open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heinrichas Hohenlojė

**Heinrichas Hohenlojė** (arba *Heinrichas fon Hohenlohė*, , g. Viurtemberge – m. 1249 m. liepos 15 d.) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Vieno turtingiausių Viurtembergo feodalų sūnus, turėjo keturis brolius ir seserį. Jo giminė ir vėliau vaidimo nemažą vaidmenį Vokiečių ordine. Dar vaikystėje priskirtas dvasiniam luomui, 1218–1219 m. buvo Viurcburgo kanauninkas. 1220 m. gruodžio mėn. su dviem broliais įstojo į Kryžiuočių ordiną, kartu dovanodamas ordinui ir savąją tėvo paskirtą paveldo dalį. Ši dovana leido įsteigti vieną svarbiausių kryžiuočių komtūrijų Vokietijoje prie Tauberio upės – Mergentheimą.

1221 m. išvyko į Kryžiaus žygį Šventojoje žemėje, sugrįžęs iš kurio tapo Mergentheimo komtūru. 1225 m. Vokiečių ordino didysis magistras Hermanas Salza jam patikėjo lydėti į Italiją Šv. Romos imperijos imperatoriaus Frydricho II antrąją žmoną Jolantą Jeruzalietę. Po to tapo didžiojo magistro patikėtiniu, nuo 1237 m. Prūsijos krašto magistras.

Per 1242–1249 m. prūsų sukilimą, kai prūsai 1244 m. birželio mėn. sumušė Vokiečių ordino kariuomenę prie Rensės ežero Kulme, Vokiečių ordino kapitula atstatydino didijį magistrą Gerhardą Malbergą. Heinrichas Hohenlojė prieš prūsus pasiuntė Prūsijos krašto magistro Popomo Osternacho vadovaujamus kryžininkus.

1245 m. pradžioje Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Mindaugui apgulus livoniečių Embutės pilį Kurše, suaktyvino veiksmus prūsų sąjungininkas Rytų Pamario kunigaikštis Sventopelkas. Heinrichas Hohenlojė pasiekė, kad popiežius Inocentas IV bulėmis (iš kurių svarbiausioji parašyta 1245 m. vasario mėn.) pagrasintų atskirti Sventopelką nuo Bažnyčios už paramą lietuviams ir prūsams. Prie Švetzės pilies Vyslos žemupio kairiajame krante Heinricho Hohenlojės kariuomenė 1245 m. sumušė Sventopelko pajėgas.

1247 m. ir 1248 m. į Prūsiją vėl atvykus daug kryžininkų, kuriems vadovavo Ditrichas fon Griuningenas, Sventopelkas buvo priverstas su Heinrichu Hohenloje 1248 m. lapkričio mėn. sudaryti nepalankią taiką. Prūsai liko vieni ir 1249 m. vasario 7 d. su Vokiečių ordinu sudarė Christburgo taiką. Heinricho Hohenlojės reliacija (pranešimas) buvo vienas seniausių Vokiečių ordino istorinių šaltinių.

## Šaltiniai
DragonForce

**DragonForce** – anglų power metal grupė, susikūrusi Londone 1999 metais. Tik susikūrusi ši grupė vadinosi *Dragon Heart*.

## Nariai

### Dabartiniai nariai
* Herman Li – gitara, vokalai (1999–dabar)
* Sam Totman – gitara (1999–dabar)
* Marc Hudson – pagrindinis vokalistas (2011–dabar)
* Vadim Pruzhanov – sintezatorius, vokalai (2001–dabar)
* Gee Anzalone – būgnai, vokalai (2014–dabar)
* Frédéric Leclercq – bosinė gitara (2006–dabar)

### Buvę nariai
* Adrian Lambert – bosinė gitara (2004–2005)
* Didier Almouzni – būgnai, vokalai (1999–2003)
* Diccon Harper – bosinė gitara, vokalai (2001–2003)
* Steve Williams – sintezatorius, vokalai (1999–2000)
* Steve Scott – bosinė gitara, vokalai (1999–2000)
* ZP Theart – pagrindinis vokalistas (1999–2010)
* Dave Mackintosh – būgnai, vokalai (2003–2014)

## Diskografija
* 2000: Valley of the Damned (Demo) (kaip DragonHeart)
* 2003: Valley of the Damned
* 2004: Sonic Firestorm
* 2006: Inhuman Rampage
* 2007: Inhuman Rampage (Specialus leidimas)
* 2008: Ultra Beatdown
* 2012: The Power Within
* 2014: Maximum Overload
* 2017: Reaching Into Infinity

## Nuorodos

* DragonForce – oficiali svetainė
* DragonForce svetainėje MySpace
* DragonForce svetainėje Roadrunner Records
Blind Guardian

**Blind Guardian** – vokiečių muzikos grupė. Pagrindinis muzikos žanras - Heavy metal. Kartais vadinama viena iš daugiausiai įtakos padariusių grupių Power metal ir Speed metal žanrams. Grupė susikūrė devintajame XX amžiaus dešimtmetyje. Įtakos dainų tekstams, kuriuos rašo vokalistas Hansi Kürsch, padarė tokie rašytojai kaip J. R. R. Tolkien, Stephen King, Michael Moorcock, taip pat ir tradiciniai epai bei legendos.

## Muzikos stilius
Pirmieji du Blind Guardian albumai, Battalions of Fear ir Follow the Blind, buvo daugiau Speed metal stiliaus negu jų vėlesni darbai. Pradedant trečiuoju albumu Tales from the Twilight World grupė pradėjo groti solidesnę muziką, kartu su chorais ir orkestrais. Daug įtakos jiems padarė anglų grupė Queen.

## Grupės nariai
* Hansi Kürsch – vokalas (nuo 1984 m.), bosinė gitara (1984–1996)
* André Olbrich – gitara (nuo 1984 m.)
* Marcus Siepen – gitara (nuo 1987 m.)
* Frederik Ehmke – būgnai, fleita, dūdmaišiai (nuo 2005 m.).

## Diskografija
* Battalions Of Fear (1988)
* Follow The Blind (1989)
* Tales From The Twilight World (1990)
* Somewhere Far Beyond (1992)
* Imaginations From The Other Side (1995)
* Nightfall In Middle-Earth (1998)
* A Night At The Opera (2002)
* A Twist in the Myth (2006)
* At the Edge of Time (2010)
* Beyond the Red Mirror (2015)
* Legacy of the Dark Lands (2019)
* The God Machine (2022)

## Nuorodos

* Blind Guardian oficiali svetainė
* Blind Guardian puslapis MySpace svetainėje
Heinrichas fon Plockė

**Heinrichas fon Plockė** (, apie 1264 m. Plockas, Mazovija – 1320 m. liepos 27 d. Medininkai) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Prūsijos krašto magistras, ordino didysis maršalas.

## Biografija
Kilęs iš nepriklausomos Mazovijos kunigaikštystės kunigaikščių, konfliktavusių su Lenkijos Piastų dinastija.

1286 m. Altenburgo (Tiuringija) komtūras, 1287 m. Halės komtūras, 1294 m. Balgos komtūras. 1307–1309 m. Prūsijos krašto magistras, 1309–1313 Vokiečių ordino didysis komtūras, nuo 1313 m. ordino didysis maršalas.

Rytų Pamario užkariavimo iniciatorius. 1308 m. su kariuomene užėmė Dancigo pilį ir miestą. 1311 m. Voplaukio mūšyje (Barta) sumušė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytenio kariuomenę. 1313 m. du kartus nesėkmingai puolė Bisenės pilį, 1314 m. nusiaubė Medininkų, 1316 m. Paštuvos ir Medininkų žemes Žemaitijoje. 1318 m. sudegino Veliuonos ir Pieštvės priešpilius. Heinrichas fon Plockė žuvo 1320 m. kryžiuočiams nesėkmingame Medininkų mūšyje su žemaičiais.

## Šaltiniai
Adomas Varnas

**Adomas Varnas** (1878 m. gruodžio 20 d. (pagal Julijaus kalendorių) Joniškyje – 1979 m. liepos 19 d. Čikagoje, JAV) – dailininkas tapytojas, grafikas, fotografas, liaudies meno rinkėjas, propaguotojas ir puoselėtojas, dailės pedagogas, scenografas. 

## Biografija

Pakrikštytas 1878 m. gruodžio 24 d. Joniškio bažnyčioje Varanavičiaus pavarde, senoji tėvų Varanavičių (Varnų) sodyba buvo Šiaulių g. (dab. Šiaulių Senojoje g.). Mokėsi pradžios mokykloje, vėliau – Mintaujos gimnazijoje, 1897–1900 m. – Kauno kunigų seminarijoje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje aktyviai reiškėsi lietuvių tautinio atgimimo sąjūdyje, teatrinėje veikloje, kurio centras buvo įsikūręs Medvilionių dvare. 1900 m. išvyko į Sankt Peterburgą, kur studijavo dailę Imperatoriškojoje dailės mokykloje ir Štiglico centrinėje taikomosios dailės mokykloje. Nuo 1903 m. mokėsi Krokuvoje, 1905–1907 m. studijavo Šveicarijoje, Ženevos dailės akademijoje. Baigęs studijas 1908 m. išvyko į Siciliją, tapė kalnų peizažus. 1909 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1910 m. gyveno Zakopanėje. 1913 m. vėl grįžo į Lietuvą, apsistojo Vilniuje. 1917–1918 m. dėstė Voroneže. 1919 m. grįžo į Vilnių, dėstė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje 1919 m. įsikūrė Kaune, kur 1920 m. su kitais menininkais įkūrė Lietuvių meno kūrėjų draugiją. 1920–1922 m. šios draugijos pirmininkas. 1923–1939 m. dėstė Kauno meno mokykloje. 1941 m. persikėlė į Vilnių ir dėstė dailę Valstybiniame dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikelia gyventi į JAV. Buvo lietuvių dailininkų sąjungos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos garbės narys, Amerikos lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos kultūros tarybos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių filatelistų draugijos garbės narys. Vienas iš Čikagos Čiurlionio galerijos steigėjų.

## Kūryba

Sukūrė apie 1280 aliejinės tapybos darbų, iš jų 170 portretų, 1090 peizažų, apie 470 grafikos darbų. Kūrė dekoracijas Miko Petrausko operai „Birutė“, dalyvavo kortų konkurse (laimėjo I premiją), sukūrė pašto ženklų, litų banknotų projektų. Patvirtinti litų banknotų projektai buvo pradėti spausdinti nuo 1922 m. rugpjūčio 28 d. pasirašytos sutarties su A. Haase litografijos firma.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Adomo Varno biografija 
* Adomo Varno biografija
* Adomo Varno gyvenimo ir kūrybos kelias
* Aušra Kargaudienė „Adomas Varnas“ 
* Vida Girininkienė. Tarp Medvilionių, Krokuvos ir Paryžiaus: Adomas Varnas ir Zigmantas Skirgaila, Literatūra ir menas, 2016-04-08, nr. 3562
Hermanas Balkas

**Hermanas Balkas** (, 1199 m. – 1239 m. kovo 5 d.) – pirmasis Vokiečių ordino Prūsoje ir pirmasis Livonijos ordino krašto magistras.

## Biografija
1230 m. su kryžiuočiais atvyko į Prūsos pasienį ir didžiojo magistro Hermano von Salzos paskirtas Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistru. Iš Niešavos ir Fogelsango pilių prie Vyslos žemupio pradėjo pulti prūsų žemes. 1231-1237 m. užkariavo Kulmą, Pamedę ir Pagudę, įkūrė Torunės miestą. Į savo pusę paviliojo dalį prūsų diduomenės. Kai Prūsijos vyskupas Kristijonas 1233 m. pateko į prūsų nelaisvę, kryžiuočiai pašalino jį nuo Prūsos užkariavimo kampanijos ir įformino teisę Vokiečių ordinui pasisavinti 2/3 užkariautos teritorijos.

1236 m. Kalavijuočių ordinas žemaičių buvo sumuštas Šiaulių mūšyje. Hermanas Balkas, su 54 kryžiuočių riteriais atvykęs į Livoniją, sujungė juos su kalavijuočiais ir 1237 m. Kalavijuočių ordiną perorganizavo į Vokiečių ordino autonominę šaką – Livonijos ordiną. 1238 m. išvyko į Prūsiją, palikęs vadovavimą Ditrichui fon Griuningenui. Nespėjęs grįžti į Livoniją mirė.

## Šaltiniai

Lohmeyer: Hermann von Balk. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bd. 2, S. 20–21.
Hermanas Salza

**Hermanas Salza** arba **Hermanas Zalca** (, apie 1170 m. Bad Langensalza, Tiuringija – 1239 m. kovo 20 d. Salernas, Italija) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija

Kai Vengrijos karalius Andrašas II 1225 m. Vokiečių ordiną išvijo iš Transilvanijos, kur jis buvo įsikūręs 1211 m., Vokiečių ordino atstovai pradėjo derybas su Mazovijos (Mozūrijos) kunigaikščiu Konradu I Mazoviečiu ir Prūsos vyskupu Kristijonu. Remdamasis Konrado I Mazoviečio pažadais Vokiečių ordinas 1226 m. iš Šv. Romos imperatoriaus Frydricho II gavo vadinamąją Aukso bulę, suteikiančią teisę jam valdyti Kulmo žemę ir užkariauti Prūsą. Popiežius Honorijus III savo bulėmis (1216–1227 m. iš jo buvo išrūpinta apie 150 bulių) ir popiežius Grigalius IX 1230 m. Aukso bule patvirtino kryžiuočiams Konrado I Mazoviečio dovanojamą Kulmo žemę ir teisę pulti bei užkariauti visus prūsus. Šie aktai teisiškai pagrindė Vokiečių ordino valdas kaip valstybę, neturinčią pareigų Šv. Romos imperijai, nors didysis magistras buvo tituluojamas tos imperijos kunigaikščiu.

Hermano Salzos pasiųsti kryžiuočiai pradėjo Prūsą užkariauti. Kai Kalavijuočių ordinas 1236 m. pralaimėjo Šiaulių mūšį, popiežiaus Grigaliaus IX verčiamas Hermanas Salza patenkino kalavijuočių prašymą – Vokiečių ordinas perėmė jų valdas, o 1237 m. buvo įkurta autonominė jo šaka – Livonijos ordinas. XIII a. antrame ketvirtyje į atskirą Vokietijos šaką susiformavo ir Vokiečių ordino valdos Vokietijoje bei kitose šalyse. Hermano Salzos valdomas Vokiečių ordinas virto ne tik teritorine valstybe, bet ir galinga korporacija.

## Šaltiniai

## Literatūra
* W. Cohn. Hermann von Salza, 1930
* Helmuth Kluger: Hochmeister Hermann von Salza und Kaiser Friedrich II.: ein Beitrag zur Frühgeschichte des Deutschen Ordens. Marburg: Elwert 1987 ISBN 3-7708-0861-4
* Adolf Koch: Hermann von Salza, Meister des Deutschen Ordens: ein biographischer Versuch. Leipzig: Duncker & Humblot 1885. Reprint: Bad Langensalza: Rockstuhl 2003 ISBN 3-937135-06-5
* Andreas Lorck: Hermann von Salza: sein Itinerar. 1880. Reprint: Bad Langensalza: Rockstuhl 2005 ISBN 3-937135-07-3
Vitorija

**Vitorija** yra vadinama:

* miestai Brazilijoje:
** Vitorija;
** Vitorija da Konkista;
* miestas Ispanijoje Vitorija-Gasteisas;
* miestas Italijoje – Vitorija;
* Portugalijos futbolo klubai:
** Vitória FC (iš Setubalio);
** Vitória SC (iš Gimarainso).
Pašlavantys (Šilavotas)

**Pašlavantys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, Šilavoto seniūnijos pietiniame pakraštyje. Kaimą pietrytinėje pusėje riboja Kvietiškio kaimelis, pietinėje pusėje – Palių miškas, vakaruose Skrynupio kaimas ir Palaitės pelkėtas miškas. Šiaurinėje kaimo pusėje – Maldabūdžio ir Žarstos kaimai.

Rytinę kaimo pusę nuo Mielaiškampio kaimo anksčiau skyrė Beržaraistis – krūmokšnių ir mišraus jaunuolyno miškapelkė (po 1960–1965 m. atliktos žemių melioracijos – ganyklinės pievos). Beržaraistis pirmaisiais vandens lašais maitindavo Šlavantos upelį, kuris, išvingiavęs Pašlavančio kaimo laukus, Palių mišką, tęsia kelionę per Marijampolės rajono kaimus. Po melioracijos vanduo teka kanalais, tik Marijampolės rajone upelis teka senąja vaga.

Šlavantos upelis, kaip manoma, ir suteikė kaimams pavadinimus *[[Pašlavantys]]*: vienas upelio ištakoje – šiaurinėje Palių pusėje, antras – pietinėje Palių pusėje – Naujosios Ūtos seniūnijoje.

Kairiajame upelio krante iki XX a. 7-ojo dešimtmečio pradžios stūksojo eglaitėmis apaugusi kalvelė – Prancūzkapiai. Po melioracijos jie išnyko ir išbraukti iš respublikinės reikšmės istorinių paminklų sąrašo.

## Istorija

XIX a. pabaigoje kaime buvo 20 vienkiemių.

1937 m. ant Žarstos ir Pašlavančio kaimų ribos pas Stasį Kavalčiką atidaryta Maldabūdžio pradinė mokykla (pastaruoju metu ji išnykusi).

1940 m. – 28 vienkiemiai, 2008 m. – 16 vienkiemių.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Pašlavančio k.(Šilavotas).JPG|Šiaurinė kaimo dalis
Vaizdas:Pašlavančio kaimo sodybos.JPG
Vaizdas:Šlavanta.JPG|Knygos „Kur tekėjo Šlavanta“ viršelis


## Šaltiniai

## Literatūra
* Kur tekėjo Šlavanta: prisiminimai apie XIX amžiaus pabaigos ir XX amžiaus Pašlavančio kaimą / Aldona Degutytė, Romas Mažeika, Juozas Palionis. – Vilnius: Trys žvaigždutės, 2009. – 126 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-641-90-2
Heinrichas fon Plauenas

: *Šis straipsnis apie 27-ą Vokiečių ordino magistrą. Apie 32-ą Vokiečių ordino magistrą skaitykite šį straipsnį – [[Heinrichas Roisas Plauenas]].*

**Heinrichas fon Plauenas** (, 1370 m. Plauenas, Saksonija – 1429 m. gruodžio mėn. Laukstyčių pilis prie Žuvininkų, Semba) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija

Kilęs iš garsios Kryžiuočių ordino riterių giminės. 1390 m. į Prūsiją atvyko kaip Vokiečių ordino garbės svečias, vėliau tapo jo pilnateisiu nariu.

Nuo 1399 m. Dancigo, nuo 1402 m. Nesavos, 1407–1410 m. Švecės komtūras. Per 1410 m. Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karą su Vokiečių ordinu Heinrichas fon Plauenas su 3000 žmonių įgula Švecės pilyje Vyslos žemupio kairiajame krante saugojo Prūsijos pietinę dalį. Po 1410 m. liepos 15 d. Žalgirio mūšio skubiai sutelkė mūšyje nedalyvavusias Vokiečių ordino karines pajėgas, apie 5000 žmonių į Marienburgo pilį. Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenėms ją liepos mėn. apsupus, apie 2 mėn. atlaikė apgulą. Ryžtingi Heinricho fon Plaueno veiksmai išsaugojo Vokiečių ordiną kaip valstybę.

Tapęs didžiuoju magistru už Marienburgo pilyje išsaugoto Vokiečių ordino iždo lėšas skubiai pasamdė kryžininkų kitose šalyse. Taip iš dalies atkūrė Vokiečių ordino galią ir atsiėmė lenkų ir lietuvių užimtas Vokiečių ordino pilis. Po 1411 m. Torūnės taikos Prūsiją toliau stiprino kariškai bei ūkiškai ir vėl rengėsi kariauti.

Aukštieji Vokiečių ordino pareigūnai nepritarė tokiai rizikingai Heinricho fon Plaueno politikai. Didysis maršalas Mykolas Kiuchmeisteris von Šternbergas 1413 m. rugsėjo 29 d. įsakė atitraukti kariuomenę nuo sienos, su savo šalininkais atskubėjo į Marienburgą, uždarė Heinrichą į bokštą ir 1414 m. pradžioje pats buvo išrinktas didžiuoju magistru. Heinrichas fon Plauenas toliau kalintas Laukstyčių pilyje.

## Šaltiniai
Vitorija-Gasteisas

**Vitorija-Gasteisas** (, ) – miestas šiaurės Ispanijoje, Baskijos regiono sostinė ir Alavos provincijos centras. Įsikūręs į pietryčius nuo Bilbao, prie Sadoros upės (Ebro intakas). Yra oro uostas. Išvystyta metalurgijos, mašinų, chemijos, maisto pramonė. Yra katedra (XIV a.), plateresko stiliaus rūmai (XVI a.), Baskijos universitetas.

Dailės, archeologijos, gamtos mokslų, Baskijos šiuolaikinio meno, Alavos vyskupijos sakralinio meno, Alavos provincijos ginklų, Fornijė lošimo kortų muziejai. Montehermoso kultūros centras (dailės parodos, muzikos renginiai), teatras „Antzokia“, Olarisu botanikos sodas. Vyksta kasmetiniai tarptautiniai renginiai: teatrų festivalis (nuo 1975), du muzikos festivaliai.

## Istorija

Miestas įkurtas VI a.

## Sportas
* Vitorijos Baskonia (krepšinis)
* Deportivo Alavés (futbolas)

## Šaltiniai
Alternatyviosios sąnaudos

**Alternatyviosios sąnaudos** () – prekių ir paslaugų visuma, kurią būtų galima įsigyti, jei lėšos nebūtų išleistos pasirinktoms prekėms, paslaugoms ar kitiems tikslams.

Tai – vertė atsisakytų resursų, prarastų galimybių, pasirenkant kitą alternatyvą. Pvz., jei nebūtų pasirinkta įsigyti baldų, už tą pačią pinigų sumą būtų galima vykti į turistinę kelionę; jei nebūtų pasirinkta mokytis universitete, per tą patį laiką būtų galima užsiimti kita naudą teikiančia veikla.

Alternatyviosios sąnaudos egzistuoja, nes žmogus arba įmonė rinkoje veikia rinkdamiesi vieną iš alternatyvų. Alternatyviosios sąnaudos gali būti akivaizdžios, įvertinamos pinigine išraiška, arba tam tikrais atvejais – tik numanomos, nusakomos sugaištamu laiku ar įdedamomis pastangomis.
Antrojo geriausio teorija

**Antrojo geriausio teorija** () – teorija, teigianti, kad, kai visuomenėje nėra optimalių rinkos sąlygų ir ima reikštis rinkos ydos, tikslinga taikyti rinkos reguliavimo priemones, nes didės bendra šalies gerovė. 

Teigdama, kad idealios ir optimalios sąlygos tikrovėje neegzistuoja arba egzistuoja itin retai, antrojo geriausio teorija pateisina rinkos reguliavimą, mokesčius ir kitas valstybės intervencijas. Šią teoriją 1956 m. suformulavo Richard Lipsey ir Kelvin Lancaster.
Georgenburgas

**Georgenburgas** arba **Jurgenburgas** ( – 1343–1403 m. Vokiečių ordino pilis, stovėjusi ant Nemuno kranto prie dab. Jurbarko.

## Istorija
Pilį pastatydino didysis Vokiečių ordino magistras Liudolfas Kenigas. 1381 m. žvalgyti Georgenburgo apylinkių Lietuvos didysis kunigaikštis Kęstutis pasiuntė sūnų Vytautą, o pats 1382 m. balandžio mėn. Nemunu laivais priplaukė iki Georgenburgo ir iš bombardų apšaudė pilį. Komtūras Johanas fon Meldingenas sudegino papilį, bet pilį, tris dienas lietuvių puolamą, apgynė.

1384 m. liepos 9 d. Vytautas, grįždamas iš Prūsijos, kur buvo pabėgęs pas kryžiuočius, netikėtai apgaule užėmė ir sudegino Georgenburgą, į nelaisvę paėmė vicekomtūrą Dytrichą von Grūstę ir 10 Vokiečių ordino riterių. 1387 m. kryžiuočiai pilį atstatė. 1390 m. vėl pas juos pasitraukusiam Vytautui buvo patikėtos Georgenburgo ir kitos Panemunės pilys, jį rėmę žemaičiai gavo teisę per Georgenburgą, Ragainę ir Klaipėdą vykti prekiauti į Prūsiją.

1392 m. Georgenburge Vytautas priglaudė savo sąjungininkus Joną Alšėniškį, Jurgį Narimantaitį ir kitus kunigaikščius, kuriuos įkaitais buvo davęs Vokiečių ordinui. 1392 m. Vytautas pilį paliko ir grįžo į Lietuvą. Iki 1398 m. pilyje kaip įkaitas buvo laikomas iš Marienburgo pilies perkeltas Vytauto brolis Žygimantas Kęstutaitis. 1403 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto kariuomenė Georgenburgą vėl sugriovė, pilis nebuvo atstatyta.

## Šaltiniai
Tauragės miškų urėdija

**Tauragės miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. **Tauragės miškų urėdija nustojo egzistuoti 2018 m. Nuo 2018 m. egzistuoja Valstybinių miškų urėdijos Tauragės regioninis padalinys.**

Tauragės girininkija įkurta 1849 m., kai Kauno gubernijoje buvo įsteigtos 8 girininkijos. Tuomet Tauragės girininkija vadinosi Raseinių 2-ąja girininkija, o nuo 1898 m. − Tauragės girininkija. Valstybinių miškų plotas tada sudarė 27 611 ha.

Nepriklausomoje Lietuvoje miškų urėdijos bendras plotas sudarė 23 014 ha, kuris buvo suskirstytas į 4 girininkijas: *Batakių*, *Kvėdarnos*, *Obelyno* ir *Tauragės*. 1947 m. gretimi Švėkšnos, Pajūrio ir Tauragės miškų ūkiai buvo sujungti į vieną Tauragės miškų ūkį. 1958 m. Tauragės miškų ūkis padalintas į du miškų ūkius − Pajūrio ir Tauragės. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, Tauragės bandomasis miško pramonės ūkis atgauna miškų urėdijos pavadinimą.

Tauragės miškų urėdija yra pietvakarinėje Lietuvos dalyje. Bendras miškų urėdijos plotas sudaro 54 868 ha. Miškai išsidėstę dvieju savivaldybių teritorijose − Tauragės ir Šilalės. Miškų urėdijos miškams būdinga didelė rūšinė įvairovė ir mišrumas. Daugiausia vyrauja spygliuočių medynai.

Tauragės miškų urėdas − Paulius Martinavičius.

Saugomos teritorijos Tauragės miškų urėdijoje yra šios:
* Pagramančio regioninis parkas
* Ančios kraštovaizdžio draustinis
* Upynos geomorfologinis draustinis
* Jūros ichtiologinis draustinis

Tauragės miškų urėdijos miškai suskirstyti į 12 girininkijų.

## Girininkijos

|-
| Balskų || Mažonų seniūnija || Balskai
|-
| Batakių || Batakių seniūnija || Batakiai
|-
| Dabrupinės || Žygaičių seniūnija || Dabrupinė
|-
| Eičių || Gaurės seniūnija || Eičiai
|-
| Obelyno || Mažonų seniūnija || Ringaliai
|-
| Pagramančio || Mažonų seniūnija || Pagramantis
|-
| Pajūrio || Pajūrio seniūnija || Pajūris
|-
| Pužiškės || Batakių seniūnija || Pužiškė
|-
| Ringių || Mažonų seniūnija || Ringiai
|-
| Šilinės || Tauragės seniūnija || Šilinė
|-
| Tauragės || Mažonų seniūnija || Papušynė
|-
| Žygaičių || Žygaičių seniūnija || Žygaičiai
|}

## Literatūra
* Tauragės miškų urėdija (sud. Irena Šalkauskienė, Paulius Martinavičius, Zinaida Bandzinienė). - V.: Viešoji įstaiga „Žaliosios girios“, 2003. - 31 p.: iliustr. - ISBN 9955-9638-0-8

## Nuorodos
* Tauragės miškų urėdijos tinklalapis
Apygarda

**Apygarda** – kuriam nors tikslui įvestas teritorijos suskirstymo vienetas.

## Lietuvoje
* Rinkimų apygarda (Daugiamandatė rinkimų apygarda, vienmandatė apygarda).
* Teismo apygarda – Lietuvos teritorijos dalis, teisminga vienam iš penkių Lietuvos apygardų teismų. 

## TSRS ir Rusijoje
* apygarda () – TSRS administracinis vienetas 1923–1953 m. Tai buvo administracinis vienetas didesnis už rajoną, bet mažesnis už sritį, kraštą ar respubliką.
* nacionalinės apygardos – Tarybų Rusijos, vėliau TSRS administraciniai vienetai, kuriuose gyveno tam tikros tautybės žmonės. 1977 m. buvusios nacionalinės apygardos pertvarkytos į autonomines apygardas.
* autonominės apygardos – TSRS administraciniai vienetai, kuriuose gyveno tam tikros tautybės žmonės.
* karinė apygarda – karinis administracinis vienetas TSRS ir Rusijoje.

## JAV
JAV suskirstyta į 3 140 administracinių vienetų – apygardų.
Sergejus Bodrovas (jaunesnysis)

**Sergejus Bodrovas (jaunesnysis)** (*Сергей Сергеевич Бодров*, 1971 m. gruodžio 27 d. Maskvoje – 2002 m. rugsėjo 20 d. Šiaurės Osetijoje) – Rusijos aktorius, televizijos laidų vedėjas.

## Biografija
Žinomo režisieriaus, aktoriaus bei prodiuserio Sergejaus Bodrovo sūnus.

1989–1994 m. studijavo architektūrą ir filologiją Maskvos Maskvos valstybiniame universitete. 1998 m. apgynė disertaciją „Architektūra Venecijos tapyboje renesanso laikais“.

1996 m. tėvo režisuotame filme „Kalinys kalnuose“ pradėjo aktoriaus karjerą. Filme suvaidino jauną kareivį, už šį vaidmenį gavo Nikės apdovanojimą (geriausias aktorius).

Pagarsėjo dėl vaidmens rusų veiksmo filmuose *[[Brolis (filmas)|Brolis]]* ir *[[Brolis 2 (filmas)|Brolis 2]]*

Vedė rusišką realybės šou „Išlikimas“ versiją.

### Žūtis
2002 m. vasarą Šiaurės Osetijoje praėjo savo antrojo filmo „Ryšininkas“ filmavimo darbus.

2002 m. rugsėjo 20 d. žuvo Kaukazo kalnuose, Karmadono tarpeklyje, nuslinkus Kolkos ledynui. Kartu su kitais 125 žmonėmis (tarp jų 27 asmenys iš filmavimo grupės), antrąją naujos kino juostos filmavimų dieną. Iki 2005 m. rugsėjo 21 d. buvo laikomas laikomas dingusiu be žinios.

Liko žmona Svetlana, dukra ir sūnus.

## Dalinė filmografija
* *Kalinys kalnuose* (Кавказский Пленник, 1996 m.)
* *[[Brolis (filmas)|Brolis]]* (Брат, 1997 m.)
* *The Stringer* (1998 m.)
* *[[Brolis 2 (filmas)|Brolis 2]]* (Брат 2, 2000 m.)
* *Rytai/Vakarai* (Est-Ouest, 2000 m.)
* *The Quickie* (2001 m.)
* *Seserys* (Сёстры, 2001 m.)
* *Karas* (Война, 2002 m.)
* *Lokio bučinys* (Медвежий поцелуй, 2002 m.)

## Nuorodos
* IMDb profilis 
* Gerbėjų svetainė
Angels and Airwaves

**Angels and Airwaves** – Pietų Kalifornijos Alternative rock grupė.

## Diskografija
* We Don’t Need To Whisper (2007)
* I-Empire (2008)
* LOVE (2010)
* LOVE: Part II (2011)

## Nuorodos
* Angels and Airwaves oficiali svetainė 
*
Ajačas

**Ajačas** (, , ) – miestas Prancūzijoje, Korsikos regiono sostinė. Ajačas garsėja kaip miestas kuriame gimė Napoleonas Bonapartas. Kurortas, plėtojamas turizmas. Žvejybos, jachtų uostas. Veikia laivų statykla. Vyskupijos centras. Nuo 1769 m. priklauso Prancūzijai.

## Geografija
Ajačas yra įsikūręs vakarinėje Korsikos salos pakrantėje, 80 kilometrų nuo Sardinijos salos, apie 390 km į pietryčius nuo Marselio, prie Viduržemio jūros.

## Istorija
Romėnų laikais netoli dabartinio miesto buvusi Ajakso (*Ajax*) gyvenvietė. Ilgą laiką buvo pavaldus Genujos Respublikai, nuo 1768 m. priklauso Prancūzijai. 1793–1811 m. Liamono departamento centras, nuo 1976 m. – Pietų Korsikos departamento centras.

## Sportas

### Futbolas
* Gazélec FCO Ajaccio
* AC Ajaccio

## Šaltiniai
Konradas Valenrodas

**Konradas Valenrodas** (, g. tarp 1330 ir 1340 m. Valenrodų pilyje, dab. Bairoito apskritis, Aukštutinė Frankonija, Bavarija – 1393 m. liepos 23 d.) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Kilęs iš senos Kryžiuočių riterių giminės, gyvuojančios iki šiol. Į Vokiečių ordiną įstojo apie 1370 m. Didysis magistras Vinrichas Kniprodė 1377 m. jį paskyrė Šohau, (dab. Čluchovas (), Pamario vaivadija) komtūru. 1382 m. Karaliaučiaus komtūras.

1382-1387 m. Vokiečių ordino didysis maršalas. 1382 m. Vokiečių ordino Dubysos sutarčių su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Jogaila ir jo broliu Skirgaila sudarymo liudytojas. Vadovavo Vokiečių ordino žygiams į Lietuvą 1383 m. ir 1386 m. su didžiuoju magistru Konradu Ciolneriu, o 1387 m., 1391 m. pats. 1387-1391 m. Vokiečių ordino didysis komtūras. 1390 m. pradžioje surengė riterių įsiveržimą į Maišiagalos ir Kernavės apylinkes, rudenį – didžiausią Vilniaus puolimą.

Nuo 1390 m. liepos mėn. faktinis, o nuo 1391 m. išrinktas didysis Vokiečių ordino magistras. Vykdydamas Vokiečių ordino politiką rėmė Lietuvos didįjį kunigaikštį Vytautą, kovojantį su Jogaila ir Skirgaila. 1392 m. prie Vokiečių ordino valdų prijungė Lenkijos Dobrynės žemę. Mažino Prūsijos dvasininkų privilegijas.

Mirė nuo apopleksijos, besirengdamas naujam žygiui į Lietuvą.

## „Konradas Valenrodas“
Jo vardą XIX a. išgarsino Adomas Mickevičius istorinėje poemoje „Konradas Valenrodas“ (1828 m., lietuvių kalba 1891 m., 1998 m.), kurioje Konradas Valenrodas esąs vokiečiu apsimetęs lietuvis, siekiantis pakenkti kryžiuočiams.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Konrado fon Valenrodo herbas
Miestas vaiduoklis

**Miestu vaiduokliu** vadinamas miestas, kuris buvo apleistas dėl tam tikrų, daugiausia stichinių ar ekonominių, priežasčių. Terminas kartais vartojamas ir kalbant apie vietas, kur žmonių populiacija per tam tikrą laikotarpį labai sumažėjo.

## Populiariojoje kultūroje

### Filmuose
* 2006 m. sukurto filmo „Tylioji kalva“ veiksmas vyksta miestelyje vaiduoklyje, kuris yra paremtas Pensilvanijoje esančia apleista gyvenviete Centralija.

### Kompiuteriniuose žaidimuose
* 1999 m. PlayStation konsolės žaidime „Silent Hill“ veiksmas vyksta miestelyje vaiduoklyje tokiu pačiu pavadinimu.
* 2000 m. PlayStation konsolės žaidime „Vagrant Story“ veiksmas vyksta mieste vaiduoklyje pavadinimu Leá Monde.
* 2003 m. PlayStation 2 konsolės žaidime „Fatal Frame 2“ veiksmas vyksta mažame kaimelyje Japonijoje.
* Dalis veiksmo 2007 m. išleistuose „S.T.A.L.K.E.R.“ ir „Call of Duty 4“ žaidimuose vyksta Pripetėje.

## Nuorodos

* Pripetė 
* GhostTowns.com
Konradas fon Jungingenas

**Konradas fon Jungingenas** (, g. apie 1355 m. Jungingenas prie Hešingeno, Aukštutinė Švabija – 1407 m. kovo 30 d. Marienburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, 25-asis Vokiečių ordino magistras.

## Biografija

Brolis Ulrichas fon Jungingenas. Apie 1380 m. atvyko į Prūsiją. 1387 m. Osterodės komtūras. 1393 m. lapkričio 30 d. išrinktas didžiuoju Vokiečių ordino magistru.

1394 m. surengė žygių į Lietuvą, puolė Vilnių. Nuo 1395 m. diplomatinės kovos priemonėmis stengėsi išardyti Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės sąjungą su Lenkija – 1385 m. Krėvos sutartį.

Pagal 1398 m. Salyno sutartį Vokiečių ordinui gavus Žemaitiją iki Nevėžio, o 1401 m. žemaičiams išvijus kryžiuočius, jo vadovaujama kariuomenė 1402–1403 m. vėl puldinėjo Lietuvą. Pats vadovavo 1402 m. liepos-rugpjūčio mėn. paskutiniam Vokiečių ordino žygiui į Vilnių. Nepavykus nuversti Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto ir jį pakeisti Švitrigaila, su Vytautu ir Lenkijos karaliumi Jogaila 1404 m. sudarė Vokiečių ordinui naudingą Racionżo sutartį.

Mirė po ilgos ligos Marienburgo pilyje, palaidotas Marienburgo Šv. Onos koplyčios mauzoliejuje.

## Šaltiniai
Ukrainos herbas

**[[Ukraina|Ukrainos]] herbas** () – žydrame herbiniame skyde su auksiniu kraštu auksinis trišakis. Naudotas Ukrainos Liaudies Respublikoje.

Panaudotos tokios pačios spalvos kaip ir Ukrainos vėliavoje.

## Taip pat skaitykite
* Ukrainos vėliava
* Ukrainos himnas
Pripetė

**Pripetė** yra:
* Pripetė – upė Baltarusijoje ir Ukrainoje;
* Pripetė – apleistas miestas Ukrainoje.
Eseksas

**Eseksas** () – grafystė rytų Anglijoje. Grafystės administracinis centras – Čelmsfordas. Aukščiausiai iškilusi (147 m.) virš jūros lygio Esekso vieta yra Krišolo kalva (), netoli Langlio kaimo ir sienos su Hartfordšyro grafyste.
 
## Administracinis suskirstymas ir apylinkės

Teritorija pavaldi grafystės tarybai ir yra padalinta į 12 vietinės valdžios apygardų ir 4 unitarinės valdžios teritorijas.
* Harlou
* Eping Forestas
* Brentvudas
* Bazildonas
* Pilies kyšulys
* Ročfordas
* Maldonas
* Čelmsfordas
* Utlesfordas
* Breintris
* Kolčesteris
* Tendringas

Tarokas ir Pajūrio Sautendas yra unitarinės savivaldybės. Esekso policija užima kitas dvi unitarines savivaldybes. Visa grafystė, įskaitant ir unitarines savivaldybes, rytuose ribojasi su Šiaurės jūra, pietuose – Temzės ir Kento upių estuarija, pietvakariuose ribojasi su Didžiojo Londono regionu, vakaruose – su Hartfordšyru palei Ly ir Storto upes, šiaurės vakaruose – su Kembridžšyru ir šiaurėje – su Safolku, kur siena daugiausiai eina palei Sturės upę.
Ulrichas fon Jungingenas

**Ulrichas fon Jungingenas** (, 1360 m. Hohenfelsas, Švabija – 1410 m. liepos 15 d. Žalgirio mūšio laukas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija

Vyresnysis brolis Konradas fon Jungingenas. Kartu su juo įstojo į Vokiečių ordiną. Gyveno Čluchove. 1391–1392 m. didžiojo magistro Konrado Valenrodo patikėtinis. Nuo 1396 m. Balgos komtūras, nuo 1404 m. Karaliaučiaus komtūras ir Vokiečių ordino didysis maršalas. 1407 m., sergant broliui, vykdė didžiojo magistro funkcijas, jam mirus, išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru.

Bandė veikti brolio išbandytais dvigubos diplomatijos metodais. 1409 m. spalio 2 d. su Švitrigaila sudarė sutartį dėl paramos šiam siekiant Lietuvos didžiojo kunigaikščio sosto. Tačiau, tai sužinojęs, Vytautas suėmė Švitrigailą.

1409 m. prieš Ordiną sukilo žemaičiai, kuriuos parėmė Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas. Į konfliktą įsitraukė ir Lenkija. Didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas buvo priverstas paskelbti Lenkijai karą.

1410 m. liepos pradžioje Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenė prie Vyslos susijungė su Lenkijos kariuomene ir jos, tuo metu žemaičiams, siekiant nukreipti dėmesį, puldinėjant ordino pilis, liepos 3 d. nužygiavo Ordino sostinės link. Nors jungtinė kariuomenė turėjo apie 50 000 karių, o Vokiečių ordinas – tik 30 000, bet jo pusėje buvo galinga 100 patrankų artilerija. Tačiau Vytauto raiteliams staigiu puolimu išblaškius vokiečių artileriją, mūšio baigtis buvo nulemta.

Mūšyje žuvo ir Ordino didysis magistras Ulrichas fon Jungingenas. Vėliau jis buvo palaidotas Marienburgo Šv. Onos koplyčioje greta brolio.

## Šaltiniai

## Galerija

Deutscher Orden 1410.png|Vokiečių ordinas 1410 metais
Jungingenstein.jpg|Ulricho fon Jungingeno antkapis
Holden

**Holden** (oficialus pavadinimas GM Holden Ltd.) – General Motors priklausiusi Australijos automobilių kompanija. 1931 metais iki tol nepriklausoma kompanija tapo General Motors dukterine įmone. Holden užsiėmė visu General Motors verslu Australijoje ir Azijoje. GM vardu valdo dalį GM Daewoo akcijų Pietų Korėjoje. Holden pasiūlė platų vietinės gamybos automobilių asortimentą, papildant juos importuojamais GM modeliais. Praeityje, Holden siūlė Nissan ir Toyota modelius su savo ženklu.

Kėbulai Holden automobiliams gaminami Elizabeth, Pietų Australijoje, o varikliai Port Melbourne, Viktorijoje. Istoriškai, gamybos ar surinkimo padaliniai buvo visose žemyninės Australijos valstijose: Acacia Ridge, Kvinslande; Dandenong, Viktorijoje; Mosman Park, Vakarų Australijoje; Pagewood, Naujajame Pietų Velse ir Woodville, Pietų Australijoje. Iki 1990, GM Naujosios Zelandijos padalinys Holden New Zealand valdė gamyklą Trentham bei gamyklą Petone, kuri veikė iki 1984. Automobilių gamybos apjungimas Elizabeth, Pietų Australijoje buvo baigtas 1988, bet kai kurios surinkimo operacijos buvo tęsiamos Dandenong iki 1996.

Nepaisant svyruojančių Holden eksporto apimčių, mažėjantys didelių automobilių pardavimai Australijoje privertė kompaniją pažvelgti į tarptautines rinkas ir padidinti pelną; 2006 eksporto apimtys pasiekė 1,3 mlrd Australijos dolerių pelną.

## Markės istorija
### Ankstyvoji istorija
1852 m. iš Anglijos į Pietų Australiją emigravęs James Alexander Holden, 1856 įkūrė arklių verslą J. A. Holden & Co Adelaidėje. James sūnus Edward Holden, besidomėdamas automobiliais, prisijungė prie įmonės 1905.
Mykolas Kiuchmeisteris

**Mykolas Kiuchmeisteris fon Šternbergas** (, 1370 m. Silezija – 1423 m. gruodžio 15 d. Dancigas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
1402–1405 m. Karaliaučiaus prekybinio punkto ūkvedys, 1405–1409 m. Vokiečių ordino vaitas Žemaitijoje. 1409 m. žemaičiams sukilus iš Dubysos pilies su įgula pasitraukė į Prūsiją. Pralaimėjęs 1410 m. Kronės mūšį (dab. Koronovas) 1410–1411 m. buvo lenkų nelaisvėje.

1411–1413 m. Vokiečių ordino didysis maršalas. Pašalinęs Heinrichą von Plaueną, siekusį atviro karo su Lenkija ir Lietuvos Didžiaja kunigaikštyste, 1414–1422 m. buvo Vokiečių ordino didysis magistras.

Sustiprino Vokiečių ordino sostinės Marienburgo tvirtovę. Diplomatinėmis priemonėmis ir Šventosios Romos imperijos remiamas stengėsi atkurti Vokiečių ordino galią ir atgauti Žemaitiją. Po 1414 m. Vokiečių ordino nesėkmingo karo su Lenkija ir Lietuvos Didžiąja kunigaikštyste bei po 1414–1418 m. Konstanco bažnytinio susirinkimo sabotavo derybas su Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Vytautu. Iš Šventosios Romos imperijos imperatorius Zigmanto I Liuksemburgo 1420 m. išsirūpino sprendimą, pagal kurį Vakarų Žemaitija turėjo būti tuojau pat atiduota Vokiečių ordinui. Ši politika 1422 m. sukėlė naują Vokiečių ordino karą su Lenkija ir Lietuvos Didžiąja kunigaikštyste. Jo išvakarėse Mykolas Kiuchmeisteris, praradęs riterių pasitikėjimą, atsisakė valdžios.

Iki mirties gyveno Dancige, palaidotas Marienburgo Šv. Onos koplyčioje.

## Šaltiniai
Čovorekos nacionalinis parkas

**Čovorekos nacionalinis parkas** () – saugoma teritorija šiaurės vakarų Paragvajuje, Aukštutinio Paragvajaus departamente, Bolivijos pasienyje. Užima 100 953 ha plotą. Įkurtas 1998 m. Apima Gran Čake esančią Čovorekos aukštumų sritį (gamtos paminklas).

## Šaltiniai
Georges Pompidou

**Žoržas Pompidu** (, 1911 m. liepos 5 d. Montboudif – 1974 m. balandžio 2 d. Paryžiuje) – Prancūzijos politikas, nuo 1969 m. birželio 20 d. iki mirties buvęs Prancūzijos Prezidentu.

## Biografija
Gimė mokytojų šeimoje. Mokėsi Paryžiaus Liudviko Didžiojo licėjuje, kuriame susidraugavo su būsimuoju pirmuoju Senegalo prezidentu L. S. Sengoru. Vėliau baigė Paryžiaus aukštąją normalinę mokyklą. Dalyvavo Antrajame pasauliniame kare, kurio metu susipažino su Š. de Goliu ir iki 1948 m. vadovavo asmeninei pastarojo kanceliarijai. Dar Antrojo pasaulinio karo metu pradėjo rašyti komentarus ir tyrinėjimus prancūzų literatūros klausimais. Vėliau dėstė Paryžiaus Henriko IV licėjuje literatūrą. Nuo 1953 m. dirbo N M Rothschild & Sons investiciniame banke. 1956 m. paskirtas banko generaliniu direktoriumi. 1958 m. vėl įsidarbino Š. de Golio Vyriausybėje. Dalyvavo 1962 m. rengiant Eviano susitarimus, pagal kuriuos Alžyras tapo nepriklausoma valstybe. Susitarimus ratifikavus, 1962 m. paskirtas Prancūzijos ministru pirmininku. 1968 m. gegužės įvykių Prancūzijoje metu pasiūlė patenkinti studentų reikalavimus. Tai atšaldė jo santykius su Š. de Goliu ir Ž. Pompidu 1968 m. liepą atsistatydino. 1969 m. balandžio 27 d., po nesėkmingo referendumo, Š. de Golis taip pat atsistatydino. Tų pat metų birželio 15 d. rinkimų metu išrinktas Prancūzijos prezidentu. Šiose pareigose palaikė vieningos Europos idėją, tačiau JAV ir NATO atžvilgiu rėmė Prancūzijos karinį savarankiškumą. Pritarė Jungtinės Karalystės prisijungimui prie Europos Ekonominės Bendrijos, pagerino santykius su Izraeliu. Vidaus politikoje vykdė didelio masto pramonės ir transporto sričių plėtrą, taip pat rėmė stambių kultūros projektų, tokių kaip Ž. Pompidu centras įgyvendinimą. 1973 m. pabaigoje susirgo reta leukemijos forma, o 1974 m. balandžio 2 d. mirė nuo kraujo užkrėtimo sukeltų komplikacijų. 

|-

## Šaltiniai
Bušmėnai

**Bušmėnai** (dar kitaip: **San**, **Basarwa**, **Kung** arba **Khwe**) − etninė  gyventojų grupė, gyvenanti Kalahario dykumoje, kuri apima teritorijas Pietų Afrikoje − Botsvanoje, Namibijoje.

Bušmėnais vadinami klajokliai medžiotojai−rankiotojai buvo plačiai paplitę po pietinę Afriką, tačiau svetimšalių invazija į Kalaharį padarė jiems daug žalos. Mūsų laikais jų likę tik 55 000, iš jų mažiau nei 2 000 gyvena vien iš medžioklės ir to, ką randa.

Bušmėnai tiki, kad jei netinkamai naudosis savo aplinka, užsitrauks Aukščiausiojo rūstybę, todėl jie surenka ir sumedžioja tik tiek maisto, kiek reikia gyvybei palaikyti. Bušmėnai panašaus ūgio kaip Centrinės Afrikos pigmėjai. 

Bušmėnų moterys ir vaikai daug laiko praleidžia rinkdami maistui drėgmę išlaikančius augalus ir mažus gyvūnus. Bušmėnų vaikas gali atpažinti ir išvardyti apie 200 įvairiausių augalų.

Bušmėnų vyrų naudojamų strėlių antgaliai suvilgomi stipriais nuodais, pagamintais iš spragių lėliukių.
Gerhardas Malbergas

**Gerhardas Malbergas** (, g. iki 1200 m. Malbergas, Reino kraštas-Pfalcas – m. 1246 m. lapkričio 26 d.) – Tamplierių ordino ir Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Tėvas markgrafas Teodorikas fon Aere, kuris vedęs Agnes fon Malberg paveldėjo ne tik Malbergo pilį, bet paėmė ir jos pavardę. Gerhardas neplanavo prisijungti prie dvasininkijos. Jis buvo vedęs ir turėjo du sūnus, Tedoriką ir Otą. Tačiau po žmonos mirties jis išvyko į Šventąją žemę, kur jo giminaičiai buvo Tamplierių ordino riteriai. 1217 m. Ake jis įstojo į Vokiečių ordiną ir tapo Torono komtūru. Nuo 1240 m. ordino didysis maršalas.

Tačiau ordino didysis magistras Hermanas Salza nebuvo patenkintas jo ryšiais su tamplieriais, įtaka Jeruzalės karalystėje bei jo planais plėsti veiklą Šventojoje žemėje. Salza ir Šventosios Romos imperijos imperatorius Frydrichas II jau planavo Ordiną perkelti į Prūsiją. Salzai mirus didžiuoju magistru tapęs veiklos Artimuosiuose Rytuose šalininkas Konradas Tiuringietis ordinui vadovavo neilgai. Rinkiminė kapitula, kuriai vadovavo Ditrichas fon Griuningenas, didžiuoju magistru išrinko Gerhardą Malbergą.

Malbergą palaikė popiežius Inocentas IV, kuris 1243 m. Prūsiją pripažino popiežiaus lenu. Tai sukėlė imperatoriaus nepasitenkinimą. Nebuvo patenkinta ir Ordino, kovojusio ir Rytuose, ir Šiaurėje, riteriai. Bendromis jėgomis jie privertė Gerhardą fon Malbergą atsistatydinti. Jis grįžo pas tamplierius ir po metų mirė. Jo sūnūs su Ordinu net iki 1260 m. teisėsi dėl tėvo palikimo.

## Literatūra
* Hans Prutz: Die Ritterorden. Bechermünz Verlag, Berlin 1908
* Wolfgang Sonthofen: Der Deutsche Orden. Weltbild Verlag, Augsburg 1995
* Dieter Zimmerling: Der Deutsche Ritterorden. ECON Verlag, München 1998
Giunteris Viulerslėbenas

**Giunteris Viulerslėbenas** (, m. 1252 m. gegužės 4 d. Aka, dab. Izraelis) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Kilęs iš Heseno. Įstojęs į Ordiną, riteriavo Palestinoje, nuo 1244 m. tarnavo Prūsijoje, pas krašto magistrą Popomą Osternachą. 1250 m. Akoje išrinktas Vokiečių ordino magistru, stengėsi suderinti dviejų Ordino grupuočių, kurių viena rėmė Šventosios Romos imperijos imperatorių, o kita – popiežių, interesus.

## Literatūra
* Kurt Forstreuter: „Gunther (Hochmeister des Deutschen Ordens)“. In: NDB Bd. 7, S. 324
Popiežiaus legatas

: *Apie *'Romėnų kariuomenės legatą** skaityti [[Legatas|čia]].''

**Popiežiaus legatas*' – asmeninis [[popiežius|popiežiaus]] atstovas kurioje nors šalyje arba tam tikrai [[Katalikų bažnyčia|Katalikų bažnyčios]] daliai, turintis įgaliojimus spręsti su tikėjimu susijusius klausimus.

Popiežiaus asmeniškai paskirtas legatas siunčiamas pas kokios nors valstybės [[vyriausybė|vyriausybę]] ar [[monarchas|monarchą]], į didelę tikinčiųjų grupę (pvz., tam tikros šalies bažnyčią), vadovauti krikščionių bažnyčių veiklos derinimo renginiams. Viduramžiais legatai vadovaudavo [[Kryžiaus žygiai|kryžiaus žygiams]] (Į [[Palestinos regionas|Palestiną]] ar prieš [[Erezija|eretikus]], pvz., [[Katarai|katarus]]).

Legatų rūšys:
* *Apaštališkasis legatas* – siunčiamas į [[valstybė|valstybę]], su kuria Vatikanas nepalaiko diplomatinių ryšių. Apaštališkasis legatas palaiko ryšį tarp tos šalies katalikų bažnyčios ir Vatikano, bet nėra [[Akreditacija|akredituotas]] tos valstybės vyriausybėje. Akredituotas atstovas vadinamas [[nuncijus|nuncijumi]].
* *Legatus a Latere* (pažodžiui 'iš (popiežiaus) pašonės', t.y, 'kuriuo visiškai pasitikima) – išskirtinis legato variantas, kuris veikia lyg pats popiežius. Tokią padėtį užima labai trumpai.
* *Legatus Natus* (pažodžiui 'gimęs legatu') – paskirtas ne individualiai, bet pagal pareigas (*ex officio*). Dažnai vyskupas, kuris tokį paskyrimą gauna dėl atliekamų pareigų.
* *Legatus Missus* ('pasiųstasis legatas') – legatas, pasiųstas konkrečiai misijai atlikti.
* *Valdantysis legatas'' – anksčiau valdydavo vieną iš Popiežiaus valstybės sričių.
Sibilės

**Sibilės** – graikų ir romėnų mitologijoje moterys, dievo Apolono apdovanotos pranašystės galiomis.

Sibilės gyvendavo urvuose ir niekieno neprašomos, apimtos transo, pranašaudavo dievų valią hegzametru. Pradžioje buvo tik viena sibilė, vėliau jų skaičius išaugo iki dešimties. Sibilių pranašystės buvo surašytos devyniose knygose, bet jos neišliko.

## Šaltiniai
Popomas Osternachas

**Popomas Osternachas** (, apie 1200 m. Osternacho pilis prie Niurnbergo, Frankonija – 1267 m. birželio 9 d. Regensburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Į Vokiečių ordiną įstojo 1227 m., vienas pirmųjų brolių, kurie apsistojo Prūsijoje. 1233 m. Kulmo valdytojas. Nuo 1241 m. Prūsijos krašto magistras. Kovojo su mongolais prie Legnicos. 1244 m. organizavo Austrijos riterių paramą kovai su Pamario hercogu Sventopelku. 1248-1253 m. tarnavo Vokietijoje.

1252 m. Šventosios Romos imperijos imperatoriaus rėmėjų išrinktas Vokiečių ordino magistru. 1254 m. Čekijos karalius Pršemislas Otokaras II paskelbė Kryžiaus žygį į Sembą. Užėmęs sembų pilis, pastatė kelias ordino pilis. Viena pirmųjų iškilo Karaliaučiaus pilis.

1256 m. nuvyko pas popiežių Aleksandrą IV, norėdamas sutaikyti abi Ordino partijas. Nepavykus, Romoje atsisakė Didžiojo magistro sosto. Nuo 1264 m. Regensburgo komtūras.

Palaidotas Vroclavo Šv. Jokūbo pranciškonų bažnyčioje.

## Literatūra
* Militzer, Klaus. Poppo von Osterna (Osternohe) 1252–1256. In: Arnold, Udo (Ed.), Die Hochmeister des Deutschen Ordens 1190–1994. Quellen und Studien zur Geschichte des Deutschen Ordens 40 = Veröffentlichungen der Internationalen Historischen Kommission zur Erforschung des Deutschen Ordens 6. Marburg 1998, page 27. ISBN 3-7708-1104-6
* Rymar E., Czy Jadwiga żona Władysława Odonica była księżniczką gdańską?, "Studia i materiały do dziejów Wielkopolski i Pomorza" (26), t. XIII z. 2, 1980, s. 58.
* Urban, William. The Teutonic Knights: A Military History. Greenhill Books. London. 2003. ISBN 1-85367-535-0

## Nuorodos
* Didieji magistrai
Marius Abramavičius

**Marius Abramavičius** (g. 1965 m. rugsėjo 13 d. Vilniuje) – Lietuvos fotografas, menininkas, keliautojas, rašytojas.

## Biografija
1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 2007–2008 m. vadovavo Užupio meno inkubatoriui. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys.

Lankėsi Japonijoje, Tibete, Irane, Indijoje, Nepale, Tailande, Kurilų salose, Turkmėnijoje, Uzbekijoje, Kazachijoje, Tadžikijoje, Turkijoje, Maroke, Kuboje ir Gruzijoje.

## Bibliografija
* *Pinigai fotografijoje*. – Vilnius, 2002.
* *Lietuvos fotografija: vakar ir šiandien*. – Vilnius, 2004.
* *ietuvos fotomenininkų sąjunga*. – Vilnius, 2004.
* *Ką tu čia dabar darai? Atvirukų ciklas*. – Vilnius, 2005.
* *Punktyrai kelio paraštėse: kelionė į Iraną 2009 m. vasarą*. – Vilnius: Versus aureus, 2010. – 288 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-267-0
* *Gruzija: klajūno užrašai.* – Vilnius: Alma littera, 2011. – 336 p.: iliustr. – ISBN 978-609-01-0103-2

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mariaus Abramavičiaus interneto svetainė
* Biografinis profilis MRU svetainėje
Konradas Tiuringietis

**Konradas Tiuringietis** (, prieš 1206 m. – 1240 m. liepos 24 d. Roma) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija

Tiuringijos žemės grafo Hermano ir Sofijos Bavarietės sūnus, Heseno grafas. 1231 m. Kryžiaus žygyje žuvus broliui Liudvikui, tapo Tiuringijos landgrafu ir Heseno valdytoju, grafu fon Gudensbergu. 1234 m. įstojo į Vokiečių ordiną.

Išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru ypatingų darbų neatliko, nes po metų mirė Romoje. Palaidotas Marburgo Šv. Elžbietos bažnyčioje.

## Literatūra
* Mägdefrau, Werner: "Thüringen und die Thüringer Landgrafschaft der Ludowinger vom Regierungsantritt Hermanns I. (1190) bis zum Tode Heinrich Raspes (1247)", in: Mägdefrau, Werner u. a. Schmalkalden und Thüringen in der deutschen Geschichte: Beiträge zur mittelalterlichen und neueren Geschichte und Kulturgeschichte, Museum Schloß Wilhelmsburg 1990.
* Patze, Hans: Die Entstehung der Landesherrschaft in Thüringen, I. Teil (= Mitteldeutsche Forschungen, Bd. 22), Böhlau Verlag, Köln/Graz 1962
* Patze, Hans / Schlesinger, Walther: Geschichte Thüringens, Böhlau Verlag, Köln/Graz 1967
* Schwarz, Hilmar: Die Ludowinger. Aufstieg und Fall des ersten thüringischen Landgrafengeschlechts, Wartburg-Stiftung: Eisenach 1993
* Werner, Matthias (Hrsg.): Heinrich Raspe – Landgraf von Thüringen und römischer König (1227–1247). Fürsten, König und Reich in spätstaufischer Zeit. (Jenaer Beiträge zur Geschichte, Bd. 3), Peter Lang Verlag, Frankfurt am Main u. a. 2003, ISBN 3-631-37684-7

## Nuorodos
Liudovingerių genealogija
Hartmanas Helderungenas

**Hartmanas Helderungenas** (, m. 1282 m. rugpjūčio 18 d.) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

## Biografija
Kilęs iš Tiuringijos Šventosios Romos imperijos kunigaikščių šeimos. Apie 1234 m. su broliu Hermanu fon Helderungenu įstojo į Vokiečių ordiną. 1238 m. Saksonijos komtūras. Dalyvavo diplomatinėse derybose, po kurių Livonijos ordinas tapo Vokiečių ordino dalimi. 1261 m. Vokiečių ordino didysis komtūras.

1273 m. išrinktas didžiuoju magistru. Jo valdymo laikotarpis pasižymėjo ordino vidaus pertvarkomis, o ne žygiais. Išplėtė ordino žemes imperijoje ir Pamaryje.