open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olomouco sūrelis

**Olomouco sūrelis**, arba **Olomouco sūris** (, ) – čekiškas brandintas varškės sūris, būdingo stipraus kvapo, ryškaus skonio ir gelsvos spalvos, gaminamas Lošticių mieste, Moravijoje. Sūris vadinamas pagal Olomouco miestą, kurio turguose nuo seno buvo pardavinėjamas.

Sūris gaminamas iš lieso karvės pieno gaunamos rūgščios varškės, nepridedant fermentų, dažiklių ar kitų priedų, išskyrus druską, jame yra tik 0,6 % riebalų. Galutinis gaminys suformuojamas ritinio, žiedo, lazdelių ar kitos, netaisyklingos formos. Būdinga spalva nuo auksinės geltonos iki oranžinės. Spalva tampa sodresnė sūriui džiūnant, nokstant. Galimi baltojo pelėsio *Geotrichum candidum* pėdsakai. Tradiciškai sūrį gamindavo moterys, naudodavusios medines dvipuses spaudykles „klapačka“, kurias suvoždamos iš sūrio masės išspausdavo apvalius sūrelius. Gamybos principas iki šiol nepasikeitė, tik rankinį darbą iš dalies pakeitė modernios mašinos. 

2010 m. Europos Komisija produktui suteikė saugomos geografinės nuorodos statusą.

## Istorija

Pirmasis rašytinis šio sūrio paminėjimas datuojamas XV a. Jį valgė imperatorius Rudolfas II. Iki XIX a. buvo gaminamas Olomoucą supančiuose kaimuose ir paprastai laikytas valstiečių maistu. Būtent tuo metu sūris buvo pradėtas vadinti Olomouco sūriu. XIX a. pradėta masinė sūrio gamyba. 1872 m. Pasaulinėje parodoje Vienoje sūris gavo svarbų apdovanojimą. Tuo metu Europoje buvo tiesiami geležinkeliai, kurie Olomouco sūreliams atvėrė naujas rinkas. 1876 m. varškės sūrį pradėjo gaminti A. W. Company. Šioje įmonėje Lošticėse įkurtas nedidelis šiems sūriams skirtas muziejus.


Klapacka na tvaruzky.jpg|Dvipusė spaudyklė sūreliui išspausti
TvaruzkyObal.jpg|Viena iš sūrio pakuočių
Olomoucké tvarůžky - tyčinky.jpg|Sūrio batonėliai
Tvaruzky01.jpg|Sūreliai su skyle


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Edamas

**Edamas** () – pusiau kietas karvių ir ožkų sūris iš Nyderlandų, pavadintas pagal miestą Šiaurės Olandijos regione. Įprastai Edamo sūris parduodamas cilindro formos įpakavimuose. Sūrio vidus būna geltonas, įvilktas į raudono ar kitos spalvos parafininį vašką. Edamo sūris bręsta gerai ir negenda, todėl šios ir kitos sūrio savybės jį padarė populiariausiu pasaulyje XIV–XVIII a. Pagrindinė šio sūrio gamintoja yra kompanija „FrieslandCampina“.

Dauguma vidutinio amžiaus parduodamų sūrių yra švelnaus skonio, šiek tiek sūrūs ir beveik bekvapiai, palyginus su kitais sūriais. Su laiku sūrio skonis stiprėja ir jis pats tampa stangresnis. Šiuolaikinis Edamo sūris yra minkštesnis nei kiti, pavyzdžiui Čederis, dėl mažesnio riebalų kiekio.

## Šaltiniai
Gražina Skabeikytė-Kazlauskienė

**Gražina Skabeikytė-Kazlauskienė** (g. 1956 m. liepos 21 d.) – Lietuvos literatūrologė, folkloristė, vaikų literatūros tyrinėtoja, profesorė.

## Biografija
1974 m. baigė Naujosios Akmenės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. – studijas Šiaulių pedagoginiame institute. Vėliau metus mokytojavo Naujosios Akmenės 2-ojoje vid. mokykloje, nuo 1979 m. dėstytojavo Šiaulių pedagoginiame institute, docentė. 1987 m. baigė Lietuvių kalbos ir literatūros instituto aspirantūrą, nuo 1989 m. – humanitarinių mokslų daktarė, nuo 2008 m. – habilituota humanitarinių mokslų daktarė. 1991–2019 m. – Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, etnologijos ir folkloristikos katedros profesorė. 1998–1999 m. buvo ir Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto docentė.

Tyrinėjo daugiausia vaikų literatūrą, šiuolaikinį vaikų folklorą (anekdotus, erzinimus), suaugusiųjų šiuolaikinę tautosaką (tostus, vestuvinius sveikinimus).

Vaikų literatūros premijos laureatė (2010 m.).

## Bibliografija
Yra paskelbusi straipsnių, apžvalgų, recenzijų leidiniuose „Rubinaitis“, „Tautosakos darbai“, „Žvirblių takas“, „Darbai ir dienos“, „Gimtasis žodis“, „Acta humanitarica universitatis Saulensis“, „Filologija“, „Liaudies kultūra“. Sudarė vaikų literatūros rinkinių: *[[Šimtas vėjo malūnėlių]]* (2016 m.), *Šimtas knygų vaikams ir Lietuvai* (su K. Urba, katalogas, 2017 m.), *Skandinavų šalių vaikų literatūra* (su bendraautoriais, 2000 m.) taip pat Vytės Nemunėlio, V. Palčinskaitės, L. Gutausko, K. Jakubėno, J. Degutytės, L. Žitkevičiaus, J. Minelgos vaikų poezijos rinkinių, G. Beresnevičiaus pasaką *Kaukučiai ir Varinis Šernas*.

Monografijos ir kt.:
* *Lietuvių tautosaka* (vadovėlis, 2005 m.)
* *Mitas – tautosaka – vaikų literatūra* (2007 m.)
* *Šiuolaikinis moksleivių folkloras* (2013 m., su autorių kolektyvu)

## Šaltiniai
Šiaurės žemaičių patarmė

**Šiaurės žemaičių patarmė** (arba *dounininkų tarmė*) – žemaičių šiaurinė patarmė, vartojama šiaurės ir šiaurės vakarų Žemaitijoje. Tai gausiausia ir geriausiai išlikusi žemaičių patarmė.

## Arealas

Šiaurės žemaičių patarmė skiriama į dvi šnektas:
* telšiškių šnekta – apima šiaurės Žemaitiją: Telšiai, Skuodas, Mažeikiai, Naujoji Akmenė, Viekšniai, Alsėdžiai, Mosėdis, Seda, Žemaičių Kalvarija, Luokė.
* kretingiškių šnekta – apima šiaurės vakarų Žemaitiją: Kretinga, Plungė, Rietavas, Salantai, Veiviržėnai, Gargždai, Grūšlaukė.

## Fonetinės ypatybės
* Baltų prokalbės dvigarsiai ***ie, uo*** šiaurės žemaičių tarmėje virsta ***ẹi, ọu*** arba ***ėi, ou*** (pvz., ‘pienas’ > *pėins*, ‘duona’ > *douna*). Šiaurinėje ir vakarinėje šiaurės žemaičių patarmės ploto dalyje šie dvibalsiai tame pačiame skiemenyje su m, n dažniausia vienbalsėja (pvz., [k′ẹms] ‘kiemas’, [pệns / pệnc] ‘pienas’, [klộns / klộnc] ‘kluonas’, bet [k′ẹima] ‘kiemo’, [pệina] ‘pieno’, [klộuna] ‘kluono’).
* Žodžio galūnės ***i, u***, kilusius iš tos pačios kokybės ilgųjų balsių, šiaurės žemaičių patarmė išlaiko siaurus, bet redukuotus (pvz., vns. vard. [pàt′i̇̀] is] ‘akys’, [pẹitus] ‘pietūs’, dgs. gal. [àk′ès] ‘akis’, [pẹitùs] ‘pietùs’). Kitos kilmės žodžio galo *i, u* platinami (verčiami redukuotais *ẹ, ọ*; pvz., vns. vard. *àkẹs* ‘akis’, *mèdọs* ‘medus’, vns. įn. *sènọ* ‘senu’, dgs. vard. *sènẹ* ‘seni’).
* Negalūninių skiemenų trumpuosius balsius ***i, u*** telšiškiai išlaiko sveikus (siaurus) prieš skiemenis su siauruoju vokalizmu, o kretingiškiai – platina (verčia į *ẹ, ọ*) visais atvejais.
* Dėl galūnės trumpinimo iš jos iškritus balsiui *a*, daugelis šiaurės žemaičių netaria ir prieš jį esančio *j* (pvz., *artuos* ‘artojas’, *žaidies* ‘žaidėjas’, *nauduotuos* ‘naudotojas’).
* Visame areale būdingas kirčio atitraukimas į pirmą skiemenį, dažnai girdimas antrinis kirčiavimas (pvz., *šàkà*, *pàvažà*).
* Vardažodžių galūnės *-as, -is* paprastai sutrumpėja (*vāks* ‘vaikas’, *vies* ‘vėjas’), taip pat kai kurios veiksmažodžių galūnės (*neš* ‘neša’, *līn* ‘lija’).

## Morfologija
* Gerai išlikusi tiek vardažodžių, tiek veiksmažodžių dviskaita (*do medio* ‘du medžiai’, *dvė akė* ‘dvi akys’, *mudvė ēnava* ‘mudvi einame’, *vėdo sakota* ‘judu sakote’)
* Savitas būtojo dažninio laiko sudarymas su dalelyte *liuob* (*ons liuob dainoutė/dainous* ‘jis dainuodavo’).
* Nuo bendrinės kalbos daug kur besiskirianti linksniavimo paradigma (pvz., *vīrou* ‘vyrui’, *akē* ‘akiai’).

## Leksika
Šiaurės žemaičių patarmėje gana daug savitos leksikos, nemaža latviškų, vokiškų skolinių. Būdingų savitų žodžių pavyzdžiai: *mẽdė* ‘miškas, giria’, *vašóklis* ‘serbentas’, *tẽžis* ‘lepšis’, *róda* ‘šneka, pokalbis’ ir kt.

## Istorija
Šiaurės žemaičių patarmė smarkiai paveikta kuršių kalbinio podirvio.

## Šaltiniai
Dinizija

**Dinizija** (*Dinizia*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, pupinių (*Fabaceae*) šeimos, aukštų arba labai aukštų medžių gentis. Aukštoji dinizija yra aukščiausias pupinių šeimos augalas. Taip pat manoma, kad tai vieni sunkiausių tarp Žemėje gyvenančių gyvųjų organimų, pavyzdžiui *[[Dinizia jueirana-facao]]* rūšis, kurios aukštis 40 m, bet sveria beveik 62 tonas, beveik tiek pat kiek sunkiausias kašalotas.

## Paplitimas
Natūraliai auga Pietų Amerikos šiaurės rytuose – atogrąžų zonoje esančiuose drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. Bet patvinkusios žemės, vandenių užliejamų atogrąžų miškų netoleruoja, ir auga aukštumose.

## Rūšys
Beveik šimtą metų buvo manyta, kad tai monotipinė gentis, kol 2017 metais buvo aprašyta naujai atrasta *Dinizia jueirana-facao* rūšis. Šiuo metu yra išskiriamos dvi medžių rūšys:
* *Dinizia excelsa* Ducke – Aukštoji dinizija; viena aukščiausių medžių rūšių pasaulio atogrąžų miškuose – aukščiausias individas yra 88,5 m aukščio.
* *[[Dinizia jueirana-facao]]* G.P.Lewis & G.S.Siqueira; viena rečiausių medžių rūšių pasaulyje – 2017 m. duomenimis buvo žinomi tik 25 individai, pagal kuriuos ir buvo pirmą kartą aprašyta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* plantsoftheworldonline.org / Dinizia, *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* springer.com / The majestic canopy-emergent genus ''Dinizia'' (Leguminosae: Caesalpinioideae), including a new species endemic to the Brazilian state of Espírito Santo, First Online: 06 October 2017
Skaistutis Šlapelis

**Skaistutis Šlapelis** (1919 m. gegužės 29 d. Vilniuje – 1961 m. balandžio 8 d. Čikagoje, JAV) – architektas, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.

## Biografija
Tėvai – žinomi visuomenės veikėjai Jurgis Šlapelis ir Marija Šlapelienė. Kartu augo seserys Laimutė (1906–1988) ir Gražutė (1909–2009).

Su pagyrimu baigęs Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją, nuo 1937 m. Stepono Batoro universitete studijavo matematiką ir chemiją. Priklausė *Vilniaus lietuvių studentų sąjungai* (išrinktas vadovu), vesdavo ekskursijas po Vilnių. 1939 m. nelegaliai kirto Lenkijos valstybinę sieną ir Kauno universitete pradėjo studijuoti architektūrą. Studentiškos korporacijos „Plienas“ narys. Apgynus diplominį darbą – Vilniaus konservatorijos rūmų projektą – jam buvo suteiktas inžinieriaus architekto laipsnis. 

1944 m., artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Tiubingeno lietuvių gimnazijoje dėstė matematiką, kartu Tiubingeno universitete studijavo filosofiją. Vienas iš išeivių akademinio jaunimo Santaros-Šviesos federacijos steigėjų, Tiubingeno skyriaus pirmininkas. Priklausė Lietuvių inžinierių ir architektų sąjungai.

1949 m. persikėlė į Čikagą (JAV). Iš pradžių dirbo braižytoju, vėliau – architektų biure „Standard Oil“. Dalyvavo „Santaros-Šviesos“ veikloje, buvo vienas iš Vilniaus krašto lietuvių sąjungos JAV steigėjų ir aktyvus narys. Keletui išeivijoje išleistų knygų paruošė ir nubraižė žemėlapius. 

1952 m. vedė Gabrielę Milvydaitę–Eidimtienę, gimė duktė Rasa.

## Šaltiniai
* Minime Skaistučio Šlapelio 100-ąsias gimimo metines // www.slapeliumuziejus.lt
* ''Architektą Skaistutį Šlapelį prisiminus'' // Draugas, 1962 m. balandžio 6 d., Nr. 82
Laimutė Šlapelytė-Graužinienė

**Laimutė Elena Šlapelytė-Graužinienė** (1906 m. rugpjūčio 13 d. Vilniuje – 1988 m. birželio 23 d. Santa Monikoje, Kalifornija, JAV) – Vilniau krašto lietuvių visuomenės veikėja, labdarė.

## Biografija
Tėvai – žinomi visuomenės veikėjai Jurgis Šlapelis ir Marija Šlapelienė. Kartu augo sesuo Gražutė (1909–2009) ir broliai Jurgis (1914–1915) ir Skaistutis (1919–1961). Laimutė nuo 1915 m. lankė mokyklą J. Basanavičiaus, M. Biržiškos ir P. Gaidelionio lietuvių gimnazijos kurso pamokos, vėliau pervadintą į Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją. 1924 m. Vilniaus Stepono Batoro universitete pradėjo studijuoti matematiką, vėliau baigė teisės studijas. Buvo viena iš Vilniaus lietuvių studentų sąjungos steigėjų, aktyviai dalyvavo šios organizacijos veikloje. Rašė straipsnelius į žurnalus „Jaunimo draugas“ (Vilnius) ir „Motina ir vaikas“ (Kaunas). Iš prancūzų kalbos išvertė Emmos F. Angell Drake knygą „Kas kiekvienai moteriai žinotina“ (1933 m. išleido „Sakalo“ leidykla).

1929 m. ištekėjo už Lietuvos respublikos diplomato Kazimiero Graužinio. Kai vyras buvo paskirtas į *chargé d‘affaires* pareigas prie Šventojo Sosto Romoje, į Italiją kartu iškeliavo ir Laimutė Graužinienė. 1939 m. šeima pervažiavo į Buenos Airės, kur sutuoktinis tapo Lietuvos nepaprastuoju pasiuntiniu ir įgaliotuoju ministru Pietų Amerikai. Po Antrojo pasaulinio karo Argentinai suspendavus diplomatinius santykius su Baltijos šalimis, 1947 m. Graužiniai kartu su Lietuvos ambasada persikėlė į Montevidėją (Urugvajus). Pietų Amerikoje L.Graužinienė organizavo labdarą, rinko paramą ir siuntė ją lietuvių pabėgėlių vaikams Vokietijoje. Ji augino dukras Mildą ir Laimutę, bendradarbiavo leidinyje „Laikas“.

Mirus vyrui, ji 1967 m. persikėlė gyventi į JAV, arčiau sesers Gražutės Šlapelytės-Sirutienės. Nuo 1968 m. gyveno Santa Monikoje, kur ir mirė.

## Šaltiniai
* Minime Laimutės Šlapelytės 110-ąją gimimo sukaktį // www.slapeliumuziejus.lt
* Dr. Aldona Kačerauskienė. ''Lietuvių diplomato žmonos misija'' // XXI amžius, 2006 rugsėjo 6 d., Nr.66 (1466)
Baraderas

**Baraderas** () arba ***Baradero Santjagas*** (*Santiago del Baradero*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Paranos deltoje, prie Baradero atšakos, į šiaurės vakarus nuo Saratės. Partido centras. Praeina Buenos Airių–Rosarijo plentas ir geležinkelis. Yra Šv. Apaštalo Jokūbo bažnyčia.

## Istorija
Baraderas įkurtas 1615 m. gubernatoriaus Hernandarijaso Saavedros nurodymu. Čia įsikūrė pranciškonų misija.


Baradero - Buenos Aires - Argentina (9061053401).jpg|Įvažiavimas miestan
Baradero - Buenos Aires - Argentina (9061088889).jpg|Geležinkelis pro Baraderą
Buenos Aires - Baradero - Iglesia de Santiago Apóstol 2.JPG|Šv. Apaštalo Jokūbo bažnyčia


## Šaltiniai
KELT-4Ab

**KELT-4Ab** – egzoplaneta, skriejanti apie KELT-4A žvaigždę, įeinančią į trinarę žvaigždžių sistemą KELT-4. Ši sistema yra Liūto žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusi apie 685 šviesmečius. Apie planetos atradimą paskelbta 2016 m.

Ši karštojo Jupiterio tipo egzoplaneta aptikta tranzitų metodu. Tai ketvirtoji trinarės žvaigždės sistemoje atrasta egzoplaneta. KELT-4 savo ruožtu sudaryta iš dvinarės žvaigždės KELT-4BC, kuri yra už 328 ± 16 av nuo KELT-4A. Paskaičiuota, kad nuotolis tarp KELT-4B and KELT-4C turėtų būti 10,30 ± 0,74 av.

Apie savo žvaigždę KELT-4A, kuri priklauso F spektrinei klasei, planeta apskrieja apytikriai per 3 paras. KELT-4Ab orbitos spindulys yra 0,04317 av. Planetos masė siekia 0,902 Jupiterio masės, o spindulys yra 1,699 karto didesnis už Jupiterio.

## Šaltiniai
Justė Jocytė

**Justė Veronika Jocytė** (g. 2005 m. lapkričio 19 d.) – profesionali Lietuvos krepšininkė.

Jauniausia visų laikų Lietuvos moterų krepšinio rinktinės žaidėja (debiutavo būdama 13-os metų).

Žaidė Klaipėdos Neptūno moterų komandoje. 2019 m. gruodžio mėn. tapo Vilerbano-Liono „ASVEL“ jaunimo komandos nare, gruodžio 8 d. debiutavo pagrindinėje ekipoje Prancūzijos lygoje, o gruodžio 18 d. ir Moterų Eurolygoje kaip Vilerbano-Liono „ASVEL“ komandos žaidėja.

2025 m. balandžio 14 d. Niujorke vykusioje WNBA naujokių biržoje 5 šaukimu buvo pasirinkta Golden State „Valkyries“ iš San Francisko. Ji tapo antraja žaidėja po Jurgitos Virbickienės kuri buvo pakviesta WNBA naujokių biržoje.

2025 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė dviejų metų sutartį su Ispanijos Cheronos „Uni Girona CB“ klubu.

## Asmeninis gyvenimas
Jos dėdė yra buvęs krepšininkas Evaldas Jocys.

## Pasiekimai
* 2022 m. Prancūzijos moterų krepšinio lygos vicečempionė
* 2023 m. Prancūzijos moterų krepšinio lygos čempionė
* 2022 m. Europos jaunių čempionė
* 2023 m. Europos taurės čempionė
* 2025 m. Katalonijos lygos taurės čempionė

## Nuorodos
* Moterulyga.lt profilis
* Moksleivių lygos profilis

## Šaltiniai
Kristaps Neretnieks

**Kristapas Neretniekas** (, g. 1989 m. rugpjūčio 2 d.) – Latvijos konkūrinio jojimo raitelis.

## Biografija

2013 m. iškovojo kelialapį į Pasaulio taurės finalines varžybas. Pasaulio taurės finale raitelis užėmė paskutinę 21-ą vietą. 2014 m. pasaulio taurėjo liko 19-as. 2015 m. pasaulio taurės finalinėse varžybose užėmė 36-ą vietą.

2019 m. užėmė pirmą vietą olimpiniame Rytų Europos ir Centrinės Azijos regiono reitinge ir iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes. K. Neretniekas tapo pirmuoju Latvijos istorijoje raiteliu, pelniusiu olimpinį kelialapį.

Tokijo olimpiadoje K. Neretniekas kartu su 25-iais kitais raiteliais užėmė 1-ą vietą, atrankos etape nepelnęs nė vieno baudos taško, ir pateko į finalą. Pelnęs trylika baudos taškų K. Neretniekas finale užėmė 23-ią vietą.

## Nuorodos
* FEI profilis
Černobylis (mini serialas)

**Černobylis** – HBO ir Sky UK televizijų sukurtas mini serialas, pasakojantis apie 1986 m. balandžio 26 d. Černobylyje įvykusią branduolinės elektrinės katastrofą. 

Nurodoma, kad bene 60 proc. serialo nufilmuota įvairiose Lietuvos vietose: Vilniuje, Kaune, Širvintose, Kėdainiuose; didžiausios masinės scenos buvo filmuojamos Fabijoniškėse. Viena iš kino lokacijų - filmo „Černobylis“ tiltas Kaune - tapo lankytina vieta.

## Išnašos
Neil Robertson

**Neil Robertson** (g. 1982 m. vasario 11 d. Melburne) – Australijos profesionalus snukerio žaidėjas, buvęs pasaulio čempionas ir 24 čempionatų laimėtojas.
Robertsonas pradėjo žaisti snukerį būdamas 14 metų.

2003 m. tapo pirmu profesionaliu žaidėju iš Australijos. Jis padarė karjeros proveržį 2006/2007 m. sezone, laimėdamas pirmą karjeros turnyrą. 2010 m. Robertsonas laimėjo pasaulio snukerio čempionatą. Šiuo metu turi virš 900 šimtinių serijų, 5 kartus surinko maksimumą. Nuo 2006 m. iki 2022 m. per kalendorinius metus iškovojo bent vieną titulą. Robertsonas yra kairiarankis.

## Asmeninis gyvenimas
Robertsonas gimė Melburne, bet persikėlė į Angliją, kad galėtų tobulinti savo karjerą. 
Jis yra vedęs ir turi 2 vaikus. Nuo 2014 m. Robertsonas yra veganas. 

## Rekordai
* Pirmas žaidėjas per sezoną padaręs 100 šimtinių serijų.

## Išnašos
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (reikšmės)

**Įstatymų leidžiamasis susirinkimas** gali reikšti:

* Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Didžioji Prancūzijos revoliucija) – per Didžiąją Prancūzijos revoliuciją pagal 1791 m. Konstituciją veikęs valdymo organas.
* Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Antroji Prancūzijos Respublika) – Antrosios Prancūzijos Respublikos valdymo organas.
Rambyno sūris

**Rambyno sūris** – lietuviškas puskietis fermentinis sūris, pavadintas vietovės, kurioje jis buvo sukurtas, vardu, t. y. Rambyno regioninio parko teritorijoje. Sukurtas ir pradėtas gaminti 1959 m. Vilkyškių pieninėje.

## Istorija

1959 m. pienininkas Petras Mačiulis su Vilkyškių pieninės meistru Albinu Skuču sukūrė ir įdiegė fermentinio 30 proc. riebumo „Rambyno“ sūrio gamybos technologiją. Šis sūris buvo gaminamas keliose Lietuvos pieninėse. Jam taikyti aukšti gamybos standartai, naudojamas geriausias pienas. Sūris išsiskyrė ne tik savo skoniu, bet ir forma – tai buvo šešiakampis, neaukšto cilindro formos puskietis fermentinis sūris. Vėliau šį specifinės formos ir receptūros sūrį ėmė gaminti ir kitos pieninės Lietuvoje ir už jos ribų.

„Rambyno“ sūrio kokybę toli už Lietuvos sienų liudijo dar 1972 m. įteiktas trečiojo laipsnio diplomas, kurį Vilkyškių pieninė pelnė Tarybų Sąjungos parodoje, surengtoje Jerevane (Armėnija). Pažymėtina, jog šioje parodoje varžėsi keturios „Rambyno“ sūrio gamintojos (Vilkyškių, Šilutės ir Kelmės pieninės, taip pat ir pieninė iš Baltarusijos), tačiau laimėtojo titulą pelnė šio sūrio gaminimo pradininkė.

Šiuo metu tradicinis „Rambyno“ sūris nebegaminamas. AB „Žemaitijos pienas“ šiuo vardu ženklina visą asortimentą užkandžių su lydytais, tepamais, pjaustytais sūriais ir priedais. 

## Apibūdinimas

Sūrio forma yra šešiakampė prizmė, kurios aukštis iki 7 cm, o atstumas tarp kraštinių iki 15 cm; jo masė siekia 1,5 kg. „Rambynas“ nuo kitų pikantiškų sūrių skiriasi ne tik forma. Jo skonis yra mažiau aštrus ir šiek tiek rūgštokas. Sūrio masė minkšta, elastinga, bet tankesnė nei įprasti pikantiški sūriai. Sūrio riebalų kiekis yra 30 %, druskingumas vidutinis (iki 2,5 % druskos). Brandinimui naudojamos pieno rūgšties bakterijos ir paviršinėje sūrio žievėje besivystanti mikroflora *Bact. Linens*. Sūris subręsta per 35 dienas, nuplaunamas, padengiamas parafino sluoksniu. 

## Literatūra

* Николаев А. М. Технология мягких сыров. Cыр Рамбинас, 137–139.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Справочник потребителя сыров
Gliese 163 c

**Gliese 163 c** arba **Gl 163 c** – egzoplaneta, skriejanti apie Gliese 163 žvaigždę. Egzoplanetos orbita patenka į šios raudonosios nykštukės sistemos gyvybės zoną. Apie Gliese 163 c atradimą pranešta 2012 m. 

Gliese 163 yra Aukso Žuvies žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusi apie 49 šviesmečius (15 parsekų arba 465 trilijonus kilometrų). Gliese 163 c yra viena iš trijų šios žvaigždės sistemoje atrastų planetų. Ši egzoplaneta yra vadinamoji superžemė. Jos masė ir spindulys yra atitinkamai apie 7,2 ir 2,43 karto didesni nei Žemės. Planetos didysis pusašis yra 0,12536 ± 0,0001 av, o orbitos periodas – 25,631 ± 0,0235 paros. Planetos pusiausvyros temperatūra – 60 °C. 

Teigiama, kad Gliese 163 c gali turėti uolėtą paviršių, tačiau ši planeta gali būti ir dujinė. Gliese 163 c yra karštesnė nei Žemė, nes ją iš žvaigždės, apie kurią skrieja, pasiekia 40 % daugiau šviesos (pvz., Venerą pasiekia 90 % daugiau šviesos nei Žemę).

## Šaltiniai
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)

**Įstatymų leidžiamasis susirinkimas** () – aukščiausioji Prancūzijos įstatymų leidžiamoji institucija. Įkurta 1791 m. spalio 1 d. per Prancūzijos revoliuciją. Veikė iki 1792 m. rugsėjo 20 d., kai jį pakeitė Nacionalinis Konventas.

Įstatymų leidžiamasis susirinkimas buvo vienerių rūmų parlamentas, susidedantis iš 745 narių su 2 metų kadencija.

Pagal konstituciją Įstatymų leidžiamasis susirinkimas galėjo leisti įstatymus (karalius turėjo veto teisę), įvesti mokesčius, nustatyti armijos ir karo laivyno dydį, skelbti karą, ratifikuoti taikos ir prekybos sutartis, pradėti bylas (sprendžiamas aukščiausiojo teismo) prieš ministrus.

Faktiškai Įstatymų leidžiamasis susirinkimas veikė apie metus, o tada buvo pakeistas Nacionaliniu Konventu. Rinkimus į Nacionalinį Konventą, kuris turėjo sudaryti naują konstituciją, paskelbė pats Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1792 m. rugpjūčio 10 d.

## Istorija
1791 m. rugsėjo 30 d. Steigiamasis susirinkimas paleido save. 1791 m. spalio 1 d. darbą pradėjo Įstatymų leidžiamasis susirinkimas. 1792 m. rugpjūčio 10 d. sankiulotai, vadovaujami Paryžiaus komunos, užėmė Tiuilri rūmus. Įstatymų leidžiamasis susirinkimas nušalino Liudviką XVI nuo sosto ir su šeima uždarė Liuksemburgo rūmuose. 1792 m. rugsėjo 20 d. prie Valmi miestelio prancūzų kariuomenei pavyko sustabdyti Paryžiaus link judančią Prūsijos kariuomenę. Tą pačią dieną Paryžiuje susirinko naujai išrinktas Nacionalinis Konventas, pakeitęs Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą.

## Struktūra
Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą sudarė 745 deputatai: dešinėje apie 260 konstitucinės monarchijos šalininkų feljanų, kairėje 136 respublikos rėmėjai jakobinai (tarp kurių buvo ir vėliau pavadintų žirondistais) ir kordeljerai, likę 345 deputatai buvo nepriklausomi („Pelkė“), prisidėdavę prie tos grupės, kuri tuo metu būdavo stipriausia.

## Išnašos

## Išorinės nuorodos
Scott Morrison

**Skotas Morisonas** (; g. 1968 m. gegužės 13 d. Sidnėjuje) – Australijos politikas, Liberalų partijos narys, nuo 2018 m. rugpjūčio iki 2022 m. gegužės – Australijos ministras pirmininkas.

## Biografija

S. Morisonas gimė Sidnėjaus rytiniame priemiestyje *Waverley*. Jo protėviai buvo škotai ir anglai. Baigė Naujojo Pietų Velso universitetą, kur studijavo ekonominę geografiją, įsitraukė į turizmo verslą. 2004–2006 m. vadovavo valstybinei agentūrai „Australijos turizmas“.

Nuo 2007 m. – Australijos Parlamento Žemųjų rūmų narys, išrinktas Naujajame Pietų Velse, 2008 m. – šešėlinis komunalinio ūkio ministras Malcolm Turnbull vyriausybėje.

2013–2014 m. buvo imigracijos ir sienų apsaugos ministras. Jam vadovaujant 2013 m. rugsėjo 18 d. pradėta vykdyti operacija „Suverenios sienos“, kurios tikslas buvo užkirsti kelią nelegaliai imigracijai jūrų keliu į Australiją. Pasak S. Morisono, per pirmuosius šešis operacijos mėnesius nebuvo nė vieno atvejo, kad į šalį per jūros sieną organizatoriai būtų sėkmingai pristatę imigrantus.

Nuo 2014 iki 2015 m. – socialinių paslaugų ministras, nuo 2015 m. rugsėjo iki 2018 m. rugpjūčio mėn. – finansų ministras.

2018 m. rugpjūčio 24 d., per antrąjį rinkimų turą, jis 45-iais balsais prieš 40 nugalėjo vidaus reikalų ministrą Peter Dutton kovoje dėl Liberalų partijos lyderio posto. Rugpjūčio 30 d. pradėjo eiti Australijos ministro pirmininko pareigas. Kaip Australijos vyriausybės vadovas pirmo užsienio vizito išvyko į Indoneziją, kur su prezidentu Joko Widodo paskelbė laisvosios prekybos susitarimą tarp abiejų šalių, dėl ko buvo derėtasi ankstesnėje M. Turnbull vyriausybėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Biografija (Australijos Parlamento svetainė)

|-uri
Arbatos sietelis

**Arbatos sietelis** – nedidelis sietas, skirtas atskirti arbatžoles užpilamame arbatos puodelyje.

Verdant arbatą tradiciniu būdu, į arbatinuką sudėtos arbatžolės užpilamos karšu vandeniu, kuriame jos plūduriuoja. Tam, kad arbatos lapeliai nepatektų į išpilstomą gėrimą, prieš užplikant jie sudedami į arbatos sietelį.

Pradžioje arbatos sieteliai buvo tvirtinami ant puodelio ir buvo atitinkamos formos ir dydžio. Šis dizainas populiarus ir šiais laikais. Antrojoje XIX a. pusėje sietelius taip pat pradėjo kabinti ant arbatinuko snapelio.

XX a. arbatos sietelių naudojimas sumažėjo, kadangi plačiai pradėjo plisti arbatos paketėliai.

Sieteliai gali būti gaminami iš sidabro, nerūdijančiojo plieno ar porceliano.

## Šaltiniai
David Gilbert

**Deividas Džilbertas** (g. 1981 m. birželio 12 d. Derbyje) – Anglijos profesionalus snukerio žaidėjas. Jis turi virš 350 šimtinių serijų ir 2 maksimalius breikus. 2019 m. pirmą kartą pasiekė reitingo Top 16.
Karjerą pradėjo 1999 m. 2021 m. būdamas profesionalu 20 metų, Gilbertas iškovojo savo pirmą karjeros titulą.

D. Gilbertas iki triumfo keturissyk buvo iškopęs į finalą.

2020 m. sausį debiutavo Masters turnyre ir išėjo iki pusfinalio. Jis taip pat du kartus žaidė pasaulio čempionato pusfinalyje.

Jis dažnai pravardžiuojamas fermeriu, nes padeda tėvams ūkyje.

## Išnašos
WASP-107b

**WASP-107b** – egzoplaneta, skriejanti apie  WASP-107 žvaigždę, esančią Mergelės žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusią 200 šviesmečių. WASP-107b yra superneptūno tipo egzoplaneta. Apie planetos atradimą pranešta 2017 m.

2018 m. šios planetos atmosferoje buvo aptikta helio (pirmoji tokia egzoplaneta).

## Charakteristika
WASP-107b yra dujinė milžinė. Egzoplanetos dydis artimas Jupiterio dydžiui, tačiau jos masė siekia tik aštuntadalį (0,12) Jupiterio masės, tad WASP-107b tankis vienas mažiausių iš visų atrastų egzoplanetų. Planetos spindulys siekia 0,94 Jupiterio spindulio, todėl jos atmosfera yra plačiai išsidriekusi. Dėl atmosferos pobūdžio ir dėl to, kad planeta skrieja apie gana ryškią K spektrinio tipo žvaigždę, WASP-107b yra viena iš tinkamiausių egzoplanetų atmosferai charakterizuoti.

Planetos didysis pusašis yra 0,055. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 5,72149 paros. WASP-107b skrieja aštuonis kartus arčiau savo žvaigždės nei Merkurijus. WASP-107b atmosferos temperatūra siekia 500 °C, tai viena karščiausių žinomų egzoplanetų.

## Šaltiniai
Samarija (miestas)

**Samarija** (, , ) – senovinis miestas, šiaurinės Izraelio karalystės sostinė. Griuvėsiai išlikę dab. Palestinos Vakarų kranto teritorijos šiaurinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Nabluso.

Samarija buvo prie pagrindinio prekybos kelio, einančio iš šiaurės į pietus per visą Izraelį; pastatyta ant kalvos, kad būtų lengviau apsiginti. 875 m. pr. m. e. statyti miestą pradėjo karalius Omris. Jo darbą tęsė sūnus Achabas, kuris pastatė naujus rūmus. Rūmams papuošti buvo sunaudota tiek raižyto dramblio kaulo, kad juos imta vadinti „dramblio kaulo rūmais“. Rūmų griuvėsiuose archeologai rado per 500 dramblio kaulo dirbinių, tarp jų paauksuotų.

Iš pradžių samariečiai išpažino pagoniškus tikėjimus. Keletas Senojo Testamento pranašų smerkė tokį stabų garbinimą ir įspėjo, kad miestas bus sugriautas. Sirijos gyventojai daug kartų puolė ir apgulė miestą, bet jį užimti pavyko tik asirams 722–721 m. pr. m. e. Gyventojai buvo išvaryti į Siriją, Asiriją ir Babiloniją. Į jų vietą atsikėlė kolonistai iš įvairių Asirijos imperijos dalių. Praradusi Samariją, Izraelio karalystė liovėsi egzistuoti.

Samarija imta vadinti visą teritoriją, ne tik patį miestą.

Naujojo Testamento laikais Erodas Didysis Samariją atstatė ir graikiškai pavadino **Sebastija** (atitinka lotynišką *Augustus*). Samarijoje dar buvo šiek tiek negrynų žydų, tikėjusių Dievą, bet Judėjos žydai samariečius niekino ir jų nekentė. Pasak evangelijų, Jėzus parodė jiems dėmesį keliaudamas po jų kraštą ir būdamas su jais. Po Jėzaus mirties ir prisikėlimo skelbti Evangelijos į Samariją nuvykęs Pilypas, jo darbą tęsė Petras ir Jonas.

Šiuo metu Nabluse ir Jafoje tebegyvena nedidelė grupė samariečių, garbinančių Dievą ant Garizimo kalno.

## Šaltiniai
Ibinas

**Ibinas** () – miestas vidurio Kinijoje, Sičuano provincijoje, į pietus nuo Čengdu, prie Jangdzės ir Mindziango santakos. Prefektūros centras. Yra upių ir oro uostai, per Ibiną eina Neidziango–Kunmingo geležinkelis. Mašinų gamyba, elektronikos, chemijos, popieriaus, tekstilės (šilko), maisto pramonė. Veikia universitetas.

## Istorija

Ibinas pradėjo kurtis ~ II a. pr. m. e., Hanių dinastijos laikais. Mingų ir Čingų laikais miestas vadintas ***Siudžou*** (*Xùzhōu*).

## Šaltiniai
Ivakis

**Ivakis** () – miestas Japonijoje, Honšiū salos rytuose, Fukušimos prefektūroje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Ivakio upės žiočių. Prekybos uostas, greitkeliu ir geležinkeliu sujungtas su Tokiju. Mašinų gamyba, metalo, medienos apdirbimas, naftos chemijos pramonė. Kurortas, pasižymintis karštosiomis mineralinėmis versmėmis. Veikia Ivaki Meisei (nuo 1987 m.), Higašinipono tarptautinis (1994 m.) universitetai, dailės, anglių kasybos ir fosilijų muziejai.

## Istorija
Ivakio kraštas žinomas nuo seno, įėjo į istorinę Mucu žemę. Dabartis Ivakio miestas įkurtas 1966 m., sujungus 14 miestų ir gyvenviečių. Iki 1976 m. Ivakis buvo Džiobano anglių baseino kasybos centras. Nukentėjo nuo 2011 m. žemės drebėjimo ir cunamio.

## Sportas
* Iwaki FC – futbolo klubas;

## Šaltiniai
Ivakunis

**Ivakunis** () – miestas Japonijoje, Honšiū salos pietvakariuose, Jamagučio prefektūroje, į pietvakarius nuo Hirošimos, Vidinės Japonijos jūros pakrantėje, Nišiki upės deltoje. Yra prekybos uostas, tarptautinis oro uostas; kursuoja keltai į Šikoku salą. Naftos chemijos ir chemijos, plaušienos ir popieriaus, tekstilės pramonė. Yra JAV jūrų pėstininkų karinių oro pajėgų bazė.

Ivakunis garsėja pilimi (pastatyta 1603 m.) bei 210 m ilgio arkiniu tiltu (1673 m., 1950 m. sugriautas potvynio, vėliau atstatytas).

## Istorija
2006 m. prie Ivakunio prijungta daug aplinkinių miestelių.

## Šaltiniai
S1 Scout Car

**S1 Scout Car** – Antrojo Pasaulinio karo laikų australiškas lengvasis, žvalgybinis šarvuotasis automobilis.

## Istorija
1942 m. pradžioje Jungtinių Valstijų armijos karinės oro pajėgos Australijoje užsakė lengvąjį šarvuotąjį automobilį skirtą aerodromų apsaugai ir kariniam patruliavimui, kurį buvo galima pagaminti esamos dislokacijos vietoje. Vykdydami bendradarbiavimo sutartį (kitaip tariant atvirkštinį lendlizą), australų inžinieriai apžiūrai pateikė du bandomuosius šarvuotuosius automobilius.

Pirmasis iš jų buvo gaminamas ant automobilio „Ford F15“ bazės, kurios ratų formulė 4×2. Kitas prototipas turėjo „F15A“ važiuoklę su visais varomaisiais ratais. Abu automobiliai buvo apginkluoti vienu 7,62 mm ir 12,7 mm kalibro „Browning“ kulkosvaidžiais, sumontuotais kaip šarvuotame automobilyje „M3 Scout Car“.

Šarvuotieji automobiliai buvo pavadinti „S1 Scout Car“ ir pradėti gaminti 1943 metais. Iki 1944 m. serijiniu būdu buvo gaminami automobiliai tik ant „F15“ važiuoklės. Iš viso buvo pagaminti 45 šarvuočiai. Visais ratais varomas liko tik bandomasis egzempliorius. Šie automobiliai buvo eksploatuojami šiek tiek daugiau nei metus ir vėliau visi „S1“ šarvuočiai perduoti Australijai, kur pamažu buvo parduoti aukcionuose.

2017 m. buvo išlikę du automobiliai – vienas Australijos šarvų ir artilerijos muziejuje, kitas privačioje kolekcijoje.

## Šaltiniai
Rahus

**Rahus** (, ) – indų mitologijos demonas (asura), per saulės užtemimus praryjąs saulę, ir ją po dieviško įsikišimo, paleidžiąs.

Rahus laikytas daitjų karaliaus Vikpračičio ir Dakšos dukters Simhikos palikuonimi. „Mahabharatoje“ (I.17.4–9) pasakojama, kad dievams ragaujant amritą (žr. Pieno vandenyno plakimo mitas), Rahui pavyko apgaule sriūbtelti jos kelis lašus. Bet kai amrita pasiekė jo gerklę, Saulė ir Mėnuo pastebėjo Rahų tarp dievų ir pranešė apie jį Višnui. Šis savo disku nukirto Rahaus galvą, bet dėl amritos lašų ta galva liko nemirtinga ir pateko dangun. Nuo to laiko Rahaus galva, norėdama atkeršyti Mėnuliui ir Saulei, juos stengiasi praryti. Kai dievai ir asurai kovojo dėl amritos, keturi jos lašai nukrito žemėn. Dabar tose vietose švenčiama kumbha mela.

Indų astrologijoje nelaimios dienos atkarpos vadinamos *Rāhu kāla*, nes veikiamos demono Rahaus.

Rahus pateko ir į budistinės mitologijos pandemoniumą. Ypač jo mitologija išplėtota mongolų. Pasak jų, Rahu pasiverčia mėnuliu ir patekęs į dangų (Tengri), kuriam saulės dievas (arba Chormusta) grąžino seniau asurų pavogtą nemirtingumo gėrimą (aršaną). Rahui pavyksta tapti nemirtingu anksčiau, nei Chormustos nurodymu Očirvanis spėja jį sukapoti. Dėl to, Rahus vis keršija saulei ir mėnuliui, juos prarydamas.

Kalmukų ir chalcha mongolų tautosakoje Rahus (Aracha) tapatinamas su gyvate. Apie jį pasakojama, kad jis išgėręs dievybės (Avalokitešvaros – Burchanbakšio, Očirvanio, Arja Bulos) paruoštą aršaną ir šlapinasi į jo indą (arba išgeria su visu indu). Aršano pakeitimas šlapimu, pasak mongolų, gresia gyvybės žemėje sunaikinimu. Dėl to, griausmavaldis Očirvanis išgeria aršaną, nuo kurio pajuoduoja. Jis perskelia Rahų į dvi dalis – apačia nukrenta žemėn, kur pavirsta ugnikalniais arba tuntais vabzdžių ir nariuotakojų. Demono galva slapstosi už mėnulio (medžio, lietaus debesų), bet pastebėta, dievybės įkinkoma į mėnulio priekabą. Buriatai Rahų laiko degtinės išradėju, dėl jo taip pat žmogus netekęs kailio. Kai kurie buriatai išskiria Alchą ir Archanšuchterą – vienas ryja mėnulį, kitas saulę.

## Šaltiniai
Wolf 1061b

**Wolf 1061b** arba **WL 1061b** – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę Wolf 1061, esančią Gyvatnešio žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusią apie 13,8 šviesmečio. Planeta aptikta radialinių greičių metodu. Apie jos atradimą pranešta 2015 m.

Wolf 1061b skrieja arčiausiai savo žvaigždės iš visų trijų atrastų Wolf 1061 sistemos planetų. Apie savo žvaigždę egzoplaneta apskrieja per 4,9 paros. Wolf 1061b skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į Wolf 1061 sistemos gyvybės zoną. Ši egzoplaneta yra vadinamoji superžemė. Wolf 1061b yra 1,91 karto masyvesnė už Žemę, o jos spindulys – apytikriai 1,21 karto didesnis. Planetos orbitos spindulys yra 0,0375 av, o ekscentricitetas – 0,15. Teigiama, kad Wolf 1061b gali turėti uolėtą paviršių.

## Šaltiniai
Radžasūja

**Radžasūja** () – svarbi vedinė apeiga, skirta karaliaus įšventinimui. Ritualas buvo skirtas įvesdinti į sostą naują karalių arba patvirtinti esamo valdžią ir jo pavaldinių ištikimybę. Visa apeiga, sudaryta iš penkių somos aukojimo ceremonijų ir laike išmėtytų *iṣṭi* aukojimų, truko apie dvejus metus.

Apeigų metu karalius simboliškai išžengdavo į visas keturias pasaulio puses, taip jas tarsi užkariaudamas. Taip pat įlipęs į karo vežimą, karalius strėlėmis sušaudydavo priešo muliažą, taip simboliškai įtvirtindamas savo galią. Radžasūjos metu būdavo rengiamos karo vežimų lenktynės, karaliaus patepimo ceremonija. Per apeigas būdavo rečituojama istorija apie Šunahšepą, kuris buvo paaukotas Varunai, bet išmeldė jo malonę. Apeigos baigdavosi žaidimu kauliukais, per kurį karalius turėjo mesti pergalingą metimą, nulemsiantį jam sėkmingą valdymą.

Radžasūjos pagrindu sukurtas „Mahabharatos“ antrosios dalies (Sabha parvos) naratyvas.

## Šaltiniai
Ramananda

**Ramananda** () – XIV–XV a. Indijos vaišnavų gurus ir asketas, ramanandžių monastinės tradicijos pradininkas.

Gimė brahmanų šeimoje Prajagoje (dab. Alahabadas). Pradžioje buvo višišta advaitinės Ramanudžos tradicijos sekėjas, aukšto rango šrivaišnavų dvasininkas, bet vėliau apkaltintas ritualine nešvara (nes klajojo kaip asketas). Tada Ramananda įsikūrė Varanasyje ir ten pradėjo savo mokymo liniją. Ramananda neigė kastinius apribojimus ir į savo mokinius priėmė visų kastų, lyčių ir religijų žmones, nes teigė, kad prieš Dievą visi yra lygūs. Ramanandos charizma, šnekamosios hindi kalbos vartojimas, orientacija į paprastus žmonės leido jo mokymui greitai paplisti po Šiaurės Indiją.

Į ramanandžių tradicijos grandinę įtraukiami žymūs Šiaurės Indijos bhaktiniai poetai – Kabyras, Mira Bai, Nanakas.

## Šaltiniai
Aušra Šponė

**Aušra Šponė** (g. 2001 m. birželio 6 d.) – Lietuvos rankininkė, nacionalinės rinktinės žaidėja.

Šiuo metu priklauso Vilniaus klubui Eglė, kuris rungtyniauja stipriausioje šalies lygoje. 2019 m. išrinkta geriausia Lietuvos metų rankininke.

## Šaltiniai
Sidnėjaus metropolitenas

**Sidnėjaus metro** () – greitojo susisiekimo sistema, metropolitenas, veikiantis Sidnėjuje ir jo priemiesčiuose Australijoje. Metro įrengta viena transporto linija, kuri buvo atidaryta 2019 m. gegužės 26 d., besidriekianti nuo *Tallawong* iki *Chatswood* priemiestinių rajonų, apimanti 13 stočių. Ji dvipusio eismo, 36 km ilgio, standartinės 1435 mm vėžės pločio, daugiausiai įrengta po žeme. Vykdomi darbai, pratęsiant šią liniją nuo *Chatswood* iki *Bankstown*, einančią po Sidnėjaus jūrų uostu ir Centriniu verslo rajonu (CBD). 2024 m. užbaigus linijos statybos darbus, metro iš viso turės 66 km ilgio dvipusio eismo kelią ir 31 stotį.

Taip pat buvo paskelbtas „Sydney Metro West“ projektas, kuris apims 24 km dvipusių požeminių kelių ruožą su 7 stotimis nuo CBD iki *Westmead*. Pradėti projektavimo darbai, kuriais siekiama išplėsti šią liniją į naują statomą Vakarų Sidnėjaus oro uostą, taip pat papildomas linijas tarp *St. Marys*, *Liverpool* ir *Macarthur* per oro uostą.

Tai pirmoji Australijoje visiškai automatizuota metro sistema. Planai ir projektai, susiję su greitojo požeminio geležinkelio statyba Sidnėjuje pradėti rengti ne vėliau kaip 2008 m., nors pirminis pasiūlymas buvo pateiktas dar 2001 m.  Nepaisant sunkumų sprendžiant žemės nuosavybės, finansavimo klausimus, 2013 m. buvo gautas vyriausybės pritarimas pradėti projekto įgyvendinimą, kuris iš pradžių buvo žinomas kaip „North West Rail Link“, vėliau tapęs „Sydney Metro“.

Keleiviams vežti naudojami 22 šešių vagonų prancūzų „Alstom“ kompanijos traukiniai, surinkti Indijoje. Kiekvienas vagonas turi po tris poras durų abiejose pusėse, perėjimai tarp vagonų nėra numatyti. Šešių vagonų traukinyje yra 378 sėdimos vietos, o bendra jo talpa – 1100 keleivių. Išvystomas iki 100 km/h greitis. 


SydneyMetro32.jpg|Vagono interjeras
CastleHillMetro9.jpg|Požeminės stoties platforma
SydneyMetro21.jpg|Viena iš stočių
SydneyMetro41.jpg|Įėjimas į stotį
Sydney Metro Kellyville Sunset1.jpg|Antžeminis ruožas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Australijos Konstitucija

**Australijos Konstitucija** – pagrindinis Australijos įstatymas (konstitucija), kuriuo nustatomi esminiai šalies politinės sąrangos principai. Konstitucija buvo priimta 1900 metais, pradėjo veikti 1901 m. sausio 1 d. ir yra lig šiol galiojanti. Per šį laiką konstitucija buvo keista kelis kartus.

## Istorija
Diskusijos dėl konstitucijos buvo pradėtos XIX a. pabaigoje, 1883 m. Sidnėjuje sušaukus Australijoje esančių kolonijų, Naujosios Zelandijos bei Fidžio atstovus. Per ateinančius keliolika metų, svarstant JAV, Kanados bei kitus pavyzdžius, buvo išgrynintas modelis, pagal kurį turėtų būti formuojamas Australijos valdymas. Galiausiai 1900 m. Britanijos parlamente buvo priimtas Australijos Konstitucijos aktas, kuris įsigaliojo 1901 m. sausio 1 d. Reikšmingos įtakos Australijos Konstitucijai taip pat turėjo 1986 m. priimtas Australijos aktas, kuris panaikino daugelį tamprių politinių ryšių tarp Didžiosios Britanijos ir Australijos, palikdamas tik simbolinę monarcho poziciją.

## Turinys
Pagal Konstituciją, Australija yra federacija, kurią valdo federalinė valdžia, tačiau nemažai laisvių priimti sprendimus paliekama savarankiškai kiekvienai valstijai. Kaip pagrindinis įstatymų leidžiamasis organas įteisinamas parlamentas, kurį sudaro visuotiniuose rinkimuose išrinkti nariai, o įstatymų vykdomosios – federalinis vykdomasis komitetas, vadovaujamas ministro primininko. Pilietinės teisės ir laisvės konstitucijoje įteisintos palyginti nedetalizuojant, todėl jų apsauga, panašiai kaip Britanijoje, remiasi labiau tradicija nei konstituciniu pagrindu.

Konstitucijos pakeitimams keliami aukšti reikalavimai: pakeitimus turi inicijuoti absoliuti parlamento dauguma bei jiems pritarti gyventojai referendume, vertinant ir rezultatus atskirose valstijose. Dėl šios priežasties Australijos Konstitucija buvo keista tik kelis kartus.

## Šaltiniai
Banberis (Australija)

**Banberis** () – miestas pietvakarių Australijoje, trečias pagal dydį Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 175 km į pietus nuo Perto, Indijos vandenyno (Geografo įlankos) pakrantėje, šalia Lesčenolo estuarijos. Geležinkeliu ir plentu sujungtas su Pertu. Vystoma kalnakasybos, medienos pramonė, apylinkėse plėtojamas žemės ūkis.

## Istorija

Banberis pradėjo kurtis 1838 m. XIX a. pab. pastatytas uostas, vežta mediena, gamintas cementas, kastos anglys, miestą pasiekė geležinkelis.

## Šaltiniai
Olbanis (Australija)

**Olbanis** () – miestas pietvakarių Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 418 km į pietryčius nuo Perto, Indijos vandenyno (Karaliaus Jurgio užutėkio) pakrantėje. Yra oro ir jūrų uostai, geležinkelis į Pertą. Verčiamasi žvejyba, medienos apdirbimu, turizmu. Veikia vėjo jėgainių kompleksas. Yra krašto muziejus, tvirtovė. Veikia karinio laivyno bazė.

Apylinkėse auginami vynmedžiai. Netoliese įsteigtas Torndirupo nacionalinis parkas.

## Istorija

Olbanis yra seniausia europiečių gyvenvietė Vakarų Australijoje. Įkurtas 1826 m. kaip karinis postas, skirtas atgrasinti į regioną besikėsinusius prancūzus. Iki 1831 m. gyvenvietė vadinta Frederik Taunu (*Frederick Town*). XIX a. pab. Olbanis buvo svarbus uostas, atveriantis kelius į aukso kasyklas. Vėliau plėtota banginių medžioklė (iki 1978 m.).

## Šaltiniai
Esperansas

**Esperansas** () – miestas pietvakarių Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 720 km į pietryčius nuo Perto, Indijos vandenyno (Vilties įlankos) pakrantėje. Yra jūrų uostas, nedidelis oro uostas, geležinkelis į Kalgurlį, praeina Australiją juosiančio plento atkarpa Pertas–Adelaidė. Verčiamasi žvejyba, turizmu, per jūrų uostą išvežami javai, geležies rūda.

Apylinkėse gausu rausva spalva garsėjančių druskos ežerų. Netoliese įsteigtas Keip Le Grando nacionalinis parkas.

## Istorija

1781 m. dabartinio miesto vietą pasiekė prancūzų ekspedicija. Pagal jos laivą *Espérance* (pranc. „viltis“) pavadinta Vilties įlanka. Nuo XIX a. 7-ojo dešimtmečio pradėjo kurtis naujakuriai, o 1893 m. įkurta Esperanso gyvenvietė. XX a. pr. buvo svarbus javų eksporto uostas.

## Šaltiniai
Jukla

**Jukla** () – gyvenvietė pietų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūrusi 1434 km į rytus nuo Perto, Didžiosios Australijos įlankos pakrantėje, 11 km nuo sienos su Pietų Australija. Praeina Australiją juosiančio plento atkarpa Pertas–Adelaidė. Svarbus pakelės sustojimas (viešbutis, restoranas, golfo klubas). Vietos gyventojai verčiasi žvejyba. Yra buvusi telegrafo stotis.

## Lietuviai
Viena pagrindinių Juklos gatvių yra Patupio gatvė (*Patupis street*). Ji pavadinta čia nuo 1949 m. gyvenusio lietuvio Gedimino „Styvo“ Patupio garbei. Jis Jukloje valdė vieną svarbiausių įstaigų – motelį. Gyvenvietėje pastatytas lietuviškų motyvų „keliautojų kryžius“, skirtas Juklos gyventojų ir greitkelio statytojų atminimui. Ant kryžiaus pamato yra memorialinė lentelė G. Patupiui su Gedimino stulpais. Patupių šeima ir dabar tebegyvena Jukloje.

## Istorija

Jukla pradėjo kurtis 1873 m. pastačius telegrafo stotį. 1885 m. oficialiai įkurtas Juklos miestelis. XIX a. pab. senasis Juklos miestelis buvo užpustytas smėlio ir perkeltas naujon vieton.


Travellers Cross, Eucla, 2017.jpg|Keliautojų kryžius
Eucla Telegraph Station, 2017 (05).jpg|Buvusi telegrafo stotis
Eucla Hotel Motel, 2017 (02).jpg|Juklos motelis


## Šaltiniai
Leonora

**Leonora** gali reikšti:
* Leonora – moteriškas vardas;
* Leonora – miestelis Vakarų Australijoje;
* Leonora – miestelis Gajanoje;
* Leonora – 1975 m. siaubo filmas.
Džeraldtonas

**Džeraldtonas** () – miestas vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 424 km į šiaurę nuo Perto, Indijos vandenyno pakrantėje. Yra oro uostas, geležinkelis į Pertą, didelis jūrų uostas (išvežami grūdai, geležies rūda, varis, cinkas, nikelis, mineralai, galvijai, importuojama nafta). Plėtojamas turizmas (banglenčių sportas, povandeninis nardymas, žūklė). Yra memorialas per II pasaulinį karą nuskendusiam kariniam laivui „HMAS Sydney“, Šv. Pranciškaus Ksavero katedra (1938 m.).

2016 m. 9,6 % Džeraldtono gyventojų buvo aborigenų kilmės.

## Istorija

XVII–XVIII a. į netoliese esančius Hautmano rifus suduždavo daug laivų (tarp jų – „Batavija“).

1848 m. Merčisono upės salpoje rasta švino telkinių, 1850 m. pradėjo kurtis Džeraldtonas. Pavadintas Vakarų Australijos gubernatoriaus Čarlzo Ficdžeraldo (*Charles Fitzgerald*) garbei.

## Šaltiniai
Leonora (Australija)

**Leonora** () – miestelis vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 833 km į šiaurės rytus nuo Perto, 237 km į šiaurę nuo Kalgurlio. Yra nedidelis oro uostas, geležinkelio atšaka iš Kalgurlio. Svarbus kalnakasybos centras (kasamas auksas, nikelio rūda).

2016 m. 27,6 % Leonoros gyventojų buvo aborigenų kilmės.

## Istorija

1869 m. vietovę pasiekė australų tyrinėtojas Džonas Forestas. 1895 m. apylinkėse rasta aukso, 1897 m. įsikūrė Leonoros gyvenvietė. XX a. pr. miestelį pasiekė geležinkelis.

## Šaltiniai
1940 m. Lietuvos TSR Konstitucija

**1940 m. Lietuvos TSR Konstitucija** – 1940 m. Liaudies Seimo priimta Lietuvos TSR konstitucija, įtvirtinusi šalyje komunistinę santvarką. Konstitucija buvo paremta 1936 m. TSRS konstitucija, ji praktiškai nesiskyrė nuo kitų sąjunginių respublikų konstitucijų.

Konstitucijos antrajame skyriuje buvo įtvirtinta, kad „kiekvienas Lietuvos pilietis yra TSRS pilietis. Visų kitų sąjunginių respublikų piliečiai naudojasi Lietuvos TSR teritorijoje vienodomis teisėmis su Lietuvos TSR piliečiais.“

## Išnašos

## Nuorodos
* Konstitucijos tekstas
Mikatara

**Mikatara** () – miestelis vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 764 km į šiaurės rytus nuo Perto, 538 km nuo Džeraldtono. Yra nedidelis oro uostas, geležinkelio atšaka iš Malevos (nebenaudojama), praeina Perto–Port Hedlando plentas. Vystoma gyvulininkystė (avių, galvijų auginimas).

2016 m. 34 % Mikataros gyventojų buvo aborigenų kilmės.

## Istorija
Aborigenų vadžarių kalba pavadinimas reiškia „menkavandenė vieta“. Gyvenvietė pradėjo kurtis 1896 m., apylinkėse radus aukso. XX a. pr. Mikatarą pasiekė geležinkelis, taip pat ėjo dykumų kelias į Viluną. Aukso gavyba vykdyta iki XX a. pab.

## Šaltiniai