open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Atspindžiai (Kaišiadorys)

**Atspindžiai** – *Nepriklausomas [[Kaišiadorių rajonas|Kaišiadorių rajono]] [[laikraštis]]*, leidžiamas nuo 1996 m. gegužės 3 d. Kaišiadoryse.

## Istorija
Iš pradžių leistas kas savaitę, nuo 1997 m. – du kartus per savaitę. Tiražas 2000 egz.

Kartu leidžiamas priedas „Kultūros priemenė“. Nuo 2006 m. birželio leidžiamas internetinis dienraštis *www.atspindziai.lt*. 

Vyr. redaktorius Mindaugas Šimkūnas, redaktorė Virginija Šimkūnienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Atspindžiai
Juzumai

**Juzumai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, į šiaurę nuo Darbėnų.

## Geografija

Didelę žemių dalį užima Linkių miškas. Per kaimą eina keliai Darbėnai–Laukžemė ir Juzumai–Būtingė, o palei pietrytinį pakraštį – Kretingos–Skuodo geležinkelis.

## Istorija

Įkurtas apie 1926 m. išparceliuoto Darbėnų dvaro žemėse, išdalintose kumečiams, bežemiams ir Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams. Iki 1944 m. buvo seniūnijos, iki 1954 m. – Juzumų apylinkės centras.

1941 m. liepos-rugsėjo mėn. Juzumų seniūnijos gyventojai nukentėjusiems nuo bolševizmo sušelpti paaukojo 371,73 rublio. XX a. antroje pusėje pietinė ir pietrytinė kaimo žemių dalis prijungta prie Darbėnų miestelio.

Kaimo žemėje nuo XIX a. veikia Darbėnų evangelikų liuteronų kapinės. Netoli jų, Linkių miške, 1948 m. slapta buvo palaidoti Akmenalėse stribų nušauti Lietuvos partizanai, broliai Juozas (g. 1917 m.) ir Vladas (g. 1922 m.) Galdikai. Atlikus ekshumaciją, 1999 m. rasti tik Vlado Galdiko palaikai, kurie perlaidoti Darbėnų kapinėse, Kardo rinktinės partizanų kape.

Juzumuose veikia Kretingos miškų urėdijos Darbėnų girininkijos daigynas. Jame 2004 m. įrengta daigų laistymo sistema, 2008–2009 m. pastatyta 640 m² ploto sodinukų saugykla, kurioje yra sodinukų šaldytuvas, sandėlis, rūšiavimo patalpos, garažas ir Darbėnų girininkijos administracinės ir buitinės patalpos.

### Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Darbėnų evangelikų liuteronų kapinės (įkurtos XIX a.).

## Šaltiniai
Ilginiai

**Ilginiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į šiaurę nuo Darbėnų, prie kelio  ir Kretingos–Skuodo geležinkelio.

## Istorija

1779–1781 m. Palangos seniūnijos inventoriuje minimas Ilginių vienkiemis (obręb Ilgini), įsikūręs Auksūdžio žemės pietvakariniame pakraštyje, Gudiškių ganyklose. Jame nuolatinių gyventojų nebuvo, o žemę 1780 m. iš Darbėnų dvaro nuomojo Auksūdyje gyvenę valstiečiai Martynas Kiesus, Jonas ir Juozapas Lazdauskai.

Ilginių (Ilginy) kaimas pažymėtas 1921 m. Vokietijoje išleistame kariniame topografiniame žemėlapyje, parengtame I pasaulinio karo išvakarėse. Jo žemės rytiniu pakraščiu okupacinė vokiečių valdžia 1915 m. nutiesė geležinkelį Bajorai–Priekulė (Latvija). 1923 m. Ilginiuose buvo 4 sodybos.

Kaime veikia vienas didžiausių Lietuvos pajūrio regione Ilginių žvyro karjeras (27,1 ha), kurį eksploatuoja valstybinė įmonė „Klaipėdos regiono keliai“.

### Gyventojai

## Šaltiniai
Knerinės

**Knerinės** (*Kneriidae*) – arkliagalvių (*Gonorynchiformes*) būrio kaulinių žuvų šeima. Paplitusios Afrikoje tropikinėse srityse, Nile.

Šeimoje yra 4 gentys, 30 rūšių.

## Gentys
* Kromerijos (*Cromeria*)
* *[[Grasseichthys]]*
* Paprastosios knerijos (*Kneria*)
* Paraknerijos (*Parakneria*)
Birbinčiai

**Birbinčiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Gargždų, prie Lašupio upelio, Birbinčių kalvyne. Pasiekiamas keliuku nuo Galčių.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Birbiñčius*, užrašyto netolimuose kaimuose. Šis – gal iš *birbinas* („tokia musė“).

## Istorija

Kaimas įkurtas prieš 1615 m., 1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, 6 sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Medšarkiai

**Medšarkiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų.

## Gyventojai

1846 m. buvo 3 dūmai,1923 m. – 1 ūkis

### Žymūs žmonės
* 1929–1984 m. kaime gyveno pedagogas, dailininkas, Kauno meno mokyklos ir Paryžiaus tapybos studijų auklėtinis, Kretingos pranciškonų gimnazijos ir Darbėnų gimnazijos mokytojas Fabijonas Šulcas.

## Šaltiniai

* Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimai. – Švyturys – 1992, liepos 25. – P. 3.
Mažučiai (Kretinga)

**Mažučiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2,7 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų, abipus kelio Darbėnai-Kalgraužiai, Darbos dešiniajame krante. 2007 m. kaime pradėtas kurti japoniškas kraštovaizdžio parkas.

## Istorija

Mažučių kaimas įkurtas apie XVI-XVII a. Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Mažutis daugiskaitos. Priklausė Platelių, vėliau – Palangos seniūnijos Palangos dvarui, kurio valdos buvo administruojamos iš Darbėnų dvaro. XVIII a. kaimo žemėje įkurtas Mažučių palivarkas, kurį XVIII a. pabaigoje jau valdė baronai fon Rucenai (von Rutzen).

1923 m. Mažučiuose buvo 1 ūkis. Lietuvos žemės reformos metu dalis dvaro žemių buvo paimta valstybės nuosavybėn ir išdalinta buvusiems kumečiams ir Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams, o naujoji gyvenvietė 1927 m. pavadinta Mažučių kaimu. Jo dalimi tapo ir Darbos upelio dešiniajame krante buvusio vienkieminio Sereikių kaimo sodybos.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas

Kaime išliko buvusio Mažučių dvaro sodybos (XVIII a. – XX a. I pusė) fragmentai ir senosios dvaro kapinės (XIX a. – 1940 m.).

Į pietus nuo dvaro sodybos yra aukščiausia šioje apylinkėje kalva, iškylanti 32,4 m virš jūros lygio. Padavimai mena, kad priešistoriniais laikais įplaukus į Šventosios ar Darbos upės žiotis vikingams, vietos gyventojai ant kalvos užkurdavo didžiulį laužą, kuris pranešdavo artimiausioms bendruomenėms apie besiartinantį priešą.

Kitas pasakojimas byloja, kad kalvą, nuo kurios atsiveria apylinkių panorama, buvo pamėgęs muzikuoti ateidavęs žmogus. Dėl to ji buvusi pavadinta Muzikanto kalnu.

Manoma, kad senovėje ant kalvos galėjusi veikti pagonių šventykla, o į šiaurę nuo jos stūksančioje aukštumoje buvusi įtvirtinta senovės gyvenvietė – piliakalnis, kuris sunaikintas statant Mažučių palivarko sodybą.

2005 m. Julius Kanarskas atliko kalvos žvalgomuosius archeologinius tyrinėjimus. Jų metu ištirtas 72 m² dydžio plotas, kuriame aptikti XX a. I pusės sodybos ūkinio pastato pamatai, surinkta 373 žiestos bei glazūruotos keramikos ir stiklo šukių, degto molio plytų, čerpių, puodyninių ir plokščiųjų koklių nuolaužų, geležinių dirbinių, būdingų XVIII a. pabaigai – XX a. I pusei. Taip pat rasta 1757 m. Klėvėje (Prūsijos karalystė), kaldinta Prūsijos karaliaus Frydricho II 6 grašių sidabro moneta.

Šiuo metu kalvoje rengiamas japoniškas sodas „Dainuojančių akmenų slėnis „Madzuchai““.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* [Irena Šeškevičienė. Kurti japoniškus sodus mokėsi Tekančios saulės šalyje. – Pajūrio naujienos. [2009], balandžio 24]
* [Irena Šeškevičienė. Japoniškas sodas – „gyvas“ projektas. – Pajūrio naujienos. – [2009], gegužės 22]
Pasertupis

**Pasertupis** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Darbėnų.

## Istorija

1915 m. kaime įkurta Darbėnų geležinkelio stotis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Medomiškiai

**Medomiškiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų, prie kelio , Kulšės dešiniajame krante. Medomiškių kapinynas (II tūkst. pr.).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sūdėnai

:: *Apie kaimą Pagėgių savivaldybėje žr. [[Sūdėnai (Pagėgiai)]]*.

**Sūdėnai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakariniame pakraštyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Laukžemės, kairiajame Šventosios krante, abipus kelio Laukžemė-Senoji Įpiltis.

Kaime 2009 m. atidarytas pirmasis skandinavų kapitalo bendrovės „4 Energia” 14 megavatų galingumo vėjo jėgainių parkas.

## Geografija

Kaimas įsikūręs kairiajame Šventosios krante. Šiaurėje ribojasi su Benaičių, rytuose – Žynelių, pietuose – Pelėkių kaimais. Pietvakariniu pakraščiu teka Šventosios intakas – Kulšė. Per kaimą praeina kelias Laukžemė–Senoji Įpiltis, nuo kurio atsišakoja kelias į Žynelius.

## Istorija

Sūdėnų kaimo žemėje pirmieji gyventojai apsigyveno I tūkst. pr. m. e. Šventosios slėnio kalvelėse jie paliko III-I a. pr. m. e. pilkapius ir I-IV a. kapus su akmenų vainikais. Vėlyvesnis kapinynas, matyt, veikė Maro kapelių kalvoje, iš kurios kasant smėlį buvo randama žalvarinių papuošalų, geležinių įmovinių kirvių, ietigalių, žmonių kaulų. Vėliau kapinyno kalvoje buvo įrengtos kaimo kapinės, kuriose intensyviai laidota maro, choleros, šiltinės ir kitų epidemijų metais. Be to, taisant netoli kapinių esantį kelią į Žynelius buvo rastas akmens kirvis, kuris rodo, kad žmonės šiose apylinkėse gyvena nuo neolito arba žalvario amžiaus.

1846 m. Sūdėnuose buvo 10 namų, o 1870 m. Laukžemės barono Medemo dvarui priklausė 133 kaimo valstiečiai. Vykdant Stolypino reformą, kaimas 1913 m. buvo išskirstytas į vienkiemius. 1923 m. jame buvo 34 vienkieminiai ūkiai. Prie Kulšės upelio stovėjo vandens malūnas, kuriame grūdus susimaldavo ir kitų kaimų valstiečiai. Malūno sode tebėra pagonių kulto objektu laikomas akmuo su cilindro pavidalo dubeniu ir nedideliu lataku.

Seniau kaimą nuo nelaimių ir negandų saugojo XIX a.-XX a. pradžioje pastatyti kryžiai ir koplytėlės su šventųjų skulptūromis. Šventosios slėnyje išliko kūlgrinda, kuria valstiečiai tebesinaudojo ir XX a. veždami iš lankos šieną. Į šiaurę nuo jos esantis vingis vadinamas Vaidavingiu: esą čia dažnai vaidendavosi.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Sūdėnų pilkapynas (III a. pr. m. e. – I a.).
* Sūdėnų I kapinynas (I–IV a.).
* Sūdėnų II kapinynas (V–VI a. I pusė).
* Sūdėnų akmuo su plokščiadugniu dubeniu.
* Sūdėnų senosios kapinės, vad. Maro kapeliais (XVI–XVIII a.).
* Sūdėnų kūlgrinda, vad. Velnio taku.
* Koplytėlė su Marijos Maloningosios ir 2 angeliukų skulptūromis (XX a. pr.; skulptūrų autorius – Juozapas Paulauskas).

## Šaltiniai
Drumulis

**Drumulis** (arba ***Drumuliai***) – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Darbėnų ir 3 km į pietvakarius nuo Laukžemės. Įsikūręs miškingoje pajūrio žemumoje, apsuptas Mažučių, Kalgraužių, Drumulio ir Laukžemės miškų. Pietiniu pakraščiu praeina kelias Darbėnai–Būtingė, nuo kurio per kaimą veda kelias į Laukžemę.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Drumulis*.

## Istorija

Įsikūrė XIX a. Kalgraužių palivarko žemėje, vadinosi *Drumuliai*. 1923 m. buvo 14 kiemų. Tarpukariu drumuliškiai aktyviai dalyvavo Laukžemės šaulių būrio veikloje.

## Gyventojai

### Žymūs asmenys
;Gyveno
* Antanas Šateikis (1887–?), Lietuvos kariuomenės kūrėjas savanoris. Kilęs iš Darbėnų, tarnavo 1920 m. gruodžio 6 d. – 1921 m. gruodžio 22 d. Grįžęs Drumuliuose gavo žemės sklypą ir apsigyveno. 1929 m. vasario 19 d. apdovanotas Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu.

## Šaltiniai
Dirgalis

**Dirgalis** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės.

## Geografija

Įsikūręs lygumoje. Iš šiaurės ir rytų pusių juosia miškas, pietuose susisiekia su Grūšlauke. Pietiniu pakraščiu teka Pievolupis, šiaurės vakariniu – dešinysis jo intakas Biržtva. Per kaimą eina kelias Grūšlaukė–Peldžiai, nuo kurio atsišakoja kelias į Narmantus.

## Istorija

XIX a. minimas Grūšlaukės užusienis (vienkieminė gyvenvietė), priklausęs Grūšlaukės kaimo bendruomenei. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje pavadintas *Dirgaliu* ir tapo savarankišku kaimu, kuriame 1923 m. buvo 5 sodybos.

Kaime išliko XIX a. statytų etninės architektūros statinių, iš kurių 3 – Salomėjos Benetienės, Kotrynos Piktuižytės bei Stasio Alonderio ir Juozo Vičiulio sodybos 1971 m. buvo įrašytos į vietinės reikšmės architektūros paminklų sąrašą. Vėliau jos buvo nugriautos arba perkeltos į Lietuvos liaudies buities muziejų.

Kaime ūkininkauja Stanislava ir Povilas Mickai.

## Gyventojai

### Žymūs asmenys
* Aleksas Jonkus (1915–1948), partizanas, Kardo rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas;
* Petras Vytautas Rūtė (g. 1934 m. balandžio 5 d.), poetas, prozininkas, tapytojas;
* Ona Daukšaitė (g. 1945 m. spalio 21 d.), Šiaulių rajono savivaldybės viešosios bibliotekos Ginkūnų filialo vyr. bibliotekininkė, 2003 m. geriausios Šiaulių rajono bibliotekininkės vardo nominantė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Irena Šeškevičienė. Devyniasdešimtmetės dvynės: „Gyvenimo nėra per daug“. – Pajūrio naujienos – 2009, spalio 23
Mažonai (Kretinga)

**Mažonai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, už 2 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Mažonas* daugiskaitinės formos. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , žem. *Mažuonā*.

## Geografija

Kaimo žemes juosia Pėtaraičių, Pilybiškės ir Narmantų miškai. Šiaurėje susisiekia su Peldžiais, vakaruose – su Biržtvininkais, pietuose – su Dirgaliu. Per kaimą praeina kelias Grūšlaukė–Medininkai. Pietinėje dalyje išteka Biržtvos upelis – dešinysis Pievolupio intakas.

## Istorija

Kaimas susiformavo XVII – XVIII a. Peldžių (Peldiškių) miško apyrubės plėšininėje žemėje, kuri priklausė Salantų, o nuo 1675 m. – Grūšlaukės dvarui. Pirmąkart paminėtas 1750 m. 

1750, 1821 ir 1843 m. buvo 5, 1846 m. – 13, 1866 m. – 8 dūmai, 1923 m. – 10 ūkių.

Dvasiniu valstiečių gyvenimu rūpinosi Salantų, nuo 1778 m. – Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė
* Antanas Klanius-Klanevičius (1830–1920) – žymus Žemaitijos dvievdirbys
* Adomas Alminas (1903–1989) – kunigas, politinis kalinys ir tremtinys, disidentas
  
## Literaūra
* Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimais. – Švyturys – 1992 m. rugsėjo 9 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažonų kaimas: Kretingos krašto enciklopedija 

## Šaltiniai
Mančiai

**Mančiai** (arba ***Mončiai***) – kaimas šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Grūšlaukės.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs nuo čia gyvenusios bajorų *Moncevičių* giminės pavardės trumpinio. Vietovardis rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , .

## Geografija

Kaimo žemė plyti tarp Mončių miško ir Šlaveitos upelio. Per kaimą teka dešinysis Šlaveitos intakas Narmanšakės upelis ir jo kairysis intakas Pelkupis. Centrinėje dalyje yra Girelės, o pietvakariniame pakraštyje – Ataugos miškas. Mančius juosia Plokščių, Biržtvininkų ir Latvelių kaimų žemės.

## Istorija

1637 m. įkurtas Mončių bajorkaimis, kurio savininku tapo bajoras Adomas Kauryla Moncevičius. Jam priklausė apie 200 ha žemės, kurioje 1750 m. buvo 12 kiemų, 1821 ir 1843 m. – 25, 1846 ir 1866 m. – 13 dūmų, 1923 m. – 15 sodybų.

Dvasiniu kaimo gyventojų gyvenimu nuo XVII a. rūpinosi Salantų, o nuo 1778 m. – Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

Stambiausia bajorkaimio sodyba buvo medinės architektūros Moncevičių dvaras su dirbtine vandens telkinių ir želdinių aplinka. Vienas paskutiniųjų dvaro savininkų buvo Vytautas Moncevičius (1902–1961), su žmona Terese Viršilaite (1900–1951) užauginęs 9 vaikus – du sūnus ir septynias dukras. Iki 1987 m. sodyboje gyveno V. Moncevičiaus duktė Teresė Moncevičiūtė-Medutienė ir jos vyras Pranciškus Medutis. 1987 m. sodyba buvo sugriauta sovietinės melioracijos. Jos vietoje Atgimimo laikais pastatyta Švč. Mergelės Marijos koplytėlė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė
* Antanas Mončys (1921–1993), Lietuvos ir Prancūzijos skulptorius modernistas, dailininkas.
* Elena Moncevičiūtė-Eringienė (1927–2020), Lietuvos gydytoja onkologė, imunologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, navikų imunologijos pradininkė Lietuvoje ir naujos vėžio kilmės teorijos kūrėja.

## Kultūros paveldas
* Mančių senosios kapinės (XVII–XIX a.).
* Švč. Mergelės Marijos koplytėlė Moncevičių sodybvietėje (1989 m.).
* Skulptoriaus Antano Mončio atminimo vieta.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Elena Eringienė iš Moncevičių giminės/ [sudarytojos Elena Moncevičiūtė-Eringienė, Vaiva Eringytė, Elena Eringytė-Grikėnienė]. – Vilnius: Mokslotyros institutas, 2010. – 748 p.
* Julius Kanarskas. Darbėnų apylinkės kaimai. – Švyturus – 1992 m. rugsėjo 9 d. – P. 3

## Nuorodos
* Mončių kaimas. – Kretingos krašto enciklopedija 
* [Irena Šeškevičienė. Senovės laikų gyvenvietė ir kaimo keistuoliai. – [Pajūrio naujienos] – 2009 m. liepos 17 d.]
Smeltė (Kretinga)

**Smeltė** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 600 m į pietvakarius nuo Grūšlaukės.

## Istorija

Susiformavo XIX a. plėšininėje Grūšlaukės dvaro ganyklų ir miško žemėje. Pirmąkart paminėtas 1866 m. Salantų parapijos gyvenviečių sąraše.

1866 m. buvo 6 kiemai, 1923 m. – 17 ūkių. Dvasiniais kaimo reikalais rūpinosi Grūšlaukės bažnyčios kunigai.

1952 m. kaime žuvo Lietuvos partizanų Kardo rinktinės kūrėjas ir vadas Kazimieras Kontrimas.

### Gyventojai

## Šaltiniai
Alkas

**Alku** vadinama:

* medžiais apaugęs kalnelis;
* senovės baltų šventovė;
* kaimai Žemaitijoje:
** Kretingos rajone;
** Rietavo savivaldybėje;
* ežeras Varėnos rajone;
* upė Kėdainių rajone;
* Alkas.lt – interneto portalas.
Devyniolikataškė boružė

**Devyniolikataškė boružė** (*Anisostica novemdecimpunctata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas. Kūnas 3-4 mm. Antsparniai geltoni, būna ir rusvo atspalvio. Kiekviename antsparnyje yra 9 juodos dėmės ir prieskydelinė dėmė. Priešnugarėlė geltona, su 6 juodomis dėmėmis.

Aptinkama įvairių vandens telkinių pakraščiuose ir drėgnose vietose ant nendrių, viksvų. Minta amarais. Žiemoja nendrių tuščiaviduriuose stiebeliuose arba krantuose po augalų likučiais.

## Nuorodos
*Коровка Anisosticta novemdecimpunctata L. (Coccinellidae) – атлас жуков России (iliustracija)
Kadagynas (Kretinga)

**Kadagynas** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinės rytinėje dalyje, 1 km į šiaurę nuo Salantų, prie kelio .

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio . Vietovardis rašomas , , , .

## Geografija

Kaimas plyti Salanto dešiniajame krante. Pietine dalimi praeina kelias . Ribojasi su Erlėnais, Laiviais, Salantais ir Dvaraliu, nuo kurio jį skiria kelias .

## Istorija

Kaimas susiformavo XVIII a. Minimas nuo 1821 m.

1821 ir 1843 m. buvo po 4, 1866 m. – 5 kiemai, 1923 m. – 10 ūkių.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Monumentalus kryžius kelių kryžkelėje (XX a. pr.; atnaujintas 1957 m. ir XX a. pab.)
* Koplytėlė su ornamentuotu kryželiu, Marijos Maloningosios, Šv. Antano ir Jono Nepomuko skulptūromis, V. ir A. Urbonų sodyba (1939 m., statė Juozas Kazys Anužis, skulptūrų autorius – Adomas Einikis)
* Skulptūrinis stogastulpis su Rūpintojėlio horeljefu (autorius – Andrius Žilinskas)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kadagynas: Kretingos krašto enciklopedija
Klecininkai

**Klecininkai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinės rytinėje dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Salantų.

## Etimologija

Pasakojama, kad kuriantis kaimui, jo žemės rėžiai buvo išsibarstę nedideliais lopinėliais – , todėl kaimas pavadintas *Klecininkais*. Rašytiniuose šaltiniuose vietovardis rašomas , , , , .

## Geografija

Kaimo žemės plyti abipus Pestupio vidurupio ir žemupio. Ribojasi su Leliūnais, Bargaliu, Pesčiais, Žvainiais, Barzdžiais ir Barzdžių Medsėdžiais. Pietvakarinėje dalyje telkšo Klecininkų tvenkinys, įrengtas ant bevardžio upelio (Pestupio dešiniojo intako). Pietrytiniu pakraščiu praeina kelias , centrine dalimi – Klausgalvai–Pesčiai, o pietvakariniu pakraščiu – Klecininkai–Leliūnai.

## Istorija

Kaimas minimas nuo XIX a. Kūrėsi dešiniajame Pestupio krante, į pietus nuo Pesčių dvaro sodybos buvusioje plėšininėje žemėje. Jame 1821 ir 1843 m. buvo po 4, 1866 m. – 10 kiemų, 1923 m. – 17 ūkių.

Vykdant Lietuvos žemės reformą, XX a. 3 dešimtmetyje prie kaimo buvo prijungta dalis Pesčių kaimo ir išparceliuoto Edvardavo dvaro žemių.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Pesčių (Klecininkų) senosios kapinės.
* Pesčių (Klecininkų) paminklas partizanams

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
* Klecininkai: Kretingos krašto enciklopedija
Šaučikiai (Kretinga)

**Šaučikiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinės rytinėje dalyje, 4 km į šiaurę nuo Salantų, prie kelio  ir Erlos upės.

## Etimologija

Vietorvardis kilo iš asmenvardžio *Šaučikis* daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , .

## Geografija

Kaimo rytine dalimi ir vakariniu pakraščiu teka Erla, centrine dalimi praeina kelias . Rytiniame pakraštyje plyti *Šaučikinės*, o pietvakariniame – *Kuitės* miškas. Žemė ribojasi su Nerėpais, Erlėnais, Juodupėnais, Palšiais ir pirmaisiais Šaučikiais.

## Istorija

Susiformavo XVI a. Pirmąkart paminėtas 1568 m. Ribojosi su Šaukliais, Kuliškiais, Nerėpais, Erlėnais, Juodupėnais ir *Armonaičiais*. Kaimas priklausė Salantų, o nuo 1675 m. iki baudžiavos panaikinimo (1861 m.) – Grūšlaukės dvarui.

1750, 1821, 1843 m. buvo 22, 1846 m. – 23 dūmai, 1866 m. – 23 kiemai, 1923 m. – 41 ūkis.

Nuo 1630 m. dvasiniais gyventojų reikalais rūpinosi Salantų parapijos kunigai.

XX a. 3 deš. atidaryta Šaučikių pradžios mokykla (1964 m. perkelta į Erlėnus. Lietuvos žemės reformos metu kaimas buvo išskaidytas į vienkieminius ūkius. Senojoje gyvenvietėje liko 16 kiemų, o buvusių bendro naudojimo ganyklų plėšininėje žemėje kaimo rytinėje dalyje įsikūrė 13 naujakurių ūkių (*Klociuose* ir *Lemberkėje* – po 6, *Raudonėje* – 1).

Pokario teritorinio-administracinio suskirstymo reformų metu kaimas buvo padalintas pusiau: pietinė dalis liko Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, o šiaurinė (pagrindinė) dalis perduota Skuodo rajonui.

2008 m. kaime gyveno 5 šeimos.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Šaučikių senovės žemdirbystės vieta (Šaučikynės miške).
* Šaučikių II senosios kapinės (Šaučikynės miške).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šaučikiai: Kretingos krašto enciklopedija
Gaivališkė

**Gaivališkė** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Salantų ir 2 km į pietvakarius nuo kelio , Blendžiavos dešiniajame krante.

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio . Oficialiai buvo rašomas , o vietos gyventojų tariamas . Jis sugalvotas 1927 m., išdalinus naujakuriams išparceliuoto Naujosios Imbarės dvaro žemę.

Vietos gyventojai kaimą neoficialiai dar vadino*Tridvariu* (žr. Naujosios Imbarės dvaras).

## Geografija

Kaimas plyti tarp Imbarės, Gedgaudžių, Žeimių, Reketės ir Skaudalių. Pietiniu pakraščiu teka Blendžiava (kairysis Salanto intakas), o centrine dalimi jos dešinysis intakas Kūlupis. Vakariniu pakraščiu praeina kelias . Pietinėje dalyje auga *Vaivorinės miškas*.

## Istorija

Įkurtas 1927 m. išparceliuoto Naujosios Imbarės dvaro žemėje.

Kaimui priklausė per 100 ha žemės, kurią 1935 m. dirbo 14 ūkininkų šeimų.

Buvusiame dvaro administraciniame pastate veikė Imbarės pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Literatūra
* Julius Kanarskas. Imbarės žemė: žvilgsnis į 755 metų praeitį. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2008. – P. 22

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gaivališkė: Kretingos krašto enciklopedija
Šešiolikataškė boružė

**Šešiolikataškė boružė** (*Tytthaspis sedecimpunctata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas.
Gedgaudžiai

**Gedgaudžiai** – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Salantų, prie kelio . Kultūros paveldas –
Gedgaudžių senosios kapinės (XVII–XIX a.; dabar Imbarės teritorijoje).

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio *Gedgaudas* daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , , , .

## Geografija

Kaimas įsikūręs Vakarų Žemaičių lygumoje, abipus rajoninio kelio , apsuptas Gargždelės, Žeimių, Gaivališkės, Imbarės ir Žvainių kaimų ir Šilo miško. Šiaurės rytiniu pakraščiu praeina krašto kelias . Iš kaimo išteka Gedgaudų upelis (Blendžiavos dešinysis intakas).

## Istorija

Nuo XVII a. priklausė Salantų dvarui ir Salantų parapijai. Minimas nuo 1675 m.

1750 m. buvo 14 kiemų ir smuklė, 1821, 1843, 1846 ir 1866 m. – 11 dūmų.

Lietuvos žemės reformos metu kaimas išskaidytas į vienkieminius ūkius. Jame 1923 m. buvo 5, 1935 m. – 16 sodybų.

### Gyventojai

### Žymūs žmonės

;Gimė
* Kazimieras Pakalniškis (1866–1933), kunigas, publicistas, rašytojas, redaktorius, blaivybės propaguotojas.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Julius Kanarskas. Imbarės žemė: žvilgsnis į 755 metų praeitį. – Kretinga. Kretingos muziejus, 2008.
* Gedgaudžiai. – Kretingos krašto enciklopedija
Reketė

**Reketė** – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietryčius nuo Salantų, į vakarus nuo kelio .

## Geografija

Įsikūręs abipus Blendžiavos upelio, patenkančio į Minijos ichtiologinį draustinį. Šiaurėje ribojasi su Gedgaudžių ir Žeimių, rytuose-pietryčiuose – Šateikių, pietuose – Sėlenių, vakaruose – Gaivališkės ir Skaudalių kaimais. Pietrytiniame pakraštyje ošia Reketkalnio, pietvakariniame – Lieknių, vakariniame – Vaivorinės miškai. Šiaurės rytiniu pakraščiu praeina kelias Plungė–Skuodas.

## Istorija

Archeologijos paminklai liudija, kad kaimo žemėje gyvenama nuo I tūkstantmečio pradžios.

XIV a. II pusėje pradėjo kurtis Reketės kaimas, kuris pirmąkart rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1511 m. XVI a. II pusėje suformuotas valakinis-gatvinis kaimas, kuris priklausė Platelių dvarui ir buvo Platelių seniūnijos Reketės vaitijos centras. 1585–1593 m. jame gyveno 52 valstiečių šeimos.

1750 m. kaime buvo 9, 1821 ir 1843 m. – 28, 1846 m. – 30, 1866 m. – 31 dūmas. Jo gyventojai buvo katalikai, kurių dvasiniu gyvenimu nuo XVI a. rūpinosi Platelių, o nuo 1630 m. – Salantų bažnyčios kunigai.

1923 m. buvo 25 ūkiai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, gatvinis kaimas išskaidytas į vienkieminius ūkius. Kaimo pakraštyje, ties riba su Naujosios Imbarės dvaru prie Blendžiavos užtvankos stovėjo vandens malūnas.

Sovietmečiu kaimas priklausė Imbarės kolūkiui ir buvo pagalbinė ūkio gyvenvietė.

1992 m. įregistruota Reketės žemės ūkio bendrovė, kuriai po kelių metu suteiktas likviduojamos įmonės teisinis statusas.

Reketėje ūkininkauja Magdutė Kazbaraitienė, kurios gyvulininkystės ūkiui 2007 m. įteiktas Europos Sąjungos sertifikatas, liudijantis, kad ūkyje yra ES reikalavimus atitinkančios higienos ir ūkininkavimo sąlygos bei garantuota kontrolė nuo pašarų paruošimo iki pieno atidavimo bet kuriam ES supirkėjui.

2011 m. pastatytas stogastulpis kaimo 500 metų jubiliejui paminėti (autorius Liudas Ruginis, Salantai).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė
* Apie 1867 m. – Kotryna Mikalauskaitė-Petrauskienė, knygnešių rėmėja
* 1902 m. – Antanas Salys (1902–1972), lietuvių kalbininkas, profesorius;
* 1948 m. kovo 20 d. – Adomas Balsys, inžinierius, verslininkas

## Kultūros paveldas
* Reketės piliakalnis, vad. Pilale.
* Reketės kapinynas (II–XII a.).
* Monumentalus kryžius su Nukryžiuotojo skulptūra prof. Antano Salio tėviškėje (1992 m.; autorius Juozas Šikšnelis).

## Literatūra
* Julius Kanarskas. Seniausiems Salantų krašto kaimams Erlėnams, Laiviams, Nasrėnams ir Reketei 500 metų. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2011

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Reketė: Kretingoskraštoenciklopedija
* [Audronė Puišienė. Balų architektai niokoja ūkininkų laukus. – [Pajūrio naujienos] – 2006 m. lapkričio 24 d.]
Šatilgalis

**Šatilgalis** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 4 km į pietus nuo Kūlupėnų, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kartenos, prie kelio Kartena-Kūlupėnai, Minijos dešiniajame krante, abipus jos intako Palčio upelio.

## Istorija

Susiformavo XIX a. pirmoje pusėje Asteikių kaimo žemių pietiniame pakraštyje, prie Kretingos dvaro miško (dabar – Rubulių miškų masyvas). Žemėlapiuose žymimas nuo XIX a. antrosios pusės. Priklausė Kretingos valsčiaus Daktarų seniūnijos Asteikių kaimo bendruomenei. XX a. pradžioje tapo savarankišku kaimu, kuriame 1923 m. buvo 17 sodybų. Tarpukariu veikė pavasarininkų kuopa.

1945 m. rusų kareiviai nužudė kaimo gyventoją Petrą Rudį. Po Antrojo pasaulinio karo į Sibirą ištremtos Juozo Gaubio ir Juozo Žilio šeimos (6 žmonės).

## Gyventojai

## Kultūros paveldas

* Kaimo pietvakarinėje dalyje buvusi pelkėta dauba, vadinama *Karyklėmis*. Pasakojama, kad carų laikais jose ponai bausdavo, mušdavo ir kardavo baudžiauninkus, o negyvus sumesdavo į pelkes. Pasak kitų padavimų, šiose pelkėse rusų kareiviai pakorė ir nuskandino 1863 m. sukilėlius.
* Senojoje kaimo kryžkelėje nuo seno stovėjo medinis koplytstulpis su Šv. Jurgio skulptūra, greta kurio 1901 m. pastatytas ažūrinis, stilizuoto augalinio ir geometrinio motyvo ornamentais papuoštas kaltinis kryžius, skirtas krikščionybės jubiliejui paminėti. Ta proga vietoje senojo buvo pastatytas naujas koplytstulpis su kaltiniu ornamentuotu kryželiu, kuris 1935 m. ir XX a. antroje pusėje atnaujintas. Kryžius ir koplytstulpis statyti bendromis kaimo gyventojų lėšomis, apjuosti statinių tvora. Kaltinis kryžius – saugotinas kultūros paveldo objektas, o koplytstulpis su ornamentuotu kryželiu 1971 m. – registrinis kultūros paeldo objektas (unikalus kodas – 9552; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. DV1554). Abu vertingi kaip Žemaičių kraštui būdingi kryždirbystės kūriniai, sukurti nežinomų XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Kartenos apylinkės liaudies meistrų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Diana Jomantaitė. Sodyboje kuria akmens ir geležies karalystę. – Pajūrio naujienos – 2011, rugsėjo 23
Martynaičiai

:: *Apie kaimą Radviliškio rajone žr. [[Martynaičiai (Radviliškis)]]*.

**Martynaičiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybėje rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kartenos, į šiaurę nuo Palangos–Šiaulių plento.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio **Martynas**.

## Istorija

Archeologijos duomenys liudija, kad kaimo žemėse žmonės nuolatos gyvena nuo I tūkstantmečio pabaigos. Ties Minijos santaka su Pilės upeliu jie buvo įsirengę piliakalnį, priešais kurį dideliame plote plytėjo papėdės gyvenvietė.

XVI a. netoli piliakalnio susiformavo valakinis, gatvinio tipo kaimas, priklausęs Kartenos dvarui. Jame 1711 m. gyveno daugiau kaip 15 valstiečių šeimų, o 1846 m. buvo 23 dūmai. Panaikinus baudžiavą, valstiečiai grafui Pliateriui už jiems išdalintus 58 žemės rėžius mokėjo išperkamuosius žemės mokesčius. Kiekvienas valstietis turėjo 4–5 rėžius įvairiose kaimo vietovėse, o jo trobesiai stovėjo centrinėje kaimo dalyje, prie gatvės.

Minint krikščionybės jubiliejų, 1901 m. Jokymo Paulausko iniciatyva kaime buvo pastatytas kaltinis kryžius. Prie jo kiekvienais metais kaimo gyventojai rinkdavosi prieš Šeštines, giedodavo giesmes, skaitydavo maldas.

1923 m. kaime buvo 21 sodyba. Prasidėjus žemės reformai, 1928 m. kaimas pirmasis Kartenos valsčiuje buvo išskirstytas į vienkieminius ūkius. Į vienkiemius besikeliantiems ūkininkams žemės sklypas buvo duodamas didesnis. Po reformos kaime jau buvo apie 30 žemės sklypų. Stambiausias ūkininkas buvo V. Paulauskas, turėjęs apie 35 ha žemės.

1948 m. iš kaimo į Sibirą buvo ištremta Paulauskų šeima. Jų sodyboje buvo įkurdinta 1949 m. įsteigto Martynaičių kolūkio valdyba ir apgyvendintos jaunos kolūkiečių šeimos. Pirmuoju kolūkio pirmininku tapo I. Karčiauskas.

Kaimą smarkiai pakeitė 1967–1968 ir 1976–1977 m. melioracija, kurios metu žemdirbiai iš vienkiemių vėl buvo perkelti į gatvinį kaimą.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Martynaičių piliakalnis su senovės gyvenviete.
* Krikščionybės jubiliejaus kryžius (1901) m.

## Šaltiniai
Aukštkalviai

**Aukštkalviai** – kaimas rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Kūlupėnų.

## Etimologija

Didelę kaimo žemių dalį užima aplinkoje dominuojanti aukšta kalva, davusi vardą vietovei. Šaltiniuose pavadinimas rašomas *Auszkalnie* (1770 m.), *Аушткалве* (apie 1870 m.), *Аушкальне* (1872 m.), *Awoszkalwi* (1916 m.), *Aukškalviai* (1923 m.), *Aukštakalviai* (1926 m.).

## Geografija

Kaimas yra abipus kelio Kretinga–Salantai, nuo kurio atsišakoja keliai į Šatilgalį ir Pipirus. Šiaurės vakariniu pakraščiu praeina geležinkelis Klaipėda–Vilnius. Pietiniu pakraščiu teka Skroblupis, o į pietvakarius plyti Aukštkalvių miškas.

## Istorija

Susiformavo XVIII a. kaip Asteikių kaimo užusienis. Pirmąkart paminėtas 1771 m., buvo 8 dūmai.

Nuo XIX a. savarankiškas kaimas, kuriam priskirtas Kretingos dvaro girios pakraštyje atsiradęs *Girininkų* užusienis. Panaikinus baudžiavą, XIX a. antroje pusėje kaimo žemėse įkurtas Aukštkalvių palivarkas.
 
1923 m. buvo 2 ūkiai (kiemai). Lietuvos žemės reformos metu palivarką išparceliavus, atkurtas kaimas.

Sovietmečiu priklausė Kretingos, vėliau – Kūlupėnų tarybiniam ūkiui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

;Gyveno
* Juozas Butkus, poetas, dramaturgas, žurnalistas (1926–1937 m.).

## Kultūros paveldas
* Aukštkalvių buv. dvaro sodybos fragmentai (XIX a. antra pusė – 1904 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aukštakalvių buv. dvaro sodybos fragmentai: Kultūros vertybių registras
Šalynas

**Šalynas** – kaimas rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Salantų. Yra Šalyno dvaro sodyba (XVIII a. – XX a. 1-oji pusė), Šalyno žydų holokausto vieta (1941 m.).

## Etimologija

Seniau minimas kaip ***Išalimas, Išalimas***, vėliau transformavosi į ***Šalyną***. Manoma, kad tai gali būti dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo Šuazelių pavardės.

## Istorija

XVIII a. Platelių dvarininkas Oktavijus Šuazelis Klausgalvų kaimo žemėje įkūrė Išalino palivarką. Laikui bėgant vietos gyventojai jį pradėjo vadinti *Šalyno dvaru*.

Vykdant Lietuvos žemės reformą, dvaro sodyboje buvo suformuoti du pavyzdiniai ūkiai. Vieną jų paveldėjo Kretingos apskrities vyr. gydytojo Jono Nainio žmona Jadvyga Petrauskaitė-Nainienė, o antrąjį – valstybės veikėjo, agronomo ekonomisto, valstybės veikėjo Jurgio Krikščiūno žmona Irena Petrauskaitė-Krikščiūnienė. Žemės perteklius buvo perduotas Nasrėnų, Klausgalvų ir Klausgalvų Medsėdžių kaimams.

1940 m. ir 1944 m. abu ūkiai nacionalizuoti, o jų bazėje įkurtas Šalyno tarybinis ūkis, o pati gyvenvietė pavadinta *Šalyno* kaimu. Kuriantis kolūkiams, tarybinis ūkis buvo panaikintas, pagrindinė dvaro sodyba su administraciniais, pagalbiniais gyvenamaisiais ir ūkiniais-gamybiniais pastatais perduota *Nasrėnų*, o Krikščiūnų ūkis – *Kalnalio* kolūkiui. Pirmasis kolūkis vėliau buvo prijungtas prie Kūlupėnų, o kitas – prie Salantų tarybinio ūkio. Šalyno dvaro sodybos gyvenamuose pastatuose (rūmuose, kumetynuose) buvo apgyvendinti darbininkai, o ūkiniai-gamybiniai statiniai naudoti pagal pirminę paskirtį.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gyveno
* Jurgis Krikščiūnas, Lietuvos agronomas, ekonomistas, žemės ūkio kooperacijos, visuomenės veikėjas, politikas
* Jonas Vytautas Nainys, Lietuvos gydytojas, antropologas, teismo medicinos specialistas, medicinos mokslų daktaras, pedagogas, vadovėlių autorius

## Šaltiniai

* Genovaitė Paulikaitė. Šalyno dvaras. – Pajūrio naujienos – 1997 m. rugpjūčio 12, 16

## Nuorodos
* [[Voruta (laikraštis)|Voruta] – 2010 m. sausio 10 d.]
* [[Vakarų Lietuva] – 2012 m. gegužės 1 d.]
* [[Pajūrio naujienos] – 2012 m. lapkričio 30 d.]
Klausgalvai

**Klausgalvai** – kaimas šiaurinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Salantų, prie kelio , dešiniajame Salanto krante.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Klausgalvis* daugiskaitos formos. Vietovardis rašomas , , , .

## Geografija

Kaimas plyti tarp Salanto ir Kūlupio stūksančioje aukštumoje ir į vakarus nuo jos esančiame Kūlupio slėnyje. Rytiniu pakraščiu teka Salantas, o vakarine dalimi – jo intakas Kūlupis. Kūlupio slėnyje ir į vakarus nuo jo ošia buvusio Klausgalvų miško likučiai. Per kaimą praeina keliai  ir Klausgalvai–Pesčiai.

## Istorija

Susiformavo XVI a., Valakų reformos metu. Pirmąkart paminėtas 1585 m. Platelių seniūnijos inventoriuje.
 
Kaimui priklausė 20 valakų dirbamos žemės, kurią 1585 m. iš Platelių dvaro nuomavo 19 valstiečių šeimų. 1750 m. kaime buvo 10, 1821 ir 1843 m. – po 12, 1846 m. – 18, 1866 m. – 8 kiemai.

Nuo 1715 m. minima Klausgalvų koplyčia, stovėjusi *Kalnaliu* vadinamos aukštumos viršūnėje. Jos vietoje 1777 m. buvo pastatyta Šv. Lauryno bažnyčia, kurioje 1801 m. pakrikštytas būsimasis Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius. XVIII a. kaimo vakariniame pakraštyje susiformavo Klausgalvų Medsėdžių užusienis, o šiaurės rytinėje dalyje, šalia Šv. Lauryno bažnyčios – Kalnalio bažnytkaimis.

1870 m. kaime buvo 171 revizinės sielos (prievolininkų luomo valstiečiai) ir 456 rėžiai žemės, už kurią valstiečiai atlikinėjo atodirbio prievolę Platelių grafų Šuazelių-Gufjė Šalyno dvare. 1884 m. atstatant sudegusią Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčią, jai panaudota Klausgalvų miške paruošta mediena.

Valakinio kaimo sodybos stovėjo abipus Kretingos–Salantų kelio, nuo Nasrėnų iki Kalnalio. 1923 m. jame buvo 49 ūkiai, Lietuvos žemės reformos metu išskaidyti į viensėdžius.

Šalyno dvaro savininkai Petrauskai kaime prie Kūlupio XX a. 3 dešimtmetyje pastatė dviejų aukštų mūrinį pastatą pradinei mokyklai, vėliau pavadintai vyskupo Motiejaus Valančiaus vardu. Joje mokytojavo poetės, aktorės Marijos Meilės Kudarauskaitės tėvai. 1949 m. mokykla perkelta į Kalnalį, o pastatas paverstas gyvenamuoju namu.

1992 m. kaime buvo 33 sodybos, iš kurių 30 priklausė Imbarės, o 3 – Kūlupėnų apylinkei. Šios trys sodybos šiuo metu yra priskirtos Nasrėnų kaimui.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė: Marija Meilė Kudarauskaitė, poetė, aktorė, pedagogė

## Kultūros paveldas
* Senosios kaimo kapinės (Senkapiai, Balto beržo kapinės) (XVI a. – XX a.)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Marija Meilė Kudarauskaitė: Kretingos personalijų žinynas 
* Klausgalvai: Kretingos krašto enciklopedija
Lapgaudžiai

**Lapgaudžiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kartenos ir 2 km į pietryčius nuo Kūlupėnų, Minijos kairiajame krante.

## Istorija

Kaimas atsirado XIX a. kaip Grabšyčių dvaro žemių užusienis.

Pasakojama, kad kaime gyvenęs apykvailis žmogelis, kuris nieko daugiau nedaręs, o tik gaudęs lapes. Žmonės jį praminė Lapgaudžiu, o laikui bėgant šis vardas prigijęs visam kaimui. Šis pasakojimas liudija, kad pirmieji jo gyventojai vertėsi lapių gaudymo verslu, kuris senais laikais buvo pelningas. Lapių šioje Minijos vingio pakrantėje niekados netruko. Dėl gausybės jų urvų tarp Lapgaudžių ir Sakuočių esantis miškas buvo pavadintas *Lapurviais*.

1919 m. savanoriu į Lietuvos kariuomenę įstojo Petras Joneckis, dalyvavęs Lietuvos nepriklausomybės kovose su lenkais ir bermontininkais, pabuvojęs lenkų nelaisvėje.

1923 m. kaime buvo 3 ūkiai. Apie 40 ha valdė stambūs ūkininkai Kubilius ir Šiaulys. Ūkininkų valdos buvo išskirstytos rėžiais, o Lietuvos žemės reforma kaimą aplenkė.

1944 m. spalio mėn. plėšikaujantys sovietų kareiviai apiplėšė Jonkų namus, nušovė Barborą Joneckienę.

1948 m. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizanu tapo Petras Joneckis–Riteris (1924-1991). Rudenį jis buvo išduotas, suimtas ir išvežtas į Kazachstano lagerius. Į Lietuvą grįžo 1961 m., gyveno Kretingoje, o 2002 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro Rezistentų teisių komisija pripažino jam po mirties kario savanorio statusą.

1949 m. Lapgaudžių ir Sakuočių kaimų žemėse buvo įkurtas kolūkis, kuris vėliau prijungtas prie Martynaičiuose veikusio „Pergalės vėliavos“ kolūkio.

2002 m. sausio 1 d. kaime buvo 1 sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Irena Šeškevičienė. Lapgaudžių kaime siautėdavo lapės. - Pajūrio naujienos. - 2009 m. gegužės 22

## Nuorodos
* Vakarų ekspresas. - 2009 m. gegužės 23
Lenkijos-Lietuvos–Vokiečių ordino karas

**Lenkijos-Lietuvos–Vokiečių ordino karas** arba **Didysis karas** – 1409–1411 m. vykęs karas tarp Vokiečių ordino ir Lenkijos karalystės bei Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės.

Karo priežastis buvo teritoriniai Lietuvos ir Lenkijos ginčai su ordinu. Lietuva pretendavo į ordino užimtą Žemaitiją, o Lenkija – į Dobrynės žemę. 1409 m. Žemaitijoje kilo Vytauto sukurstytas sukilimas prieš ordiną, kuris tapo tiesiogine karo dingstimi.

1409–1410 m. sandūroje karas vyko tik diplomatiniame fronte, nes žiemos metu karo žygis negalėjo būti organizuojamas. Arbitru ginče buvo kviestas Šventosios Romos imperijos imperatorius Vaclovas IV Liuksemburgietis, kuris buvo šališkas ordino naudai ir palaikė visus ordino reikalavimus. 

Žygis prieš ordiną surengtas 1410 m. vasarą. Lenkijos ir Lietuvos kariuomenės susitiko prie Červinsko 1410 m. liepos 9 d. kirto sieną su ordinu. Kariuomenės traukė Marienburgo link. Prie Griunvaldo Lenkijos ir Lietuvos kariuomenės Žalgirio mūšyje 1410 m. liepos 15 d. nugalėjo ordino kariuomenę atskubėjusią pasitikti priešininkų. 

Žalgirio mūšis buvo vienas didžiausių Viduramžių Europos mūšių. Mūšyje žuvo ir ordino vadovybė, tarp jų didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas. Ordino sutriuškinimas buvo toks skaudus, kad daugelis Prūsijos miestų be pasipriešinimo pasidavė Lenkijos ir Lietuvos kariuomenei. Tačiau Marienburgo užimti nepavyko. Link Marienburgo sąjungininkai pajudėjo tik praėjus keletui dienų po mūšio. Apgulčiai sąjungininkai nebuvo pasiruošę, jie neturėjo įrengimų, be kurių tokių įtvirtinimų, kokie buvo Marienburge paėmimas buvo praktiškai neįmanomas. Be to netrukus nuo apgulties pradžios Vytauto vadovaujama Lietuvos kariuomenė iš Prūsijos pasitraukė.

Oficialiai karas pasibaigė Torunės taika, kuri pasirašyta 1411 m. Pagal šią sutartį Lenkija gavo Dobrynę, o Lietuva – Žemaitiją, tačiau tik iki Vytauto mirties. Lietuvos ir Lenkijos tarptautinė padėtis akivaizdžiai sustiprėjo, tuo tarpu ordinas karo ir taikos sąlygų buvo labai susilpnintas.
## Išnašos

## Šaltiniai

* 
* 
* 
* 
*
Kiokiai

**Kiokiai** – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Kretingos.

## Etimologija
Vietovardis gana neaiškios kilmės. Vilius Pėteraitis senesne forma laiko **Kiakiai* ir kildina iš  ‚kovarnis‘. Greičiausiai kaimo vardo pradžia yra asmenvardis, plg. Rubežių apylinkėje 1511–1520 m. minimi *Jan Koyke, Jorge Keyck* ir *Hans Keyck*. Plg.  ‚pasiutęs, pasileidęs‘.

## Istorija

Kaime lokalizuojama 1253 m. balandžio 5 d. Kuršo vyskupo Henriko rašte minima Caukų vietovė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Liepynė (Kretinga)

**Liepynė** (arba ***Liepinė***) – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 4 km į vakarus nuo Kretingos, Klaipėdos rajono paribyje, šalia Rąžės aukštupio.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas greičiausiai yra vertimas iš vokiško dvaro pavadinimo *Lindenhoff* ( 'liepa' + *Hoff* 'dvaras'), nors lietuviškas atitikmuo (*Lippinnen*) buvo vartojamas jau XVIII a.

## Istorija

1670 m. Lindenhofo dvaras vaizduojamas Naronskio žemėlapyje. 1690 m. minima, kad dvarvietė *Lindenhof* prijungiama prie Bachmano dvaro, tačiau prieš tai dar kurį laiką buvo atskira Bachmano dvaro nuosavybė. 1785 m. Liepynė minima kaip bajoriškasis dvaras prie sienos, buvo 1 sodyba.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Valdemaras

**Valdemaras** ('garsus valdovas') – senovinis garsus vokiškas vardas. 

Vardas  kilęs iš *waltan* 'valdyti' + *mari* 'garsus'. Lietuviškas vardo trumpinys – Valdas. 

Vardadienis – vasario 2 d.

## Žmonės
* Krišjanis Valdemaras – latvių visuomenės veikėjas, ekonomistas, rašytojas
* Valdemaras Anužis – gydytojas, politikas
* Valdemaras Chomičius – krepšininkas, treneris
* Valdemaras Jasevičius – politikas
* Valdemaras Katkus – ekonomistas, Nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimo akto signataras
* Valdemaras Čarneckis – užsienio reikalų ministras

### Monarchai
* Valdemaras I – Danijos karalius
* Valdemaras I (Švedija) – Švedijos karalius
* Valdemaras II – Danijos karalius
* Valdemaras III – Danijos karalius
* Valdemaras IV – Danijos karalius

## Nuorodos
Kveciai

**Kveciai** – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos. Kvecių seniūnaitija. Kaime stovi 6 vėjo jėgainės.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1566 m.

## Kultūros paveldas
* Kvecių pilkapynas (I tūkstantmečio pr. m. e. II pusė).
* Kvecių II pilkapynas, vad. *Katmilžiais, Kaukuru* (I tūkstantmetis pr. m. e.).
* Kvecių kapinynas (X–XII a.).
* Kvecių senosios kapinės, vadinamos *Maro kapeliais* (XVI–XVIII a.).
* Kapinių koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos skulptūra (XX a.).
* Koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos Maloningosios skulptūra (XX a. I pusė).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ankštakiai

**Ankštakiai** – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Ankštakių kapinynas (III–VI a.).
* Ankštakių-Senkų kapinynas (II–XIII a.).
* Ankštakių senosios kapinės, vadinamos *Senkapiais, Marų kapais, Maro kapeliais* (XVI–XIX a.).
* Koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos ir 2 angelų skulptūromis (XX a. 4 deš.).
* Koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos skulptūra (XX a. I pusė).

## Šaltiniai
Pajuodupiai

**Pajuodupiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kretingos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvidešimtdvitaškė boružė

**Dvidešimtdvitaškė boružė** (*Psyllobora vigintiduopunctata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas. Kūnas pusiau rutuliškas, 3-4,5 mm. Viršutinė pusė ryškiai geltona. Priešnugarėlė su 5, o kiekvienas antsparnis su 11 juodų dėmėlių. 

Aptinkama lapuočių miškuose, krūmuose, pievose, daržuose ir soduose. Minta epifitiniais grybeliais. Žiemoja paklotėje arba tarp sausos augalijos.
Dvidešimtketurtaškė boružė

**Dvidešimtketurtaškė boružė** (*Subcoccinella vigintiquatuorpunctata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas. 

## Išvaizda
Kūnas 3-40 mm, raudonai rudas, tankiai taškuotas. Priešnugarėlės dėmelės neryškios. Ant kiekvieno antsparnio yra keturios skersinės eilės juodų dėmelių, po 3 eilėje.

## Vystymasis
Kiaušinėliai geltoni. Lervos apie 5-6 mm ilgio, plačios, plokščios, siaurėjančios į abu galus, gelsvos, apaugusios šakotais spygliais. Turi galvą ir krūtinės kojas. Kenkia liucernoms, rečiau bulvių ir runkelių lapams.

Žiemoja vabalai po nukritusiais lapais ir velėnoje, laukų pakraščiuose, pakelėse, ežiose. Patelės kiaušinėlius deda gegužės mėn. krūvelėmis ant lapų. Išsiritusios lervos skaptuoja lapų minkštimą. Lapuose matomos nugrandytos išilginės juostelės. Apatinės lapų pusės epidermis lieka paparstai nepaliestas. Stipriau pakenkti lapai nudžiūsta.

Lėliukėmis lervos virsta tarp pažeistų lapų. Lietuvoje per metus išsivysto 1-2 generacijos.
Sparnai tavo sielai (2005 albumas)

**Sparnai tavo sielai** yra 2005 m. pradžioje išleistas trečiasis solinis lietuvių atlikėjos Gintarės albumas, kurį platina leidybinė firma „Bomba Records". Albume įrašytos 11 dainų, tarp kurių keletas koverių, naujos gerai pažįstamos atlikėjos dainų versijos. Radijo singlais tapo dainos: „Sparnai tavo sielai“, „Pelenė 2005“, „Dega lūpos“, „Svajoklis“, „Juoda - balta“, „Sugalvok norą“.

## Albumo dainos
# „Dega lūpos“
# „Svajoklis“
# „Juoda - balta“
# „Sparnai tavo sielai“
# „Sugalvok norą“
# „Rožinis rytas“
# „Pelenė 2005“
# „Mamai“
# „Gera tik vienai dienai“
# „Draugams“
# „Sparnai tavo sielai“ (akustinė versija)"
Dvitaškė adalija

**Dvitaškė adalija** (*Adalia bipunctata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas. Kūnas 3,5-5 mm. Priešnugarėlė juoda, geltonais šonais arba geltona su *M* raidės formos juoda dėmė. Antsparniai raudoni, kiekvienas iš jų su 1 juoda dėmele per vidurį. Antsparnių piešinys labai nepastovus, todėl pasitaiko spalvinių ir morfologinių nukrypimų.

Paplitusi laukuose, pievose, soduose. Lietuvoje dažna rūšis. Minta amarais ir kitais smulkiais vabzdžiais.

## Šaltiniai
Keturiolikadėmė boružė

**Keturiolikadėmė boružė** (*Calvia quatuordecimguttata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas. Kūnas 4,5-6 mm. Viršutinė pusė rudai geltona. Kiekvienas antsparnis su 7 gelsvai baltomis dėmelėmis. Priešnugarėlė su baltu apvadėliu ir dėmelėmis prie užpakalinių kampų.

Aptinkama ant įvairių lapuočių medžių, o pavasarį dažniausiai randama ant ievų. Žiemoja miško paklotėje ir po sausais augalais.
Kitam laike (2001 albumas)

**Kitam laike** yra 2001 m. išleistas antrasis solinis atlikėjos Gintarės albumas, kurį platina leidybinė firma „Bomba Records“. Albume viso yra 11 dainų, tarp kurių duetai su Alanu Chošnau, Rebelheart ir L+.

## Albumo dainos
# Be tavęs (4:13)
# Pasisėpsiu toli (3:34)
# Kitam laike (su Alanu Chošnau) (3:55)
# Diena, kada nesinori kalbėtis (3:31)
# Ant pasaulio krašto (su Rebelheart) (4:34)
# Dulkėtu keliu (su L+) (3:57)
# Kraj (3:49)
# Jeigu tu nori (3:51)
# Be tavęs (Happyendless mix) (3:43)
# Vaniliniai ledai (3:25)
# Flamingai (4:25)
Aštuoniolikataškė boružė

**Aštuoniolikataškė boružė** (*Myrrha octodecimguttata*) – boružių (*Coccinellidae*) šeimos vabalas.