open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Garuda

**Garuda** () – mitinė būtybė, žinoma ir hinduistinės, budistinės, džainų, Azijos tautų mitologijos. Tai karališkasis paukštis, dieviškoji važiuoklė (vahana). Vedose Garuda neminimas, bet vėlesniuose tekstuose tapatinamas su vedose minimu Tarkšyja – saulės dievo Sūrjos paukščiu arba žirgu. Puranose Garuda laikomas išmintingojo Kašjapos ir jo žmonos Vinatos (Dakšos dukters) vaiku. Kai Garuda gimęs, dievai, apakinti jo kūno švytėjimo, palaikė jį Agniu ir šlovino kaip saulės įsikūnijimą.

Nuolat pasikartojantis motyvas – Garudos kova su gyvatiškomis būtybėmis nagais (simbolinė dangiško ir chtoniško pradų kova). Šis motyvas remiasi legenda apie Garudos pavogtą nemaros sulą amritą ir yra vedinio mito apie Indros erelio pagrobtą somą atgarsis. Garuda laikomas Višnaus keliaujamuoju gyvūnu. Vaizduojamas žmogaus liemeniu, erelio galva, sparnais, nagais ir snapu. Ankstyviausi Garudos atvaizdai randami ant IV–V a. monetų. Pasak mitų, Garudos vaikai yra Sampatis ir Džatajusas (nors kitur jie laikomi Garudos brolio Arunos vaikais).

Budistinėje mitologijoje garudomis vadinami milžiniški paukščiai, amžini nagų priešai. Jų sparnų mosavimas keliąs audrą. Pradžioje garudos negalėję įveikti nagų, bet atsiskyrėlio Karambijos pamokyti slaptos alambajanos mantros, įgijo viršenybę virš gyvačių. Teigiama, kad garudos kartais gali priimti jų išvaizdą, o viename iš savo praeitų gimimų Šakjamunis buvęs garudų karaliumi.

Tibeto mitologijoje Garuda cam misterijoje pasirodąs aukojimo rate podraug su vietinėmis kalnų dvasiomis. Kaip gyvačių nugalėtojas, Garuda laikomas talkininku kovoje prieš demonus. Pasak mongoliškos mito apie Ramą atmainos, Garuda, vadinamas drakonų (lu) ir žemės viešpačių (sabdakų) rijiku, užkirtęs kelią demonams, persekiojusiems Sytą. Į mongolų mitologiją Garuda pateko kaip paukščių karalius, milžinas, vienas iš Očirvanio (Vadžrapanio) įsikūnijimų.

Garuda gerai žinomas ir kitų Vidurinės Azijos bei pietų Sibiro tautų (buriatų, kalmukų, tuvių, altajiečių, jakutų) mitologijoje, vadinamas Changaridu, Cherečiu, Chardajumi (, , , ). Tai pasakų ir epų didvyrio pagalbininkas, kovojantis prieš gyvates, ryjančias jo vaikus (kartais vaizduojamus gražiomis mergelėmis). Milžiniška gyvatė (pvz., Avraga Mogojus) iškilusi iš vandenyno užpuolė Garudos lizdą, bet didvyris gyvatę nugalėjo. Už tai Garuda tampa didvyrio stebuklinguoju talkininku.
 

File:Ulanbataar.svg|Garuda Ulan Batoro herbe
Emblem of Thailand.svg|Garuda Tailando herbe
Skandagupta Kramaditya Circa 455-467 CE.jpg|Ant V a. Guptų monetų


## Taip pat
Panašūs mitiniai paukščiai kitose kultūrose:
* Simurgas – persų, tiurkų;
* Karura – japoniška Garudos atmaina;
* Sirinė, Alkonostė, Ugniapaukštė – rusų;
* Griausmapaukštis – Š. Amerikos indėnų;
* Feniksas – V. Europos tautų.

## Šaltiniai
Howard Stern

**Hovardas Alanas Sternas** (*Howard Allan Stern*; g. 1954 m. sausio 12 d.) – JAV radijo ir TV laidų vedėjas, aktorius, prodiuseris, fotografas. Jis geriausiai žinomas dėl savo vardo radijo laidos „The Howard Stern Show“, transliuotos nuo 1986 iki 2005 m. Nuo 2006 m. H. Sternas dirba „Sirius“ internetiniam radijuje.

## Biografija

Savo pirmąją radijo laidą H. Sternas vedė mokydamasis Bostono universitete. 1976-1982 m. laikotarpiu jis populiarino savo radijo laidų asmenybę ir dirbo įvairiose radijo stotyse. 1985 m. H. Sternas pradėjo 20 metų karjerą „WBMP“ stotyje. Jo vedama rytinė pokalbių laida išpopuliarėjo 1986 m. ir buvo transliuojama 60 šalių bei buvo sulaukusi 20 milijonų klausytojų vienu metu. 

Per savo karjerą laidų vedėjas gavo įvairių apdovanojimų, tarp kurių žurnalo „Billboard“ Transliuojama metų asmenybe buvo paskelbtas 8 kartus iš eilės. H. Sternas tapo vienu daugiausiai apmokamu radijo laidų vedėju, kai 2004 m. su „Sirius“ pasirašė 5 metų sutartį už 500 milijonus JAV dolerių.

Nuo 2012 iki 2015 m. H. Sternas buvo TV laidos „America's Got Talent“ teisėju. 

Pats H. Sternas save yra pavadinęs „visų medijų karaliu“ dėl savo įvairiapusės ir sėkmingos veiklos. Jis vedė ir prodiusavo įvairias TV laidas, dvi parašytos knygos buvo parduotos daugiau nei milijono kopijų tiražu. Pagal vieną knygų buvo pastatytas filmas, kuriame vaidino pats H. Sternas. 1997 m. išleistas muzikos albumas „Private Parts: The Album“ „Billboard 200“ tope pasiekė 1 vietą.

H. Sternas dažnai patenka į Forbes įžymybių 100 sąrašą. 2017 m. jame vedėjas buvo 7 vietoje.

2015 m. radijo laidų vedėjas pratęsė savo sutartį su „Sirius“ radiju iki 2027 m.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Tyla

**Tyla** – garso, triukšmo nebuvimas, akustinių virpesių numalšimas. Tyla nebūtinai reiškia visišką garsų nebuvimą („spengianti, mirtina, kurčia tyla“), bet visų pirma įkyrių, triukšmingų garsų paliovą. Tyla – akustinė ramybė.

Klausą turintis žmogus visiškoje akustinėje tyloje nebūna niekad – net išnykus aplinkos garsams lieka girdėti kvėpavimas, širdies plakimas. Visiška tyla per ilgesnį laiką žmogui gali sukelti haliucinacijas, psichikos sutrikimus. Įprasta tyla (kai garsas būna 20–60 decibelų tarpsnyje) žmogui palanki – jo psichika pailsi, pagerėja miego kokybė.

## Tylos simbolika

Simboliškai tyla gali turėti dvejopą reikšmę: vieną vertus, tai mirties, neišmanymo, negalėjimo išgirsti to, ko trokštama simbolis, kita vertus – tyla reiškia dvasinę ramybę. Dvasinėse tradicijose tyla laikoma ta terpe, kurioje geriausiai girdima tai, kas vadinama vidiniu balsu, kur apsivaloma nuo perteklinio triukšmo. Krikščioniškoje, budistinėje monastiškoje tradicijoje, advaita vedantoje, sufizme, daoizme pabrėžiama vidinės mistinės tylos svarba, norint pasiekti vidinį augimą. Tokiu dvasiniu keliu einantys žmonės dažnai sąmoningai atsisako perteklinio kalbėjimo – priima tylos įžadą arba be reikalo nekalba, atsideda apmąstymams rimtyje. Pvz., indų tradicijoje vienas iš žodžių išminčiui, dvasiniam mokytojui pavadinti yra *muni* („tylūnas“). Tyla (t. y., nurimdytos mintys) – būtina meditacijos dalis. Tylos ir dvasinių atverčių sąryšį rodo, pvz., kad iš neaiškų kalbėjimą, „maumojimą“ reiškiančios šaknies  kildinamas sen. graikų *μυστήριον* („šventa paslaptis, slėpinys, misterija“). Su tyla sietinas ir lietuvių anapusinio pasaulio pavadinimas *[[dausos]]*.

## Šaltiniai
Bobrovų šeimynėlė (komedija)

**Bobrovų šeimynėlė** arba **SuperBobrovai** () – 2016 metų rusiškas filmas, komedija.

## Siužetas

Gyveno sau Bobrovų šeimynėlė. Ir vieną vakarą nukrito meteoritas šalia jų namo. Rytą prabudo visi iš miegų ir pasijuto keistai. Atsirado supergalių. Kadangi šeimyna turi skolų, o jas reikia išmokėti, tai pasitarę šeimynos nariai sugalvoja apiplėšti banką. Tiesa, yra vienas minusas. Supergalios veikia tik tada, tai visa šeimyna yra kartu.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas* 
* Pavelas Derevianko () – Olegas, verslininkas Bobrovas, kuris turi skolų.
* Oksana Akinšina () – Sveta, turinti nematomo žmogaus savybę. (Tik reikia nusirengti, kad iš tikro būtų nematoma.)
* Romanas Madianovas () – Borisas Aleksėjevičius, šeimynos galva.
* Vladimiras Tolokonikovas () – senelis, kuris įgauna nemirtingumo galią. Vis numiršta ir prisikelia.
* Irina Pegova () – Rita Bobrova.
* Danilas Vachruševas () – Tolikas (Anatolijus Bobrovas).
* Sofija Mickėvič () – Saša Bobrova.
* Vitalijus Kiščenka () – jūreivis Valera, Bobrovų šeimynos pagalbininkas plėšiant banką.
* Aleksėjus Matošinas () – prokuroras.
* Olga Jergina () – Tamara.
* Aleksandras Karpilovskij () – gydytojas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai Eduardas ilojanas (), Vitalijus Šliapko (), Aleksėjus Trociukas ()
* Režisierius Dmitrijus Djačenka ().
* Scenaristai Michailas Mesteckij (), Aleksėjus Kazakovas (), Vitalijus Šliapko ()
* Operatorius Dmitrijus Gribanovas ().

## Šaltiniai

## Nuorodos
* kinopoisk.ru
* kino-teatr.ru informacija apie filmą
* kino-teatr.ru informacija apie aktorius
* Yellow Black White oficialus puslapis
* IMDB svetainės duomenys
Užpalių tvenkinys

**Užpalių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, Užpalių miestelio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Šventosios upę (Neries intakas) 159,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 2,8 km, plotis – iki 0,39 km. Šiaurrytinėje dalyje yra 2 salos (0,48 ha ir 0,08 ha) ir keletas smulkių salelių vidurinėje dalyje. Altitudė 92 m. Krantai daugiausia žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurinis krantas užpelkėjęs. Šalia įsikūrę Bajorų, Kaniūkų, Šeimyniškių kaimai. Vakarine pakrante nutiestas kelias , rytine pakrante – kelias Nr.5310 (Dusetos – Užpaliai – Vyžuonos).

2002 m. pastatyta 180 kW galios mažoji hidroelektrinė, įrengtas žuvitakis.

## Šaltiniai
Šventosios tvenkinys

**Šventosios tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietus nuo Dusetų. Sudarytas užtvenkus Šventosios upę (Neries intakas) 204 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 2,38 km, plotis – iki 0,5 km. Altitudė 106 m. Pietinės tvenkinio dalies krantai aukšti. Pietvakarinis krantas užpelkėjęs, apaugęs miškeliais, vietomis plyti pievos. Rytinėje pakrantėje stūkso Sruogiškių miškas. Į šiaurę ir šiaurės vakarus telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių.

Tvenkinys įrengtas 1982 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Vasaknų tvenkinys

**Vasaknų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Zarasų rajone, 7 km į pietvakarius nuo Dusetų. Sudarytas užtvenkus Indrajos upę (Šventosios intakas) 6,8 km nuo jos įtekėjimo į Paščio ežerą. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,75 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 106 m. Krantai aukštoki, daug kur apaugę medžiais, vietomis plyti pievos. Į rytus stūkso Vasaknų miškas. Šalia įsikūręs Kairionių kaimas. Į šiaurę telkšo žuvininkystės ūkio tvenkiniai.

Tvenkinys įrengtas 1968 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Eddie Jordan

**Edis Džordanas** (*Eddie Jordan*, taip pat vadinamas **EJ**, 1948 m. kovo 30 d. – 2025 m. kovo 20 d.) – Airijos verslininkas, sporto komentatorius, laidų vedėjas.

## Biografija
Baigęs mokslus E. Džordanas įsidarbino Airijos banke. Po ketverių metų persikėlė į Džersio salą ir pradėjo dirbti elektros prekių parduotuvėje. Tuo metu jis susipažino su kartingų lenktynėmis.

Grįžęs į Dubliną E. Džordanas įsigijo kartingą ir 1971 m. laimėjo Airijos kartingų čempionatą.

1974 m. E. Džordanas perėjo į Formula Ford čempionatą, o po metų į Formulę 3. 1977 m. airis debiutavo Formula Atlantic lenktynėse ir pasiekė 3 pergales, o 1978 m. tapo čempionu.

1979 m. įkūrė savo vardo komandą „Jordan Grand Prix“. Šios komandos lenktynininkai dalyvavo įvairiuose čempionatuose Didžiojoje Britanijoje ir Europoje. 1987 m. komandos nariu tapo Džonis Herbertas, kuris tapo Formulės 3 čempionu.

1988 m. komanda pradėjo lenktyniauti Formulės 3000 čempionate, o kitais metais jame nugalėjo.

1991 m. E. Džordano komanda debiutavo Formulės 1 čempionate. Šioje ekipoje savo pirmąsias lenktynes Formulėje 1 pradėjo Michaelis Šumacheris.

Jo įkurta komanda savo geriausius rezultatus pasiekė 1998 m., kuomet Europos GP Deimonas Hilas ir Ralfas Šumacheris finišavo pirmose dvejose vietose. Kitame sezone Jordan Grand Prix galutinėje įskaitoje liko trečia.

Susidūrus su finansiniais sunkumais 2005 m. E. Džordono įkurta komanda buvo parduota ir pasitraukė iš Formulės 1 čempionato.

2009 m. E. Džordanas sugrįžo į Formulės 1 pasaulį kaip BBC kanalo lenktynių komentatorius, prisijungęs prie Jake Humphrey  ir Deivido Kūltardo komandos.

Tuo metu Džordanas pradėjo rašyti straipsnius į „F1 Racing“ žurnalą.

2016 m. vasario 11 d. E. Džordanas prisijungė prie naujos „Top Gear“ laidos vedėjų komandos ir šioje laidoje buvo vieną sezoną. 

2016 m. kovą jis pradėjo dirbti su „Channel 4“ ir komentavo Formulės 1 lenktynes.

2024 m. gruodį E. Džordanas pranešė, kad jam diagnozuotas agresyvios formos prostatos ir šlapimo pūslės vėžys. 2025 m. kovo 20 d. jis mirė Keiptaune.

## Taip pat skaitykite
Jordan Grand Prix – buvusi Formulės 1 komanda iš Didžiosios Britanijos.

## Nuorodos
*Oficiali svetainė

## Šaltiniai
Dalian Professional FC

**Dalian Yifang FC** – Kinijos futbolo klubas iš Daliano.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesni žaidėjai
*  Nemanja Bosančić, saugas (2022–2023 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
*
Balmazújvárosi FC

**Balmazújvárosi** – Vengrijos futbolo klubas iš Balmazujvarošo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2011 m. 2017 m. pateko aukščiausią šalies lygą, bet po sezono iškrito.

2019–2020 m. dalyvavo NB II (antros pakopos pirenybėse), bet netrukus iš jų buvo pašalinti.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Kisvárda FC

**Kisvárda FC** – Vengrijos futbolo klubas iš Kisvardos.

## Istorija
Klubas įkurtas 2003 m. Nuo 2013–2014 m. sezono vadintas oficialiu *Kisvárda-Master Good FC* pavadinimu.

2017–2018 m. sezone rungtyniavo antrame divizione ir liko antroje vietoje. Po sezono buvo perkelti į aukščiausią divizioną.

Nuo 2018–2019 m. rungtyniavo Nacionalinėje lygoje. 2021–2022 m. iškovojo antrą vietą; aukščiausias klubo pasiekimas per visą klubo istoriją.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:Kisvárda FC logo.png|
Vaizdas:Kisvárda FC embelma.png|
Vaizdas:Kisvárda FC nylogo.png|


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia raudona balta apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* magyarfutball
* Globalsportsarchive
Budaörsi SC

**Budaörsi** – Vengrijos futbolo klubas iš Budaeršo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1924 m. Namų rungtynes žaidžia „Árok utca“ stadione.

## Emblema

Vaizdas:Budaörsi SC logo.png|Senoji emblema
Vaizdas:Budaörsi SC logotipas.png|Naujoji emblema


## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Ceglédi VSE

**Ceglédi VSE** – Vengrijos futbolo klubas iš Ceglėdo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1935 m. 

## Stadionai
Namų rungtynes yra žaidę „Ecsedi László Sportcentrum“ stadione (Albertirsoje), kai turėjo licencijuotis NB II pirmenybėms. 

NB III pirmenybių rungtynes žaidžia „CVSE Malomtó széli sporttelep“ stadione Ceglėdo mieste.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
Soroksár SC

**Soroksár SC** – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto Soroksáro rajono.

## Istorija
Klubas įkurtas 1905 m. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. vėlesniais metais iškopė į Antrą lygą. 2022–2023 m. sezone Antroje lygoje liko penktoje vietoje.

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Szamosi Mihály Sporttelep“ stadione (Budapešte).

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* Soroksár SC (moterys) – apie moterų futbolo pagrindinę komandą;

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Mosonmagyaróvári TE

**Mosonmagyaróvári TE** – Vengrijos futbolo klubas iš Mošonmadiarovaro. Namų rungtynes žaidžia „Wittmann Antal park“ stadione.

## Istorija
Klubas įkurtas 1904 m. Rungtyniavo Antroje lygoje. 2018–2019 m. sezone liko devyniolikti iš dvidešimties dalyvių ir iškrito į žemesnį divizioną. 2019–2020 m. sezone rungtyniavo trečioje lygoje, bet dėl pandemijos grėsmių pirmenybės buvo nutrauktos. 2020–2021 m. sezone Trečioje lygoje buvo antri, o 2021–2022 m. tapo nugalėtojais Vakarų grupėje ir po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.

Nuo 2022–2023 m. rungtyniavo antrojoje Nacionalinėje lygoje. 2022–2023 m. sezone liko dvyliktoje vietoje.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose rungtyniauja žydra apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Balmazujvarošas

** Balmazujvarošas** − miestas Vengrijos rytuose.

## Istorija
Miestas priklausė Vengrijos karalystei. Per Vengrijos ir Osmanų karus buvo puolamas turkų.

## Gyventojai

2015 m. duomenimis gyventojų skaičius siekė 17 448.

70 %. gyventojų sudaro vengrai, 9 %. − vokiečiai.

## Sportas

### Futbolas
* Balmazújvárosi FC – futbolo klubas.
* Balmazújvárosi Városi Sportpálya – futbolo stadionas, kurio talpa – 3,5 tūkst. žiūrovū.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė (vengrų k.)
Andriškių tvenkinys

**Andriškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1 km į šiaurę nuo Turgelių gyvenvietės. Sudarytas užtvenkus MK-3 upelį (Mažosios Kenos intakas, Merkio baseinas) 0,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,58 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 190 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę krūmais. Rytinėje pakrantėje stūkso miškas. Aplink kitas pakrantes plyti pievos, auga medžiai ir krūmynai. Vakarine pakrante nutiestas kelias .

Tvenkinys įrengtas 1976 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Butrimonių tvenkinys

**Butrimonių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 13,5 km į pietvakarius nuo Šalčininkų, 1,5 km į šiaurę nuo Butrimonių. Sudarytas užtvenkus Šalčykščios upę (Šalčios intakas) 6,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,19 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 144,3 m. Rytinę tvenkinio dalį supa Kaniūkų miškas. Į pietus plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Šaulių kaimas. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias .

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Veiverių Skausmo kalnelio koplyčia

**Skausmo kalnelio koplyčia** – koplyčia, esanti Veiverių k., Prienų rajone. Pasiekiama iš Veiverių miestelio išvažiuojant Marijampolės kryptimi. Ji stovi šalia kelio  įrengtame  Lietuvos partizanų atminties memoriale – „Skausmo kalnelyje“ (unik. kodas ). Čia palaidota apie 80 partizanų, kurių atminimui pastatyti kryžiai, koplytstulpiai, akmens paminklai, koplyčia su imitaciniu partizanų bunkeriu rūsyje. Koplyčia su nedideliu altorėliu, kad šioje vietoje būtų galima laikyti šv. Mišias. 

Veiverių herbe, be pelėdos, pavaizduotas ir skausmo kalnelis. 2018 m. rudenį buvo iškilmingai paminėta Veiverių skausmo kalnelio 30 metų sukaktis, pašventinta memorialinė lenta Tauro apygardos partizanams. 

## Partizanų bunkeris

Po visu pastatu yra rūsys. Jis įrengtas ir sutvarkytas pagal istorinį partizanų Birutės rinktinės štabo bunkerį, kurį prieš išvykdamas į Vakarus įkūrė partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas. Jame įrengta nedidelė ekspozicija, atspindinti pokario partizanų ir jų ryšininkų veiklą: keli suolai pasieniuose, stalas, karo metų rašomoji mašinėlė, žibalinė lempa (originalūs daiktai buvo sunaikinti susprogdinus bunkerį). Patekimui į patalpą įrengta anga su atveriamu dangčiu koplyčios grindyse, nusileidžiama stačiais mediniais laiptais.

Bunkerį ir koplytėlę 2008 m. liepos mėn. pašventino kapelionas Alfonsas Bulotas. Objektas pritaikytas lankymui.

Tauro apygardos Birutės rinktinės štabas buvo įsikūręs Veiverių kaime, apie 0,8 km į šiaurės vakarus nuo „Skausmo kalnelio“. Tai buvo partizanų rėmėjo Kazimiero Daunoro sodyboje, po lauko virtuve įrengtas bunkeris, sunaikintas su štabo pareigūnais 1947 m. rugsėjo 24 d. (u. k. )


Interjeras, Veiverių koplyčia.JPG|Koplyčios viduje. Ant sienos – originali Lietuvos trispalvė, 1989 m. iškelta Skausmo kalnelyje
Veiverių koplyčia, rūsys.JPG|Rūsyje po visu pastatu įrengtas partizanų bunkeris (kopija)
Veiveriai. Skausmo kalnelio koplyčia 2.JPG|Koplyčia stovi prie plento


## Šaltiniai
Daugidonių tvenkinys

**Daugidonių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 4 km į pietryčius nuo Kalesninkų, Daugidonių kaimo vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Prūdelio intakas, Versekos baseinas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,38 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 157,8 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos.

2015 m. tvenkinio vanduo buvo nuleistas ir atlikti užtvankos remonto darbai.

## Šaltiniai
Dimitrų tvenkinys

**Dimitrų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, Dimitrų kaime. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nezdilės intakas, Versekos baseinas) jo aukštupyje 2,6 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 160,9 m. Krantai žemi, šiaurinis apaugęs krūmais. Aplinkui plyti pievos. Į pietus stūkso Žemaitėlių miškas.

## Šaltiniai
Parnamirinas

**Parnamirinas** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Šiaurės Rio Grandėje, tuoj į pietus nuo Natalio (priklauso jo aglomeracijai), Atlanto vandenyno pakrantėje. Veikia Natalį aptarnaujantis Augusto Severo tarptautinis oro uostas. Vystomas turizmas, miestas pasižymi savo paplūdimiais. Apylinkėse yra Brazilijos kosmoso agentūros Bareira do Inferno rakeitų paleidimo bazė.

## Istorija

Vietovardis tupių kalbomis (*Paranãmirim*) reiškia „nedidelė srauni upė“. Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a., o savivaldą gavo 1958 m.

## Šaltiniai
Parnaiba (miestas)

**Parnaiba** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Pjaujyje, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Parnaibos upės žiočių (deltos rytinės atšakos), 336 km į šiaurės rytus nuo Terezinos. Tai antras pagal dydį valstijos miestas. Yra geležinkelio linija į Tereziną, oro uostas, upių uostas (per jį išvežama medvilnė, palmių aliejus, cukrus, augalinis vaškas, galvijai, odos, chemijos pramonės gaminiai). Plėtojama chemijos ir farmacijos, maisto (atogrąžų augalinių žaliavų perdirbimas), odos ir avalynės pramonė. Vystomas turizmas (apylinkės pasižymi paplūdimiais, lagūnomis, kopomis, mangrovėmis). Veikia kelių universitetų padaliniai, muziejus. Išlikęs XVIII–XIX a. uosto rajonas (*Porto das Barcas*) su savita architektūra.

## Istorija

1759 m. buvo įkurta San Žuan de Parnaibos (*São João da Parnaíba*) gyvenvietė, o 1770 m. pastatyta barokinė Dievo Motinos Malonės bažnyčia. Savivaldą įgijo 1844 m.

## Šaltiniai
Paso Fundas

**Paso Fundas** () – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, 289 km į šiaurės vakarus nuo Porto Alegrės, prie Paso Fundo upės. Veikia oro uostas, nutiesti plentai ir geležinkeliai į Porto Alegrę, San Boržą, Araranagvą, Bažę, Gojaniją. Gaminamos žemės ūkio mašinos, vystoma siuvimo, maisto (mėsos, matės, aliejaus, malimo), medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginamos sojos, kviečiai, veisiami galvijai, naminiai paukščiai. Paso Funde veikia 1968 m. įkurtas universitetas, jojimo sporto centras, istorijos, zoologijos ir botanikos, kiti muziejai, Aparesidos Šv. Mergelės Marijos katedra (1834 m., perstatyta 1885 m.), teatras. Paso Fundas – vienas svarbiausių gaučų kultūros centrų Brazilijoje. Čia vyksta kasmetinės gaučų šventės, tarptautinės rodeo varžybos.

## Istorija

Paso Fundas įkurtas 1827 m., pirmoji bažnyčia pastatyta 1834 m. Savivalda suteikta 1857 m.

## Žymūs žmonės
* Paso Funde gimė žymus brazilų futbolo treneris Luisas Felipė Skolaris.

## Šaltiniai
Kečupas

**Kečupas** arba **kečiupas** ( <  pinyin: *kê-chiap* 'lašišos sūrymas') – koncentruoto skonio maisto produktas, pagamintas naudoti kaip prieskonis arba papildyti padažams, suteikiantis specifinį pikantišką skonį ir kvapą. Spalva priklauso nuo bazei panaudoto produkto, konsistencija – tiršta.

Senuosiuose tradiciniuose receptuose kaip bazė buvo naudojami kiaušinių baltymai, grybai, austrės, midijos, graikiniai riešutai ir kt. Šiuolaikiniuose receptuose dažniausiai naudojama pomidorų pasta arba trinti pomidorai. Pomidorų kečupas kartais dar pavadinamas **raudonuoju** arba **pomidorų padažu** ().

Kečupas yra saldus ir itin stipraus pikantiško skonio tirštas maisto produktas, pagamintas naudojant cukrų ar saldiklius, druską, actą, prieskonius. Priklausomai nuo recepto gali būti naudojami svogūnai, kalendros, gvazdikėliai, kmynai, česnakai, garstyčios, salierai, cinamonas, imbierai ir kt.

Kai kuriose kultūrose grynas kečupas dažnai naudojamas ir kaip pigus padažo pakaitalas, skonį suteikiantis ar pakeičiantis produktas įvairiems riebiems, greito paruošimo ar aliejuje virtiems patiekalams – gruzdintoms bulvytėms, mėsainiams, dešrainiams, bulvių traškučiams, riebiai mėsai ir pan.

## Pavadinimo kilmė
Pavadinimas „kečupas“ kilo iš kinų amojų tarmės žodžio *kôe-chiap* arba *kê-chiap*, kuriuo XVII a. vadintas koncentruotas marinuotos žuvies sūrymas. XVIII a. iš tokio koncentruoto sūrymo Malajų salose pradėtas gaminti produktas, vadintas *kecap*, o šį žodį vėliau perėmė anglai.

## Išnašos
Gėlūnų tvenkinys

**Gėlūnų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 15 km į šiaurę nuo Eišiškių, Tetėnų gyvenvietės šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Ciro upelį (Šalčios intakas) 2,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,48 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 135,7 m. Krantai aukštoki. Rytinėje pakrantėje stūkso Nevainionių miškas. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Pavarių kaimas, nutiestas kelias .

## Šaltiniai
Boleslovas Martinėlis

**Boleslovas Martinėlis**, ,  (1895 m. rugsėjo 13 d. dab. Zarasų raj. Avyžių kaime – 1955 m. rugsėjo 28 d. Bradforde, Didžioji Britanija) – Romos katalikų kunigas, Lenkijos kariuomenės kapitonas ir kapelionas.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje, vėliau – kursuose prie Mokytojų instituto. 1913 m. gavo brandos atestatą, po metų stojo mokytis Vilniaus kunigų seminarijon. Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė mokslams, todėl seminariją baigė ir vysk. Jurgio Matulaičio kunigu įšventintas tik 1920 m. Siunčiamas vikaru į Stakliškes, po metų – į Vyšniavą. Dirbdamas bažnytinį darbą Baltarusijoje jis kartu dar mokė tikybos trijose apylinkės mokyklose. 1926 m. paskirtas lietuviškos Varanavo Šv. Apaštalų Simono ir Judo (Tado) bažnyčios klebonu. 1933 m. patvirtintas Dūkštų Šv. Onos bažnyčios administratoriumi, nuo 1938 m. – Krėvos Švč. Mergelės Marijos bažnyčios klebonu. 1939 m. paskirtas Geranainių Šv. Mikalojaus Vyskupo bažnyčios klebonu. Tais pačiais metais sovietinių organų suimtas, po kiek laiko išvežtas į TSRS gilumą.

Prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, Sovietų Sąjungos teritorijoje kūrėsi gen. Vladislovo Anderso vadovaujama lenkų armija. B. Martinėlis, kaip buvęs Lenkijos pilietis, stojo savanoriu į šią kariuomenę. 1941 m. pabaigoje tapo *19 Pėstininkų pulko* kapelionu, 1942 m. kartu su lenkų kariuomene išvyko į Iraną. Vėliau tarnavo *Vilniaus Penktosios brigados* kapelionu Irano ir Libano teritorijose. Pasibaigus karui, kartu su kitais lenkų kariškiais persikėlė į Didžiąją Britaniją. 1948–1952 m. dirbo pastoracinį darbą tarp lenkų imigrantų Čenstakavo Dievo Motinos parapijoje Bradforde. Jis buvo šios parapijos įkūrėjas ir pirmasis klebonas.

## Šaltiniai
Panamiečiai

**Panamiečiai** () – lotynoamerikiečių tauta, susiklosčiusi Panamoje. Taip pat gyvena išeivijoje JAV, Kolumbijoje, Kosta Rikoje, Nikaragvoje. Populiacija – virš 4 mln. žmonių. Vartoja ispanų kalbos atmainą. Tikinčiųjų dauguma – Romos katalikai, yra ženkli (15–25 %) dalis protestantų (sekmininkai, Septintosios dienos adventistai, anglikonai, baptistai ir kt.), palyginti gana daug (~2 %) bahajų.

Pagal kilmę dauguma panamiečių (~65 %) – metisai, 9 % – juodaodžiai, po beveik 7 % – mulatai ir baltieji. Be to, dar 12 % panamiečių yra indėnai, iš kurių dauguma perėmę ispanų kalbą ir kultūrą (vadinamieji „čolo“).

Panamiečiai susidarė maišantis čiabuvių indėnų tautoms (čibčams, karibams), atvykėliams iš Europos (daugiausia Ispanijos, nuo XVI a. pr.) ir vergijai atgabentiems afrikiečiams (XVII–XVIII a.). Nuo XIX a. į Panamą ėmė keltis juodaodžiai iš Karibų salų (antilenjosai). Jie išlaikė kultūrinę savimonę, dauguma išpažįsta protestantizmą. Įsikūrė daugiausia Panamos ir Kolono miestuose, dirba bananų plantacijose. Ties Panamos–Kolumbijos sieną išlikę vadinamųjų maronų – juodaodžių, pabėgusių iš vergijos. Jų kultūra išlaikiusi daug afrikietiškų bruožų.

Tautinė savimonė Panamoje pradėjo klostytis XIX a., o 1903 m. pavyko atsiskirti nuo Kolumbijos ir įgauti savarankišką plėtojimąsi.

Daugelių kultūrinių bruožų panamiečiai panašūs į kitas aplinkines tautas – dirba daugiausia žemės ūkyje, plantacijose, dabar plėtojamos paslaugos, verslas.

Tradiciniai rūbai – platūs balti marškiniai (kamisilija), kišami į kelnes. Per šventes dėvimi glaustesni marškiniai (koletas).

Pasižymi turtingu muzikiniu folkloru, kaimuose paplitęs šokis tamborito. Paplitusi pramoga – gaidžių peštynės.


Tamborito las tablas.jpg|Tamborito atlikėjai
A Panamanian "Folklorico" dancing group poses for a picture in La Mesa, Panama, on March 8, 2005, at the Opening Ceremony for New Horizons 05 050308-A-GR704-001.jpg|Vaikų folklorinių šokių grupė
Empollerada panameña.jpg|Panamietė
Asociación los Años Dorados de Santa Rita de Antón.jpg|Panamiečių eisena
Reina Congo La Mochila.jpg|*Reina Congo* karnavalo dalyviai


## Šaltiniai
Bronius Suduikis

**Bronius Suduikis** (1884 m. – 1962 m.) – Vilniaus krašto pedagogas, Vilniaus lietuviškos progimnazijos (vad. *Pono Suduikio mokyklos*) įteigėjas ir vienintelis jos vadovas.

## Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Vilniuje, vargonavo Šv.Mikalojaus bažnyčioje ir vadovavo lietuvių našlaičių prieglaudos chorui. Buvo aktyvus Lietuvių mokytojų sąjungos narys, renkamas į jos valdybą. Pokaryje dirbo mokytoju Vilniaus lietuvių „Ryto“ mokykloje.

1932 m. lenkų administracija „Ryto“ mokyklą uždarė. Anuo metu šalyje vyko švietimo reforma – dalį pedagoginio krūvio gimnazijos turėjo perduoti pradinėms mokykloms. Tuo pasinaudojo Br. Suduikis ir įkūrė šešiametę pradinę mokyklą, faktiškai pagal progimnazijos programą ruošusią būsimuosius moksleivius Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijai. Oficialiai ji buvo vadinama *Valdiška mokykla Nr. 41* ir pradžioje registruota Algirdo g., o vėliau įsikūrė prie Tauro kalno. Licenzija buvo suteikiama tik vieneriems metams, todėl kasmet reikėdavo ieškoti kitų patalpų ir registruotis iš naujo.

Į mokyklą priimdavo pats jos vedėjas Bronius Suduikis, prieš tai asmeniškai patikrinęs stojančiojo žinias. Kartu jis buvo ir reikliu matematikos mokytoju, propagavęs triženklių skaičių sudėties–atimties veiksmus atlikinėti mintinai. Nors pradžioje tarp Vilniaus lietuvių buvo abejonių dėl tokios mokyklos tikslingumo, vėliau ji išpopuliarėjo ir mokinių skaičius augo. 

Tolomesnis Br.Suduikio likimas nežinomas.

## Išnašos

## Šaltiniai
*  Įžymus Vilniaus krašto mokytojas // Voruta, 2010–01–10 
* Pranė Makariūnienė. *Vilniuje ir Vilniaus krašte 1915-1939 metais.* – Voruta, 1999  129 psl.
Budafoki MTE

**Budafoki MTE** – Vengrijos futbolo klubas iš Budafoko.

## Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. tuo metu vadinosi *Világosság Football Csapat*.

2019–2020 m. Antrame divizione buvo antri ir pateko į Aukščiausią lygą.

2020–2021 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje (NBI), tačiau tarp dvylikos dalyvių liko paskutinėje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.

2021–2022 m. rungtyniavo Antroje lygoje ir liko keturioliktoje vietoje. 2022–2023 m. sezone užėmė dešimtą vietą. 

### Pavadinimų kaita
*1912–1913: Világosság Football Csapat
*1913–1919: Budafoki Atlétikai és Football Club
*1919–1922: Budafoki Munkás Testedző Egyesület
*1922–1950: Budafoki Műkedvelő Testedző Egyesület
*1950: susijungė su Budapesti Gyárépítők
*1950–1951: Budapesti Gyárépítők MTE
*1951–1956: Budapesti Gyárépítők SK
*1956–1957: Budafoki Építők Munkás Testedző Egyesüle
*1957–?: Budafoki MTE Kinizsi Sportegyesület
*1988–1992: Budafoki MTE-Törley
*1993–2006: Budafoki LC
*2006–2007: Budafoki Lombard Labdarúgó "Club"
*2007–2015: Budafoki Labdarúgó Club
*2015–iki šiol: Budafoki MTE

## Spalvinė gama

## Emblema

Vaizdas:Budafoki Labdarúgó Club logo.png|Budafoki Labdarúgó Club
Vaizdas:Budafoki MTE.png|Budafoki MTE emblema


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Promontor utcai Stadion“ stadione (Budafokas).

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Szeged-Csanád Grosics Akadémia

**Szeged-Csanád Grosics Akadémia**, arba trumpiau **Szeged-Csanád GA**, o iki 2019 m. **Szeged 2011 FC** – Vengrijos futbolo klubas iš Segedo.

## Istorija
Klubas įkurtas 2011 m. Tuo metu vadinosi **Szeged 2011 FC**.

**Szeged-Csanád Grosics Akadémia** pavadinimu žinomas nuo 2019 m.

2022–2023 m. sezone Antroje lygoje užėmė ketvirtą vietą.

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Grosics Akadémia Centerpálya“ stadione (Diuloje).

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Csákvári TK

**Csákvári TK** – Vengrijos futbolo klubas iš Čakvaro. Namų rungtynes žaidžia „Tersztyánszky Ödön Sportközpont“ stadione (Čakvaras).

## Istorija
Klubas įkurtas 1947 m. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Pastaruoju metu – Antroje lygoje.

2019–2020 m. sezone Antroje lygoje užėmė ketvirtą vietą. 2022–2023 m. sezone liko penkioliktoje vietoje.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia geltona mėlyna apranga. 

## Spalvinė gama

## Emblema
Nuo 2017–2018 m. sezono „Aqvital“ emblema naudojama.

Vaizdas:Csákvári TK logo.jpg|Csákvári TK
Vaizdas:Csákvári TK emblema.png|Csákvári TK („Aqvital“)


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* Magyarfuball svetainė
Soproni VSE

**Soproni VSE** – Vengrijos futbolo klubas iš Šoprono.

## Istorija
Klubas įkurtas 1921 m. Namų rungtynes žaidžia „Káposztás utcai Stadion“ stadione *([[Šopronas|Šopone]])*.

## Spalvinė gama

## Sezonai
* 2013/2014 m. – 10 vieta. *(Nemzeti Bajnokság II)*
* 2014/2015 m. – 5 vieta. *(Nemzeti Bajnokság II)*
* 2015/2016 m. – 12 vieta. *(Nemzeti Bajnokság II)*
* 2016/2017 m. – 13 vieta. *(Nemzeti Bajnokság II)*
* 2017/2018 m. – 20 vieta. *(Nemzeti Bajnokság II)*

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
Goriačij Kliučas

**Goriačij Kliučas** () – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Psekupso slėnyje, 50 km į pietus nuo Krasnodaro, tarp Vakarų Kaukazo Kotcho ir Pšafo kalnagūbrių. Geležinkelio stotis prie Krasnodaro–Tuapsės linijos, praeina „Dono plentas“ (M-4). Balneologinis kurortas (vienas seniausių Kaukaze). Pilstomas mineralinis vanduo, gaminami baldai. Yra sanatorijų kompleksas, trykšta Iberijos versmė (ties ja įrengta koplytėlė), apylinkėse gausu urvų, krioklių, šaltinių, tarpeklių.

## Istorija

Iki XIX a. vid. dabartinio miesto vietoje buvo adygų gyvenvietė Psyfabas (jos pavadinimas reiškė tą patį, ką ir rusiškas: „karštoji versmė, verdenė“). 1864 m. rusai, išstūmę adygus, prie versmių įkūrė Goriačij Kliučo kurortą (pastatyta karo ligoninė, baseinas, įveistas sodas). 1906–1920 m. miestelis vadinosi Aleksejevsko Goriačij Kliuču (*Алексеевский Горячий Ключ*), 1930 m. gavo kurorto statusą. 1965 m. buvo prijungta Kliučevajos geležinkelio stoties gyvenvietė ir Goriačij Kliučas paskelbtas miestu.


Санаторий Предгорье Кавказа http-www.predgore-kavkaza.ru - panoramio.jpg|Sanatorija
Иверская часовня 01.JPG|Iberijos versmė ir koplytėlė
Горячий Ключ - panoramio.jpg|Ledo arena
Goryachiy Klyuch Central st.JPG|Lenino gatvė


## Šaltiniai
Gorkio tvenkinys

**Gorkio tvenkinys** () – tvenkinys Rusijoje, Žemutinio Naugardo, Ivanovo, Kostromos ir Jaroslavlio srityse, susidaręs 1955–1957 m., užtvenkus Volgą Žemutinio Naugardo HE užtvanka ties Zavolžjės miestu. Tvenkinio ilgis 427 km, plotis iki 16 km. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 2 m. Aukštutinėje dalyje tvenkinys apsėmęs tik Volgos salpą ir apatinę terasą, o labiausiai išplatėjęs ties Volgos ir Kostromos santaka (ten susidariusios Kostromos marios) bei žemiau santakos su Unža.

Tvenkinys sudarytas energetikos, laivybos reikmėms, naudojamas poilsiui, žvejybai.

Gorkio tvenkinio pakrantėse įsikūrę miestai: Rybinskas, Tutajevas, Jaroslavlis, Kostroma, Pliosas, Navolokai, Kinešma, Zavolžskas, Jurjevecas, Pučežas, Čkalovskas, Zavolžė, Gorodecas.

## Šaltiniai
Jeremy Clarkson

**Džeremis Klarksonas** (, pilnas vardas *Jeremy Charles Robert Clarkson*; g. 1960 m. balandžio 11 d. Donkasteryje, Pietų Jorkšyre, Anglijoje) – anglų televizijos laidų vedėjas, žurnalistas, daugiausiai laiko skiriantis automobilizmo tematikai. Geriausiai žinomas iš BBC televizijoje kurtos laidos „Aukščiausia pavara“ (*Top Gear*), kurią 2002–2015 m. vedė kartu su Ričardu Hamondu ir Džeimsu Mėjumi. Taip pat teikia savaitines apžvalgas britų laikraščiams „The Sunday Times“ ir „The Sun“, rašo straipsnius į kitus leidinius.

## Biografija

D. Klarksonas augo mokytojos ir prekybos agento šeimoje, turėjusioje arbatos prekybos verslą, vėliau gaminusioje meškiukus Padingtonus. Džeremis buvo atiduotas mokytis į privačią mokyklą „Hill House School“, vėliau į „Repton School“, kurioje kartu mokėsi su būsimu „Formulės 1“ konstruktoriumi Adrian Newey. Pasak paties Džeremio, jį išmetė iš mokyklos „už chuliganizmą, rūkymą ir alkoholio vartojimą“." Dar mokyklos suole, jis vaidino radijo BBC „Vaikų valandoje“. Po mokyklos užsiėmė žurnalistika. 1984 m. su bičiuliu įkūrė „Motoring Press Agency“ ir siuntė įvairių leidinių redakcijoms automobilių bandymų apžvalgas.

Pradėjęs vietos leidinio žurnalisto karjerą Šiaurės Anglijoje, D. Klarksonas netrukus ėmė kopti į karjeros aukštumas,  1988 m. tapęs pirmųjų  originalių „Top Gear“ laidų apie automobilius veidu. Nuo 1998 iki 2000 m. jis taip pat vedė savo pokalbių šou „Clarkson“. Po 2000 m. „Top Gear“ laida buvo porą metų nutrūkusi, bet vėliau pasirodė naujame formate, kai prie Klarksono prisijungė Hamondas ir Mėjus.

Greitai tapęs pripažinta televizijos asmenybe, jau 1990–ųjų pabaigoje D. Klarksonas vedė daug televizijos laidų. Jis pristatė ir savo projektus, ir buvo kviečiamas į kitų laidų filmavimus kaip svečias ar ekspertas. Be automobilių testavimo ir vertinimo temos, sukūrė kitų programų, dokumentinių filmų, parašė knygų iš istorijos ir technologijų pasaulio. 

D. Klarksonas garsėja savo laidose ir rašiniuose kandžiu jumoru, dėl ko yra susilaukęs kolegų ir visuomenės kritikos. Viename interviu yra prasitaręs: „Pavalgiau, pamiegojau, parašiau ir vėl iš naujo". Nepaisant kritikos, jis vadinamas populiariausio BBC televizijoje šou „Top Gear“ atgimimo įkvėpėju.

2005 m. jam suteiktas „Oxford Brookes“ universiteteto inžinerijos garbės daktaro laipsnis. 2007 m. pelnė nacionalinės televizijos NTA apdovanojimą. 2011 m. žurnalo „Motor Trend“ įtrauktas į 50–ties įtakingiausių automobilizmo asmenų sąrašą (49-tuoju). Skelbiama, kad per metus darbo „Top Gear“ jis uždirbo £1 mln., už parduotas knygas ir DVD gavo dar £1,7 mln.

2015 m. kovo 25 d. BBC pranešė, kad nebepratęs kontrakto su D. Klarksonu dėl jo žodinio ir fizinio konflikto viešbutyje su laidos „Top Gear“ prodiuseriu. Tų pačių metų viduryje jis su kolegomis Hamondu, Mėjumi ir prodiuseriu A. Vilmanu įsteigė prodiuserinę kompaniją „W. Chump and Sons“ ir ėmėsi kurti „Amazon Video“ kanale pramoginę laidą „The Grand Tour“.

D. Klarksonas gyvena Čiping Nortono miestelyje, netoli Oksfordo.

## Filmografija
### Laidų vedėjas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* ''Twitter'' profilis
*
Gerviškių tvenkinys

**Gerviškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 11 km į vakarus nuo Šalčininkų, Gerviškių kaimo rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Šalčios intakas) 0,08 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,23 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 145,1 m. Krantai žemi. Tvenkinį supa (išskyrus vakarinę pakrantę) Kaniūkų miškas. Pietinėje pusėje nutiestas kelias .

## Šaltiniai
Goriačinskas

**Goriačinskas** () – gyvenvietė Rusijoje, Buriatijoje, 186 km į šiaurės rytus nuo Ulan Udės, Baikalo ežero rytinėje pakrantėje. Praeina Barguzino traktas (Ulan Udė–Uliunchanas). Balneologinis kurortas. Yra smėlio paplūdimiai, karštosios versmės. Veikia medicinos punktas, sanatorijos, poilsio namai, mokykla, prekybos centras.

## Istorija

Gydomoji versmė tirta nuo XVIII a. antros pusės. 1775 m. pastatyta nedidelė prausykla. Kurortas įkurtas 1925 m.


Goryachinsk 4.JPG|Baikalo pakrantė
Goryachinsk 16.jpg|Poilsio namai
Goryachinsk 18.jpg|Karštoji versmė


## Šaltiniai
John Sulston

**Džonas Edvardas Salstonas** (); 1942 m. kovo 27 d., Kembridžas, JK – 2018 m. kovo 6 d.) – britų biologas, Nobelio premijos laureatas fiziologijos ir medicinos srityje (kartu su Sydney Brenner ir H. Robert Horvitz).

## Biografija
Dž. Salstonas 1963 m. baigė organinės chemijos studijas Pembroko koledže prie Kembridžo universiteto ir 1966 m. Kembridžo universitete apsigynė daktaro laipsnį iš nukleotidų chemijos. Po to trejus metus dirbo JAV ir 1969 m. prisijungė prie Sydney Brenner grupės Anglijos Medicinos tyrimų taryboje. Jis prisidėjo įsteigiant Sangerio centrą (dabar institutas) prie Kembridžo ir buvo jo direktorius 1992−2000 m. Jo vadovaujamas centras dalyvavo Žmogaus genomo projekto tyrimuose.

Dž. Salstono pagrindinė tyrimų kryptis buvo užprogramuota ląstelių mirtis − sąlygos, kuriomis ląstelės išduoda signalą sau žūti. Pavyzdžiui, iki gimstant kūdikiui daugybė žuvusių ląstelių pasišalina iš jo organizmo. Suaugusiame žmoguje kasdien susidaro apie trilijoną naujų ląstelių ir panašiai tiek pat turi pasišalinti. Sveiko žmogaus organizmas turi palaikyti šį balansą. 1970-aisiais Dž. Salstonas tyrė nematodą, dirvos kirmėlę *Caenorhabditis elegans*. Jis ištyrė kiekvienos ląstelės žūtį jai skylant ir diferencijuojantis nuo kirmėlės kiaušinio iki suaugusio individo stadijos ir atrado, kad atskirais atvejais tai atlieka vienos ir tos pačios 131 ląstelė užprogramuota mirtimi. Jis taip pat atrado pirmąsias genų mutacijas vykstant šiam procesui. 2002 m. Dž. Salstonui už šiuos tyrimus skirta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija (kartu su Sydney Brenner ir H. Robert Horvitz). Tyrimai buvo reikšmingi nagrinėjant organizmo augimo ir vėžio atsiradimo procesus.

2017 m. Britanijos karalienė Elžbieta II jam suteikė narystę Garbės kavalierių ordine (*CH* santrupa prie pavardės). Prieš mirtį Dž. Salstonas buvo Mokslo, etikos ir inovacijų instituto prie Mančesterio universiteto profesorius ir vadovas. Jo žmona Dafnė Salston, vaikai − Ingrid ir Adrianas. 2006 m. Dž. Salstonas lankėsi Lietuvoje Elžbietos II vizito metu ir skaitė paskaitą Vilniaus universitete.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Britannica, Inc.
* The Guardian, Fri 9 Mar 2018
* Daily Mail, 9 March 2018
* The Independent
Kelionė į vieną pusę (filmas)

**Kelionė į vieną pusę** (), Rusijoje žinomas **Grybai 3D** () pavadinimu – austrų siaubo filmas, kuris pasirodė 2011 m.

## Siužetas

Draugai sėda į mikroautobusą ir iš Ciūricho savaitgaliui vyksta ilsėtis į kalnus. Ten jie tikisi prisirinkti grybukų, nuo kurių apkvaištama. Į kelionė jie pasiima daug alaus ir tikisi gerai praleisti laiką. Kai sprogsta padanga, jie priversti sustoti. Prie jų prisijungė porelė ieškanti grybukų. Kai atvyko į mišką, pradėjo ieškoti tų miško gėrybių, o kai rado, išbandė. Apsinešę nuo jų sėdėjo prie laužo, kol vienas iš jų atėjo ir susmuko. Neaiškiomis aplinkybėmis susižeidęs Timo pasruvęs krauju. Jaunimas nusprendžia eiti ieškoti pagalbos. (Ne)laimei jie randa fermą. O toliau prasideda virtinė žudynių.

## Veikėjai
: *Aktorius – veikėjas*
* Sabrina Reiter – Valerie.
* Melanie Winiger – Marlene.
* Herbert Leiser – Pius.
* Martin Loos –	Robert.
* Aaron Hitz – Mike.
* Matthias Britschgi – Lars.
* Simon Kaeser – Thomas.
* Isabelle Barth – Sarah.
* Harry Lampl –	Timo.
* Tanja Raunig – Lilli.

## Nuorodos
* IMBD svetainėje (anglų k.)
* Informacija kinopoisk.ru svetainėje (rusų k.)
* kinonews.ru
* Online-life svetainės informacija 
* topfilmonline.ru svetainėje
Bronė Gailiūtė-Spies

**Bronė Gailiūtė-Spies** (g. 1926 m. Tauragėje) – Belgijos lietuvių bendruomenės veikėja, dainininkė.

## Biografija
Per Antrąjį pasaulinį karą, 1942 metais, okupacinė nacių kariuomenė ją išvežė priverčiamiems darbams į Vokietiją. Ten susipažino su olandu Martynu Spies ir už jo ištekėjo. 1945 m. šeima su kelių mėnesių dukrele Marijana pervažiavo į Olandiją. Dvyliką metų gyveno šioje šalyje, 1951 m. gimė sūnus Andrius. Su vyro giminėmis nesutarė tautiniais klausimais, todėl nusprendė persikelti gyventi į Belgiją. 

Su abiem vaikais apsistojo Lježe, vėliau atvyko ir vyras. 1958 m. gimė sūnus Vytukas. Bronė Gailiūtė–Spies mokėsi prancūzų kalbos, dirbo pagalbine darbininke viešbučiuose ir restoranuose. Vėliau įstojo į Gretry Muzikos akademiją () Lježe ir ją baigė su *Excellence A* diplomu. Koncertavo Belgijoje, Olandijoje ir Vokietijoje; tarp jų ir tautiečių susibūrimuose. Televizijos BRT F culture surengtame  konkurse „Chanteurs sans frontières“, padainavusi lietuvių liaudies dainą „Kas bernelio sumislyta”, laimėjo pirmąją vietą. 1981 m. įdainavo ilgai grojančią plokštelę.

Nuo 1957 m. aktyviai dalyvavo Belgijos lietuvių bendruomenės veikloje. Subūrė tautiečių šokių ansamblį, repeticijos vykdavo garaže Moelingen'e – kaimelyje, kuriame ji ir gyveno. Olandų rašytojų kūrinių motyvais parašė vaidinimą „Žmonoje gerbk motiną“, kuris buvo karo pabėgelių iš Lietuvos sėkmingai buvo suvaidintas Lježe. 1966 metais Lietuvos TSR Kultūrinių ryšių su tautiečiais užsienyje komiteto kvietimu lankėsi gimtinėje. Grįžusi kelionės įspūdžius pateikė išeivių prieštaringai įvertintame straipsnyje „Europos lietuvyje“. 

Viso savo gyvenimo istoriją aprašė knygoje „Tulpen met doornen“ (, 2003 m. išleido „Artloros" leidykla). Autobiografinis kūrinys 2006 m. pasirodė ir lietuvių kalba.

## Šaltiniai
* ''Belgijos lietuviai pasakoja'' // Kaleidoskopas, 2005 m.
* Jūratė Mičiulienė. ''Belgijoje neauga rūtos, o grybus galima tik fotografuoti'' // Lietuvos žinios, 2007 m.
Benediktas Gadeikis

**Benediktas Gadeikis** (1943 m. balandžio 1 d. Aleksandrijos apyl. – 2000 m. birželio 21 d. Vilniuje; palaidotas Aleksandrijos kapinėse) – Lietuvos estrados dainininkas.

## Biografija
Keletą metų dainavo Lietuvos filharmonijos „Vilniaus aidų” vokaliniame instrumentiniame ansamblyje. Išpopuliarėjo su šiuo kolektyvu jo atliekamos dainos *Gražiausia mergina*, *Krantų gėlė* (su Zina Jurgutyte), *Klouno daina* (visos 1971 m.). Muzikinius kūrinius įrašė į firmos „Melodija” išleistą plokštelę, su daina *Motinos valsas* 1971 m. dalyvavo IV–jame Respublikiniame estradinės dainos atlikėjų konkurse „Vilniaus bokštai”.

1972 m. pradėjo ilgametę solisto karjerą Lietuvos TSR filharmonijos ansamblyje „Nerija”. Su šiuo kolektyvu tais pačiais metais įrašė dainą *Meilės istorija*, o 1974 m. išleistoje plokštelėje – *Lietuvė motina*, *Gimtojo miesto žiburiai*. 1975 m. su „Nerija” Palangos vasaros estradoje įdainavo *Vėlų rudenį* (visas plokšteles išleido firma „Melodija”). 1997 m. Vilniaus garso įrašų studijos išleistoje kompaktinėje kasetėje *Žalioj Stotelėje* įrašyta B.Gadeikio atliekama daina *Meilės istorija*. Ansamblis buvo įsikūręs Klaipėdoje ir repetavo Filharmonijos filiale (dab. Marijos Taikos Karalienės bažnyčia), o koncertuodavo visoje Lietuvoje – apsistojęs didesniame mieste, su paruošta programa važinėdavo po aplinkines gyvenvietes.

## Šaltiniai
* Biografija 
* „Vilniaus aidų” diskografija
* VIA „Nerija” diskografija (rus.)

## Nuorodos
* Daina „Vėlų rudenį“ (YouTube kanalas)
* Daina „Motinos valsas“ (YouTube kanalas)
* Daina „Gražiausia mergina“ (YouTube kanalas)