Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolija (1458-1596)

**Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolija**, paprastai vadinama tiesiog **Kijevo metropolija** () – XV-XVI a. gyvavusi stačiatikių metropolija Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijoje. Ji tęsė Lietuvos stačiatikių metropolijos tradiciją ir buvo pavaldi Konstantinopolio patriarchatui.

## Raida
1441 m. Kijevo ir visos Rusios metropolitas Izidorius grįžęs iš Florencijos susirinkimo propagavo Rytų ir Vakarų bažnyčių susijungimą, dėl ko Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus II buvo įkalintas. Praėjus 7 metams be metropolito, 1448 m. Maskvos vyskupų sinodas pats paskyrė savo metropolitą nesitaręs su Konstantinopolio patriarchu. Taip Rusų Stačiatikių Bažnyčia atsiskyrė nuo Konstantinopolio patriarchato, o nuo 1589 m. metropolitai oficialiai titulavosi Maskvos ir visos Rusios patriarchais.

Reaguodama į šiuos veiksmus Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė nepripažino Izidoriaus įkalinimo ir toliau laikė jį savo stačiatikių metropolitu. 1458 m. buvo įšventintas Izidoriaus sūnėnas metropolitas Grigorijus II, kuris tapo pirmuoju **Kijevo, Haličo ir visos Rusios metropolitu**. Jį patvirtino patriarchas Grigorijus III, kuris tuo metu leido dienas tremtyje Romoje. Šį metropolitą pripažino 7 LDK stačiatikių vyskupai, kai tuo tarpu Maskvos ir Černigovo vyskupai priešinosi. 

Metropoliją sudarė LDK valdomos stačiatikių vyskupystės, o jos administracinis centras iš pradžių buvo Naugarduke, tačiau nuo 1495 m. perkeltas į Vilnių. Tiesa, kultūrinis ir religinis centras buvo Kijeve, kuris tęsė Kijevo Rusios metu sukurtą stačiatikių tradiciją. Dėl to metropolija ir buvo vadinama Kijevo vardu.

1569 m. po Liublino unijos visiems Abiejų Tautų Respublikos gyventojams užtikrinta religijos laisvė. Nepaisant to, stačiatikiai buvo skatinami priimti katalikybę. 1589 m. ATR viešėjo Konstantinopolio patriarchas Jeremijas II. Jis atleido iš pareigų tuometinį metropolitą Onesiforą, kuris buvo susituokęs antrą kartą, ir Vilniuje naujuoju metropolitu pašventino Mikalojų, kuris buvo Žygimanto III kandidatas.

Naujasis metropolitas siekė reformuoti stačiatikių bažnyčią, tačiau susidūrė su vyskupų ir įtakingų vienuolynų pasipriešinimu. Ilgainiui jis ėmė žvalgytis į sąjungą su katalikų bažnyčia. 1596 m. jis su ištikimais vyskupais pasirašė Brastos uniją, kuria įkūrė Unitų bažnyčią. Ji išlaikė įprastinę liturgiją, tačiau bažnyčios galva pripažino popiežių, o ne Konstantinopolio patriarchą. Su Bresto unija visi ATR stačiatikiai automatiškai tapo unitais, o stačiatikių metropolija virto unitų metropolija.
  
## Vyskupijos
Į Kijevo metropoliją įėjo: 
* Kijevo stačiatikių vyskupija; 
* Peremyslo stačiatikių vyskupija; 
* Cholmo stačiatikių vyskupija.
* Haličo stačiatikių vyskupija; 
* Turovo stačiatikių vyskupija; 
* Vladimiro stačiatikių vyskupija; 
* Lucko stačiatikių vyskupija; 
* Smolensko stačiatikių vyskupija; 
* Polocko stačiatikių vyskupija; 

## Metropolitai

* Metropolitas Grigorijus (1458–1473)
* Metropolitas Spiridonas (1476–1482)
* Metropolitas Simeonas (1481–1488)
* Metropolitas Jona I (1488–1494)
* Metropolitas Makarijus I (1495–1497)
* Metropolitas Juozapas (1498-?)
* Metropolitas Jona II
* Metropolitas Juozapas II
* Metropolitas Juozapas III
* Metropolitas Makarijus II
* Metropolitas Silvestras
* Metropolitas Jona III
* Metropolitas Elijas
* Metropolitas Onesiforas (iki 1589)
* Metropolitas Mikalojus (1589–1599)

## Išnašos