open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mangrovė

**Mangrovės** – ekosistema, kurią sudaro medžiai ir krūmai, augantys tropinėse bei  subtropinėse srityse, vandenynų, jūrų pakrantėse, sūraus vandens upių žiotyse, maršose. Sudaro mangrovines pelkes ir mangrovių sąžalynus.

Mangrovę sudaro prie potvynių ir atoslūgių bei sūraus vandens prisitaikę augalai, daugiausia tikrieji halofitai. Dauguma mangrovių augalų priklauso rizoforinių šeimai, turi raizgytas orines ir pridėtines kvėpuojamąsias šaknis, jų stiebai ir šakos su daug lenticelių. Potvynių metu mangrovių sąžalynai būna užliejami. Dėl to sėklos dažniausia sudygsta dar joms kabant ant augalo, išaugina ilgą storą šaknį, kad krisdamos įsmigtų į minkštą gruntą ir jų nenuneštų atoslūgio vanduo.

Mangrovės stabdo krantų eroziją, saugo nuo potvynių. Jos taip pat sušvelnina bangų mūšą per audras ir yra prieglobstis žuvų mailiams. Be to, jose aptinkama daug įvairių gyvūnų, ypač vėžiagyvių, moliuskų, samangyvių, pasitaiko savitai prisitaikiusių žuvų (pvz., dumblašokliai). Mangrovėse augalų rūšių įvairovė nedidelė, apie 110 rūšių augalų, iš kurių apie 50 yra prisitaikę augti tik šio tipo buveinėse. Būdingi mangrovių augalai: rizofora, avicenija, *Laguncularia*, nipa, *Sonneratia*, *Excoecaria*, puošna, ragūnis ir kt.

Mangrovėms kelia pavojų jų kirtimas, pakrančių urbanizacija. Labiausiai pažeidžiamos Pietryčių Azijos mangrovės, pastarajame regione esti apie 50 % visų mangrovių biomo ploto. Jos taip pat paplitę kitose Azijos regionuose, Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Afrikoje, Australijoje, taip pat Indijos ir Ramiojo vandenynų bei jiems priklausančių jūrų salų pakrantėse. Didžiausi mangrovių biomo plotai priklauso Indonezijai, Brazilijai, Malaizijai, Papua Naujajai Gvinėjai.

## Šaltiniai
Liana

**Liana** – sumedėjęs augalas, savo stiebu besivyniojantis ant kitų augalų. Tai būdingi tropinių džiunglių augalai. Kadangi milžiniškų medžių paunksmėje šviesos labai mažai, lianiniai augalai stiebiasi link šviesos apraizgydami kitus augalus. Kai kurios lianos turi orines šaknis, kuriomis siurbia vandenį.

Lianų sąžalynuose dažnai įsikuria medžiais laipiojantys gyvūnai, pavyzdžiui, beždžionės.
Ibn Gabirolis

**Ibn Gabirolis** (*Solomon ibn Gabirol*;  – *Solomon ben Jehuda ibn Gabirol*;  – *Abu Ajjub Soleiman ben Jachja, ibn Gabirol*; , iškreiptas *Ibn Gabirol* apie 1021 m. Malagoje – apie 1058 m. Valensijoje) – hebrajiškai ir arabiškai rašęs Andalūzijos žydų filosofas, moralistas ir poetas, sujungęs religines žydų pažiūras su neoplatonizmu ir aristotelizmu.

Apie jo gyvenimą žinoma mažai. Svarbiausi ibn Gabirolio veikalai, išversti į lotynų kalbą, turėjo didelės įtakos viduramžių filosofijai. Daugelis jo hebrajiškų giesmių pateko į žydų, ypač pietų žydų, maldų knygas.
Amazoninė viktorija

**Amazòninė viktòrija** (, sin. *Victoria regia*, ) – lūgninių (*Nymphaeaceae*) šeimos, viktorijų (*Victoria*) genties vandens augalas. Paplitęs Pietų Amerikoje, Amazonijos srityje.

Augalas yra hidrofitas, šaknimis įsitvirtinęs vandens telkinio dugne, o stiebas (iki 7–8 m ilgio) šaknis jungia su lapais. Lapai užauga virš 2,5 m skersmens (2002 m. žinomi 2,65 m skermens *Victoria x ‘Longwood Hybrid’* hibridinės rūšies užaugę lapai) ir plūduriuoja vandens paviršiuje, kraštai sudaro statmeną briauną (6 cm aukščio). Masyvūs lapai gali išlaikyti net 45 kg svorį. Per kiekvieną sezoną vienas augalas užaugina 40–50 lapų. Žiedai apie 30 cm skersmens baltos spalvos, vėliau tampa rausvi.

Atrasta 1801 m. lėtame Amazonės intake. Vienas pirmųjų amazonines viktorijas 1816 m. aprašė vokiečių keliautojas Thaddäus Haenke. Vėliau augalas pavadintas Anglijos karalienės Viktorijos garbei, pradėtas auginti Europos karališkuose soduose.

## Nuorodos
* Amazoninės viktorijos oficialus lotyniškas pavadinimas ir sinonimai 'theplantlist.org' svetainėje  (Anglų k.)
* Plačiau apie amazonines viktorijas 'virtualherbarium.org' svetainėje  (Anglų k.)
* Papildomai apie amazonines viktorijas 'livingrainforest.org' svetainėje (Anglų k.)
* Papildomai apie amazonines viktorijas kew.org svetainėje  (Anglų k.)
Erdvėlaikis

**Erdvėlaikis** – matematinis modelis, jungiantis erdvės ir laiko koordinates į vieną vieningą visumą – **erdvės ir laiko kontinuumą**. Dažniausiai erdvėlaikis interpretuojamas kaip mūsų trimatės visatos erdvės susiejimas su laiku, todėl šiuo atveju erdvėlaikis tampa keturmate koordinačių sistema.

Klasikinėje mechanikoje, kuri paremta euklidine erdve, erdvėlaikio naudojimas nebūtinas, nes laikas nepriklauso nuo mechaninio judėjimo. Reliatyvistiniu atveju laikas negali būti atskirtas nuo trimatės erdvės, nes jis priklauso nuo objekto judėjimo greičio (šviesos greičio atžvilgiu), taip pat nuo gravitacinių laukų stiprumo.

Erdvėlaikis taip pat naudojamas ir kitose teorijose, pavyzdžiui, superstygų teorijoje, kur yra įvesti 9 erdvės matmenys ir vienas laiko.
Smulkiažiedis kapokmedis

**Smulkiažiedis kapokmedis** (*Ceiba aesculifolia*) – bombakmedinių (*Bombacaceae*) šeimos, kapokmedžių (*Ceiba*) genties medžių rūšis. Tai retas augalas, aptinkamas daugiausia Centrinėje Amerikoje (nuo Meksikos iki Kosta Rikos).

Išauga iki 25 m aukščio.

## Išnašos
Brazilinis kaučiukmedis

**Brazilinis kaučiukmedis**, *brazilinė hevėja* (*Hevea brasiliensis*) – karpžolinių (*Euphorbiaceae*) šeimos, kaučiukmedžių (*Hevea*) genties medžių rūšis. Natūraliai paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonijos regione, bet vėliau išplatinta Pietryčių Azijoje.

Medžio aukštis iki 30 m. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 3 lapelių. Žiedai balti, susitelkę į šluoteles. Brazilinio kaučiukmedžio žievė išskiria baltą skystį, vadinamą lateksu. Jį apdirbus gaunamas natūralus kaučiukas. Medžio mediena naudojama baldų gamybai.
Aversas

**Aversas** ir jo antonimas **reversas** reiškia dvi monetos ar kokio kito dvipusio daikto (pvz., vėliavos, medalio) puses. Averse vaizduojamas valdovo atvaizdas, valstybės herbas ar kokia kita emblema. Reverse paprastai yra koks nors įrašas.

Senovės Graikijos monarchų monetose vienoje pusėje buvo vaizduojamas dievas arba deivė ir ši pusė vadinta *aversu*, tuo tarpu *reverse* buvo mažesnis karaliaus portretas. Daugelyje respublikų, pvz., Atėnų ar Korinto, vienoje monetos pusėje buvo vaizduojamas valstybės simbolis, kartais deivė, ir ši pusė laikyta aversu.

Situacija pasikeitė nuo Aleksandro Didžiojo monetų, kurios buvo kalamos ir ilgai po jo mirties. Užkariavęs Egiptą Aleksandras nurodė savo atvaizdą kalti averse kaip dievo - karaliaus, iš dalies taip tikėdamasis užsitikrinti egiptiečių ištikimybę, kurie savo ankstesnius valdovus faraonus laikė dievais. Vėlesnių helenistinių dinastijų valdovai taip pat kaldino savo portretus averse.

Situacija vėl pasikeitė Bizantijoje, kur Kristaus portretas vaizduotas averse, o mažesnis imperatoriaus portretas - reverse. Šio auksinių monetų stiliaus įvedimas Justiniano II laikais nuo 695 m. paskatino Islamo Kalifato kalifą Abd al-Malik, kuris anksčiau kopijavo Bizantijos monetų dizainą pakeisdamas krikščioniškuosius simbolius islamiškais, sukurti atskirą islamišką monetų tipą, kuriose ant abiejų monetos pusių buvo tik užrašai. Tokio tipo monetos musulmoniškuose kraštuose kaldintos iki pat moderniųjų laikų.

Vakarų monarchijose, sekant helenistine ir Romos imperijos tradicija, ant vienos monetos pusės buvo vaizduojamas valdovo portretas; ši pusė buvo laikoma aversu.
Beiniūnai

**Beiniūnai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Batniavos, dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Godėnai (Raudondvaris)

**Godėnai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Vilkijos, prie Karalgirio-Padauguvos miškų ir Algupio upelio. Eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalnyčiai (Kaunas)

**Kalnyčiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kulautuvos, šiauriau kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lukšakaimis

**Lukšakaimis** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Kulautuvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Maksva

**Maksva** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Raudondvario, Nevėžio kairiajame krante, prie Kregždelės ežero.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dūminas

**Dūminas** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km šiauriau Nemuno, prie kelio . Vakariau kaimo auga Kulautuvos miškas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mozūriškiai

**Mozūriškiai** – kaimas vakarinėje Kauno rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Kulautuvos, prie kelio .

## Istorija

1590 m. minimas Mozūriškių dvaras, 1722 m. – palivarkas ir kaimas, priklausę Paštuvos dvaro valdoms.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Naujiena (Kaunas)

**Naujiena** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Bubių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Senieji Bernatoniai

**Senieji Bernatoniai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Raudondvario, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Tolivardžiai

**Tolivardžiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Paštuvos, dešiniajame Nemuno krante (višutinėje terasoje), besidriekiantis į Bubių pusę. Tolivardžiuose įsikūrusios Paštuvos kapinės, stovi kapinių koplyčia, Paštuvos Basųjų karmeličių vienuolynas, Paštuvos Šv. Barboros bažnyčia.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karkiškės

**Karkiškės** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Ringaudų, prie Vėžpievio upelio ir daugelio jo tvenkinių. Eina kelias Noreikiškės–Poderiškiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kazliškiai (Ringaudai)

**Kazliškiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, vakariniame Kauno pakraštyje. Rytinė kaimo dalis yra prijungta prie miesto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Luobinė

**Luobinė** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Ringaudų, prie Gaižėnų tvenkinio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miriniškiai

**Miriniškiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, pietrytiniame Ringaudų pakraštyje, prie Vėžpievio upelio ir greitkelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sakalai (Kaunas)

**Sakalai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, Ringaudų seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Ringaudų, netoli  lanksto.

## Istorija

Iki XX a. vidurio vadinta Sokolovščyzna, čia buvo kaimas ir dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Sakaluose gimė psichologas, vertėjas Antanas Danielius (1942–2002).

## Šaltiniai
Žvirgždė (Kaunas)

**Žvirgždė** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Bubių, prie Karklės upelio. Išlikęs Žvirgždės dvaras.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aloyzas Šarlovskis (1845–1911), istorikas

## Šaltiniai

*
Paraželiai

**Paraželiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Rokų, netoli Sėmenos upelio ir kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pavytė

**Pavytė** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Rokų, prie Jiesios ir Vyčiaus santakos. Telkšo Vyčiaus tvenkinys.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rokų Miško Kelmynas

**Rokų Miško Kelmynas** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, Dubravos miškuose, 1,5 km į pietus nuo Vaišvydavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Guogai

**Guogai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje. Prie kaimo stūkso Guogų piliakalnis.

## Istorija

Kaimas iki Kauno HE pastatymo apie 1960 m. buvo į šiaurės rytus nuo dabartinės gyvenvietės .

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Vingytė

**Vingytė** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, vakariniame Rokų pakraštyje, prie Jiesios kilpų. Nuo Rokų skiria geležinkelio šaka, yra Jiesios geležinkelio stotis. Rokuose yra Vingytės biblioteka.

## Istorija

Vingytės kaimas buvo įkurtas 1927 m. Žemės Reformos valdybos nutarimu Nr. 1372, 1924 m. išparceliavus Pajiesio dvaro žemę. Didžiąją dalį Vingytės kaimo gyventojų sudarė Lietuvos kūrėjai-savanoriai, pasižymėję 1918–1919 m. mūšiuose: Vincas Zorskis, Liudas Kaufmanas, Jurgis Astrauskas, Justas Griškonis ir kiti. Po okupacijos dalyje Vingytės kaimo buvo įkurtas karinis objektas, kita dalis buvo paskelbta Jiesios kraštovaizdžio draustiniu, didžioji dalis sodybų nugriauta.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sietynas (Kaunas)

**Sietynas** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, pietvakariniame Viršužiglio pakraštyje. Viršužiglio reabilitacijos ligoninė.

## Gyventojai

## Galerija

Sietynas prie Kauno.JPG|Įvažiavimas į kaimą
Viršužiglio reabilitacijos ligoninė - panoramio.jpg|Reabilitacijos ligoninė 2009 m.
Sietynas. Užmiršti.JPG|Nenaudojamas daugiabutis
Sietynas. Užmiršti 2.JPG|Apleistas pastatas


## Šaltiniai
Taurakiemis

**Taurakiemis** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Piliuonos, šalia Rėdimisčio upelio. Eina kelias Piliuona–Margininkai.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tursonas

**Tursonas** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Viršužiglio, kairiajame Nemuno krante.

## Etimologija

Spėjama, kad kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs iš jau nežinomo asmenvardžio *Tursonas* (plg. yra pavardė *Tursa*, kaimas Tursučiai ir kt.).

## Istorija

Dalis kaimo buvo užlieta apie 1960 m. statant Kauno HE.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Tursone gimė gydytojas, JAV lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas Antanas Garmus (1881–1955).

## Šaltiniai
Bivyliai

**Bivyliai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Užliedžių, kairiajame Nevėžio krante (Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje), Paltiškių miško vakariniame pakraštyje. Išlikęs Bivylių dvaras, aptiktas Bivylių kapinynas (II tūkstm. pradžia).

## Kapinynas

Bivylių kapinynas aptiktas Nevėžio pakrantės pievoje. Manoma, kad jis likęs nuo II tūkstantmečio pradžios. 1978 m. archeologas E. Ivanauskas kapinyne rado daug apdegusių žalvarinių dirbinių, degintų kauliukų ir žirgo dantų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užupiai (Kaunas)

**Užupiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, tuoj į pietvakarius nuo Piliuonos, prie mažo miškelio ir Lubupio upokšnio. Šalimais eina vieškelis .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kudrėnai (Kaunas)

**Kudrėnai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Užliedžių, kairiajame Nevėžio krante (prie Sausinės upelio žiočių), Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje. Išlikę Kudrėnų dvaro sodybos fragmentai.

## Istorija

Kudrėnai minimi nuo 1549 m. Čia buvo garsaus teisininko Kalvaičio dvaro rūmai su bokšteliu. Atplaukdavo buriniai prūsų laivai. XVII a. Kudrėnai priklausė Zabieloms. 1689 m. Kudrėnus įsigijo Kristupas Daugirdas (Daugirdų herbas „Gulbė“). 1706 m. Kudrėnus paveldėjo Kristupo sūnus Samuelis Daugirdas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paltiškiai

**Paltiškiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Užliedžių. Gyvenvietę sudaro vienas namas, esantis miško viduryje – kadaise buvusi girininkija.

## Istorija

Nuo 1868 m. Paltiškius valdė Liudvigas Katchė (1824–1906), iš Lietuvos kilęs Rusijos imperijos karo gydytojas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Romainiai (Užliedžiai)

**Romainiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į pietus nuo Užliedžių; rajonui priklausanti Romainių dalis. Kaime stovi Romainių dvaras.

## Istorija

Sovietmečiu Romainių kaimas buvo „Pergalės“ kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Mauricijus Prozoras (1801–1886), 1831 m. sukilimo dalyvis

## Šaltiniai
1996 m. UEFA Intertoto taurė

**1996 m. [[Intertoto taurė]]** – turnyras, įvykęs 1996 m. vasarą kaip atranka į . Turnyrą laimėjo trys klubai: ,  ir .

## Grupių turnyras (ketvirtfinalis)

Pirmajame etape klubai žaidė grupėse po vienerias rungtynes tarpusavyje (dvejos namie ir dvejos išvykoje). Į kitą etapą pateko grupių nugalėtojai.

### 1 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 9 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 2 tšk.
#  – 1 tšk.

=== 2 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 12 tšk.
#  – 9 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 0 tšk.

### 3 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 10 tšk.
#  – 4 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 1 tšk.

=== 4 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 8 tšk.
#  – 5 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 1 tšk.

### 5 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 9 tšk.
#  – 4 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 2 tšk.

=== 6 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 8 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 4 tšk.
#  – 0 tšk.

### 7 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 9 tšk.
#  – 7 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 4 tšk.
#  – 3 tšk.

=== 8 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 5 tšk.
#  – 1 tšk.

### 9 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 9 tšk.
#  – 7 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 0 tšk.

=== 10 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 9 tšk.
#  – 7 tšk.
#  – 5 tšk.
#  – 5 tšk.
#  – 1 tšk.

### 11 grupė

Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 7 tšk.
#  – 6 tšk.
#  – 4 tšk.
#  – 0 tšk.

=== 12 grupė ===



Galutinė lentelė:
# ***' – 10 tšk.
#  – 9 tšk.
#  – 7 tšk.
#  – 3 tšk.
#  – 0 tšk.

## Antrasis etapas (pusfinalis)

## Trečiasis etapas (finalas)



## Nuorodos
* UEFA informacija
* RSSSF duomenys
*
Gabrovas

**Gabrovas** – miestas vidurio Bulgarijoje, prie Jantros upės. Išvystyta tekstilės, odos, avalynės, mašinų pramonė.

Vadinamas humoro sostine. Čia įsikūręs vienintelis Europoje satyros ir humoro muziejus, nuolat rengiami juoko festivaliai.

## Miestų partnerystė
* Alstas, 
* Mytiščiai, 
* Mitveida, 
* Mogiliavas, 
* Novi Sončas, 
* Panevėžys, 
* Prešovas, 
* Sisakas, 
* Šekis, 
* Tunas, 

## Sportas
* FK Ântra Gabrovo (futbolas)
Bromelija

**Bromelija** (*Bromelia*) – bromelijinių (*Bromeliaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Pavadinta švedų botaniko Olaf Bromelius garbei.

## Rūšys
Gentyje yra ~50 rūšių.
* *Bromelia alsodes*
* *Bromelia alta*
* *Bromelia antiacantha*
* *Bromelia arenaria*
* *Bromelia balansae*
* *Bromelia chrysantha*
* *Bromelia flemingii*
* *Bromelia goeldiana*
* *Bromelia goyazensis*
* *Bromelia hieronymii*
* *Bromelia horstii*
* *Bromelia humilis*
* *Bromelia karatas*
* *Bromelia macedoi*
* *Bromelia palmeri*
* *Bromelia pinguin*
* *Bromelia scarlatina*
* *[[Bromelia serra]]*
* *Bromelia sylvicola*
1998 m. UEFA Intertoto taurė

**1998 m. [[Intertoto taurė]]** – turnyras, įvykęs 1998 m. vasarą. Turnyrą laimėję trys klubai – ,  ir  – pateko į . Taurės turnyras pakeitė formatą: nebeliko grupių turnyro, sudaryti 5 etapai.

## Pirmasis etapas (šešioliktfinalis)

## Antrasis etapas (aštuntfinalis)

## Trečiasis etapas (ketvirtfinalis)

## Ketvirtasis etapas (pusfinalis)

## Penktasis etapas (finalas)



## Nuorodos
* UEFA informacija
* RSSSF duomenys
*
Erebuni Erewan

**Jerevano „Erebuni“** – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1956 m. Sovietmečiu priklausė SKIF organizacijai.

Armėnijai tapus nepriklausoma valstybe perkurtas kaip **Homenmen-FIMA FC**.

Žaidė Premjer lygos pirmenybėse. 1999 m. iširo dėl politinių priežasčių.

## Pasiekimai

* Armėnijos TSR čempionas (1956, 1958, 1959, 1971, 1974 m.)
* Armėnijos TSR taurės laimėtojas (1956, 1957, 1971, 1972, 1974, 1979, 1983 m.)

## Sezonai

|}
Šaltiniai: 
### [[UEFA]] varžybos

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Brazilinė bertoletija

**Brazilinė bertoletija** (*Bertholletia excelsa*), dar vadinama *kastanija* – šalminių (*Lecythidaceae*) šeimos medis, vienintelė bertoletijų (*Bertholletia*) genties rūšis. Paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonės, Orinoko baseinuose, Gvianoje. Brazilinė bertolerija geriausiai žinoma dėl savo valgomų maistingų sėklų – **bertoletijos riešutų**.

## Aprašymas

Tai 30-45 m aukščio medis, kurio kamieno skersmuo 1-2 m. Išgyvena daugiau nei 500 metų. Lapai nesudėtiniai, 20-35 cm ilgio, 10-15 cm pločio, sausuoju laikotarpiu nukrenta. Žiedai maži, žalsvai baltos spalvos, 5-10 cm ilgio.

Vadinamieji bertoletijos riešutai – 4-5 cm ilgio sėklos, susitelkusios iki 2 kg sveriančioje dėžutėje. Vienoje dėžutėje gali būti 12–20 sėklų, turinčių kietą kevalą.

## Gavyba ir naudojimas

Nukritusios bertoletijos riešutų dėžutės surenkamos ir suskaldomos kirviu ar mačete. Išimtas sėklas sunku išlukštenti, todėl jos gali būti papildomai brinkinamos ar trumpai paverdamos, siekiant suminkštinti kevalą. Išlukštentos sėklos nuplaunamos, išdžiovinamos saulėje ir paruošiamos transportavimui ar saugojimui.

Bertoletijų riešutai dėl savo skoninių savybių ir aukšto maistingumo naudojami maistui: valgomi vieni, maišomi į salotas, dedami į košes, kepinius, ledus ir pan.

## Produkcija
Bertoletijos nėra specialiai auginamos (nors ir yra bandymų įveisti šių medžių plantacijas), todėl beveik visa riešutų produkcija yra gaunama juos surenkant iš laukinės gamtos – Amazonijos tropinių miškų. Priklausomai nuo tais metais esančių klimato sąlygų, riešutų derlius gali gerokai skirtis. Pavyzdžiui, 2007–2008 metais bertoletijų riešutų produkcija siekė 33 500 tonų, o 2017–2018 metais tris kartus mažiau – 10 700 tonų. Daugiausiai riešutų surenkančios šalys yra Bolivija, Peru ir Brazilija. Šios trys šalys yra atsakingos už praktiškai visą pasaulinę produkciją.

## Maistinė vertė
Apie 60-70 % bertoletijų riešutų masės sudaro aliejus. Riešutuose taip pat gausu seleno, magnio, tiamino, geležies.

## Etimologija
Lietuviškas pavadinimas *bertoletija* kilęs iš taksono vardo *Bertholletia*, kuris suteiktas pagal XVIII–XIX a. prancūzų chemiką Klodą Lui Bertolė.

## Galerija


Vaizdas:Brazil_nut_DSC05477.JPG|Prakirsta sėklų dėžutė. Viduje – rudą kevalą turinčios sėklos.
Vaizdas:BrazilNut1.JPG|Nelukštentos sėklos.
Vaizdas:Brazil nuts.jpg|Išlukštenti brazilinės bertoletijos riešutai.


## Šaltiniai
Paukštėdos

**Paukštėdos** (*Theraphosa*) – tarantulų (*Theraphosidae*) šeimos vorų gentis, paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonijoje.

## Rūšys
Gentyje 2 rūšys:
* *[[Theraphosa apophysis]]*
* Didysis paukštėda *(Theraphosa blondi)*
Didysis paukštėda

**Didysis paukštėda** (*Theraphosa blondi*) – tarantulų (*Theraphosidae*) šeimos vorų rūšis, paplitusi Pietų Amerikoje, Amazonijoje.

Tai didžiausias pasaulio voras, užaugantis iki 30 cm ilgio ir sveriantis iki 120 g. Patelės išgyvena 15-25 metus, patinai – 3-6 m. Spalva nuo tamsiai iki šviesiai rudos, kojos dryžuotos. Patelė padeda 100–400 kiaušinėlių. Gyvena pelkėtose vietose. Minta svirpliais, kirmėlėmis, kandimis, varlėmis, driežais, pelėmis. Įprastai paukščių negaudo, tačiau yra atvejų, kai paukštėdos pagaudavo kolibrius.

Žmogui didžiojo paukštėdos nuodai nėra pavojingi, tik sukelia skausmą įgėlimo vietoje.
Tarantulai

**Tarantulai** (*Theraphosidae*) – vorų (*Aranea*) eilės, *Mygalomorphae* poeilio šeima. Apima apie 900 rūšių, paplitusių Afrikoje, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, Australijoje, Pietų Europoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.

Būdingas tarantulų bruožas – plaukuotas kūnas. Dydis svyruoja nuo 2,5 iki 30 cm. Tarantulams priklauso ir didžiausias pasaulio voras – didysis paukštėda, gyvenantis Amazonijoje. Daug tarantulų yra nuodingi, tačiau nei viena rūšis nėra mirtina žmogui. Kai kurios tarantulų rūšys ginasi išskleisdamos dilginančiuosius plaukelius. Dažniausiai gyvena tropinėse, sub-tropinėse, dykumingose vietovėse.

Kai kurios vorų rūšys, pavyzdžiui, paukštėdos, yra valgomos.

## Taksonomija
Tarantulų šeimą sudaro 12 pošeimių ir virš 100 genčių. Kai kurios gentys:
* *Acanthopelma*
* *Ceratogyrus*
* *Pterinochilus*
* ''Haplopelma''
* *Ornithoctonus*
* *[[Brachypelma]]*
* *[[Grammostola rosea]]*
* *Lasiodora*
* *Acanthoscurria*
* Paukštėdos *(Theraphosa)*

## Pavadinimo kilmė

Vorai pavadinti pagal pietų Italijos miestą Tarantą.

## Nuotraukos

Image:Brachypelma vagans, 2006-12-02.jpg|*Brachypelma vagans*
Vaizdas:Lasiodora parahybana, 2006-12-02.jpg|Brazilinis paukštėda (*Lasiodora parahybana*)
Image:Avicularia metallica immature.jpg|*Avicularia metallica*
Image:Psalmopoeus cambridgei 7 FH.jpg|Psalmopoeus cambridgei


## Šaltiniai
Naujosios Granados vicekaralystė

**Naujosios Granados vicekaralystė** () – Ispanijos kolonija Pietų Amerikos šiaurėje, gyvavusi 1717–1819 m. Apėmė dabartinę Kolumbiją, Ekvadorą, Panamą, Venesuelą, Gajaną, Trinidadą ir Tobagą, nedideles dalis Brazilijos ir Peru. Sostine buvo Bogotos miestas.

Naujosios Granados vicekaralystė sudaryta iš ligi tol gyvavusios Naujosios Granados karalystės, kuri buvo priklausoma nuo Peru vicekaralystės. Po vicekaralystės įkūrimo iškilo Bogotos miestas. 1819 m. teritorijoje gyveno ~4,3 mln. gyventojų. XIX a. pradžioje vicekaralystėje prasidėjo Simono Bolivaro vadovaujamas sukilimas ir susikūrė nepriklausoma Didžiosios Kolumbijos valstybė.

## Vicekaraliai

* Antonio Ignacio de la Pedrosa y Guerrero (1718–1719)
* Jorge de Villalonga (1719–1724)
* Sebastián de Eslava (1740–1749)
* José Alfonso Pizarro (1749–1753)
* José Solís Folch de Cardona (1753–1761)
* Pedro Messía de la Cerda (1761–1772)
* Manuel de Guirior (1772–1776)
* Manuel Antonio Flores (1776–1781)
* Juan de Torrezar Díaz Pimienta (1782)
* Antonio Caballero y Góngora (1782–1788)
* Francisco Gil de Taboada y Lemos (1788–1789)
* José Manuel de Ezpeleta (1789–1797)
* Pedro Mendinueta y Múzquiz (1797–1803)
* Antonio José Amar y Borbón (1803–1810)
* Francisco Javier Venegas (1810)
* Benito Pérez Brito (1812)
* Francisco Montalvo y Ambulodi (1816–1818)
* Juan José de Sámano y Uribarri (1818–1819)
* Juan de la Cruz Mourgeón (1819–1821)
Didžiažiedė juodgalvė

**Didžiažiedė juodgalvė** (*Prunella grandiflora*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos, juodgalvių (*Prunella*) genties augalas.

Žiedai 20-25 mm ilgio. Vainikėlis violetinis, melsvai violetinis arba rausvas. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Auga šlaituose, pamiškėse, miškuose, miškų aikštelėse.

Vaistinei žaliavai naudojama žolė, nupjauta augalams žydint. Augalas vaistinis. Žiedai vartojami kaip arbatos surogatas.

Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
2006 m. UEFA Intertoto taurė

**2006 m. [[Intertoto taurė]]** – turnyras, įvykęs 2006 m. vasarą. Pakeistas turnyro formatas: liko tik trys etapai, o į  antrąjį atrankos etapą pateko net 11 klubų. Iš jų sėkmingiausiai UEFA taurėje pasirodė .

## Pirmasis etapas (ketvirtfinalis)

## Antrasis etapas (pusfinalis)

## Trečiasis etapas (finalas)



## Nuorodos
* UEFA informacija
* RSSSF duomenys
*
Dvinamė katpėdė

**Dvinamė katpėdė** (*Antennaria dioica*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, katpėdžių (*Antennaria*) genties augalas.

Daugiametis, 7-20 cm aukščio dvinamis augalas. Šakniastiebiai sumedėję, horizontalūs, ploni. Šaknys plonos, iki 20 cm ilgio. Stiebai pavieniai arba jų keletas, statūs, nešakoti, apšepę baltais pūkais; gausu šliaužiančių ir įsišaknijančių palaipų. Pamatiniai lapai sudaro skrotelę, apatinė jų pusė su baltu pūku, viršutinė žalia, plika, jauni abipus pūkuoti; stiebiniai linijiški, prigludę prie stiebo, abipus pūkuoti. Graižai kotuoti, po 3-7 (15) susitelkę į tankius žiedynus, vienalyčiai. Nevisiškai pražydę graižai primena kačiuko letenėlę. Graižų su kuokeliniais žiedais skersmuo didesnis už ilgį, skraistlapiai dažniausiai balti. Piestelinių žiedų graižąs cilindrinis, skraistlapiai dažniausiai rožiniai, rausvi, rečiau balti. Kuokelinių žiedų vainikėlis į viršų platėjantis, su 5 kuokeliais ir rudimentine piestele. Piestelinių žiedų vainikėlis vamzdiškas, į viršų siaurėjantis, su viena piestele. Vaisius – mažas, pailgas lukštavaisis su skristuku, kurio plaukeliai ploni, ilgi, dantyti. Baltų graižų skristukai balti, rožinės spalvos – rožiniai.

Žydi gegužės – birželio mėn. Sėklos subręsta rugsėjo mėn. Auga sausose pievose, pamiškėse, šlaituose, kalvose, sausuose miškuose, miškapievėse, sausuose priesmėliuose, nekalkinguose, nederlinguose dirvožemiuose.

Augalas vaistinis, taip pat dekoratyvinis, tinka sausoms puokštėms.

Vaistams vartojama žolė, nupjauta augalams žydint. Antžeminėje dalyje yra antocianų, saponinų, rauginių, mineralinių medžiagų, vitamino K, alkaloidų.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 90 psl.
Animals

**Animals** – koncepcinis anglų progresyviojo roko grupės Pink Floyd albumas, išleistas 1977 metų sausio 23 dieną Jungtinėje Karalystėje ir vasario 2-ąją JAV. Šio albumo stilius skiriasi nuo nuo Pink Floyd ankstyvosios kūrybos. Nesutarimai, prasidėję šio albumo įrašymo metu, lėmė, kad įrašant The Wall albumą iš grupės buvo atleistas Ričardas Raitas. Taip pat In The Flesh turo metu, kuris buvo skirtas albumui populiarinti, įvyko incidentas, kurio metu Rodžeris Votersas spjovė į publiką, taip galiausiai sukurdamas pagrindą The Wall albumui.

## Reikšmė
Manoma, kad albumui didelę įtaką padarė Džordžo Orvelo knyga „Animal Farm“ („Gyvulių ūkis“). Rodžeris Votersas albume kritikuoja kapitalizmą ir metaforiškai sugretina visus žmones su trimis gyvūnais: šunimis, kiaulėmis ir avimis. Šunys – bejausmiai ir godūs pinigų valdomi verslininkai, sergantys didybės manija, gyvenantys negailestingame „šuo valgo šunį“ pasaulyje. Kiaulės reprezentuoja veidmainiškus, valdžios ištroškusius politikus, kurių įsakymus nuolankiai vykdo šunys. Šunys ir kiaulės valdo avis - paprastus ir lengvai apkvailinamus žmones, kurie aklai tiki politikais ir verslininkais.

*„Pigs On The Wing“* – kūrinys, padalintas į dvi dalis, kurios yra pirma ir paskutinė albumo dainos. Pasak įvairių interviu, ši daina buvo parašyta Rodžerio Voterso kaip meilės įrodymas žmonai. Šios dvi dalys yra visiška priešingybė likusiems, pilniems neapykantos žmonėms, albumo kūriniams. „Pigs On The Wing“ norėta pasakyti, kad tik visi kartu galime įveikti savo ydas.

*„Dogs“* pasakoja apie verslininkus, kurie naikina patys save ir viską aplinkui per beatodairišką siekį patenkinti savo ego ir kilti karjeros laiptais.

*„Pigs (Three Different Ones)“* kalbama apie visuomenės „grietinėlę“. Turtingus ir galingus žmones, kurie manipuliuoja likusia visuomenės dalimi, skatindami ją būti žiauria bei galvažudiška, taip stengdamiesi patys išlikti galingi.

*„Sheep“* simbolizuoja žemiausią visuomenės socialinę klasę, kuri yra išnaudojama, tačiau pati to nesupranta.

## Dainų sąrašas
Visuose kūriniuose, išskyrus antrąjį, pagrindinis vokalistas buvo Rodžeris Votersas.

# Pigs On The Wing (1 dalis) (Rodžeris Votersas) – 1:24
# Dogs (Deividas Gilmoras, Rodžeris Votersas) – 17:06
# Pigs (Three Different Ones) (Rodžeris Votersas) – 11:28
# Sheep (Rodžeris Votersas) – 10:21
# Pigs On The Wing (Rodžeris Votersas) (2 dalis) – 1:27

## Populiariausių įrašų sąrašas
The Witcher

**The Witcher** (, ) – kompiuterinis vaidmenų žaidimas (RPG), sukurtas lenkų „CD Projekt RED“ studijos ir išleistas „Atari“ pasauliniu mastu. Europoje pasirodė 2007 m. spalio 26, o JAV – spalio 30 d.

Sukurtas pagal Andrzej Sapkowski apsakymų ir knygų seriją apie raganių Geraltą. Veiksmas vyksta jau po Sapkovskio kūriniuose buvusių įvykių niūriame viduramžių fantastikos pasaulyje. Pagrindinis žaidimo veikėjas yra amneziją patyręs Geraltas, vienas iš keleto likusių raganių – samdomų bastūnų pabaisų medžiotojų, apdovanotų antgamtinėmis galiomis. Skirtingai nei daugumoje kitų kompiuterinių vaidmenų žaidimų, čia žaidėjas negali kurtis veikėjo. Tačiau, gali vystyti jo charakteristikas kylant lygiui. Galima žaisti stebint veikėją iš pseudoizometrinės perspektyvos arba iš pirmojo asmens pozicijos.

Žaidimas naudoja modifikuotą „BioWare“ sukurtą Aurora Engine grafikos variklį. Žaidimų konsolėms skirta versija su visiškai nauju grafikos varikliu ir kovos sistema, pavadinta „The Witcher: Rise of the White Wolf“, turėjo pasirodyti 2009 m. pab., tačiau projektas buvo nutrauktas dėl finansavimo problemų. 2011 m. pasirodė žaidimo tęsinys – „The Witcher 2: Assassins of Kings“. 2015 m. gegužės 19 d. išėjo trečioji žaidimo dalis „The Witcher 3: Wild Hunt“.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Apžvalga 
* Raganius Wiki
Akrė

:: *Apie Izraelio miestą žr. [[Akrė (Izraelis)]]*.

**Akrė** () – valstija šiaurės vakarų Brazilijoje. Šiaurėje ribojasi su Amazonės, rytuose – trumpa atkarpa su Rondonijos valstija, vakaruose su Peru, pietuose su Bolivija. Administracinis centras – Riu Brankas.

## Istorija
1897 m. pagal Ajakučo sutartį Akrė perduota Bolivijai. 1899–1900 m. žygį į teritoriją surengė Amazonės valstijos finansuojamas keliautojas Luiz Galvez Rodrigues de Aria. 1899 m. Galvesas save pasiskelbė Akrės respublikos prezidentu, bet netrukus buvo suimtas Brazilijos pajėgų. 1900 m. gruodį Akrė vėl nesėkmingai bandė skelbti nepriklausomybę. 1899 m. generolas José Plácido de Castro organizavo sukilimą ir paskelbė Trečiąją Akrės respubliką. 1903 m. pasirašyta Petropolio sutartis, pagal kurią Bolivija grąžino Brazilijai Akrės teritoriją. 1904 m. Akrė tapo Brazilijos federacine teritorija, o nuo 1962 m. – valstija.

## Geografija
Didžiąją valstijos dalį užima Amazonijos džiunglės. Klimatas pusiaujinis; karštas ir drėgnas. Svarbiausios upės: Akrė, Žurua, Purusas. Paviršius – plyna Amazonės žemuma.

## Gyventojai
2006 m. valstijoje gyveno virš 646 tūkst. gyventojų. Rasinė sudėtis: baltaodžiai (24,1 %), mulatai (*pardo*) (72,6 %), juodaodžiai (2,2 %), azijiečiai ir indėnai (1,1 %). Akrėje gyvena panų kalbomis kalbantys indėnai (kašinavai, jaminavai ir šanenavai), taip pat kulinų, jine, aravanų, ašaninkų kalbomis kalbantys indėnai.

## Regionai
Akrės valstija padalinta į 2 mezoregionus:
* *Vale do Juruá*
* *Vale do Acre*

## Šaltiniai
Alksniabudė

**Alksniabudė** (*Schizophyllum*) – agarikiečių eilės grybų gentis.

### Rūšys

* Paprastoji alksniabudė (*Schizophyllum commune*)
Transamazonijos plentas

**Transamazonijos plentas** (, **BR-230**) – 4800 km ilgio Brazilijos kelias, kertantis retai apgyvendintas Paros ir Amazonės valstijas. Prasideda Paraiboje, Žoan Pesoa mieste ir eina link Peru. Didelė kelio dalis be tvirtos dangos, todėl lietinguoju laikotarpiu kelias sunkiai pravažiuojamas.

Inauguruotas 1972 m.
Paprastoji alksniabudė

**Paprastoji alksniabudė** () - alksniabudžių genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs. 
Kepurėlė 1-3(5) cm skersmens, vėduoklės, kriauklės formos, pilkšva, baltai pilka, švelniai kreminė, pilkai gelsva, paviršius šeriuotas, panašus į veltinį, pakraščiai skiauterėtai gofruoti. 
Netikri lakšteliai spinduliškai nuo priaugimo vietos prie substrato einantys į kepurėlės pakraščius, rusvi, violetiškai pilki, ochriškai rusvi, pakraštėliai išilgai perskilę, lyg padvigubėję, reti. 
Trama blyški, plona, tampri, be ypatingo kvapo, švelnaus skonio. 
Sporos 3-4 x 1-1,5 μm.

**Būdingi požymiai**: vėduoklės formos, gauruoti, į veltinį panašūs vaisiakūniai.

Auga ištisus metus, dažniausiai ant stuobrių, nudžiūvusių šakų, kelmų, retai ant gyvų medžių nužievintos, apdžiūvusios medienos. Nenušąla ir nenudžiūsta, po lietaus atgyja ir auga toliau.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 392
Tupių–gvaranių kalbos

**Tupių–gvaranių kalbos** – tupių kalbų šeimos pošeimis, kuriam priklauso 11 grupių ir 53 kalbos. Šiomis kalbomis kalba indėnų grupės, gyvenančios Brazilijoje, Paragvajuje, Bolivijoje, Prancūzų Gvianoje, Peru.

Grupės:
* gvaranių kalbos
* gvaraju
* tupių kalbos (pogrupis)
* tenetehara
* kajabi
* kavahibų kalbos
* kamajara
* oljampi

## Nuorodos
* 
* Ethnologue informacija
Junano istorija

**Junano istorija** - seniau valstybingumą turėjusios Kinijos pietvakarinės teritorijos (dab. Junano provincija, pietinis Sichuanas, vakarinis Guizhou, šiaurinis Mianmaras) istorija.

## Priešistorė
## Dian valstybė
*Pagrindinis straipsnis: [[Dian]]*

Seniausias civilizacijos židinys teritorijoje IV a. pr. m. e. atsirado prie Dian ežero, kur kinų šaltiniai mini Dian (滇) valstybę. Archeologiniai šaltiniai parodo tuo metu labai išvystytą bronzos apdirbimo techniką. Spėjama, kad vietinės kultūros garbintas gyvūnas buvo karvė.

109 m. pr. m. e. Kinijos imperatorius Vudi užėmė šias teritorijas ir įsteigė čia Yizhou provinciją. Tuo pat metu tas pats imperatorius užėmė senąją Korėjos valstybę Kočiosoną ir Pietų Kinijos valstybę Namvietą. Visose šiose teritorijose buvo intensyviai introdukuojama Kinijos kultūra, paremta literatūrine kinų kalba, papročiais. Tokiu būdu Junanis buvo įjungtas į sinosferą.

## Nanzhong
Nusilpus Kinijai Trijų karalysčių laikotarpiu, Junanas vėl tapo nepriklausomas, ir su kai kuriais pertrūkiais išsaugojo nepriklausomybę. Tuo metu valstybė vadinta Nanzhong (南中), o jos sostinė sostinė buvo prie Dian ežero. Ją valdė i tautos Cuan klanas.

## Nanzhao ir Dali
*Pagrindiniai straipsniai: [[Nanzhao]], [[Dali (valstybė)|Dali]]*

VIII a. prie Erhai ežero bajų tauta sukūrė daug smulkių valstybėlių, kiniškai vadinamų *zhao*. 728 m. pietinės *zhao* valdovas *Piluoke* užėmė kitas valsybes ir susikūrė Nanzhao (kin. pietinė *zhao*). IX a ši valstybė išsiplėtė visame Junane, o vieną kartą nusiaubė Kinijos provincijos miestą Čengdu, taip pat pietuose esantį Mianmarą (tuometinė Piu).

Nanzhao nusilpus, 937 m. čia į valdžią atėjo nauja dinastija, ir valstybė pakeitė pavadinimą į Dali (bajų kalba *Darllit*), taip pat vadinta ir jos sostinė (Dali) prie Erhajaus ežero. Jos valdovai propagavo kinišką budizmą. Valstybė klestėjo dėka arbatos kelio, kuris jungė Kiniją, Mianmarą ir Tibetą.

## [[Yuan]], [[Ming]] ir [[Qing]] dinastijos
XIII a. mongolų chanui užėmus sostinę Dali, valstybė buvo inkorporuota į Kinijos sudėtį kaip Yunnan provincija. Centrinė valdžia paliko vietinius valdytojus (vadinamus tusi), skatindama jų tarpusavio nesutarimus, kas didino krašto etninį ir politinį susiskaldymą. Tokių valdytojų buvo priskaičiuojama apie 300, ir dauguma jų išvystė vietines dinastijas. Tik nuo XVII a. tusi pradėti keisti skiriamais iš sostinės valdininkais.

## XIX a
XIX a. labai paspartėjo šiaurės hanių migracija į Junanį (tarp 1775 ir 1850 m. regiono gyventojų skaičius išaugo nuo 4 iki 10 mln.). Nuo XVII a. regione daugėjo ir musulmonų (*panthay*), kurie kontroliavo prekybos kelius ir pelningą prekybą tarp Mianmaro ir Kinijos. 1855 m. jie inicijavo sukilimą prieš Kinijos valdžią, prie kurio prisijungė dauguma Junanio tautų. 1859 m. paskelbta nepriklausoma valstybė Pignan (平南), kuri išsilaikė iki 1868 m. Sukilimas buvo numalšintas labai žiauriai, o musulmonai masiškai migravo į kaimyninį Mianmarą.

## XX a
XX a., po Kinijos resublikos paskelbimo, Yunanas buvo galutinai inkorporuotas į Kinijos sudėtį.
Tupiai-gvaraniai

**Tupiai-gvaraniai** – Pietų Amerikos indėnų tautos, kalbančios tupių-gvaranių šeimos kalbomis. Gyvena žemyno rytinėje pusėje, daugiausia Amazonijoje: nuo Prancūzijos Gvianos ir Surinamo šiaurėje iki šiaurės Argentinos ir rytų Paragvajaus pietuose; išsibarstę po Braziliją, o vakaruose siekia Boliviją ir Peru. Dabar vartoja ir ispanų bei portugalų kalbas, nors vietomis savo kalbomis paveikę ir kitas tautas (gvaraniškai šneka dauguma Paragvajaus metisų, njeengatu – kitakalbės Amazonijos tautos).

Tupiai-gvaraniai susiklostė apie II tūkstm. pr. m. e. viduryje, srityse, esančiose į pietus nuo Amazonės. Europiečių kolonizacijos pradžioje (XVI a.) tupių gentys užėmė Amazonės ir jos intakų (Tapažoso, Šingu, Tokantinso) žemupius, taip pat Brazilijos Atlanto vandenyno pakrantę nuo pat Amazonės žiočių iki La Platos. Gvaraniai gyveno dabartinės Brazilijos pietuose. Amazonės ir Ukajalio slėniuose gyvenę tupiai-gvaraniai buvo sutvėrę valstybinius darinius (Omagva, Jokama), visuomeninės organizacijos lygmuo buvo pasiektas ir tupinambų.

Prasidėjus kolonizacijai daugelis tupių-gvaranių genčių buvo išblaškytos po žemyną, pasitraukė toli į vakarus, iki pat Andų pašlaičių (čirigvanai), ir taip tapo viena geografiškai plačiausiai pasklidusių kalbinių-etninių indėnų grupių. Dauguma tupių (ypač tupinambai), gyvenusių vandenyno pakrantėje, buvo išnaikinti arba asimiliuoti. Gvaraniai, vadovaujami jėzuitų misionierių, persikėlė į Paragvajų, kur XVII–XVIII a. gyveno savarankiškose jėzuitų misijose. Jas panaikinus, dalis vėl grįžo į Braziliją.

Tradiciškai verčiasi kapline pasėline-pūdymine žemdirbyste, žvejyba, medžiokle, rankiojimu. Dabar daug tupių-gvaranių dirba samdomus darbus plantacijose ir gyvulių ūkiuose, dalis dirba savo gimtąsias žemes, tačiau jų plotus vis mažina stambieji žemvaldžiai.

Dalis tupių-gvaranių išsaugoję tradicinę tikybą, kiti atversti į krikščionybę, būdingas sinkretizmas, mesijiški kultai.

## Tautos
Tupių-gvaranių tautos:
* tupiai: tupinikvimai, tupinambai, potigvarai, tabažarai, kaetai ir kt. (gimtosios kalbos netekę)
* tupiai-kavaibai (*Kagwahív*)
* tenetearai: gvažažarai, tembiai
* tapirapiai
* ojampiai (*Wajãpi*)
* omagvai (*Kambeba*)
* surujai (*Aikewara*)
* apiakai
* kajabiai
* turivarai
* karipunai: tenharimai, parintininai (*Kagwahiva’nga*), amondavai (*Uru-Eu-Wau-Wau*), džumai
* kamajurai
* anambiai
* amanajai (kalba išnykusi)
* emerilonai
* avai (*Awá-Guajá*)
* zojai
* kaaporai
* gvarajai
* sirionai
* jukiai
* gvaraniai: pai tavyterai, njandevai, mbijai, tapietai, čirigvanai

## Šaltiniai
Islandinė kerpena

**Islandinė kerpena** (*Cetraria islandica*) – kežinių (*Parmeliaceae*) šeimos, kerpenų (*Cetraria*) genties grybas.

Daugiametė, iki 10 cm aukščio kerpė. Gniužulas sudarytas iš šakotų, netaisyklingų plokščių, blakstienotais kraštais skiaučių. Viršutinė jų pusė žalsvai rusva, vietomis ruda, apatinė šviesiai pilka, su baltomis dėmėmis, kurios skiaučių pakraščiuose susilieja. Plačiųjų skiaučių galuose susidaro lęšiuko formos rudi apoteciai (vaisiakūniai), kuriuose formuojasi aukšliai; juose išsivysto sporos.

Auga sausuose pušynuose. Paplitusi pietryčių Lietuvoje. Vaistinei žaliavai vartojamas gniužulas, kuris renkamas vasarą. Toje pačioje vietoje galima rinkti ne dažniau kaip kas 5-6 metus, paliekant žemesnius kaip 5 cm aukščio gniužulus.

Gniužule yra 60-70 % polisacharidų, 3-5 % antibiotinių medžiagų – kerpių rūgščių (protolichesterino, paralichesterino, protocetraro, fumaroprotocetraro, cetraro, usnino), 0,5-3 % baltymų, 1-2 % riebalų, iki 1 % vaško, iki 3,6 % dervų, 6,8 % pigmentų, 0,05 % eterinio aliejaus, mineralinių medžiagų (vario, geležies, kobalto, mangano, jodo), vitaminų (folio rūgšties, ciankobalamino, karotino).

Iš gniužulo su uogų sultimis gaminami kisieliai, drebučiai, marmeladas, o jo nuoviras vartojamas kosmetikoje. Drėgnos kerpenos tinka elnių pašarui.
Že

**Že** () – indėnų tautų grupė, kalbanti že kalbomis. Gyvena Pietų Amerikoje, Brazilijoje, Amazonijoje. Su europiečiais pirmi kontaktai užsimezgė XVIII a., tačiau pastovūs – tik XX a. pr. Iki 1980 m. vyko ginkluotas konfliktas tarp kai kurių že genčių ir brazilų pajėgų. Verčiasi medžiokle, žvejyba, lydimine žemdirbyste. Dauguma išpažįsta toteminius tikėjimus bei katalikybę. Buvo paplitusi dualinė santuokos sistema (dviejų giminių jungimasis). Likę matriarchalinės giminės santvarkos bruožų.

## Že skirstymas
* Šiaurės že
** timbirai – 5 tūkst.
** apinažiai – 1,4 tūkst.
** kajapai – 7,2 tūkst.
** sujai – 0,3 tūkst.
* Centriniai že
** šavančiai – 9,7 tūkst.
** šerenčiai – 1,8 tūkst.
** šakriabai – 5,3 tūkst.
** akroa
* Pietų že
** kaingangai – 26 tūkst.
** šoklengai – 0,8 tūkst.
Juris Zvirgzdinis

**Juris Zvirgzdinis** (latv. *Juris Zvirgzdiņš*, g. 1941 m. vasario 14 d. Rygoje) – Latvijos rašytojas.

Rašyti pradėjo jau sulaukęs garbaus amžiaus. Jo parašytose pasakose gausu paradoksų. Viena pirmųjų šio autoriaus išleistų knygų vadinasi „Tobijo Paistalai“. Paskutinė knyga – „Linkolno kepurė“.

## Nuorodos
* Biografija ir kūryba (latv. k.)
Ausūnis

**Ausūnis** (*Peziza*) – ausūninių (*Pezizaceae*) šeimos grybų gentis.

### Rūšys
* Rudasis ausūnis (*Peziza badia*). Valgomas, dažnas.
* Smiltyninis ausūnis (*Peziza ammophila*). Nevalgomas, retas, saugomas.
* Atlapakraštis ausūnis (*Peziza ampliata*). Nevalgomas, nedažnas.
* Platusis ausūnis (*Peziza repanda*). Kai kuriuose šaltiniuose nurodomas kaip valgomas, nedažnas.
* Peziza vesiculosa
* Peziza albopileata
* Peziza ampelina
* Peziza amplissima
Geležinkelio plūgas

**Geležinkelio plūgas** – geležinkelio riedmenų rūšis, jo esminė dalis yra didelis plūgas. Jis naudojamas karo metu ardyti geležinkelio pabėgiams ir sankasos viršutinei daliai.


File:Bundesarchiv Bild 101I-279-0901-31, Russland, Einsatz des "Schienenwolf".jpg|Geležinkelio plūgas (1944 m.), Vitebsko sritis
Image:railroad plough.jpg|Geležinkelio plūgas Belgrado Karo muziejuje
Image:railroad plough back.jpg|Geležinkelio plūgas gabenamas pakeltas, o nuleistas paskui save palieka suardytą geležinkelio liniją
Aravakai

**Aravakai** () – indėnų tautų grupė, kalbanti aravakų kalbomis. Gyvena Pietų Amerikos šiaurėje (Venesueloje, Brazilijoje, Gajanoje, Suriname, Prancūzų Gvianoje, Kolumbijoje). 2000 metais apskaičiuota, kad Pietų Amerikoje yra ~400 tūkst. aravakų.

Gyvena tropiniuose miškuose. Verčiasi lydimine žemdirbyste (pagrindinė kultūra – manijokas), žvejyba, medžiokle, gerybių rankiojimu. Naudoja tabako lapus rūkymui. Kūną puošia aukso, kaulų, akmenų dirbiniais. Tikėjimas – šamanizmas.

**Skirstymas:**
* Šiaurės aravakai
** Amazonės aravakai: piapoko, ačagva, jukuna, kuripako, katapolitani, uarikena, tariana, baniva, bare, išnykę: maipure, javitero, manao
** Karibų pakrantės aravakai: gvachirai, vapišanai, lokonai (aravakai), išnykę tainai (gyveno Puerto Rike), lukajanai (gyveno Bahamose), garifunai
* Pietų aravakai – amueša, čamikuro, piro, ipurina, kampa, moho, baure ir kt.
Guma

**Guma** – tai elastinga medžiaga, kuri yra gamtinio arba sintetinio kaučiuko vulkanizacijos produktas. **Gamtinis (natūralusis) [[kaučiukas]]** – elastingas hidrokarbonato polimeras, kuris išskiriamas koaguliacijos būdu iš kai kurių rūšių lateksinių augalų. Komercijos reikmėms daugiausiai latekso (syvų) išgaunama iš brazilinio kaučiukmedžio (*Hevea brasiliensis*).

## Gamtinio kaučiuko produkcija
Pano

**Pano** – indėnų tautų grupė, kuri vartoja pano kalbų šeimos kalba. Gyvena Brazilijos, Peru, Bolivijos teritorijose vakarų Amazonijoje. Seniau panai dar vadinti ***barbudais***.

Pagal savo raidos lygį skirstomi į dvi skiltis:
* konibai, šipibai ir šetebai iki ispanų atėjimo XVI a. gyveno pagal Ukajalio upę ir jo pagrindinius intakus. Kultūriškai buvo artimi kokamams, su kuriais kariavo. Į kitas gentis pano žvelgė kaip į laukinius. Buvo stambios politinės sąjungos, didžiausiose gyvenvietėse gyvendavo virš 1000 žmonių. Dėl epidemijų pano indėnų, gyvenančių upių slėniuose, skaičius XVII–XIX a. smarkiai sumažėjo, išnyko didelės gyvenvietės. Nuo XX a. vid. į Ukajalio baseiną pradėjus keltis ispanakalbiams bei kečujams, vietinių gyventojų padėtis dar suprastėjo. Šie pano indėnai vertėsi ne tik lydimine, bet ir intensyviąja žemdirbyste užliejamose salpose. Gamino polichrominę keramiką su geometriniais raštais (toks pats braižas būdingas ir kūno bei kitiems papuošimams). Meninės tradicijos tebėra išlikusios;
* kašinavai, čamikurai, kašibai, remai, amavakai, čakobai, kapanavai, majorunai ir kitos tautos gyveno upių aukštupiuose bei vandenskyrose, kur gyventojų tankumas gerokai mažesnis, nei upių salpose. Vertėsi lydimine žemdirbyste, medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Dalis tautų gaminosi valtis. Keramika grubi, neornamentuota. Iš dalies išlaikę tradicinį gyvenimo būdą, tačiau daugumai gresia išnykimas ir asimiliacija.

Pagrindinis pano indėnų visuomeninis vienetas – bendruomenė iš kelių dešimčių žmonių, kuri drauge praleidžia liūčių laikotarpį, o sausmečiu skirstosi į šeimas. Vadų valdžia nežymi.

Daugumai pano tautų būdingos šios kultūrinės ypatybės: endokanibalizmas (perdegintų ir sugrūstų kaulų, seniau ir mirusiųjų mėsos valgymas), tik saldžiojo manijoko auginimas, vyrų įšventinimo apeigų (ir susijusių atributų – kaukių, ragų, fleitų), būdingų daugeliui Amazonijos tautų, stygius, laidojimas urnose. Pano indėnų mituose dažnai minimi inkai, apibūdinami kaip pano indėnų protėviams priešiškos kultūrinių gerybių (ugnies, kultūrinių augalų) dvasios-sergėtojos.

## Pano indėnų tautos
* Amauakai
* Korubai
* Kašašariai
* Kašinavai
* Karipunai
* Katukinai
* Javanavai
* Mačiai
* Majorunai (macesai)
* Nukiniai
* Marubai
* Šipibo-konibai
* Jaminavai

## Šaltiniai
Rudasis ausūnis

**Rudasis ausūnis** (*Peziza badia*) - ausūninių šeimos grybų rūšis.

Vaisiakūniai nedideli, 2-8 cm skersmens. Jauni yra apvalios, vėliau - dubenėlio, galiausiai - netaisyklingai briaunotos lėkštelės formos, kraštai aštrūs, dažnai sutrūkinėję, šviesiai rudos, kaštoninės, tamsiai rudos spalvos, apatinė pusė balsvai pilka, ruda, žalsvo atspalvio, grūdėta, lyg miltuota. 
Kotas labai trumpas, rudimentinis arba jo visai nėra. 
Trama rusva, trapi, malonaus kvapo. 
Sporos 15-21 x 8-11 μm.
**Būdingi požymiai**: dažniausiai auga smėlėtame dirvožemyje, tamsiai rudi vaisiakūniai.
Auga pavieniui, po kelis, o kartais net po keliasdešimt vaisiakūnių. Valgomas. Dažnas. Dažniausiai auga spygliuočių, mišriuose miškuose, kirtavietėse, pamiškėse.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 501