open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aliaksejus Baga

**Aliaksejus Baga** arba **Aleksejus Baha** (g. 1981 m. vasario 2 d.) – Gudijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Buvęs Vilniaus „Žalgirio“ vyr. treneris.

## Biografija

### Futbolininko karjera
Profesionalo karjerą pradėjo BATE klube. 2007 m. žaidė Latvijoje. Paskutiniuoju profesionaliu klubu tapo Dinamo Brest.

### Trenerio karjera
Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos. 2011–2018 m. dirbo trenerio asistentu Bate klube. 2018–2019 m. buvo šios ekipos vyr. treneriu.

2020 m. sausio 19 d. pranešta, kad atvyko į Lietuvą ir treniruos Vilniaus „Žalgirį“. Sutartis pasirašyta metams. (Numatyta galimybė ją pratęsti.) Spaudoje pasirodė pranešimai, kad šį specialistą kvietėsi ir Marijampolės „Sūduva“, tačiau jis norėjo dirbti Vilniuje.

Baigiantis sezonui, ėmė sklandyti gandai, kad A. Baga pereis treniruoti Kazachstano FK Aktôbe klubą. Baga tuo metu gandus neigė, tačiau pasibaigus sezonui gandus patvirtino, ir  nutraukė sutartį su FK Žalgiriu.

2021 m. treniravo kazachų FC Aktobe klubą, tačiau gegužės mėnesį po pralaimėjimo Astanos ekipai treneris paliko postą.

2021 m. grįžo į Baltarusiją, treneriu dirbo FK Šachcior klube.

2022 m. išvyko į Azerbaidžaną ir tapo Sumqayıt FK strategu.

2022 m. gruodžio 21 d. paskelbta, kad tapo FK Šachcior vyr. treneriu.

## Pasiekimai

### Žaidėjo
**[[FK BATE|BATE]]**
* Baltarusijos čempionas: 2002, 2006.
* Baltarusijos futbolo taurės laimėtojas: 2005–06

### Trenerio
**[[FK BATE|BATE]]**
* Baltarusijos čempionas: 2018;
**[[FK Žalgiris|Žalgiris]]**
* A lyga:
: čempionas: 2020;

;asmeniniai
: 2020 m. rugsėjo – lapkričio mėnesio atkarpos geriausias treneris;

## Išnašos

## Nuorodos
* Profile at teams.by 
* Soccerway
Skaistgirio kapinių koplyčia

**Skaistgirio kapinių koplyčia** – koplyčia, esanti Joniškio rajone, Skaistgirio parapijos kapinėse. Ji priekiniu fasadu įterpta į Skaistgirio bažnyčios šventoriaus tvorą, stūkso tolimajame krašte nuo šventoriaus pagrindinių vartų, už bažnyčios. Iš šventoriaus į kapines patenkama pro šalia koplyčios įrengtus pietinius vartelius. Koplyčia buvo vadinama įvairiai: *šarvojimo, lavonine, sandėliu, šopa*. Joje laikomas bažnytinis ir kapinių inventorius.

Koplyčia yra regioninis architektūros paminklas, 1997 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. Priklauso Šv. Jurgio bažnyčios, šventoriaus tvoros su vartais ir Kryžiaus kelio koplytėlėmis, šalia esančių parapijos ir klebonijos pastatų kompleksui.

## Istorija

Pirmoji šarvojimo koplyčia buvo minima XIX a. pradžioje. Skaistgirio bažnyčia buvo medinė, kritinės būklės, šalia stovėjo ir medinė, lentomis apkalta ir dengta varpinė, šventorių juosė medinė tvora. Tuo metu šventoriuje stovėjo sena medinė šarvojimo koplyčia. 1826 m. dėl itin prastos būklės bažnyčia buvo nugriauta, o netrukus iškilo moliu drėbta bažnyčia, kurią jau 1838 m. imta perstatinėti į naują, mūrinę. Visi bažnyčios tvarkymo darbai buvo baigti iki 1842 m.

Nauja šarvojimo koplyčia („šopa“) pastatyta 1865 m.  Tuomet vyko vienas didesnių bažnyčios ir šventoriaus statinių plėtros ir tvarkybos darbų: permūryta šventoriaus tvora, įrengtos Kryžiaus kelio stacijų koplytėlės su skulptūromis, už šarvojimo koplyčios esantis sklypas paskirtas kapinėms ir apjuostas medine tvora.

## Architektūra

Koplyčios architektūra artima bažnyčios stilistikai. Ji įkomponuota į šventoriaus tvorą, iš abiejų pusių pastatytos Kryžiaus kelių stacijų koplytėlės. Priekiniu fasadu atgręžta į bažnyčią, galiniu – į kapines. Statinys tinkuotomis plytų mūro sienomis. Jis kompaktinis, stačiakampio formos plano, vieno aukšto su pastoge, vienos patalpos. Stogo forma trišlaitė, danga iš skardos lakštų su užlankstais (stogo danga keista XX a. pabaigoje). Stogo viršūnę vainikuoja metalinis kryžius. Fasadų sienose ir frontone įrengtos pusapskritės langų angos. Visi fasadai simetriški. Įėjimo durys medinės, dvivėrės, dvisluoksnės.  Jos apkaltos lentomis vienoje pusėje vertikaliai, kitoje su dekoratyviu rombo formos apkalu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Joniškio krašto sakralinių pastatų architektūra (*ziemgala.lt*)
Kostiantynas Šulcas

**Konstantinas Šulcas** arba **Kostiantynas Šulcas** (*g. [[1993]] m. [[birželio 24]] d.*) – Ukrainos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera
Šulcas gimė Ukrainoje, Chersono mieste. Odesos „Černomoreco“ futbolo mokyklos auklėtinis. Jo pirmoji komanda buvo gimtojo miesto Chersono „Osvitas“.

### „Gorniako-Sporto“ klubas
2013 m. pasirašė pirmą profesionalią sutartį su Ukrainos Antroje lygoje (trečios pakopos) žaidusia Komsomolsko „Gorniako-Sporto“ komanda. Tais metais ši ekipą tapo Antros lygos nugalėtojais. Vėliau ši komanda žaidė Pirmoje lygoje. Už šią komandą sužaidė 11 rungtynių Antroje lygoje ir 30 Pirmoje lygoje.

### FA Širak
2016 m. ukrainietis išvyko į Armėniją ir tapo Giumrio „Širako“ žaidėju. Premjer lygoje sužaidė vos ketverias rungtynes.

### FK Atlantas
2017 m. sausio mėn. atvyko į Lietuvą ir tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu.

### FC Džiugas
Vėliau buvo nuomojamas „Džiugo“ klubui. Rungtyniavo Pirmoje lygoje.
 
2019 m. Pirmoje lygoje už Džiugo ekipą sužaidė 28 rungtynes ir pasižymėjo keturiais įvarčiais. Pagal aikštėje praleistą laiką jis buvo daugiausiai minučių sužaidęs žaidėjas. Marškinėlių numeris buvo 24 (dvidešimt keturi).

2020 m. sausį pranešta, kad Šulcas ir toliau atstovaus „Džiugo“ klubui.

2021 m. gegužės 27 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pasižymėjo solidžiu žaidimu ir buvo išrinktas į simbolinę XVI (16) turo rinktinę. Telšiškiai 2:1 palaužė čempionato lyderius.

2021 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pasirodė po keitimo 75 min., o pačioje rungtynių pabaigoje (87 min.) pelnė įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:0 telšiškių naudai. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis atstovaujant „Džiugo“ klubui A lygoje.

2021 m. lapkričio 28 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris atliko baudos smūgį ir pelnė įvartį.

2021 m. gruodžio 21 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą ir grįžta į gimtinę. Žaidėjas prie „Džiugo“ klubo prisijungė 2017 m. nuomos pagrindais iš Klaipėdos „Atlanto“. „Džiugo“ klubui atstovavo penkerius metus ir sužaidė 128 rungtynes, per kurias pelnė 13 įvarčių. 2021 m. „Optibet A lygoje“ sužaidė 34 rungtynes, pelnė 2 įvarčius bei atliko 2 rezultatyvius perdavimus.

2022 m. gegužę grįžo į Lietuvą. Gegužės 21 d. pasirodė po keitimo rungtynėse prieš FC Hegelmann.

2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Džiugo“ klubą.

### FK Banga
2023 m. birželio mėn. tapo „Bangos“ klubo nariu. 2023 m. birželio 25 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą.

2024 m. rugsėjo 15 d. pelnė pirmąjį savo įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys. Varžovai nugalėjo gargždiškius rezultatu 3-2.

2025 m. sausio 14 d. tapo žinoma, kad futbolininkas paliko klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
; su FK „Banga“
*  **LFF taurės laimėtojas**: 2024 m.;

## Kita veikla
2023 m. birželio mėn. įgijo UEFA C trenerio licenciją.

2025 m. spalio mėn. įgijo UEFA B trenerio licenciją.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
FC Boca Gibraltar

**FC Boca Gibraltar** – buvęs Gibraltaro futbolo klubas. Kitados varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2012 m., kai buvo įkurtas Boca Juniors Gibraltarž. Varžėsi Antrame divizione. Vėliau pateko į aukščiausią lygą. 2018–2019 m. sezone buvo 10 vietoje. 2019–2020 m. dėl pandemijos pirmenybės buvo nutrauktos. 2020–2021 m. sezone klubas pasitraukė iš čempionato, o komanda buvo išformuota.

; Pavadinimų kaita
: Boca Juniors Gibraltar F.C.
: F.C. Boca Gibraltar

## Apranga
; Pokyčiai:
* Namuose rungtyniavo mėlyna geltona apranga. 

## Sezonai

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Lions Gibraltar FC

**Lions Gibraltar Football Cblub** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1966 m. Ši komanda žaidė Antrame divizione.

Vėliau pateko į aukščiausią lygą. 2018–2019 m. sezone užėmė devintą vietą.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinių aprangų gamos pokyčiai:
* Namuose žaidžia oranžine mėlyna apranga;
* Svetur žaidžia juoda oranžine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* Lions Gibraltar FC (moterys) – **„Lions Gibraltar“ klubo** moterų komanda;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Glacis United FC

**Glacis United Football Club** – futbolo klubas iš Gibraltaro. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1965 m. Iš pat pradžių ekipa žaidė labai sėkmingai. Eilę kartų tapdavo šalies čempionais. Pastaruoju metu užleido lyderių pozicijas kitiems klubams.

## Pasiekimai
* **[[Gibraltar Football League]] / Gibraltaro Premier lyga** 
::*Laimėtojai (17):* 1966, 1967, 1968, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1981, 1982, 1983, 1985, 1989, 1997, 2000 
* **Rock taurė**
:: *Laimėtojai (5):* 1975, 1981, 1982, 1997, 1998

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kuršeliai (Novoselovas)

**Kuršeliai** (, nuo 1938 m. *Siedlerfelde*, nuo 1946 m. ***Novoselovas***, ) – buvęs dvaras ir kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 10 km į pietryčius nuo Lazdynų, Šorelių girios pietiniame pakraštyje.

## Istorija

Įkurti 1643 m. Gyvenvietės pavadinimas įvairiais laikais buvo rašomas *Kurschinehlen*, *Klein Kurschellen*, *Kurschellen*, *Kurschelen*. 1785 m. buvo kulmiškasis dvaras su 2 ugniakurais, 1822 m. – dvaras su 29 gyventojais. 1846 m. Kuršeliuose buvo 3 gyvenamieji pastatai ir 48 gyventojai. 1723–1818 m. priklausė Grumbkaukaičių domenų valsčiui (Ragainės, vėliau Įsruties apskrities sudėtyje), 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Grumbkaukaičių valsčiui. Tikintieji priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai. 1879 m. dvaras valdė 333 ha žemės, iš jų 272 ha ariamos, 50 ha pievų ir ganyklų, 3 ha miško. Dvare buvo vėjo malūnas. XX a. pr. prie Kuršelių dvaro apygardos iš Šorelių girininkijos prijungta Pienbūdės miškininkų kolonija su 58 gyventojais. 1920 m. dvaro žemės padalintos į 36 sklypus, įkurtos nausėdijos, padaugėjo gyventojų. 1928 m. dvaro apygarda pertvarkyta į kaimo bendruomenę. 

Kuršelių vakaruose tekėjo Rėnikės ir Šeškupės upeliai, šiaurėje buvo Įsruties slėnis. Už Šeškupės ir Įsruties plytėjo Šorelių giria. Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

*1905 m. duomenys be Pienbūdės.

## Šaltiniai
Europa Point FC

**Europa Point Football Club** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje. Pavadintas pagal Europos kyšulį, kurio švyturys pavaizduotas ir klubo emblemoje.

## Istorija

Klubo ištakos siekia 2014 m. Žaidė Antrame divizione, o vėliau buvo perkelti į Premjer divizioną. Jame neįsitvirtino, kurį laiką žaidė Antrame divizione. Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Nacionalinėje lygoje. Debiutiniame sezone čempionatas buvo nutrauktas dęl pandemijos grėsmių.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Emblema

Europa Point F.C. logotipas.png|Ankstesniais metais
Europa Point FC emblema.png|Dabartinis logotipas


## Lietuviai
*  Edvinas Valatka: 2021–2022, 2024–

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Kuršeliai (reikšmės)

**Kuršeliais** vadinami:

* kaimas Klaipėdos rajone;
* buvęs dvaras ir kaimas Rytų Prūsijos Pilkalnio apskrityje.
FC Olympique 13

**F.C. Olympique 13** – buvęs Gibraltaro futbolo klubas. Kitados varžėsi Gibraltaro Antrame futbolo divizione.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2013 m. Žaidė Antrame divizione. 

2019–2020 m. turėjo žaisti Premjer lygoje, tačiau klubui grėsė finansiniai nepritekliai ir jie pasitraukė iš pirmenybių.

## Sezonai

## Aprangai
; Sportinės aprangos pokyčiai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* footballlogosandkits
* Globalsportsarchive
FC Magpies

**FC Bruno's Magpies** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2013 m. Kitados varžėsi Antrame divizione. 2018–2019 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais. Perkelti į stpriausią šalies futbolo divizioną.

2025 m. birželio 1 d. „Magpies“ klubas susijungė su Calpe City. Suformuotas Calpe City Magpies F.C., tačiau dėl naujadarų registravimo tvarkos (pavėlavo tvarkydami dokumentus), metams paliktas senasis pavadinimas FC Magpies.

## Sezonai

## Europos turnyrai

:*Atnaujinta: 2022 m. liepos 23 d.*

## Pasiekimai
;  Gibraltar Football League
*  **Čempionai (0):**
*  **Antroji vieta (0):** 
*  **Trečioji vieta (3):**  2022–2023, 2023–2024 m.

;  Second Division
*  **Nugalėtojai ():**
*  **Antroji vieta ():** 
*  **Trečioji vieta ():** 

; Rock Cup turnyras
*  **Nugalėtojai**: 2023 m.
*  **Finalininkai**: 2022 m.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ivan Lobojko

**Jonas Loboika** (; 1786 m. birželio 21 d. Zoločeve, Charkovo gubernija, Ukraina – 1861 m. birželio 15 d. Jelgavoje, dab. Latvija) – ukrainiečių kilmės rusų kalbos dėstytojas, Vilniaus universiteto profesorius.

## Biografija

Jonas Loboika gimė 1786 m. Zoločeve, Charkovo gubernijoje, Ukrainoje.
Vaikystėje mokėsi Charkovo gubernijos gimnazijoje, ją baigė. 1804 m. įstojo ir 1810 m. baigė Charkovo universitetą. Po studijų Loboika ilgą laiką dirbo mokytoju. Mokėjo nemažai užsienio kalbų, turėjo parašęs mokslo darbų ir gerų darbo rekomendacijų.

1820 m. Vilniaus universitete paskelbus konkursą rusų literatūros ir istorijos katedroje esančiai laisvai vietai užimti, 1821 m. Jonas Loboika šį konkursą laimėjo. Nors ir be mokslo laipsnio, jis buvo pripažintas profesoriumi ir šešias valandas per savaitę dėstė rusų kalbą ir literatūrą, dvi valandas – Rusijos istoriją. Pastarąją dėstė pagal Sankt Peterburgo gimnazijos mokytojo E.Konstantinovo 1820 m. išleistą „Trumpą Rusijos valstybės istorijos kursą”.

Uždarius Vilniaus universitetą Jonas Loboika dėstė Vilniaus dvasinėje akademijoje ir Vilniaus medicinos–chirurgijos imperatoriškoje akademijoje.

Jonas Loboika artimai bendravo su Adomo Mickevičiaus kūrybos gerbėjais, buvo suartėjęs su Vilniaus intelektualais, palaikė ryšius su lietuvių kultūros veikėjais Dionizu Poška, Leonu Uvainiu, Kiprijonu Nezabitausku. Loboika kelis kartus aplankė Poškos dvarelį, jo ąžuolą – muziejų baublį.
Loboika domėjosi Lietuvos senove, su M. Bobrovskiu, I. Danilavičiumi, J.Leleveliu ir kitais tyrinėjo Vilniaus archyvus.

Jonas Loboika buvo paskirtas į Universiteto komisiją, tyrusią filomatų ir filaretų bylą (1823–1824), joje pasižymėjo nuosaikumu.

Laikraštyje „Dziennik Wileński” išspausdino straipsnį apie Žemaitijos milžinkapius ir kitus to krašto senovės paminklus.
Loboika sudarė ir 1827 m. Vilniuje išleido rusų religinių giesmių ir eilėraščių antologiją.

Yra išlikusių Jono Loboikos rusiškų rankraščių lituanistinėmis temomis.

1840 m., uždarius Vilniaus medicinos–chirurgijos imperatoriškąją akademiją, išvyko gyventi į Jelgavą (buvusi Mintauja). Iš Jelgavos buvo kilusi Jono Loboikos žmona Kurliandijos bajoraitė Henrieta fon Klonman, kurią vedė 1829 m.
Jonas Loboika mirė 1861 m. birželio 15 d. Jelgavoje.

## Išnašos
Stuart Bingham

**Stuart Bingham** (g. 1976 m. gegužės 21 d.) – Anglijos profesionalus snukerio žaidėjas ir buvęs pasaulio bei Masters turnyrų čempionas.

S. Binghamas turi daugiau nei 500 šimtinių serijų bei devynis maksimalius breikus, todėl jis yra ketvirtas visų laikų maksimumų sąraše. Per savo karjerą jis yra pagarsėjęs ne tik dėl gero žaidimo, bet ir už diskvalifikaciją dėl neleistinų lažybų. Po šešių mėnesių diskvalifikacijos jis grįžo ir 2018 m. laimėjo English Open čempionatą prieš Marką Deivį.

Binghamas turi daugiausiai fliukų snukerio istorijoje.

2021 m. sausio 21 d. Binghamas WST turnyre pasiekė rekordą, kai laimėjo visas 7 rungtynes ir 14 partijų iš tiek pat galimų.

## Išnašos
College 1975 FC

**College 1975 FC** – Gibraltaro futbolo klubas. Varžėsi Gibraltaro nacionalinėje futbolo lygoje.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2013 m., kai buvo suburta futzalo komanda. 

2015 m. pradėtas žaisti „didysis“ futbolas. Iš pradžių debiutavo Antrame divizione. Išplėtus Premjer diviziono dalyvių skaičių, gavo galimybę žaisti Premier divizione.

Nuo 2019–2020 m. sezono rungtyniavo Gibraltar National League. Debiutinis sezonas vyko pandemijos sąlygomis, kol, galiausi, čempionatas buvo nutrauktas. Vėlesniais metais ir toliau rungtyniavo Nacionalinėje lygoje. 2020–2021 m. sezone užėmė dešimtą vietą iš vienuoliktos dalyvių. 2021–2022 m. sezone liko aštuntoje vietoje.

## Sezonai

## Spalvinė gama

; Aprangų gamintojai
*  Joma – nežinomi metai;

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Klinikinė mirtis

**Klinikinė mirtis** – mirties tarpsnis, trunkantis 5–6 minutes. Ištinka nutrūkus svarbiausioms gyvybinėms funkcijoms: netenkama sąmonės, sustoja širdis, dingsta pulsas, nutrūksta kvėpavimas. Tačiau dauguma organų ir ląstelių dar būna gyvi, ir laiku atlikus reanimaciją, organizmas atsigauna. Klinikinės mirties metu audiniuose išsibaigia paskutinės deguonies bei adenozintrifosfato atsargos. Po to audiniai ima žūti. Greičiausiai apmiršta smegenų žievė. Žuvus pakankamai didelei smegenų žievės daliai atgaivintas žmogus gali likti psichiškai nesveikas. Atsiradus negrįžtamiems pokyčiams smegenyse prasideda biologinė mirtis.

## Išnašos
Jarhibolas

**Jarhibolas** (aram. *yrhbl* – „Bolo (Belo) pasiuntinys“) – saulės dievas vakarų semitų mitologijoje. Garbintas Palmyroje, kur su dievais Belu ir Aglibolu sudarė svarbiausiųjų dievybių triadą (būta ir kitos triados – Baalšamemo, Malakbelo ir Aglibolo).

Viena vertus, teigiama, kad Jarhibolas galėjo būti tapatus dievui Malakbelui, kita vertus, tai galėjo būti ir atskiros dievybės. Vaizduotas kaip karys, su saulės spindulių nimbu aplink galvą. Laikytas šventojo Palmyros Efkos šaltinio globėju. Magistratas, kurio žinioje buvo šis šaltinis, buvo laikomas paskirtu paties Jarhibolo (tam būdavo atliekamas ritualas).

## Šaltiniai
Nemanja Bjelan

**Nemanja Bjelanas** (g. 1993 m. lapkričio 16 d.) – Serbijos ir Kroatijos pilietybes turintis futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Karjeros pradžia sietina su FK Sindjelic Belgrad, o vėliau FK Mladenovac (2013/14 m. sezonuose).

2015 metų sezone rungtyniavo F.B.K. Kaunas. 2015 m. balandžio 3 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Kretingos „Miniją“.

2016 m. sezone žaidė Kėdainių FK Nevėžis. 2016 m. kovo 26 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Radviliškio „Lokomotyvą“. Susitikimas baigėsi lygiosiomis 1-1.

2017 m. pirmoje sezono pusėje priklausė FK Kauno Žalgiris. 2017 m. kovo 11 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Atlantas.

Nuo 2017 m. atstovavo Kauno FC Stumbras. 2017 m. liepos 15 d. debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Vilniaus Vytis. 2017 m. spalio 20 d. A lygos rungtynėse prieš Utenos Utenį.

2018 m. vasarą rungtyniavo FK Jonava ekipose. 2018 m. birželio 6 d. debiutavo Antros lygos rungtynėse prieš Sūduva B. 2018 m. birželio 15 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Atlantas. 2018 m. liepos 1 d. sužaidė LFF taurės turnyro rungtynėse prieš FK Žalgiris.

Vėliau treniravosi individualiai ir rungtyniavo Serbijoje (OFK Žarkovo) bei Ispanijoje (SD Oyonesa).

2020 m. sausį oficialiai pranešta, kad Nemanja Bjelanas atstovaus Kauno „Hegelmann Litauen“.

2021 m. rungtyniavo FK Garliava. Tuo metu garliaviškiai rungtyniavo Antroje lygoje. Bjelanas sužaidė trylika rungtynių Antroje lygoje ir du kartus pasirodė LFF taurės turnyro rungtynėse.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: Pirmoje lygoje;
: Antroje lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarket
* flashscore
Æ

**Æ** (minuskulas: **æ**) – grafema, sudaryta iš lotyniškų *a* ir *e* raidžių. Kilusi iš ligatūros, vaizduojančios lotyniškąjį dvibalsį *ae*. Šiais laikais – savarankiška raidė danų, norvegų, islandų ir farerų abėcėlėse. Kaip ligatūra naudojama (vis rečiau) ir anglų bei prancūzų kalbomis spausdintuose tekstuose, pvz., *encyclopædia*, *archæology*. Prancūzų kalboje panašiai naudojama ir *Œ* ligatūra.

Danų, norvegų ir farerų kalbose Æ yra dvidešimt septintoji, islandų kalboje – trisdešimt pirmoji abėcėlės raidė. Danų, norvegų ir farerų kalbose raidė daugiausiai reiškia garsus /æ:/, /æ/ arba /e:/, /e/, islandų – dvibalsį [ai].

Raidė Æ buvo naudojama osetinų kalbos lotyniškoje abėcėlėje 1923–1938 m. Po rašybos perėjimo prie kirilicos, raidė tebenaudojama, tačiau skirtingu nei lotyniškoji Æ kodu. Raidė taip pat naudojama Pietų Amerikos alakalufų (kaveskarų) ir jaganų abėcėlėse. Buvo naudojama ir švedų kalboje, vėliau pakeista *ä* raide.

## Kodai

## Šaltiniai
* Æ - bokstav, Store Norske Leksikon, 2017 m. vasario 22 d. (Arhyvuota 2020-05-14. Nuoroda tikrinta 2020-05-14.)
Kanadų raštas

**Kanadų raštas** – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia kanadų kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu užrašomos kitos dravidinės Karnatakos valstijos kalbos – tulų, kodavų, bijarių. Tradiciškai Karnatakoje šiuo raštu užrašomas sanskritas. Šį raštą naudoja ir Karnatakos konkaniai.

V–X a. pietų Indijoje, Kadambų dinastijos valstybėje naudotas kadambų raštas. Apie X a. iš jo išsivystė senasis kanadų ir telugų raštai. Vėliau per šimtmečius raštas keitėsi – dalis ženklų išmesta, įvesti nauji. XVII–XIX a. susidarė šiuolaikinis kanadų raštas.

## Raštas

Kanadų raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.

### Priebalsiai

Nebenaudojami ženklai: ಱ (ṟa), ೞ (ḻ).

### Balsiai

Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, kanadų priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą *a* garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedamas specialus diakritinis ženklas.

Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu *da*.

Pusbalsiai:
* anusvara – ಅಂ (aṁ)
* visarga – ಅಃ (aḥ)

### Skaitmenys

## Nuorodos
* Kanadų šriftai
Mirusiųjų diena

**Mirusiųjų diena** () – tai sinkretiška prieškolonijinių mirusiujų kulto tradicijų ir XVI a. pristatytų krikščionybės Visų šventųjų dienos atminimo apeigų šventė Meksikoje. 2008 m. įtraukta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo objektų sąrašą.

Šventimas vyksta visą savaitę iki lapkričio 1 dienos. Lapkričio 1 diena skirta mirusiems vaikams atminti, lapkričio 2 d. – suaugusiems. Pastarosiomis naktimis, kai tikima, kad grįžta sielos, žmonės budi prie savo artimųjų kapų, kurie būna gausiai išpuošti tagečių žiedais, žvakėmis. Atnešama maisto ir aukų vėlėms. Pastaraisiais gėlių žiedais išpuošiami ir miesteliai, altorėliai jų aikštėse bei namuose. Tikima, kad jų žiedlapių šviesa parodo mirusiųjų sieloms kelią grįžti aplankyti savo artimųjų. Šiomis dienomis vyksta festivaliai, veidai išpiešiami kaukolėmis. Visų Šventųjų dienos tradicinis patiekalas yra Mirusiojo duona (*Pan de muerto*) – saldi bandelė, puošiama cukrumi bei kaulų formos raštu, kuris simbolizuoja gyvenimo ciklą, kartais įdaroma kremu. Taip pat visur galima rasti cukrines ar šokoladines kaukolytes.

## Išnašos
Subačiaus žydų senosios kapinės

**Subačiaus žydų senosios kapinės** – nebeveikiančios senosios žydų kapinės Paryžės kaime, 9 km nuo Subačiaus, prie Senojo Subačiaus ir senojo kelio Kupiškis–Rudiliai–Maksvyčiai–Subačius, Kupiškio rajone.

## Istorija
Kapinių veikimo laikotarpis datuojamos nuo XVIII a. pab. iki XX a. vid. Išlikę apie 200 įvairių didžių ir formų pilko, rausvo tašyto lauko akmens ir betoninių antkapinių paminklų su iškaltais hebrajų rašmenimis. Kapinių plotas 0,65 ha.

## Kapinių apsauga

1993 m. kapinės įrašytos į Kultūros vertybių registrą, (u. k. ), 2005 m. pripažintos valstybės saugomomis.

## Šaltiniai
Skapiškio žydų senosios kapinės

**Skapiškio žydų senosios kapinės** – nebeveikiančios senosios žydų kapinės Skapiškyje, Kupiškio r.

## Istorija

Kapinėse seniausias antkapinis paminklas datuojamas 1823 m., naujausias – 1935 m. Išliko apie 200 įvairių formų rausvo, pilko, tašyto granito ir betono antkapinių paminklų, daugiausiai su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų kalba. Kapinių plotas 0,42 ha, antkapinių paminklų yra visoje teritorijoje, tačiau daugiausiai išliko – V, Š ir R teritorijos dalyse. Išlikusi lauko akmenų mūro tvoros fragmentai su vartų stulpais. Prieš pat Antrąjį pasaulinį karą Skapiškio miestelyje gyveno 28 žydų šeimos.

## Paminklo apsauga
1996 m. kapinės įregistruotos į Kultūros vertybių registrą (u. k. 4779) , 2005 m. pripažintos valstybės saugomomis.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Skapiškio žydų senosios kapinės  Kultūros vertybių registras
* Monografija „Skapiškis. Senovė ir dabartis“

## Nuorodos
* Kupiškio žydų bendruomenės istorija iki Antrojo pasaulinio karo
Kupiškio žydų senųjų kapinių kompleksas

**Kupiškio žydų senųjų kapinių kompleksas** – neveikiančios *antrosios* žydų senosios kapinės Kupiškio mieste, Taikos g. ir Krantinės g. sankirtoje.

## Istorija
Šios žydų kapinės buvo įkurtos maždaug 400–600 metrų nuo Kupiškio žydų pirmųjų senųjų kapinių (Krantinės g. ir Gedimino g. sankirta). Kapinių plotas – 8305,00 m². Į kompleksą įeina:

* Kupiškio žydų žudynių vieta ir kapas (u. k. ). 1941 m. liepos-rugsėjo mėnesiais šioje vietoje nužudyta ir užkasta 1500–2000 Kupiškio, Subačiaus, Šimonių ir Viešintų valsčių žydų.
* Kupiškio žydų senosios kapinės, vad. Naujosiomis (u. k. 38116)  - 15 įvairių formų rausvo, pilko, tašyto granito antkapinių paminklų su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų kalba (antkapiniai paminklai pakeitę pirminę padėtį

Sovietmečiu apie 1970 m. šios kapinės buvo uždarytos, paminklai nugriauti, dalyje teritorijos pastatyta mokykla ir garažai. Liko tik keletas antkapių su įrašais hebrajų kalba, po Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo paminklai atstatyti buvusios kapinių teritorijos pakraštyje, pastatytas paminklas. 

## Kapinių apsauga

1993 m. kapinės įtraukos į Kultūros vertybių registrą (u. k. ). 2017 m. paminklas atnaujintas, 2018 m. Kupiškio senųjų žydų kapinių antkapių užrašus išvertė Nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos Judaikos skyriaus vedėja Larisa Lempertienė. Seniausias antkapinis paminklas datuotas 1883 m.

## Šaltiniai
* *[https://kvr.kpd.lt/#/static-heritage-detail/0aef5da1-dc8c-4b0a-9717-a6439e1a84c1 Kupiškio žydų senųjų kapinių kompleksas] * Kultūros vertybių registras

## Nuorodos

* Trumpa Kupiškio žydų bendruomenės istorija 
* Masinės sovietinių aktyvistų ir žydų žudynės Kupiškyje 1941 metais
* Kupiškio žydų holokaustas
* Kupiškio žydų bendruomenės istorija iki Antrojo pasaulinio karo
* Kupiškio senųjų žydų kapinių antkapių vertimai 2018 m.
* Mūsų istorijos dalis – žydų maldos namai
* [Pėsčiųjų maršrutas „Kupiškio žydų keliais“](https://www.infokupiskis.lt/data/ckfinder/files/P%C4%97s%C4%8Di%C5%B3j%C5%B3%20mar%C5%A1rutas(1).pdf)
* Lietuvos žydų paveldas. Interaktyviame žemėlapyje REGIA 
* Pratarmę kupiškėnų knygai parašė Izraelio ambasadorius
*Kupiškėnų mintys. *[http://kmintys.lt/2020/03/20/kupiskio-zydu-gyvenimo-fragmentai/ "KUPIŠKIO ŽYDŲ GYVENIMO FRAGMENTAI"]*
Kupiškio žydų pirmosios senosios kapinės

**Kupiškio žydų pirmosios senosios kapinės** – neveikiančios pirmosios senosios žydų kapinės Kupiškio mieste, esančios Krantinės g. ir Gedimino g. sankirtoje. Kupos upės kairiojo kranto slėnio šlaite.

## Istorija

Kapinės datuojamos XVII a. II p. – XX a. 3-4-as dešimtmečiais. XIX a. laidojimai perkelti į Kupiškio žydų senųjų kapinių kompleksą. Sovietmečiu didžioji dalis kapinių teritorijos sunaikinta, užstatyta gyvenamaisiais namai.

Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę pastatytas atminimo paminklas. 

## Kapinių apsauga
1993 m. kapinės įtrauktos į Kultūros vertybių registrą (n. k. ). Kapinių plotas 770,00 m². 2005 m. paskelbtas valstybės saugomu objektu.

## Nuorodos
* *[https://kvr.kpd.lt/#/static-heritage-detail/0b03fba7-e441-4316-b2f9-1e829aab7720 Kupiškio žydų pirmųjų senųjų kapinių dalis] * Kultūros vertybių registras
Karalienės šaltinis Taksinge

**Karalienės šaltinis** () – gėlo vandens versmė rytinėje Švedijoje: Stokholmo lėno Nikvarno komunos Taksingo vietovėje. Šaltinis pavadintas Švedijos karalienės Kotrynos Jogailaitės garbei, apie ką primena iškaltas įrašas ant 1564 m. šalia pastatyto akmens.  

## Istorija
Versmės ištakos yra netoli Taksingo–Nasbi geležinkelio stotelės, į rytus nuo kelio į gyvenvietę. Upokšnis teka į šiaurę, kas pagal vietos tradiciją reiškia, kad vanduo turi gydomųjų savybių. Vėliau jis buvo vadinamas Švč. Trejybės vardu, tokiu vardu šaltinių šalyje yra keliolika. Dar 1850 m. Sekminių išvakarėse prie šio šaltinio buvo fiksuojami žmonių, norinčių atsigerti vertingo vandens ir taip išvengti galimų ligų, susibūrimai. Šalia versmės teka Taksingenas, šioje vietoje upė vingiuoja, sudarydama meandras. Šaltinis pulsuoja į viršų per žvirgždą, vandenyje yra geležies priemaišų, apie ką byloja rusvos spalvos nuosėdos. 2007 m. buvo išmatuotas srovės stiprumas: 0,5–3 litrai/sekundę.

Jauniausia Zigmanto Senojo ir Bonos Sforcos duktė Kotryna Jogailaitė po 1562 m. vestuvių Vilniuje su švedu karalaičiu Jonu III išvyko į jaunikio tėvynę. Tąkart Švedijos karalystę valdė Jono III brolis Erikas XIV. Pastarasis buvo labai nepatenkintas šiomis vedybomis ir galimu suartėjimu su Lietuvos-Lenkijos valstybe. Jaunavedžiai buvo areštuoti ir įkalinti Gripsholmo pilyje. Pasak legendos, kalinei pavykdavo išsmukti iš pilies, ji moliniame indelyje atnešdavo sutuoktiniui gyvybingo vandens iš netolimo šaltinio. Netrukus likimas pasisuko įkalintiesiems palankia kryptimi: Erikas XIV buvo nuverstas, o Jonas III ir Kotryna Jogailaitė 1569 m. paskelbti Švedijos karaliumi ir karaliene. Prie šaltinio buvo  pastatytas raudonojo smiltainio atminimo akmuo.

2019 m. vasarą paminklinis akmuo *Lenkijos kultūros paveldo užsienyje instituto* lėšomis buvo restauruotas: nuvalyti nešvarumai ir atnaujintas karūnos auksinis atvaizdas. Tų pačių metų spalio 5 d. buvo švenčiamos Kotrynos Jogailaitės karūnavimo jubiliejus. Besidomintys sutartą valandą galėjo stebėti vaidinimą, kurio metu karališkais rūbais aprengta artistė sėmė šaltinio vandenį, o vakare Taksingo rūmuose jie buvo vaišinami *Kotrynos Jogailaitės pyragu*.  

## Šaltiniai
* Drottningkällan // www.nykvarn.se 
* Källor i Stockholms län // www.lansstyrelsen.se
* Katarina Jagellonica hämtar vatten i Drottningkällan // www.taxingeslott.se
* Taxinge (Szwecja) - płyta upamiętniająca Katarzynę Jagiellonkę // polonika.pl
Šapovėlė

**Šapovėlė** – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Bukonių, 1,5 km į šiaurę nuo Biržulių. Buvusio kaimo žemės dabar priklauso daugiausia Biržuliams.

## Istorija

Bukonių apylinkės Šapovėlės kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Edenilson Bergonsi

**Edenilsonas Bergonšis** arba tiesiog **Edenilsonas** (; g. 1987 m. rugsėjo 13 d.) – Brazilijos futbolininkas, saugas. Turi Brazilijos ir Italijos pilietybes. Atstovavo „Panevėžio“ klubui.

## Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose Brazilijoje ir Europoje (Italijoje, Bulgarijoje, Belgijoje, Kipre, Kosove, Ispanije). 

Karjerą pradėjo 2006 m. Brazilijoje, kur atstovavo „Gremio U-20“ ekipai. Penkis sezonus praleidęs savo gimtinėje futbolininkas išvyko į Europą.

Tris sezonus (2015-2017 metais) žaidė stipriausioje Bulgarijos futbolo lygoje, kurioje atstovavo Varnos „Černo More“, „Sofijos CSKA“ ir „Pirin“ klubams.

2020 m. sausio mėn. FK Panevėžys paskelbė apie naujoką. Debiutavo 2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Žalgiris, kurias panevėžiečiai pralaimėjo rezultatu 0-4.

2021 m. žaidė Brazilijoje São Luiz. 2022 m. persikėlė į FC Bruno's Magpies. Rungtyniavo Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

2022 m. vasarą baigė profesionalo karjerą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
; **su [[FK Panevėžys]]**
* LFF taurės laimėtojas: 2020.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* Globalsportsarchive
*
Subačiaus žydų holokausto vieta

**Subačiaus žydų žudynių vieta ir kapas** (valstybės saugomas nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros paveldo objektas: unikalus kodas ) – holokausto aukų kapai Ilčiūnų kaime (Subačiaus seniūnija) apie 4 km nuo Subačiaus.

## Istorija
Šioje vietoje Ilčiūnų miške 1941 m. liepos mėn. nacistinės Vokietijos valdžios organizuotas ir įvykdytas Holokaustas, jo metu nužudyta ir užkasta apie 80 žydų. Kapinės patenka į Ilčiūnų pilkapyno, vad. Milžinų kapais (u. k. , A534P, AR 570) vizualinį apsaugos pozonį.

Žudynių vietoje pastatytas atminimo paminklas, hebrajų ir lietuvių kalbomis užrašyta *„Šioje vietoje 1941 m. buvo nužudyta 80 žydų vyrų, moterų ir vaikų“*

## Paminklo apsauga

Žudynių vieta 1973 m. buvo paskelbta vietinės reikšmės istorijos paminklu. 1993 m. kapinės įtrauktos į Kultūros vertybių registrą (u. k. 11000) ,  2005 m. pripažinta valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* ''Subačiaus žydų žudynių vieta ir kapas''  Kultūros vertybių registras
Karlos Barboza

**Karlos Barboza** () – miestas Brazilijos pietuose, Pietų Rio Grandės valstijoje. Šis kraštas garsėja savo vynuogynais ir vynais. Turistus iš aplinkinių miestų vežioja senovinis traukinys. Yra motokroso trasa, kurioje vyksta vienas iš Brazilijos čempionato etapų.

## Istorija
Miesto istorija prasideda maždaug 1855 m., kai čia atvyko pirmieji vokiečių imigrantai. Nuo 1870 m. į vietovę atvyko italų imigrantai, kurie ilgainiui sudarė gausiausią čia apsigyvenusių žmonių grupę.

Miestas pavadintas Pietų Rio Grandės gubernatoriaus Karloso Barbozos Gonsalveso (1851–1933) garbei.

1959 m. rugsėjo 25 d. įsteigta nauja Karlos Barbosa savivaldybė.

## Sportas
* Miestą garsina ACBF/Carlos Barbosa mini–futbolo komanda, kuri yra daugkartiniai Brazilijos mini–futbolo čempionai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Página da Prefeitura Municipal (port.)
* Secretaria do Turismo do Rio Grande do Sul (port.)
* ACBF/Carlos Barbosa (mini–futbolo komanda)
Telugų raštas

**Telugų raštas** – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia telugų kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu telugų kraštuose užrašomas sanskritas. Telanganos ir Andhra Pradešo gondai taip pat naudoja šį raštą savo kalbai užrašyti.

Telugų raštas susidarė iš vieno brahmi raštų atmainų – bhatiprolų rašto. Vėliau iš jo Andhros valstybėje ėmė formuotis telugų raštas. Dabartinė ortografija sudaryta XX a. antroje pusėje.

## Raštas

Telugų raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.

### Priebalsiai

### Balsiai

Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, telugų priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą *a* garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedamas specialus diakritinis ženklas.

Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu *da*.

Pusbalsiai:
* anusvara – అం (aṁ)
* visarga – అః (aḥ)

### Skaitmenys

## Nuorodos
* Telugų šriftai
Paila

**Paila** () – „Mahabharatoje“ minimas brahmanas, Vjasos mokinys. Pasak epo (I.57.74–75 ir XII.314–315), Vjasa padalinęs vieną Vedą į keturias, ir per savo mokinius pradėjęs šių vedų ir pačios „Mahabharatos“ (vadinamos penktąja veda) paramparą. Tiesa, „Mahabharatoje“ neminima, kuris Vjasos mokinys kokį tekstą paėmė. Puranose patikslinama, kad Paila ėmęsis atsakomybės už „Rigvedos“ perdavą.

## Šaltiniai
Aglibolas

**Aglibolas** (aram. *glbl* – „Bolo (Belo) vadeliotojas“) – mėnulio dievas vakarų semitų mitologijoje. Garbintas Palmyroje. Drauge su kitais svarbiausiais Palmyros dievais sudarė dievybių triadas. Į vieną iš jų įėjo Belas, Jarhibolas ir Aglibolas, o į kitą – Baalšamemas, Malakbelas ir Aglibolas. Teigiama, kad Aglibolas galėjo būti laikomas dievo Belo vadeliotoju.

Ankstyviausias įrašas, minintis Aglibolą, datuojamas 17 m. pr. m. e. Čia jis siejamas su saulės dievu Malakbelu. Su pastarąja dievybe Aglibolas siejamas ir kelete kitų įrašų, kurie priskiriami *Bene Komare* genčiai. Viename iš jų (dvikalbis tekstas, datuojamas 122 m. e. m.) pasakojama, kaip Aglibolas su Malakbelu padeda žmogui vardu Manai, atsilygindami už šio pamaldumą.

Kelete II m. e. a. datuojamų įrašų minima, kad Aglibolas ir Malakbelas buvo garbinami „Šventojo sodo“ (*gnt' 'ilym*) šventvietėje – vienoje iš keturių svarbiausių šventviečių mieste. Ja rūpinosi *Bene Komare*. Šventvietėje būta dviejų aukurų, šventojo kipariso ir prausyklos. Viename iš reljefų, aptiktų Belo šventykloje, pavaizduoti du aukurai ir du dievai.

Mene vaizduotas kaip karys, ant jo pečių – pusmėnulis, o ant galvos – mėnulio spindulių karūna.

## Šaltiniai
Dainavos koplyčia (Kaišiadorys)

**Dainavos koplyčia** – veikianti katalikų koplyčia Dainavos kaime, Paparčių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone. Ji stovi netoli kelio , 5 km į pietus nuo Paparčių. Įrengta buvusios mokyklos pastate, II aukšte šalia kitų kaimo bendruomenės patalpų. Priklauso Paparčių Šv. vyskupo Stanislovo ir Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Aukoti šv. Mišių atvyksta Paparčių parapijos klebonas.

  
Dainavos krašto bendruomenė „Ateitija“ 2012 liepos 14 d. sukvietė į šventę, kurios metu vyko atnaujinto Dainavos kryžiaus ir įrengtos koplyčios pašventinimas, surengtos Šv. Mišios (dalyvavo mons. Rimvydas Jurkevičius ir kun. Vidas Bernardas Sajeta). 

Dainavoje gyva tradicija rengti „*[[Gegužinės pamaldos|majavas]]*“, pinti Sekminių vainikus, prieš Šv. Kalėdas rengti prakartėlę. 

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose minima koplyčia, stovėjusi Dainavoje maždaug iki 1880 m. Dainavoje buvęs dvaras 1850 m. priklausė Salkovskiui, 1859 m. - dvarininkei Žilinskai iš Siručių giminės (buvusio Trakų maršalkos žmonai). Tuo metu ji Mogiliovo arkivyskupo prašė atnaujinti Dainavos koplyčioje pamaldas Paparčių dominikonų vienuolyno lėšomis, pridurdama, kad „ši koplyčia egzistavo nuo senų laikų”. Leidimas buvo gautas. 1880 m. Dainavos dvaras priklausė Salomėjai Skaržinskai iš Žilinskių giminės. Tačiau 1880 m. apie koplyčią buvo rašoma jau būtuoju laiku. Tarpukaryje dvaras išparceliuotas.

## Šaltiniai
Dainavos koplyčia (reikšmės)

**Dainavos koplyčia** gali būti vadinamos koplyčios tokio paties pavadinimo gyvenvietėse:
* Dainavos koplyčia (Šalčininkai) – koplyčia Šalčininkų rajone (Dainavos sen.)
* Dainavos koplyčia (Ukmergė) – koplyčia Ukmergės rajone (Deltuvos sen.)
* Dainavos koplyčia (Kaišiadorys) – koplyčia Kaišiadorių rajone (Paparčių sen.)
Malajalių raštas

**Malajalių raštas** – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia malajalių kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu Keraloje užrašomas sanskritas, konkanių kalba, kalnų tautelių kalbos (ravulų, panijų, beta kurumbų).

Malajalių raštas atsirado iš Pietų Indijoje nuo VI a. naudoto vatelutu (vatežutu) rašto. Jis VII–VIII a. (Palavų laikais) plačiai paplito. Tamilnade jį pakeitė ankstyvieji tamilų rašmenys, o Keraloje vatelutu naudotas iki XIV–XVIII a. Nuo VIII–IX a. Keraloje ėmė plisti granthos raštas, naudotas užrašyti sanskrito tekstams (vatelutu rašyta daugiausia tamilų kalba) ir vadintas *Arya-eluttu* („arijų raštas“). Palaipsniui abi rašto sistemos ėmė maišytis ir naudotos užrašyti hibridinei manipravalam kalbai. XVII a. *Arya-eluttu* raštą, patobulintą keliais ženklais iš vatelutu, išpopuliarino malajalių poetas Tundžatu Ežutačanas. XIX a. vokiečių misionierius Hermanas Gundertas įvedė dar kelis ženklus, nurodančius balsio ilgį. 1971 m. Keralos vyriausybės nurodymu malajalių raštas buvo standartizuotas, supaprastintos kai kurios ligatūros.

## Raštas

Malajalių raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.

### Priebalsiai

Malajalių rašte naudojami atskiri rašmenys *chillu*, skirti atvaizduoti gryną priebalsį (t. y., be balsio *a*) nenaudojant viramos. Pvz., žodis *avan* അവൻ („jis“) sudarytas iš *a* അ + *va* വ + *chillu-n* ൻ. Virama šiuo atveju nenaudojama, nes susiklostė tokia rašybos tradicija, kad žodžio gale virama ėmė reikšti ne panaikintą balsį, o malajalių kalboje žodžio gale dažnai tariamą garsą *ŭ* (tariamas [ə] arba [ɨ]). Su virama užrašytas šis žodis taptų അവന്‌ *avanŭ* ir reikštų „jam“.

### Balsiai

Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, malajalių priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą *a* garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedamas specialus diakritinis ženklas.

Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu *pa*.

Pusbalsiai:
* anusvara – അം (aṁ) (pvz., പം *paṁ*)
* visarga – അഃ (aḥ) (pvz., പഃ *paḥ*)

### Skaitmenys

## Nuorodos
* Malajalių šriftai
Pančaratra

**Pančaratra** () – ankstyvoji vaišnavizmo šaka. Pavadinimas *pāñcarātra* („penkios naktys“) kildinamas iš „Šatapatha brahmanos“ epizodo (XIII.6), kur pasakojama kaip Puruša Narajana atliko penkias naktis trukusį aukojimą. Pančaratros doktrina Višnų laiko pasaulyje apsireiškiant visa savo prigimtimi ir pavidalais. Išskiriami 4 Višnaus pavidalai – Vasudeva, Samskarana, Pradjumna, Anirudha. Pančaratros požiūriu, avatara yra mažesnysis Dievo apsireiškimas.

Ortopraksiniai pančaratros tekstai (agamos) prisidėjo prie dievų ikonografijos standartizacijos ir tantrinių mantrų įtraukimo į liturgiją greta vedinių tekstų. Pančaratros nariais galėjo tapti tiek vyrai, tiek moterys, visų socialinių sluoksnių atstovai. Pančaratra savo laiku buvo gausi ir įtakinga religinė srovė, bet X a. grynu pavidalu išnyko ir susiliejo su devocionaliniais vaišnavizmo judėjimais.

Nors minima >200 pančaratros samhitų, iki šių laikų išliko nedaugelis tekstų: Brahmos samhita, Agastjos samhita, Ahirbudhnjos samhita, Sasvata samhita, Pauškara samhita, Padma samhita ir kt.

## Šaltiniai
Pranciškus Norvaiša

**Pranciškus Norvaiša** (, 1742 m. sausio 15 d. – 1819 m. birželio 25 d., herbas – „Kosciesza“) – Vilniaus universiteto matematikos profesorius, jėzuitas, masonas.

## Biografija
Pranciškus Norvaiša gimė 1742 m. sausio 15 d. Milkantų dvare prie Svirkų, netoli Adutiškio (dabartinis Švenčionių rajonas). 1756 m. įstojo į Jėzuitų ordiną.

1760–1763 m. Pranciškus Norvaiša studijavo Vilniaus universitete filosofiją ir matematiką, 1765–1769 m. teologiją, 1768 m. įšventintas į kunigus.

Nuo 1767 m. priimtas Vilniaus universitete dėstyti matematikos. Aukštosios grynosios matematikos kursą Vilniaus universitete dėstė 27 metus. Vilniuje jis dėstė pagal matematikų Izaoko Niutono ir Luiso Langranžo paruoštas schemas.
Dėstydamas Vilniaus universitete gyveno universiteto patalpose (dabartinio Istorijos fakulteto antrame aukšte). Puikiai mokėjo lietuvių kalbą. Yra pasisakęs, jog lietuviai ne prastesni matematikai už kitų tautų matematikus.

1772 m. Antano Tyzenhauzo pavedimu vadovavo Nemuno vagos valymo darbams tarp Gardino ir Rumšiškių. Dirbo Gardino matininkų mokykloje.

1773 m. vasario 14 d. gavo filosofijos ir teologijos daktaro laipsnius.

1775–1780 m. Norvaiša tobulinosi Anglijoje. Analizavo Izaoko Niutono veikalus.

Grįžęs į Vilnių, toliau skaitė paskaitas Vilniaus universitete iki 1809 m., pagal kitus šaltinius – iki 1811 m. Kai kurie biografai teigia, jog P.Norvaiša yra parašęs nemažai mokslo darbų, tačiau rankraščių neišlikę.

Pranciškus Norvaiša mirė 1819 m. birželio 25 d. Vilniuje. Palaidotas Bernardinų kapinėse, kapas neišliko.

## Atminimo įamžinimas
Pranciškus Norvaiša kaip pagrindinis veikėjas įamžintas Kristinos Sabaliauskaitės istorinio romano „Silva rerum“ IV dalyje.

## Šaltiniai
Malakbelas

**Malakbelas** – saulės dievas vakarų semitų mitologijoje. Daugiausia garbintas Palmyroje, kur su Aglibolu ir Baalšamemu sudarė dievybių triadą.

## Etimologija
Malakbelo vardas reiškia „Belo angelas“. Vardas atspindi Malakbelo vaidmenį mitologijoje (laikytas Belo pasiuntiniu ir patarnautoju).

## Archeologiniai duomenys
Ankstyviausias įrašas, kuriame minimas Malakbelas, datuojamas 17 m. pr. m. e. Čia jis siejamas su mėnulio dievu Aglibolu. Kelete kitų įrašų, priskiriamų *[[Bene Komare]]* genčiai, Malakbelas taip pat siejamas su Aglibolu. 122 m. e. m. datuojamame dvikalbiame įraše pasakojama, kaip Aglibolas ir Malakbelas padeda žmogui, vardu *Manai*, atsilygindami už šio pamaldumą.

Malakbelo kultas paliudytas Romoje, taip pat Numidijos provincijoje (šiaurės Afrika). Apie Malakbelo kultą Numidijoje liudija įrašas iš El Kantaros vietovės (joje buvo dislokuoti palmyriečių lankininkai).

## Kulto vietos

### Palmyroje
Kaip žinoma iš kelių II m. e. a. datuojamų įrašų, Malakbelas drauge su Aglibolu buvo garbinamas „Šventojo sodo“ (*gnt' 'ilym*) šventvietėje, kuri buvo viena iš keturių svarbiausių šventviečių mieste. Šia šventviete rūpinosi *Bene Komare* genties atstovai. *Bene Komare* Malakbelo ir Aglibolo kultas turėjo didelę svarbą.

Šventvietėje būta dviejų aukurų ir šventojo kipariso. Viename iš reljefų, aptiktų Belo šventykloje, pavaizduoti du šventvietės aukurai ir du dievai. Be to, šventvietėje būta prausyklos. Apie ją kalbama 182 m. e. m. datuojamame įraše, nurodoma, kad Tomalachis, Hadudano duktė, prausyklos statybai skyrė 2500 denarų.

### Romoje
Kaip rodo istoriniai duomenys, Romoje Malakbelo kulto vietos būta apytikriai II m. e. a. pradžioje. Ji buvo dešiniajame Tiberio upės krante, netoli kelių vyno sandėlių. Romoje Malakbelas neretai tapatintas su romėnų dievybe *Sol*, vadintas *Deus Sol Sanctissimus*, o kai kada ir epitetu *Invictus*.

## Malakbelas ir ''Sol Invictus''
274 m., nugalėjęs Palmyros imperiją, imperatorius Aurelianas Romoje *[[Sol Invictus]]* paskyrė didelę šventyklą. Didžiuma tyrinėtojų laikosi nuomonės, kad Aureliano *Sol Invictus* buvo kilęs iš Sirijos. Jis kildinamas arba iš *Sol Invictus Elagabalus*, arba iš Palmyros Malakbelo. Šių dievybių ryšį rodo tai, kad Malakbelas neretai tapatintas su romėnų dievu *Sol*, o jo epitetas – *Invictus*. *Sanctissimus*, kitas jo vardas, įraše iš Kapenos yra paties Aureliano epitetas.

Visgi esamų duomenų nepakanka, jog būtų galima vienareikšmiškai teigti buvus ryšį tarp Malakbelo ir *Sol Invictus*.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
*
*
*
*
*
*
Čerkšnė

**Čerkšnė** (*Čerkšnis, Šerkšna*) – upė Plungės rajone; Babrungo kairysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Kepurėnų. Teka į pietus, toliau – į vakarus. Įteka į Babrungą km nuo jo žiočių, prie rytinių Plungės pakraščių.

Intakas – Kirkšnoupis (kairysis).

2,7 km nuo upės žiočių sudarytas Glaudžių tvenkinys. Šalia Čerkšnės įsikūrę Kapsūdžiai, Glaudžiai, Pūčkoriai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *čer̃kšnas* („šerkšnas“).

## Šaltiniai
Ol čiki raštas

**Ol čiki raštas** (ᱚᱞ ᱪᱤᱠᱤ) – abėcėlinė rašto sistema, skirta užrašyti santalų kalbai. Tai austroazinė kalba, priešingai nei daugelis kitų Indijos kalbų. Šiai kalbai sukurtas ol čiki raštas yra abėcėlinis, o ne brahmi raštų šeimai priklausanti abugida, kaip kad daugelis Pietų ir Pietryčių Azijos raštų.

Ol čiki raštą sukūrė iš Orisos kilęs santalų rašytojas, švietėjas Raghunathas Murmu. 1939 m. jis šį raštą pristatė Majurbhandžo valstijos parodoje. Šis raštas vėliau paskelbtas oficialiu santalų kalbos raštu ir iš dalies išstūmė lig tol naudotą krikščionių misionierių įvestą lotynišką raštą.

Raghunathas Murmu raštą kūrė taip, kad kiekvienas rašmuo atspindėtų su jo atvaizduojamu garsu susijusį žodį ar veiksmą, pvz., ᱳ ženklina žmogų, tariantį garsą [o], ᱜ – vemiantį žmogų, kadangi tariant garsą k’ burnos padargai yra panašiai, kaip vemiant.

## Raštas
Raidyną sudaro 30 rašmenų:

Kongreso bibliotekos perraša:

* Prie priebalsės pridėtas ženklas ᱷ žymi aspiruotą garsą (pvz., ᱛᱷ = /tʰ/).
* Nosiniai balsiai žymimi vienu tašku, pvz., ᱳᱸ = /õ/.
* Nosiniai ištęsti balsiai žymimi dviem taškais, pvz., ᱮᱺ = /ɛ̃/.

### Skaitmenys

Skaitmenys padaryti pagal indiškus.

## Nuorodos
* Apie ol čiki raštą
* Ol čiki šriftai