open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Algis Arlauskas

**Algis Arlauskas** (g. 1957 m. rugpjūčio 7 d. Maskvoje) – lietuvių kilmės Rusijos ir Ispanijos aktorius, scenaristas, režisierius. TSRS buvo pagarsėjęs kaip pagrindinio vaidmens atlikėjas garsioje komedijoje „Sportloto-82“ (rež. Leonidas Gaidajus).

## Biografija

Algis Arlauskas gimė lietuvio ir ispanės šeimoje. Tėvas Juozas Arlauskas 1949 m. iš Lietuvos buvo nusiųstas į Maskvą studijuoti Aukštojoje partinėje mokykloje, motina buvo Ispanijos pilietinio karo dalyvio duktė, kartu su kitomis dviem seserimis 1937 m. emigravusi į TSRS, 1944 m. įstojusi į Maskvos Energetikos institutą. Ji daugiausiai užsiėmė sūnaus auklėjimu, šeimoje buvo kalbama ispaniškai.

1978 m. baigė Maskvos Boriso Ščiukino teatro institutą. 1978–1983 m. buvo Maskvos Jaunojo žiūrovo teatro aktorius.

1987 m. baigęs studijas S. A. Gerasimovo kinematografijos universiteto (VGIK) režisūros fakultete (A. Kočetkovo kursas), kūrė dokumentinį kiną. 1986 m. išleido dokumentinį filmą apie sovietinį gyvenimą „Gyvenimas atvirkščiai“ (*Жизнь наоборот*). Vienas iš geriausių dokumentinių filmų – „Laiškas motinai“ (*Письмо матери*), pelnė apdovanojimą už dramaturgiją 10-ajame tarptautiniame Maskvos žmogaus teisių kino festivalyje „Stalkeris“.

1991 m. kartu su žmona – rusų aktore Marija Šimanskaja (išsiskyrė 2016 m.), ir vaikais emigravo į motinos gimtąjį Bilbao Ispanijoje, kur ėmėsi režisieriaus darbo, dirbo televizijoje. Dėsto aktoriaus meistriškumo specialybės studentams, stato spektaklius. Nuo 2008 m. atnaujino darbą Rusijos kine.

## Filmografija

Aktorius:
# 1973 – „Miškas, į kurį tu niekada nepateksi“ (*Лес, в который ты никогда не войдешь*) – *Kolia*
# 1974 – „Šiaurės laivyno junga“ (*Юнга Северного флота*) – *Volodia Čeriomin*
# 1977 – „Gėlės Oliai“ (*Цветы для Оли*)
# 1981 – „Saugokite moteris“ (*Берегите женщин*) – *Sergej*
# 1982 – „Sportloto-82“ (*Спортлото-82*) – *Kostia Lukov*
# 1983 – „Vilos „Greta“ paslaptis“ (*Тайна виллы „Грета“*) – *Коrespondentas*
# 1983 – Kyšis. Iš žurnalisto B. Cvetkovo bloknoto (*Взятка. Из блокнота журналиста В. Цветкова*)
# 1983 – „Meile už meilę“ (*Любовью за любовь*)
# 1985 – „Migla“ (*Дымка*)
# 1986 – „Petras Didysis“ (*Петр Великий*)
# 1986 – „Šalia jūsų“ (*Рядом с вами*)
# 1996 – „Meilės ratas“ (*Колесо любви*) – *Pjeras, klientas iš Prancūzijos*
# 2004 – „913“
# 2004 – „Goenkale“ – *Kopetas*
# 2007 – „Kosmosas“ (*Cosmos*)
# 2012 – „Laivas“ (* El Barco*)

Scenaristas:
# 2003–2008 – „Vaya semanita“ (TV serialas)

Režisierius:
# 2009 – „Nugalėtojas“ (*Победитель*)

## Nuorodos

* Algio Arlausko biografija (''kino-teatr.ru'')
* Algis Arlauskas (''rusactors.ru'')
* Algis Arlauskas (''Internet Movie Database'')
* Algis Arlauskas apie kūrybą
Samsara (filmas)

**Samsara** (iš  – „atgimimų ratas, reinkarnacija“) – 2011 m. eksperimentinis filmas, sukurtas amerikiečių režisieriaus Rono Friko ir prodiuserio Marko Magidsono. „Samsara“, kaip ir anksteni Friko kūriniai „Chronos“ ir „Baraka“ neturi naratyvo – nėra veikėjų, pasakojimo, siužetas kuriamas vien vaizdų, garsų ir asociacijų pagalba. Filmas buvo filmuotas ketverius metus 25 pasaulio šalyse, naudojant plačiajuostį (70 mm) filmavimo būdą.

„Samsara“ vysto tuos pačius motyvus kaip ir „Baraka“, daugelis epizodų panašūs – gamtos ir civilizacijos žmogus, produkcija ir destrukcija, religinė pasaulėjauta ir psichozė. Kaip ir ankstesniam filmui, „Samsarai“ garso takelį sukūrė kompozitoriai Maiklas Stirnsas, Liza Džerard, Marčelo de Frančizi.

Filmavimo vietos:
* Azija: Kinija (Šanchajus, Tagou kovos menų mokykla, 1000 rankų šokis Pekine), Honkongas, Indija (Tiksės vienuolynas), Indonezija (Idženo sieros kasykla, Balis), Izraelis (Izraelio-Palestinos siena, Raudų siena), Japonija, Jordanija (Petra), Mianmaras (Baganas), Filipinai (Manila, Sebu kalėjimas), Saudo Arabija (Kaaba Mekoje), Pietų Korėja, Tailandas, Turkija (Stambulas, Kapadokija), Jungtiniai Arabų Emyratai (Dubajus);
* Afrika: Angola (Epupos krioklys), Egiptas (Gizos piramidės, Giza, Sachara), Etiopija (mursių kaimas, Omo slėnis), Gana (Kane Kwei karstų parduotuvė, Akra), Malis (Timbuktu), Namibija (Sosusflėjus, Namibo-Nauklufto nacionalinis parkas, himbų kaimas);
* Europa: Danija (Tolundo žmogus), Prancūzija (Versalio rūmai, Monblanas), Italija;
* Amerika: Brazilija, JAV (Monumentų slėnis, Kilauea, Naujasis Orleanas, Mesa Verdė).

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Filmo anonsas
Varšuvos vaivadija (1945–1975)

**Varšuvos vaivadija** () − 1945−1975 m. Lenkijos Liaudies Respublikos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Varšuva. Vaivadija ribojosi šiaurėje su Olštyno vaivadija, rytuose su Balstogės vaivadija, pietryčiuose su Liublino vaivadija, pietuose su Kelcų vaivadija, pietvakariuose su Lodzės vaivadija ir vakaruose su Bydgoščiaus vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1944 m. rugpjūtį, kai Raudonoji armija užėmė didžiąją dalį Trečiojo Reicho, Varšuvos distrikto ir Cechanuvo srities. Po 1975 m. Lenkijos administracinių vienetų reformos vaivadija buvo panaikinta, o jos vietoje įkurtos mažesnės Varšuvos, Cechanuvo, Ostrolenkos, Plocko, Radomo, Sedlcų ir Skernevicių vaivadijos.

## Administracinis suskirstymas
* 1945 m. rugpjūčio 18 d. iš vaivadijos prie Balstogės vaivadijos prijungta Lomžos apskritis.
* 1948 m. kovo 12 d. Blonio apskritis pervadinta į Mazovijos Grodzisko apskritį
* 1949 m. sausio 1 d. prie vaivadijos iš Liublino vaivadijos prijungta Sedlcų apskritis ir Sedlcų miestas
* 1952 m. liepos 1 d. panaikinta Varšuvos apskritis ir vietoje jos įkurtos Piasečno apskritis, Pruškuvo apskritis ir Mazovijos Novy Dvuro apskritis
* 1956 m. sausio 1 d. įkurtos Losicės, Rikų, Viškuvo ir Žuromino apskritys
* 1958 m. sausio 1 d. įkurta Otvocko apskritis

### Suskirstymas 1973 m.

## Šaltiniai
Sedlcių vaivadija

**Sedlcų vaivadija** () − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Sedlcų miestas. Vaivadijoje buvo 13 miestų ir 66 valsčiai. Vaivadija šiaurės rytuose ribojosi su Lomžos vaivadija ir Balstogės vaivadija, rytuose su Palenkės Bialos vaivadija, pietuose su Liublino vaivadija ir Radomo vaivadija, vakaruose su Varšuvos vaivadija ir šiaurės vakaruose su Ostrolenkos vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Varšuvos vaivadijos buvo įkurtos 7 mažesnės: Varšuvos, Cechanuvo, Ostrolenkos, Plocko, Radomo, Sedlcų ir Skernevicių vaivadijos. 1999 m. sausio 1 d. didžioji dalis vaivadijos tapo naujai įkurtos Mazovijos vaivadijos dalimi, o dalis pietinių žemių prijungtos prie Liublino vaivadijos.

## Gyventojų kaita

## Suskirstymas

Vaivadiją sudarė 6 rajonai:

* Garvolino: Borovių valsčius, Garvolino valsčius, Gužno valsčius, Laskaževo valsčius, Kločevo valsčius, Macejovicės valsčius, Miastkuv Košcelnų valsčius, Osecko valsčius, Parisuvo valsčius, Pilavos valsčius, Sobene Jeziorų valsčius, Sobolevo valsčius, Trojanuvo valsčius, Vilgos valsčius, Želechuvo valsčius ir Garvolino ir Laskaževo miestai;
* Lukuvo: Adamuvo valsčius, Kživdos valsčius, Lukuvo valsčius, Serokomlos valsčius, Stanino valsčius, Lukuvo Stočeko valsčius, Tžebiešuvo valsčius, Vojceškuvo valsčius, Vola Mislovskos valsčius ir Lukuvo miestas;
* Mazovijos Minsko: Cegluvo valsčius, Dembe Velkių valsčius, Dobrės valsčius, Jakubuvo valsčius, Kalušino valsčius, Kolbelo valsčius, Latovičo valsčius, Mazovijos Minsko valsčius, Mrozų valsčius, Pošvientnės valsčius, Senicos valsčius, Stanislavuvo valsčius, Strachuvkos valsčius ir Mazovijos Minsko miestas;
* Sedlcų: Domanicės valsčius, Korčevo valsčius, Kotuno valsčius, Mokobodų valsčius, Mordų valsčius, Paprotnios valsčius, Pžesmikų valsčius, Sedlcų valsčius, Skužeco valsčius, Suchožebrų valsčius, Višnevo valsčius, Vodinių valsčius, Zbučino valsčius ir Sedlcų miestas;
* Palenkės Sokoluvo: Bielanų valsčius, Ceranuvo valsčius, Jablona Lackos valsčius, Kosuv Lackų valsčius, Repkų valsčius, Sabnių valsčius, Palenkės Sokoluvo valsčius, Sterdino valsčius ir Palenkės Sokoluvo miestas;
* Vengruvo: Grembkuvo valsčius, Jaduvo valsčius, Koritnicos valsčius, Livo valsčius, Lochuvo valsčius, Medznos valsčius, Sadovnės valsčius, Stočeko valsčius, Vežbno valsčius ir Vengruvo miestas

### Miestai

Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:

*  **[[Sedlcos]]** – 75 613
*  Mazovijos Minskas – 36 042
*  Lukuvas – 32 007
*  Palenkės Sokoluvas – 19 338
*  Garvolinas – 16 534
*  Vengruvas – 12 885
*  Lochuvas – 6154
*  Laskaževas – 5012
*  Kalušinas – 4895
*  Pilava – 4221
*  Želechuvas – 4141
*  Lukuvo Stočekas – 2174
*  Mordai – 1747

## Literatūra

* Encyklopedia Popularna PWN, 1991, s. 780, ISBN 83-01-10416-3.
Palenkės Bialos vaivadija

**Palenkės Bialos vaivadija** () − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Palenkės Bialos miestas. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Balstogės vaivadija, rytuose su Baltarusija ir Ukraina, pietuose su Chelmo vaivadija, pietryčiuose su Liublino vaivadija ir vakaruose su Sedlcų vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Liublino vaivadijos buvo įkurtos 6 mažesnės: Liublino, Zamostės, Chelmo, Palenkės Bialos, Sedlcų ir Tarnobžego vaivadijos. 1996 m. kovo 29 d. pradėtas naudoti Palenkės Bialos vaivadijos herbas. 1999 m. sausio 1 d. didžioji dalis vaivadijos tapo naujai įkurtos Liublino vaivadijos dalimi, o dalis vakarinių žemių prijungtos prie Mazovijos vaivadijos.

## Gyventojų kaita

## Suskirstymas

Vaivadiją sudarė 3 rajonai:

* Palenkės Bialos: Palenkės Bialos valsčius, Hanos valsčius, Hušlevo valsčius, Palenkės Januvo valsčius, Kodenio valsčius, Konstantinuvo valsčius, Palenkės Lešnos valsčius, Lomazų valsčius, Losicės valsčius, Olšankos valsčius, Piščaco valsčius, Plateruvo valsčius, Rokitno valsčius, Rosošo valsčius, Sarnakų valsčius, Slavatičės valsčius, Sosnuvkos valsčius, Stara Kornicos valsčius, Terespolio valsčius, Tučnos valsčius, Višnicės valsčius, Zalesių valsčius ir Terespolio bei Palenkės Bialos miestai;
* Parčevo: Dembova Klodos valsčius, Jablono valsčius, Milanuvo valsčius, Parčevo valsčius, Podedvužės valsčius ir Semieno valsčius;
* Palenkės Radzino: Čemiernikų valsčius, Dreluvo valsčius, Konkolevnicos valsčius, Palenkės Komaruvkos valsčius, Palenkės Mendzyžeco valsčius, Palenkės Radzino valsčius, Ulan Majorato valsčius, Vohino valsčius ir Palenkės Mendzyžeco bei Palenkės Radzino miestai.

### Miestai

Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:

*  **[[Palenkės Biala]]** – 59 047
*  Palenkės Mendzyžecas – 18 274
*  Palenkės Radzinas – 16 852
*  Parčevas – 11 090
*  Losicė – 7205
*  Terespolis – 6002
Gėlavandenė hidra

**Gėlavandenė hidra** (*Hydra vulgaris*) – gėlavandenių hidrų rūšis, kurių polipai siekia iki 12 mm ilgio.

## Aprašas
Šios hidros turi nuo 4 iki 12 čiuopiklių, išsidėsčiusių apie burną.

Maistą gaudo išskėtusios čiuopiklius ir laukdamos, kol maistas palies juos. Tuomet sugriebia jį ir pritraukia prie burnos, praryja ir virškina. Nesuvirškintas daleles pašalina pro tą pačią burnos angą.

Kaip ir kitos hidros gėlavandenės hidros prie substrato tvirtinasi savo „padu“, kuris būna disko pavidalo. Juda „sprindžiuodama“ – susilenkia, prisitvirtina čiuopikliais prie substrato, tada atpalaiduoja iki tol prisitvirtinusį prie substrato padą, daro kūlverstį ir vėl prisitvirtina padu.

## ''H. vulgaris'' kaip modelinis organizmas
*H. vulgaris* dažnai, kaip ir kitos hidros, naudojamos tyrimuose kaip modeliniai organizmai tiriant morfalaksinę regeneraciją, kadangi jos gana sparčiai dauginasi, jas lengva auginti. Yra duomenų, kad jos nesensta, tad yra biologiškai
nemirtingos, nors tai aptarinėjama.

## Dauginimasis
*H. vulgaris* dauginasi keliais būdais – lytiškai ir nelytiškai (pumpuravimusi bei po sužalojimų regeneruodamos iš kūno dalių).

Kai hidros dauginasi lytiškai, jų kūnuose susidaro sėklidės ar kiaušidės arba abejos viename individe. Iš sėklidžių išleisti spermatozoidai apvaisina kiaušidėse susidariusius kiaušinėlius. Kiaušinėliai apsitraukia chitininiu dangalu ir laukia kol susidarys tinkamos sąlygos.

Pumpuravimasis vyksta palankiomis sąlygomis, t. y., kai tinkama vandens temperatūra ir pakanka maisto. Miniatiūrinė hidro išauga iš stambios motininės hidros kūno sienelės. Pakankamai išsivysčiusi dukterinė hidra atsiskiria nuo motininės ir toliau jau gyvena savarankiškai. Šis hidrų dauginimosi būdas yra dažniausias, kadangi taip susidaro daugiausia palikuonių ir jis lengviausias.
 
Trečiasis būdas yra daugiau išgyvenimo, o ne dauginimosi būdas. Jei hidra supjaustoma į kelias dalis, kiekviena pakankamai stambi dalis transformuojasi į tokio pat dydžio atskirą hidrą. Panašiai gali pasidauginti, pvz., jūrų žvaigždės.

## Nuorodos
Bresto vaivadija (1793)

**Bresto vaivadija** () – buvo trumpalaikis Abiejų Tautų Respublikos, LDK administracinis teritorinis vienetas, egzistavęs nuo 1793 m. iki 1795 m. pradžios, dabartinės Baltarusijos pietvakariuose ir Lenkijos rytuose. Centras – Brestas.

Vaivadija šiaurėje ribojosi su Gardino vaivadija, šiaurės rytuose su Naugarduko vaivadija, rytuose su Rusijos imperija, pietryčiuose su Voluinės vaivadija ir Vladimiro vaivadija, pietuose su Chelmo vaivadija ir vakaruose su Palenkės vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1793 m. lapkričio 23 d. Gardino seimo nutarimu iš didžiosios dalies Bresto vaivadijos, Bresto apskrities žemių. Lenkijos Karalystės Seime vaivadija turėjo savo atstovus: vaivadą ir kaštelioną bei šešis atstovus renkamus ketveriems metams (po du iš visų trijų apskričių). Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo į rytus nuo Vakarinio Bugo buvusios teritorijos atiteko Rusijos imperijos, Slanimo gubernijai, o vakarinės žemės Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijai.

## Administracinis suskirstymas

Vaivadiją sudarė trys žemės, kurios dar buvo padalintos į parapijas:
* Biarozos žemė,
* Bresto žemė,
* Kobryno žemė.

## Šaltiniai
* Volumina legum t. 10 Konstytucje Sejmu Grodzieńskiego z 1793 roku, Poznań 1952
Bresto apskritis (1513–1795)

**Bresto apskritis** (, ) – LDK Bresto vaivadijos nuo 1566 iki 1795 m. administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs dabartinės Baltarusijos pietvakariuose ir Lenkijos rytuose. Apskrities centras – Brestas. Šiaurėje ribojosi su Valkavisko apskritimi, šiaurės rytuose su Slanimo apskritimi, rytuose su Pinsko apskritimi, pietuose su Voluinės vaivadija, pietvakariuose su Liublino vaivadija, vakaruose su Palenkės vaivadija.

## Istorija

Apskritis įkurta 1513 m. ir priklausė Palenkės vaivadijai. 1566 m. reformuota, kai iš pietinių Trakų vaivadijos žemių įkurta Bresto vaivadija. Apskritis sudaryta iš rytinių Palenkės vaivadijos žemių: Kobryno, Bresto ir Kameneco.

Po Liublino unijos nuo 1596 m. iki 1616 m. iš apskrities prie Palenkės vaivadijos, Mielniko žemės buvo prijungtos Bukovicės, Horodiščės, Jablono, Kozeradų, Palenkės Mendzyžeco, Polubičės, Rosošo ir Vitulino gyvenvietes.

Apskritis iki 1793 m. priklausė Bresto vaivadijai, 1793–1795 m. naujai įkurtai mažesnei Bresto vaivadijai. Po III Abiejų Tautų Respublikos padalijimo į rytus nuo Vakarinio Bugo buvusios teritorijos atiteko Rusijos imperijos, Slanimo gubernijos, Bresto apskričiai, o vakarinės žemės Habsburgų monarchijos Vakarų Galicijos, Palenkės Bialos cirkului.

## Administracinis suskirstymas

Apskritį sudarė 5 seniūnijos: Bresto, Ziolavos, Kamenecas, Kobryno ir Šarašovos seniūnijos.

Didžiausios apskrities gyvenvietės – Palenkės Biala, Biaroza, Višnicė, Voučynas, Vysokajė, Hana, Haradzišča, Dzivinas, Kamianecas, Kobrynas, Kodenis, Dokuduv Piervšai, Palenkės Mendzyžecas, Pružanai, Piščacas, Ružanka, Slavatičė, Vlodava, Čarnaučicai, Šarašova ir Palenkės Januvas.

## Šaltiniai

* 
* 
*
Efyra

**Efyra** (, iš  'nimfa Efyra') – scifomedūzos lervutė, susidaranti scifistomos (polipo) nelytinio dauginimosi (strobiliacija) metu. Iš efyros išauga lytiškai besidauginanti medūza.

Augant efyrai formuojasi gastrovaskulinė sistema, čiuopikliai, ropalijos, gonadų užuomazgos.

Ankstyvosiose stadijose efyros būna skaidrios, iki kelių milimetrų ar centimetrų skersmens. Jų skėčio kraštuose būna 8 dvigubos skiautės. Čiuopiklių ir burnos skiaučių neturi. Virškinimo sistema neišsivysčiusi, turi tik skrandį ir radialinių kanalų užuomazgas.

## Nuorodos
* Большая советская энциклопедия. – М.: Советская энциклопедия. 1969–1978
* Биологический энциклопедический словарь / Гл. ред. М. С. Гиляров; Редкол.: А. А. Баев, Г. Г. Винберг, Г. А. Заварзин и др. – М.: Сов. энциклопедия, 1986. – С. 743–744.
Gastrovaskulinė sistema

**Gastrovaskulinė sistema**, *gastrovaskulinė ertmė* (iš  'skrandis' +  'nedidelis indas') – duobagyvių ir šukuočių organų sistema, atliekanti virškinimo funkcijas. Gastrovaskuline sistema vadina ir plokščiųjų kirmėlių virškinimo sistemą.

Gastrovaskulinę sistemą paprastai sudaro skrandis ir nuo jo atsišakojantys kanalai (paprasti ar besišakojantys).
Daugelio šukuočių šią sistemą sudaro ryklės šonuose išsidėstę nešakoti kanalai, į keturias šakas išsišakojęs akrogasterio kanalas, dichotomiškai besišakojantys vidurinio lygio kanalai, sujungti su aštuoniais meridioniniais kanalais. Taip iššakota gastrovaskulinė sistema ne tik virškina, bet ir paskirsto maisto medžiagas organizme (ir nereikia atskiros cirkuliacinės sistemos maisto medžiagoms išnešioti).
Liublino vaivadija (1919–1939)

**Liublino vaivadija** () – 1919–1939 m. egzistavusi vaivadija II Lenkijos respublikos centrinėje dalyje. Centras – Liublinas. 1921 m. vaivadijos plotas buvo 31 123 km², o 1939 m. – 26 555 km². Vaivadijoje miškai užėmė 16,6 % ploto. Šiaurėje vaivadija ribojosi su Balstogės vaivadija, vakaruose su Varšuvos ir Kelcų vaivadijomis, pietuose su Lvovo vaivadija, rytuose su Polesės vaivadija ir Voluinės vaivadija.

## Istorija

Vaivadija įkurta 1919 m. rugpjūčio 14 d. kaip II Lenkijos Respublikos administracinis vienetas. Prieš I pasaulinį karą vaivadijos teritorija priklausė Chelmo gubernijai, Liublino gubernijai ir Sedlcų gubernijai. Per karą šiaurvakarinė dalis priklausė Varšuvos generalgubernijai, šiaurrytinė Oberostui, pietinė Liublino generalgubernijai. Po karo į šias žemes taip pat pretendavo Vakarų Ukrainos Liaudies Respublika. 1939 m. rugsėjo 17 d. vaivadija panaikinta ir prijungta prie Trečiojo Reicho Generalgubernijos, kur iš vaivadijos žemių buvo įkurti Varšuvos distriktas ir Liublino distriktas.

## Gyventojai

Pagal 1921 m. gyventojų surašymo duomenis vaivadijos gyventojų tankumas buvo 67,1 gyv./km² ir gyveno 2.087.951 gyventojas, kurių tautinė ir religinė sudėtis atrodė taip:

## Apskritys

1932 m. balandžio 1 d. buvo panaikinta Konstantinuvo apskritis, kuri buvo padalinta tarp Palenkės Bialos ir Sedlcų apskričių. 1939 m. balandžio 1 d. Palenkės Sokoluvo, Vengruvo ir Garvolino apskritys prijungtos prie Varšuvos vaivadijos.

## Vaivados
* Stanisław Moskalewski 1919 m. lapkričio 17 d. – 1926 m. spalio 25 d.
* Antoni Remiszewski 1926 m. lapkričio 3 d. – 1930 m. rugsėjo 29 d.
* Bolesław Świdziński 1930 m. rugsėjo 29 d. – 1933 m. sausio 30 d.
* Józef Rożniecki 1933 m. sausio 31 d.- 1937 m. rugsėjo 8 d.
* Jerzy Albin de Tramecourt 1937 m. rugsėjo 8 d. – 1939 m. rugsėjo 17 d.

## Šaltiniai
Chelmo vaivadija

**Chelmo vaivadija** () − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Chelmo miestas. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Palenkės Bialos vaivadija, šiaurės rytuose su Baltarusija, rytuose su Ukraina, pietuose su Zamostės vaivadija ir vakaruose su Liublino vaivadija.

## Istorija

Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Liublino vaivadijos buvo įkurtos 6 mažesnės: Liublino, Zamostės, Chelmo, Palenkės Bialos, Sedlcų ir Tarnobžego vaivadijos. 1999 m. sausio 1 d. vaivadija panaikinta ir įtraukta į naujai sukurtos Liublino vaivadijos sudėtį.

## Gyventojų kaita

## Suskirstymas

Vaivadiją sudarė 3 rajonai:

* Chelmo: Bialopolės valsčius, Chelmo valsčius, Cicuvo valsčius, Dorohusko valsčius, Dubienkos valsčius, Kamieno valsčius, Lešniovicės valsčius, Ruda Hutos valsčius, Savino valsčius, Viežbicos valsčius, Žmudzės valsčius ir Chelmo miestas;
* Krasnistavo: Krasnistavo valsčius, Krašničino valsčius, Lopienik Gurnų valsčius, Rejovieco valsčius, Rejoviec Fabričnų valsčius, Senica Ružanos valsčius, Vojslavicės valsčius ir Krasnistavo bei Rejoviec Fabričnų miestai;
* Vlodavos: Hansko valsčius, Sosnovicos valsčius, Stari Bruso valsčius, Uršulino valsčius, Vlodavos valsčius, Vola Uhruskos valsčius, Virikų valsčius ir Vlodavos miestas.

### Miestai

Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:

* **[[Chelmas]]** – 70 654
* Krasnistavas - 20 718
* Vlodava - 14 733
* Rejoviec Fabričnai - 4 600
Davidai (Liublino vaivadija)

**Davidai** () – kaimas Lenkijos rytuose, Jablono valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Jablono, apie 17 km į šiaurės rytus nuo Parčevo ir apie 64 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Davidai (reikšmės)

**Davidais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Davidai (Liublino vaivadija);
* Davidai (Losicės apskritis).
Kolianas (Liublinas)

**Kolianas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Jablono valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra 6 km į pietus nuo Jablono, 15 km į rytus nuo Parčevo ir 59 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.

1921 m. įkurta Koliano Švč. Mergelės Marijos parapija.
Genšas (Liublino vaivadija)

**Genšas** () – kaimas Lenkijos rytuose, Jablono valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Jablono, apie 13 km į šiaurės rytus nuo Parčevo ir apie 59 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. 1919 m. kaime įkurta Genšo Šv. Juozapo parapija.
Maidanas (Palenkės Sokoluvo apskritis)

**Maidanas** () – Eigulio būdelė Lenkijos rytuose, Ceranuvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Veisenburgas Bavarijoje

**Veisenburgas Bavarijoje** () − miestelis Vokietijoje, Bavarijos žemėje, Vidurinės Frankonijos regione. Artimesni miestai yra Ingolštatas (55.5 km), Niurnbergas (61,7 km), Augsburgas (85 km), Miunchenas (134,6 km) ir Viurcburgas (150,4 km). 2010 m. Veisenburge gyveno 17 513 gyventojų.

## Lietuvių karo pabėgėlių stovykla

1944 metais vokiečiai siuntė kai kuriuos lietuvius dirbti į *Bender* uniformų siuvimo gamyklą Veisenburge. Po Antrojo pasaulinio karo, Veisenburgas buvo amerikiečių valdomoje zonoje. Ten buvo nedidelė lietuvių karo pabėgėlių stovykla, apie 50-100 žmonių.

## Nuorodos

* Kulikauskai, karo pabėgėliai, Weissenburge (vaizdo įrašas)
Dolholenka

**Dolholenka** (, ) – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Mendzyžeco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Holendernia (reikšmės)

**Holendernia** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Holendernia (Liublino vaivadija);
* Holendernia (Mazovijos vaivadija).
Kožuškų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija

**Kožuškų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija** () – katalikų parapija, įkurta 1988 m., Kožuškų kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Palenkės Mendzyžeco dekanatui. 1938 m. pastatyta dabartinė parapijos bažnyčia.

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Paaiškinamasis raštas

**Paaiškinamas raštas** – tai laisvos formos dokumentas, kuriame įmonės nori papildomai paaiškinti vieną ar kitą balanso straipsnį ar pateikti kitose finansinėse ataskaitose neužfiksuotą informaciją.

## Rašto turinys

Daugelis Europos įmonių pateikia labai išsamius ir detalius finansinių ataskaitų paaiškinamuosius raštus (priedus). Detaliai ir išsamiau paaiškinti savo įmonės veiklą yra sena ir „gero skonio“ europietiška tradicija. Įmonės pateikia informaciją, kuri yra neprivaloma, jos tai daro savarankiškai. Įmonės orientuoja savo finansinės ataskaitas į pirminę vartotojų grupę – kreditorius, investuotojus, valstybės institucijas.
Kai kurios įmonės finansinių ataskaitų prieduose vis dažniau informuoja apie akcininkus ir akcijas. Įmonės dažnai pateikia informaciją apie darbuotojus, jiems mokamus atlyginimus, pensijas, pašalpas ir pan. Taip pat pateikiama informacija apie rinką, kurioje įmonė veikia, t. y. kiek įmonė kasmet išleidžia reklamai, nurodo kitas išlaidas susijusias su naujų rinkų panaudojimu.
Taigi finansinių ataskaitų paaiškinamajame rašte pirmiausia reikėtų pateikti papildomą informaciją, kuri atitiktų įmonės valdymo filosofiją (taktiką ir strategiją) ir vartotojų poreikius bei analitikų bendruosius apskaitos principus. Pažymėtina ir dar viena nuostata: nereikia pateikti tokios informacijos, kuri kenktų įmonės veiklai.

## Rašto struktūra
Kadangi paaiškinamajame rašte pateikiama įvairiausių sričių ir labai įvairi informacija, tai ir pats raštas yra gana sudėtingos struktūros.
* Pastabos (bendrosios; specialiosios);
* Pažymos;
* Pastabos prie pažymų.

## Šaltiniai
* Mackevičius J., Poškaitė D. (1997). Finansinės ataskaitos. V.: „Katalikų pasaulis“
* Kalčinskas, G. ir kt. (2000). Buhalterio žinynas. V.:„Pačiolis“
Sitno geležinkelio stotelė

**Sitno geležinkelio stotelė** () – geležinkelio stotelė Sitno kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje, Palenkės Mendzyžeco valsčiuje. Stotelė priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Šachų geležinkelio stotelės yra 3,1 km ir iki Palenkės Mendzižeco geležinkelio stoties yra 5,5 km.

## Nuorodos
* Aprašymas apie stotelę (lenk.).
Automobilių servisas

**Autoservisas** yra automobilių taisykla – čia automechanikai ir elektrikai rūpinasi automobilių taisymu ir jų priežiūra.

## Kategorijos

Autoservisus galima suskirstyti į kelias kategorijas.

Visų pirma egzistuoja automobilių detalių, variklių parduotuvės, kurios taip pat dirba kaip servisai. Tai nėra įprasta, pavyzdžiui, Jungtinėje Karalystėje, tačiau būdinga JAV.

Dauguma autoservisų yra nepriklausomos, privačiai valdomos įmonės. Jos gali priklausyti didesniam – nacionaliniam, regioniniam – tinklui, dirbti frančižės principu, įskaitant OEM automobilių prekybos svetaines. JAV šios svetainės vienintelės gali atlikti garantinį remontą ir atšaukti kitų gamintojų ar platintojų atliktą taisymą. Europoje vairuotojai įmonę transporto priemonės taisymui gali pasirinkti lanksčiau.

Europoje garantinius taisymo darbus nebūtinai turi atlikti automobilio gamintojas.  Svarbu tik, kad būtų naudojamos tinkamos detalės ir taisymas atliekamas tiksliai pagal reikalavimus.

Bendrosios išimties reglamentas (BIR) reguliuoja, kaip turi būti prižiūrima transporto priemonė garantinio laikotarpio metu. Transporto priemonės gamintojas į garantinius reikalavimus negali įtraukti tokių punktų, kaip kad transporto priemonė gali būti aptarnaujama tik atitinkamo gamintojo autoservisuose arba taisymui turi būti naudojamos tik to gamintojo originalios detalės. Tai reiškia, kad vairuotojai laimi iš konkurencijos laisvojoje rinkoje – autoservisams konkuruojant tarpusavyje, automobilio taisymo kaina būna optimali.

## Specializacija

Autoservisai dažnai turi specializaciją. Pavyzdžiui, viename autoservise dirba stabdžių, duslintuvų, išmetamųjų sistemų specialistai. Kiti dažniau taiso transmisiją, automobilio elektrinę sistemą ir panašiai. Taip pat yra servisų, kurie taiso tik tam tikro prekės ženklo, modelio transporto priemones.

## Kaip pasirinkti automechaniką

JAV Federalinė prekybos komisija, Amerikos automobilių asociacija ir Nacionalinė generalinių prokurorų asociacija rekomenduoja rinktis tokius autoservisus, kurie demonstruoja savo sertifikatus. Sertifikatai reiškia, kad čia dirbantis personalas išmano ir turi kompetencijos tam tikrais techniniais klausimais. Reikėtų įsitikinti, kad sertifikatai nėra pasenę.

Klientams rekomenduojama paklausti autoservisų specialistų, ar jie jau yra dirbę su atitinkamo modelio transporto priemone.

## Dalių klasifikacija

Transporto priemonės dalys gali būti naujos. Dažniausiai jos yra originalios, pagamintos automobilių gamintojų. Klientas gali pasiteirauti, ar jo automobilio taisymui bus naudojamos transporto priemonės ar nepriklausomo gamintojo dalys. Šių dalių kainos skiriasi.

Tranporto priemonės dalys taip pat gali būti restauruotos, perdirbtos.

Kai kurios taisymui naudojamos detalės apskritai yra paimtos iš kitos transporto priemonės. Tokios detalės tinka retai, sunku garantuoti tokio remonto patikimumą.

## Šaltiniai

"Independent garages and the Motor Vehicle Block Exemption". Independent garages and the Motor Vehicle Block Exemption. UK Government
Wakaso Mubarak

**Vakaso Mubarakas** (*Wakaso Mubarak*; g. 1990 m. liepos 25 d.) – buvęs Ganos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Karjerą pradėjo „Ashanti Gold“ klube Ganoje, bet netrukus išvyko į Ispaniją. 

Pasirašė kontraktą su „Elche CF“ klubu, bet dėl disciplinos trūkumo buvo atleistas. 

Vėliau žaidė „Villarreal“ klube, o 2012 m. pasirašė sutartį su „Espanyol“.

2020 m. sausio 18 d. paskelbta, kad pasirašė sutartį su Chinese Super League rungtyniaujančiu Jiangsu Suning klubu. 2021 m. vasario pabaigoje šis klubas paskelbė, kad komanda išfotmuota.

2021 m. balandžio 12 d. pasirašė sutartį su Shenzhen. 2022–2023 m. sezone nuomos pagrindais rungtyniavo KAS Eupen (Belgija).

## Rinktinė
2012 m. debiutavo Nacionalinėje komandoje. Netrukus pakviestas į Afrikos Tautų taurę, kur išsiskyrė rezultatyvumu.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
;Gana
* Afrikos Tautų taurė: 2 vieta – 2015 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Victor Moses

**Viktoras Mozesas** (; g. 1990 m. gruodžio 12 d.) – Nigerijos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Dar būdamas 11-os metų emigravo į Angliją, kur pradėjo treniruotis futbolo akademijose, tapo „Crystal Palace FC“ jaunimo komandos nariu, o 2007 m. debiutavo pagrindinėje komandoje. 2009 m. už 2,5 milijono svarų perėjo į Premier League klubą „Wigan Athletic“, o 2012 m. tapo „Chelsea“ žaidėju.

Rungtyniavo įvairių amžių Anglijos jaunimo rinktinėse, bet pasirinko atstovauti Nigerijos nacionalinei rinktinei.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Laimėjimai
* Afrikos Tautų taurė: 2013 m.
* Premier League: 2016–17 m.
* FA taurė: 2017–18 m.
* UEFA Europos lyga: 2012–13, 2018–19 m.
* Rusijos futbolo taurė: 2021–22 m.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kyzylordos sritis

**Kyzylordos sritis** (, ) – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš pietryčių ribojasi su Pietų Kazachstanu, iš rytų – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Aktiobės sritimi. Srities apsuptyje esantis Baikonūras išnuomotas Rusijai. Administracinis centras – Kyzylorda.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Kzyl Ordos sritimi***.

## Geografija
Sritis išsidėsčiusi Turano žemumoje, iš šiaurės prieina Aralo Karakumai, pietryčiuose – Karatau kalnagūbrio pašlaitės (aukštis iki 1419 m). Sritį kerta Syrdarjos upė, kurios slėnyje gausu senvaginių ežerėlių. Pietvakariuose yra nusekusios Aralo jūros dykynės ir likę vandens telkiniai. Šiaurėje yra laikinų upių, druskingų ežerų (pvz., Arysas). Būdinga kiečių-eraičinų stepė ir druskių dykumos.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra -12 °C, liepos temperatūra +26–28 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – ~150 mm.

## Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.): 95,67 % – kazachai, 2,02 % – rusai, 1,17 % – korėjiečiai, 0,27 % – totoriai, 0,17 % – turkai, 0,16 % – uzbekai.

Miestai:
* Kyzylorda
* Aralas
* Kazali

Kitos svarbiausios gyvenvietės:
* Aiteke Bi (Novokazalinskas)
* Žosali
* Žalagašas
* Terenozekas
* Šieli
* Žanakorganas (Jany Kurganas)

## Šaltiniai
Kayden Kross

**Kejden Kros** (, tikrasis vardas – *Kimberly Nicole Rathkamp*; 1985 m. rugsėjo 15 d. Sakramentas, JAV) – amerikiečių pornografijos aktorė, modelis, pasirodanti Dženos Nikol () slapyvardžiu. 2010 m. kartu su Kirsten Prais ir komiku Deivu Atela vedė AVN Awards apdovanojimus. Tais pačiais metais gavo daug apdovanojimų, tarp kurių buvo 2010 m. rugsėjo mėn. „Pichunter Babe Of The Month“ ir 2010 m. „TLA Raw Best Body Overall“ apdovanojimai. 2011 m. televizijos kanalo CNBC įvardinta kaip viena iš 12 populiariausių pornografijos žvaigždžių.

## Biografija
Būdama 18 metų, Kejden įsidarbino šokėja viename Kalifornijos striptizo klube. Šiek tiek vėliau ji pasirašė modelio kontraktą – apsinuoginusi fotografavosi žurnalų viršeliams. 2006 m. Hustler patalpino jos nuotrauką ant balandžio mėnesio žurnalo viršelio, kuris išleistas Amerikoje.

2006 m. lapkritį Kejden pasirašė išskirtinį kontraktą su „Vivid Entertainment“. Netrukus išleistas debiutinis filmas „Kayden’s First Time“, kuriame ji atliko pagrindinį vaidmenį, taip pat filmas „Be Here Now“. Visgi 2007 m. aktorė atsisakė pratęsti kontraktą su „Vivid Entertainment“ ir po mėnesio pasirašė kontraktą su kompanija „Adam and Eve“. 2009 m. išleistas populiarus filmas „The 8th Day“, kuriame vaidino Kejden Kros.

2008 m. rugsėjo 2 d. pradėjo veikti asmeninis tinklalapis „ClubKayden.com“. 2008 m. rugsėjį Kejden buvo išrinkta žurnalo Penthouse „Mėnesio mergina“.

2010 m. sausio 1 d. pasirašė ilgalaikį kontraktą su „Digital Playground“ studija. Pirmasis jos filmas su šia kompanija – „The Smiths“, iškart tapo bestseleriu ir jau praėjus trim mėnesiam nuo kontrakto pradžios ji gavo vaidmenį didelio biudžeto filme „Body Heat“. Kejden už šią rolę gavo dvi „Best Actress Awards“ premijas.

Iki 2013 m. buvo nusifilmavusi 86 pornografiniuose filmuose.

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* IMDb profilis
Kęstutis Subačius

**Kęstutis Subačius**:

* Kęstutis Subačius (1937) – kraštotyrininkas, partinis ir visuomenės veikėjas;
* Kęstutis Subačius (1958) – pedagogas, disidentas.
Zasciankai

**Zašciankai** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Zašciankai (Liublino vaivadija);
* Zašciankai (Palenkės vaivadija).
Turkestano sritis

**Turkestano sritis** (, ) – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš rytų ribojasi su Žambylo sritimi, iš šiaurės – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Kyzylordos sritimi. Administracinis centras – Turkistanas.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Čimkento sritimi***, iki 2018 m. – ***Pietų Kazachstano sritis*** (pervadinta nuo srities atskyrus Šymkento miestą).

## Geografija
Didžiąją dalį teritorijos sudaro lygumos. Šiaurėje plyti Betpak Dalos ir Mujunkumo dykumos, pietvakariuose – Kyzylkumo dykuma, pietryčiuose siekia Tian Šanio pašlaitės, iškylančios iki 4238 m aukščio. Sritį kerta Syrdarjos upė, iš kurios atsišakoja daug drėkinimo kanalų, jos slėnyje įrengtas stambus Šardaros tvenkinys. Į Syrdarją teka keletas upių iš kurių svarbiausia – Arysas. Šiaurėje yra druskingų ežerų (Akžaras, Akžaikymas ir kt.), ten driekiasi sausos Ču, Sarysu upių vagos. Būdingos varpinių-kiečių ir druskių dykumos, besikaitaliojančios su kalnų stepėmis ir aukštikalnių pievomis. Yra Aksu–Žabagli draustinis.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -21 iki -11 °C, liepos temperatūra +19–29 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 100 mm lygumose iki 1000 mm kalnuose.

## Gyventojai
Tautinė sudėtis (2009 m.): 70,24 % – kazachai, 17,50 % – uzbekai, 5,96 % – rusai, 1,26 % – azerbaidžaniečiai, 1,17 % – tadžikai, 0,88 % – totoriai, 0,87 % – turkai, 0,40 % – korėjiečiai.

Miestai:

* Arysas
* Kentau
* Turkistanas
* Žetysajus
* Saryagašas
* Lengeras
* Šardara

## Šaltiniai
Jonas Varnas

**Jonas [[Varnas]]**:

* Jonas Varnas (1876) – politinis bei visuomenės veikėjas
* Jonas Varnas (1936) – dailininkas karikatūristas, grafikas
Tuliluvo mūšis

**Tuliluvo mūšis** () – mūšis įvyko 1915 m. liepos 14-16 d. šalia Tuliluvo kaimo I pasaulinio karo metu tarp Rusijos imperijos ir Austrijos-Vengrijos kariuomenių. Austrijos-Vengrijos kariuomenė laimėjo šį mūšį, o pralaimėję rusai turėjo trauktis į kitą Vakarinio Bugo upės krantą link Bresto miesto.
Miško atkūrimas

**Miško atkūrimas** – iškirsto, nualinto arba savaime sunykusio miško atželdinimas. Tai gali būti natūralus procesas, kai miškui leidžiama susiformuoti savaime, arba tikslingi mišką prižiūrinčių įstaigų arba pavienių asmenų darbai. Pastarieji apima miškų sėklininkystę, sodmenų išauginimą, dirvos paruošimą, želdinių priežiūrą ir jų apsaugą. Tikslingas miško atkūrimas gali būti derinamas su natūraliu.

Miškai atkuriami siekiant užtikrinti medienos ar kitų miško išteklių gavybos tęstinumą, išsaugoti miško ekosistemą, kovoti su klimato kaita arba oro tarša. Kasmet Lietuvos miškų urėdijose atkuriama apie 9000 ha miško, didžioji dalis natūraliu arba pusiau natūraliu būdu.

Miškas gali būti atkuriamas sodinant vienos medžių rūšies (monokultūrines) arba mišrias plantacijas, arba stengiantis suformuoti kuo įvairesnę, natūraliam miškui artimą biologinę įvairovę.

Miško atkūrimas siejasi su miško įveisimu, kada medžiais užželdinama ne miško paskirties žemė (pvz., laukai, atviros kasyklos, buvę sąvartynai ir kt.)

## Šaltiniai
Mosiai

**Mosiai** (*Mosse*) – didžiausia etninė grupė Burkina Fase, daugiausiai gyvenantys kaimuose šalia Voltos upės. Mosiai sudaro apie 52 procentus šalies gyventojų skaičiaus (10,8 milijonai visoje šalyje). Likusius 60 procentų šalies gyventojų sudaro apie 60 kitų smulkesnių etninių grupių. Mosiai kalba mosių kalba.

## Kultūrinės vertybės
Marie Tapsoba, Burkina Faso ambasados buvusi patarėja kultūros klausimais, teigė, kad mosių kultūra gali būti padalinta į keturias charakteristikas: požiūris į protėvius, žemę, šeimą ir hierarchiją.

Manoma, kad protėviai atsidūrė geresnėje vietoje iš kur jie gali paveikti gyvenimą žemėje. Jie gali padėti ar nubausti palikuonis priklausomai nuo jų veiksmų. Jie taip pat sprendžia ar palikuonis gali tapti „protėvių panteono“ nariu. Jie palikuonis nepriimamas, jo vėlė blaškosi visą amžinybę. Dėl šio tikėjimo mosiai prisiekia protėviais ar žeme. Kai jie tai daro (ekstremaliomis situacijomis) tai daugiau nei simbolis, tai teisingumo reikalavimas.

Žemė susijusi su protėviais. Per ją su jais susisiekiama. Net dabar tai suteikia žemei unikalią vertę mosių mintyse. Žemė turi dvasinę dimenciją.

Šeima yra nepakeičiamas mosių kultūros elementas ir jie labai vertina kolektyvizmą. Individualizmas neegzistuoja tradicinėje mosių kultūroje: asmens elgesys laikomas būdingu visai jo šeimai. Jie visada turi atsiklausti vyresniųjų prieš ką nors darydami. Tikimasi, kad visi šeimos nariai veiks jos vardu. Paveldėjimas vyksta vyriška linija iš tėvo sūnui, bet kai nėra sūnų, turtą gali paveldėti žmona ar duktė.

Hierarchija yra svarbus mosių kultūros elementas. Šeima yra karalystės atspindys: tėvas ir vyras yra karalius, žmona patarėja, o vaikai – liaudis. Tetos ir dėdės padeda auginti ir šviesti vaikus.

## Išnašos
Aldona Treija

**Bronislava Aldona Gedvilaitė-Treija** (1937 m. sausio 1 d. Gargžduose – 2020 m. balandžio 20 d. Rygoje) – Lietuvos ir Latvijos pedagogė, visuomenės veikėja.

## Biografija
Baigė Gargždų vidurinę mokyklą, Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Gavusi paskyrimą dirbo Šilutėje. Ištekėjusi už Latvijos piliečio 1961 m. persikėlė gyventi į Latviją. Gerai išmokusi rusų ir latvių kalbas dirbo mokyklos direktoriaus pavaduotoja, vėliau rusų-latvių mokyklos direktore. Prasidėjus Atgimimui, jos pastangomis 1991 m. prie Rygos 85-osios vidurinės mokyklos atidaryta pirma lietuviška klasė, vėliau išaugusi į Rygos lietuvių vidurinę mokyklą. Aktyviai dalyvavo Latvijos lietuvių bendruomenės veikloje, organizavo lietuviškus renginius, susitikimus.

## Įvertinimas
* 2000 m. LDK Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis.
* 2002 m. Sausio 13-osios atminimo medalis.
* 2007 m. Gargždų miesto garbės pilietė.
* 2008 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos garbės ženklas „Lietuvos tūkstantmečio žvaigždė“.
* 2012 m. Kalbos premija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aldona Treija: ir Lietuvai, ir Latvijai, ''Lietuvos žinios'', 2012-12-06
Juodoji Volta

**Juodoji Volta** (, ) arba **Muhunas** (*Mouhoun*) – upė Vakarų Afrikoje; viena iš Voltą sudarančių upių. Prasideda pietvakarių Burkina Fase, aukštumose, netoli Bobo Diulaso. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, lygiagrečiai Malio sienai. Ties Kuri kaimu upė daro didelę kilpą ir toliau teka į pietus, viename ruože sudaro Burkina Faso-Ganos, toliau – Ganos-Dramblio Kaulo Kranto sieną. Pačiame žemupyje pasuka į rytus ir teka Ganos teritorija. Įteka į Voltos tvenkinį, į kurį taip pat įteka Baltoji Volta.

Intakas – Suru (kairysis).

Juodosios Voltos vandens režimas labai nepastovus: upė vandeningiausia būna rugpjūčio-lapkričio laikotarpiu (maksimumas rugsėjį – 919 m³/s), o sausio-gegužės laikotarpiu ženkliai nusenka (~30 m³/s). Upė patvenkta Bui užtvanka.

## Išnašos
Techninė-ekonominė norma

**Techninė-ekonominė norma** – tai leistina absoliutaus išteklių (resursų) sunaudojimo reikšmė produkcijos vienetui pagaminti. Sunaudojimo norma yra svarbus reglamentuojamas ir analizuojamas rodiklis, charakterizuojantis išteklių sunaudojimą produkcijos vienetui pagaminti, arba tam tikrai darbų apimčiai atlikti.
Įmonėje apskaičiuojamų normų ir normatyvų sistema įjungia tokias normas ir normatyvus: žaliavų ir medžiagų sunaudojimo, šiluminių – energetinių išteklių, darbo ir darbo užmokesčio sąnaudų, gamybinių pajėgumų panaudojimo, įrengimų panaudojimo, įrengimų poreikio, gamybos ir darbo organizavimo.
Miško įveisimas

**Miško įveisimas** – miško želdinimas sklypuose, kuriuose prieš tai miškas neaugo; naujo miško įkūrimas. Tokia veikla apima miškų sėklininkystę, sodmenų išauginimą, dirvos paruošimą, želdinių priežiūrą ir jų apsaugą. Nauji miškai sodinami dėl įvairių priežasčių: siekiant kovoti su klimato kaita, oro tarša, dykumėjimu, norint atkurti anksčiau buvusį kraštovaizdį, padidinti vietovės biologinę įvairovę, planuojant mišką panaudoti medienos ar kitų išteklių gavybai. Naujo miško įveisimui pasirenkami apleisti arba nualinti dirbamos žemės plotai, kalnų ar kalvų šlaitai, nebenaudojami pramoniniai sklypai ir kt.

Miško įveisimo darbai vyksta daugelyje šalių. Per paskutinius du dešimtmečius didžiausia miškų želdinimo programa buvo įgyvendinama Kinijoje, jos metu pasodinta virš 35 milijardai medžių. Europoje miškų įveisimą skatina ES, suteikdama finansinę paramą. Didelio masto miškų sodinimas planuojamas Šiaurės Afrikoje, siekiant užkirsti Saharos plėtimąsi.

2011 m. Lietuvos miškų urėdijose naujai miškų buvo užsodinta beveik 800 ha žemės.

## Šaltiniai
Baltoji Volta

**Baltoji Volta** (, ) arba **Nakambė** (*Nakambe*) – upė Burkina Fase ir Ganoje; viena iš Voltą sudarančių upių. Prasideda Burkina Faso šiaurėje, teka daugiausia pietų kryptimi. Įteka į Voltos tvenkinį drauge su Juodąja Volta ir taip sudaro Voltos upę. Voltos tvenkinys atsirado 1964 m. pastačius Akosombo užtvanką.

Didžiausias intakas – Raudonoji Volta (dešinysis).

Laivybai netinkama. Vandeningiausia būna rugpjūčio-lapkričio laikotarpiu.
## Išnašos

## Galerija

Volta river black white red.PNG|Baltoji Volta pažymėta baltai
White Volta in the Dry Season.jpg|Baltoji Volta sausuoju laikotarpiu
Raudonoji Volta

**Raudonoji Volta** () arba **Nazinonas** (*Nazinon*) – upė daugiausia centriniame Burkina Fase; Baltosios Voltos dešinysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Uagadugu, teka pietryčių kryptimi, kerta Kaborė Tambi nacionalinį parką. Pačiame žemupyje teka Ganos teritorija, kur įteka į Baltąją Voltą.

Upė būna vandeninga nuo liepos iki spalio, žiemą išdžiūsta.
Helena Blavatskaja

**Helena P. Blavatskaja** (, ; g. 1831 m. rugpjūčio 12 d. – m. 1891 m. gegužės 8 d.) – iš Rusijos kilusi mokslininkė, religijos filosofė, orientalistė, teosofijos judėjimo pradininkė. Plačiai domėjosi okultizmu, spiritualizmu, laikoma viena svarbiausių asmenybių, įvedusių Theravados budizmą į Vakarų pasaulį, bei viena Naujojo Amžiaus sąjūdžio įkvėpėjų.

Gimė Dnepropetrovske, vokiečių kilmės didikų von Hahn šeimoje. Kadangi tėvas buvo karininkas, daug keliavo. Nuo mažumės skaitė daug knygų, susidomėjo okultizmu. 1849 m. ištekėjo už Jerevano vicegubernatoriaus Nikiforo Blavatskio. Tačiau Helena netrukus pabėgo nuo vyro, išvyko į Odesą, vėliau į Stambulą, keliavo po Egiptą, Europą, vėliau – po Meksiką, Pietų Ameriką, 1852 m. pirmą kartą lankėsi Indijoje. Gyveno Anglijoje, Prancūzijoje, JAV. Tvirtino keletą metų praleidusi Tibete.

1873 m. Blavatskaja susipažino su Henriu Olkotu, o 1875 m. su juo ir Viljamu Džadžu įkūrė Teosofų draugiją, kurios paskirtis buvo skleisti teosofiją – intelektualinį, panteistinį pasaulio pažinimą, ezoterinį religijų tyrinėjimą, pasaulio tautų ir kultūrų bendrystės supratimą. 1878 m. Blavatskaja draugijos būstinę perkėlė iš Niujorko į Bombėjų. Indijoje platino šalies nepriklausomybės idėją, skatino budizmo, vedinio hinduizmo atgimimą. 1879 metais Blavatskaja ir Henris Olkotas išvyko į Indiją. Po trejų metų jie įkūrė Teosofų draugijos būstinę Adjaro mieste, netoli Madraso, ir pradėjo leisti žurnalą „Teosofistas“. Blavatskaja buvo žurnalo redaktore nuo 1879 iki 1888 m. Draugija greitai įgijo didelį sekėjų ratą Indijoje.

Mirė 1891 m., susirgusi gripu. Kūnas kremuotas.

Svarbiausias veikalas – *The Secret Doctrine, the Synthesis of Science, Religion and Philosophy* (1888 m.).

## Išnašos
Shawna Lenee

**Šona Lenei** (, tikrasis vardas – *Shawna Scott*; 1987 m. balandžio 14 d. Klivlandas, JAV) – amerikiečių pornografijos aktorė, šokėja ir modelis.

## Biografija
Mokėsi vidurinėje mokykloje Graftone. Pirmoji darbovietė – tarnautojos pareigos greito maisto restorane „Wendy’s“.

Sulaukus 18 metų ir turėdama tikslą tapti pornografijos žvaigžde atvyko į Los Andželą. Apie tai svajojo nuo 15 metų.

2005 m. pirmą kartą atliko vaidmenį filme „Service Animals #21“. Šona analiniu seksu užsiiminėjo tik vieną sykį, su buvusiu vaikinu, bet neatsisako tai pakartoti siekdama karjeros.

2008 m. pasirodė ant liepos mėnesio „Penthouse“ žurnalo viršelio, taip pat tapo „Mėnesio mergina“.

Iki 2013 m. nusifilmavo 233 pornografiniuose filmuose..

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* IMDb profilis
Dalia Tamulevičiūtė (1929)

**Dalia Tamulevičiūtė** (tikras vardas **Stasė**; g . 1929 m. kovo 24 d., Zervynos, Varėnos rajonas) – profesorė, habilituota medicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1946 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1946–1952 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. Dirbo Vilniaus resp. „Raudonojo kryžiaus“ klinikinėje ligoninėje, Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto farmakologijos katedroje, Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto moksl. bendradarbė. 1964 m. apgynė daktaro disertaciją: „Artimieji ir tolimieji opaligės gydymo rezultatai vartojant novokainą lašeliniu intraveniniu būdu“, o 1978 m. Maskvoje habilitacinę disertaciją: „Opalige sergančiųjų plonosios žarnos rezorbcinė funkcija“. 1980 m. suteiktas profesorės vardas. Nuo 1991 m. dirbo Viniaus u-to Santariškių ligoninės Gastroenterologijos ir dietologijos klinikoje profesore. Paskelbė apie 400 mokslinių darbų, 10 monografijų, 9 metodinius nurodymus, 18 racionalizacinių pasiūlymų, 2 išradimus.

Dalyvavo Sąjūdžio veikloje siekiant Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1990 m. aktyvi Lietuvių katalikų mokslo akademijos narė.

## Mokslo darbai

### Knygos
* „Opaligė ir simptominės gastroduodeninės ligos“ (1973 m.),
* „Stemplės ligos“ (1981 m.),
* „Lėtiniai hepatitai ir kepenų cirozės“ (1983 m.),
* „Plonosios žarnos ligos ir malabsorbcijos sindromas“ (1985 ir 1986 m.),
* „Stemplės ir kardijos ligos“ (1986 m.),
* „Vidaus ligų simptomų ir sindromų vadovas“ (1988 m.),
* „Storosios žarnos ligų diagnostika ir gydymas“ (1990 m.),
* „Lėtinių kepenų ligų diagnostika ir gydymas“ (1992 m.),
* „Klinikiniai sindromai ir simptomai“ (1995 m.),
* „Helicobacter pylori reikšmė gastroduodeninei patologijai ir jos gydymas“ (1997 m.).

## Apdovanojimai
* 1999 m. apdovanota Lietuvos mokslo premija biomedicinos mokslų srityje už darbų ciklą „Plonosios žarnos rezorbcinės funkcijos tyrimai sergantiems virškinimo sistemos ligomis“ (1973–1997).