open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Teisė į mirtį

**Teisė į mirtį** () – samprata, kad asmuo turi teisę sąmoningai pasirinkti gyventi ar mirti. Ši teisė nėra teisės dalis. Dabar nėra valstybių, kurių teisinė sistema gina ar palaiko šią teisę bendrąja prasme. Klausimas ar žmonės turi tokią teisę, kelia dideles filosofines, teisines diskusijas. Klasikinių religijų požiūris į šią teisę griežtai neigiamas.

Teisė į mirtį dažniausiai siejama su dviem aspektais:
* Eutanazijos klausimas. Šiuo požiūriu diskutuojama, ar žmogui, kurio gyvenimo kokybė dėl sužalojimų, sunkios ligos, labai prasta (pvz., dideli skausmai, kosmetiniu požiūriu visiškai sugadinta išvaizda, dėl prarastų rankų ir/ar regos visiškai prarastas savarankiškumas), galima leisti pasirinkti mirtį ir įgyvendinti šį pasirinkimą.
Teisė į mirtį dažnai siejama su *orios mirties* () samprata, kuri paprastai persikloja su eutanazijos samprata.
* Savižudybės klausimas. Teisė į mirtį glaudžiai susijusi ir su savižudybėmis, nesusijusiomis su medicininėmis žmogaus problemomis. Ar žmogus turi teisę nusižudyti neaiškindamas kitiems savo pasirinkimo ir nepagrįsdamas jo?

Su teise į mirtį siejasi:
* teisė pasirinkti veiklą, labai didinančią žuvimo tikimybę
** užsiėmimas ekstremaliomis sporto šakomis, kuriose žuvimo rizika yra žymiai didesnė nei įprastiniame gyvenime
** rizikingos profesijos su didele profesine rizika žūti, pvz., kariškis, policininkas, gaisrininkas ir kt.
** tokia azartinė veikla, kaip „rusiška ruletė“ ir kt.
** teisė į mirtiną dvikovą
** kankinystė (religinė, politinė) – kai žmogus savo religine ar politine veikla konfliktuoja su egzistuojančia valdžia, mirtimi baudžiančia religinius ir politinius priešininkus
* teisė pasirinkti veiklą su 100 % ar beveik 100 % žuvimo tikimybe:
** garbės savižudybės, kai žmonės, siekdami apginti savo garbę, nusižudo (kariškių nusišovimai, samurajų sepuku ir kt.)
Andrioniškio valsčius

**Andrioniškio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Andrioniškis.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1931 m. pabaigoje panaikintas, jo kaimai priskirti Anykščių valsčiui.

|-
| 1877 m. || || 3391 || 316 kiemų  || 8 seniūnijos || 58
|-
| 1923 m.  || 92 || 2528 || 529 || || 51 gyvenvietė 
|}

## Gyvenvietės

1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1873 || Butkiškis || Pranas Markūnas, statybos inžinierius || 1964
|}

## Šaltiniai
Johanas Erdmanas

**Johanas Erdmanas** (, 1729 m. sausio 15 d. Varmėje – 1798 m. Vilniuje) – Lietuvos kunigas jėzuitas, filosofas, pedagogas, Edukacinės komisijos veikėjas.

## Biografija

Nuo 1750 m. kunigas jėzuitas. 1753–1758 m. studijavo filosofiją, matematiką, fiziką ir astronomiją Vilniaus jėzuitų kolegijoje ir Vilniaus universitete, 1760–1764 m. – teologiją Braunsbergo (dabar Branievas) jėzuitų kolegijoje. 1769 m. filosofijos, 1773 m. teologijos ir kanonų teisės daktaras. 1772–1776 m. išspausdino gintų filosofinių tezių kelis rinkinius.

1764 m. pamokslininkas Rešliuje (dab. Varmijos Mozūrų vaivadija) – SJ, vėliau Vilniaus kilmingųjų kolegijoje dėstė retoriką, 1766–1769 m. – filosofiją ir matematiką Naugarduko jėzuitų kolegijoje, 1769–1777 m. – filosofiją Vilniaus universitete. 1777–1783 m. Edukacinės komisijos mokyklų rektorius Vilniuje. 1787 m. ar 1788 m. Livonijos kanauninkas. 1787–1790 m. mokyklų generalinis vizitatorius, jo vizitacijos raportai išspausdinti 1974 m. Išliko jo filosofijos paskaitų užrašų rankraščiai..

## Šaltiniai
Skaudvilės apskritis

**Skaudvilės apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Tauragės. Centras – Skaudvilė.

## Istorija

Apskritį 1916 m. pabaigoje sudarė vokiečių okupacinė valdžia, ji iki 1918 m. priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1919 m. Lietuvos vyriausybė apskritį panaikino.

|-
| 1917 m. || 2050 || 66 346 || ||
|}

## Literatūra
* 
* 
*
Skaudvilės rajonas

**Skaudvilės rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Tauragės. Centras – Skaudvilė.

## Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Tauragės apskrities 20 apylinkių, Raseinių apskrities 9 apylinkių ir Jurbarko apskrities 7 apylinkių. 1950–1953 m. įėjo į Klaipėdos sritį. 1954 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos. 1962 m. gruodžio 8 d. panaikintas, jo teritorija perduota Tauragės rajonui, dalis – Šilalės rajonui (3 apylinkės).

Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Leniniečių balsas“.

|-
| 1950 m.  || || || 36 apylinkės || 1 miestas (Skaudvilė)
|-
| 1954 m.  || || || 15 apylinkių || 1 miestas, 4 miesteliai (Batakiai, Eržvilkas, Nemakščiai, Upyna)
|-
| 1959 m.  || 679 || 23 369 || 15 apylinkių || 1 miestas, 4 miesteliai
|-
| 1962 m. || 679 || || 15 apylinkių || 1 miestas
|}

## Šaltiniai
Idiotas

: *Apie F. Dostojevskio romaną žiūrėkite – [[Idiotas (romanas)]].*

**Idiotas** – asmuo, kuris dėl sunkaus protinio atsilikimo beveik negeba mąstyti, pasirūpinti savimi, neatpažįsta žmonių, kalbos supratimas ir vartojimas stipriai ribotas − geriausiu atveju gali suprasti paprastus paliepimus ir ko nors primityviai paprašyti, sunkiai suprantamai ištarti keletą žodžių. 

Šis reiškinys bendrąja prasme vadinamas **idiotija**. Tai yra XIX a. ir XX a. pirmos pusės medicinos ir psichologijos terminas, tuomet reiškęs labai protiškai atsilikusį asmenį, kurio IQ yra iki 20. Pvz., idiotija būdinga daliai žmonių, sergančių kretinizmu.

Asmenys su sunkiu protiniu atsilikimu nesugeba gyventi savarankiškai, neturi savęs aptarnavimo įgūdžių, jiems reikalinga nuolatinė priežiūra ir slauga. Jų emocinis gyvenimas apsiriboja primityviomis malonumo ir nepasitenkinimo reakcijomis. Vienų emocijose vyrauja pykčio ar įniršio priepuoliai, kiti būna vangūs ir apatiški.

## Etimologija
Žodis *idiotas* kilo iš , *idiōtēs* − 'asmuo, kuriam trūksta profesinių įgūdžių bei supratimo'.
Žodis 'Privatus pilietis, individas' kilo iš gr. ἴδιος, *idios* − 'privatus; pats sau'.
Lotynų kalboje žodis *idiota* reiškęs 'paprastas žmogus' vėliau įgijo reikšmę 'neišsilavinęs, nemąstantis, tamsus žmogus'.
Sen.  irgi reiškė 'neišsilavinęs, nemąstantis, tamsus žmogus; kvailys', iš kurio apie 1300 m. atsirado analogiškas angliškas žodis *idiot* su tokia pačia reikšme.
Kazys Ėringis

**Kazys Ėringis** (iki 1981 m. *Eringis*, 1921 m. balandžio 16 d. Švaininkai, Panevėžio apskritis – 2006 m. lapkričio 21 d. Vilnius) – Lietuvos ekologas, visuomenės veikėjas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1927–1931 m. mokėsi Švaininkų pradžios mokykloje, 1937–1939 m. Joniškėlio aukštesniojoje žemės ūkio mokykloje. 1940–1944 m. ūkininkavo tėvų ūkyje. 1944 m. mobilizuotas į sovietinę armiją.

1945–1946 m. mokėsi Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. 1946–1948 m. mokėsi Belvederio žemės ūkio technikume. 1948–1953 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete. 1957 m. biologijos mokslų kandidatas, 1967 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1953–1958 m. dirbo Žemdirbystės institute, 1958–1981 m. Botanikos institute, 1974–1981 m. Kraštovaizdžio ekologijos laboratorijos vadovas. 1967 m. instituto mokslo tarybos suteiktas profesoriaus vardas SSRS Aukščiausiosios atestacijos komisijos nepatvirtintas dėl politinių priežasčių.

1981 m. Ukrainos mokslų akademijos laivu „Akademik Vernadskij“ keliaudamas į XIII tarptautinį botanikų kongresą Australijoje, JAV ambasadoje Seišelių salose pasiprašė politinio prieglobsčio. 1981 m. rugsėjo 2 d. gavęs politinį prieglobstį atvyko į JAV. 1983 m. gavo nuolatinį leidimą gyventi JAV. 1981–1992 m. Čikagos lituanistikos pedagoginio instituto lektorius. 1992 m. grįžęs į Lietuvą, lapkričio 23 d. vėl priimtas į Botanikos instituto Kraštovaizdžio ekologijos laboratoriją vyr. moksliniu darbuotoju; nuo 1995 m. instituto konsultantas.

Nuo 1976 m. Tarptautinės geografų sąjungos narys. Gyvendamas JAV buvo VLIK Komisijos sovietų padarytiems Lietuvai nuostoliams skaičiuoti ir kitų komisijų narys. 1993–1997 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos tarybos, 1996–1997 m. valdybos narys. Vienas popiežiaus Leono XIII paramos fondo steigėjų ir valdybos pirmininkas, Jungtinių Tautų Lietuvos asociacijos Ekologijos komisijos narys. Mokėjo rusų, anglų, vokiečių, lenkų kalbas. 2002 m. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi.

Žmona medicinos profesorė Elena Moncevičiūtė-Eringienė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – kraštovaizdžio apsauga, gamtovaizdžių formavimas ir vertinimas. Paskelbė daugiau kaip 100 straipsnių biologijos, gamtosaugos temomis.

## Bibliografija
* Lietuvos ilgalaikės kultūrinės ganyklos, jų tręšimas ir naudojimas, 1964 m., rusų kalba
* Kraštovaizdžio ekologija ir estetika, su kt., 1975 m., rusų k.
* Lietuvos kariuomenės tragedija, 1993 m.
* Profesorius Kazys Ėringis: ekologas (sud. Elena Moncevičiūtė-Eringienė, Algimantas Liekis). – Vilnius: Mokslotyros institutas, 2007. – 602 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-795-48-3

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tie išbandymai tik užgrūdino mano asmenybę // Mokslo Lietuva, 2008-02-07, Nr. 3 (381)
Abha

**Abha** () – miestas Saudo Arabijoje, Asiro provincijos sostinė. Miestas yra šalia derlingų Hidžazo kalnų, 2400 metrų virš jūros lygio, šalia Asiro nacionalinio parko. Čia vyrauja švelnus klimatas, dėl ko miestas ypač mėgstamas turistų.

## Istorija
Abhos namai yra pastatyti rankomis iš akmens ir purvo. Kai kuriems namams per 300 metų ir jie vis dar gyvenami. Nedideli aukščių skirtumai tarp vienaukščių pastatų sudaro nupjautos piramidės įspūdį. Pastatų sienos tarsi lentynos išsidėstę vertikaliai viena kitą ir užstoja viena kitą nuo lietaus permirkimo. Abha turi gerai žinomą turgų kuris veikia kasdien. Turgus visada pilnas veiklos ir judančių žmonių. Čia deramasi dėl vaisių, daržovių, kavos pupelių ir panašių produktų. Parduodami tokie ypatingi vietiniai dirbiniai kaip išpuošti sidabriniai beduinų papuošalai ir rankų darbo krepšiai.

## Geografija
Abha yra išsidėstęs pietiniame regione, o jo namai yra vieni iš didžiausiam aukštyje esančių pastatų Saudo Arabijoje, apie 3300 metrų virš jūros lygio. Vietovė yra labai priklausoma nuo lietaus, dėl ko artiniausių kaimų gyventojams žiemą kartais tenka patirti potvynius.

Abha yra Asiro provincijos administracinė sostinė, todėl čia yra valstybinės institucijos, bei medicinos ir mokslo įstaigos. Abhoje yra Karaliaus Chaledo universitetas ir Princo Sultono viešbučių vadybos koledža.. Abhoje yra vietinis oro uostas iš kurio tiesiogiai galima nuvykti į mažiausiai keturis miestus: Rijadą, Džidą, Taifą ir Damamą.*al Watan* yra vienas pagrindinių Saudo Arabijos dienraščių, kurio redakcija ir spaustuvė yra Abhoje.

## Turizmas
Saudo Arabijos valdžia tam, kad pritrauktų turistus į miestą, sugalvojo Abhos festivalį. Jo metu mieste ir jo prieigose vyksta sporto renginiai, įvairūs šou, parodos ir muzikiniai vaidinimai, kuriuose dalyvauja žymiausi šalies poetai ir dainininkai.

## Sportas
* Abha Club (futbolo klubas);
* Princo Sultano bin Abdulo Azizo stadionas; talpa 25 000 žiūrovų.
* Namų rungtynes čia žaidžia ir Damako futbolo klubas, žinomas kaip *Damac Football Club* įkurtas 1972 m. Chamis Mušaito mieste, toje pačioje Asyro provincijoje.

## Šaltiniai
Smėlių rajonas

**Smėlių rajonas** – 1950–1955 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose, į šiaurės rytus nuo Kauno. Centras – Ukmergė. Rajonas pavadintas pagal Ukmergės miesto dalies – Smėlių pavadinimą.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Ukmergės apskrities 20 apylinkių ir Širvintų apskrities 8 apylinkių. Iki 1953 m. rajonas priklausė Vilniaus sričiai. 1954 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos. 1955 m. liepos 1 d. rajonas panaikintas, jo teritorija:
* Bastūnų apylinkė, Butkūnėlių apylinkė, Butkūnų apylinkė, Krikštėnų apylinkė, Kulniškių apylinkė, Pabaisko apylinkė, Steponavos apylinkė, Šešuolių apylinkė, Želvos apylinkė perduota Ukmergės rajonui;
* Bagaslaviškio apylinkė, Gelvonų apylinkė, Juknonių apylinkė, Mančiušėnų apylinkė perduotos Širvintų rajonui.

Rajone leistas laikraštis „Stalino keliu“.

|-
| 1950 m.  || 693 || || 28 apylinkės ||
|-
| 1954 m.  || || || 13 apylinkių || 5 miesteliai (Bagaslaviškis, Gelvonai, Pabaiskas, Šešuoliai, Želva)
|}

## Šaltiniai
Šakių apskritis

**Šakių apskritis** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose. Centras – Šakiai.

## Istorija

XIX a. pradžioje apskritis priklausė Rytų Prūsijos departamentui.

Apskritį 1919 m. vėl sudarė Lietuvos valdžia. 1941–1944 m. ji priklausė Lietuvos generalinės srities Kauno krašto apygardai. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Šakių rajoną (48 apylinkės), dalis teritorijos perduota Kazlų Rūdos rajonui (5 apylinkės) ir Naumiesčio rajonui (29 apylinkės).

|-
| 1919 m. || || || 15 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Ilguvos valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Naumiesčio valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Sintautų valsčius, Slavikų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius ||
|-
| 1923-09  || 1773 || 67 474 || 14 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Griškabūdžio valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Slavikų valsčius, Sintautų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius, 2 miestai: Naumiestis, Šakiai || 679 gyvenvietės: 2 miestai (Naumiestis, Šakiai), 1 miestelis, 577 kaimai, 13 bažnytkaimių, 50 dvarų ir palivarkų, 20 vienkiemių, 16 kitų gyvenviečių
|-
| 1932 m. || 1633 || 69 155 || 14 valsčių ir 183 seniūnijos  || 2 miestai: Kudirkos Naumiestis, Šakiai
|-
| 1939 m. || 1770 || 76 927 || 14 valsčių || 2 miestai: Kudirkos Naumiestis, Šakiai
|-
| 1940 m. || || || 13 valsčių: Barzdų valsčius, Būblelių valsčius, Gelgaudiškio valsčius, Griškabūdžio valsčius, Jankų valsčius, Kidulių valsčius, Lekėčių valsčius, Lukšių valsčius, Paežerėlių valsčius, Plokščių valsčius, Sintautų valsčius, Šakių valsčius, Žvirgždaičių valsčius || 2 miestai
|-
| 1942 m. || || 62 800 || ||
|-
| 1949-01-01  || 1568 || || 12 valsčių ir 82 apylinkės  || 2 miestai
|-
| 1950-01-19 || || || 82 apylinkės  ||
|}

## Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 67 474 žmonės:

* Lietuviai – 90,4% (60968);
* Žydai – 4,4% (2978);
* Vokiečiai – 4,2% (2861);
* Rusai – 0,3% (190);
* Baltarusiai – 0,2% (159);
* Lenkai – 0,2% (155);
* Kiti – 0,2% (163).

## Valsčiai

Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:

## Literatūra
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Sudano svaras

**Sudano svaras** () – Sudano valiuta. ISO 4217 kodas – „SDG“. Svaras padalintas į 100 kiršų (piastrų). Įvestas 1992 m., kai pakeitė Sudano dinarą.
Tuniso dinaras

**Tuniso [[dinaras]]** () – Tuniso valiuta. ISO 4217 kodas – „TND“. Dinaras padalintas į 1000 milimų.

## Etimologija

Pavadinimas „dinaras“ yra siejamas su senovės romėnų laikais cirkuliavusia sidabrine moneta – denaru. Ji buvo naudota imperijos Afrikos provincijoje, teritorijoje kurioje buvo Kartagina, o dabar egzistuoja Tuniso valstybė.

## Istorija

Dinaras, kaip Tuniso valiuta, buvo pristatytas 1960 m. ir pakeitė iki tol naudotą Tuniso franką. Valdžios sprendimu pastarasis nebuvo devalvuotas kaip buvo 1958 m. padaryta su Prancūzijos franku. Keitimo kursas buvo susietas su JAV doleriu santykiu 1 dinaras = 2,38 JAV dolerių. Šis kursas išliko iki pat 1964 m. kai šalies valiuta nuvertėjo iki 1,9 dolerio už dinarą.

## Monetos

1960 m. buvo pristatytos 1, 2 ir 5 milimų vertės monetos kaltos iš aliuminio, o 10, 20, 50 ir 100 milimų iš žalvario. Nuo 1990 m. 1 ir 2 milimų vertės monetos buvo išimtos iš apyvartos ir jomis nebegalima atsiskaityti.

1968 m. Tunisas pristatė iš nikelio pagamintą ½ dinaro monetą. Ją 1978 m. pakeitė atnaujintas, mažesnis ir iš vario bei nikelio lydinio pagamintas pinigas. Tuo pat metu atsirado ir to paties lydinio 1 dinaro moneta.

Bimetalinė 5 dinarų monetą pradėta naudoti 2002 m..

2013 m. buvo pristatyta tridekagono () formos vario ir cinko lydinio nauja 200 milimų moneta (trylikakampė).

## Banknotai

1958 m. lapkričio 3 d. Tuniso centrinis bankas išleido ½, 1 ir 5 dinarų banknotus. 10 dinarų bankotas atsirado 1970 m. sausio 2 d. 20 dinarų įvesti 1984 m. gruodžio 26 d., o 50 dinarų buvo pristatyti 2009 m. liepos 25 d.

1997–2011 m. cirkuliavo 30 dinarų banknotas, kuris dabar nebenaudojamas.

## Išnašos
Erkeris

**Erkeris** () – pastato dalis su langais, išsikišusi iš fasado plokštumos, kartais pastato kampe. 

Erkeriu padidinama patalpų erdvė, pagerinamas apšvietimas, paįvairinamas fasadas. Būdingas vėlyvosios gotikos, renesanso, baroko, istorizmo, t. p. šiuolaikinės architektūros gyvenamiesiems namams. Būna per vieną ar kelis aukštus, stačiakampio, pusapskritimio arba daugiakampio plano, uždengtas atskiru stogeliu.

Erkeris, nepriklausomai nuo jo konstrukcijos, aukščio ar plano, turi pagrindą, kuris perima atitvarų ir grindų apkrovas ir perduoda jas pastato pagrindinėms konstrukcijoms. Gali būti projektuojami kartu su nešančiomis, taip pat ir su nenešančiomis sienų konstrukcijomis. Nešančios erkerio sienos statomos ant atskiro pamato, nenešančios remiasi konsolėmis, įmontuotomis į nešančias pastato sienų konstrukcijas. Kabančio erkerio apatinė ir viršutinė perdanga apšiltinama.

Renovuojant pastatus pastaruoju metu, išardžius kambario išorinę pertvarą, erkeriais paverčiami buvę atviri balkonai, tuo padidinant kambario plotą ir pagerinant jo natūralų apšvietimą.

Erkerius, skirtus matomumui padidinti, gali turėti ir specialios paskirties automobiliai ar kelių tiesimo įrenginiai bei geležinkelio riedmenys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Kazys Erkumas

**Kazys Erkumas** (arba *Ercupas, Erkūnas*; 1859 m. gegužės 24 d. Žemalėje – 1946 m. kovo 17 d. Pikeliuose, palaidotas Pikelių kapinėse) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija

Tėvai – neturtingi valstiečiai, jaunystėje piemenavo. Išmoko latvių, rusų, vokiečių kalbas. Vėliau knygrišys, ūkininkas. Draudžiamąją lietuvių spaudą pradėjo platinti 1877 m. Parsigabendavo iš Mažosios Lietuvos, slėpdavo pas kaimynus, bažnyčios varpinėje. Platino Pikelių, Židikų, Ukrinų, Renavo, Sedos ir kt. parapijose. Religinio turinio knygas dalydavo nemokamai. Namuose įsirengė knygrišyklą. 1888 m. sausio mėn. Sedoje per mugę policija iš jo atėmė 16 knygų, iš jų 12 buvo lietuviškos, 1890 m. per kratą namuose rado 17 lietuvių leidinių; iš viso atimta 45 egzemplioriai. 1888 m., 1890 m., 1892 m. buvo trumpam suimtas. Vilniaus generalgubernatorius 1893 m. kovo 6 d. jį nubaudė 14 dienų arešto policijos daboklėje. Dalyvavo 1905 m. revoliucijos įvykiuose, platino socialdemokratų spaudą (Naujoji Gadynė, Žarija ir kt.).

Buvo sukaupęs daug retų ir įdomių leidinių. Biblioteka žuvo Pirmojo pasaulinio karo metais. Nepriklausomybės metais prekiavo knygomis. Turėjo 1,09 ha žemės, o per Nepriklausomos Lietuvos žemės reformą pridėti dar 9 ha. Nuo 1937 m. liepos 1 d. paskirta valstybinė 20 Lt knygnešio pensija.

Su pirmąja žmona Jautakyte susituokė 1889 m. sausio 30 d. Sedos bažnyčioje, turėjo 9 vaikus. Su antrąja žmona Elžbieta Aleksandravičiūte susituokė 1908 m., turėjo dukterį Marcelę Pocevičienę (g. 1911 m.).

1992 m. ant K. Erkumo kapo, esančio į pietus nuo kapinių koplyčios, pastatytas stogastulpis (aut. Antanas Murauskas).

## Šaltiniai


* Šverebas P. Nauji faktai apie įžymųjį mūsų knygnešį. – Santarvė. 2004 m. birželio 26 d. Nr. 72. p. 10.
* Merkys V. Draudžiamosios lietuviškos spaudos kelias. Vilnius, 1994.
* Lauraitis V. Ketvirtis amžiaus knygnešių keliais. – Kraštotyra. Vilnius, 1971. p. 85–89.
* Lauraitis V. Knygnešių takais. – Kultūros barais. 1968 m. Nr. 12. p. 61.
* Misius K. Draudžiamoji lietuvių spauda Sedos apylinkėse. – Seda. Vilnius, 1997. p. 182
* Stankus J. Pikelių šviesuolį prisimenant. – Santarvė. 1996 m. kovo 16 d. Nr. 31
Mauritanijos ugija

**Ugija** () – Mauritanijos valiuta. ISO 4217 kodas – „MRO“. Ugija padalinta į 5 chumus. Tai vienas iš dviejų nedešimtainių piniginių vienetų pasaulyje (Kitas – Madagaskaro ariaris).

Ugija buvo pradėta naudoti 1973 m., kuri pakeitė CFA franką santykiu: 1 ugija = 5 CFA frankai.
Petkaičiai

**Petkaičiai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Lybiškių, prie kelio . Per kaimą teka Trišiūkštė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Nidos etnografinės kapinės

**Nidos etnografinės kapinės** – XIX–XX a. Nidos etnografinės kapinės prie bažnyčios. Joje yra originalūs antkapiniai paminklai – krikštai. Tai vieni iš seniausių antkapinių paminklų formų visoje Lietuvoje. Projekto restauracijos autorius buvo Eduardas Jonušas.

## Kapinėse palaidoti

* Karlas Knaufas (1893-1944), vokiečių dailininkas
* Jurgis Algimantas Zaviša (1935–1998), architektas, Neringos politikas
* Stasys Mikelis (1953–2006), buvęs Neringos meras
* Eduardas Jonušas (1932–2014), tautodailininkas

## Taip pat skaitykite

* Nidos civilinės kapinės

## Nuorodos

* Etnografinės kapinės ir krikšktai Nidoje 
* Susirūpinimas dėl etnografinių kapinių likimo
Sawdust

**Sawdust** yra kompiliacinis Las Vegaso alternatyvaus roko grupės The Killers albumas, išleistas 2007 m. lapkričio mėn. Jame galima rasti grupės 2004–2007 m. m. išleistų singlų b–pusių dainas, kitų atlikėjų kūrinių koverius, vieną remiksuotą bei tris naujas dainas – „Tranquilize“ (su Lou Reed), „Leave The Bourbon On The Shelf“ (trečioji daina iš "Murder Trilogy") bei „Sweet Talk“.

Išleisti singlai – „Shadowplay“ bei „Tranquilize“.

Albumas buvo nominuotas „Shockwaves NME Awards“ Geriausio albumo viršelio, o „NME Awards“ – Geriausio Indie/Alternative albumo kategorijose. Iki šios dienos pasaulyje jo parduota virš 1 mln. egz., Did. Britanijoje ir Airijoje jis pasiekė platininio albumo statusą.

## Albumo dainos

### Papildomos dainos
Kai kuriose šalyse išleistuose albumuose buvo įrašytos papildomos dainos:
Kvanza

**Kvanza** – Angolos valiuta. ISO 4217 kodas – „AOA“. Kvanza padalinta į 100 sentimų. Simbolis – Kz.
Burundžio frankas

**Frankas** – Burundžio valiuta. ISO 4217 kodas – „BIF“. Frankas padalintas į 100 sentimų, jie nenaudojami ir niekad nebuvo naudojami. Simbolis – FBu.
Sugababes diskografija

Anglų pop grupės **„[[Sugababes]]“ diskografijos** pagrindą sudaro 5 studijiniai albumai, vienas kompiliacinis albumas, du EP albumai, 23 singlai ir vienas DVD albumas. „Sugababes“ susiformavo 1998 metais, o grupę sudarė trys narės: Keisha Buchanan, Mutya Buena ir Siobhan Donaghy. Grupė yra pardavusi daugiau nei 5 milijonus albumo kopijų ir 2 milijonus singlų kopijų Jungtinėje Karalystėje.

Sugababes debiutinis albumas „One Touch“ buvo išleistas 2000 metų lapkritį. Albumas pasiekė #12 vietą JK ir čia buvo atestuotas auksiniu. Iš „One Touch“ buvo išleisti 4 singlai, trys iš jų gerai pasirodė topuose. 2001 m. albumo pagrindinis singlas „Overload“ buvo nominuotas „Brit Award“ apdovanojimuose kaip „Geriausias britų singlas“. Tačiau „Sugababes“ įrašų kompanija „London Records“ nutraukė sutartį su merginom dėl mažų „One Touch“ pardavimų. 2001 metų rugpjūčio mėnesį Donaghy paliko grupę ir ją pakeitė Heidi Range. Grupės antrasis studijinis albumas „Angels with Dirty Faces“ buvo išleistas 2002 metų rugpjūtį grupės įrašų kompanijos „Island Records“. Albumas buvo įtakotas 1980-ųjų New Wave, dance ir pop muzikos bei pasiekė #2 vietą JK. Iš „Angels with Dirty Faces“ yra išleisti du pirmos vietos singlai, ir albumas buvo nominuotas 2003 m. „Brit Award“ apdovanojimui kaip „Geriausias britų albumas“

„Three“, „Sugababes“ trečiasis albumas, buvo išleistas 2003 metų spalio mėnesį. Albumas pasiekė trečią vietą Jungtinėje Karalystėje, o trys singlai iš albumo pasiekė topo pirmąjį dešimtuką. Grupės ketvirtasis studijinis albumas „Taller in More Ways“ buvo išleistas 2005 spalio mėnesį. Albumas pasiekė #1 vietą JK albumų tope ir tapo dukart platininis Jungtinėje Karalystėje. Netrukus po albumo pristatymo, Mutya Buena nusprendė palikti grupę dėl asmeninių priežasčių, o ją pakeitė Amelle Berrabah. Penktasis grupės studijinis albumas „Change“ buvo išleistas 2007 metų spalį. Albumas pasiekė pirmąją vietą ir tapo triskart platininiu Jungtinėje Karalystėje.

## Studijiniai albumai


;Pastaba
* A '''^''' Išleistas antą sykį 2006 m. Amelle Berrabah vokalu.


## Kompiliaciniai albumai

## Gyvo koncerto albumai


;Pastaba
* B '''^''' Tiktai galima įsigyti per iTunes.


## Singlai


;Pastaba
* C '''^''' Išleistas kaip skaitmeninis singlas


## DVD

## Video Klipai

## Kitos dainos
Šios dainos nepasirodė jokiame Sugababes studijiniame albume, dauguma dainų yra *koveriai*.

## Šaltiniai
;Bendri

* „Sugababes > Diskografija“. *Allmusic*. Nuoroda tikrinta 2008-07-09.
* „Sugababes“. *Allmusic*. Nuoroda tikrinta 2008-07-09.


;Specifinai

## Nuorodos
* Oficiali Sugababes svetainė internete 
* Apie Sugababes Allmusic.com
* Apie Sugababes Discogs.com
Irena Ermanytė

**Irena Ermanytė** (g. 1937 m. liepos 3 d. Nugarėse, Kuršėnų valsčius) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1960 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1993 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Nuo 1961 m. dirba Lietuvių kalbos institute. Su kitais 1973–1997 m. rašė (t. 9-18) ir 1996–2002 m. redagavo (t. 17-20) Lietuvių kalbos žodyną. Paskelbė kalbos kultūros, toponimikos straipsnių.

## Bibliografija
* Lietuvos TSR upių ir ežerų vardynas. Su kitais, 1963 m.
* Lietuvių kalbos antonimų žodynas. 1985 m.
* Mokyklinis tarptautinių žodžių žodynas. Su kitais, 1995 m., 2000 m.
* Frazeologijos žodynas. Su kitais, 2001 m.
* Mokyklinis lietuvių kalbos antonimų žodynas. Su kitais, 2002 m.
* Antonimų žodynas. 2003 m.
* Antonimija ir antonimai. 2008 m.

## Įvertinimas
* 1996 m. ir 2002 m. Lietuvos nacionalinė premija

## Šaltiniai
Viktoras Falkenhanas

**Viktoras Falkenhanas** (, 1903 m. vasario 11 d. Katenhofas, dab. Katai, netoli Ščecino – 1987 m. balandžio 16 d. Berlynas) – vokiečių kalbininkas, daktaras (1939).

## Biografija
Nuo 1931 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, nuo 1935 m. kartu dėstė lietuvių kalbą, kurią mokėjo nuo vaikystės. Nuo 1945 m. dirbo Hamburgo, 1948-1968 m. dėstė, taip pat ir lietuvių kalbą Berlyno Humboldtų universitetuose, 1959 m. profesorius.

1964-1984 m. Tarptautinės baltų-slavų santykių tyrimo komisijos Vokietijos Demokratinės Respublikos sekcijos pirmininkas, nuo 1984 m. garbės pirmininkas. Artimai bendravo su Vydūnu. Lankėsi Lietuvoje.

## Mokslinė veikla
Tyrė baltistikos istoriją, baltų ir slavų kalbų ryšius. Svarbiausias veikalas – „Lietuviškos Biblijos vertėjas Jonas Bretkūnas ir jo talkininkai“ (*Der 0bersetzer der litauischen Bibel Johannes Bretke und seine Helfer*, 1941 m.). Išaiškino J. Bretkūno kilmę, aprašė jo gyvenimą, pateikė duomenų apie vertėjo talkininkus ir rankraščio taisytojus, išanalizavo Biblijos vertimo kalbą (yra prūsybių sąrašas). Į vokiečių kalbą išvertė lietuvių pasakų rinkinį (*Litauische Volksmärchen*, 1978). Parašė grožinės literatūros kūrinių apie J. Bretkūną.

## Šaltiniai
Kongo frankas

**Frankas** – Kongo DR valiuta. ISO 4217 kodas – CDF. Frankas padalintas į 100 sentimų. Valiuta įdomi tuo, kad nebekaldinamos šios valiutos monetos (anksčiau jas kaldino). Simbolis – F.
Balskų tvenkinys

**Balskų tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys ties Tauragės, Šilutės ir Šilalės rajonų savivaldybių teritorijų riba, 13 km į šiaurės vakarus nuo Tauragės, 5 km į vakarus nuo Pagramančio.

Tvenkinys įrengtas 1984 m. užtvenkus Jūros upę žemiau Balskų, 80,7 km nuo Jūros žiočių, 14,28 m aukščio užtvanka. Telkinio tūris – 14,79 mln. m³. Daugiametis debitas ties užtvanka – 13,7 m³/s. Plotas 271,8 ha. Didžiausias gylis 11 m, vidutinis gylis 5,2 m. Tvenkinio ilgis 9,6 km, plotis – iki 0,72 km. Kranto linija 29,9 km ilgio, vingiuota. Yra 3 salos (0,96 ha, 0,7 ha ir 0,46 ha). Altitudė 55 m. Krantai statūs, aukšti, daugiausia apaugę miškeliais. Pietinėje pakrantėje prasideda Balskų miškas, telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių. Dalis dešiniojo kranto ribojasi su Pagramančio regioniniu parku. Tvenkinys yra 10-tas pagal plotą Lietuvoje.  2005 m. kairiajame Jūros upės krante, žemiau Balskų užtvankos pastatyta 2900 kW galios hidroelektrinė. Tai antra pagal galingumą HE Lietuvoje (po Kauno HE).

Tvenkinio apsemti kaimai ar jų dalys:
* Stokaičiai
* Vilkų Laukas
* Kamščiai
* Visbarai
* Vaidilai
* Didkiemis
* Balskai

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Vaidilai

**Vaidilais** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Panevėžio rajone;
* Tauragės rajone:
** Upynos apylinkėse,
** Žygaičių seniūnijoje.
Sedis

**Cedi** – Ganos valiuta. ISO 4217 kodas – „GHS“. Cedi padalintas į 100 pesevų (*pesewa*).

## Istorija
Pirmasis sedis gyvavo nuo 1965 iki 1967 m. 1965 m. sedis pakeitė JK svarą. 1967 m. pirmąjį sedį pakeitė antrasis cedi (ISO 4217 kodas – GHC). Ši valiuta buvo nestabili, ji svyravo ir galiausiai nuvertėjo. 2007 m. antrasis cedi buvo pakeistas į trečiąjį (dabartinį) cedi (ISO 4217 kodas – GHS) santykiu GHC 10000 = 1 GHS.
Kazys Abromavičius

**Kazys Valdemaras Abromavičius** (1928 m. kovo 4 d. Kulautuvoje – 2008 m. rugpjūčio 18 d.) – Lietuvos dailininkas akvarelininkas.

## Biografija
1954 m. LSSR dailės institute baigė vitražo specialybę. 1954–1957 m. dirbo Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume, 1960–1964 m. LSSR kultūros ministerijoje, 1964–1980 m. Lietuvos dailės muziejuje.

## Kūryba
Akvarele nuliejo peizažų – „Kuršių marios“ (1979 m.), „Nidos kopos“ (1986 m.), natiurmortų – „Saulėgrąžos“ (1997 m.), portretų – „Moteris su skrybėle“ (1996 m.), „Žydrė“ (1997 m.). Sukūrė piešinių, daugiausia portretų: „Aktorė Eugenija Pleškytė“ (1970 m.), „Autoportretas“ (1997 m.). Kūriniams būdingas lyriškumas, skaidrus koloritas.

Nuo 1957 m. dalyvavo parodose, surengė individualių parodų. Jo kūrinių turi Lietuvos, Latvijos (Rygos) muziejai.

## Šaltiniai
Gvinėjos frankas

**Frankas** – Gvinėjos valiuta. ISO 4217 kodas – „GNF“. Frankas padalintas į 100 sentimų, jie nenaudojami. Simbolis – FG. Gvinėjos frankas atsirado 1959 m., pakeitus CFA franką. Pirmasis frankas gyvavo 1959–1971 m., vėliau jį pakeitė sylis. Frankas vėl buvo įvestas 1985 m. 2007 m. birželio 11 d. buvo įvestas 10000 frankų nominalo banknotas.
Nemylas

**Nemylas** – kairysis Jūros intakas, į ją įteka 104 km nuo jos žiočių, ties Pajūriu. Teka vakarų kryptimi Šilalės rajone.

Intakas – Juodšaka (kairysis).

## Istorija

Nemylas (*Namile*) minimas XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.

Upėvardžio (dar vadinamas ***Nemyla***) kilmė neaiški. Galbūt pradinė lytis buvusi **Nemielas*. Tai būtų neigiamojo priešdėlio *ne-* vedinys nuo *milas, mila* („storas veltinis drabužis“) arba *milti* („šildyti karštais akmenimis“), taip pat *mielas* („gipsas, klintys, kreida, kalkės“).

## Šaltiniai
Adulfas Abrutis

**Adulfas Abrutis** (g. 1951 m. lapkričio 15 d. Papieviuose, Plungės raj.) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1969 m. baigė Kretingos vidurinę mokyklą. 1974 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universitetą, 1975–1979 m. Vilniaus universiteto aspirantas, 1980 m. apgynė chemijos mokslų kandidato disertaciją (analizinė chemija) „Spektrofotometrinis stibio reakcijų su tiazininiais dažais tyrimas ir jų taikymas analizėje“. 1990–1991 m. 6 mėnesius stažavosi Maskvos Valstybinio universiteto Chemijos fakultete, 1992–1993 m. – Grenoblio Politechnikos instituto Nacionalinėje Fizikos mokykloje, Medžiagų laboratorijoje. 1999 m. apgynė habilitacinį darbą „Aukštatemperatūrių superlaidininkų ir kitų oksidų sluoksnių ir daugiasluoksnių struktūrų sintezė iš organometalinių junginių garų fazės“, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1999 m. Chemijos fakulteto Bendrosios ir neorganines chemijos katedros profesorius.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iki 1988 m. iš spektrofotometrinės ir jonometrinės analizės. Nuo 1991 m. darbų sritis – kietojo kūno chemija: aukštatemperatūrių superlaidininkų sintezė, oksidų plonų sluoksnių sintezė iš metalų organinių junginių garų fazės. 1993 m. sukūrė oksidų sluoksnių ir daugiasluoksnių monostruktūrų sintezės technologiją.

## Bibliografija
* Neorganinė chemija, (su M. Finkelšteinaite), 2 d. 1990 m.
* Neorganinės chemijos laboratoriniai darbai, (su S. Armaliu ir V. Daujočiu), 1997 m.
* Pereinamųjų elementų organometaliniai junginiai, 1999 m.

## Šaltiniai
Teisinis reguliavimas

**Teisinis reguliavimas** - visuomeninių santykių juridizavimas, įtvirtinimas teisės normomis. Teisė turi reguliuoti tik pačius svarbiausius socialinius santykius, dėl kurio reikšmingumo visuomenėje nekyla abejonių, egzistuoja viešasis, visuomeninis interesas viešajai organizacijai, korporacijai (valstybei ar kt.) kištis į asmenų tarpusavio santykius, juos juridizuoti, nustatant teisės normas, įtvirtinant teises ir pareigas santykių dalyviams.

Teisinio reguliavimas ne visada būna veiksmingas. Veiksmingumas priklauso nuo daugybės veiksnių - reguliuojamų santykių pobūdžio, srities, reguliavimo metodo (imperatyvinio arba dispozityvinio), priemonių adekvatumo siekiamiems tikslams pasiekti, reguliavimo mechanizmo, dalyvių ir kt.

## Nuorodos
Kopinis tarkšlys

**Kopinis tarkšlys (skėriukas)** () – Skėrių (*Acrididae*) šeimai priklausantys vabzdys (*Insecta*).

## Išvaizda
Patinas užauga iki 25 mm ilgio, patelė - 35 mm. Margas, su dviem skersiniais raiščiais. Spalva varijuoja. Labai panašus į mėlynsparnį tarkšlį, nuo jo atskirti galima pagal prie galvos įdubusią priešnugarėle. Skrisdami skleidžia tarškiantį garsą.

## Biologija
Kiaušinius deda į smėlį, apgaubtus bendru apvalkalu po keliolika. Kiaušinio stadijoje peržiemoję, pavasarį išsirita skėriukų nifmos. minta šepetukų, eraičinų, kelerijų ir kitų miglinių augalų lapais. Sėslūs, nuo išsiritimo vietų vidutiniškai migruoja tik apie 100 m.

Suaugėliai pasirodo liepos pradžije, gyvena iki rudens. Patinai saugo savo teritorijas nuo konkurentų ir poruojasi su užklydusiomis patelėmis, kurias privilioja skleisdami tylų, metalinio skambesio, čirenimą.

## Paplitimas
Lokaliai aptinkamas Europoje iki Suomijos ir Šiaurės Afrikoje, palei Viduržemio jūrą.

Rūšis saugoma Lietuvoje (Įrašytas į Raudonoją knygą 3 kategorija), Latvijoje (RK 1 kat.), Vokietijoje (RK 2 kat.), Švedijoje (RK 3 kat.); neaišku, ar dar gyvena Estijoje (RK 5 kat.).

Nyksta dėl buveinių apsodinimo mišku, natūralios sukcesijos ir ekologinių trikdžių, suformuojančių tas buveines, stokos. Buveinėms užaugus mišku, populiacijų likučiai kurį laiką aptinkami keliukų pakraščiuose, smėlio karjeruose.
Petras Abukevičius

**Petras Abukevičius** (1928 m. rugsėjo 8 d. Pumpėnai – 1997 m. gruodžio 6 d. Vilnius) – lietuvių kino režisierius, operatorius.

## Biografija
Baigė Pumpėnų 6 skyrių mokyklą, nuo 1949 m. studijavo prancūzų kalbą Vilniaus pedagoginiame institute, 1950–1954 m. mokėsi Kauno kūno kultūros institute. 1959 m. Kinematografijos institute Maskvoje įgijo operatoriaus specialybę. 1957–1961 m., 1964–1989 m. Lietuvos kino studijos operatorius ir režisierius, 1961–1964 m. Lietuvos TV operatorius.

Sūnus – aktorius, režisierius Ramūnas Abukevičius (g. 1959 m.), teatro ir kino aktorius, režisierius.

## Kūryba
Sukūrė apie 50 dokumentinių, mokslo populiarinimo filmų, iš jų 30 gamtos tematika. Stebėjo ir filmavo retus paukščius bei gyvūnus Sibire ir Kamčiatkoje, Rusijos gamtą. 1984 m. su Japonijos ir Rusijos kino kompanijomis sukūrė meninį filmą apie vilkšunį Buraną.

1998 m. įsteigta Petro Abukevičiaus premija už geriausią gamtos tematikos filmą.

## Filmografija
* Julius Janonis, 1959 m., antrasis operatorius, rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas
* Meškutės Nidos nuotykiai, 13 d. 1976-1980 m., viena dalis „Juodieji gandrai, elniukas ir Nida“ XXIII tarptautiniame Niujorko kino ir TV filmų festivalyje apdovanota sidabro medaliu
* Vilkai, 3 dalys, 1981-1983 m.
* Namai po dangaus žydryne,
* Stumbras,
* Lapės, 1981 m.
* Rudenį, 1981 m.
* Juodasis gandras,
* Kiškis, 1983 m.
* Baltoji gervė,
* Mažoji gulbė, 1984 m.
* Rožinis kiras, 1984 m.
* Sakalas medžioklis,
* Retų paukščių karalystė, 1985 m.
* Nebaikščių paukščių kraštas,
* Baltoji pelėda, 1986 m.
* Lizdas pasaulio pakrašty, 1987 m.
* Sugrįžimas, apie Sibiro tremtinius, 1993 m.
* Gėlė ant tako, apie Sibiro tremtinius, 1994 m.

## Įvertinimas
* 1987 m. Lietuvos valstybinė premija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Petras Abukevičius. Lietuvių filmų centras
Tiamat

**Tiamat** Mesopotamijos, babiloniečių mitologijoje – pirmykščio sūraus vandens vandenyno personifikacija, kūrimo deivė. Tiamat susiporavo su Apsu, gėlavandeniu vandenynu ir pagimdė daug dievų. Tarp jų Ea (išminties, burtų ir užkalbėjimų dievą), kuris susilaukė Marduko, vyriausio dievo. Kai kiti dievai pradėjo kelti Apsu daug rūpesčių, jis kartu su Tiamat sumanė juos sunaikinti. Nors iš pradžių Tiamat nenorėjo įsitraukti į konfliktą, tačiau kai dievas Ea nugalėjo Apsu, ji ėmėsi keršto. Mardukas, Ea sūnus, užmušė Tiamat, perkirtęs ją pusiau. Viena kūno pusė tapo dangumi, o kita Žeme. Tiamat vaizduojama į drakoną panašia pabaisa, įasmeninančia pirmykštį chaosą, kuris turi būti įveiktas, kad būtų įvesta tvarka kosmose.

## Išnašos
Liudvikas Abramovičius (1879)

**Liudvikas Abramovičius** (, 1879 m. liepos 5 d. Maskva – 1939 m. kovo 3 d. Vilnius) – lenkų žurnalistas, Lietuvos kultūros istorikas.

## Biografija
Studijavo gamtos mokslus Charkovo, istoriją – Krokuvos universitete. Nuo 1905 m. bendradarbiavo lenkų spaudoje, 1906 m. persikėlė į Vilnių. Su kitais įsteigė laikraštį „Przegląd Wileński“ ir jį redagavo 1911–1915 ir 1921–1938 m. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Varšuvoje. 1919 m. grįžo į Vilnių. 1925–1939 m. Tado Vrublevskio įgaliotas Vrublevskių bibliotekos mokslinės pagalbos komiteto pirmininkas. Jai dovanojo savo surinktą XVI a.- XVIII a. retų spaudinių ir paveikslų rinkinį.

Išleido „Vilniaus spaustuvių keturių amžių istoriją“ (*Cztery wieki drukarstwa w Wilnie* 1925 m. Liko jo bibliografinės medžiagos apie Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę ir Lietuvą Pirmojo pasaulinio karo metais rankraščiai.

## Šaltiniai
Hans von Aachen

**Hansas fon Achenas** (; g. 1552 m. Kelne – 1615 m. kovo 4 d. Prahoje) – vokiečių tapytojas manieristas.

## Biografija
Nuo 1574 tapybos mokėsi Venecijoje (Italija). Studijavo Tintoreto (*Tintoretto*), Koredžo (*Correggio*), Mikelandželo pasekėjų kūrybą, vėliau persikėlė studijuoti į Romą. Apie 1588 m. grįžo į Vokietiją. Nuo 1592 Prahoje buvo imperatoriaus Rudolfo II rūmų tapytojas. Sukūrė mitologinių kompozicijų (pvz., „Maudymasis“) ir portretų.
Dundulis

**Dundulis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dundulienė (ištekėjusi moteris) ir Dundulytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Aleksandras Dundulis – kalbininkas, pedagogas;
* Balys Dundulis – žurnalistas, visuomenės veikėjas;
* Bronius Dundulis – istorikas;
* Dainius Dundulis - verslininkas, „Norfa“ savininkas, Jono Dundulio sūnus;
* Jonas Dundulis –  (g. 1942 m.), veterinarijos gydytojas, Šiaulių rajono politinis veikėjas; 
* Kastytis Juozas Dundulis (g. 1941 m.) – inžinierius geologas;
* Povilas Dundulis – karininkas.
* Stasys Dundulis – Lietuvos Vietinės rinktinės karys-savanoris.Politinis kalinys.
Jeppe Aakjær

**Jepė Okeris-Akjaris** (, tikrasis vardas *Jensen Aakjaer*, 1866 m. rugsėjo 10 d. Jutlandijoje – 1930 m. balandžio 22 d. Jenle, Jutlandijoje) – danų rašytojas. Buvo regionalistas, kadangi dauguma jo darbų yra apie Jutlandiją.

Rašė kaimo buities tematikos romanus, kuriuose aukštino senąja valstiečių kultūrą, publicistiniu agitaciniu stiliumi reiškiamos senovės danų idėjos. Jo romanas Rūstybės vaikai (*Vredens børn*, išleistas 1904 m.) apie sunkią samdinio dalią sukėlė visuomenės diskusiją. 20 metų buvo nuteistas už savo laisvą nuomonės išsakymą apie jam rūpimus dalykus, kurie vietinei valdžiai nerūpėjo. Prisijungė prie Socialdemokratų partijos. Vėliau persikėlė į Kopnehagą ir korektoriumi ir žurnalistu .

## Kūryba
Parašė romaną „Rūstybės vaikai“. Jo vertingiausia kūrybos dalimi laikoma neoromantinė poezija, tai rinkinys „Rugio dainos“ (*Rugens sange* išleista 1906 m. Eilėraščiams danų kompozitoriai sukūrė muziką, kai kurie tapo liaudies dainomis.
Alenas (BV)

**Alenas** () – miestas Vokietijos pietuose, Badeno-Viurtembergo žemėje, Švabijos Albo kalnuose, prie Kocherio upės (Nekaro dešinysis intakas). Mieste gyvena 66,3 tūkstančiai gyventojų (2007 m.).

## Istorija
Miesto vietoje buvo romėnų gyvenvietė. Nuo 1360 iki 1803 m. Alenas buvo laisvasis miestas.

## Ekonomika
Vystoma juodoji metalurgija, mašinų gamyba, metalo apdirbimas. Poligrafijos, popieriaus, medžio apdirbimo, optikos, tekstilės, maisto, chemijos pramonė.

Alenas žinomas kaip kurortas. Yra geologijos ir paleontologijos muziejus, rotušė, pastatyta 1636 m., barokinė bažnyčia, pastatyta 1765 m.
Vladas Abramavičius

**Vladas Abramavičius** (slapyvardis *Algirdas Gegužinis*, 1909 m. gegužės 9 d. Naujadvaris, Trakų apskritis – 1965 m. lapkričio 16 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, kultūros istorikas, bibliografas, vertėjas, poetas.

## Biografija
1934 m. baigė Varšuvos aukštesniąją žurnalistų mokyklą, 1951 m. – istoriją Vilniaus universitete.

Iki 1939 m. dirbo dienraščių „Kurier Wileński“, 1939–1940 m. „Gazeta Codzienna“ redakcijose, 1940–1941 m. – Eltos Vilniaus skyriuje. 1940 m. Vilniaus radiofone vedė lietuvių kalbos pamokas. 1941–1945 m. dirbo istorijos instituto bibliotekoje. 1945–1965 m. Lietuvos mokslų akademijos Centrinės bibliotekos Rankraščių skyriaus vedėjas, Vilniaus universiteto dėstytojas.

Nagrinėjo lenkų, rusų, ukrainiečių rašytojų ryšius su Lietuva, Vilniumi, Vilniaus senovės spaustuvių veiklą.

## Šaltiniai
Žuan Pesoja

**Žuan Pesoja** (arba ***Žoaun Pesoa***, ) – miestas pačiuose Brazilijos rytuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Šiaurės Paraibos upės žiočių. Paraibos valstijos sostinė. 674,8 tūkst. gyventojų (2007 m.), su priemiesčiais – apie 1 mln. Žuan Pesoja laikomas „tekančios saulės“ miestu (tai labiausiai į rytus nutolęs Pietų Amerikos miestas) ir „žaliuoju“ miestu (žaliųjų plotų skaičiumi nusileidžia tik Paryžiui). Jūrų uostas, Prezidento Kastro Pinto tarptautinis oro uostas. Svarbus kultūrinis regiono centras (teatrai, muziejai, auditorijos, menų ir kultūros centras). Statybinių medžiagų, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Turizmas (poilsis prie vandenyno).

## Istorija

Žuan Pesoja – vienas seniausių Brazilijos miestų, portugalų įkurtas 1585 m. ir pavadintas *Filipéia de Nossa Senhora das Neves*. Kurį laiką buvo ispanų įtakoje, XVII a. priklausė olandams. Kolonijiniu laikotarpiu vertėsi iš cukraus pramonės. Dabartinį pavadinimą įgavo 1930 m.

## Šaltiniai
Erkki Aaltonen

**Erkis Altonenas** (, g. 1910 m. rugpjūčio 17 d. Hameenlinoje – m. 1990 m. kovo 8 d. Helsinkyje) – suomių kompozitorius, smuikininkas, dirigentas.

Nuo 1935 m. griežė įvairiuose orkestruose, vėliau vadovavo simfoniniam ir kameriniams orkestrams. 1947 m. baigė Helsinkio J. Sibelijaus muzikos akademiją. Stažavo Didžiojoje Britanijoje, Italijoje, Čekoslovakijoje, Rumunijoje. 1958 tapo Kuteno choro vadovu. Kūrybos pagrindinė sritis – instrumentinė muzika. Atliko kompozicijų su *Väinö Raitio* ir Selimu Palmgrenu (*Selim Palmgren*). Sukūrė baletų, 5 simfonijas (1947–1964; antroji Hirosima 1949 m., 2 koncertus fortepijonui ir orkestrui, chorų, romansų, kino filmų muzikos.
Waino Aaltonen

**Veinė Altonenas** (, 1894 m. kovo 8 d. Martilaje prie Turku – 1966 m. gegužės 30 d. Helsinkyje) – Suomijos skulptorius, tapytojas, scenografas.

## Biografija
1910–1915 m. Turku mieste mokėsi pas V. Vesterholmą „Menininkų skatinimo draugijos“ mokykloje, priklausančioje Turku meno asociacijai. Nuo 1923 m. mokėsi Italijoje, Prancūzijoje ir Didžiojoje Britanijoje. Sukūrė paminklų, portretinių biustų, kamerinių skulptūrų iš granito, marmuro, medžio, terakotos, bronzos. Susikūrus Suomijos valstybei ir vykstant Pirmajam pasauliniam karui, kūrė Karo paminklus. 1950–1952 m. kūryboje jaučiama neoklasicistinė tradicija. Turku mieste yra įkurtas jo vardo muziejus.

## Kūriniai
* J. Sibelijaus portretas;
* 1935 m., suomių emigrantų paminklas, Delaveras, JAV;
* 1938 m., 5 skulptūros „Darbas ir ateitis“ Suomijos parlamento rūmuose;
* 1938 m., „Draugystės paminklas“ Turku mieste.

## Šaltiniai
Šeduvos apskritis

**Šeduvos apskritis** buvo vidurio Lietuvoje, į pietryčius nuo Radviliškio. Centras – Šeduva.

## Istorija

Apskritį 1915 m. gruodžio 12 d. sudarė vokiečių okupacinė valdžia. Panaikinta 1916 m. pabaigoje.

## Literatūra
* 
* 
*
Šeduvos rajonas

**Šeduvos rajonas** – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas tarp Šiaulių ir Panevėžio. Centras – Šeduva.

## Istorija

Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Radviliškio apskrities 24 apylinkių, Panevėžio apskrities 14 apylinkių ir Kėdainių apskrities 3 apylinkių. 1950–1953 m. rajonas priklausė Šiaulių sričiai. 1954 m. šiek tiek keitėsi rajono ribos. 1962 m. kovo 31 d. Šeduvos rajonas panaikintas, jo teritorija perduota Radviliškio rajonui.

Rajone nuo 1951 m. leistas laikraštis „Spalio vėliava“.

|-
| 1950 m.  || || || 41 apylinkė || 1 miestas (Šeduva)
|-
| 1954 m.  || || || 16 apylinkių || 7 miesteliai (Baisogala, Grinkiškis, Palonai, Pociūnėliai, Sidabravas, Smilgiai, Vadaktai)
|-
| 1959 m.  || 885 || 25 124 || 16 apylinkių || 1 miestas, 7 miesteliai
|}

## Šaltiniai
*
Šiaulėnų apskritis

**Šiaulėnų apskritis** buvo į pietvakarius nuo Radviliškio. Centras – Šiaulėnai.

## Istorija

Apskritis sudaryta 1915 m. rugsėjo 23 d. vokiečių okupacinės valdžios, priskirta Oberosto Lietuvos sričiai. 1915 m. gruodžio 4 d. pertvarkyta į Kuršėnų apskritį.

## Literatūra
*
Liberijos doleris

**Liberijos doleris** – Liberijos valiuta. ISO 4217 kodas – „LRD“. Doleris padalintas į 100 centų. Simbolis – L$.

## Istorija
Liberijos doleris įvestas 1847 m., 1907 m. pakeistas Vakarų Afrikos svaru, 1943 m. JAV doleriu, 1960 m. vėl įvestas.
Naira

**Naira** – Nigerijos valiuta. ISO 4217 kodas – „NGN“. Naira padalinta į 100 kobų. Simbolis – =N=.

## Banknotai
Dobra

**Dobra** – San Tomė ir Prinsipės valiuta. ISO 4217 kodas – „STD“. Dobra padalinta į 100 sentimų, tačiau dobra – smulkus piniginis vienetas, todėl sentimai nenaudojami. Simbolis – Db. 1977 ši valiuta pakeitė eskudą.
Gryvos geležinkelio stotis

**Gryvos geležinkelio stotis** (iki 1921 m. ***Kalkūnų geležinkelio stotis, Kalkuonės geležinkelio stotis***) – geležinkelio stotis Daugpilyje, Vilniaus–Daugpilio geležinkelio linijoje.

## Istorija

Pastatyta 1862 m. kaip *Kalkūnų stotis* Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ir Liepojos–Romnų geležinkelio susikirtimo vietoje. Jai suteikta IV klasė. 1874 m. atvesta atšaka iš Radviliškio. Tai buvo III klasės geležinkelio stotis. Pavadinta šalia esančio Kalkuonės kaimo vardu, nors jo teritorijoje ir nebuvo. 

Nepriklausomybės kovų  eigoje persekiodami besitraukiančias bolševikų  pajėgas 1919 m. rugpjūčio 30 d. Kalkuonės dvarą ir geležinkelio stotį užėmė Lietuvos kariuomenė, tačiau kitą dieną ją iš ten išstūmė Sovietų Rusijos pajėgos.

1921 m. atiteko miesto teises gavusiai Gryvai, tada pervadinta *Gryvos geležinkelio stotimi*. 1956 m. Gryva kartu su geležinkelio stotimi buvo prijungta prie Daugpilio miesto. 1963 m. prie Daugpilio pastatytas automobilių ir geležinkelio tiltas per Dauguvą leidžia nukreipti transportą iš kairiakrantės Dauguvos pusės (taip pat ir nuo buvusios Kalkuonės geležinkelio stoties) į dešinį krantą aplenkiant miesto centrą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Станция Грива (Railwayz.info)
Lamantinai

**Lamantinai** (*Trichechus*) – sirenų būrio, lamantininių šeimos didelių vandens žinduolių gentis. Gyvena Karibų baseine, Amazonės ir Vakarų Afrikos upių baseinuose. 

Šie žoliaėdžiai gyvūnai gyvena seklumose ir minta vandens augmenija. Lamantinų šeimos atstovai nuo diugonių skiriasi kaukolės ir uodegos formomis. Lamantino uodega turi irklo formą, o diugonių – „šakutės“ formą. Pastovi dantų kaita, iš esmės nebūdinga žinduoliams. Nauji dantys, kaip ir drambliams, augdami žandikaulyje pamažu išstumia senus ir nudilusius dantis.

## Rūšys

* Amazonės lamantinas (*Trichechus inunguis*)
* Amerikinis lamantinas (*Trichechus manatus*)
* Afrikinis lamantinas (*Trichechus senegalensis*)
* *Trichechus bernhardi*