salą 1824 m. atrado rusų keliautojas Otas fon Kocebus ir pavadino kito garsaus rusų keliautojo Fadėjaus Belingshauzeno garbei.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žemėlapis
Rajatėja

**Rajatėja** (, ) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzų Polinezijoje, Draugijos salose (Pavėjinių salų grupėje). Antra pagal dydį Draugijos salyno sala. Išsidėsčiusi 210 km į vakarus nuo Taičio, tarp Huahinės ir Bora Boros salų. Plotas 238 km². Gyvena 12 825 gyventojai (2017 m.). Gyventojų tankumas – 53,9 žm./km².

Rajatėją ir šiauriau esančią Tahaa salą supa bendras koralinis rifas ir lagūna todėl neretai laikomos viena sala. Sala vulkaninės kilmės; kalnuota. Aukštis iki 1017 m (Tefatoaiti k.). Saloje yra endeminių augalų rūšių (Taičio gardenija).

Rajatėjos sala padalinta į 3 komunas: Uturoa, Taputapuatea ir Tumaraa. Svarbiausia gyvenvietė – Uturoa (Pavėjinių salų padalinio administracinis centras). Yra ligoninė, trys koledžai (vienas privatus), 2 licėjai, oro ir jūrų uostai. Kopros gamyba, vanilės eksportas, žvejyba.

Senovėje Rajatėja buvo svarbus Polinezijos kultūros centras. Ji darė didelę įtaką aplinkinių salų kultūrai. Yra išlikę senovinių šventyklų griuvėsių (Taputapuatea maraė – pasaulio paveldo objektas). 1769 m. salą iš vakariečių pirmasis atrado Džeimsas Kukas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rajatėjos ir Tahaa žemėlapis
Aleksandras Lukas

**Aleksandras Lukas** (g. 1945 m. sausio 12 d.) – Lietuvos ir Plungės rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1995–1997 m. Plungės rajono žemėtvarkos ir geodezijos tarnybos vyr. žemėtvarkininkas. 2000–2010 m. UAB „Plungės lagūna“ generalinis direktorius.

1997–2000 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys, Plungės rajono savivaldybės meras.

1995 m. Lietuvių tautininkų sąjungos, 1996 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys.

Jo vardu pavadinta kriaušių veislė.

## Šaltiniai
Taputapuatea

**Taputapuatea komuna** – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Pavėjinių salų padalinyje (Draugijos salos). Užima rytinę Raiatea salos dalį. Plotas 88,5 km². Gyvena 4,7 tūkst. gyventojų (2017 m.). Administracinis centras – Avera.

Komunoje yra Taputapuatea maraė – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

## Šaltiniai
Avera

**Avera** – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Pavėjinėse salose, Raiatea salos rytuose, lagūnos pakrantėje, priešais Iriru praplauką per rifus. Taputapuatea komunos administracinis centras. Šalia gyvenvietės yra polineziečių statinių griuvėsiai (Taputapuatea maraė), botanikos sodas, valčių prieplauka.

## Šaltiniai
Tumaraa

**Tumaraa komuna** – komuna Prancūzų Polinezijoje, Pavėjinių salų padalinyje (Draugijos salos), apima Raiatea salos vakarinę dalį. Plotas 63,2 km². Gyvena 3,7 tūkst. gyventojų (2017 m.). Administracinis centras – Tevaitoa.

## Šaltiniai
Tevaitoa

**Tevaitoa** – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Pavėjinėse salose, Raiatea salos vakaruose, lagūnos pakrantėje. Tumaraa komunos administracinis centras.

## Šaltiniai
613 Įsakymų

**613 Mitzvot** (arba **613 Įsakymų*** heb. תרי"ג מצוות Taryag mitzvot*) – 613 įsakymų, surašytų Toroje (Pentateuche). Iš 613 įsakymų yra 248 *mitzvot aseh* (privalomi įsakymai) ir 365 yra *mitzvot lo taaseh* (draudžiamieji įsakymai). Skaičius 365, judėjų manymu, atitinka metų dienas, o skaičius 248 būtinus organus žmogaus organizmui.

## Taip pat skaitykite
* Judaizmas
* Septyni Nojaus įsakymai
* Dešimt Dievo įsakymų

## Nuorodos
* 613 Įsakymų angliškai
Antanas Lapukas

**Antanas Lapukas** (1951 m. rugsėjo 24 d. Šiauliai – 1997 m. kovo 4 d. Plungė) – pedagogas, chemijos mokytojas ekspertas, Lietuvos ir Plungės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigęs Šiaulių 10-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Vilniaus pedagoginio instituto gamtos – geografijos specialybę. Studijų metais garsėjo visapusiais pomėgiais ir talentais, mėgo literatūrą, muziką, meną, kūrė eilėraščius.

Įgijęs chemijos mokytojo specialybę, paskirtas į Plungės III vidurinę, ruošė moksleivius olimpiadoms, jo auklėtiniai laimėjo ne tik respublikinėse, bet ir tarptautinėse chemikų olimpiadose. Chemiko specialybę pasirinko 15 jo buvusių mokinių, kai kurie dirba mokslinį darbą. Už didelius pasiekimus 1993 m. jam suteikta mokytojo eksperto kvalifikacija. 1993–1996 m. jis rengė naujus chemijos vadovėlius Lietuvos mokytojams.

Nuo 1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, 1989 m. Sąjūdžio Plungės rajono tarybos pirmininkas, nuo 1993 m. spalio 13 d. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys, Plungės skyriaus pirmininkas. 1990-1995 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys, Plungės rajono savivaldybės meras.

Žmona Elvyra Valerija, duktė Monika.

## Įvertinimas
* 1999 m. sausio 8 d. apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu (po mirties);
* 2001 m. liepos 13 d. suteiktas Plungės miesto garbės piliečio vardas.

## Šaltiniai
Elvyra Valerija Lapukienė

**Elvyra Valerija Lapukienė** (1942 m. gruodžio 24 d. – 2018 m. liepos 14 d.) – pedagogė, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinė ir visuomenės veikėja.

## Biografija
Gimė 8 vaikų šeimoje. 1945 m. šeima buvo priversta persikelti į Klaipėdos raj. Šaipių kaimą. Klaipėdos rajone baigė pradinę ir septynmetę mokyklas, 1961 m. baigė Klaipėdos 5-ąją vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Vilniaus universiteto neakivaizdinį skyrių ir įgijo rusų kalbos ir literatūros filologo specialybę

1961–1972 m. pradinių klasių mokytoja Kretingos rajono mokyklose, 1972–2003 m. Plungės 3-ios vidurinės mokyklos mokytoja, 2003–2004 m. Plungės rajono savivaldybės mero patarėja, 2004–2007 m. pensininkė, Seimo nario padėjėja sekretorė. 2007–2011 m. Plungės rajono savivaldybės merė.

1975–1989 m. TSKP narė, nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narė, nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos Plungės skyriaus pirmininkė.

1997–2015 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narė. 1997–2003 m. Kaimo reikalų komiteto pirmininkė, 2003–2007 m. komiteto narė, Tėvynės sąjungos frakcijos seniūnė.

1981 m. ištekėjo, tais pačiais metais gimė dukra Monika, vyras Antanas Lapukas. Plungės rajono mokslo ir studijų fondo tarybos narė, rajono kultūros tarybos pirmininkė, Plungės parapijos Marijos legiono klubo narė..

## Šaltiniai
Šariatas

**Šariatas** (, šarīʿa - 'kelias prie vandens'; 'religinis įstatymas') – šventasis islamo įstatymas, islamo teisės dalis. Šariatą tiria Fiqh (religinė teisėtyra). Musulmonai tvirtai tiki, jog Šariato pagrindas – tai dieviškasis apreiškimas, ateinąs iš 4 svarbiausiųjų šaltinių.

## Teisės šaltiniai
Dieviškasis apreiškimas, kaip tiki musulmonai, ateinąs iš tokių šaltinių kaip:
* Koranas – švenčiausioji musulmonų knyga.
* Suna – pasakojimai apie pranašo darbus bei posakių rinkinys sudarytas iš hadisų
* Idžma – musulmonų bendruomenės ar jos išminčių mokslininkų bendras sutarimas.
* Kijos – analogiškos dedukcijos, išvestos iš pirmųjų 3 šaltinių.

## Istorija
Pasak orientalistų, Šariatas savo teiginiams medžiagą sėmė iš ikislamiškojo laikotarpio papročių teisės ir ankstyvojo islamo administracinės praktikos. Ją susistemino ir islamui pritaikė mokslininkai juristai, atsižvelgdami į musulmonų bendruomenėje jau besiklostančias normas, kurios reikalavo išraiškos.
Šariate išdėstytus reikalavimus galima suskirstyti į penkias kategorijas:
* ką Alachas įsakė;
* ką Alachas patarė, tačiau griežtai neprisakė vykdyti;
* ką Alachas paliko neaprėpęs įstatymu;
* ką Alachas pasmerkė, tačiau tiesiogiai neuždraudė;
* ką Alachas aiškiai uždraudė.

Šariatas aprėpia kiekvieną gyvenimo sritį, jis nurodo šeimos gyvenimo priedermes, religines pareigas, reguliuoja ir kitus civilinius klausimus. Už šio įstatymo nesilaikymą taikomos bausmės ir sankcijos, kurios yra aiškiai apibrėžtos ir nurodytos.

Dar prieš šimtmetį jis buvo pagrindinis įstatymas visame musulmonų pasaulyje, kurio buvo paisoma bent jau teoriškai (praktiškai net oficialūs teismai jau labai seniai toleravo tam tikrus „nuklydimus“ nuo priesaikos). Pavyzdžiui, Turkijoje Šariato buvo atsisakyta ir vietoj jo priimti šiek tiek modifikuoti europietiški kodeksai, o Saudo Arabijoje Šariatas iki šiol yra dominuojanti teisė, nors ir ten vis daugiau sričių savo įstatymais jau reguliuoja valstybė. Nuo Šariato vis dar nenukrypstama Irane, kur mirtimi baudžiama už žmogžudystę, išprievartavimą, narkotikų platinimą, ginkluotą apiplėšimą ir santuokinę neištikimybę.

## Šaltiniai
* Islamiškoji teisė – musulmonų išganymo kelrodis Egdūnas Račius, 2004 m. rugsėjo 26 d.
* Portalas apie Šariato įstatymus
* Kritiški Šariato vertinimai

## Išnašos
Langas

**Langas** – įstiklinta anga sienoje, šviesai į pastato vidų patekti. Paprastai langai yra gaminami iš skaidraus stiklo arba stipraus skaidraus plastiko. Lango rėmas dažniausiai gaminamas iš įvairios rūšies medienos arba plastiko.

## Stikliniai langai
Šiuolaikiniuose pastatuose langai būna pagaminti iš stiklo, kuris yra įrėmintas plastikiniu arba mediniu lango rėmu. Paprastai vienam langui naudojami du sluoksniai stiklo, tarp kurių paliekamas nedidelis oro tarpas, kuris sulaiko šilumą. Pietų šalyse, priklausomai nuo klimato sąlygų, gali būti naudojami viensluoksniai langai arba langai be įstiklinimo.

## Tradiciniai lietuvių langai
Gyvenamojo namo langai išorėje puošiami apylangėmis. Jas sudaro antlangė, palangė ir šoninės lentos. Puošti visi trys apylangių elementai, bet dažniausiai pasitenkinama tik antlange ir palange arba vien tik antlange. Paprasčiausios antlangės turi tik horizontalę lentelę ar briauną, vadinamą karnizu. Puošnesnės antlangės susideda iš dviejų dalių – karnizo ir sandriko.

Aukštaitijoje langai puošti gausiai. Antlangės dažniausiai būna išpjaustinėtos geometriniu ornamentu, rečiau augaliniu. Pasitaiko reljefais puoštų frizų. Palangės daugiausiai puoštos riestiniais ornamentais, ypač mėgtas dviejų priešpriešinių kreivių motyvas. Toks ornamentas yra labai universalus (naudotas XVII–XVIII a. Anglijos balduose). Dažnai sandrikai pasitaiko ne trikampiai, o riestinio kontūro. Jie dekoruoti geometriniu, augaliniu, rečiau gyvūniniu ornamentu. Kartais puošiama realistiniais gyvūnų pjaustiniais
– kačių, balandžių, žalčių. Puošnios apylangės būdavo išpjaustinėjamos aplink visą langą. Naudojamas visų rūšių ornamentas. Dzūkijoje langų puošmenos panašios į aukštaitiškas. Žemaitijos trobų langai dažniausiai buvo puošiami tik antlangėmis, kai kada profiliuotomis palangėmis. Mažojoje Lietuvoje langų puošyba buvo kiek gausesnė, tačiau irgi neprilygo aukštaitiškai.

Daugelyje Lietuvos vietų langus dengia langinės.

## Šaltiniai
Argentinos tarptautiniai santykiai

**[[Argentina|Argentinos]] tarptautinių santykių** apibūdinimas.

## Tarptautiniai konfliktai
* Argentina skelbia pretenzijas į istorines savo valdas, okupuotas Jungtinės Karalystės: Folklando, Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salas.
* Argentina reiškia pretenzijas į Antarktidos sektorių – Argentinos Antarktidą, į kurios dalį taip pat pretenduoja JK ir Čilė.
* Sunkiai kontroliuojama Argentinos - Brazilijos - Paragvajaus sienų sankirta (Misioneso prov.), kur išplitusi kontrabanda, pinigų plovimas, ginklų ir narkotikų nelegalus gabenimas, ekstremistinių organizacijų veikla.
* Konfliktas dėl Brazileiros salos Karajos upėje su Brazilija ir Urugvajumi.
* Nedideli nesutarimai su Čile dėl kai kurių pasienio objektų.

## Narkotikai
Per Argentiną vyksta kokaino tranzitas iš Andų šalių į Europą, pinigų plovimas, narkotikų platinimas (didmiesčiuose ir Misionese).
Uturoa

**Uturoa** – miestas ir komuna Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose, Raiatea salos šiaurinėje dalyje, lagūnos pakrantėje. Pavėjinių salų padalinio administracinis centras. Komunos plotas 16 km². Gyvena 4,2 tūkst. gyventojų (2017 m.).

Uturoa – svarbiausias salos jūrų uostas. Greta yra oro uostas iš kurio vyksta reisai į Taitį, Bora Borą ir Huahine. Uturoa taip pat ir svarbus turistinis centras. Čia yra pagrindinis salos viešbutis – *Ralatea Hawaiki Nui*. Yra ligoninė, kelios mokymo įstaigos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nuotraukų galerija
Antanas Gustaitis (1951)

**Antanas Gustaitis** (g. 1951 m. sausio 17 d. Jovaišonyse, Alytaus rajonas) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1958–1966 m. mokėsi Siponių aštuonmetėje mokykloje, 1967–1970 m. Kauno miškų ūkio technikume ir įgijo miškininko specialybę. 1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją ir įgijo miškų inžinieriaus specialybę.

1971 m. Dubravos miškų tyrimo stoties Pajiesio girininkijos girininko padėjėjas. 1973–1980 m. Prienų rajono Žemės ūkio valdybos vyresnysis inžinierius miškininkas. 1980–1986 m. Kauno meno gaminių įmonės vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas. 1986–1994 m. Prienų siuvimo fabriko „Sūduva" direktorius. 1994–2000 m. UAB „Almedija“ direktorius.

2000–2007 m. Prienų rajono savivaldybės meras, Kauno apskrities regiono tarybos narys, 2003–2007 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos viceprezidentas, 2004–2007 m. Europos Sąjungos regionų komiteto  narys. DnB bankas Prienų skyriaus vadovas.

2000–2015 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.

1998 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, 2002 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, Prienų skyriaus pirmininkas, 2008 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.

Kauno apskrities aviacijos sporto klubo prezidentas. Žmona Irena, dukros Lina ir Edita..

## Šaltiniai
Isiah Thomas

**Isiah Thomas** (tikras vardas *Isiah Lord Thomas III*; g. 1961 m. balandžio 30 d. Čikagoje) – buvęs JAV krepšininkas ir treneris. Žaidžiant turėjo pravardę *Žudikas kūdikio veidu*. 1981–1994 m. žaidė Detroit Pistons. Būdamas 185 cm ūgio žaidė įžaidėjo pozicijoje.

## Biografija
Nuo 1979 iki 1981 Thomas mokėsi Indianos universitete, kur žaidė vadovaujant treneriui Bobby Knight. Paskutinius du studijų sezonus jiems pavyko laimėti NCAA čempionatą. Žaidžiant NBA jis buvo Magic Johnson šešėlyje. 1989 ir 1990 tapo NBA čempionu su Detroito komanda. 1990 m. buvo išrinktas NBA finalo naudingiausiu žaidėju.

1994 m. dėl traumų buvo priverstas nutraukti savo karjerą. Nuo to laiko iki 1998 m. jis buvo Toronto Raptors viceprezidentu. 2000 m. pakeitė Larry Bird Indiana Pacers vyr. trenerio pareigose, komandą treniravo iki 2003 m. 2003 m. pradėjo dirbti New York Knicks ir 2006–2008 m. buvo vyriausias komandos treneris. Po dviejų nesėkmingų sezonų buvo atleistas iš savo pareigų ir nuo to laiko treniruoja Floridos internacionalinio universiteto komandą.

## NBA statistika

Per 979 NBA sužaistas rungtynes pelnė 18 822 taškų, perėmė 1 861 kamuolių. Vidutiniškai per rungtynes pelnė 19,2 taškų, atkovodavo po 3,6 kamuolius. Metimų žaidimo metu taiklumas – 45,2 %, baudos metimų taiklumas – 75,9 %.

### Nuorodos
* Apie Isiah Thomas
Sigitas Urbonas

**Sigitas Urbonas** (g. 1942 m. rugpjūčio 11 d. Alytaus rajono Pošnios kaime) – Lietuvos ir Prienų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
 
1959 m. baigė Simno vidurinę mokyklą. 1965 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinieriaus kelininko specialybę.

1966–1967 m. Zarasų autokelių valdybos darbų vykdytojas. 1967–1980 m. Prienų automobilių kelių valdybos vyriausiasis inžinierius. 1980–1994 m. Lietuvos kelių statybos valdybos Sibire (Tiumenės sr., Kogalyme) objekto viršininkas. 1994 m. grįžo į Lietuvą.

Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

1995–1996 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys ir rajono meras. 1996–2000 m. Seimo narys.

Žmona Nijolė – teisininkė, sūnūs Geraldas ir Karolis.

## Nuorodos

* Biografija (''vrk.lt'')
Tahaa

**Tahaa** (:; tait.: *Taha’a*) – sala Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose (Pavėjinių salų grupėje), 5 km į šiaurę nuo Raiatea salos (apribota su ja bendru rifu ir lagūna, todėl dažnai laikoma viena sala). Sudaro Tahaa komuną. Plotas 90,2 km². Gyvena 5,3 tūkst. gyventojų. Svarbiausia gyvenvietė – Patijas.

Sala kalnuota; vulkaninės kilmės. Aukščiausia vieta – Ohiri k. (590 m). Tahaa saloje išauginama net 80 % Prancūzijos Polinezijos vanilės produkcijos. Dėl šios priežasties Tahaa dažnai vadinama „Vanilės sala“ (*l'île vanille*). Taip pat salos apylinkėse randami aukštos kokybės perlai.

Seniau polineziečių buvo vadinama *Uporu* vardu.

## Šaltiniai
Tahaa komuna

**Tahaa komuna** – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose, Pavėjinių salų padalinyje. Apima Tahaa salą. Plotas 88 km². 5,3 tūkst. gyventojų (2017 m.). Administracinis centras – Patio.

## Šaltiniai
Kėdainių herbas

**Kėdainių herbas** – pagrindinis Kėdainių miesto, Kėdainių miesto seniūnijos ir Kėdainių rajono savivaldybės heraldinis atributas.

## Aprašas

Skydo laukas nuskeltas iš dešinės, heraldiškai dešiniajame apatiniame mėlyname lauke sidabrinė pasaga su trimis auksiniais kryžiais, kairiajame viršutiniame auksiniame lauke juodas erelio sparnas, sujungtas su juoda koja, kuri laiko gretimame lauke esančią pasagą.

## Istorija

Kėdainiai iki XIX a. buvo privatus miestas ir turėjo net kelis herbus. Kai miestas priklausė Kiškoms, Zigmantas Vaza suteikė Magdeburgo teises ir herbą (1590 m. balandžio 15 d.) – mėlyname skydo lauke sidabrinė pasaga () su trimis auksiniais kryžiais. Viduryje pasagos dvi lašišos. Privilegijoje nurodoma:

Kunigaikščiui Kristupui Radvilai vedus Oną Kiškaitę herbas buvo pakeistas. 1627 m. atsirado nuskeltas herbo skydas. Auksiniame lauke juodas erelio sparnas su koja, mėlyname pasaga su kryžiais. Tokį herbą 1648 m. balandžio 28 d. patvirtino valdovas Vladislovas Vaza. Juodas erelio sparnas su koja yra dalis kunigaikštiškojo Radvilų herbo, o pasaga – Kiškų ir dalis pirmojo Kėdainių herbo.

1792 m. sausio 10 d. Kėdainių herbą patvirtino ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 12. Vėliau tais pačiais metais savivalda ir herbas buvo panaikinti.

XX a. susigražinus miesto herbą, šis buvo klaidingai perpieštas iš išlikusių XIX a. dokumentų. 1935 m. herbą perpiešė Marijanas Gumovskis. Tuomet erelio sparnas ir pasaga buvo skirtinguose laukuose ir nesujungti erelio koja. Toks klaidingas herbas buvo pasiūlytas ir 1968 m. (dailininkas Arūnas Tarabilda), kuris po poros metų buvo panaikintas.

Atkurtą Kėdainių herbą 1991 m. rugpjūčio 30 d. nutarimu Nr. I-1738 Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas Vytautas Landsbergis. Etalono autorius – dailininkas Rimtautas Tarabilda.

## Šaltiniai
Patijas

**Patijas** () arba ***Iripau*** – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salose, Pavėjinių salų padalinyje, Tahaa salos šiaurėje. Prieplauka lagūnos pakrantėje. Tahaa komunos administracinis centras. Vanilės eksportas. Keliu sujungta su kitomis salos gyvenvietėmis.

## Šaltiniai
Liocichla bugunorum

***Liocichla bugunorum*** – žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio, *[[Leiothrichidae]]* šeimos paukščių rūšis.

Šios rūšies paukščius 1995 metais rytinėje Indijos dalyje, į rytus nuo Butano pastebėjo indų astronomas Ramana Athreya, pati rūšis buvo aprašyta tik 2006 metais.

Nedidelis, 20 cm ilgio paukštis, gyvenantis 2 000 m aukštumose.

## Šaltiniai
Kampai (Luokesa)

**Kampai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 2 km į šiaurę nuo Molėtų, prie Dūrių ežero. Yra piliakalnis, Jūrkampiu vadinamas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Katkai (reikšmės)

**Katkais** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Klaipėdos rajone;
* Panevėžio rajone;
* Vilniaus rajone.
Katkai (Kėdainiai)

**Katkai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, apie 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Aristavos, prie Malčiaus upės (Obels intakas). Yra aerodromo, kolūkio ūkinių statinių liekanos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lepšynė (reikšmės)

**Lepšyne** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Pasvalio rajone:
** Joniškėlio seniūnijoje;
** Pušaloto seniūnijoje.
Raudiškė (Šilutė)

**Raudiškė** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 8,5 km į pietvakarius nuo Švėkšnos, kairiajame Ašvos upės krante, kelio Tvaskučiai-Inkakliai dešinėje. Ribojasi su Inkaklių, Paulaičių, Šilų, Pelkupio kaimais. Raudiškės kaimo vakariniame pakraštyje yra 1 km ilgio, 15 metrų pločio ir l5 metrų aukščio kalnas.

## Istorija

Raudiškės kaimas pažymėtas (užrašas Raude) 1735 m. *J. F. Betgenat* Prūsų Lietuvos žemėlapyje.

Nuo 1820 m. Raudiškės kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 m., dvarui vykdant savo žemių atribavimą, Raudiškės kaimo gyventojai įvairiais būdais trukdė tuos darbus vykdyti.

## Gyventojai

1923 m. Raudiškės kaime buvo 4 ūkiai, 29 gyventojai.

## Šaltiniai
Kėbliškiai

**Kėbliškiai** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Pakuonio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Juozapas Jokubauskas

**Juozapas Jokubauskas** (1933 m. kovo 19 d. – 2023 m. rugpjūčio 19 d.) – gydytojas, Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Nuo 1963 m. rugpjūčio 1 d. dirbo ortopedu traumatologu Prienų ligoninėje. Joje išdirbo 34-erius metus.

1993 m. ir nuo 2003 m. buvo Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių), 2000 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys.

1995–2003 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2000 m. Prienų rajono savivaldybės meras.

## Šaltiniai
Šilai (Šilutė)

**Šilai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje; 8 km į pietus nuo Švėkšnos, 1 km į vakarus nuo kelio Švėkšna – Žemaičių Naumiestis. Per kaimą eina vietinės reikšmės kelias Inkakliai – Tvaskučiai (Šilutė). 1983 m. nugriauta paskutinė sodyba. Dabar visoje kaimo teritorijoje – šienaujamos pievos. Vienkieminio tipo kaimas.

## Etimologija

Kaimui vardą parinko patys naujakuriai nuo to, kad jo teritorija beveik ištisai buvo priaugusi šilų (taip vietos gyventojai vadino viržius).

## Istorija

Seniau kaimo teritorijoje buvo Švėkšnos dvaro ganyklos. Dėl jų 1905 m. dvaras turėjo konfliktą su Paulaičių k. gyventojais, o riaušių nuraminimui buvo iškviesti kareiviai, kurie atsitempę patranką ir pagąsdinimui iššovę. Vykdant 1922 m. žemės reformą, ganyklų žemė išdalinta naujakuriams. Nuo 1941 m. kaimas ėmė nykti – dvi vokiečių šeimos (Grosai ir Keleriai) repatrijavo Vokietijon, pokario kovų metu nušauti du Jencių šeimos nariai (tėvas ir sūnus), 1948 m. ištremtos dvi šeimos (Klumbio ir Marozienės) Sibiran. Vykdant kolektyvizaciją, kaimo žemė įjungta į Paulaičių kolūkį, o vėliau, ūkius sustambinus, priklausė „Raudonojo spalio” kolūkiui, „Ašvos” tarybiniam ūkiui (1959-1992 m.). 1971-1973 m. kaimo laukai melioruoti ir sudaro didžiulį plyną apie 4 km² masyvą, žmonių pramintą „didžiuoju Kazachstanu”.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Būčkiemis

**Būčkiemis** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, į pietvakarius nuo Pakuonio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilininkai (Švėkšna)

**Šilininkai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Švėkšnos, abipus kelio Švėkšna – Žemaičių Naumiestis; iš pietvakarių prieina Paičių miškas. Ribojasi su Surinkiškių, Razmų, Jonelių ir Paičių kaimais.

## Istorija

Nuo 1820 m. Šilininkų kaimas priklausė Vilkėno dvarui. 1880–1882 metais, dvarui vykdant savo žemių atribavimą, Šilininkų kaimo gyventojai įvairiais būdais trukdė tuos darbus vykdyti.

1923 m. Šilininkų kaime buvo 6 ūkiai, 43 gyventojai.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Šilininkų kaimo gyventojų pagrindinis verslas – smulkus pieninkystės ūkis; 2002 m. vasarą 4 ūkiai laikė 30 galvijų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bačkininkėliai

**Bačkininkėliai** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, kairiajame Nemuno krante. Kolektyviniai sodai. Stūkso Bačkininkėlių piliakalnis.

## Etimologija

Kaimo vardas yra mažybinė Bačkininkų kaimo forma.

## Istorija

Minimi nuo XVII a. Iki 1959 m. stovėjo apatinėje Nemuno terasoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alytaus dekanatas (Kaišiadorys)

:: *Apie dekanatą kairiajame Nemuno krante žr. [[Alytaus dekanatas (Vilkaviškis)]]*.

**Alytaus dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 5 Alytaus rajono ir 1 Alytaus miesto parapijas, įsikūrusias dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

Dekanatas įkurtas 1926 m. naujoje Kaišiadorių vyskupijoje.

1993 m. jam priklausė 8 bažnyčios – Alytaus šv. Liudviko bažnyčia, Alovės bažnyčia, Butrimonių bažnyčia, Daugų bažnyčia, Dusmenų bažnyčia, Pivašiūnų bažnyčia, Punios bažnyčia, Žilinų bažnyčia. Iki 2003 m. dekanatui paliktos tik 6 parapijos – Alytaus, Alovės, Butrimonių, Daugų, Pivašiūnų, Punios, Dusmenų perduota Elektrėnų, o Žilinų – Merkinės dekanatams.

## Parapijos

|-
| Alytaus šv. Liudviko parapija || Alytaus šv. Liudviko bažnyčia || Venciūnų koplyčia
|-
| Alovės Švč. Trejybės parapija || Alovės Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Butrimonių Išganytojo parapija || Butrimonių Išganytojo bažnyčia ||
|-
| Daugų Dievo Apvaizdos parapija || Daugų Dievo Apvaizdos bažnyčia || Bukaučiškių koplyčia
|-
| Pivašiūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija || Pivašiūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia || Eičiūnų koplyčia
|-
| Punios šv. apaštalo Jokūbo parapija || Punios šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato puslapis
Elektrėnų dekanatas

**Elektrėnų dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 6 parapijas Elektrėnų savivaldybėje ir 4 (Aukštadvario, Dusmenų, Onuškio, Vytautavos) Trakų rajone, taip pat 1 rektoratą.

## Istorija

Dekanatas sudarytas apie 2000 m. iš dalies buvusių Alytaus (Dusmenų), Stakliškių (Aukštadvario, Onuškio, Vytautavos), Žaslių (Kazokiškių, Semeliškių, Vievio) ir Žiežmarių (Beižionių, Elektrėnų, Kietaviškių) dekanatų parapijų. 2003 m. jam priklausė 10 parapijų – Aukštadvario, Beižionių, Dusmenų, Elektrėnų, Kazokiškių, Kietaviškių, Onuškio, Semeliškių, Vievio, Vytautavos.

## Parapijos

|-
| Aukštadvario Kristaus Atsimainymo parapija || Aukštadvario Kristaus Atsimainymo bažnyčia ||
|-
| Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo parapija || Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia ||
|-
| Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado parapija || Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia ||
|-
| Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės parapija || Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės bažnyčia || Abromiškių koplyčia
|-
| Kazokiškių Švč. Mergelės Marijos Nugalėtojos parapija || Kazokiškių Švč. Mergelės Marijos Nugalėtojos bažnyčia ||
|-
| Kietaviškių Švč. Trejybės parapija || Kietaviškių Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo parapija || Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia ||
|-
| Semeliškių šv. Lauryno parapija || Semeliškių šv. Lauryno bažnyčia ||
|-
| Vievio šv. Onos parapija || Vievio šv. Onos bažnyčia ||
|-
| Vytautavos šv. Antano Paduviečio parapija || Vytautavos šv. Antano Paduviečio bažnyčia || Panošiškių koplyčia
|-
! colspan=3 | Rektoratas
|-
| || Aukštadvario šv. Domininko bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Literatūra
* Elektrėnų dekanato sakralinis paveldas (sud. Kazys Misius, Svetlana Poligienė, Juozas Bardauskas). - Vilnius: Paveldas, 2008. - 420 p.: iliustr. - ISBN 978-9986-420-76-7

## Nuorodos
* Dekanato puslapis
Kaišiadorių dekanatas

**Kaišiadorių dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 11 parapijų Kaišiadorių rajone.

## Istorija

Dekanatas sudarytas apie 2000 m. iš dalies buvusių Žaslių (Gegužinės, Kaišiadorių, Krivonių, Palomenės, Paparčių, Žaslių) ir Žiežmarių (Darsūniškio, Kalvių, Kruonio, Vilūnų, Žiežmarių) dekanatų parapijų. 2003 m. jam priklausė Darsūniškio, Gegužinės, Kaišiadorių, Kalvių, Krivonių, Kruonio, Palomenės, Paparčių, Vilūnų, Žaslių, Žiežmarių parapijos.

## Parapijos

|-
| Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija || Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia ||
|-
| Gegužinės Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai parapija || Gegužinės Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia ||
|-
| Kaišiadorių Kristaus Atsimainymo parapija || Kaišiadorių Kristaus Atsimainymo katedra || Kaišiadorių ligoninės koplyčia
|-
| Kalvių šv. Antano Paduviečio parapija || Kalvių šv. Antano Paduviečio bažnyčia ||
|-
| Krivonių šv. Antano Paduviečio parapija || Krivonių šv. Antano Paduviečio bažnyčia ||
|-
| Kruonio Švč. Mergelės Marijos Angelų Karalienės parapija || Kruonio Švč. Mergelės Marijos Angelų Karalienės bažnyčia ||
|-
| Palomenės šv. arkangelo Mykolo parapija || Palomenės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia ||
|-
| Paparčių šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija || Paparčių šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia || Dainavos koplyčiaMikalaučiškių koplyčia
|-
| Vilūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapija || Vilūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia ||
|-
| Žaslių šv. Jurgio parapija || Žaslių šv. Jurgio bažnyčia || Guronių koplyčia
|-
| Žiežmarių šv. apaštalo Jokūbo parapija || Žiežmarių šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia || Strėvininkų koplyčia
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato informacija
Merkinės dekanatas

**Merkinės dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 7 parapijas Varėnos rajone ir 2 (Nemunaičio ir Ryliškių) Alytaus rajone.

## Istorija

Dekanatas minimas nuo 1882 m. ir priklausė Vilniaus vyskupijai. 1926 m. priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai.

1993 m. jam priklausė 8 bažnyčios – Akmenio bažnyčia, Babriškių bažnyčia, Merkinės bažnyčia, Nedzingės bažnyčia, Nemunaičio bažnyčia, Perlojos bažnyčia, Ryliškių bažnyčia, Senosios Varėnos bažnyčia. Po 2000 m. priskirta ir Žilinų parapija, anksčiau priklausiusi Alytaus dekanatui.

## Parapijos

|-
| Akmenio Nukryžiuotojo Jėzaus parapija || Akmenio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia ||
|-
| Babriškių šv. arkangelo Mykolo parapija || Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia || Gudžių koplyčia
|-
| Merkinės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija || Merkinės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia ||
|-
| Nedzingės Švč. Trejybės parapija || Nedzingės Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Nemunaičio Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija || Nemunaičio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia ||
|-
| Perlojos Švč. Mergelės Marijos ir šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija || Perlojos Švč. Mergelės Marijos ir šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia ||
|-
| Ryliškių šv. Monikos parapija || Ryliškių šv. Monikos bažnyčia ||
|-
| Senosios Varėnos šv. arkangelo Mykolo parapija || Senosios Varėnos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia ||
|-
| Žilinų šv. Antano Paduviečio parapija || Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato informacija
Molėtų dekanatas

**Molėtų dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 11 parapijų Molėtų rajone, 3 Utenos rajone (Kirdeikių, Kuktiškių, Saldutiškio) ir 1 Švenčionių rajone (Labanoro).

## Istorija

Molėtų dekanatas sudarytas 1922 m. ir priklausė Vilniaus vyskupijai. 1926 m. priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai.

1993 m. jam priklausė 7 bažnyčios – Bijutiškio bažnyčia, Inturkės bažnyčia, Joniškio bažnyčia, Molėtų bažnyčia, Skudutiškio bažnyčia, Stirnių bažnyčia, Videniškių bažnyčia. 2001 m. panaikintas Saldutiškio dekanatas, jo parapijos priskirtos Molėtų dekanatui, panašiu metu perduotos ir Dubingių, Giedraičių, Pusnės parapijos iš Giedraičių dekanato. 2004 m. Molėtų dekanatui priklausė 15 parapijų – Bijutiškio, Dubingių, Giedraičių, Inturkės, Joniškio, Kirdeikių, Kuktiškių, Labanoro, Molėtų, Pusnės, Saldutiškio, Skudutiškio, Stirnių, Suginčių, Videniškių parapijos.

## Parapijos

|-
| Bijutiškio šv. Onos parapija || Bijutiškio šv. Onos bažnyčia ||
|-
| Dubingių šv. Jurgio parapija || Dubingių šv. Jurgio bažnyčia ||
|-
| Giedraičių šv. Baltramiejaus parapija || Giedraičių šv. Baltramiejaus bažnyčia ||
|-
| Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija || Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia ||
|-
| Joniškio šv. apaštalo Jokūbo parapija || Joniškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia ||
|-
| Kirdeikių šv. Jono Krikštytojo parapija || Kirdeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia ||
|-
| Kuktiškių šv. Jono Krikštytojo parapija || Kuktiškių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia || Kvyklių koplyčia
|-
| Labanoro Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija || Labanoro Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia ||
|-
| Molėtų šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija || Molėtų šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia || Molėtų ligoninės koplyčia
|-
| Pusnės šv. Juozapo Globos parapija || Pusnės šv. Juozapo Globos bažnyčia ||
|-
| Saldutiškio šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija || Saldutiškio šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia ||
|-
| Skudutiškio Švč. Trejybės parapija || Skudutiškio Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo parapija || Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia ||
|-
| Suginčių Šv. Kryžiaus Atradimo parapija || Suginčių Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia ||
|-
| Videniškių šv. Lauryno parapija || Videniškių šv. Lauryno bažnyčia ||
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato informacija
Lille OSC

**Lilio OSC** (), dažnai vadinama **LOSC**, **LOSC Lille** – profesionalus Prancūzijos futbolo klubas iš Lilio, Aukštutinės Prancūzijos. 

Namų rungtynes žaidžia Pierre-Mauroy stadione, talpinančiame daugiau nei 50 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubas, įkurtas Lilio metropolijoje sujungus du klubus – 1902 m. įkurtą Olympique Lillois ir 1901 m. įkurtą SC Fives.

Sėkmingiausi klubo komandos metai - po antrojo pasaulinio karo. Į aukščiausiąją Prancūzijos lygą *[[Ligue 1]]* paskutinį kartą pakilo 2000 metais, kur sėkmingai kovoja – 2002, 2005 ir 2006 metais komanda iškovojo teisę dalyvauti Čempionų lygoje. 2004 metais laimėjo UEFA Intertoto taurę.

## Pasiekimai

* II diviziono čempionas (1964, 1974, 1978, 2000)

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tradicine aprangomis. 

## Emblema

Vaizdas:Lille osc.png|Emblema iki 2018 m.
Vaizdas:LOSC emblema.png|Emblema nuo 2018 m.


## Lietuviai
*  Nauris Petkevičius, saugas 2017–2020 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* Twitter paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Žaidimo meistras

**Žaidimo meistras** (, dažnai trumpinama GM) – vaidmenų žaidimų žaidėjas, valdantis žaidimą (žaidimo pasaulį, ne žaidėjų vaidinamus veikėjus, žaidimo taisykles).

Skirtingos vaidmenų žaidimų sistemos skirtingai vadina žaidimo meistrą (dažnai terminas atspindi žaidimo meistro pareigas) – *teisėjas* (, *[[Cyberpunk 2020]]* sistemoje), *požemių valdovas* (, *[[Dungeons and Dragons]]* sistemoje), *istorijos pasakotojas* (, ''Storytelling'' sistemoje), *animatorius* (, *[[Toon]]* sistemoje). 
Lietuviškame vaidmenų žaidime „Kariai ir magai“ naudojamas pavadinimas *žaidimo meistras*. Žaidimo meistras, kuris perdirba taisykles ir kuria žaidimų pasaulius, šioje sistemoje vadinamas ir *demiurgu*.
Birštono dekanatas

**Birštono dekanatas** (iki 2012–2013 m. ***Stakliškių dekanatas***) – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 3 Prienų rajono (Jiezno, Stakliškių, Užuguosčio) ir 2 Birštono savivaldybės (Birštono, Nemajūnų) parapijas dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

1922 m. įkurtas *Stakliškių* dekanatas, 1926 m. priskirtas Kaišiadorių vyskupijai.

1993 m. jam priklausė 9 bažnyčios – 2 Aukštadvario bažnyčios, Birštono bažnyčia, Jiezno bažnyčia, Nemajūnų bažnyčia, Onuškio bažnyčia, Stakliškių bažnyčia, Užuguosčio bažnyčia, Vytautavos bažnyčia. 2003 m. jame jau buvo tik Birštono, Jiezno, Nemajūnų, Stakliškių, Užuguosčio parapijos, o Aukštadvario, Onuškio, Vytautavos parapijos perduotos naujam Elektrėnų dekanatui. 2012 m. pabaigoje ar 2013 m. pradžioje dekanatas pervadintas *Birštono* vardu.

## Parapijos

|-
| Birštono šv. Antano Paduviečio parapija || Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia ||
|-
| Jiezno šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo parapija || Jiezno šv. arkangelo Mykolo ir Jono Krikštytojo bažnyčia ||
|-
| Nemajūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapija || Nemajūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia ||
|-
| Stakliškių Švč. Trejybės parapija || Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Užuguosčio šv. apaštalų Petro ir Pauliaus parapija || Užuguosčio šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia || Varkalių koplyčia
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato puslapis
Širvintų dekanatas

**Širvintų dekanatas** – Kaišiadorių vyskupijos administracinis vienetas, apimantis 9 parapijas Širvintų rajone ir 3 (Krikštėnų, Šešuolių, Želvos) Ukmergės rajone.

## Istorija

Širvintų dekanatas sudarytas 1926 m. ir priskirtas naujai Kaišiadorių vyskupijai.

1993 m. jam priklausė 9 bažnyčios – Bagaslaviškio bažnyčia, Čiobiškio bažnyčia, Gelvonų bažnyčia, Kernavės bažnyčia, Krikštėnų bažnyčia, Musninkų bažnyčia, Šešuolėlių bažnyčia, Širvintų bažnyčia, Zibalų bažnyčia. Po 2000 m. priskirtos ir Kiauklių, Šešuolių, Želvos parapijos, iki tol priklausiusios Giedraičių dekanatui.

## Parapijos

|-
| Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo parapija || Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia ||
|-
| Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo parapija || Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia ||
|-
| Gelvonų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo parapija || Gelvonų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia ||
|-
| Kernavės Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės parapija || Kernavės Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia ||
|-
| Kiauklių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo parapija || Kiauklių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia ||
|-
| Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus parapija || Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia ||
|-
| Musninkų Švč. Trejybės parapija || Musninkų Švč. Trejybės bažnyčia ||
|-
| Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos Visų Malonių Tarpininkės parapija || Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos Visų Malonių Tarpininkės bažnyčia ||
|-
| Šešuolių šv. Juozapo parapija || Šešuolių šv. Juozapo bažnyčia ||
|-
| Širvintų šv. arkangelo Mykolo parapija || Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia ||
|-
| Zibalų šv. Jurgio parapija || Zibalų šv. Jurgio bažnyčia ||
|-
| Želvos šv. Ignaco Lojolos parapija || Želvos šv. Ignaco Lojolos bažnyčia || Skuolių koplyčia
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dekanato puslapis
Patrakiemis

**Patrakiemis** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurę nuo Ašmintos. Šiauriniame pakraštyje teka Šventupės upelis – kairysis Nemuno intakas.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kudirkos

**Kudirkos** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Pakuonio.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Laukiškės

**Laukiškės** – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į rytus nuo Išlaužo. Kaime yra 15 namų.

## Istorija

Kryžiuočių kronikose minimas *Laukisken* kaimelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mažiūnai

**Mažiūnai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurę nuo Butrimonių. Sovietmečiu veikė Butrimonių hipodromas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Likiškės

**Likiškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Butrimonių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Marija Baranauskienė (1918–2014) – agronomė daržininkė, biomedicinos mokslų daktarė.

## Šaltiniai
Olendernė

**Olendernė** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 1 km į rytus nuo Butrimonių.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Olendernėje 1928 m. rugsėjo 30 d. gimė tapytojas Jeronimas Kmieliauskas.
* Olendernėje 1932 m. kovo 8 d. gimė dailininkas, skulptorius Antanas Kmieliauskas.

## Šaltiniai
Molėtų herbas

**Molėtų herbas** – pagrindinis Molėtų miesto ir Molėtų rajono savivaldybės heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame skydo lauke trys į viršų skrendantys mėlyni kirai, raudonoje skydo galvoje auksinis raktas galvute atgal, barzdele priekin ir žemyn.

## Simbolika
* Raktas – simbolizuoja Molėtus kaip seną administracinį centrą,
* Kirai – kurortinis krašto grožis, mėgstamos poilsio vietos.

## Istorija

Nors Molėtai ir sena gyvenvietė, tačiau miesto teisės jai suteiktos tik 1950 m. Pirmieji herbo variantas pasiūlyti 1967 m. Po dvejų metų pateiktas naujas variantas, kuriam buvo pavaizduota pusė palapinės ir javų varpa, kurie turėjo simbolizuoti Molėtus kaip Vilniaus poilsio zoną ir žemdirbystę – svarbiausią rajono gyventojų verslą. Kadangi pirmieji eskizai buvo sukurti neprofesionaliai, Molėtų miesto herbą buvo pasiūlyta padaryti dailininkei Monikai Urmanavičiūtei. Iš pradžių ji parengė kelis variantus su gamtos ir poilsio simboliais – palapine, saule, žuvėdromis ir kt., o 1970 m. vasario 11 d. buvo pateiktas kitas herbo eskizas su Radvilų ragais ir vėžiu. Svarstant šiuos simbolius, menotyrininkas Stasys Pinkus pažymėjo, kad Molėtai praeityje buvo raktas (senasis administracinis vienetas), tad miesto herbe galėtų būti raktas ir vėžys, herbui tiktų senosios Lietuvos heraldikos spalvos – raudona ir balta. Iki galo simboliai buvo suderinti kovo 10 d. Heraldikos komisija paprašė M. Urmanavičiūtės padaryti du herbo variantus: abiejuose baltame (sidabriniame) lauke pavaizduoti tris mėlynas žuvėdras (kirus), tik viename variante auksinį raktą pavaizduoti juodoje, o kitame – raudonoje skydo galvoje, ir darbine tvarka nuspręsti, kurį herbą priimti. Iš dviejų variantų balandžio 8 d. buvo aprobuotas etalonas su raudona skydo galva. Tais pačiais metais herbas panaikintas.

Pagal 1970 m. atkurtą piešinį Molėtų herbas buvo patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 1333 1997 m. birželio 27 d. Etalono autorė – dailininkė Monika Jonaitienė-Urmanavičiūtė.

## Šaltiniai
Electrolux

**Electrolux** – Švedijos vienas didžiausių pasaulyje elektros prietaisų, skirtų naudotis virtuvėse ir lauke, taip pat įvairių valymo prietaisų gamintojas.

„Electrolux“ gaminiai – šaldytuvai, skalbyklės, viryklės, dulkių siurbliai, grandininiai pjūklai, vejapjovės ir sodo traktoriai. 150 šalių pirkėjai kasmet nuperka daugiau negu 55 milijonus „Electrolux“ grupės gaminių, naudojamų ir buityje, ir profesionaliais tikslais. Grupės gaminiai pažymėti „AEG-Electrolux“, „Electrolux“, „Zanussi“, „Frigidaire“, „Eureka“, „Husqvarna“ prekiniais ženklais. 2011 m. kompanijoje „Electrolux“ dirbo 58 000 žmonių, o kompanijos pardavimai siekė 102 milijardą Švedijos kronų.

## Nuorodos
* Oficialus „Electrolux“ tinklalapis
Klydžionys

** Klydžionys** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į pietryčius nuo Butrimonių. Per kaimą teka Plasaupės upelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Butrimiškės

**Butrimiškėmis** vadinami du kaimai:

* Alytaus rajone:
** Butrimiškiai Alytaus seniūnijoje,
** Alovės seniūnijoje,
** Butrimonių seniūnijoje;
* Prienų rajone.
Dūkiškės

**Dūkiškės** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Butrimonių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašilis

**Pašiliu** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone;
* Pakruojo rajone.

## Pavardės:

* Evaldas Pašilis – teisininkas.
Vanagėliai

**Vanagėliai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Butrimonių. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trogas

**Trogas** ( – „gelda, lovys“) – kalnų slėnis, skersiniame pjūvyje primena raidę „U“; su plačiu dugnu ir stačiais šlaitais. Tokius slėnius išzulino seniau praslinkę ledynai.

## Šaltiniai
Pagilė

**Pagilė** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Daugų. Šalia kaimo telkšo Gilio ežeras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Salpa

**Salpa** – upės slėnio dalis, apsemiama per potvynius ir poplūdžius. Dalijama į žemutinę ir viršutinę. Salpą dengia upės sąnašos – aliuvis: smėlis, žvirgždas, molis, dumblas. Arčiau upės vagos nugula rupesnis smėlis bei žvirgždas, toliau – smulkus smėlis su moliu ir dumblu.

Lietuvoje salpos yra 2–3 lygmenų: žemąsias salpas (0,2–1,0 m) kasmet užlieja potvynių vanduo, vidutines salpas (1–2 m) vanduo užlieja kas keleri metai, o aukštąsias salpas (2–3 m) upė užlieja kas 9–13 m. Salpos būna nuo visai siaurų (pvz., Neries) iki siekiančių keliasdešimt ar kelis šimtus metrų (Nemuno, Merkio, Žeimenos, Nevėžio, Minijos žemupių). Lėtų upių salpose susidaro senvagės, šlapynės, užutakiai, atsalos.

Salpos turi didelę ūkinę reikšmę – jų dirva (salpžemiai) labai derlinga. Salpose būna ganyklos, savaiminės ir kultūrinės pievos, aukštesnėse – įrengiami daržai.

## Šaltiniai
Žvirgždėnai

:: *Apie kaimą Birštono rajone žr. [[Žvirgždėnai (Birštonas)]]*.

**Žvirgždėnai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Daugų, prie Niedulio ežero. Kaime auga Žvirgždėnų pušis (gamtos paminklas nuo 1960 m.). Eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Doškonys

**Doškonys** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Daugų, abipus plento . Iš pietų prieina Daugų ežero įlanka. Šiaurėje siekia Svetaus ežerą.

Kaimo pradžioje stovi Lietuvos nepriklausomybės dvidešimtmečio paminklas (pastatytas 1939 m.). Kaimo gale stovi Doškonių alkakalnis, rasti senkapiai.

## Istorija
XIX a. pab. Doškonys priklausė Trakų apskrities Aleksandravo (anksčiau Alovės) valsčiui, buvo Daugų dvaro valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žarnonys

**Žarnonys** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Daugų.

## Gyventojai
 

## Šaltiniai
Griciūnai

**Griciūnai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurės rytuose. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rodžia

**Rodžia** – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Daugų, šalia Mikluso upelio. Pasiekiamas keliu nuo Pagilės. Yra Rodžios dvaras (2025 m. sudegė).

## Istorija
XX a. pr. buvo Mankausko dvaras (vadintas ***Radzjevščizna***) Trakų apskrities Aleksandravos valsčiuje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Brahmi

**Brahmi** (*Brāhmī*) – rašto sistema, vartota senovės Indijoje. Ankstyviausi žinomi rašytiniai paminklai brahmi raštu siekia VI a. pr. m. e. ir randami Šri Lankoje ir Tamilnade. Vis dėlto šis raštas dažniausiai siejamas su Ašokos ediktais (III a. pr. m. e.).

Iš brahmi sistemos gimė didžioji dauguma Pietų ir Pietryčių Azijoje, Tibete, Mongolijoje bei Mandžiūrijoje naudotų raštų. Visos šios sistemos bendrai vadinamos brahmine šeima.

Spėjama, kad pats brahmi kilęs iš kurio nors iš semitų raštų, galbūt iš imperatoriškojo aramėjų alfabeto.
Šiūpariai (Šilutė)

**Šiūpariai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybės, šiauriniame pakraštyje, 6 km į šiaurę nuo Švėkšnos, Šalpės kairiajame krante. Ribojasi su Lekių, Jokšų, Slabados, Padubrinų (visi Švėkšnos sen.) ir Raukų (Klaipėdos raj.) kaimais. Kaimo šiauriniame pakraštyje yra Šiūparių piliakalnis.

## Istorija

Šiūparių kaimo teritorijoje žmonės jau gyveno I tūkstantmečio pradžioje. Šalia piliakalnio rasta lipdytinės keramikos grublėtu paviršiumi, gintarinių karolių, verpstelių. Šiūparių kaimas minimas 1655 m. Švėkšnos RKB gimimo metrikų knygoje. Kaimas priklausė Švėkšnos klebonijai, Švėkšnos valsčiui. I pasaulinio karo pradžioje rusų kariai ant Šiūparių piliakalnio buvo išsikasę apkasus.

Sovietmečiu kaimo žemė priklausė Švėkšnos tarybiniam ūkiui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Šiūparių kaime gimė:
* Povilas Jančiauskas (g. 1916 m. vasario 20 d.), miškininkas, inžinierius, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.

## Šaltiniai