open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mažoji skydblakė

**Mažoji skydblakė** (*Aelia klugii*) – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių rūšis.
Mažesnė nei smailiagalvė skydblakė (*Aelia acuminata*), bei neturi juodų dėmių ant vidurinių ir užpakalinių kojų šlaunų išorinės dalies.

Suaugėliai randami nuo balandžio pabaigos iki spalio galo, nimfos – liepos mėnesį. Randamos ant miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų: smilgų (*Agrostis sp.*), gardūnytės (*Anthoxanthum sp.*), ašarėlių (*Briza sp.*), lendrūno (*Calamagrostis sp.*), eraičino (*Festuca sp.*), motiejuko (*Phleum sp.*), miglės (*Poa sp.*).

Gyvena sausose pievose, kuriose gausu varpinių augalų.

Panašios blakės: Smailiagalvė skydblakė (*Aelia acuminata*), dvitaškė skydblakė (*Aelia rostrata*).

Paplitusi beveik visoje Europoje, randama ir Lietuvoje.

## Nuorodos
* Fauna Europaea 
* Blakės fotografijos
Amnestija

**Amnestija** ( – atleidimas, užmiršimas) – visiškas ar dalinis atleidimas nuo teismo paskirtos bausmės. Bausmė gali būti pakeista švelnesne arba sumažintas jos terminas, asmenims, atlikusiems bausmę – panaikintas teistumas. 

## Taikymas
Amnestijos aktus Lietuvoje, kaip ir daugelyje užsienio šalių leidžia parlamentas. Atskiru teisės aktu gali būti reglamentuojama amnestijos taikymo tvarka. Asmenų grupė, kuriai taikoma amnestija, gali būti išskirta pagal įvairius kriterijus: bausmės rūšį, laisvės atėmimo bausmės dydį, padaryto nusikaltimo pobūdį ir kitas.

Amnestija netaikoma: nuteistiesiems, padariusiems sunkius nusikaltimus; itin pavojingiems recidyvistams, teistiems ne kartą už tyčinius nusikaltimus laisvės atėmimo bausme; anksčiau atleistiems nuo bausmės amnestijos aktu ar po malonės suteikimo vėl padariusiems tyčinį nusikaltimą; asmenims, kurie amnestijai nepritaria.

Nusikalstamą veiką padaręs asmuo Lietuvoje gali būti atleistas nuo visos ar dalies bausmės atlikimo Seimo priimtu amnestijos aktu. Amnestijos pagrindus, sąlygas ir tvarką nustato amnestijos aktas (LR baudžiamasis kodeksas, 78 straipsnis „Amnestija“).

## Literatūra
* Katrin Gebhardt/Ulrich B. Gensch: Gnade vor Recht?. Forum Recht, Heft 3/2000.
* Andrius Nevera. Valstybės baudžiamosios jurisdikcijos principai. Monografija, Mykolo Romerio universitetas, 2006 m. ISBN  995519040X
* Siegmar Schmidt/Gert Pickel/Susanne Pickel: Amnesie, Amnestie oder Aufarbeitung? Zum Umgang mit autoritärer Vergangenheit und Menschenrechtsverletzungen. Wiesbaden, 2009. ISBN 978-3-531-13868-8.

## Šaltiniai
Leonidas Utiosovas

**Leonidas Utiosovas** (, tikrasis vardas – **Lazaris Vaisbeinas**, 1895 m. kovo 21 d. Odesoje – 1982 m. kovo 9 d. Maskvoje) – rusų ir tarybinis estrados artistas, dainininkas ir kino aktorius, orkestro vadovas. TSRS liaudies artistas (1965 m., pirmasis iš TSRS estrados artistų, gavęs šį vardą). L. Utiosovas buvo įvairių žanrų dainų atlikėjas, nuo džiazo iki miesto romanso.

## Biografija
Nuo vaikystės puikiai grojo keliais muzikos instrumentais, dainavo, mėgo sportą ir cirką. Už prasižengimus išmestas iš mokyklos 1911 m. pradėjo artisto ir skaitovo karjerą balaganuose, teatruose.

1923 m. pradėjo vaidinti kine. 1929 m. suorganizavo teatralizuoto džiazo kolektyvą "Tea-džiazas", vėliau peraugusiu į Rusijos TSFR valstybinį estradinį orkestrą.
1934 m. L. Utiosovas atliko jį išgarsinusį Kostios Potechino vaidmenį G. Aleksandrovo muzikinėje kino komedijoje "Linksmieji vyrukai".

TSRS-Vokietijos karo metu su savo orkestru koncertavo fronte, jo atliekama daina "Miša - odesietis" buvo viena populiariausių tarp tarybinių karių. Už konceruose surinktas lėšas buvo pastatyti trys kariniai lėktuvai ir perduoti karinėms oro pajėgoms.

L. Utiosovas aktyviai koncertavo iki 1966 m. Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.

## Kūryba
L. Utiosovas buvo daugiaplanė asmenybė – aktorius, dainininkas, dirigentas, organizatorius, pasakotojas. Jo orkestro programos buvo panašios į teatro spektaklius – tai buvo novatoriškas eksperimentas, kai muzikantai tapdavo aktoriais ir įvykdavo menų sintezė. Spektaklių šūkis buvo "Utiosovas parodys viską nuo tragedijos iki trapecijos". Vaidinimas tęsdavosi nuo aštuntos valandos vakaro iki antros valandos nakties.

## Nuorodos
* L. Utiosovo biografija (rusų kalba)
Dainininkas

**Dainininkas** – profesionalus vokalistas, atliekantis dainas, romansus, operos, operetės, vodevilio arijas, t. y. naudojantis savo balsą kaip muzikos instrumentą.

## Istorija

Dainininkų profesionalų būta nuo seno Rytų šalyse, Senovės Graikijoje, Senovės Romoje. Viduramžiais Europoje garsėjo bardai, trubadūrai, minezingeriai. Dainavimas Europoje ypač suklestėjo XVII a. Susiklostė keletas krypčių (kamerinis, operinis dainavimas), stilių, nacionalinių mokyklų. Paplito kantileninis, koloratūrinis dainavimas, ypač didelę reikšmę dainavimo raidai turėjo *[[bel canto]]*, skatinęs operos plėtotę. XVII a. – XVIII a. greta operos svarbią vietą užėmė kamerinis dainavimas, gyvavęs didikų rūmuose, bažnyčiose. 

Suklestėjus operai atsirado žymių dainininkų, kurie ištobulino ne tik bel canto, bet ir kitus dainavimo būdus – kantilena, koloratūra, rečitatyvas. Dainavimas svarbus ir pramoginėje muzikoje (šansonetė). XX a. antroje pusėje paplitus popmuzikai, ypač rokui, ansambliams, pradėta dainavimą jungti su rečitavimu, kalbėjimu, šnabždesiu ir t. t. Kompozitoriai muziką dažniausiai kuria atsižvelgdami į dainininko balso ypatybes.

## Klasifikacija
* Pagal žanrus skiriami:
** Operos dainininkai – dainuojantys spektaklio pastatymo metu;
** Kameriniai dainininkai – atliekantys muzikos kūrinius pritariant fortepijonui ar kitam muzikos instrumentui koncerto metu;
** Choro dainininkai – atliekantys chorinius kūrinius; 
** Džiazo dainininkai – atliekantys džiazo kūrinius;
** Estrados dainininkai – atliekantys estradines dainas, šlagerius
** Bardai – atliekantys savo ar kitų autorinės kūrybos dainas, pritardami gitara, bandža, balalaika, akordeonu ar kitu individualiu muzikos instrumentu;
** Roko dainininkai – atliekantys roko dainas.

* Pagal balso tembrą, diapazoną ir atlikėjo lytį skiriami pagrindiniai:
** Moterų balsai:
*** Sopranas – aukštas moteriškas balsas;
*** Mecosopranas – vidutinio aukščio moteriškas balsas;
*** Kontraltas – žemas moteriškas balsas;

** Vyrų balsai:
*** Tenoras – aukštas vyriškas balsas;
*** Baritonas – vidutinio aukščio vyriškas balsas;
*** Bosas – žemas vyriškas balsas;

Yra ir ypatingai retų balsų: kontratenoras, falcetas, kastratas (iki XVIII a. berniukams atlikdavo kastravimo operaciją, kad jų vaikiško balso nepakeistų balso mutacija)

## Šaltiniai
Vida Vičkačkaitė

**Vida Vičkačkaitė** (g. 1961 m. sausio 26 d. Telšiuose) – VU Analizinės ir aplinkos chemijos katedros docentė, daktarė, Lietuvos mokslo premijos laureatė.

## Biografija
1978 m. baigė Telšių Žemaitės vidurinę mokyklą, 1983 m. – VU Chemijos fakultetą (chemijos dėstytojos specialybė). Vėliau apgynė daktaro (fiziniai m., chemija) disertaciją (1988 m.) ir atliko habilitacijos procedūrą (2006 m.). Stažavosi Venecijos (Italija, 1994 m.), Helsinkio technologijos (Suomija, 1997 m.), Padujos (Italija, 1997–1998 m.), Barselonos (Ispanija, 2000 m.), Florencijos (Italija, 2002 m.), Perudžios (Italija, 2002–2003, 2005) universitetuose. Nuo 2006 m. – VU Analizinės ir aplinkos chemijos katedros profesorė.

## Lietuvos mokslo premijos
2008 m. Lietuvos mokslo premijos laureatė. Apdovanojimas buvo įteiktas Audriui Padarauskui, Vidai Vičkačkaitei už darbų ciklą „Chromatografiniai ir elektromigraciniai metodai: naujos derivatizacijos, koncentravimo ir atskyrimo sistemos (1993–2007 m.)“. Pateikė Vilniaus universiteto senatas.

## Išnašos
Trasa Sart

**Trasa Sart** – autosporto trasa Prancūzijoje, netoli Le Mano miestelio. Labiausiai ši trasa žinoma dėl joje vykstančių 24 val. Le Mano lenktynių. Trasoje naudojami įprasti viešieji keliai, kurie per lenktynes būna sujungti į trasą. Jos ilgis siekia 13 629 m ir pagal tai yra viena ilgiausių trasų pasaulyje. Manoma, kad apie 85 % viename rate lenktynininkai laiko nuspaudę akseleratoriaus pedalą.

Ši trasa turi ir trumpesnę savo versiją, vadinamą Le Mans Bugatti. Jos ilgis siekia daugiau nei 4 km. 

## Išnašos
Archetipas

**Archetipas** ( = αρχή 'pradžia' + τύπος 'pavyzdys') – originalus modelis, idealus pavyzdys, prototipas, kolektyvinės pasąmonės vaizdinys, nepriklausomas nuo individualaus pažinimo, kopijuojamas visos visuomenės, sudarantis žmonijos psichosocialinės sanklodos pagrindą. Bendrai suprantamas, universalus simbolis. Pasireiškia ir per religinius pasakojimus, mitus, folklorą, stereotipus, literatūrą, kalbą, sapnus. Tačiau nei mitas, nei religija visiškai neapima archetipo prasmės, tik iš dalies jį paaiškina.

Psichologinį archetipo konceptą įvedė Karlas Gustavas Jungas. Jo sukurtas psichoanalitikos modelis veikia archetipų interpretacija. Jungas išskyrė šiuos pagrindinius asmenybės archetipus: pats, šešėlis, anima ir animus, persona. Archetipų skaičius iš esmės neribotas, tačiau dažniausiai sutinkami šie: vaikas, didvyris, dieviškoji motina, senas išminčius, apgavikas, velnias, baidyklė. Pasak Jungo, archetipas yra visiškai neatsiejama žmonijos ir paties žmogaus dalis, kurios neįmanoma atskirti, kaip neįmanoma atskirti kūno ir dvasios iki įvykstant mirčiai.

Archetipai svarbūs suvokiant ne tik žmogaus elgesį, bet ir religiją, mitologiją, folklorą. Už šių bendražmogiškų darinių slypi archetipiniai žmogaus elgesio pirmavaizdžiai.

## Pagrindiniai archetipai
* *anima* – neįsisąmoninta vyro asmenybės moteriškoji pusė
* *animus* – neįsisąmoninta moters asmenybės vyriškoji pusė
* *persona* – socialiniai asmenybės vaidmenys
* *šešėlis* – neįsisąmoninta psichikos dalis, kurioje slypi tai, ko asmenybė sau nenori priskirti
* *savastis* – asmenybę reguliuojantis centras, vientisumo ir harmonijos įsikūnijimas
* *išmintis* – gyvenimiškos išminties ir brandumo įasmeninimas
* *dievas* – galaktinė, psichinės realybės, suprojektuotos į išorinį pasaulį, realizacija
* *archetipas* – universali, visiems žmonėms būdinga mąstymo forma

## Archetipo atpažinimas
Archetipo atpažinimui būtina vadovautis tokiais kriterijais:
* Archetipas yra archajinis, kilęs nuo žmonijos pradžios, todėl minimas legendose, mituose ir kt.
* Archetipas yra bendražmogiškas, todėl turi pasireikšti visose visuomenėse, visais laikais (žinoma, skirtingu pavidalu)
* Archetipas suprantamas savaime, pasąmoningai, o ne išmokstant
* Archetipas reflektuojamas pasąmonėje pasireiškia kaip konceptas ir simbolis (gali būti ne vienas)
* Archetipas yra vientisa, ambivalentinė struktūra, turi ir teigiamų ir neigiamų bruožų, bet negali būti tik vieno kurio nors
* Archetipas yra stabilus, priešinasi bandymams pažeisti jo struktūrą
* Archetipas, kuris esą nepriklausomas, turi turėti tik jam, o ne kitiems archetipams priklausančių elementų
* Archetipas turi būti susijęs su žmogaus gyvenimu, procesais
* Archetipas turi savitą energiją, stipriai veikia žmogaus jausmus

## Nuorodos
*
Frumentarijai

**Frumentarijai** (m iš  'grūdas') – Romos armijos karininkai, rūpinęsi maisto tiekimu legionams, o vėliau – jie sudarė vidaus žvalgybą, suorganizuotą legionų frumentarijų pagrindu.

Frumentarijai veikė uniformuoti. Jie būdavo priskirti tam tikriems legionams, maisto tiekimu kuriems jie rūpinosi. Frumentarijai didžiąją dalį laiko praleisdavo keliaudami, o jų bazė būdavo *Castra Peregrina* Romoje. Manoma, kad frumentarijai didžiuodavosi savo statusu, kadangi jų antkapiuose iškaldavo šį titulą. Išlikę daug įrašų, kuriuose garbinamas *Castra Peregrina* genijus. Teigiama, kad tai rodo, jog frumentarijai turėjo aukštus moralę ir socialinį statusą.

Romos legionai ir okupacinės armijos nuo seno naudojo informatorius ir šnipus, bet tai nebuvo organizuojama į darnią sistemą. Jie ypač buvo svarbūs pačiame Romos mieste, kur buvo gausu gandų ir sąmokslų. Likę du įrašai, kuriuose minimi *frumentario canaliculario*. Manoma, tai rodo, kad kai kurie frumentarijai specializavosi upių navigacijoje. Visoms armijoms buvo svarbi priešo teritorijos geografinė žvalgyba. Ji apėmė informacijos apie žemes, susisiekimo kelius, prieš kariuomenės dydžius, orientyrus vietovėse, tokius strateginius punktus kaip maisto saugyklos ir fermos. Manoma, kad Antonino itinerarijus () buvo sukurtas frumentarijaus.

II a. paaiškėjo būtinybė turėti vidinę žvalgybą, kuri veiktų imperijos viduje. Tačiau imperatorius negalėjo įkurti naujos institucijos, kurios pagrindinis tikslas būtų piliečių tolimuose Romos imperijos kampeliuose šnipinėjimas. Adrianas surado kompromisinį sprendimą. Numatydamas būsimus plačius veiksmus jis prisiminė frumentarijus. Frumentarijai buvo grūdų supirkinėtojai provincijose. Užsiimdami savo darbu frumentarijai glaudžiai bendraudavo su vietiniais gyventojais, tad nesunkiai surinkdavo žvalgybinę informaciją apie buvimo teritoriją. Adrianas ėmė naudoti frumentarijus kaip savo agentus. Frumentarijai tam tiko, jų buvo daug, jie turėjo savo kurjerių sistemą.

Visuomenė greitai ėmė nekęsti frumentarijų. III a. ryšiai su šios tarnybos vadovais galėjo baigtis rimtomis problemomis. 217 m. imperatorius Makrinas paskyrė Marką Oklatiną Adventą (*Marcus Oclatinus Adventus*), buvusį frumentarijų vadovą ir pretorionų prefektą, į Senatą. Šiuo sprendimu Makrinas atstūmė nuo savęs tuometinį Romos isteblišmentą ir priartino savo žlugimą, nes frumentarijai buvo itin nemėgstami.

Diokletianas panaikino frumentarijus dėl jų piktnaudžiavimų ir blogos reputacijos. Taip padarydamas Diokletianas labai išpopuliarėjo. Netrukus įkurta *[[agentes in rebus]]* tarnyba pakeitė frumentarijus.

## Nuorodos

* Frumentarii. In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Atyrau sritis

**Atyrau sritis** () – sritis vakarų Kazachstane. Iš šiaurės ribojasi su Vakarų Kazachstano sritimi, iš pietų – su Mangyštau sritimi, iš vakarų – su Kaspijos jūra ir Rusija, o iš rytų – su Aktiobės sritimi. Administracinis centras – Atyrau.

Atyrau sritis tarybiniais metais vadinta **Gurjevo sritimi**.

## Geografija
Užima Pakaspijo žemumos rytus. Didesnioji Atyrau srities dalis yra žemiau jūros lygio, rytuose – kalvos iki 221 m. Klimatas – kontinentinis vidutinių platumų. Sausio vidutinė temperatūra nuo -8 iki -11&nbsp;°C, liepos 24 – 25&nbsp;°C. Kritulių per metus 100–200 mm. Didžiausia upė – Uralas. Kitos – Uilas (800&nbsp;km), Sagizas (511&nbsp;km), Emba (712&nbsp;km) – išdžiūsta. Prie Kaspijos jūros ir upių salpose – daug mažų ežerų. Dominuoja dykumos (Ryno, Taisogano smėlynai).

## Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.): 91,5 % – kazachai, 6,35 % – rusai, 0,54 % – korėjiečiai, 0,49 % – totoriai, 0,24 % – ukrainiečiai.

Miestai:
* Atyrau
* Kulsari

## Šaltiniai
Tenoras

**Tènoras** (, iš  'laikyti') – aukščiausias vyrų balsas, tokį balsą turintis dainininkas. Viduramžiais tenoru buvo vadinamas polifoninio muzikos kūrinio pagrindinis, dažniausiai vidurinis, balsas arba *cantus firmus*. Be to, tenoru vadinamas pučiamasis mažos tūbos pavidalo muzikos instrumentas.

## Diapazonas
Tenoro bendrasis diapazonas – nuo **do** mažosios oktavos iki **do** antrosios oktavos, darbinis diapazonas – nuo **sol** mažosios oktavos iki **la** pirmosios oktavos. Pagal tembrą skiriami *lyriniai tenorai*, kuriems geriau skamba pirmoji oktava ir *dramatiniai tenorai*, artimi baritonui. Be to, gali būti aukštesni – *kontratenoras*, tenoras altinas, sodresnio tembro *lyrinis-dramatinis tenoras*, tamsesnio tembro – *dramatinis* ir *herojinis tenoras*.

## Operinės partijos
Tenoro partija dažniausiai būna viena iš pagrindinių operos partijų. Žymiausios tenoro partijos:
* Alfredas – Džiuzepė Verdis, Traviata
* Almaviva – Džoakinas Rosinis, Sevilijos kirpėjas
* Don Chose – Žoržas Bizė, Karmen
* Faustas – Šarlis Guno, Faustas
* Germanas – Piotras Čaikovskis, Pikų dama
* Hercogas – Džiuzepė Verdis, Rigoletas
* Kalafas – Džakomas Pučinis, Turandot
* Kavaradosis – Džakomas Pučinis, Toska
* Lenskis – Piotras Čaikovskis, Eugenijus Oneginas
* Zigmuntas – Richardas Vagneris, Valkirija

## Žymiausi tenorai
* Plasidas Domingas
* Anatolijus Solovjanenko
* Nikolajus Geda
* Enrikas Karuzas
* Marijus Lanca
* Sergejus Larinas
* Marijus del Monakas
* Edgaras Montvidas
* Virgilijus Noreika
* Lučianas Pavarotis
* Andrea Bocelli
* Merūnas Vitulskis

## Šaltiniai
Iniciacija

**Iniciacija** ( 'pradžia, įėjimas'; *perėjimo ritualas*) – ritualas, atliekamas įvedant žmogų į naują jo gyvenimo tarpsnį, pašvenčiant jo naujai būklei. Iniciacijos ritualai vykdomi gimimo, brandos, vestuvių, laidojimo metu, taip pat gali būti rengiama iniciacija įžengiant į naujas pareigas (pvz., karūnavimas), į naują luomą, organizaciją, sektą, slaptą bendriją.

Iniciacijos esmė – kosmogonijos atkartojimas, senojo gyvenimo palaidojimas ir naujo sutikimas. Žmogus turi išgyventi simbolinės mirties ir prisikėlimo ritualus. Dažnai inicijuojamojo laukia sunkūs išbandymai, kančios, pažeminimai, jų metu, kaip tikima, pasirodo dievai, dvasios, protėviai.

Senosiose gentinėse santvarkose iniciacijų, susijusių su branda metu, dažnai taikomos fizinės kančios, apipjaustymai, skarifikavimai, tatuiravimai ir kt. Tai yra kertinis jaunuolio gyvenimo įvykis, kurio metu jis gauna priėjimą prie šventybės, vyriškumo ar moteriškumo paslapčių. Branda yra socialinis ir kultūrinis konstruktas, kuris labai įvairuoja skirtingose bendruomenėse ir yra nebūtinai susijęs su biologine lytinio brendimo pradžia. Pati ritualo reikšmė irgi gali kisti bėgant laikui. Pavyzdžiui, Mezoamerikos actekų ir majų bendruomenėse buvo laikoma, kad 15 m. sulaukusios merginos buvo pasiruošusios ištekėti, tačiau dabar Meksikoje pastaroji šventė () žymi pasimatymų pradžią merginų gyvenime.

Modernesnėse visuomenėse iniciacija išreiškiama daugiau simboliniu aktu – krikštas, išpažintis, bar micva. Neformali iniciacija į įvairias bendruomenes pasireiškia naujokų krikštu, dedovščina, tyčiojimusi. Su vestuvinio gyvenimo iniciacija susiję bernvakariai, mergvakariai, su laidojimu – velionio šarvojimas, raudos.

## Lietuvoje

Lietuvių jaunuolių brandos apeigos buvo atliekamos pagal kaimo bendrijos papročius, sulaukus pilnametystės. XIX a. pabaigoje–XX a. pirmoje pusėje subrendę jaunuoliai buvo įvesdinami į jaunimo bendriją, juos dažniausiai įvesdindavo jaunimo lyderis ar smarkesni vaikinai, muzikantas. Įrašomieji į bernus turėjo viešai įrodyti savo sugebėjimus – vikrumą, fizinį pajėgumą (peršokti per stalą, iškęsti smūgius), pavaišinti jaunimą (gėrimu). Merginas įvesdindavo vakarėlyje šokdindami. Tapę jaunimo bendrijos nariais jaunuoliai galėjo lankytis pasilinksminimuose, pvz., eiti į naktigones ir dalyvauti naktiniame merginų lankyme (viena archajiškiausių jaunimo pramogų).

## Išnašos
Drakonas (reikšmės)

Žodis **drakonas** gali reikšti:

* drakonas – taip vadinami kai kurie realūs ropliai:
** drakonas – agamų šeimos roplių gentis;
** skraidantysis drakonas – roplys, priklausantis genčiai *Draco*;
* drakonas – mitologinė būtybė:
** Mėlynasis drakonas – vienas Kinijos kultūros mitinių drakonų;
* drakonas – gana dažnas heraldinis simbolis, esantis, pvz, Velso vėliavoje;
* drakonas – Senovės Romos legionų štandartų tipas;
* Drakonas, paprastai *Slibinas* – žvaigždynas;
* Drakon () – sportinių jachtų klasė;
* Drakonas () – senovės Atėnų įstatymų kūrėjas, pagarsėjęs griežtais įstatymais;
Arche

**Arche** ( – 'pradžia, principas') – senovės Graikijos ikisokratinėje filosofijoje – pirminis substratas, elementas, iš kurio, kaip tikėta, susidarė pasaulis.

Arche idėja paskelbta Talio Miletiečio, kuris manė, kad viskas susikūrė iš vandens. Jo mokinys Anaksimandras išplėtojo Arche teoriją, tačiau prieštaravo savo mokytojui, nes, jo manymu, vanduo negalėjęs sukurti savo priešingybės – ugnies. Pasak Anaksimandro, nei viena iš keturių gamtos stichijų (ugnis, vanduo, oras, žemė), negalėjusi būti Arche. Jis pradžią įvardino kaip apeironą – neapibrėžtą beribę būtį.

Vėlesni filosofai siūlė įvairius Arche aiškinimus: dalis sutiko su Anaksimandro apeironu, kiti gi tapatino su gamtos stichijomis, Nusu, atomais.
Drakonai (ropliai)

**Drakonai** (*Pogona*) – agamų šeimos roplių gentis. Odos spalva gali būti nuo tamsiai rudos iki geltonos ar net ryškiai oranžinės. Kiti išoriniai skirtumai – nedideli. Ilgis: iki 60 cm. Gyvenimo trukmė: apie 10 m.

## Rūšys
* Barzdotoji agama (*Pogona vitticeps*)
* (*Pogona barbata*)
* (*Pogona minor*)
* (*Pogona henrylawsoni*)
Pradiniai elementai

**Pradiniai elementai** – alchemijoje, senosiose filosofijose – archetipiniai sandai, sukūrę žemę ir sudarantys jos egzistencijos pagrindą.

Įvairiose filosofijose, mokymuose dažniausiai sutinkamos keturios stichijos – oras, vanduo, ugnis ir žemė. Neretai įvedamas ir penktasis, abstraktus, nematerialus elementas – erdvė, eteris, mintis. Senovės Graikijoje stichijų teoriją išplėtojo Empedoklis. Budzimo ir hinduizmo filosofijoje šie penki elementai išreiškiami čakromis.

Kinų filosofijoje išskiriamos penkios stichijos (*[[Wuxing]]*), tačiau jos skiriasi nuo indoeuropietiškųjų – medis, ugnis, žemė, metalas, vanduo.

Ezoteriniuose mokymuose, neopagonybėje, astrologijoje keturios stichijos – svarbi mokymo dalis. Joms priskiriamos žmogaus savybės, grupuojami zodiako ženklai.
Stichija

**Stichija** gali reikšti:

*Stichinė nelaimė;
*Vienas iš pradinių visatos elementų.
* 'Stichijos' - visiškai skirtingos pagal prigimtį erdvės (pvz.: jūra ir dykuma).
Absansas

**Absansas** ( – išnykimas, nebuvimas), **piknolepsinis absansas** – mažasis epilepsijos priepuolis. 

Epilepsijos židinys yra retikuliniame smegenų kamieno darinyje. Dažniausiai susergama tik kūdikystėje ar vaikystėje. Priepuolio trukmė –  5–15 s (retai iki 45 s). Ligonis tarsi atitrūksta nuo aplinkos, praranda sąmonę: staiga liaujasi dirbęs darbą, kalbėjęs, nereaguoja į kitų kalbą. Kartais priepuolio metu pasitaiko traukulių, ligonis laižosi, žiovauja, čepsi. Atsigavęs tęsia pradėtą darbą, rašo, kalba. Pats ligonis priepuolio paprastai neprisimena.

## Šaltiniai
Spekuliatoriai

**Spekuliatoriai** () – Romos kariuomenės žvalgų pajėgos. Pradžioje legionuose ir pretorianų daliniuose spekuliatoriai buvo tiesiog žvalgai, bet vėliau, einant laikui, jų funkcijų ratas prasiplėtė, jie tapo ir asmens sargybiniais, kurjeriais, policininkais ir kartais net budeliais.

Spekuliatoriai sudarė atskirą kariuomenės rūšį. Jie turėjo savo karininkus, pvz., Tacitas rašė apie spekuliatorių opcionus (). Šaltiniuose minima šeštoji spekuliatorių kohorta. Viename įrašų kažkoks *L. Veturius* pavadintas *PRAEF. TURMAE. SPECULAT.* ('spekuliatorių turmos prefektas'?), kas galbūt rodo, kad egzistavo ir raitieji spekuliatoriai.

Romos kariuomenėje dar buvo ir *eksploratoriai* () stebėdavo priešo dalinių judėjimą lauko sąlygomis. Eksploratoriai galbūt buvo atskira žvalgų šaka negu spekuliatoriai.

Tiek spekuliatoriams, tiek eksploratoriams galėdavo prireikti veikti dėvint civilius drabužius, todėl jie gali būti priskirti prie šnipų.

## Nuorodos
*
Hemerodromai

**Hemerodromai** () - pėstieji kurjeriai Senovės Graikijoje, pernešdavę svarbias žinias. Graikijoje nebuvo pašto sistemos ir buvo mažai kelių, todėl kurjeriai būdavo labai reikalingi. Hemerodromai buvo gerai treniruoti bėgikai, galintys per trumpą laiko tarpą nubėgti didelius nuotolius. Hemerodromus turėjo daug Senovės Graikijos valstybių. 

Gresiant pavojui hemerodromai stebėdavo aplinką nuo aukštumų ir, pastebėję priešą ar kitą svarbų dalyką, jie bėgdavo pranešti tą svarbią žinią. Dėl to hemerodromus dar vadino ir ***hemeroskopais*** (). Romos kariuomenėje tokią žvalgų, stebėtojų kurjerių funkciją atlikdavo spekulatoriai.

Hemerodromus dar vadino ***dromokerukais*** ().  

## Nuorodos
* Hemerodromi.  In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Abliatyvas

**Abliatyvas** ( iš *ablatus* – nuneštas, atskirtas) – lotynų, senovės iranėnų kalbų linksnis, kuris dažniausiai reiškia atskirtį. Taip pat vartojamas finougrų kalbose (estų, suomių, vengrų), evenkų, kai kuriose tiurkų kalbose ir kt. Abliatyvas atsako į klausimus *iš ko? nuo ko?*

Tradicinėje lyginamojoje kalbotyroje abliatyvas laikomas vienu iš aštuonių indoeuropiečių prokalbės linksnių. Kaip manoma, rytų baltų kalbose jis imtas vartoti kilmininko reikšme ir taip atsiradęs lietuvių kalbos *o* kamieno kilmininkas (*darb-o, brol-io, dag-io*). Senosios abliatyvo reikšmės ieškoma tokiuose junginiuose su kilmininku, kaip „obuolys šakos atsiskyrė“, „senis vengė (kratėsi) degtinės“ ir kt. Tačiau kai kurie kalbininkai mano, kad baltų kalbose tokio linksnio niekad nėra buvę. Yra abejojančių ir dėl jo egzistavimo indoeuropiečių prokalbėje: atskirą jo formą turėjo tik *o* kamieno vardažodžių vienaskaita, bet dviskaitoje *o* kamieno abliatyvas sutapo su naudininku−įnagininku, daugiskaitoje − su naudininku. Kitų paradigmų vardažodžių vienaskaitos abliatyvas buvo sutapęs su kilmininku, o kituose skaičiuose sutapimo būta tokio paties, kaip ir *o* kamieno vardažodžių.

## Šaltiniai
Ačintjabhedabheda

**Ačintjabhedabheda** ( – nesuvokiamas 'tapatumas / netapatumas') – viduramžių Indijos mistiko Čaitanjos mokymu pagrįsta sistema, išrutuliota gosvamio Džyvos ir Baladevos Vidjabhušanos, filosofo vaišnavo.

Ačintjabhedabhedoje sielos ir Brahmano santykis apibūdinamas kaip galios ir galios turėtojo tapatumas / netapatumas. Dievo galios esančios trejopos: vidinė – Dievas, išorinė – pasaulis, tarpinė – laisvų individualių sielų, besirenkančių tarp pirmų dviejų. Ačintjabhedabhedos soteriologijos pagrindas – ekstaziška meilė ir atsidavimas (bhaktis).

## Šaltiniai
Adentija

**Adentija** (*adentia* iš *a*... ir , kilm. *dentis* – dantis), **bedantystė** – įgimtas sklaidos sutrikimas, kai nėra dantų ir jų užuomazgų. 

Adentija būna dalinė, kai nėra kelių dantų užuomazgų, ir visiška (nėra visų dantų užuomazgų). Dalinė nuolatinių dantų adentija, trūkstant iki 10 dantų, laikoma fiziologine redukcija. Kai trūksta daugiau nei 10 nuolatinių dantų, dažnai būna ir kitų ektoderminės kilmės organų bei audinių, tokių kaip oda, prakaito, riebalų liaukos, plaukai, nagai, akių lęšiai, nervai, sutrikimų. Nesant nuolatinių dantų užuomazgų, jų vietoje pieniniai dantys laikosi iki 40–50 m. 

Šis sklaidos sutrikimas pasitaiko retai, dažniausiai dėl paveldimų ligų, sutrikusios endokrininės sistemos veiklos.

## Šaltiniai
Maskvos konferencija

Keturios** Maskvos konferencijos**, vykusios Antrojo pasaulinio karo metu: 

* Maskvos konferencija (1941)
* Maskvos konferencija (1942)
* Maskvos konferencija (1943)
* Maskvos konferencija (1944)

* Maskvos konferencija (1945) vyko jau po karo.
Adesyvas

**Adesyvas** ( 'pas, prie' + *esse* 'būti'), **gretininkas** – pašalio esamasis vietininkas. Tai daiktą, prie kurio vyksta veiksmas, rodanti vietininko linksnio atmaina.

Dabartinėje lietuvių kalboje šis linksnis jau išnykęs, tačiau XVI–XVII a. raštuose ir kai kuriose Baltarusijos lietuvių salose (Lazūnuose, Zieteloje, Gervėčiuose) dar vartotas (*elgeta… gulėjo vartuosemp* 'prie vartų', M. Daukša). Kaip manoma, lietuvių kalbos adesyvo vienaskaitos formos atsirado prie senojo vietininko priaugus polinksniui -*pi*: *miškiepi* < *miškie* (plg. *namie*) ir -*pi*. Daugiskaitos adesyvo formos atsirado vėliau, kai tas pats polinksnis -*pi* priaugo prie daugiskaitos inesyvo: *miškuosempi* < *miškuosen* ir -*pi*. Dabartinėje lietuvių kalboje adesyvas išlikęs prieveiksmiuose *namie* (< *namiepi*), *arti* (< *artiepi*), *netoli* (< *netoliepi*), *toli* (< *toliepi*), *anksti* (< *ankstiepi*).

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Aliatyvas
* Inesyvas
* Iliatyvas
Maskvos konferencija (1941)

Pirmoji **Maskvos konferencija** vyko Antrojo pasaulinio karo metu, nuo 1941 m. rugsėjo 29 iki spalio 1 d.

William Averell Harriman, atstovaujantis Jungtinėms Amerikos Valstijoms, ir Maksas Eitkenas, atstovaujantis Jungtinei Karalystei, susitiko su SSRS vadovu Josifu Stalinu ir patikino, kad šios dvi Sąjungininkės pagelbės ir parems Sovietų Sąjungą kovoje prieš bendrą priešą – Nacistinę Vokietiją.
Adhezija

**Adhezija** ( – sukibimas), **priekiba** – dviejų skirtingų kietųjų kūnų, kietojo kūno ir skysčio arba nesimaišančių skysčių susiliečiančių paviršių sukibimas dėl kūnų dalelių sąveikos. Matuojama jėga arba darbu, kuris reikalingas susiliečiančių kūnų paviršiaus vienetiniam plotui perskirti.

Pagal molekulinę adhezijos teoriją, adheziją lemia molekulinės sąveikos jėgos, kurios atsiranda per kelis angstremus suartėjus susiliečiančių kūnų molekulėms. Pagal elektrinę adhezijos teoriją, tarp susiliečiančių kūnų paviršių atsiranda elektros jėgos. Su laiku dėl paviršių dalelių difuzijos labai sustiprėja kūnų sukibimas, todėl išnyksta kūnų skiriamasis paviršius, jie tarsi įauga vienas į kitą, taigi dvi skirtingos fazės tampa viena. Šis reiškinys – kohezija.

Autohezija vadinamas dviejų vienodos prigimties kūnų sukibimas (pvz., sukimba šildomi termoplastikai, trintimi virinami metalai).

Adhezija pagrįstas klijavimas, dažymas, elektrocheminis dengimas. Adhezijos stiprumą lemia susiliečiančių medžiagų fizikinė ir cheminė prigimtis, paviršių švarumas, lietimosi plotas, vidiniai įtempiai.

## Šaltiniai
Pretoriumas

**Pretoriumas** (), kartais *pretorijus* – Romos kariuomenės junginio vado palapinė ar namas junginio įtvirtintoje stovykloje (). Vėliau – Romos provincijos valdytojo prokuratoriaus rezidencija, o dar vėliau, Bizantijos imperijoje,  buvo miesto valdytojo rezidencija.

Žodis *pretoriumas* atsirado iš civilinio valdininko pretoriaus titulo.

## Pretoriumas romėnų stovykloje
Pradžioje pretoriumas buvo erdvi aikštė, kurios kraštinė buvo apie 200 pėdų (~60 m) kastros centre. Joje stovėjo:
* pretoriaus palapinė ()
* stovyklos altorius, kur pretorius aukodavo. Stovėdavo prieš pretoriaus būstą.
* pranašavimo vieta (), kur ieškodavo palankių ženklų. Kairiau pretoriaus būsto.
* tribunolas () – sukastas pakilumas, nuo kurio pretorius kreipdavosi į kareivius ar kur jis teisdavo. Būdavo dešiniau pretoriaus būsto.

*Pretoriumu* vadindavo ir romėnų karvedžio karininkus padėjėjus ir iš jų sudarytą karo tarybą. Imperatoriaus štabas taip pat buvo vadinamas *pretoriumu*.

## Kitos reikšmės
Vėliau *pretoriumu* vadino ir pretorionų gvardijos stovyklą prie Romos bei pačią pretorionų gvardiją.

## Nuorodos

* Praetorium  In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
Achondroplazija

**Achondroplazija** (*achondroplasia*), **chondrodistrofija** – genetinė liga, kremzlių distrofija. Sergantiesiems šia liga būdingas nanizmas. Tai dažniausia nanizmo priežastis.

Esant achondroplazijai, rankos ir kojos būna trumpos, o liemuo paprastai normalaus ilgio. Sergančiųjų vyrų vidutinis ūgis siekia 131 cm, o moterų – 123 cm. Kiti požymiai: makrocefalija su atsikišusia kakta, ne iki galo išsivysčiusi vidurinė veido dalis (veido vidurinės dalies hipoplazija). Tarp galimų komplikacijų – miego apnėja, pasikartojančios ausų infekcijos.

Achondroplaziją sukelia *FGFR3* geno mutacija, dėl jos baltymas pernelyg aktyvus. Dėl šios ligos sutrinka endochondrinis kaulėjimas (jo metu iš pradžių susidaro kremzlė, vėliau ją pakeičia kaulas). Sutrikimas paveldimas autosominiu dominantiniu būdu, kitaip tariant, kad pasireikštų liga, tereikia vienos mutavusio geno kopijos. Apytikriai 80 % atvejų pasireiškia sveikų tėvų vaikams, taip nutinka dėl naujų (*de novo* ar sporadinių) mutacijų, tokios mutacijos paprastai sporadiškai atsiranda spermatogenezės metu. Likusiais atvejais liga paveldima.

Tai viena iš nedaugelio ligų, kurių dažnis didėja su tėvo amžiumi: maždaug 40 m. tėvams achondroplazija sergantys vaikai gimsta 10 kartų dažniau nei tėvams, kurių amžius apie 20 m. Šis sutrikimas pasitaiko 1 iš 27 500 gyventojų, įvairiuose regionuose liga pasitaiko ne vienodai dažnai, pvz., Skandinavijoje 1 iš 10 000, Šiaurės Amerikoje 1 iš 30 000.

## Šaltiniai
Bokė

**Bokė** – Gvinėjos miestas šalies vakarinėje dalyje, prie sienos su Bisau Gvinėja. Bokės regiono sostinė. Per miestą teka Nunjeso upė, kuria galima pasiekti jūrą. Bokėje kitados buvo įkurtas vergų fortas. Miestas turi upės bei oro uostus.

Per Bokės uostą išvežami žemės riešutai, kava, kaučiukas. Ryžių, apelsinų, kokosų aliejaus ir riešutų, galvijų prekyba.

## Sportas
* Wakriya AC – futbolo klubas;
* Gegužės pirmosios dienos stadionas ().

## Šaltiniai
Mastaba

**Mastaba** ( – akmeninis suolas) – senovės egiptiečių laidojimo statinys (kapas) iš akmens blokų arba plaušaplyčių. Nupjautos piramidės formos. Terminas kilęs iš arabų kalbos.

Mastabos buvo naudojamos tiek karališkiesiems, tiek privatiems kapams Egipto ankstyvųjų dinastijų laikotarpyje (apie 3100−2686 m. pr. m. e.), senosios karalystės (apie 2686−2181 m. pr. m. e.) metu − tik privatiems kapams. Ankstyvųjų dinastijų laikotarpio mastabų pavyzdžių išlikę Abidose, Sakaroje ir Nakadoje, senosios karalystės − Gizoje, Sakaroje, Abusire ir Meidume.
Mastaba sudaryta iš dviejų dalių – antžeminės ir požeminės. Antžeminės dalies (kulto, įkapių patalpos) sienos buvo iš plytų arba akmenų, kartais skaidomos nišomis. Ankstyvosios mastabos buvo sukuriamos iškirtus uoloje duobę, kuri buvo suskirstyta plaušaplyčių sienomis į kambarėlius, iš kurių centrinis ir didžiausias buvo skirtas savininko palaidojimui. Kartais šis kambarys buvo dekoruojamas. Duobės kambariai buvo padengiami medinių sijų lubomis ir antžeminė struktūra pastatoma virš jų. Ankstyvosios mastabos neturėjo įėjimo, todėl kapas turėjo būti pilnai įrengtas prieš statant antžeminę dalį. Nuo 1-osios dinastijos vidurio su požemine dalimi (laidojimo kamera, mirusiojo statula) ją jungė gerai užmaskuota stati arba nuožulni šachta. Požeminės dalies patalpos pradėtos įjungti į antžeminės dalies statytą struktūrą ir apie mastabą pradėtos statytos sienos, pasirodė duobių, skirtų laidojimo valtims.

Prasidėjus 3-iajai Egipto faraonų dinastijai (apie 2686 m. pr. m. e.) karaliai pradėti laidoti piramidėse, mastabose laidota diduomenė. Ilgainiui mastabose požeminių kambarių skaičius mažėjo ir 4-os dinastijos pabaigoje jose liko tik po vieną laidojimo kambarį su vertikalia šachta įėjimui, užversta akmens laužu. Taip pat, 4-os dinastijos metu mastaboms statyti pradėti naudoti išimtinai akmenys. Laidojimo kambario pietinėje pusėje buvusi aukojimo niša didėjo ir buvo išskirta į atskirą aukų kambarį. 5 ir 6-os dinastijų metu (2494−2181 m. pr. m. e.) mastabos antžeminėje dalyje padaugėjo kambarių ir ši dalis virto viena didele koplyčia. Aukojimo kambarėlis buvo virš požeminio laidojimo kambario, jame buvo netikros durys ir altorius,  nusileidę mirusiojo artimieji galėjo atnašauti aukas. Mastabų sienos puoštos reljefais ir tapyba. Diduomenė siekė būti palaidota netoli faraono piramidės, todėl Gizoje ir Sakaroje susidarė ištisos mastabų „gatvės“. Viduriniosios karalystės metu mastabos buvo toliau statomos, bet jas daugiausiai pakeitė uoloje iškirsti kapai. Naujosios karalystės metu (1550−1069 m. pr. m.) mastabos struktūros įtaka matyti taip vadinamuosiuose koplyčių kapuose, kuriuos sudarė aplink ašį išdėstyti kambariai, šachta į požeminį laidojimo kambarį vedė iš kiemo. Šių koplyčių kapų dar tikriausiai statyta Sen. Egipto vėlyvojo laikotarpio metu.
## Šaltiniai
Bafingas

**Bafingas** () – Gvinėjos ir Malio upė; viena iš Senegalo upę sudarančių upių. Prasideda Gvinėjoje, Futa Džalono masyve, 1537 m aukštyje. Teka šiaurės kryptimi. Bafingas susilieja su Bakojaus upe Bafulabės mieste Malyje, ir sudaro Senegalo upę. Upė taip pat vadinama *juodąja* upe, o Bakojus – *baltąja*.

Nuo 1895 iki 1898 metų pastatytas geležinkelio tiltas, kurį projektavo Gustavas Eifelis. Ant upės yra pastatyta Mamantalio hidroelektrinė.
Maskvos konferencija (1942)

**Antroji** pagrindinių Antrojo pasaulinio karo sąjungininkų **Maskvos konferencija** vyko 1942 m. rugpjūčio 12–17 d.

Jungtinės Karalystės premjeras Vinstonas Čerčilis, Jungtinių Valstijų prezidento specialiosios misijos į Maskvą specialusis atstovas Averelas Harimanas, Sovietų Sąjungos generalinis sekretorius Josifas Stalinas planavo Šiaurės Afrikos kampaniją ir diskutavo išsilaipinimą ir fronto šiaurinėje Prancūzijoje atidarymą.

## Išnašos
Ilgės (duoklė)

**Ilgės** – kasmetinė XVI–XVII a. Lietuvos valstiečių duoklė natūra (linais, paukščiais, medumi) ar pinigais žemvaldžiui arba jo tarnams, kurie Ilgių švenčių laikotarpiu (Žemaitijoje per šv. Martyną) rinko iš valstiečių činčą.

Duoklė kilo iš papročio vaišinti savo poną, kuris laikytas globėju. Ilgių rinkimas – ilgiavimas – taip pat vadintas rudenojimu. XVIII a. ilgės buvo priskaičiuojamos prie žemės rentos ir atskirai nebeminimos. XIX a. ilgiavimu buvo vadinamas elgetavimas ir kunigų kalėdojimas.

## Šaltiniai
Moussa Dadis Camara

**Moussa Dadis Camara** (g. 1964 m.) – kapitonas, dabartinis Gvinėjos prezidentas, šias pareigas einantis nuo 2008 m. gruodžio 24 d. Jis yra šalies karinių pajėgų vadas ir mirus šalies prezidentui Lansana Conte, Camara su savo pajėgomis jėga užėmė šalies vadovo postą.

Camara gimė mažame pietryčių Gvinėjos Kourė miestelyje, Nzerekorės regione. Jis baigė aukštąjį teisės ir ekonomikos mokslą šalies sostinės Konakrio universitete. Nors šalyje yra apie 85 % musulmonų, pats Camara yra krikščionis. Camara kalba penkiomis kalbomis – prancūzų, vokiečių bei trijomis regioninėmis kalbomis (kpelle, susu ir maninka).

2024 m. liepos 31 d. Moussa Dadis Camara buvo pripažintas kaltu dėl „nusikaltimų žmoniškumui“ per 2009 m. įvykusias žudynes ir buvo nuteistas 20 metų kalėti.
Likimas

**Likimas** – sąvoka, reiškianti žmogų, gamtą ar net dievus pranokstančią galią, lemiančią, diktuojančią pasaulio įvykių eigą ir valdančią žmonių gyvenimą. Būdinga religinei mąstysenai ir kai kurioms idealistinės filosofijos kryptims.

Su likimu siejasi idealistiniai pasaulio darnos, harmonijos vaizdiniai, nusakantys jame vykstančių reiškinių eigą ir žmogaus gyvenimą (logosas, samsara, dao). Daugelyje religijų likimo vaizdiniai antropomorfizuoti ir tapę dievybėmis (graikų moiros, Tichė, romėnų parkos, Fortūna, lietuvių Laima, Dalia), kurios dažnai esti nepriklausomos nuo vyriausiųjų dievų.

Monoteistinėse religijose likimas pavaldus visagalio Dievo galiai, atstovaujančiai gamtos ir visuomeninio gyvenimo jėgoms, nepavaldžioms žmogui. Krikščionybėje likimas yra dieviškoji apvaizda. Katalikybėje ir stačiatikybėje likimas jungiamas su žmogaus valios laisve. Protestantizme ir islamo relligijoje likimas fatalistinio pobūdžio.

Tikrovės bei žmogaus koncepciją likimu grindžia fatalizmas.

## Šaltiniai
Chlamida

**Chlamida** (, gen.: χλαμύδος) – senovės Graikijos apsiaustas. Tokius apsiaustus nuo V a. pr. m. e. iki III a. pr. m. e. dėvėjo daugelis Graikijos kareivių.

Chlamidą dar vadindavo *efapčiu* (). Chlamida panaši į romėnų paludamentumą ir lacerną.

Pradžioje chlamida būdavo dėvima apie juosmenį kaip šlauniaraištis, vėliau „pakilo“ aukštyn.

Chlamida buvo antklodės dydžio vilnonis audinio stačiakampis, paprastai apkraštuotas. Ją paprastai susegdavo ant dešinio peties. Chlamidas galėdavo dėvėti ant kitų drabužių, bet jauni kariai ir pasiuntiniai dažnai vilkėdavo tik chlamidą.
Tai buvo tipiškas to meto kariškas drabužis. Apsuktą apie ranką kirstynėse kartais naudodavo kaip lengvą improvizuotą „skydą“.

Chlamidos pasiekė Bizantijos laikus, bet tada jau buvo dažniausiai didesnės, priekyje ir užpakalyje beveik siekiančios žemę.

## Galerija

Image:Chlamys.JPG|Chlamida, kaip ji būdavo vilkima.
Image:HermesPtolemy.jpg|Ptolemėjaus III, vaizduojančio Hermį ir vilkinčio chlamidą, statula.
Pakaraimos kalnai

**Pakaraimos kalnai** (, ) − kalnai Pietų Amerikoje, Gvianos plokščiakalnyje. 

Pakaraimos kalnai driekiasi 400 km rytų−vakarų kryptimi, Venesuelos, Brazilijos ir Gajanos teritorijomis. Sudaro vandenskyrą tarp Orinoko baseino šiaurėje ir Amazonės baseino pietuose. Aukštis iki 2772 m (Roraimos kalnas). Upės, besileidžiančios nuo Pakaraimos kalnų suformuoja įspūdingus krioklius, tokius, kaip Kajeturo krioklys.
Ajangana

**Ajangana** () – smiltainio tepui vakarų Gajanoje, Gvianos plokščiakalnyje, Pakaraimos kalnuose, 85 km į rytus nuo Roraimos. Aukštis iki 2041 m, rytinė tepui dalis viršija 2000 m.

Stalkalnį supa tropinės džiunglės.

Kasmet, Gajanos nepriklausomybės dienos išvakarėse Gajanos gynybos pajėgų kariai Ajanganos viršūnėje iškelia šalies vėliavą.

## Šaltiniai
Kaburajus

**Kaburajus** () – kalnas Gvianos plokščiakalnyje, Kaburajaus kalnagūbryje, Gajanoje ir Brazilijoje (Roraimos valstija). Aukštis 1465 m. Tai toliausiai į šiaurę nutolusi Brazilijos vieta, nors pagal tradiciją šiauriausiu tašku laikomas Atlanto pakrantėje esantis Oranžo kyšulys (jis yra 84,5 km toliau į pietus lyginant su Kaburajumi). Kalno papėdėje prasideda Ailano upė.
Aron Baynes

**Aronas Beinsas** (*Aron Baynes*, 1986 m. gruodžio 9 d. Gisbornas, Naujoji Zelandija) – Australijos krepšininkas. 

2009 m. atstovavo Australijos nacionalinei rinktinei Okeanijos krepšinio čempionate. 2009 m. baigė Vašingtono valstijos universitetą. Krepšininkas prie Vilniaus Lietuvos Ryto klubo prisijungė prieš 2009 m. krepšinio sezoną. 2010 m. liepos 15 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Oldenburgo „EWE Baskets“ klubu.

2013 m. sausio 24 d. pasirašė ketverių metų sutartį su San Antonio „Spurs“ klubu.

2015 m. liepos 2 d. pasirašė trejų metų (20 mln.) sutartį su Detroito „Pistons“ klubu. 2024 m. baigė karjerą Australijos lygoje.

## Pasiekimai
* 2009 m. Okeanijos čempionas.
* 2010 m. LKF taurės laimėtojas.
* 2010 m. LKL visų žvaigždžių dienos „Oro karalius“.
* 2010 m. LKL taurės laimėtojas.
* 2020 m. vasaros olimpinės žaidynės - 

## Šaltiniai
Bojan Popović

**Bojan Popovič** (*Бојан Поповић*; g. 1983 m. vasario 2 d.) – Serbijos krepšininkas, rungtyniaujantis Belgrado "Crvena Zvezda" klube. 2009 m. spalio mėnesį pripažintas Eurolygos naudingiausiu žaidėju.

2010 m. rugpjūčio 26 d. pasirašė vienerių metų kontraktą su Belgrado „Partizan“ klubu. 2010 m. rugsėjo 21 d. klubas abipusiu susitarimu nutraukė kontraktą. 2010 m. lapkričio 23 d. pasirašė trijų mėn. sutartį su Ispanijos Sevilijos "Cajasol" klubu. 2011 m. kovo 8 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Ispanijos Alikantės "Meridiano" klubu.

## Šaltiniai
Dejan Borovnjak

**Dejan Borovnjak** (g. 1986 m. sausio 4 d. Kninas, Kroatija) – Serbijos krepšininkas, šiuo metu žaidžiantis Ispanijoje, Gran Canaria klube.

2010 m. sausio 18 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Atėnų „Panionios“ klubui. 2010 m. liepos 20 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Salonikų „Aris“ klubu. 2011 m. kovo 10 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Ispanijos Kanarijos "Gran Canaria" klubu.

## Šaltiniai
Bricinai

**Bricinai** (*Brycinus*) – afrikinių tetrų (*Alestidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Brycinus abeli]]* (Fowler, 1936)
* Raudonpelekis bricinas *[[Brycinus affinis]]* (Günther, 1894)
* *[[Brycinus bimaculatus]]* (Boulenger, 1899)
* *[[Brycinus brevis]]* (Boulenger, 1903)
* *[[Brycinus carmesinus]]* (Nichols & Griscom, 1917)
* *[[Brycinus carolinae]]* (Paugy & Lévêque, 1981)
* *[[Brycinus derhami]]* Géry & Mahnert, 1977
* *[[Brycinus ferox]]*
* *[[Brycinus fwaensis]]* Géry, 1995
* *[[Brycinus grandisquamis]]* (Boulenger, 1899)
* *[[Brycinus imberi]]* (Peters, 1852)
* *[[Brycinus intermedius]]* (Boulenger, 1903)
* *[[Brycinus jacksonii]]* – Victoria Robber
* *[[Brycinus kingsleyae]]* (Günther, 1896)
* *[[Brycinus lateralis]]* – Striped Robber
* *[[Brycinus leuciscus]]* (Günther, 1867)
* Ilgapelekis bricinas (*Brycinus longipinnis*) (Günther, 1864)
* *[[Brycinus luteus]]* (Roman, 1966)
* *[[Brycinus macrolepidotus]]* Valenciennes, 1850
* *[[Brycinus minutus]]*
* *[[Brycinus nigricauda]]* (Thys van den Audenaerde, 1974)
* *[[Brycinus nurse]]* (Rüppell, 1832)
* *[[Brycinus opisthotaenia]]* (Boulenger, 1903)
* *[[Brycinus poptae]]* (Pellegrin, 1906)
* *[[Brycinus rhodopleura]]*
* *[[Brycinus sadleri]]*
* *[[Brycinus taeniurus]]* (Günther, 1867)
* *[[Brycinus tholloni]]* (Pellegrin, 1901)
Rupununis

**Rupununis** () – upė pietvakarių Gajanoje, Aukštutinio Takutu-Aukštutinio Esekvibo regione, Esekvibo kairysis intakas. Prasideda Kanuku kalnuose. Teka į šiaurę per Rupununio savaną, žemupyje pasuka į rytus. Įteka į Esekvibą ties Apoterio kaimu.

Didžiausias intakas – Reva/Iljiva (dešinysis). Aukštupyje sudaro krioklius ir slenksčius. Liūčių laikotarpiu dalis Rupununio vandenų nuteka į Takutu upę, priklausančią Amazonės baseinui.

Upėje yra nykstančių juodųjų kaimanų (*Melanosuchus niger*).

## Šaltiniai
Ilgapelekis bricinas

**Ilgapelekis bricinas** (*Brycinus longipinnis*) – afrikinių tetrų (*Alestidae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 13 cm ilgio, sidabrinės spalvos, su išilgai kūno nevienodo ilgio juodomis juostomis. Subrendusių patinų nugarinis pelekas pailgėjęs. Tai dažniausiai akvariumuose laikoma šios genties rūšis. Akvariumas erdvus, sandariai uždengtas, turintis pakankamai vietos plaukiojimui. Tinkamiausias minkštas arba vidutinio kietumo rūgštokas, arba kiek šarmingas vanduo. Temperatūros ribos 22-26 laipsniai. Ikrai paskleidžiami tarp augalų. Mailius išsirita per šešias dienas.

Paplitęs tropinės Afrikos vakarinėje dalyje.

## Nuorodos
* [FishBase ([Anglų kalba|anglų k.])]
Berbisas

**Berbisas** () – upė rytų Gajanoje. Prasideda Rytų Berbiso-Koranteino regione, Rupununio savanose. Teka į šiaurę. Žemupyje sudaro meandras. Įteka į Atlanto vandenyną ties Naujuoju Amsterdamu, sudaro estuariją, kurioje yra Krabų sala.

Didžiausias intakas – Kandžė. Laivuojama 160 km ruože, iki Paradaiso. Prie upės esančios gyvenvietės: Kvakvanis, Kalkunis, Takama, Mara, Evertonas, Rosignolas.

XVII a. upės baseinas kolonizuotas olandų (veikė Berbiso kolonija).

## Šaltiniai
Afrikinės tigrinės tetros

**Afrikinės tigrinės tetros** (*Hydrocynus*) – afrikinių tetrų (*Alestidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Hydrocynus brevis]]* 
* *[[Hydrocynus forskahlii]]* 
* Didžioji tigrinė tetra (*Hydrocynus goliath*)
* *[[Hydrocynus tanzaniae]]* 
* *[[Hydrocynus vittatus]]*
Eugenijus Olbikas

**Eugenijus Olbikas** (1933 m. gruodžio 12 d. – 2006 m. lapkričio 17 d., palaidotas Kaune, Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos rekvizitininkas, butaforas, grimeris.

34 metus dirbo rekvizitininku Lietuvos kino studijoje ir 7 metus – Lietuvos televizijoje. Dirbo su žymiausiais Lietuvos kino režisieriais – Vytautu Žalakevičiumi, Raimondu Vabalu, Arūnu Žebriūnu, Marijonu Giedriu, Gyčiu Lukšu, Algimantu Puipa ir kitais.

## Išnašos
Demerara

**Demerara** () – upė šiaurės Gajanoje. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Aukštutinės Demeraros-Berbiso regione. Teka į šiaurę tropinėmis džiunglėmis. Įteka į Atlanto vandenyną ties šalies sostine Džordžtaunu, sudaro estuariją.

Didžiausi intakai: Hajama, Kuruabaru, Hajakava, Hajanaris. Aukštupyje gausu slenksčių. Neša daug nešmenų, kurie plačiai pasklinda po Atlanto vandenyno vandenis. Okeaniniai laivai pasiekia Lindeną (105 km nuo žiočių), mažesni – Malalį (245&nbsp;km). Upės baseine yra boksito telkinių.

XVIII a. Demeraros žemupyje buvo olandų kolonija Demerara.

## Šaltiniai
Masarunis

**Masarunis** () – upė vakarų Gajanoje, Kujunio-Masarunio regione; Kujunio kairysis intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Pakaraimos kalnuose. Didžiąją savo ilgio dalį upė vinguoja po plokščiakalnį, sudarydama krioklių ir slenksčių sistemas. Tai yra viena sunkiausiai pasiekiamų pasaulio vietų. Netgi gerai aprūpinta Gajanos armija nesugebėjo pasiekti Masarunio aukštupio. Žemupyje upė teka į šiaurės rytus. Įteka į Kujunį netoli šio žiočių Esekvibo upėje, ties Bartika.

Svarbiausias intakas – Purunis. Masarunio slėnyje rasta deimantų, aliuvinio aukso. Dėl savo nuošalumo, upės baseine didelė gyvūnijos ir augalijos gausa.

## Šaltiniai
Jo-Wilfried Tsonga

**Žo-Vilfriedas Tsonga** (; g.1985 m. balandžio 17 d.) – profesionalus Prancūzijos tenisininkas. Šiuo metu ATP reitinge jis užima 10 vietą.

Žo gimė Le Mane, prancūzės Evelynės ir kongiečio Didiero šeimoje. Jo tėtis Didieras persikėlė gyventi į Prancūziją 1970 metais kai šioje šalyje žaidė rankinio komandoje. Jo antrasis pusbrolis, Čarlzas N Zogbija, žaidžia Vigano „Athletic“ klube.

Tsonga tapo žinomas po to kai 2008 metų Australian Open turnyre, būdamas neskirstytas žaidėjas, nukeliavo į finalą, pusfinalyje nugalėdamas antrąjį pagal skirstymą, ispaną Rafaelį Nadalį. Finale Žo po keturių setų kovos turėjo pripažinti serbo Novako Džokovičiaus pranašumą.

Tsonga, 2008 metų lapkričio 2 dieną, laimėjo savo pirmąjį *ATP Masters Series* turnyrą Paryžiuje, Prancūzijoje. Finale jis po trijų setų kovos nugalėjo argentinietį Davidą Nalbandianą.

### Didžiojo Kirčio turnyrų finalai
#### Vienetai: 1 (0–1)
Robin Söderling

**Robinas Bo Karlas Sioderlingas** (; 1984 m. rugpjūčio 14 d.) – profesionalus Švedijos tenisininkas. Šiuo metu jis ATP reitinge užima 5 vietą. Sioderlingas yra pirmasis ir vienintelis žaidėjas kuriam pavyko nugalėti ispaną Rafaelį Nadalį, French Open turnyre. Tame turnyre jam pavyko patekti į finalą, bet jame Robinas turėjo pripažinti šveicaro Rodžerio Federerio pranašumą. Nepaisant pralaimėjimo finale, tai buvo geriausias Sioderlingo pasirodymas Didžiojo Kirčio turnyruose per visą jo karjerą. Šiuo metu Robinas yra vienintelis švedas ATP reingo *top 200*.

## Biografija
### Ankstesnysis gyvenimas
Sioderlingas pradėjo žaisti tenisą būdamas penkerių. Būdamas keturiolikos metų amžiaus Robinas žaidė savo pirmąjį oficialų jaunių turnyrą. 2001 metais, Robinas Sioderlingas žaidė savo pirmajame ATP turnyre Stokholme.

## Didžiojo Kirčio turnyrų finalai (1)
### Finalininkas (1)