open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Liudvigas Leichhardtas

**Liudvigas Leichhardtas** (, 1813 m. spalio 23 d. Prūsijoje, dabar Brandenburgas, Vokietija – 1848 m. Australijoje) – vokiečių tyrinėtojas, gamtininkas.

## Biografija
Liudvigas Leichhardtas gimė Prūsijoje 1813 m. spalio 23 d. fermerio šeimoje. Būdamas gabus mokslams, Liudvigas įstojo į Getingeno universitetą, kurį baigęs tikėjosi tapti vidurinės mokyklos mokytoju. Tačiau du jo bendramoksliai įtikino jį studijuoti mediciną Berlyno universitete.

Pasimokęs Berlyne dvejus metus, tačiau nebaigęs universiteto, nes norėdamas išvengti karinės tarnybos, Leichhardtas 1837 m. išvyko į Londoną pas savo bendramokslį Viljamą Nikolsoną. Abudu jie keliavo po Prancūziją, Šveicariją ir Italiją. Keliaudami jie sumanė nuvykti į Australiją – mažai ištirtą žemyną, į kurį tik prieš pusę šimtmečio buvo pradėję keltis anglų naujakuriai. Tačiau paskutiniu momentu Nikolsonas nusprendė likti Europoje ir Liudvigas Leichhardtas išvyko vienas.

1842 m. vasario 14 d. Leichhardtas atvyko į Australiją. Dvejus metus Liudvigas vertėsi skaitydamas paskaitas iš botanikos ir geologijos, keliavo po apylinkes rinkdamas augalų, vabzdžių ir uolienų pavyzdžius. Tuo metu jam ir kilo mintis siekti šlovės tyrinėjant žemyno centrines sritis.

Brisbane Leichhardtas sužinojo, kad vyriausybės rengiama ekspedicija per šiaurės rytų Australiją iki karinio avanposto *Port Esingtone* buvo atšaukta dėl lėšų stygiaus. Tačiau pakrančių fermeriai vis dar troško surasti ūkininkauti tinkamų žemių žemyno centrinėse srityse. Naudodamasis proga, Leichhardtas sugrįžo į Sidnėjų, paskelbė apie savo ketinimus vadovauti privačiai ekspedicijai, turėjusiai pakeisti vyriausybės planuotą sumanymą. Netrukus prie jo prisijungė dar penki ekspedicijos dalyviai, ir buvo gauta reikalinga finansinė parama.

1844 m. spalio 1 d. iš Brisbano išvyko dešimties žmonių būrys. Jų kelionės tikslas buvo *Port Esingtonas*. Po keturiolikos mėnesių, 1845 m. gruodžio 17 d., įveikusi beveik 5000 km, Leichhardto ekspedicija atvyko į *Port Esingtoną*. Šios ekspedicijos metu, Leichhardtas padarė didžiulio šiaurės rytų Australijos žemyno ploto žemėlapį.

Savo antrąją ekspediciją Leichhardtas pradėjo 1846 m. gruodžio 7 d. Po šešių mėnesių ekspedicija grįžo namo. Keliautojai nukeliavo tik 800 km šiaurės vakarų kryptimi. Tačiau Leichhardtas nebuvo linkęs atsisakyti savo svajonės pereiti per visą žemyną ir, nepaisydamas antrosios ekspedicijos nesėkmės, jis susiruošė į dar vieną ekspediciją 1848 m. pradžioje.

1848 m. balandžio 4 d. jis parašė savo paskutinį laišką iš avių fermos, kuri buvo už 400 km nuo Brisbano į krašto gilumą. Nuo tada apie Leichhardto ekspediciją negauta jokių žinių.

Po Leichhardto dingimo buvo suorganizuotos devynios paieškos ekspedicijos, tačiau tikslių duomenų apie jo žūtį taip ir negauta.

Liudvigo Leichhardto vardu pavadinta viena Australijos upė, krioklys, kalnynas, viršukalnė ir Sidnėjaus miesto dalis. Šiame mieste jam buvo pastatytas paminklas ir įsteigtas Liudvigo Leichhardto fondas.

## Nuorodos
Liudvigas Leichhardtas
Apertura ir Clausura

**Apertura** (*atidarymo*) ir **clausura** (*uždarymo*) turnyrai – daugelio Lotynų Amerikos futbolo čempionatų sezono dalys. Tokia sezono skaidymo į dvi dalis sistema sukurta 1990 metais Argentinos ''Primera'' divizione, 1994 metais panašią sistemą pritaikė Urugvajaus ''Primera'', iki XIX a. pirmojo dešimtmečio vidurio panaši sistema pradėta taikyti visose Lotynų Amerikos šalyse, išskyrus Braziliją.

Argentinos, Bolivijos, Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro ir Meksikos lygose kiekvienos sezono dalies čempionas tampa šalies čempionu, todėl šiose šalyse kiekvienais metais išaiškėja du šalies čempionai, kai kuriose šalyse dar organizuojamos simbolinės *Apertura* ir *Clausura* čempionų rungtynės, panašiai kaip Supertaurės Europoje. Kitose šalyse *Apertura* ir *Clausura* nugalėtojai kasmet atrankinėse varžybose kovoja dėl vienintelio čempiono titulo.

Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Panamos ir Peru nacionalinėse futbolo lygose *Apertura* organizuojama pirmoje kalendorinių metų pusėje, *Clausura* – antroje. Argentinos, Bolivijos, Kosta Rikos, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro, Meksikos, Nikaragvos, Urugvajaus ir Venesuelos lygose *Apertura* organizuojama metų antroje pusėje, *Clausura* – pirmoje.
Gravimetrija

**Gravimetrija** – geofizikos šaka, matuojanti įvairių žemės paviršiaus taškų laisvojo kritimo pagreitį g, tirianti jo matavimo metodus ir instrumentus. Laisvojo kritimo pagreičio matavimai naudojami Žemės formai, jos gelmių ir viršutinio sluoksnio sandarai nustatyti, navigacijai. **Absoliutinis laisvojo kritimo pagreitis** apskaičiuojamas pagal laisvai krintančių kūnų pagreičio arba laisvai svyruojančios svyruoklės periodo matavimą. **Santykinis laisvojo kritimo pagreitis** apskaičiuojamas pagal išmatuotų laisvojo kritimo pagreičio skirtumą tiriamajame ir atramos punkte. Matuoti galima svyruoklės svyravimo periodą, svyruoklės ištempimo ilgį ir jėgą, kvarcinio siūlo sukimo jėgą (gravimetras). Žinant bent vieno taško g vertę, galima apskaičiuoti kitų taškų g vertę. Pagrindine g verte laikoma 1898–1904 Potsdamo atramos punkte nustatyta laisvojo kritimo pagreičio absoliutinė vertė (981 274 mGal). Beveik visoje Žemėje sukurtas Potsdamo sistemos atramos taškų tinklas.

## Gravimetrijos šakos
* Geodezinė gravimetrija – nustato Žemės formą, geoido ir lygio paviršius, orometrinius, normalius, dinaminius ir artutinius žemės paviršiaus aukščius.
* Regioninė gravimetrija – tiria atskirų teritorijos gravitacijos lauko anomalijų (gravitacijos anomalijos) išdėstymą, jų intensyvumą. Ji padeda spręsti geologinės sandaros klausimus, parinkti gręžinių vietas, tolesnio tyrimo metodus.
* Žvalgybinė gravimetrija daro detalius gravimetrinius tyrimus ir betarpiškai padeda surasti naftos, dujų, druskų ir kitų naudingų iškasenų telkinius (gravimetrinė žvalgyba).
Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis

**Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu 1930–1940 m. ir 1995–2002 m. buvo apdovanojami nusipelnę Lietuvai asmenys, pasižymėję uoliu ir sąžiningu darbu valstybinėje tarnyboje ar visuomeninėje veikloje.

## Istorija

1928 m. įsteigtas trijų laipsnių Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino medalis, skirtas žemesniojo rango valstybės ir savivaldybių įstaigų pareigūnų, kariuomenės viršilų bei puskarininkių nuopelnams tarnyboje pažymėti. Medalis teiktas ir užsieniečiams. Medalio projekto autorius skulptorius Jonas Burba. Gamybai naudota bronza, II laipsnio medalis buvo pasidabruotas, I laipsnio – paauksuotas. Gamino Šveicarijos firma „Huguenin Frères de Le Locle“. 1930–1940 m. medaliu apdovanoti 3352 asmenys.

Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino medalis atkurtas 1995 m., buvo trijų laipsnių – bronzinis, pasidabruotas ir paauksuotas. 2002 m. vietoj trijų paliktas vieno laipsnio Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis, pakeista jo išvaizda (autoriai Nerijus Treinys ir Antanas Vaičekauskas).

1994 m. gamino Vilniaus dailės kombinatas, vėliau Lietuvos monetų kalykla. Iki 1996 m. medalio kaspinus gamino Lietuvos tekstilės institutas, vėliau – Danijos firma „Morch and Sons“.

## Aprašas

1930-1940 m. vienoje bronzinio medalio pusėje buvo reljefinis Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino XVII a. sukurtas portretas ir užrašas „Lietuvos didysis kunigaikštis Gediminas“, kitoje pusėje – Raudonės pilis ir Geležinis vilkas.

Medalis tvirtinamas prie 32 mm pločio Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino muaro kaspinėlio.

## Ordino laipsniai

* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Didysis kryžius
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didysis kryžius
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 2-ojo laipsnio medalis
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 3-ojo laipsnio medalis

## Medalininkai

1995–2002 m. visų trijų laipsnių medaliu apdovanoti 409 asmenys.
Afrikinė pelkiažiurkė

**Afrikinė pelkiažiurkė** (*Colomys goslingi*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikas, priklausantis monotipinei **afrikinių pelkiažiurkių** (*Colomys*) genčiai.

Kūnas 14-14,8 cm, uodega 14-18 cm ilgio. Ausys stambios, beveik be plaukų. Uodega apaugusi retais plaukais. Pėda labai ilga ir siaura; pirmasis ir penktasis pirštai trumpesni už vidurinius. Pailgėjusios pėdos, matyt, yra susijusios su gyvenamąja aplinka. Kailis tankus, trumpas ir labai švelnus. Kūno nugarinė pusė nuo šviesiai rudos iki tamsiai rudos ar juodai pilkos spalvos. Pilvas baltas. Ausys pilkos. Už ausų yra po baltą dėmę. Uodegos viršutinė pusė šviesiai ruda ar beveik juoda, o apatinė šviesesnė. Turi 4 poras spenių.

Gyvena drėgnose vietose, nedidelių vandens telkinių pakrantėse, kur pelkėtas dirvožemis. Pusiauvandeninai gyvūnai.

Paplitusios Afrikoje: Kamerūne, Zaire, Gabone, Angoloje, Kenijoje, Zambijoje ir Etiopijoje.

## Nuorodos
* ''Colomys goslingi'' 
* ITIS Standard Report Page: Colomys goslingi 
* ADW: Colomys goslingi: Classification
Žvynauodegės žiurkės

**Žvynauodegės žiurkės** (*Uromys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis.

Kūnas 29-35 cm, uodega 25-35 cm ilgio. Ausys stambios. Pėda pritaikyta gyvenimui medžiuose. Pirštai su tvirtais nagais. Ant uodegos odiški žvynai, kurie mozaikiškai išsidėstę vienas ant kito. Užpakalinių kojų penktasis pirštas ilgas. Kailis trumpas, šiurkštus. Nugara nuo rudos iki pilkai juodos ar pilkos spalvos. Pilvas pilkas ar baltas. Vienų rūšių uodega vienspalviai juoda, kitų – tik viršūnė baltos at geltonos spalvos. Turi dvi poras spenių.

Gyvena miškuose. Laipioja medžiais. Slėptuves įsirengia drevėse. Minta kokosinių palmių vaisiais.

Paplitusios Naujojoje Gvinėjoje ir aplinkinėse salose bei Australijoje.

Rūšys:
* Didžioji žvynauodegė žiurkė (*Uromys anak*)
* *[[Uromys boeadii]]*
* Baltauodegė žvynauodegė žiurkė (*Uromys caudimaculatus*)
* *[[Uromys emmae]]*
* *[[Uromys hadrourus]]*
* *[[Uromys imperator]]*
* *[[Uromys neobritannicus]]*
* *[[Uromys porculus]]*
* *[[Uromys rex]]*
* *[[Uromys siebersi]]*

## Nuorodos
* Giant white - tailed Uromys (White - tailed Rat): Uromys caudimaculatus
David Copperfield

**Deividas Koperfildas** (tikr. *David Seth Kotkin* g. 1956 m. rugsėjo 16 d.) – JAV iliuzionistas, magas, vienas žinomiausių iliuzijų ir istorijų pasakojimų meistras. Žymiausios jo iliuzijos – Niujorko Laisvės statulos „pradingimas“, „levitacija“ per Didįjį Kanjoną ir „perėjimas“ kiaurai Didžiąją Kinų sieną.

Deividas gimė Metuchene, Naujajame Džersyje emigravusių iš Rusijos žydų šeimoje. Nuo 12 metų pradėjo domėtis magija ir tapo jauniausiu Amerikos magų asociacijos nariu. Būdamas 16 metų Niujorko universitete studentams dėstė magijos kursą. Pagal Forbes žurnalą 2003 metais Deivido Koperfildo turtas sudarė 57 milijonus JAV dolerių ir tuo metu jis buvo daugiausiai uždirbantis iliuzionistas pasaulyje.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis
* Deivido Koperfildo pasirodymai (video)
ISO 3166-2:BY

**ISO 3166-2:BY** – Tarptautinės standartizacijos organizacijos nustatyto standarto ISO 3166-2 pokodis, kuris taikomas Baltarusijai nusakyti administracinius vienetus.

Šiuo metu Baltarusijai ISO 3166-2 kodai yra nustatyti 6 sritims ir 1 miestui.

Kiekvienas kodas yra sudarytas iš dviejų dalių, atskirtas brūkšnio. Kodo pradžia yra BY – ISO 3166-1 Alfa-2 kodas. Antra dalis yra dvi raidės.

## Kodai

## Nuorodos

* ISO 3166-2:2000-06-21 (Informacinis biuletenis)
* ISO 3166-2
* Baltarusijos sritys
Derren Brown

**Derenas Braunas** (, g. 1971 m. vasario 27 d. Kroidone) – anglų psichologinės magijos iliuzionistas, profesionalus hipnotizuotojas, paranormalių fenomenų skeptikas.

Derenas Braunas studijavo teisę Bristolo universitete. Kartą bežiūrėdamas hipnotizuotojo Martin S. Tayloro šou, susižavėjo hipnoze, magija ir iliuzijomis. 1996 metais Bristolo universitete jis surengė savo pirmąjį atviros hipnozės seansą pasivadinęs Darren V. Brown. 1997 metais jis lankė NLP kursą, kurį vedė hipnotizuotojai Richard Bandler, Paul McKenna ir Michael Breen. Nuo tada jis sukūrė daug šou programų ir dabar laikomas vienu perspektyviausiu JK psichologinės magijos iliuzionistu.

## Nuorodos
* Oficialus Brown tinklalapis
* Dereno Brauno Info
Vitória FC

**Setubalio „Vitória“** – Portugalijos futbolo klubas iš Setubalio. Dažnai vadinama Vitória de Setúbal, siekiant atskirti nuo Vitória SC klubo.

## Istorija

Klubas įkurtas 1910 m. 1964–1965 m. futbolo taurės turnyro finale tapo nugalėtojais. Pirmą kartą iškovojo šalies futbolo taurę.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai
* Namuose rungtyniavo tradicine apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (Taurės turnyrų istorija)
Lapanosiniai

**Lapanosiniai** (*Phyllostomidae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima. 

## Gentys
Šeimoje yra 148 rūšys, priklausančios 48 gentims:

* Mažieji raukšlėtieji šikšnosparniai (*Ametrida*) 
* Beuodegiai ilganosiai šikšnosparniai (*Anoura*) 
* Mediniai lapanosiai (*Ardops*) 
* Figaėdžiai lapanosiai (*Ariteus*) 
* Amerikiniai vaisėdžiai lapanosiai (*Artibeus*) 
* Brachifilos (*Brachyphylla*) 
* Karolijos (*Carollia*) 
* Raukšlėtasnukiai šikšnosparniai (*Centurio*) 
* Didžiaakiai lapanosiai (*Chiroderma*) 
* Ilgausiai šikšnosparniai (*Choeroniscus*) 
* Meksikiniai ilganosiai (*Choeronycteris*) 
* Ilgaplaukiai netikrieji vampyrai (*Chrotopterus*) 
* Paprastieji vampyrai (*Desmodus*) 
* Baltasparniai vampyrai (*Diaemus*) 
* Apželtkojai vamyrai (*Diphylla*) 
* Baltieji lapanosiai (*Ectophylla*) 
* Rudieji žiedlaižiai (*Erophylla*) 
* Ilgaliežuviai lapanosiai (*Glossophaga*) 
* Andervudo lapanosiai (*Hylonycteris*) 
* Sosiūro lapanosiai (*Leptonycteris*) 
* Lichonikteriai (*Lichonycteris*) 
* Kaštoniniai ilgaliežuviai šikšnosparniai (*Lionycteris*) 
* Tomo durklanosiai (*Lonchophylla*) 
* Kardanosiai šikšnosparniai (*Lonchorhina*) 
* Ilgakojai lapanosiai (*Macrophyllum*) 
* Didžiaausiai lapanosiai (*Macrotus*) 
* Mažieji didžiaausiai lapanosiai (*Micronycteris*) 
* Grėjaus durklanosiai šikšnosparniai (*Mimon*) 
* Vest Indijos lapanosiai (*Monophyllus*) 
* Bananiniai lapanosiai (*Musonycteris*) 
* Peterso durklanosiai (*Phylloderma*) 
* Šviesieji žiedlaižiai (*Phyllonycteris*)
* Pjautuvasparniai lapanosiai (*Phyllops*) 
* Durklanosiai šikšnosparniai (*Phyllostomus*) 
* Ilgasnukiai šikšnosparniai (*Platalina*) 
* Pigodermos, arba Ipanemo lapanosiai (*Pygoderma*) 
* Nykštukiniai lapanosiai (*Rhinophylla*) 
* Amazoniniai ilgaliežuviai šikšnosparniai (*Scleronycteris*) 
* Snapiniai šikšnosparniai (*Sphaeronycteris*) 
* Raudonieji lapanosiai (*Stenoderma*) 
* Geltonpečiai lapanosiai (*Sturnira*) 
* Apskritaausiai lapanosiai (*Tonatia*) 
* Karpotalūpiai lapanosiai (*Trachops*) 
* Lapanosiai statybininkai (*Uroderma*) 
* Geltonausiai plačianosiai šikšnosparniai (*Vampyressa*) 
* Didieji dryžuotasnukiai šikšnosparniai (*Vampyrodes*) 
* Baltajuosčiai lapanosiai (*Vampyrops*) 
* Netikrieji vampyrai (*Vampyrum*)
Kibiakojai šikšnosparniai

**Kibiakojai šikšnosparniai** (*Natalus*) – kibiakojinių šikšnosparnių (*Natalidae*) gentis.

Gentį 1838 m. aprašė John Edward Gray.

Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje.

Gentyje 8 rūšys:
* *[[Natalus jamaicensis]]* 
* *[[Natalus lanatus]]* 
* *[[Natalus macrourus]]* 	 
* *[[Natalus major]]*
* *[[Natalus mexicanus]]*
* *[[Natalus primus]]* 
* *[[Natalus stramineus]]*
* *[[Natalus tumidirostris]]*
 
## Šaltiniai
Amerikiniai diskakojai šikšnosparniai

**Amerikiniai diskakojai šikšnosparniai** (*Thyroptera*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) būrio, monotipinės **Amerikinių diskakojinių šikšnosparnių** (*Thyropteridae*) šeimos gentis.

Gentyje 4 rūšys:
* *[[Thyroptera devivoi]]*
* Hondūrinis diskakojis šikšnosparnis (*Thyroptera discifera*)
* Trispalvis diskakojis šikšnosparnis (*Thyroptera tricolor*)
* *[[Thyroptera lavali]]*

## Paplitimas ir buveinė
Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Buveinė – tropiniai miškai.

## Išvaizda
Šikšnosparniai palyginti maži, jų kūno ilgis 34–52 mm ir sveria 4–6 g. Uodega ilga (25–33 mm). Viršutinė kailio spalva rausva arba rusva, o apatinė – šviesesnė. Snukis ilgas, ausys smailios ir piltuvo formos. Akys mažos. Trečiasis ir ketvirtasis kojų pirštai suaugę, kaip ir pas dūminius šikšnosparnius.

## Elgsena
Gyvena kartu nedidelėse grupėse (2–9 individai, vidutiniškai 6). Ilsisi įsisukę į bananų ar kitokius lapus, kurie gyvūnams suteikia prieglobstį nuo prastų oro sąlygų ir plėšrūnų. Miega šikšnosparniams neįprastoje padėtyje (galva aukštyn), laikydami save savo lipniaisiais diskais. Kadangi poilsiui tinkami lapai išsiskleidžia per keletą dienų, gyvūnams tenka beveik kasdien keisti poilsio vietą, tačiau jie lieka kartu, neišsiskirsto.

## Mityba
Minta vabzdžiais.

## Šaltiniai
Dūminiai šikšnosparniai

**Dūminiai šikšnosparniai** (*Furipteridae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima.

Šeimoje yra dvi gentys ir 2 rūšys:

* Paprastieji dūminiai šikšnosparniai (*Amorphochilus*)
** Paprastasis dūminis šikšnosparnis (*Amorphochilus schnablii*)
* Rytiniai dūminiai šikšnosparniai (*Furipterus*)
** Rytinis dūminis šikšnosparnis (*Furipterus horrens*)

## Paplitimas
Kilę iš Centrinės ir Pietų Amerikos, jų paplitimo arealas tęsiasi nuo Kosta Rikos iki šiaurinės Čilės ir Brazilijos.

## Išvaizda
Tai palyginti maži šikšnosparniai. Kūno ilgis 3-6 cm, svoris 3-5 g. Galva apvali, su pastebimai aukšta kakta. Snukis trumpas ir atrodo kaip nupjautas. Ausys didelės, piltuvo formos, o jų pagrindas yra taip arti akių, jog gyvūnai iš priekio atrodo neturintys akių. Uodegos ilgis beveik lygus kūno ilgiui. Kojos gana ilgos, tačiau pėdos – mažos. Kailis pilkas arba pilkai rudas.

## Elgsena
Buveinės – tuščiaviduriai medžių kamienai ir žmogaus sukurti būstai – seni pastatai ir kasyklos. Teikia pirmenybę vietoms arti vandens. Dieną praleidžia miegodami didesnėse 100–300 gyvūnų grupėse, kurios dažnai skirstomos į mažesnius pogrupius (nuo 4 iki 30 gyvūnų). Naktį ieško maisto, naudodami echolokaciją, ieškodami pagrindinio savo maisto - drugių ir kandžių.

## Šaltiniai
Richard Francis Burton

**Kapitonas seras Richard Francis Burton** (1821 m. kovo 19 d. – 1890 m. spalio 20 d.) – anglų keliautojas, geografas, vertėjas, etnologas,
lingvistas, poetas, fechtuotojas, orientalistas, ir diplomatas.

Jis yra gerai žinomas dėl savo kelionių po Aziją ir Afriką, „Tūkstančio ir vienos nakties“ bei „Kama Sutros“ vertimo, dalyvavimo John Hanning Speke ekspedicijoje, atradusioje Viktorijos ežerą. Taip pat, paties Burton vadovaujama ekspedicija atrado Tanganikos ežerą.

Britų Rytų Indijos kompanijos armijoje Indijoje Burton turėjo kapitono laipsnį. Vėliau Karališkosios geografų draugijos buvo pasamdytas ištirti rytinę Afrikos pakrantę.

1886 m. Richard Burton suteiktas riterio rangas (KCMG).
Naujosios Zelandijos šikšnosparniai

**Naujosios Zelandijos šikšnosparniai** (*Mystacinidae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima. Dydis 60-70 mm, svoris 7-35 g.

Šeimoje yra viena gentis – **Naujosios Zelandijos raukšlėtasparniai** (*Mystacina*) ir 2 rūšys:
* *[[Mystacina robusta]]* (atrodo, išnykusi)
* Naujosios Zelandijos raukšlėtasparnis šikšnosparnis (*Mystacina tuberculata*)

Trečioji rūšis *Mystacina miocenalis*, gyveno viduriniajame Miocene, prieš 19–16 milijonų metų.

## Paplitimas
Endeminė gentis Naujojoje Zelandijoje ir mažesnėse jūros salose. Išskyrus *Chalinolobus tuberculatus* iš lygianosinių šeimos, jie buvo vieninteliai žinduoliai šiame salyne iki pat žmonių atvykimo.

## Išvaizda
Galvos ir kūno ilgis 60–68 mm, dilbio ilgis 40–49 mm, uodegos ilgis 10–18,6 mm ir svoris iki 35 g. Kailis trumpas, aksominis ir itin tankus. Nugaros dalys svyruoja nuo pilkšvai rudos iki juodai rudos spalvos, o ventralinės dalys šviesesnės. Snukis trumpas ir smailus. Akys mažos. Ausys ilgos, siauros ir gerai atskirtos viena nuo kitos. Sparnai trumpi, stori ir mėsingi. Išilgai šonų yra odos kišenės, į kurias gyvūnas įkiša membranas, kai neskrenda. Užpakalinės kojos trumpos ir kresnos, pritaikytos judėti ant žemės. Uodega ilga.

## Mityba
Visaėdžiai, minta vabzdžiais ir kitais nariuotakojais, taip pat vaisiais, nektaru ir žiedadulkėmis. Kartais valgo ir mėsą.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Ronald M. Novak, *Walker's Mammals of the World, 6th edition*, Johns Hopkins University Press, 1999. ISBN 9780801857898
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius

**Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius** – penktas pagal svarbą Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už ypatingus nuopelnus garsinant Lietuvos vardą, puoselėjant ir plėtojant tarpvalstybinius santykius, už humanitarinę pagalbą Lietuvai, už ypatingus nuopelnus valstybės tarnyboje, kultūros, mokslo ir švietimo, verslo ir gamybos, sveikatos ir socialinės apsaugos, karybos, sporto, ūkio bei kitose srityse. Ordino garbės ženkle veiklos sritis žymima kryžių ir juostą (kaspiną ar kaspinėlį) jungiančiame vainike tam tikrą sritį atitinkančiu simboliu. Šiuo ordinu gali būti apdovanojami ir užsienio valstybių piliečiai.

## Istorija
Ordinas „Už nuopelnus Lietuvai“ įsteigtas 2002 m. birželio 18 d. Valstybės apdovanojimų įstatymu Nr. IX-957.

## Aprašas

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius
: **Kryžius** – aukso, penkių galų, padengtas baltu emaliu, 50 mm dydžio. Ant jo oksiduoto sidabro Vytis. Tarp kryžiaus galų saulės spinduliai. Kitoje pusėje: kryžiaus galuose Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio herbai, centre užrašas „Pro Lituania“ ir ordino įsteigimo metai „2002“.
: **Žvaigždė** – sidabro, devynių spindulių, 85 mm skersmens. Jos centre sumažintas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ ženklas.
: **Juosta** – geltono muaro, 100 mm pločio (moterims – 65 mm pločio), su dviem geltonos ir žalios spalvos juostelėmis kraštuose.
: **Ordino pakaitas** – 32 mm ilgio ir 10 mm pločio juostelė su rozete iš ordino kaspinėlio ant aukso galiono.
: **Miniatiūra** – sumažintas (20 mm aukščio) apdovanojimo ženklas, segamas prie ordino kaspinėlio.
: **Rozetė** – 8 mm skersmens, ant aukso galiono.

Ordino ženklai numeruojami. Apdovanojimo ženklo numeris įrašomas į apdovanotam asmeniui įteikiamą ordino diplomą. Ordinais apdovanojama nuosekliai – pradedant nuo žemiausio laipsnio: Riterio, Karininko, Komandoro, Komandoro didžiuoju ir Didžiuoju kryžiais.

Kandidatus apdovanoti ordinu teikia Vyriausybė. Teikimai ordinų kancleriui pristatomi ne vėliau kaip prieš du mėnesius iki apdovanojimo dienos. Juose pateikiama kiekvieno kandidato biografija, nuopelnų aprašymas, duomenys apie ankstesnius valstybės apdovanojimus, nurodymas, kokiam apdovanojimui pristatoma, taip pat asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija.

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius visada nešiojamas kartu su ordino žvaigžde. Ordino juosta (perpetinis kaspinas) rišama po fraku ant liemenės. Iškilmingomis progomis ordino juosta nešiojama perrišta per dešinįjį petį taip, kad prie jos pritvirtintas ordino kryžius kabotų ties kairiuoju šonu, o ordino žvaigždė segama kairėje krūtinės pusėje.

## Ordino laipsniai

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius (1-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius (2-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius (3-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius (4-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius (5-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis

## Ordino kavalieriai
ISO 3166-2:CA

**ISO 3166-2:CA** – ISO standartas, kuris nustato geokodus. Tai ISO 3166-2 pokodis, taikomas Kanadai. Jame aprašyta Kanados pirmo lygio administraciniai vienetai: 10 provincijų ir 3 teritorijos. Antra kodo dalis yra dvi raidės, tai santrumpos, kurias naudoja Kanados paštas.

## Informaciniai biuleteniai

* ISO 3166-2:2000-06-21
* ISO 3166-2:2002-05-21
* ISO 3166-2:2002-12-10

## Kodai

## Nuorodos

* ISO 3166-2
* Kanados provincijos ir teritorijos
Madagaskarinis diskakojis šikšnosparnis

**Madagaskarinis diskakojis šikšnosparnis** (*Myzopoda aurita*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) būrio šikšnosparnis, vienintelė rūšis šeimoje ir gentyje.

## Paplitimas
Paplitęs rytinėje Madagaskaro pakrantėje. Gyvena atogrąžų miškuose 970 m aukštyje virš jūros lygio.

## Išvaizda
Ilgis 101–118 mm, dilbio ilgis 46–52 mm, uodegos ilgis 40–53 mm. Svoris 10,5 g.

## Šaltiniai
Buldoginiai šikšnosparniai

**Buldoginiai šikšnosparniai** (*Molossidae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima.

## Gentys
Šeimoje yra 85 rūšys, priklausančios 16 genčių:
* *Cabreramops*
* Raukšlėtalūpiai laisvauodegiai šikšnosparniai (*Chaerephon*)
* Plikieji buldoginiai šikšnosparniai (*Cheiromeles*)
* Peterso eumopsis (*Eumops*)
* Amerikiniai buldoginiai šikšnosparniai (*Molossops*)
* Aksominiai šikšnosparniai (*Molossus*)
* Laisvauodegiai šikšnosparniai (*Mops*)
* Raukšlėtalūpiai šikšnosparniai (*Mormopterus*)
* Miopteriai (*Myopterus*)
* *[[Neoplatymops]]*
* Niktimopsiai (*Nyctinomops*)
* Otomopsai (*Otomops*)
* *[[Platymops]]*
* Promopsai (*Promops*)
* *[[Sauromys]]*
* Buldoginiai raukšlėtalūpiai (*Tadarida*)
Marianas Ivanciuvas

**Marianas Ivanciuvas** (**Marian Iwańciów**; 1906 m. vasario 4 d. Zočuve – 1971 m. kovo 14 d. d Zamoscėje) – lenkų tapytojas, grafikas, pedagogas.

Nuo 1926 m. mokytojavo Vilniuje ir Trakuose. 1929–1935 metais studijavo Vilniuje, Stepono Batoro universiteto Dailės fakultete, akademiniais 1933/1934-1934/1935 metais dalyvavo ataskaitinėse fakulteto parodose, Vilniaus grafikų parodose: Poznanėje, Šiuolaikinės lenkų karinės grafikos; 1940 – Vilniaus plastikų.

1939 m. rugsėjo kampanijos metu Solovkuose pateko į nelaisvę, grįžo 1944 m. Iki 1945 m. rudens mokytojavo Trakų vidurinėje mokykloje. Vėliau išvyko į Lenkiją, iš pradžių į Aukštąją Sileziją (1945–1953 metais mokėsi Aukštosios Silezijos vid. profesinėje mokykloje), paskui į Zamoscę, ten dirbo mokytoju Valstybiniame plastinių menų licėjuje, 1965–1969 m. buvo jo direktorius. 1949–1950 m. baigė studijas Torūnėje, Koperniko universiteto Dailės fakultete, gavo dailininko tapytojo diplomą.

Be pedagoginio darbo aktyviai įsijungė į meninį gyvenimą, iš pradžių Vroclavo, paskui Liublino srityse, buvo vienas iš *Zamojskio grupės* steigėjų. Keliavo po Rumuniją, Jugoslaviją, lankėsi Paryžiuje, piešė studijas pastele ir akvarele. Iki karo daugiausia dirbo grafikos srityje, kūrė architektūrinius peizažus ksilografijos technika (Vilniaus, Trakų motyvais), naudodamas ryškius medžio rėžius. Grafikoje kartais rėmėsi naujausia Lenkijos istorijos ikonografija ("Mūšis dėl Vilniaus', ksilografija, 1938). Po karo daugiausia tapė aliejinius peizažus, aiškaus kolorito, su daugybe gyvos žalumos. Priklausė avangardiniams *Zamojskio grupės* atstovams.

## Bibliografia
* Kazimierz Brakoniecki, Jan Kotłowski, Lech Lechowicz *Wileńskie środowisko artystyczne 1919-1945*, Olsztyn 1989
* Józef Poklewski *Polskie życie artystyczne w międzywojennym Wilnie*, Toruń 1994
* Jerzy Malinowski, Michał Woźniak, Ruta Janoniene *Vilniaus meno mokykla ir jos tradicijos*, Toruń-Wilno 1996

## Nuorodos
* Misionierių bažnyčia Vilniuje (1933) – Kujawsko-Pomorska Digital Library
* Trakų salos pilis I (about 1935) – Kujawsko-Pomorska Digital Library
*Marian Iwańciów – Zamosc Encyclopedia
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis

**Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už nuopelnus garsinant Lietuvos vardą kultūros, mokslo, švietimo, verslo, gamybos, sveikatos, socialinės apsaugos, karybos, sporto, ūkio bei kitose srityse, taip pat už humanitarinę pagalbą Lietuvai.

## Aprašas

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis sidabrinis, 36 mm skersmens. Priekinėje medalio pusėje ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ ženklas, kitoje vainikas, įrašas „Pro Lituania“ ir medalio įsteigimo metai „2002“. Medalis tvirtinamas prie Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ 32 mm pločio kaspinėlio.

## Ordino laipsniai

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius (1-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius (2-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius (3-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius (4-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius (5-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis

## Ordino kavalieriai

Iki 2006 m. gruodžio 12 d. ordinu buvo apdovanoti 227 asmuo, iš jų 40 užsieniečių, o per pirmuosius, 2003 m. – 31 asmuo:

## Išnašos
Vyčio Kryžiaus ordino vėliava

**Vyčio Kryžiaus ordino vėliava** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami Lietuvos kariuomenės daliniai, miestai ir kitos gyvenamosios vietovės už didvyrišką narsumą bei ištvermę ginant Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę.

## Aprašas
Vyčio Kryžiaus ordino vėliava yra dviejų rūšių:
* 1) kariuomenės dalinio vėliava su Vyčio Kryžiaus ordino juosta. Ant vieno juostos galo – sidabro ąžuolo šakelė, o prie kito – sidabro lentelė, kurioje įrašyti svarbiausi nuopelnai. Vėliavos koto antgalyje – Vyčio Kryžiaus ordino ženklas. Ant vėliavos koto žiedo – apdovanojimo data
* 2) miesto ar kitos gyvenamosios vietovės vėliava su Vyčio Kryžiaus ordino juosta. Ant vieno juostos galo – sidabro ąžuolo šakelė, o prie kito – sidabro lentelė, kurioje įrašyti miesto ar kitokios gyvenvietės piliečių nuopelnai. Vėliavos koto antgalyje – Vyčio Kryžiaus ordino ženklas. Ant vėliavos koto žiedo – apdovanojimo data.
* Vyčio Kryžiaus ordino juosta – raudono muaro, 100 mm pločio, su keturiomis juodomis juostelėmis kraštuose.

Vyčio Kryžiaus ordino vėliavos įteikimą, jos laikymą kariniame dalinyje, nešimą ir jos vietą rikiuotėje nustato Rikiuotės ir karinių ceremonijų statutas.

Miestų ar kitų gyvenamųjų vietovių Vyčio Kryžiaus ordino vėliavos laikomos savivaldybėse arba seniūnijose. Jos gali būti viešai iškeliamos arba nešamos valstybės švenčių ir atmintinomis dienomis bei oficialių vietos švenčių dienomis.

## Ordino laipsniai
Vyčio Kryžiaus ordino Didysis kryžius (1-asis laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius (2 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius (3 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius (4 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius (5 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino vėliava
* I laipsnio Vyčio Kryžius – 1919–1940 m. ordinas
* II laipsnio Vyčio Kryžius – 1919-1940 m. ordinas
* III laipsnio Vyčio Kryžius – 1919-1940 m. ordinas
* Vyčio Kryžiaus ordino medalis

## Vėliavos kavalieriai
Vyčio Kryžiaus ordino vėliava apdovanotas Kaunas.
Geometrinė optika

**Geometrinė optika** arba **spindulių optika** – optikos sritis, aprašanti šviesos sklidimą spindulio sąvokos pagalba. Įprastiniu atveju, spindulys yra tiesė, jungianti taškus, ties kuriais pasikeičia sklidimo terpės optinės savybės. Tačiau terpėje, kurioje lūžio rodiklis priklauso nuo padėties, spinduliai bus kreivės.

*Spindulys* geometrinėje optikoje yra abstraktus objektas arba įrankis, skirtas aprašyti šviesos bangos elgesį. Spindulys yra statmenas realaus fizikinio darinio – bangos – bangos frontui. Geometrinė optika suformuluoja taisykles, nusakančias šių spindulių sklidimą per įvairias optines sistemas, tuo būdu leisdama nusakyti bangos fronto elgesį. Tačiau banga pilnai aprašoma yra ne tik fazės, bet ir amplitudės, vertėmis. Dėl šios priežasties geometrinės optikos metodais yra neįmanoma pilnai nusakyti bangų elgesį. Geometrinė optika yra žymiai supaprastinta optikos teorija, neaprašanti tokių reiškinių kaip difrakcija ir poliarizacija. Šie reiškiniai yra nagrinėjami tikslesniame optikos artinyje – bangų optikoje.

Geometrinė optika šviesos sklidimo reiškinius tiksliai aprašo tik tada, kai šviesos bangos ilgis daug mažesnis už jos kelyje pasitaikančių kliūčių matmenis. Geometrinė optika sėkmingai aprašo vaizdų sudarymą, apdorojimą įvairiuose optiniuose prietaisuose bei tų prietaisų netobulumus.

Dažnai geometrinė optika yra dar labiau supaprastinama padarius prielaidą, kad spinduliai sklinda prietaise mažais kampais apie prietaiso optinę ašį. Šis artinys yra vadinamas paraksialiniu artiniu arba „mažu kampų artiniu“. Šiame artinyje optinės sistemos atsakas tampa tiesinis, taip leisdamas optines sistemas bei jų sudedamąsias dalis aprašyti matricų pagalba. Tokiu būdu yra nustatomos apytikslės objektų ir atvaizdų padėtys, apytikslės didinimo bei mažinimo vertės. Šis artinys yra pakankamai tikslus aprašyti didžiajai daliai kasdienės apyvokos optinių prietaisų – akinių, padidinimo stiklų, fotokamerų bei apšvietimo sistemų.
Pinturasas

**Pinturasas** ( 'paveikslų upė') – upė Argentinoje, Patagonijoje, Santa Kruso provincijoje; Deseado dešinysis intakas. Prasideda Anduose, Buenos Airių plokščiakalnyje, Sebaljoso kalno (2743 m) papėdėje. Ekerio (*Río Ecker*) pavadinimu pradžioje teka į rytus. Toliau pasuka į šiaurę ir teka Pinturaso kanjonu kur ir įgyja Pinturaso pavadinimą. Įteka į Deseadą į rytus nuo Perito Moreno miesto.

Prie Pinturaso upės, Pinturaso kanjone yra archeologinė radavietė – Rankų urvas – įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Upė dažnai išdžiūva.

## Šaltiniai
Pinturaso kanjonas

**Pinturaso kanjonas** () – slėnis, esantis Argentinoje, Santa Kruso provincijoje, Pinturo upės vidurupio slėnyje, apie 160 km į pietryčius nuo Perito Moreno miesto. Šlaitų aukštis apie 240 m. Augalija labai skurdi (išskyrus palei upės vagą).

Susidaręs iš Juros periodo ignimbrito.

Kanjone yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukta archeologinė radimvietė Rankų urvas (*Cueva de las Manos*).

## Šaltiniai
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius

**Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius** – septynioliktas pagal svarbą Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už ypatingus nuopelnus garsinant Lietuvos vardą, puoselėjant ir plėtojant tarpvalstybinius santykius, už humanitarinę pagalbą Lietuvai, už ypatingus nuopelnus valstybės tarnyboje, kultūros, mokslo ir švietimo, verslo ir gamybos, sveikatos ir socialinės apsaugos, karybos, sporto, ūkio bei kitose srityse. Ordino garbės ženkle veiklos sritis žymima kryžių ir juostą (kaspiną ar kaspinėlį) jungiančiame vainike tam tikrą sritį atitinkančiu simboliu. Šiuo ordinu gali būti apdovanojami ir užsienio valstybių piliečiai.

## Istorija
Ordinas „Už nuopelnus Lietuvai“ įsteigtas 2002 m. birželio 18 d. Valstybės apdovanojimų įstatymu Nr. IX-957.

## Aprašas
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius
: **Kryžius** – aukso, penkių galų, padengtas baltu emaliu, 42 mm dydžio. Ant jo oksiduoto sidabro Vytis. Tarp kryžiaus galų saulės spinduliai. Kitoje pusėje: kryžiaus galuose Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių ir Panevėžio herbai, centre užrašas „Pro Lituania“ ir ordino įsteigimo metai „2002“.
: **Ordino kaspinėlis** –raudono muaro, 32 mm pločio, su dviem geltonos ir žalios spalvos juostelėmis.
: **Ordino pakaitas** – 32 mm ilgio ir 10 mm pločio juostelė su rozete iš ordino kaspinėlio ant aukso galiono.
: **Miniatiūra** – sumažintas (20 mm aukščio) apdovanojimo ženklas, segamas prie ordino kaspinėlio.
: **Rozetė** – 8 mm skersmens, ant aukso galiono.

Ordino ženklai numeruojami. Apdovanojimo ženklo numeris įrašomas į apdovanotam asmeniui įteikiamą ordino diplomą. Ordinais apdovanojama nuosekliai – pradedant nuo žemiausio laipsnio: Riterio, Karininko, Komandoro, Komandoro didžiuoju ir Didžiuoju kryžiais.

Kandidatus apdovanoti ordinu teikia: Seimo Pirmininkas ir jo pavaduotojai, Ministras Pirmininkas, Vyriausybės nariai. Teikimai ordinų kancleriui pristatomi ne vėliau kaip prieš du mėnesius iki apdovanojimo dienos. Juose pateikiama kiekvieno kandidato biografija, nuopelnų aprašymas, duomenys apie ankstesnius valstybės apdovanojimus, nurodymas, kokiam apdovanojimui pristatoma, taip pat asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija.

Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius segamas ant 32 mm kaspinėlio kairėje krūtinės pusėje. Kaspinėlio centre yra ordino juostos spalvų rozetė.

## Ordino laipsniai
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Didysis kryžius (1-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius (2-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius (3-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžius (4-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius (5-asis laipsnis)
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medalis

## Ordino kavalieriai

Iki 2006 m. gruodžio 12 d. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Karininko kryžiumi buvo apdovanoti 163 asmenys, iš jų per pirmuosius, 2003 m. – 49, iš jų 20 užsieniečių:

## Šaltiniai
Kueva de las Manos

**Kueva de las Manos** (, „Rankų urvas“) – urvas Argentinoje, Santa Kruso provincijoje, 163 km į pietryčius nuo Perito Moreno miesto, Pinturo upės kanjone. Svarbi archeologinė ir paleontologinė radavietė. Atrastas 1876 m. Francisco Moreno.

Pagrindinis urvo objektas – rankų piešiniai, padaryti indėnų (greičiausiai teuelčų protėvių) prieš 9300–13000 metų. Piešinių rašalas mineralinės kilmės. Piešinių amžius nustatytas pagal juose vaizduojamų daiktų naudojimo laikotarpį.

Urvo gylis – 24 m, plotis ties įėjimu – 15 m, aukštis – 10 m. Rankų piešiniai daugiausia šabloniniai. Be rankų dar vaizduojami guanakai, nandu, katiniai ir kiti gyvūnai, geometrinės figūros, saulė, medžioklės scenos. Panašių piešinių, tačiau mažesniais kiekiais, galima rasti ir gretimuose urvuose. Vyraujančios piešinių spalvos: raudona (pagaminta iš hematito), balta, geltona ir juoda. Daugiausia vaizduojamos kairios rankos, kai kurios nedidelės, pieštos vaikų.

1999 m. *Cueva de las Manos* įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Nuorodos
* Patagonijos turistinės svetainės skiltis 
* Meno svetainės skiltis 
* Iliustracijos
Pempės

**Pempėmis** vadinama:

* Pempės - sėjikinių (*Charadriidae*) šeimos paukščių gentis;
* kaimai Lietuvoje:
** Panevėžio rajone;
** Šilalės rajone;
** Zarasų rajone.

Panašūs:

* Pempė.
Šaulių žvaigždė

::*Apie medalį žr. [[Šaulių žvaigždės medalis]]*

**Šaulių žvaigždė** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti Lietuvos šaulių sąjungos nariams, kitiems Lietuvos bei užsienio valstybių piliečiams už ypatingus nuopelnus Šaulių sąjungai ir Lietuvai. Šaulių žvaigždės garbės ženklas prilyginamas ordinui.

## Istorija
 
Steigti apdovanojimą Lietuvos šaulių sąjungos nariams sumanyta 1927 m., artėjant Šaulių sąjungos dešimtmečiui. Šaulių žvaigždės ordino projektą sukūrė skulptorius Petras Rimša. 1930 m. patvirtintas ordino aprašymas ir statutas.

## Aprašymas
Šaulių žvaigždė – trijų lelijos žiedo formos spindulių, dengtų žalios spalvos emaliu, ant sidabrinės saulutės. Viršutinio, vertikalaus spindulio viduryje – skydelis su Vyčio kryžiumi. Ženklo centre – apvalus raudono emalio skydas su Vytimi.

Ordino juosta – tamsiai žalia su dviem baltomis juostelėmis pakraščiuose ir viena raudona per vidurį.

## Apdovanojimas
Šaulių žvaigžde Sąjungos vado teikimu apdovanoja krašto apsaugos ministras. Šaulių žvaigžde apdovanojami:
: šauliai, kurie eidami atsakingas pareigas Šaulių sąjungoje, pasižymėjo organizaciniais gabumais,
: eiliniai šauliai, pasižymėję sąžiningumu, uolumu ir ištvermingumu,
: Šaulių sąjungai arba Lietuvai nusipelnę asmenys,
: Šaulių žvaigžde gali būti apdovanojami ir užsienio valstybių šauliai bei asmenys, parodę ypatingo palankumo Lietuvos šaulių sąjungai.

Šauliai apdovanojami šių švenčių metu:
: Vasario 16-ąją
: Birželio 24-ąją
: Liepos 6-ąją
: Lapkričio 23-ąją

Ypatingais atvejais apdovanojama gali būti ir kitu laiku. Antrą kartą tuo pačiu ženklu neapdovanojama. Kartu su Šaulių žvaigždės ženklu išduodamas ženklo liudijimas. Asmenys, apdovanoti Šaulių žvaigžde, turi teisę ją nešioti tiek dėvėdami uniformą, tiek ir civilius drabužius.

## Kavalieriai

Petras Ciunis – 1939 m.
Antanas Mackevičius

**Antanas Mackevičius:**

* Antanas Mackevičius (1828) – dvasininkas, vienas 1863 m. sukilimo vadų;
* Antanas Mackevičius (1902) – aktorius.
Šaulių žvaigždės medalis

::*Apie ordinui prilyginamą garbės ženklą žr. [[Šaulių žvaigždė]]*

**Šaulių žvaigždės medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti Lietuvos šaulių sąjungos nariams, kitiems Lietuvos bei užsienio valstybių piliečiams už ypatingus nuopelnus Šaulių sąjungai ir Lietuvai.

## Istorija
 
Įsteigtas 1939 m., artėjant Šaulių sąjungos dvidešimtmečiui. Šaulių žvaigždės medalio projektą sukūrė skulptorius Petras Rimša. Medalis buvo gaminamas Šveicarijos firmoje „Huguenin Frères de Le Locle“. 1939 m. medaliu apdovanoti 2083 asmenys. Medalio pažymėjimus pasirašė Krašto apsaugos ministras brigados generolas Stasys Raštikis ir Šaulių sąjungos vadas pulkininkas Pranas Saladžius.

## Aprašymas
Šaulių žvaigždės medalis – bronzinis, apvalus, su briauna. Priekinėje medalio pusėje – skydas su Vyčio kryžiumi, virš jo – Šaulių žvaigždės ordino miniatiūra, po skydu – pelėda su knyga. Už skydo – sukryžiuoti šautuvai ąžuolo lapų vainiko fone. Medalio reversas aprėmintas lapų vainiku, viršuje ant suringuotos juostos Šaulių sąjungos jubiliejaus metai „1919-1939“, fone – Lietuvos kaimo vaizdelis su kryžiastulpiais, virš jo užrašas „DIRBK IR BUDĖK LIETUVOS GARBEI“.

Juosta – žalio muaro, 32 mm pločio, su dviem 4 mm baltomis juostelėmis kraštuose..

## Apdovanojimas

Šaulių žvaigždės medaliu Sąjungos vado teikimu apdovanoja krašto apsaugos ministras. Šaulių žvaigždės medaliu apdovanojami Šaulių sąjungos pareigūnai ir kiti šauliai, kurie, vykdydami pareigas, pasižymėjo sąžiningumu, uolumu ir ištvermingumu.

Šauliai apdovanojami šių švenčių metu:
: Vasario 16-ąją
: Birželio 24-ąją
: Liepos 6-ąją
: Lapkričio 23-ąją

Ypatingais atvejais apdovanojama gali būti ir kitu laiku. Antrą kartą tuo pačiu ženklu neapdovanojama. Kartu su Šaulių žvaigždės medaliu išduodamas ženklo liudijimas. Asmenys, apdovanoti Šaulių žvaigždės medaliu, turi teisę jį nešioti tiek dėvėdami uniformą, tiek ir civilius drabužius.
Vyčio Kryžiaus ordino medalis

** Vyčio Kryžiaus ordino medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, kuriuo Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanojami asmenys už narsą ir žygdarbius, atliktus kovos aplinkybėmis, už dvasios tvirtybę, sumanią konspiraciją bei vadovavimą, ištvermę bei pasiaukojimą ginkluoto ir neginkluoto pasipriešinimo 1940–1990 m. okupacijoms kovose už Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę ar įkalinimo ir kitokio represavimo metu, taip pat už pasiryžimą, pasiaukojimą ir ištikimybę pareigai atkuriant Lietuvos valstybingumą 1988–1990 metais ar šalinant grėsmę Lietuvos valstybingumui ar vientisumui po 1990 m. kovo 11 d., už krašto teritorijos gynimą, valstybės sienos ir kitų svarbių objektų apsaugą, už ekologinių katastrofų, stichinių nelaimių, avarijų padarinių likvidavimą, už narsumą saugant viešąją tvarką, piliečių teises ir laisves.

Vyčio Kryžiaus ordino šventė – lapkričio 23 - oji – Lietuvos karių diena.

## Istorija

Įsteigtas 2002 m. birželio 18 d. priėmus naują Valstybės apdovanojimų įstatymo redakciją vietoje Vyčio Kryžiaus. Kaldina Lietuvos monetų kalykla. Juosteles gamina Danijos firma „Morch and Sons“.

Pirmieji Vyčio Kryžiaus ordino medaliai įteikti 2003 m. vasario 16 d., iki 2006 m. gruodžio 12 d. medaliu apdovanoti 184 asmenys.

## Ordino laipsniai

* Vyčio Kryžiaus ordino Didysis kryžius (1 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius (2 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius (3 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius (4 laipsnis)
* Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius (5 laipsnis)

## Aprašas

Vyčio Kryžiaus ordino medalis sidabrinis, 36 mm skersmens. Priekinėje medalio pusėje Vyčio Kryžiaus ordino ženklas. Kitoje pusėje ąžuolo šakelė, įrašas „Už narsumą“ ir medalio įsteigimo data „2002“. Medalis tvirtinamas prie 32 mm pločio ordino kaspinėlio. Kaspinėlis – raudono muaro, su keturiomis juodomis juostelėmis kraštuose.

Vyčio Kryžiaus ordino medalio pakaitai
* Juostelė – 32 mm ilgio ir 10 mm pločio, iš medalio kaspinėlio, su trikampe sidabro žvaigždute.
* Miniatiūra – sumažintas 15 mm aukščio apdovanojimo ženklas, segamas prie medalio kaspinėlio.
Akamaras

**Akamaras** (arba **Eridano Θ**) – regimoji dvinarė žvaigždė. Vienas narys yra 3,42 ryškio A4 spektrinės klasės milžinė, antras narys yra 4,42 ryškio A1 spektrinės klasės pagrindinės sekos žvaigždė, tarp jų yra 8,3. Nuotolis nuo Saulės siekia 161 šviesmečių.
Buenos Airių ežeras

**Buenos Airių ežeras** (; Argentinoje) arba **Generolo Kareros ežeras** (; Čilėje) – ežeras Patagonijoje, Patagonijos Anduose (350 m aukštyje), Čilėje (Aiseno regione) ir Argentinoje (Santa Kruso provincijoje). Bendras plotas – 1850 km² (iš jų Čilei priklauso 970 km², Argentinai 880 km²). Tai didžiausias Čilės ir ketvirtas pagal dydį Argentinos ežeras.

Ežero dubuo ledyninės kilmės. Nutįsęs vakarų–rytų kryptimi. Ilgis 130 km, plotis iki 32 km. Vakariniai krantai aukšti, fjordiniai. Čilės pusėje yra nemažai salų. Buenos Airių ežeras jungia Ramiojo ir Atlanto vandenynų baseinus. Į Ramųjį vandenyną išteka Beikerio upė. Rytų kryptimi išteka Feniks Čiko upė, kuri sudaro Deseadą. Šis po liūčių pasiekia Atlanto vandenyną.

Apylinkių klimatas šaltas ir drėgnas, tačiau prie ežero dažnos šiltos saulėtos dienos. Todėl prie ežero įsikūrusios kelios didesnės gyvenvietės: Puerto Inchenjero Ibanjesas ir Čile Čikas Čilėje bei Los Antigvosas ir Perito Morenas Argentinoje. Keliskart išsiveržęs Hadsono ugnikalnis sukėlė nuostolių ežero apylinkių gyventojams. Vystomas turizmas. Lašišų ir upėtakių žvejyba.

## Šaltiniai


Carretera Austral, Chile (10774991274).jpg|Salos ežere Čilės pusėje
ChileChico-001.jpg|Barkasas prie Čile Čiko
Sunset at General Carrera Lake.jpg|Saulėlydis prie ežero
Marble cathedral - Flickr - jvieras.jpg|Uola „Marmuro koplyčia“ ežere Čilėje
Čile Čikas

**Čile Čikas** ( 'mažoji Čilė') – miestelis Čilėje, Aiseno regione, Cheneral Kareros provincijoje, Cheneral Kareros ežero pakrantėje, priešais Argentinos gyvenvietę Los Antigvosą. Yra 130 km nuo Kojhaikės miesto, Andų kalnuose. Komunos centras. 3 tūkst. gyventojų (2005 m.).

Žemės ūkis, žvejyba, turizmas.

## Šaltiniai
Brežnevas

**Brežnevas** gali reikšti:

* sovietų partinis lyderis Leonidas Brežnevas (1906–1982);
* Naberežnyje Čelnų miesto pavadinimas 1982–1988 m.
Dailininkas

**Dailininkas** – žmogus, užsiimantis vaizduojamojo meno kūrimu ir jų pateikimu ant plokštumos ar paviršiaus. Dailininkai dar gali būti skirstomi į smulkesnes kategorijas:
* Tapytojai – menininkai, tapantys dažniausiai aliejiniais arba akriliniais dažais ant drobės. Taip pat dirbantys pastele, akvarele, tempera, sienų tapytojai (freskos ar modernia technika).
* Grafikai – menininkai, dirbantys grafikos srityje. Jie užsiima grafinių, stilizuotų vaizdų perteikimu ant medžiagos arba kompiuterio monitoriuje. Grafikai smulkiau išskirstomi pagal grafikos sritį, kurioje specializuojasi: graveriai, ofortistai, šilkografai, litografai, plakatistai ir afišistai, iliustratoriai, grafičių menininkai ir pan.
* Skulptoriai – menininkai, dirbantys skulptūros srityje. Jie užsiima erdviniu menu, gamindami įvairius erdvinius kūrinius (skulptūras, bareljefus, monumentus ir kt.) iš medžio, akmens ir kitų medžiagų. Skulptoriams priskiriami instaliacijų ir žemės menininkai.
* Keramikai − naudodami molį kuria puodus, lėkštes, vazas, keraminius pano, mozaikas. 
* Vitražistai − vitražų kūrėjai.
* Tekstilininkai − audinių raštų kūrėjai.
* Dizaineriai (mados, interjero, baldų, spaudos, reklamos).
* Stiklininkai − meniškų stiklo indų, sietynų kūrėjai.
* Teatro dailininkai − teatro scenos dekoracijų, kostiumų kūrėjai.
* Metalo dailininkai ir juvelyrai − metalo dirbinių ir juvelyrikos kūrėjai.
* Perfomansų (ar pasirodymų) menininkai − menininkai, kaip dailės kūrinį pristatantys save pačius, savo vizualius veiksmus.

## Įrankiai
Dailininkai dažniausiai naudojasi įprastiniais įrankiais ir medžiagomis: teptukais, pieštukais, paletėmis, plunksnomis, įvairių rūšių dažais. Tačiau kartais kuriant meno kūrinius naudojamos ir netokios tradicinės medžiagos bei būdai, kaip pavyzdžiui: kraujas, įvairios maisto medžiagos ir panašiai. Skulptoriai naudoja įvairias medžiagas kurti skulptūrom (gipsas, medis, akmuo ir kt.).