open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luzmila Carpio

**Lusmila Karpijo** (*Luzmila Carpio*, g. 1954 m. *Qala-Qala* kaime Potosi departamente) – Bolivijos dainininkė. Atlieka tradicines dainas aimarų ir kečujų kalbomis, groja su čarangu ir kena.

Paauglystėje išvyko gyventi į Orurą. Ten tapo indėnų muzikos kolektyvo nare, su kuriuo dalyvavo konkurse Kočabamboje. Lusmilos atlikta daina *Siway Azucena* greitai išpopuliarėjo visoje Bolivijoje, ir tapo pirmąja indėniška daina, sulaukusi tokio pasisekimo. Dainininkės balsas pasižymi aukštomis tonacijomis. Lusmilos Karpijo dainose apdainuojamas žmogaus ir gamtos ryšis, santarvė.

2006 m. Bolivijos prezidentas Evo Moralesas Lusmilą Karpijo paskyrė Bolivijos ambasadore Prancūzijoje.

## Diskografija
* *Tincu Tincu Tincu* (1970)
* *Sumaj Llajta* (1980)
* *Ruphay & Luzmila Carpio* (1982)
* *Luzmila Carpio en Radio Francia* (1983)
* *Huayños* (1988)
* *Arawi. The Spirit of the Andes* (1998)
* *Reina del Folklore 1970-71* (1999)
* *Lo Mejor de Luzmila Carpio* (1999)
* *Kuntur Mallku-The Messenger* (2000)
* *Song of the Earth and Stars* (2004)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* 
* Luzmila Carpio atlieka ''Ama Sua, Ama Llulla, Ama Qhella''
Kavoliai (Šilutė)

**Kavoliai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Žemaičių Naumiesčio, 3 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos – Pagėgių geležinkelio. Šalia yra Kavolių miškas, jame Kavolių kapinės, kuriose palaidoti tik evangelikų tikėjimą išpažįstantys žmonės. Tose kapinėse taip pat yra apie 1000 metų senumo Kavolių ąžuolas.

## Istorija

1669 m. kaimas paminėtas šaltiniuose. XIX a. įkurtos Kavolių evangelikų liuteronų kapinės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mėlynoji kurpelė

**Mėlynoji kurpelė** (*Aconitum napellus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Vakarų ir Centrinėje Europoje.

Tai daugiametis, 1 m aukštį siekiantis augalas. Lapai 5-10 cm ilgio, delniškai suskaidyti į 5 dalis. Žiedai tamsiai purpuriniai, 1-2 cm ilgio. Žydi vasaros pirmoje pusėje.

Mėlynoji kurpelė labai nuodinga. Senovėje jos sultimis tepdavo strėlių antgalius, naudodavo nuodų gamybai.
Balcersas

**Balcersas** – miestelis ir apskritis pietų Lichtenšteine. 4,4 tūkst. gyventojų (2005, visoje apskrityje). Pagrindinė miestelio dalis įsikūrusi rytiniame Reino krante.

## Istorija ir kultūra

Istoriškai dabartinė Balcersas susiformavo iš dviejų mažesnių kaimų – dabartinio Balcerso rytuose ir Mėlso vakaruose. Dėl tokio „pasidalijimo“ dar ir šiandien rengiamos pusiau rimtos Balcerso ir Mėlso gyventojų varžytuvės. Kai kurios tradicinės šventės, pavyzdžiui, *Funken*, švenčiama pavasarį, išliko ir praktikuojamos dar nuo ikikrikščioniškų laikų. Du Balcerso apskrities kaimeliai pirmąkart istoriniuose šaltiniuose paminėti kaip *Palazoles* (Balcersas) ir *Meilis* (Mėlsas).

## Sraigtasparnių kilimo ir nusileidimo bazė

Lichtenšteine nėra jokio oro uosto, tačiau Balcerse įrengta maža sraigtasparnių kilimo ir nusileidimo aikštelė.

## Sportas
* FC Balzers (futbolas)
Ešenas

**Ešenas** – miestas ir apskritis Lichtenšteino šiaurėje. 4,0 tūkst. gyventojų (2005, visa apskritis). Apskritis užima 10,3 km² plotą. Ešenas yra ketvirtasis pagal dydį Lichtenšteino miestas.

## Sportas
* USV Eschen-Mauren (futbolas)
Tryzenbergas

**Tryzenbergas** – miestelis Lichtenšteine. 2005 m. jame ir apylinkėse gyveno 2564 žmonės, jis užėmė 30 km² plotą.

Miestelis žinomas dėl savo ypatingos tarmės, daugiausia įtakoto iš Valserio atvykusių imigrantų viduramžiais. Ši tarmė patvirtina, kad ir mažoje Lichtenšteino kunigaikštystėje yra kalbinių skirtumų.

## Sportas
* FC Triesenberg (futbolas)
Šanas

**Šanas** – didžiausia Lichtenšteino apskritis. Jis yra šalies viduryje, netoliese sostinės Vaduco. 2005 m. apskrityje gyveno 5806 gyventojai, užimamas plotas – 26,8 km².

Šane įsikūrę daugiau nei 4000 kompanijų, kurios verčia jį dideliu ekonomikos centru. Žemė ribojasi su su Bucho miestu Šveicarijoje.

## Istorija

Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Šano miestas paminėtas apie 850 m.

## Sportas
* FC Schaan (futbolas)
Rugelis

**Rugelis** – miestas ir šiauriausia Lichtenšteino žemė. 2006 m. apskrityje gyveno 1932 gyventojai, užimamas plotas – 7,37 km².

Nors Lichtenšteinas yra kalnuota šalis, Rugelis įsikūręs žemumoje prie Reino upės, kur susikerta Lichtenšteino, Austrijos ir Šveicarijos sienos.

## Sportas
* FC Ruggell (futbolas)
Šelenbergas

**Šelenbergas** () – Lichtenšteino šiaurės vakaruose įsikūrusi apskritis. 2005 m. duomenimis gyveno 952 žmonės, užimama teritorija - 3,5 km².

Vaizdas:Wappen Schellenberg.svg|Apskrities herbas

## Nuorodos
* Virtualus turas po Šelenbergą
Maurenas

**Maurenas** () – Lichtenšteino apskritis, įsikūrusi šalies rytuose. 2006 m. duomenimis joje gyveno 3 718 gyventojai, užimamas plotas - 7,5 km².

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Plankenas

**Plankenas** () – mažiausioji Lichtenšteino apskritis. 2005 m. duomenimis joje gyvena tik 376 žmonės, užimamas plotas 5,3 km². 

Vaizdas:Wappen Planken.svg|Miesto herbas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Gamprinas

**Gamprinas** () – Lichtenšteino apskritis, įsikūrusi šalies vakaruose. 1,5 tūkst. gyventojų (2006), apskrities plotas 6,1 km². Yra Lichtenšteino institutas, Marijos bažnyčia.

## Istorija

Miestas Lichtenšteino kunigaikščio valdžion pateko 1699 metais.

Vaizdas:Wappen Gamprin.svg|Apskrities herbas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Tryzenas

**Tryzenas** – trečioji pagal dydį Lichtenšteino apskritis. 2006 m. duomenimis joje gyvena 4705 žmonės, užimamas plotas – 26 km².

## Sportas
* FC Triesen (futbolas)
Namelis prerijose (TV serialas)

**Namelis prerijose** () – JAV draminis serialas, pastatytas pagal rašytojos Lauros Ingalls Wilder to paties pavadinimo knygų seriją. Serialas sulaukė didelio pripažinimo, šešis kartus buvo labiausiai žiūrimų televizijos serialų dvidešimtuke. Serialas nutrauktas kurti po devynių sezonų dėl nukritusio reitingo, nusprendus pasitraukti vienam iš pagrindinių serialo kūrėjų ir aktorių Michael Landon.

Serialo veiksmas vyksta XIX amžiaus antrojoje pusėje nedideliame miestelyje Pietų Dakotoje. Pasakojama apie Ingalls šeimą, tėvus Charles ir Karolina, vaikus Mary, Laura, Carie.
Paulius Ivanauskas

**Paulius Ivanauskas** (g. 1987 m. balandžio 24 d. Prienuose) – buvęs Lietuvos krepšininkas, treneris.

2006 m. lapkričio mėn. Paulius Ivanauskas iš Vilniaus "Sakalų" buvo paskolintas Prienų "Rūdupiui" (NKL), bet jie žaidėją susigrąžino 2007–2008 m. LKL sezonui. 2008 m. rugpjūčio mėn. jis pasirašė vienerių metų sutartį su Alytaus "Alytus" klubu. 2010 m. lapkričio 3 d. persikėlė į Prienų "Rūdupio" klubą.

## Pasiekimai

* 2017 m. BBL čempionas

## Trenerio karjera

* 2018 m.- Prienų CBet-KKSC vyr. treneris

## Šaltiniai

## Nuorodos
Basketnews.lt puslapis apie žaidėją
Graušpicas

**Graušpicas** ( – „Pilkoji viršūnė“) – aukščiausias Lichtenšteino kalnas, esantis Alpėse, Retikono kalnagūbryje. Per Graušpicą eina Šveicarijos–Lichtenšteino valstybinė siena. Turi dvi viršūnes: Priešakinį Graušpicą (*Vordergrauspitz*, 2 599 m virš jūros lygio) ir Galinį Graušpicą arba Švarchorną (*Hintergrauspitz*, *Schwarzhorn*, 2574 m). Stūkso tarp Lavenos slėnio šiaurėje (Tryzeno bendruomenė Lichtenšteine) ir Flešo slėnio pietuose (Graubiundeno kantonas Šveicarijoje). Abu slėniai priklauso Reino baseinui; Reinas teka už 7 km į vakarus nuo Graušpico.

## Literatūra
* Manfred Hunziker: *Ringelspitz/Arosa/Rätikon, Alpine Touren/Bündner Alpen*, Verlag des SAC, 2010 m., ISBN 978-3-85902-313-0, p. 472 f.
Straipsnis

**Straipsnis** – analitinis žurnalistikos žanras, kuriam būdinga reiškinių, problemų analizė, nuoseklus, loginis minties plėtojimas, visuomenės gyvenimo dėsningumų atskleidimas.
Kartais atvirai išsakoma autoriaus nuomonė. Daromos įtikinamos išvados. Rašant išskiriami trys etapai: temos pasirinkimas, temos pateikimas ir literatūrinis apdorojimas.

## Straipsnių skirstymas

Paprastai žurnalistikoje straipsniai skirstomi į:

* redakcinius – vedamasis, redakcijos nuostatas atspindintis, jos vardu parašytas, neretai nenurodant konkretaus autoriaus,
rašinys, dažnai atsiliepiantis į kokius nors įvykius, paaiškėjusius faktus, tendencijas. Dažniausiai publikuojamas nuolatinėje laikraščio ar žurnalo vietoje, gali būti be pavadinimo, tik su nuolatine rubrika. Būdinga nedidelė, neretai vienoda visiems
leidinio redakciniams straipsniams apimtis, glaustas minčių dėstymas, tezių pobūdžio argumentacija, naudojami publicistinės
retorikos elementai. Įprasta pateikti išvadas, apibendrinimus, atspindinčius redakcijos nuostatas. Susiformavo XIX a. vid.;

* teorinius – visuomenės gyvenimo reiškiniai, problemos, pokyčiai, reformos gvildenama teoriniu aspektu, remiantis mokslo
žiniomis. Mintys dėstomos suprantamai, populiariai, paprastai, iliustruojant abstrakčius teiginius konkrečiais pavyzdžiais.
Tikslas – supažindinti su aktualiais klausimais, kurie yra svarbūs visuomenei;

* probleminius – gyvenimiškas problemas, reiškinius apibendrinančiai analizuojantis žurnalistinis rašinys. Nagrinėjamas ne
konkretus objektas, o gvildenamos problemos, konkrečiais pavyzdžiais iliustruojant bendresnio pobūdžio analizę;

* apžvalginius – tam tikro pobūdžio ir pasirinktos tematikos reiškinių ir įvykių analizė. Analizuoja tam tikro laiko ar vietos apibrėžto situacijos dėsningumus;

* mokslinius;

* kritinius;

* poleminius – diskusinio pobūdžio, ginama autoriaus nuomonė.

## Šaltiniai

* Žurnalistikos enciklopedija, Vilnius 1997
Nicipė

**Nicipė** graikų mitologijoje - dviejų personažų vardas.
#Viena iš penkiasdešimties Tespijaus ir Magamedės dukterų. Ji Herakliui pagimdė sūnų Antimachą.
#Pelopso ir Hipodamijos duktė, kuri ištekėjo už Stenelo ir su juo susilaukė Alkionės, Medūzos ir Euristėjaus.
Čačanis

**Čačanis** (, ) – ugnikalnis Pietų Peru, Anduose, Arekipos departamente, aukščiausias iš trijų ugnikalnių, supančių Arekipą. Aukštis 6057 m.

Dėl sauso klimato, kalno viršūnėje nėra pastovių ledynų. Ugnikalnio veikla nėra žinoma. Čačanis – populiarus turistinis objektas, į kalno viršūnę rengiami žygiai. Ugnikalnio pavadinimas kečujų kalba reiškia „sijoną“ ir dažnai minimas vietinėse legendose.

## Nuorodos
* Čančani ugnikalnių duomenų bazėje
Pikču Pikču

**Pikču Pikču** (, ) – ugnikalnis Anduose, pietinės Peru Arekipos departamente. Aukštis 5664 m.

## Šaltiniai
Mismi

**Mismi, Snieguotasis Mismi** (, ) – vulkaninės kilmės Andų viršukalnė Peru, Arekipos departamente, 160 km nuo Titikakos ežero. Kalną dengia keletas ledynų.

2001 m. Nacionalinės Geografijos Draugijos ekspedicija patvirtino, kad viename iš Mismi kalno ledynų ištakas gauna Amazonės upė, taip tapdama ilgiausia pasaulio upe . Kalno papėdėje ištekantis Karhuasanto upelis pasiekia Apurimaką, šis sudaro Ukajalį, o pastarajam susiliejus su Maranjonu susidaro Amazonė.

## Šaltiniai
Džubi kyšulys

**Džubi kyšulys** () – regionas, esantis Maroko pakrantės pietuose prie Vakarų Sacharos ir priešais Kanarų salas.

## Istorija

1879 m. Anglija čia įsteigė prekybos postą **Port Viktorija**, bet 1895 m. teritoriją nuo 27°40' lygiagretės ir Dra upės pardavė Marokui.

1912 m. Marokui tapus Prancūzijos protektoratu, Ispanija vedė derybas dėl šios teritorijos koncesijos. 1916 m. liepos 29 d. Vakarų Sacharos kolonijos administratorius Francisko Bens (Francisco Bens Argandoña) užėmė šią teritoriją. Buvo pastatytas oro uostas, kaip tarpinis pašto lėktuvų kilimo ir tūpimo takas. Teritorija užėmė apie 20 000 km², kurioje gyveno 10 000 gyventojų (daugiausiai berberai). Pagrindinis miestas tapo ''Villa Bens' (dabar Tarfaja).

1956 m. Marokui atgavus nepriklausomybę, šią teritoriją dar kurį laiką kontroliavo Ispanija, tik 1958 m. balandžio 2 d. galutinai atiduota Marokui.
Beldžiant į dangaus vartus

**Beldžiant į dangaus vartus** – 1997 m. vokiečių režisieriaus Thomas Jahn filmas. Jo pavadinimas kilęs nuo Bobo Dilano dainos, originaliai kurtos 1973 m. vesternui „Patas Garetas ir Bilis Kidas“.

Filme du pagrindiniai veikėjai – Martin Brest ir Rudi Wurlitzer – susitinka onkologinėje ligoninėje, abu ką tik sužinoję, kad nepagydomai serga vėžiu. Išgėrę tekilos, jie nusprendžia pabėgti iš ligoninės ir važiuoti pamatyti jūrą. Bėgdami pavagia automobilį, kuris, kaip vėliau paaiškėja, priklauso pogrindinio pasaulio bosui.
Kavoliai

**Kavoliais** vadinami kaimai:

* Jurbarko rajone:
** Kavoliai I;
** Kavoliai II;
* Rokiškio rajone:
** Pandėlio seniūnijoje;
** Panemunėlio seniūnijoje;
* Šalčininkų rajone (Kalviai);
* Šilutės rajone;
* Zarasų rajone.

## Pavadinimo kilmė

Kaimų vardai yra kilę nuo slavybės *kavolis* – „kalvis“.
Elektros kibirkštis

**Elektros kibirkštis** – akinamai švytintis laužytos formos kanalas arba gyslelių pluoštas, kuris trumpam laikui susidaro tarp elektrodų, kai elektrinio lauko stiprumas pasiekia maždaug 3000 V/mm ir oras staiga jonizuojasi. Kibirkštinį išlydį lydi būdingas traškesys. Milžiniško kibirkštinio išlydžio pavyzdys yra žaibas. Jonizuotų dujų temperatūra kibirkšties kanale siekia kelis tūkstančius laipsnių, o slėgis - šimtus atmosferų.

Kontaktų kibirkščiavimas sudaro daug keblumų: kibirkštys lydo, ardo metalą, gadina jungiklius ir relių kontaktus. Tačiau kibirkštis gali būti ir naudinga. Elektros kibirkštimi pramušamos mikroskopinio dydžio skylutės stikle, plastike ir kitose izoliacinėse medžiagose. Kibirkštimi galima „išgręžti“ sudėtingo profilio angą kiečiausiame metale, kibirkštis uždega benzino garus vidaus degimo variklyje ir kt.
Memorialas

**Memorialas** – paminklinis ansamblis (pvz., paminklas ir specialiai įrengta jį supanti teritorija; paminklų grupė ir kt.), skirtas atminti ypatingai asmenybei ar ypatingam, valstybei ir/ar tautai svarbiam įvykiui.

Memorialai dažnai būna gana dideli – pvz., statula ir ją supanti aikštė, obeliskas su papildomais statiniais ar takais kalno ar kalvos viršūnėje, karių kapinės, parkas ir t. t.
Memorialais būna ir kažkam atminti skirti viešosios paskirties pastatai – muziejai, bibliotekos, ligoninės ir kt.

## Memorialai karams ir karų aukoms atminti
Būdingi memorialai karams ir karų aukoms atminti:
* Amžinosios ugnies memorialas – memorialas, kurio centrinė dalis yra amžinoji ugnis.
* Karių kapinės – kare žuvusių karių kapinės, dažnai kartu su jose esančiais mauzoliejais, paminklais ir pan.
* Skulptūrų kompleksai


Image:Lincoln Memorial overhead.jpg|Linkolno memorialas Vašingtone (JAV)
|Memorialas baskų kareiviams, žuvusiems 1914-1918 m. (Prancūzija)
Image:Eternal Flame, Obelisk of Glory, Togliatty, Russia.JPG|Amžinoji ugnis prie Šlovės obelisko Toljatyje (Rusija)
Image:Illinois Korean War Memorial.JPG|Korėjos karo memorialas Ouk Ridžo (*Oak Ridge*) kapinėse Springfilde (Ilinojus, JAV)
Image:Piskarevskoye Memorial Cemetery Central Alley.jpg|Piskariovkos kapinių memorialas (*Пискарёвское мемориальное кладбище*) Sankt-Peterburge (Rusija) Leningrado blokados aukoms atminti

Image:Rajiv Gandhi Memorial blast site.jpg|Memorialas nužudytam Indijos politikui Radživui Gandžiui (Indija)
Image:Fallen Astronaut.jpg|Memorialas „Žuvęs astronautas“ (*Fallen Astronaut*) Mėnulyje.


## Memorialo prasmės kitomis kalbomis
Žodis *memorial* kitose kalbose gali turėti kitų prasminių atspalvių.
Anglų kalboje žodis *memorial* reiškia ne tik paminklų kompleksų (ansamblius), bet ir bet kokius daiktus, padedančius atsiminti ar pagerbti tam tikrą žmogų ar įvykį. Šia prasme *memorial* gali būti:
* antkapis,
* internetinis tinklalapis, skirtas žmogui atminti,
* vardinė stipendija universitete, skirta atminti tam tikram žmogui,
* nusipelniusį žmogų primenantys asmeniniai jo daiktai.
Frida

**Frida** – 2002 m. dviem Oskarais apdovanotas režisierės Julie Taymor filmas apie žinomą Meksikos siurrealizmo dailininkę Frida Kahlo. Pagrindinį vaidmenį atlieka Salma Hayek.

Scenarijų filmui pagal *Hayden Herrera* knygą „Frida: A Biography of Frida Kahlo“ (*Frida: Fridos Kalo biografija*) rašė Edward Norton (taip pat atlikęs ir epizodinį vaidmenį), Clancy Sigal, Diane Lake, Gregory Nava ir Anna Thomas. Garso takelį kūrė amerikiečių kompozitorius Elliot Goldenthal.

„Frida“ buvo nominuota 6 Oskarams, laimėjo du: už geriausią grimą ir geriausią garso takelį. Garso takelis taip pat laimėjo ir Auksinio gaublio apdovanojimą.
Titas (1999 filmas)

**Titas** – 1999 m. režisierės Julie Taymor filmas, pastatytas pagal Šekspyro pjesę „Titas Andronikas“. Tai buvo pirmoji šios pjesės ekranizacija kinui, taip pat – Taymor kino režisūros debiutas. Scenarijų rašė pati režisierė. Pagrindinį romėnų karvedžio Tito vaidmenį atliko Anthony Hopkins.

Filmo (skirtingai, nei Šekspyro pjesės) veiksmas vyksta anachronistinėje, siurrealistinėje visatoje, neaišku kokiame laikmetyje ar epochoje. Veikėjai nešiojasi kardus tačiau važinėjasi moderniais automobiliais, o jų apranga ir apskritai aplinka daugiau primena futuristinę senovės Romos kultūros imitaciją. Taip pat daug kostiumų yra užuominos į įvairius realius istorijos laikotarpius, kaip kad Musolinio laikų Italija. Neskaitant anachronizmų, siužetas liko labai artimas Šekspyro kūriniui. Dialogai palikti originalūs – eiliuoti.

„Titas“ buvo filmuotas JAV ir Italijoje.

Garso takelį kūrė amerikiečių kompozitorius Elliot Goldenthal.
Titas (reikšmės)

**Titas** () gali reikšti:

* Viljamo Šekspyro pjesė „Titas Andronikas“;
* 1999 m. rež. Julie Taymor filmas Titas;
* buvęs Jugoslavijos vadovas maršalas Josip Broz Tito.

**Titas** – vyriškas vardas.

Vardadienis: sausio 4 d.

## Žmonės

* Antoninas Pijus (*Titas*, 86–161) – imperatoriaus Adriano įsūnis, Romos imperatorius;
* Domicianas (*Titas*, 51–96) – Romos imperatorius, priklausęs Flavijų dinastijai;
* Pomponijus Mela (*Titas*) – iš Ispanijos kilęs romėnų istorikas. Gyveno I a. pradžioje. Apie 41-44 m. (mūsų eros) parašė trijų dalių veikalą „Apie pasaulio padėtį“ ( arba *De Chorographia*). Apie patį Pomponijų Melą beveik nieko nėra žinoma, tik kad gimė Tingenteroje ar Singenteroje pietų Ispanijoje. Kūrinio data nustatyta pagal aliuziją į Klaudijaus ekspediciją į Britaniją;
* Titas Aleksiūnas (g. 1937) – Lietuvos ir Biržų rajono politinis bei visuomenės veikėjas;
* Titas Flavijus Vespasianas (9–79) – Romos imperatorius nuo 69 iki 79 m., trumpos, bet įtakingos Flavijų dinastijos įkūrėjas.
* Titas Flavijus Vespasianas (39-81) – Romos imperijos imperatorius nuo 79 m. iki savo mirties 81 m.
* Titas Livijus (59 m. pr. m. e.–17) – romėnų istorikas, parašęs žymų veikalą *[[Ab Urbe condita]]* („*Nuo miesto įkūrimo*“) apie Romos istoriją nuo jos įkūrimo iki savo laikų (Augusto valdymo);
* Titas Lukrecijus Karas (97 m. pr. m. e.–55 m. pr. m. e.) – vienas didžiausių romėnų poetų;
* Titas Masiulis (1962–1991) – vienas iš Sausio 13-osios įvykių aukų, žuvo sausio 13 d. naktį, gindamas Lietuvos Respublikos laisvę ir nepriklausomybę;
* Titas Pomponijus Atikas (109 m. pr. m. e.–32 m. pr. m. e.) – romėnų didikas (raitelis – eques), geriausiai žinomas dėl savo draugystės su oratoriumi ir politiku Marku Tulijum Ciceronu. Jam dedikuotas Cicerono traktatas apie draugystę (*De Amicitia*), o jų susirašinėjimą Cicerono išlaisvintas vergas ir asmeninis sekretorius Markas Tulijus Tironas surinko į šešiolika knygų (*Epistulae ad Atticum*);
* Titas Tacijus (m. 748 m. pr. m. e.) – legendinis sabinų Kureso (*Cures*) miesto karalius pagal senovės Romos tradiciją;
Solimana

**Solimana** (, ) – ugnikalnis Anduose, pietinės Peru Arekipos departamente. Aukštis 6093 m.

Per pastaruosius 10 000 metų ugnikalnis nebuvo išsiveržęs nė karto.

## Išnašos
Koropuna

**Koropuna** arba ***Snieguotoji Koropuna*** (, ) – aukščiausias ir didžiausias Peru ugnikalnis. Stūkso šalies pietuose, Anduose, Arekipos departamente, 150 km į šiaurės vakarus nuo Arekipos. Aukštis 6337 m (kai kurie šaltiniai pateikia 6425 m).

Koropuna – masyvus, ledynais padengtas kompleksinis stratovulkanas, iškilęs plynaukštėje. Užima 12 x 20 km teritoriją ir turi 6 viršūnes. Pastovi ledo kepurė užima 130 km² plotą (sniego ribos aukštis apie 5800 m). Veržiasi solfataros.

Koropunos viršukalnėje rasta inkų kultūros tekstilės liekanų, taigi manoma, kad į kalną įkopta dar prieškolumbiniais laikais. Pastaraisiais laikais pirmąsyk įkopta 1911 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Koropuna ugnikalnių duomenų bazėje
Automobilio istorija

**Automobilių istorijos** pradžia gali būti laikoma prieš keletą tūkstantmečių išrastas ratas. Maždaug prieš 6000 metų žmonės stengėsi sukurti transporto priemones, kurios galėtų judėti nenaudojant žmogaus ar gyvulio raumenų jėgos.

## Garo mašinos
Seniausias išlikęs garo automobilio aprašymas 1678 m. paliktas jėzuitų vienuolio Ferdinando Ferhisto. 1775 m. pagamintas garo – automobilio modelis. Tikrasis šiuolaikinių automobilių kūrimas prasidėjo tada, kai 1768 m. Džeimsas Vatas (anglų mokslininkas ir išradėjas) išrado garo mašiną. 1769 m. – 1770 m. Nikolausas Džiuzefas (prancūzų inžinierius) pagamino garo mašina varomą triratį vežimėlį, kuris pasiekdavo 4 km/h greitį. 1801 m. anglų inžinierius Ričardas Treivitikas pagamino pirmą garu varomą vežimėlį keleiviams pervežti. 1862 m. Nikolausas Augustas Otas išrado keturtakčio variklio veikimo principą, tačiau pirmas jo pagamintas keturtaktis variklis pasirodė nepatikimas, todėl visas jėgas jis sukaupė garo mašinai.

1867 m. Otas ir Oigenas Langenas pasaulinėje Paryžiaus parodoje pademonstravo 1,5 kW galios dyzelinį variklį, kurio degančios ir nesiplečiančios dujos stumdė laisvai judantį stūmoklį aukštyn. Vėliau, 1885 m. Maldanas sukūrė plūdinį karbiuratorių.

## Pirmieji automobiliai – motoriniai vežimėliai

1886 m. sausio 29 d. Karlas Bencas užpatentavo pirmąjį pasaulyje automobilį. Po metų prasidėjo šio automobilio bandymai. Triratis Benco motorinis vežimėlis turėjo 0,9 litro darbo tūrio variklį, kurio sūkių dažnis buvo lygus 400 aps./min., o galia – 0,65 kW.

1885 m. Gotlybas Daimleris įstatė savo variklį į dviratį, o po metų pristatė savo keturratį motorinį vežimą 0,46 l darbo tūrio ir 600 aps./min. Jo galia buvo 0,81 kW.

1892 m. vokiečių dyzelino išradėjas Rudolfas Dyzelis gavo pirmąjį patentą savaiminio užsiliepsnojimo varikliui. 1897 m. buvo pagamintas pirmas naudojimui tinkamas dyzelinis variklis.

1893 m. Paryžiuje automobiliams įvesti privalomi numerio ženklai.
Uždegimo ritė

**Uždegimo ritė** – viena iš variklio uždegimo sistemos sudedamųjų dalių.

Variklio uždegimo sistemoje yra dvi elektros srovės grandinės – žemos ir aukštos įtampos. Uždegimo ritėje žemos įtampos (12 V, rečiau – 6 V) srovė paverčiama iki 30 000 voltų aukštos įtampos srove.

Priklausomai nuo keliamų reikalavimų, uždegimo ritės būna:
* standartinės (tepalinės) uždegimo ritės
* didelės galios uždegimo ritės

Didelės galios uždegimo ritės gali generuoti aukštesnę uždegimo įtampą ir gali duoti daugiau uždegimo kibirkščių per laiko vienetą, negu standartinės uždegimo ritės.

## Konstrukcija

Antrinėje apvijoje yra maždaug 15 000–30 000 vijų, pagamintų iš plono varinio laido (0,07 mm skersmens), o pirminėje (laido storis apie 0,72 mm) – 60–150 kartų mažiau negu antrinėje apvijoje. Pirminės apvijos išvadai prijungti prie karbiuratoriaus dangtelio gnybtų P ir BK. Antrinės apvijos išvadai – prie gnybto P ir prie žalvarinio stovelio, kuris sujungtas su aukštos įtampos laidu.
		
Šerdis su ritėmis įstatyta į porcelianinio izoliatoriaus ir kaskolitinio dangtelio įdubas, virš ričių įtaisytas žiedinis magneto laidas, sudarytas iš dviejų elektrotechninių lakštų. Jis stiprina magnetinį srautą.
		
Ritės pirminė apvija nuosekliai sujungta su papildoma varža, vadinama variatoriumi. Ji reikalinga mažesniam įtampos kritimui antrinėje apvijoje varikliui dirbant dideliais sūkiais ir lengvesniam variklio paleidimui. Variatoriaus išvadai sujungti su gnybtais, esančiais ant karbolitinio dangtelio.
Edvardas Gaurilovas

**Edvardas Gaurilovas** – futbolo žaidėjas iš Lietuvos, žaidžiantis FK Palanga gynėjo pozicijoje.

## Klubinė karjera
Karjerą kaip profesionalas pradėjo 2014 m., kai žaidė FK Dainava Alytus, po pusmečio perėjo į FC Šiauliai.

2015 m. atstovavo FK Trakai.

2018 m. už FK Palanga sužaidė trejas rungtynes A lygoje.

## Karjera rinktinėse
Buvo Lietuvos U-19 atsarginis žaidėjas, 2004 m. antrajame rate žaidė rungtynėse su Vengrijos ir Olandijos U-19 rinktinėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* alyga.lt žaidėjo profilis
Žemaičių apygarda

**Žemaičių apygarda** – Lietuvos rezistencinio pasipriešinimo Telšių, Kretingos, Mažeikių apskrityse bei dalyje Tauragės apskrities dalyvius vienijusi partizanų apygarda. Leido laikraščius „Laisvės balsas“, „Kovojantis lietuvis“, „Malda girioje“.

## Istorija
Įkurta 1945 m. kovo mėn.

Apygardos štabas sunaikintas 1953 m. rugpjūčio 29 d.

1965 m. liepos 6 d. žuvo paskutinis apygardos partizanas Pranas Končius-Adomas.

## Rinktinės
Apygardą sudarė 3 rinktinės:
* Kardo rinktinė,
* Alkos rinktinė,
* Šatrijos rinktinė.

## Vadai

## Partizanai
**Kazimieras Jašinskas** (slap. *Krivaitis*, 1926 m., Jokūbavo k., Kretingos valsčius, Kretingos apskr. – 1948 m. spalio 19 d. Jokūbavo k., Kretingos valsčius, Kretingos apskr.) apie 1946 m. įstojo į Gargždų valsčiuje veikusį Kardo rinktinės Vidmanto kuopos Kaributo partizanų būrį. 1948 m. spalio 19 d. rytą kartu su būrio vadu Vytautu Jablonskiu-*Vanagu* ir partizanu Petru Benečiu-*Algiu* prie partizanų rėmėjo ir ryšininko Jono Jokšo sodybos Jokūbave pateko į Kretingos stribų ir enkavedistų surengtą pasalą. Susišaudymo metu buvo sunkiai sužeistas į koją ir nenorėdamas pasiduoti nusišovė.

Vardas įamžintas 1992 m. Kardo rinktinės partizanų atminimui skirtame paminkle Kretingos senosiose kapinėse (architektas Edmundas Giedrimas) ir 2004 m. Jokūbavo bažnyčios šventoriuje pastatytame atminimo kryžiuje (skulptorius Virgilijus Vaičiūnas).

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1243, l. 288, 300, ap. 47, b. 246, l. 98v-99.
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų departamento 1998 m. kovo 6 d. archyvinė pažyma, l. 5.
Armėnijos futbolo taurė

**Armėnijos futbolo taurė** (, *Hayastani Ankaxowtyan Gavat* – „Nepriklausomybės taurė“) – pagrindinis Armėnijos futbolo taurės turnyras. Turnyre dalyvauja 20 komandų – visos iš 1–2 pakopų, išskyrus dukterines komandas. Nugalėtojai patenka į UEFA konferencijų lygą.

## Istorija

Šaliai gavus nepriklausomybę, rengiamas nuo 1992 m., nors turnyro šaknys siekia 1939 m. Finalinės rungtynės vyksta Armėnijos nepriklausomybės dieną, gegužės 9-ąją, todėl taurė dar vadinama *Nepriklausomybės taure*.

## Nugalėtojai

Per 1992–2025 m. iš viso taurę laimėjo 11 komandų – tarp jų sėkmingiausias klubas yra Jerevano „P’yunik“ (8 kartai).

|-
| Pyunik Erewan ||  || 1996, 2002, 2004, 2009, 2010, 2013, 2014, 2015
|-
| MIKA Astarak ||  || 2000, 2001, 2003, 2005, 2006, 2011
|-
| Ararat Erewan ||  || 1993, 1994, 1995, 1997, 2008, 2021
|-
| Urartu Erewan ||  || 1992, 2007, 2016, 2023
|-
| Sirak Gyumri ||  || 2012, 2017
|-
| Cement Ararat ||  || 1998, 1999
|-
| Noah Armavir ||  || 2020, 2025
|-
| Alaskert Erewan ||  || 2019
|-
| Ganjasar Kapan ||  || 2018
|-
| Ararat-Armenia Erewan ||  || 2024
|-
| Noravank Vayk ||  || 2022
|}

## Finalai

|-
|  || Bananc Abowyan || Homenetmen Erewan || 2-0
|-
|  || Ararat Erewan || Sirak Gyumri || 3-1
|-
|  || Ararat Erewan || Sirak Gyumri || 1-0
|-
|  || Ararat Erewan || Kotayk Abowyan || 4-2
|-
|  || Pyunik Erewan || Kotayk Abowyan || 3-2
|-
|  || Ararat Erewan || Pyunik Erewan || 1-0
|-
|  || Cement Ararat || FK Erewan || 3-1
|-
|  || Cement Ararat || Sirak Gyumri || 3-2
|-
|  || Mika Astarak || Zvartnoc Erewan || 2-1
|-
|  || Mika Astarak || Ararat Erewan || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || Pyunik Erewan || Zvartnoc Erewan || 2-0
|-
|  || Mika Astarak || Bananc Erewan || 1-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 0-0 (baud. 6-5)
|-
|  || Mika Astarak || Kilikia Erewan || 2-0
|-
|  || Mika Astarak || Pyunik Erewan || 1-0
|-
|  || Bananc Erewan || Ararat Erewan || 3-1 (prat.)
|-
|  || Ararat Erewan || Bananc Erewan || 2-1 (prat.)
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 1-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 4-0
|-
|  || Mika Erewan || Sirak Gyumri || 4-1
|-
|  || Sirak Gyumri || Impuls Dilijan || 1-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Sirak Gyumri || 1-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Ganjasar Kapan || 2-1
|-
|  || Pyunik Erewan || Mika Erewan || 3-1
|-
|  || Bananc Erewan || Mika Erewan || 2-0
|-
|  || Sirak Gyumri || Pyunik Erewan || 3-0
|-
|  || Ganjasar Kapan || Alaskert Erewan || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || Alaskert Erewan || Lori Vanajor || 1-0
|-
|  || Noah Erewan || Ararat-Armenia Erewan || 5-5 (baud. 7-6)
|-
|  || Ararat Erewan || Alaskert Erewan || 3-1	
|-
|  || Noravank Vayk || Urartu Erewan || 2-0
|-
|  || Urartu Erewan || Sirak Gyumri || 2-1
|-
|  || Ararat-Armenia Erewan || Urartu Erewan || 1-1 (baud. 5-3)
|-
|  || Noah Armavir || Ararat-Armenia Erewan || 3-1
|}


## Nuorodos
* Armenia - List of Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige pokalfinaler fra Armenien (Foot.dk)
* Armenian Cup archive (Flashscore.com)
* Armenien » Cup » Archiv (Weltfussball.de)
Armėnijos futbolo supertaurė

**Armėnijos futbolo supertaurė** (, *Hakob Tonoyani anvan Sowpergavat*) – Armėnijos futbolo trofėjus, dėl kurio kasmet kovoja  ir . Rungtynės dažniausiai vyksta gegužės mėnesį.

## Istorija

Trofėjus įsteigtas 1996 m., nuo 2002 m. rungtynės vykdavo kitų metų pavasarį (žaisdavo tų pačių metų čempionas ir taurės laimėtojas), nuo 2010 m. rudenį (2009 m. čempionas ir 2010 m. taurės laimėtojas), nuo 2013 m. – to paties sezono laureatai.

## Nugalėtojai

Per 1996–2025 m. Armėnijos supertaurę laimėjo 9 komandos – tarp jų sėkmingiausias „Pyunik“ klubas (9 kartai).

|-
| Pyunik Erewan ||  || 1997, 2001, 2004, 2005, 2007, 2008, 2010, 2011, 2015
|-
| Sirak Gyumri ||  || 1996, 1999, 2002, 2013, 2017, 2023
|-
| Alaskert Erewan ||  || 2016, 2018, 2021
|-
| MIKA Astarak ||  || 2006, 2012
|-
| Ararat-Armenia Erewan ||  || 2019, 2025
|-
| Ararat Erewan ||  || 2009
|-
| Araks Ararat ||  || 1998
|-
| Bananc Erewan ||  || 2014
|-
| Noah Armavir ||  || 2020
|}

## Rungtynės

|-
|  || Sirak Gyumri || Pyunik Erewan || 3-1
|-
|  || Pyunik Erewan || Ararat Erewan || 2-0
|-
|  || Cement Ararat || Sirak Gyumri || 1-1 (baud. 4-3)
|-
|  || Sirak Gyumri || Cement Ararat || 2-1 (auks. įv.) 
|-
| 2000–2001 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Pyunik Erewan || Mika Astarak || 2-1
|-
|  || Sirak Gyumri || Pyunik Erewan || 2-1
|-
|  || Pyunik Erewan || Mika Astarak || 1-0 (sidb. įv.)
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 1-0
|-
|  || Mika Astarak || Pyunik Erewan || 3-2
|-
|  || Pyunik Erewan || Mika Astarak || 2-1 (prat.)
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 1-0
|-
|  || Ararat Erewan || Pyunik Erewan || 2-1
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 2-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Bananc Erewan || 3-0
|-
|  || Mika Erewan || Ulis Erewan || 0-0 (baud. 5-3)
|-
|  || Sirak Gyumri || Pyunik Erewan || 2-0
|-
|  || Bananc Erewan || Pyunik Erewan || 3-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Mika Erewan || 3-0
|-
|  || Alashkert Erewan || Bananc Erewan || 1-1 (baud. 3-2)
|-
|  || Sirak Gyumri || Alashkert Erewan || 2-0
|-
|  || Alashkert Erewan || Gandzasar Kapan || 2-0
|-
|  || Ararat-Armenia Erewan || Alashkert Erewan || 3-2 (prat.)
|-
|  || Noah Erewan || Ararat-Armenia Erewan || 2-1 (prat.)
|-
|  || Alashkert Erewan || Ararat Erewan || 1-0
|-
|  || Pyunik Erewan || Noravank Vayk || +:–
|-
|  || Sirak Gyumri || Urartu Erewan || 0-0 (baud. 6-5)
|-
|  || Ararat-Armenia Erewan || Pyunik Erewan || 4-0
|}


## Nuorodos
* Armenia - List of Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Super Cup archive (Flashscore.com)
Sigitas Parulskis

**Sigitas Parulskis** (g. 1965 m. vasario 10 d. Obeliuose, Rokiškio raj.) – poetas, eseistas, dramaturgas, kritikas, vertėjas.

## Biografija

1983 m. baigė Obelių vidurinę mokyklą. 1990 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą.

Dirbo „Aitvaro“, „Literatūros ir meno“, „Lietuvos aido“, „Lietuvos ryto“ ir „Šiaurės Atėnų“ redakcijose, 2003–2007 m. buvo „Šiaurės Atėnų“ redaktorius. 2002–2003 m. turėjo skiltį savaitraštyje „Veidas“.

Jo trumpų istorijų knyga „Sraigė su beisbolo lazda“ pripažinta geriausia 2007 m. Lietuvos knyga suaugusiųjų kategorijoje.

## Bibliografija
* Iš ilgesio visa tai: [eilėraščiai]. – Vilnius: Vaga, 1990 (skirta Zigmo Gėlės literatūrinė premija)
* Mirusiųjų: [eilėraščiai]. – Vilnius: Baltos lankos, 1994
* Iš gyvenimo vėlių: [pjesė]. – Šiaulių dramos teatras, 1995
* P. S. Byla O. K.: [pjesė]. – Lietuvos nacionalinis dramos teatras, 1997
* Mortui sepulti sint: [eilėraščiai]. Vilnius: Baltos lankos, 1998
* Nenoriu susipažinti: [radijo pjesė]. Lietuvos valstybinis radijas, 1998
* 50 eilėraščių: [eilėraščiai]. Vilnius: Baltos lankos, 1999
* Dangaus durys dažytos: [eilėraščių albumas; garso įrašas]. Vilnius: Tembras, 1999
* Meistras ir Margarita: [scenarijus]. Oskaro Koršunovo teatras, 2000
* Nesibaigianti vienantvė dviem: [pjesė]. Oskaro Koršunovo teatras, 2001-2002
* Trys sekundės dangaus: [romanas]. – Vilnius: Baltos lankos, 2002. – 215 p.
* Nuogi drabužiai: [esė rinkinys]. – Vilnius: Baltos lankos, 2002. – 220 p.
* Siužetą siūlau nušauti: [esė rinkinys]. – Vilnius: Baltos lankos, 2002. – 173 p.
* Barboros Radvilaitės testamentas: [scenarijus]. Valstybinis jaunimo teatras, 2002
* Viskas, ko pageidavote: [radijo pjesė]. Lietuvos valstybinis radijas, 2004
* Doriforė: [romanas]. Vilnius: Baltos lankos, 2004
* Marmurinis šuo: [eilėraščiai]. Vilnius: Baltos lankos, 2004
* Miegas ir kitos moterys: [trumpos istorijos]. Vilnius: Baltos lankos, 2005
* Sraigė su beisbolo lazda: [trumpos istorijos]. Vilnius: Baltos lankos, 2006
* Trys pjesės: Vilnius: Baltos lankos, 2006.
* Murmanti siena: [romanas]. – Vilnius: Baltos lankos, 2008
* Keltininkas: [pjesė]. – Oskaro Koršunovo teatras, 2008
* Vėjas mano akys: [atostogų romanas]. – Vilnius: Baltos lankos, 2010
* Tamsa ir partneriai: [romanas]. – Vilnius: Alma littera, 2012
* Prieš mirtį norisi švelnaus [trumpos istorijos]. - Vilnius: Alma littera, 2012
* Mano tikėjimo iltys: tekstai, atsiradę iš stebėjimo, patirties ir vaizduotės. - Vilnius: Alma littera, 2013
* Nutylėtų lelijų miestas: [romanas]. Vilnius: Alma littera, 2016
* Amžinybė manęs nejaudina: [trumpos istorijos]. - Vilnius: Alma littera, 2018
* Laiko nusikaltimai: avanti8rinis romanas]. - Vilnius: Alma littera, 2021
* Kaip aš mečiau: [romanas]. – Vilnius: Alma littera, 2024

## Nuorodos
* S. Parulskio tekstai
* http://kultura.lrytas.lt/literatura/2016/02/27/news/s-parulskis-sekso-scenomis-nesiekia-kad-popieziui-sustangretu-818043/
* http://kultura.lrytas.lt/literatura/2017/06/14/news/rasytojui-sigitui-parulskiui-liudo-dovydeno-premija-1677721/ 

## Šaltiniai
Savia Andina

**„Savia Andina“** – Bolivijos muzikinė grupė, grojanti tradicinę Andų muziką, bei papildanti ją moderniosios muzikos elementais.

Grupės pavadinimas išvertus iš ispanų kalbos reiškia „Andų syvai“. „Savia Andina“ susikūrė šeštojo dešimtmečio pradžioje, susibūrus trims koledžo draugams Cherardui Ariasui (*Gerardo Arias*), Edžiui Navijai (*Eddy Navia*) ir Oskarui Kastro (*Óscar Castro*). 1975 m. prie grupės prisijungė Alsidedas Mechija (*Alcídes Mejía*). „Savia Andina“ pradžioje pergrojinėdavo tradicines folklorines Andų dainas, bet vėliau pradėjo eksperimentuoti, jas aranžuodami ne tik ispaniška, bet ir kitų kraštų (Arabijos, Graikijos) muzika. 1978 m. Edis Navija perėjo į grupę „Sukay“.

## Diskografija
* *Clásicos del Folklore Boliviano Vol. 1* (1977 m.)
* *El Sicuri* (1982 m.)
* *10 años* (1986 m.)
* *Clásicos del folklore Boliviano Vol. 2* (1986 m.)
* *Música Selecta* (1987 m.)
* *Mujer Obrera* (1988 m.)
* *Classics Vol. 1* (1993 m.)
* *Antología de la Música Boliviana (20 años)* (1995 m.)
* *Classics 2 (El Minero)* (1996 m.)
* *Sangre Andina * (1996 m.)
* *Classics 3* (1998 m.)
* *Vale un Potosí* (1999 m.)
* *Canto Boliviano (Totora Olvidada)* (2000 m.)
* *Savia Andina, en Vivo* (2003 m.)
* *Lo mejor de Savia Andina* (2004 m.)
* *30 años* (2006 m.)

## Nuorodos
*
Hipodamija

**Hipodamija** (ar Hipodamėja) graikų mitologijoje – karaliaus Oinamajaus dukra, Tiesto, Atrėjaus, Alkatojaus, Pitėjo motina, Pelopso žmona. Pelopsas norėjo vesti Hipodamiją, bet jos tėvas jau nužudė trylika jos garbintojų prieš tai nugalėjęs karietų varžybose (nes Poseidonas ar Arėjas jam davė greitus ar sparnuotus arklius). Oinamajus taip darė, nes pats ją mylėjo arba, pagal 
kitą versiją, pranašystė teigė, kad jos sūnus jį užmuš. Pelopsas (pagal kitą versiją Hipodamija) įtikino Mirtilą, Oinamajaus karietos vadeliotoją, pakeisti bronzinę ašį vaškine, jungiančią karietos ratus. Oinamajus žuvo, bet Mirtilas išgyveno. Po to Pelopsas užmušė Mirtilą, nes nenorėjo atiduoti jam pusės karalystės arba nes jis mėgino išprievartauti Hipodamiją. Mirdamas Mirtilas prakeikė Pelopsą ir jo giminę. Šis prakeiksmas persekiojo Pelopso palikuonis: Tiestą, Atrėją, Agamemnoną, Egistą, Meneląjų ir Orestą.
Feso susitarimas

**[[Fesas|Feso]] susitarimas** (arab.:معاهدة فاس), pasirašytas 1912 m. kovo 30 d. Maroko sultono Abdalchafido (Abdelhafid of Morocco), dėl Maroko padalinimo. Šio susitarimo išdavoje, Marokas buvo padalintas į Prancūzijos Maroką ir Ispanijos Maroką.

Vokietija pripažino Prancūzijos ir Ispanijos teritorijas Maroke ir iš Prancūzijos gavo Prancūzijos Ekvatorinės Afrikos kolonijos pelkėtąją vidurio Kongo teritoriją (dabar Kongo Respublika). Šios žemės vadinosi *Naujasis Kamerūnas* ir iki I pasaulinio karo tapo Vokietijos Kamerūno kolonija. Pagal susitarimą Vokietija Prancūzijai atidavė nedidelę teritoriją į pietryčius nuo Fort Lamy (dabar Čadas), žiūr. žemėlapį čia .

Ispanijai atiteko šiaurinė Maroko dalis: nuo Tanžero iki Meliljos su Rifo kalnais, Atlanto vandenyno pakrantės pietų vakaruose esantis Ifnis ir sritis nuo Dra upės į pietus iki Tarfajos (Jubi kyšulio teritorija).

Šis susitarimas Maroko nacionalistų buvo priimtas kaip išdavystė.

## Taip pat skaitykite
* Maroko istorija
* Agadiro krizė
Spartak Erevan

**Spartak Erevan** skirtingais metais vadinosi du armėnų futbolo klubai:

* 1954–1962 m. dabartinis FA Ararat Erewan;
* 2001–2005 m. FK Araks Ararat.
Adomo obuolys

**Adomo obuolys** – lytinio brendimo metu atsirandantis antrinis lytinis požymis. Kai bręstant gerklos dėl hormonų poveikio vyrų gerklėje didėja, jos išsikiša į priekį. Dauguma moterų neturi Adomo obuolio, nes jų gerklos neauga taip stipriai, kaip vyrų. Adomo obuolys lemia žemesnį balsą, todėl daugumos vyrų balsai būna žemi. Moterų balsai taip pat gali tapti žemi, jei jų gerklos lytinio brendimo metu padidėja.

Pavadinimas „Adomo obuolys“ kilo iš legendos, pasakojančios, kaip Adomas Edeno soduose suvalgė gabalėlį obuolio ir šis įstrigo jo gerklėje. Medicinoje Adomo obuolys kartais vadinamas *prominentia laryngea*.
Pitėjas (mitologija)

**Pitėjas** graikų mitologijoje – Pelopso sūnus, Aetros tėvas. Jis buvo Troizenos karalius. Jis buvo išmintingas žmogus ir suprato Egėjo pranašystės žodžius, kai kiti jos nesuprato.
Lichtenšteino geografija

**[[Lichtenšteinas]]** yra valstybė centrinėje Vakarų Europoje.

## Pagrindiniai duomenys

* **Geografinė padėtis**: Vakarų Europoje, įsiterpęs tarp Austrijos ir Šveicarijos.
* **Geografinės koordinatės**: .
***Žemyninės sienos**: 
** *iš viso*  76 km;
** su Austrija: 35 km, su Šveicarija 41 km.
***Jūros krantas**: 0 km (neturi priėjimo prie jūros).
***[[Klimatas]]**: žemyninis; šaltos, apsiniaukę žiemos, galimas sniegas ar lietus; šiltos, debesuotos ir drėgnos vasaros. 
***[[Reljefas]]**: didžiuma šalies kalnuota (Alpės), vakaruose driekiasi Reino slėnis. 
***Gamtiniai resursai**: hidroelektrinių potencialas, dirbama žemė. 
***Žemių naudmenys**:
** *dirbama žemė* 24 %;
** *pastovūs pasėliai*: 0 %;
** *ganyklos*: 16 %;
** *miškai*: 35 %;
** *kita*: 25 %. (1993 m. duomenys.
***Drėkinami plotai**: nėra.
***Gamtinės pavojaus zonos**: nėra duomenų.

## Tolimiausieji geografiniai taškai

* Šiauriausias - Reinas 
* Piečiausias - Macerkofo viršukalnė (2452&nbsp;m) 
* Labiausiai nutolęs į rytus - 28 pasienio punktas, virš Nencingerio 
* Labiausiai nutolęs į vakarus - Reino upė 
* Aukščiausias - Graušpicas (2599 m) 
* Žemiausias - Bangserfeldas (429 m) 

## Šaltiniai
* CŽV žinynas
Pneumatinis plaktukas

**Pneumatinis plaktukas** - kilnojamas plaktukas, naudojantis suspaustą orą. Naudojamas ardyti kelių dangą, uolas, akmenis. Jis veikia panašiai kaip kirtiklis, kurio kaltas daužo, bet nesisuka.

Įrankis, kuriame suspaustas oras suka grąžtą, vadinamas *oriniu grąžtu* arba *rotaciniu plaktuku*.

Kilnojamas pneumatinis plaktukas nėra skirtas griauti sienoms ar statiems šlaitams. Jis veiksmingiausias vertikalioje padėtyje, tuomet jo masė didina kalimo efektyvumą. Įtaiso vibracija žalinga sveikatai, nes darbuotojas privalo savo svoriu prispausti įrankį tam, kad padidintų kalimo efektyvumą.
Lichtenšteino himnas

**Lichtenšteino himnas**, dar žinomas originaliu pavadinimu **** (), yra atliekamas tokia pat melodija, kaip ir Jungtinės Karalystės *"God Save the Queen"*.

Iki 1963 m. himnas vadinosi *""*, *""*, tačiau dėl tautinių priežasčių pavadinimas pakeistas į dabartinį.

## Tekstas ir lietuviškas vertimas
Gaidžiai (Molėtai)

**Gaidžiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Molėtų.
Ribojasi su Anomislio ir Kėvelių kaimais.

## Istorija

1665 m. kaimas minimas Alantos bažnyčios metrikų knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Georgas Freidgeimas

**Georgas Freidgeimas** (g. 1987 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidėjo brolis Robertas Freidgeimas taip pat yra profesionalus futbolininkas.

## Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo FC Vilniaus klube, vėliau epizodiškai žaidė Lenkijoje ŁKS Łódź ekipoje. Sugrįžęs į Lietuvą atstovavo FK Vėtros ir FK Šiaulių klubams, o 2011 m. pasirašė kontraktą su Vilniaus Žalgirio klubu.

2016 m. vasario pradžioje buvo paskolintas iki sezono pabaigos Kazachstano Pavlodaro „Irtyš“ klubui. 

2020 m. žaidė Vilniaus Vytis ekipoje, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2020 m. rugsėjo mėn. pranešta, kad Georgas papildė BFA trenerių štabą.

## Žaidimas rinktinėje
2006 m. žaidė už Lietuvos U-19 rinktinę mačuose prieš Gruzijos U-19, Estijos U-19, Slovėnijos U-19. Atstovavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinei Europos jaunimo iki 21 m. čempionato atrankos varžybose.
2012 m. birželio mėnesį debiutavo nacionalinėje rinktinėje Baltijos taurės rungtynėse su Estijos komanda.

## Trenerio karjera
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją. 2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA A trenerio licenciją. 2025 lapkričio mėn. įgijo UEFA Pro trenerio licenciją.

## Pasiekimai
**[[VMFD Žalgiris Vilnius]]**
* LFF taurės laimėtojas (5) 2011–2012 m., 2012-2013 m.,2013-2014 m., 2014-2015 m., 2018 m.
* LFF Supertaurės laimėtojas (4) 2013 m., 2014 m., 2015 m., 2017 m.
* A Lygos laimėtojas (3) 2013 m., 2014 m., 2015 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
SS TV

**SS TV** ( 'SS kaukolių junginiai') - koncentracijos stovyklų priežiūros daliniai, SS sudėtinė dalis.

SS TV daliniai prižiūrėjo ir saugojo koncentracijos stovyklas. Šie daliniai buvo sukurti 1934 metais. Nacionalsocializmo laikais SS TV daliniai buvo pagrindinė institucija, kuri kovojo su kitaip mąstančiais ar nepageidaujamais asmenimis bei politiniais oponentais.

SS TV daliniams oficialiai vadovavo komendantas Theodor Eicke.

Nuo 1936 metų rudens ant SS TV dalinių pareigūnų uniformos apykaklių dešinėje pusėje buvo pradėtas siūti simbolis - kaukolė.

Koncentracijos stovykloms oficialiai vadovavo komendantai, bet realią valdžią turėjo paprasti esesininkai.
Tarfaja

**Tarfaja** (arab.: طرفاية) – Maroko miestas – uostas (11 313) pietvakarinėje šalies dalyje prie Atlanto vandenyno, Jubi kyšulyje. Miestą nuo Vakarų Sacharos sienos skiria 32 km.

## Istorija
1879 m. Anglija čia įsteigė prekybos postą **Port Viktorija**, bet 1895 m. miestą su teritoriją nuo 27°40' lygiagretės ir Dra upės pardavė Marokui. 1912 m. Marokui tapus Prancūzijos protektoratu, Ispanija vedė derybas dėl šios teritorijos koncesijos. 1916 m. liepos 29 d. Vakarų Sacharos kolonijos administratorius Francisko Bens (Francisco Bens Argandoña) užėmė šią teritoriją. Čia buvo pastatytas oro uostas, kaip tarpinis pašto lėktuvų tupimo takas iš Europos į Dakarą. *Port Viktorija* buvo pervardinta į **Villa Bens**. 1927 m. į Tarfają, kaip *Latécoère* (savininkas Pierre-Georges Latécoère) oro linijos pašto lakūnas, buvo atskridęs Antuanas de Sent Egziuperi (Antoine de Saint-Exupéry) ir čia praleido 18 mėnesių, vedė derybas su maurais dėl lakūnų išlaisvinimo. Čia jis parašė savo pirmąjį romaną „Pietų paštas". 1956 m. Marokui atgavus nepriklausomybę, Tarfajos teritoriją Ispanija 1958 m. balandžio 2 d. grąžina Marokui. 2004 m. rugsėjo 28 d. Tulūzos merijos ir Airbus iniciatyva Tarfajoje atidarytas pašto lakūnų atminimo muziejus.

## Nuorodos
* Tarfaja 

## Išnašos
Anima ir animus

**Anima** ( - siela) ir **animus** ( - protas) yra K. G. Jungo analitinės psichologijos sąvokos. Tai yra du svarbiausi archetipai, t. y. kolektyvinėje pasąmonėje esantys ir nuo individualaus pažinimo nepriklausomi pirminiai vaizdiniai, kurie pasireiškia ir per religinius pasakojimus, mitus, sapnus.

Analitinės psichologijos kritikai bei dalis šios mokyklos šalininkų nurodo, kad Jungas apibūdindamas anima ir animus sąvokas į jas perkėlė savo laikmečiui būdingus vaidmenų stereotipus, t. y. anima įvardindamas kaip vyro nesąmoningąją pusę, o animus - kaip moters.

## Anima
Anima Jungui reiškė "Gyvenimo archetipą", vyro pasąmonės dalis, psichinio aparato "moteriškoji pusė". Pagal Jungą, anima yra sielos sinonimas ir priešinga išorinei asmenybei. Animos projekcija į išorę dažnai yra trikdantis faktorius santykiuose, nes vyras iš moters laukia vidinės moteriškumo idėjos įsikūnijimo.

Anima gali pasireikšti skirtingose vyro vystymosi stadijose, priklausomai nuo jausmų funkcijos išsivystymo lygio. Literatūroje su anima tapatinamos tokios figūros kaip Gretchen ir Helenė J. W. Goethe "Fauste", aba Beatričė Dantės "Dieviškojoje komedijoje".

Animos pasireiškimai sapnuose tarnauja kaip tarpininkas tarp pasąmonės ir aš. Anima gali pasireikšti kaip Mergelė Marija ar kaip kekšė, taip išpildant įvairius galimus vyro įsivaizdavimo apie moteriškumą aspektus.

Jaunuoliams anima nuolat persipina su motinos archetipu. Animos išsivadavimas iš pastarojo yra esminis vystymosi etapas.

## Animus
Anima atitikmuo yra animus, t. y. nesąmoningų vyriškų savybių ir potencialų rinkinys moters pasąmonėje. Animus pasireiškia moterų sapnuose, pvz., kaip paslaptingas ir žavus meilužis, tėvo figūra, dvasininkas, profesorius, princas, burtininkas ir pan. Kaip ir visi archetipai jis gali veikti tiek pozityviai, tiek negatyviai. Pasakose animus pasireiškia kaip princas, pvz., Mėlynbarzdis.
Tirolis (žemė)

**Tirolis** () – Austrijos žemė. Sostinė – Insbrukas. Plotas – 12 640 km²; 746 tūkst. gyventojų (2022 m.).

### Didžiausi miestai

## Šaltiniai
Araratas

**Araratas** (, ) – užgesęs bazaltinis ugnikalnis, stūksantis Armėnijos kalnyne, aukščiausias kalnas Turkijoje, 32 km į pietus nuo sienos su Armėnija. Sudarytas iš dviejų kūgių, skiriamų Sardar Bulako duburio (2540 m): vakarinio Didžiojo Ararato (5165 m) ir rytinio Mažojo Ararato (3925 m).

Tradiciškai Araratas siejamas su Pradžios knygoje minimu kalnu, kur, baigiantis tvanui, sustojęs Nojaus laivas. Kalno pavadinimas kildinamas nuo Urartu valstybės vardo.

## Išnašos
Araratas (reikšmės)

**Araratu** vadinama:

* aukščiausias Turkijos kalnas;
* miestas Armėnijoje;
* FA Ararat Erewan, armėnų futbolo klubas.
Brigittenauer AC

**Brigittenauer AC** – Austrijos futbolo klubas.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m., kai buvo įkurtas susijungus klubams *FC Ostmark Wien* ir *SC Donaustadt*.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
Floridsdorfer AC

**Floridsdorfer Athletiksport-Club** arba **Vienos „FAC Wien“** – Austrijos futbolo klubas iš Floridsdorfo (Viena).

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1904 m. 1918 m. tapo Austrijos čempionais. Tai vienintelis jų čempionų titulas.

1937 m. klubas lankėsi Lietuvoje, kur pralaimėjo Kauno rinktinei 2:3, o su LFLS Kaunas ir Kovas Kaunas sužaidė 1:1.

1940 m. klubas prisijungė Amateure Fiat Wien komandą. 2007 m. susijungė su komanda PSV Team für Wien.

Šiuo metu vadinasi **Floridsdorfer AC**.

## Emblema

Vaizdas:FAC Logo.jpg


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Treneriai
* K. Izdas, būsimasis Lietuvos rinktinės treneris

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
SC Wacker Wien

**SC Wacker Wien** – buvęs Austrijos futbolo klubas iš Vienos. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1906 m. Vienintelį kartą tapo šalies čempionais 1947 m.

1971 m. prisijungė prie Admira Wien klubo, bet vėliau atkurtas kaip mėgėjų klubas.

## Pasiekimai

* Mitropa taurės finalininkas (1951 m.)

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
SC Hakoah Wien

**Vienos „Hakoah“** (žydiškai *Hakoah* – „jėga“) – Austrijos futbolo klubas iš Vienos.

## Istorija

Klubą 1909 m. Vienoje įkūrė žydai. 1925 m. komanda tapo Austrijos čempionais ne tik futbole, bet ir kitose sporto šakose – klubas turėjo ~4000 narių. 1928 m. jis žaidė draugiškas rungtynes su Kauno „Kovu“ ir netikėtai pralaimėjo 1:2. 1930 m. komanda vėl viešėjo Lietuvoje.

Nacių laikais komanda buvo išformuota, po karo 1945 m. vėl susikūrė. Šiuo metu futbolo komandos klubas neturi.

## Pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė