Nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas

**Nuolatinis struktūrizuotas bendradarbiavimas** (, trumpinama **PESCO**) – Europos Sąjungos (ES) saugumo ir gynybos politikos (SGP) dalis, kurioje 26 iš 27 valstybių narių nacionalinės ginkluotosios pajėgos siekia struktūrinės integracijos (vienintelė išimtis – Malta). Remiantis Europos Sąjungos sutarties 42(6) straipsniu ir 10 protokolu, šį mechanizmą įtvirtino 2009 m. Lisabonos sutartis, o PESCO iniciatyva buvo pradėta 2017 m. PESCO integracija vykdoma per projektus, kurie buvo pradėti 2018 m. Kartu su Kasmetine koordinuota gynybos apžvalga (CARD), Europos gynybos fondu bei Karinio planavimo ir vykdymo gebėjimais (MPCC), PESCO sudaro visapusišką ES gynybos paketą. PESCO yra panašus į sustiprintąjį bendradarbiavimą kitose ES politikos srityse tuo, kad integracija nereikalauja visų ES valstybių narių dalyvavimo.

## Istorija

### Išankstinis aktyvavimas
PESCO pirmą kartą buvo įrašytas į Europos Konstituciją pagal III-312 straipsnį, tačiau šios konstitucijos ratifikavimas žlugo. Vėliau jis buvo įtrauktas į 2009 m. Lisabonos sutartį. Ši sutartis numatė galimybę toms valstybėms narėms, kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus ir kurios yra viena kitai prisiėmusios labiau įpareigojančius įsipareigojimus, įsteigti nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą (PESCO) ES rėmuose, siekiant vykdyti sudėtingiausias misijas. PESCO buvo laikomas būdu įgyvendinti bendrą gynybą, numatytą 42 straipsnyje, tačiau po Europos Konstitucijos atmetimo kilęs skepticizmas dėl tolesnės integracijos reiškė, kad šio mechanizmo aktyvavimas buvo mažai tikėtinas. Europos Komisijos pirmininkas Jeanas-Claude’as Junckeris PESCO pavadino Lisabonos sutarties „miegančiąja gražuole“.

2010-aisiais geopolitinis peizažas aplink ES pradėjo keistis, sukeldamas krizę po krizės. Libijos pilietinis karas, Sirijos pilietinis karas ir grupuotės „Islamo valstybė Irake ir Levante“ iškilimas sukėlė Europos migracijos krizę. 2014 m. Rusija įsiveržė į Ukrainą, aneksavo Krymą ir pradėjo tebesitęsiantį konfliktą dėl Ukrainos ir Europos Sąjungos asociacijos sutarties. 2016 m. JAV prezidentas Donaldas Trampas kritikavo NATO sąjungininkes, kelis kartus net atsisakydamas remti kolektyvinės gynybos principą, o Jungtinė Karalystė – viena iš dviejų didžiausių ES karinių galių – referendume nusprendė pasitraukti iš ES.

Ši nauja aplinka, nors ir labai skirtinga nuo tos, kuriai buvo kuriamas PESCO, suteikė naują postūmį Europos gynybos bendradarbiavimui. Jungtinės Karalystės istoriškai priešiškos tokio bendradarbiavimo idėjai pasitraukimas iš ES dar labiau sustiprino viltis dėl sėkmės. Susitikime Bavarijoje Vokietijos kanclerė Angela Merkel pareiškė: „Laikai, kai galėjome visiškai pasikliauti kitais, tam tikra prasme jau baigėsi… Tai patyriau per pastarąsias kelias dienas. Mes, europiečiai, iš tiesų turime savo likimą paimti į savo rankas.“ 2016 m. pabaigoje ES įtraukė gynybos bendradarbiavimą į savo po „Brexit“ paskelbtas Bratislavos ir Romos deklaracijas. Tarp Prancūzijos ir Vokietijos kilo tam tikrų nesutarimų dėl PESCO pobūdžio. Prancūzija numatė nedidelę, bet ambicingą grupę su rimtais gebėjimais, kuri galėtų daryti reikšmingą praktinę pažangą. Tuo tarpu Vokietija, vengdama tolesnių ES susiskaldymų, pasisakė už labiau įtraukų modelį, kuriame potencialiai galėtų dalyvauti visos valstybės, nepriklausomai nuo jų karinių gebėjimų ar pasirengimo integruotis. Be to, Vokietijai PESCO reiškė gebėjimų stiprinimą ir vienybės signalą po „Brexit“, o Prancūzijai buvo svarbiausias operatyvumas ir pagalbos paieška jos pernelyg išplėtotoms misijoms Afrikoje.

Jų kompromisas buvo PESCO pertvarkyti kaip procesą. PESCO turėjo būti įtraukus, bet valstybės narės neprivalėjo dalyvauti visuose projektuose, o pažanga būtų vykdoma etapais – tai leistų kurti bendrus gebėjimus nebandant iš karto spręsti esminių nesutarimų dėl galutinių tikslų. Be to, valstybėms narėms nereikėjo jau turėti tam tikrų karinių gebėjimų – užteko įsipareigoti jų siekti. Tai leido įgyvendinti Prancūzijos idėją stiprinti karinius pajėgumus neatskiriant tų šalių, kurios dar neatitiko reikalaujamo lygmens.

### Aktyvavimas
2017 m. rugsėjo 7 d. ES užsienio reikalų ministrai susitarė pradėti PESCO procesą su 10 pradinių projektų. 2017 m. lapkričio 13 d. šį susitarimą pasirašė 23 iš 28 valstybių narių. Airija ir Portugalija 2017 m. gruodžio 7 d. informavo Vyriausiąjį įgaliotinį ir Europos Sąjungos Tarybą apie savo norą prisijungti prie PESCO, ir 2017 m. gruodžio 11 d. PESCO buvo aktyvuotas 25 valstybių sprendimu, patvirtinus Tarybos nutarimą. Danija nedalyvavo, kadangi iki 2022 m. liepos mėnesio turėjo išimtį iš Bendros saugumo ir gynybos politikos. Jungtinė Karalystė taip pat nedalyvavo, nes 2020 m. pasitraukė iš ES. Malta nusprendė neprisijungti dėl susirūpinimo, kad PESCO galėtų prieštarauti jos neutralumo politikai.
Pagal Europos Sąjungos sutarties (EUS) 46 straipsnį, valstybės narės, kurios iš pradžių nedalyvavo, gali paprašyti prisijungti prie PESCO informuodamos Tarybą, o sprendimas priimamas kvalifikuota dalyvaujančių valstybių narių dauguma.

## Principai
„Valstybės narės, kurių kariniai pajėgumai atitinka aukštesnius kriterijus ir kurios yra viena kitai prisiėmusios labiau įpareigojančius įsipareigojimus šioje srityje, siekdamos vykdyti pačias sudėtingiausias misijas, įsteigia nuolatinį struktūrizuotą bendradarbiavimą Europos Sąjungos rėmuose. Toks bendradarbiavimas yra reglamentuojamas Sutarties 46 straipsniu. Jis neturi įtakos Sutarties 43 straipsnio nuostatoms.“

— Europos Sąjungos sutarties 42 straipsnio 6 dalis

Šios valstybės turi pranešti apie savo ketinimą Tarybai ir Vyriausiajam įgaliotiniui. Tuomet Taryba kvalifikuota balsų dauguma priima sprendimą, kuriuo įsteigia PESCO ir nustato dalyvaujančių valstybių sąrašą. Bet kuri kita valstybė narė, atitinkanti kriterijus ir norinti dalyvauti, gali prisijungti prie PESCO taikant tą pačią procedūrą, tačiau sprendimą priimant balsuoja tik jau dalyvaujančios valstybės. Jeigu dalyvaujanti valstybė nustoja atitikti kriterijus, sprendimas dėl jos dalyvavimo sustabdymo priimamas tokia pačia tvarka, kaip ir priimant naujus dalyvius, tačiau iš balsavimo procedūros pašalinama susijusi valstybė. Jei dalyvaujanti valstybė nusprendžia pasitraukti iš PESCO, ji tiesiog praneša Tarybai ir yra pašalinama iš dalyvių sąrašo. Visi kiti Tarybos sprendimai ar rekomendacijos, susijusios su PESCO klausimais, kurie nesusiję su dalyvių sąrašu, reikalauja visų dalyvaujančių valstybių vieningo pritarimo.

PESCO protokole nustatyti kriterijai yra šie:
* Bendradarbiauti ir derinti reikalavimus bei telkti išteklius srityse, susijusiose su gynybos įrangos įsigijimu, tyrimais, finansavimu ir naudojimu, ypač remiantis Europos gynybos agentūros programomis ir iniciatyvomis (pvz., Elgesio kodeksu dėl gynybos viešųjų pirkimų);
* Turėti pajėgumą tiekti (nacionaliniu lygiu arba kaip daugiatautės pajėgų grupės dalį) tikslines kovines vienetas numatytoms misijoms, struktūruotas taktikos lygmeniu kaip kovos grupė su pagalbiniais elementais, įskaitant transportą (oro, jūrų) ir logistiką, per 5–30 dienų nuo iškvietimo (ypač reaguojant į Jungtinių Tautų prašymus), galinčias būti palaikomas 30 dienų laikotarpiui ir pratęsiamas iki bent 120 dienų;
* Gebėti per minėtus laikotarpius vykdyti šias užduotis: bendrosios nusiginklavimo operacijos, humanitarinės ir gelbėjimo operacijos, karinės konsultacijos ir pagalbos užduotys, konfliktų prevencijos ir taikos palaikymo misijos, kovinių pajėgų užduotys krizių valdyme, įskaitant taikos įtvirtinimą ir stabilizaciją po konflikto.

## Dalyvaujančios ginkluotosios pajėgos
Šios valstybės narės paskelbė apie savo ketinimą dalyvauti PESCO:

*  Austrija
*  Belgija
*  Bulgarija
*  Kroatija
*  Kipras
*  Čekija
*  Danija
*  Estija
*  Suomija
*  Prancūzija
*  Vokietija
*  Graikija
*  Vengrija
*  Airija
*  Italija
*  Latvija
*  Lietuva
*  Liuksemburgas
*  Nyderlandai
*  Lenkija
*  Portugalija
*  Rumunija
*  Slovakija
*  Slovėnija
*  Ispanija
*  Švedija


Pagal Europos Sąjungos sutarties 46 straipsnį, šios nedalyvaujančios Europos Sąjungos valstybės narės gali prašyti prisijungti prie PESCO, apie tai pranešdamos Tarybai, kuri sprendimą priima kvalifikuota dalyvaujančių valstybių dauguma:
, kuri nori pirmiausia stebėti PESCO raidą, nes dalyvavimas gali prieštarauti Maltos konstitucijai (neutralumo nuostatai).

### Danija
Iš pradžių Danija turėjo išimtį dėl dalyvavimo bendroje gynybos politikoje. Tačiau po 2022 m. Rusijos įsiveržimo į Ukrainą Danijos parlamentas 2022 m. balandžio 8 d. priėmė pasiūlymą, kuriuo šalis pasisako už dalyvavimą Bendroje saugumo ir gynybos politikoje, įskaitant Europos gynybos agentūrą ir PESCO . Danijos rinkėjai per 2022 m. birželio 1 d. referendumą pritarė šios išimties panaikinimui, ir tai įsigaliojo liepos 1 d. Vėliau šalis pradėjo svarstyti prisijungimą prie PESCO, kuriam Danijos parlamentas pritarė 2023 m. kovo mėn. Europos Sąjungos Taryba oficialiai patvirtino Danijos prisijungimą prie PESCO 2023 m. gegužės 23 d.

### Ne ES dalyvės
Nuo 2020 m. lapkričio trečiosios šalys taip pat gali dalyvauti PESCO projektuose. Kanada, Norvegija ir Jungtinės Valstijos dalyvauja projekte, skirtame pagerinti karinio mobilumo galimybes Europoje. Turkija 2021 m. gegužę pateikė paraišką dalyvauti karinio mobilumo projekte, tačiau tam prieštaravo Austrija, be to, išliko esama įtampa su Graikija ir Kipru. 2022 m. birželį Suomija ir Švedija įsipareigojo „remti kuo platesnį Turkijos ir kitų ne ES sąjungininkių įsitraukimą į esamas ir būsimas Europos Sąjungos Bendros saugumo ir gynybos politikos iniciatyvas, įskaitant Turkijos dalyvavimą PESCO karinio mobilumo projekte“. Tai buvo įtvirtinta trišaliame memorandume, suderintame 2022 m. Madrido viršūnių susitikime, siekiant palengvinti Turkijos Suomijos ir Švedijos stojimo į NATO ratifikavimą. Jungtinė Karalystė 2022 m. spalio 6 d., pirmajame Europos politinės bendrijos viršūnių susitikime, tuometinė Jungtinės Karalystės ministrė pirmininkė Liz Truss pareiškė įsipareigojimą, kad šalis prisijungs prie PESCO ir jos karinio mobilumo projekto 2022 m. lapkričio 15 d. ES Taryba oficialiai pakvietė Jungtinę Karalystę prisijungti prie šio projekto. Šveicarija 2025 m. ES Taryba pakvietė Šveicariją prisijungti prie karinio mobilumo projekto. Viešosios nuomonės apklausa, atlikta praėjus dviem mėnesiams po 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą, parodė, kad visuomenė palaiko Šveicarijos prisijungimą prie PESCO.

### Neutralios valstybės
PESCO dalyvauja dvi iš trijų Europos Sąjungos valstybių, kurios save apibūdina kaip neutralias – Austrija ir Airija. PESCO sukurta siekiant būti kuo įtraukesnė, leidžiant valstybėms prisijungti arba nesijungti pagal jų unikalią užsienio politiką. Kai kurie Airijos parlamento nariai Airijos prisijungimą prie PESCO laikė neutralumo atsisakymu. Vis dėlto priemonė buvo priimta, o vyriausybė teigė, kad PESCO „opt-in“ (pasirinktinio dalyvavimo) pobūdis leidžia Airijai prisijungti tik prie tų iniciatyvų, kurios yra naudingos, pavyzdžiui, kova su terorizmu, kibernetinis saugumas ir taikos palaikymas: „mes nesiruošiame pirkti lėktuvnešių ar naikintuvų“. Nors PESCO kritikų teigimu, dalyvavimas įpareigoja padidinti gynybos išlaidas, Airijos vyriausybė aiškiai nurodė, kad 2 % gynybos finansavimo įsipareigojimas yra kolektyvinis, o ne taikomas kiekvienai valstybei atskirai. Vyriausybė taip pat pabrėžė, kad bet koks gynybos biudžeto padidėjimas Airijoje būtų minimalus. Malta, vienintelė neutrali ES valstybė, nedalyvaujanti PESCO, nurodė, kad kol kas stebės, kaip PESCO vystysis, siekdama įsitikinti, ar tai neprieštarautų Maltos neutralumui.

### NATO
Nors PESCO iš dalies buvo sukurta dėl abejonių dėl Jungtinių Valstijų įsipareigojimo NATO, pareigūnai pabrėžia, kad PESCO bus papildanti, o ne konkuruojanti su NATO saugumo struktūra. Tuometinis NATO generalinis sekretorius Jensas Stoltenbergas taip pat akcentavo, kad karinis mobilumas yra puikus NATO ir ES bendradarbiavimo pavyzdys.

#### Jungtinių Valstijų kritika ir lobizmas
Jungtinės Valstijos ne kartą išreiškė susirūpinimą ir skelbė „įspėjimus“ dėl PESCO, o daugelis analitikų tai vertina kaip ženklą, kad JAV baiminasi prarasti įtaką Europoje – kariniu požiūriu savarankiška Europos Sąjunga ilgainiui galėtų paversti NATO vis mažiau reikšminga. Be karinio bendradarbiavimo stiprinimo, PESCO taip pat siekia plėtoti ES valstybių narių gynybos pramonę ir kurti darbo vietas Bendrijos viduje, o tai sulaukė kelių JAV politikų kritikos – baiminamasi, kad sumažės JAV ginklų pardavimai ES šalims (šiuo metu JAV kasmet parduoda ES valstybėms ginklų už daugiau nei 1 mlrd. eurų) Europos Parlamento narės Françoise Grossetête (dirbo EP 1994–2019 m.) teigimu, JAV aktyviai lobuoja prieš glaudesnį karinį bendradarbiavimą tarp ES valstybių narių – netgi kviesdamos europarlamentarus į „privačias vakarienes“, siekdamos įtikinti juos balsuoti prieš direktyvas ar teisės aktus, kurie stiprintų karinę integraciją ES viduje.

Nepaisant priešiškumo PESCO, Jungtinės Valstijos 2021 m. išreiškė norą dalyvauti karinio mobilumo projekte. Kai kurie Europos analitikai teigė, kad toks žingsnis gali būti bandymas iš vidaus susilpninti nepriklausomą Europos gynybos politiką. 2025 m. Vengrija išreiškė skepticizmą PESCO iniciatyvų atžvilgiu, teikdama pirmenybę dvišaliams gynybos pirkimams ir nacionalinės karinės pramonės plėtrai. Vengrijos vyriausybės 2025 m. strategijoje pabrėžiama autonominių gynybos pajėgumų išlaikymo svarba per tokias programas kaip „Zrínyi 2026“, kurios tikslas – mažinti priklausomybę nuo viršnacionalinių ES karinių struktūrų.

## Projektų sąrašas
Pirmieji PESCO projektai buvo atrinkti iš 50 idėjų sąrašo ir sumažinti iki trumpesnio, mažesnės apimties projektų sąrašo. Nors ateityje planuojami didesnio masto ginkluotės projektai (ES pajėgos naudoja 178 skirtingas ginklų sistemas, palyginti su 30 JAV), iš pradžių PESCO dėmesys skiriamas mažesniems projektams, kurie sudarytų pagrindą tolesnei integracijai.

**PESCO projektai 2021 m. vasario mėn. ir dalyvaujančios valstybės pagal kategorijas:**

### Oro sistemų projektai

### Kibernetiniai projektai (C4ISR)

### Pagrindiniai įgalinimo projektai

### Sausumos pajėgos – formavimai ir sistemos

## Šaltiniai