open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Buldurių konferencija

**Buldurių konferencija** arba *Rygos konferencija* – Estijos, Latvijos, Lenkijos, Ukrainos, Lietuvos ir Suomijos atstovų konferencija, įvykusi 1920 m. rugpjūčio 6 d. – rugsėjo 6 d. Bulduriuose (, dab. Jūrmalos dalis). 

## Lietuvos pozicija
Lietuva, kuriai grėsė Lenkijos agresija, siūlė Latvijai ir Estijai vietoj 5 sudaryti 3 šalių sąjungą, tačiau pasiūlymas nebuvo priimtas. Lietuvos atstovai, pasirašydami politinę sutartį, pareiškė, kad kol nebus sureguliuoti jos santykiai su Lenkija, Baltijos šalių sąjunga, kuriai priklausytų ir Lenkija, negalima. Lietuva atsisakė prisijungti prie karinės konvencijos. Lenkija siekė sudaryti karinę sąjungą, bet trukdė konfliktas su Lietuva. Konferencija priėmė rezoliuciją, rekomenduojančią abiejų šalių vyriausybėms nedelsiant pradėti derybas dėl tarpusavio santykių. 

## Karinė konvencija
Karinės konvencijos projekte buvo numatyta, kad kilus vienos ar kelių konvencijos dalyvių konfliktui su Sovietų Rusija, kitos konvencijos šalys paskelbs jai karą ir pradės karo veiksmus visomis karinėmis pajėgomis. Turėjo būti paskirtas jungtinių karinių pajėgų vyriausiais vadas ir štabo viršininkas. Latvijos vyriausybė sutiko leisti Konferencijos šalių laivams įplaukti į Latvijos uostus ir plaukioti jos teritoriniuose vandenyse per mokomąsias pratybas. 

1920 m. rugsėjo 1 d. buvo tartasi sudaryti Estijos, Latvijos, Lenkijos ir Lietuvos karinę sąjungą prieš Vokietiją, bet Suomija dalyvauti atsisakė. 

## Sutartis
1920 m. rugpjūčio 31 d. buvo pasirašyta politinė sutartis, pagal kurią šalys susitarė: pripažinti viena kitą *[[de jure]]* (jei tai dar nepadaryta); taikiai sureguliuoti ginčijamus pasienio ir teritorinius klausimus (nepasisekus kreiptis į trečiųjų teismą arba į Tautų sąjungą); nedalyvauti susitarimuose, priešiškuose kitoms sutarties šalims; sudaryti karinę konvenciją, iš esmės skirtą apsaugai nuo bolševikų valdomos Rusijos. 

## Pasekmės
1920 m. spalio 9 d. Lenkijos kariuomenės rinktinei, vadovaujamai L. Želigovskio, užgrobus Vilnių, Lietuvos ir Lenkijos santykiai nutrūko. Lietuvos vyriausybė atsisakė ratifikuoti politinę sutartį, dėl to jos neratifikavo ir kitos valstybės. 

Konferencija parengė Baltijos valstybių delegacijų tarybos statutą; taryba veikė 2 m., bet Lietuva joje nedalyvavo. Teisinė Konferencijos komisija parengė teisinių konvencijų (konsulų, pašto ir telegrafo, civilinio proceso) projektų, kurie vėliau buvo priimti ir pasirašyti.

## Šaltiniai
Čekija Eurovizijoje

**[[Čekija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 11 kartų, debiutavo 2007 metais. Nuo 2004 m. konkurso, kuomet buvo įvesta pusfinalių sistema, Čekija į finalą pateko 5 kartus ir nepateko 6 kartus.

Šalis nėra laimėjusi konkurso – aukščiausią rezultatą (šeštąją vietą) pasiekė 2018 metais, kai Mikolas Josef atliko dainą „Lie to Me“.

## Istorija

### 2007 m.

2006-ųjų balandį transliuotojas ČT oficialiai patvirtino savo dalyvavimą 2007 m. konkurse Helsinkyje, Suomijoje.

ČT surengė nacionalinį finalą pasirinkti pirmąją Čekijos dainą konkursui. Atrankoje *Eurosong 2007* dalyvavo 10 dainų, per SMS balsavimą buvo sužinotas nugalėtojas. Tačiau viena daina buvo diskvalifikuota prieš šou, todėl dalyvavo tik 9 dainos. Nugalėtoja tapo roko grupė Kabát su daina „Malá dáma“. 2007 m. gegužės 10 d. Eurovizijos konkurso pusfinalyje Čekija užėmė paskutinę vietą gaudama tik vieną tašką (kurį skyrė Estija).

### 2008 m.

Pieš 2008 m. konkursą Belgrade, Serbijoje, vėl vyko nacionalinė atranka pasirinkti šaliai dainą. 10 dalyvių dalyvavo už galimybę atstovauti Čekijai, nugalėtoja tapo Tereza Kerndlová su daina „Have Some Fun“. Per antrąjį Eurovizijos pusfinalį Kerndlová dainą atliko 8 numeriu, gavo 9 taškus (1 taškas iš Turkijos ir Maltos, 2 balai iš Kroatijos ir 5 taškai iš Makedonijos), užėmė 18 vietą iš 19, bet į finalą nepateko.

### 2009 m.

Nepaisant to, kad abu bandymai nebuvo sėkmingi, ČT patvirtino, kad dalyvaus 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyks Maskvoje, Rusija. ČT nusprendė surengti uždarą atranką. Transliuotojas nusprendė pasirinkti romų grupę Gipsy.cz. Grupė anksčiau dalyvavo ankstesniuose nacionaliniuose finaluose, abu kartus pateko į trejetuką.

Grupė dalyvavo pirmajame Eurovizijos konkurso pusfinalyje, kuris vyko 2009 m. gegužės 12 d. naktį. Tačiau grupė gavo nulį taškų ir užėmė paskutinę vietą.

### Pasitraukimas

2009 m. liepos 22 d. transliuotojas ČT oficialiai paskelbė apie savo pasitraukimą iš 2010 m. konkurso, nurodant mažą susidomėjimą konkursu.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2007–2021 m.

### Čekijos taškai

### Valstybių taškai Čekijai

## Galerija

File:ESC 2007 Czech Republic - Kabat - Mala dama.jpg|Kabát 2007 m.
File:Tereza Kerndlova - ESC 2008.jpg|Tereza Kerndlová 2008 m.
File:Radoslav Banga Noemi Fialová.jpg|Gipsy.cz 2009 m.
File:20150516 ESC 2015 Marta Jandová & Václav Noid Bárta 8033.jpg|Marta Jandová and Václav Noid Bárta 2015 m.
File:ESC2016 - Czech Republic 17.jpg|Gabriela Gunčíková 2016 m.
File:ESC2017 - Czech Republic 01.jpg|Martina Bárta 2017 m.
File:ESC2018 - Czech Republic 10.jpg|Mikolas Josef 2018 m.
File:ESC2019-CzechRepublic.jpg|Lake Malawi 2019 m.
File:Eurovision 2022 - Semi-final 2 - Czech Republic - We Are Domi.jpg|We Are Domi 2022 m.
File:Eurovision 2023 - Jury Semi-final 1 - Czechia - Vesna (03).jpg|Vesna 2023 m.


## Nuorodos
14 m.

**14** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Pasaulyje

### Mirtys

**Nedatuota**

* Gajus Julijus Cezaris Oktavianas Augustas, pirmasis Romos imperatorius, valdęs nuo 27 m. pr. m. e. iki savo mirties 14 m. e. m (g. 63 m. pr. m. e.).
## Nuorodos

* Senovės graikų ir Romos veikėjai .
15 m.

**15** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Pasaulyje

### Gimtadieniai
* **[[Rugsėjo 24]]** d. – Aulas Vitelijus Germanikas, Romos imperatorius nuo 69 m. balandžio 17 d. iki gruodžio 22 d (m. 69 m.).

## Nuorodos
Situacija

**Situacija** – problema, būsena, padėtis, kurioje atsiranda asmuo, gyvūnas, objektas arba reiškinys; asmeniui, gyvūnui, objektui ar reiškiniui konkrečiu momentu reikšminga veiksnių visuma. Ta pati situacija skirtingų asmenų/gyvūnų gali būti vertinama skirtingai, priklausomai ar jie yra situacijos dalyviai, ar stebėtojai; taip pat vertinimas priklauso nuo žinių, patirties, motyvų, jausmų, galimybių, pasirenkamo konteksto (pvz., valstybės ekonominė situacija lyginant su kitomis žemyno valstybėmis arba žmogaus teisių apsaugos situacija globaliame kontekste) ir kt.

Situacijos suvokimas gali apimti nebūtinai visus konkrečiu momentu egzistuojančius veiksnius, pvz., tikrinant bilietus viešajame transporte, bilieto rankinėje ieškantis keleivis prisimena, kad įsidėjo bilietą į rankinės kišenę, tuo tarpu kontrolierius šią situaciją vertina kitaip, nes kol kas nežino, ar keleivis tikrai turi bilietą. Jeigu keleivis randa bilietą, abiejų žmonių situacijos suvokimas susivienodina; jeigu neranda, situacijos suvokimas skiriasi, nes kontrolierius gali nuspręsti, kad keleivis apgaudinėja, nors keleivis žino, kad bilietą įsigijo. Socialiniame kontekste, skirtingas situacijos suvokimas gali turėti įtakos konfliktų atsiradimui.

Situacija gali būti priimtina, kuomet atitinka asmens lūkesčius, planus, arba asmuo nepriskiria jai ypatingos svarbos ir yra jai abejingas. Priešingu atveju situacija nepriimtina, ir asmuo gali valingai ar nevalingai siekti ją pakeisti ar pašalinti savo elgesiu, veikla; arba prisitaikyti, keisdamas savo elgesį arba požiūrį; arba jei įmanoma, iš situacijos pasišalinti pats; arba tik reaguoti emociškai. Pvz., arachnofobiją turintis žmogus, pamatęs vorą, gali pradėti šaukti (emocinė reakcija), vorą sutraiškyti (tolygu situacijos keitimui arba pašalinimui), bandyti įsiteigti, kad voro nebijo (bandymas adaptuotis) arba išeiti iš tos patalpos (pasišalinimas iš situacijos).

Esant nepriimtinai situacijai, didesnės žinios apie ją duoda prielaidas „teisingesniems“ sprendimams, nors ypatingai bauginančios ar nemalonios situacijos atveju, veikiamas baimės, panikos, pykčio ir kt. emocijų, asmuo atvirkščiai gali priimti neracionalų sprendimą.

Pagal atribucijos teoriją dalis žmonių, vertindami priežastingumą, reiškinių ir elgesio priežastimis laiko situaciją, t. y. išorinius veiksnius, priešingai nei kiti, kurie priežastis priskiria savo asmeninėms savybėms.
17 m.

**17** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Pasaulyje

### Mirtys

**Nedatuota**

* Publius Ovidius Naso, romėnų poetas (g. 43 m. pr. m. e.).
* Titas Livijus, romėnų istorikas, parašęs žymų veikalą *[[Ab Urbe condita]]* („*Nuo miesto įkūrimo*“) apie Romos istoriją nuo jos įkūrimo iki savo laikų (Augusto valdymo) (g. 59 m. pr. m. e.).

## Nuorodos
Moldavija Eurovizijoje

**[[Moldova]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 16 kartų. Debiutavusi 2005 metais, šalis į finalą pateko 11 kartų. Iki šiol Moldavijos sėkmingiausias rezultatas — trečia vieta , kurią 2017 metais pasiekė grupė SunStroke Project. Šalis taip pat 2007 metais pasiekė gerų rezultatų – atlikėja Natalia Barbu finale užėmė 10 vietą.

## Istorija

Po prasto rezultato 2006 konkurse Moldovos transliuotojas Teleradio-Moldova (TRM) paskelbė, kad pasitraukia iš dalyvavimo ir 2007 m. konkursui biudžetas nebuvo skirtas. Tačiau atsižvelgiant į visuomenės spaudimą, TRM pateikė preliminarius dokumentus dalyvauti ir konkurse dalyvavo Natalia Barbu su daina „Fight“.

2008 metais Moldovai pirmą kartą per 4 metus nepavyko patekti į finalą su džiazo stiliaus daina „A Century of Love“, buvo užimta 12 vietą iš 19 dalyvių.

2011 m. grupė Zdob şi Zdub antrą kartą atstovavo Moldovai su daina „So Lucky“, su kuria finale užima 12 vietą.

2012 m. Pasha Parfeny pelnė teisę atstovauti Moldovai su daina „Lăutar“, kuri finale užėmė 11 vietą.

## Dalyvavimas

* Jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvauja konkurso pusfinalyje. Be to, 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.

## Balsavimų istorija 2005–2021 m.

### Moldovos taškai

### Valstybių taškai Moldovai

## Komentatoriai ir pranešėjai

## Taip pat skaitykite
* Moldavija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

## Šaltiniai
Seimas (upė)

**Seimas** () – upė Rusijoje ir Ukrainoje, kairysis Desnos intakas (Dniepro baseinas).

Seimo ištakos – Simos ir Simicos santaka pietiniuose Vidurio Rusijos aukštumos šlaituose. Upė teka Rusijos Belgorodo ir Kursko srityse, Ukrainos Sumų ir Černigovo srityse. Ukrainoje yra ~250 km upės.

Iki 4 km pločio upės slėnis asimetriškas. Dešinieji slėnio šlaitai aukšti (iki 40 m), išraižyti griovų, o kairieji – lėkšti (5–10 m aukščio). Lankos daugiausia kairėje pusėje, daugiau kaip 2 km pločio. Lankose yra ežerų ir senvagių. Vaga vingiuota, šakota, iki 100 m pločio. Vidutinis gylis – 4–5 m, žemupyje – iki 7 ir net 10 m. Nuolydis – 0,2 m/km.
Dugnas smėlėtas. Sraunumose srovės greitis – iki 0,7 m/s, o platesnėse vietose – iki 0,3-0,4 m/s.
Maitinimas mišrus, didelė sniego tirpsmo įtaka. Užšąla lapkričio pabaigoje – sausio pradžioje, atsiveria – kovo pabaigoje.

Seime gyvena 22 rūšių žuvys (lydekos, kuojos, strepečiai, šapalai, raudės, saulažuvės, lynai, ešeriai, salačiai, karšiai, karosai ir kt.) Dažniausios žuvys – lydekos, aukšlės, šapalai, raudės.

Pagrindiniai intakai Ukrainoje:
* dešinieji – Klevenė (*Клевень*), didžiausiais Seimo intakas.
* kairieji – Viras (*Вир*), Bzučias (*Бзуч*).

Prie Seimo išsidėstę šie miestai: Kurskas, Rylskas, Putivlis, Kurčiatovas.
Vanduo naudojamas pramonės reikmėms ir drėkinimui žemės ūkyje.

Upės atkarpa nuo Lgovo iki Gluškovo anksčiau buvo laivuojama, ja plaukiodavo keleiviniai „Zaria“ tipo šilumlaiviai.

## Nuorodos
* Водоемы. Сейм
Andrius Bulota (1907)

**Andrius Bulota** (1907 m. rugsėjo 22 d. Putriškiuose, Padovinio valsčius – 1974 m. spalio 28 d. Druskininkuose) – Lietuvos teisininkas.

## Biografija
Dėdė visuomenės veikėjas Andrius Bulota (1872–1941).

1925 m. įstojo į Lietuvos universitetą. 1929 m. gegužės 6 d. dalyvavo pasikėsinime į ministrą pirmininką Augustiną Voldemarą. Po to per Lenkiją emigravo į Čekoslovakiją, 1931 m. persikėlė į Vieną. 1934 m. dalyvavo antinaciniame judėjime Austrijoje. 1936–1939 m. Ispanijos pilietinio karo dalyvis.

1940–1941 m. dirbo LSSR užsienio reikalų komisariate, Valstybinėje plano komisijoje. 1943–1944 m. antinacinės pogrindinės organizacijos „Lietuvos išlaisvinimo sąjunga“ narys. Su Juozu Vitu redagavo pogrindinį laikraštį „Tėvynės frontas“ ir atsišaukimus.

1945–1956 m. dirbo LSSR mokslų akademijoje. 1948–1954 m. Vilniaus pedagoginio instituto, nuo 1954 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1961–1973 m. Valstybinės teisės katedros vedėjas. 1962 m. teisės mokslų kandidatas, nuo 1965 m. docentas. 1965 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

## Bibliografija

* Nuo baltojo žirgo iki svastikos. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1962. – 176 p.: iliustr.
* Artimųjų Rytų krizė; Izraelio agresija prieš arabų valstybes: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1970. – 25 p.
* Ten, už kalnų, Ispanija. – Vilnius: Vaga, 1974. – 325 p.: iliustr.
* Limuzinas Nr. 4 (dokumentinė apysaka), išl. 1977 m.


## Šaltiniai
Jonas Bulota

**Jonas Bulota** (1923 m. birželio 4 d. Putriškiuose, Padovinio valsčius – 2004 m. birželio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, literatūrologas, pedagogas, satyrų autorius.

## Biografija
Broliai teisininkas Andrius Bulota ir žurnalistas Juozas Bulota.

1938 m. baigė Kvietiškio žemės ūkio mokyklą. 1942–1944 m. sovietinių partizanų būrio ryšininkas. 1945–1947 m. mokėsi parengiamuosiuose kursuose prie Vilniaus universiteto. 1946 m. su mokytoju Karoliu Gerulaičiu iš Laptevų jūros pakrantės parvežė grupę vaikų-našlaičių, kurių tėvai, ištremti 1941 m. iš Lietuvos, nuo bado ir šalčio žuvo Lenos deltos salose. 1947 m. įstojo į Vilniaus universitetą, persikėlė į Maskvos universitetą, kurį baigė 1952 m., įgydamas žurnalisto specialybę. 1952–1992 m. Vilniaus universiteto žurnalistikos katedros dėstytojas, nuo 1968 m. docentas. 1964 m. filologijos mokslų kandidatas.

1954–1996 m. įvairiuose rinkiniuose ir tęstiniuose leidiniuose paskelbė straipsnių ir studijų iš lietuvių periodinės spaudos, satyros ir humoro istorijos. Bendradarbiavo 1991 m. atkurtame žurnale „Karys“. Pasirašinėjo pavarde ir slapyvardžiais *J. Balčiūnas, Ig. Raudys, J. Dalgis* ir kt. Nuo 1973 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Palaidotas Rasų kapinėse.

## Bibliografija
* Už Ispanijos laisvę: lietuvių Ispanijos kovų dalyvių atsiminimai. – Vilnius: Valst. grožinės literatūros leidykla, 1957. – 512 p.: iliustr.
* Internacionalas karceryje / Aleksas Jasutis. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1958. – 189 p.: iliustr.
* Vilniaus požemiuose / Jonas Bulota, R. Šalūga. – Vilnius: Valst. politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1960. – 101 p.: iliustr.
* Aleksas Jasutis: gyvenimo ir kūrybos bruožai. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1961. – 336 p.: portr.
* Paveldėta liga: feljetonų rinkinys (dail. Sofija Veiverytė). – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1962. – 94 p.: iliustr.
* Reportažai iš požeminio Vilniaus: apybraiža. – Vilnius: Mintis, 1965. – 134 p.: iliustr.
* *Reportaże z Wileńskich podziemi*. – Vilnius: Mintis, 1966. – 126 p.: iliustr.
* Katė maiše: feljetonai, pamfletai. – Vilnius: Vaga, 1966. – 125 p.: iliustr.
* Smeigtuko gaIvutė: humoreskos (dail. Vytautas Jurkūnas). – Vilnius: Vaga, 1973. – 125 p.: iliustr.
* Herlufas Bidstrubas: piešinių ir karikatūrų albumas. – Vilnius: LSSR žurnalistų sąjunga, 1974. – 159 p.: iliustr.
* Taškai ir daugtaškiai: humoreskos ir feljetonai / Liūnė Janušytė (iliustr. Valerijonas Jucys). – Vilnius: Vaga, 1979. – 314 p.: iliustr.

## Įvertinimas
* 1968 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija
* 1973 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

## Šaltiniai
Juozas Bulota

**Juozas Bulota** (1918 m. gegužės 20 d. Putriškiuose, Padovinio valsčius, Marijampolės apskritis – 1994 m. vasario 19 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, rašytojas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, 1936 m. baigė Kvietiškio žemės ūkio mokyklą. 1942–1944 m. sovietinių partizanų būrio ryšininkas. 1944–1948 m. dirbo agentūroje ELTA, 1948–1949 m. informacijų biuro korespondentas. 1949–1956 m. visuomeninio-politinio dienraščio „Tiesa“ redakcijos skyriaus vedėjas, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1956–1985 m. satyros ir humoro žurnalo „Šluota“ redaktorius. 1960 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

Nuo 1944 m. periodikoje pradėjo skelbti satyros ir humoro kūrinius. Išleido feljetonų, humoreskų ir pamfletų rinkinių. Pasirašinėjo slapyvardžiais *B. Dovainis*, *J. Nausupis*, *J. Putrabalis, J.Drambalinis* ir kitais. Atskiromis knygelėmis rašytojo kūryba buvo leidžiama estų, baltarusių, ukrainiečių, rusų kalba. Humoreskų vertimai skelbti baškirų, estų, rusų, latvių, lenkų, moldavų, bulgarų, slovakų, azerbaidžaniečių, totorių, tadžikų, vokiečių ir kt. šalių spaudoje.

## Bibliografija
* Prieš plauką: feljetonai, humoreskos, pamfletai (dail. Sofija Veiverytė). – Vilnius: Valst. gr. literatūros leidykla, 1961. – 152 p.: iliustr.
* Kulniukų klausimas: feljetonai, humoreskos ir pamfletai. – Vilnius: Vaga, 1966. – 118 p.: iliustr.
* Papt! : feljetonai, humoreskos, pamfletai (dail. Romas Palčiauskas). – Vilnius: Vaga, 1969. – 119 p.: iliustr.
* Atbulas išradimas: humoreskos, feljetonai, pamfletai. – Vilnius: Vaga, 1974. – 111 p.: iliustr.
* Žuvęs žmogus: feljetonai, humoreskos, pamfletai (dail. Arvydas Pakalnis). – Vilnius: Vaga, 1978. – 309 p.: iliustr.
* Visapusiška moteris: humoreskos. – Vilnius: Vaga, 1981. – 184 p.: iliustr.
* Čia priėjo Kindziulis: humoreskos (iliustr. Arvydas Pakalnis). – Vilnius: Mintis, 1982. – 160 p.: iliustr.
* Šluota – 50: albumas / Juozas Bulota, Arvydas Pakalnis (dail. Jonas Varnas). – Vilnius: Mintis, 1984. – 119 p.: iliustr.
* Pagyvensim, pamatysim: humoreskos, feljetonai, pamfletai (iliustr. Fridrichas Samukas). – Vilnius: Vaga, 1988. – 413 p.: iliustr. – ISBN 5-415-00101-8

## Įvertinimas
* 1968 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

## Šaltiniai
Alfonsas Bulotas

**Alfonsas Bulotas** (g. 1946 m. spalio 10 d. Išlauže, Prienų valsčiuje) – Lietuvos kunigas, buvęs Lietuvos kariuomenės vyriausiasis kapelionas, atsargos majoras.

## Biografija
Baigė Išlaužo mokyklą. 1965 m. baigė technikos mokyklą Kaune, 1976 m. – Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją, kunigas.

1976–1983 m. Šiaulių ir Kauno parapijų vikaras. 1983–1990 m. Jurbarko raj. Šimkaičių ir Vadžgirio parapijų administratorius, 1988 m. Jurbarko rajono Sąjūdžio organizatorius. 1990–1991 m. Kauno kunigų seminarijos vedėjas ir dėstytojas. 1990 m. rugpjūčio 26 d. Kaliningrade, prie Knypavos salos, kurioje yra Karaliaučiaus katedros pastatas, aukojo nesankcionuotas Šv. Mišias J. Bretkūno „Biblijos“ vertimo į lietuvių k. 400 m. sukakčiai paminėti. Iš dalies dėl šio įvykio Kaliningrado srities administracija 1990 m. rugsėjo 15 d. leido veikti miesto katalikų bendruomenei. 1991–1992 m. Kauno Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčios rektorius, kartu 1991–1993 m. dirbo administracinį darbą Kauno kurijoje. 1993 m. ir 1995–1996 m. kardinolo V. Sladkevičiaus sekretorius. 1992–1996 m. Kauno apskr. karinis kapelionas. 1996–2002 m. Lietuvos kariuomenės vyr. kapelionas. 1996 m. majoras. Su L. Beniu parengė katalikų kalendorių „Šventųjų gyvenimai“ (1994 m.). Nuo 2003 m. Kauno Šventosios Dvasios parapijos rezidentas. Nuo 2009 m. – Raudondvario (Kauno r.) parapijos altarista. Nuo 2001 m. lapkričio 17 d. Lietuvos atsargos karininkų sąjungos narys majoras. Kanados „Knight of Columbus“ garbės narys.

## Įvertinimas
* 1996 m. lapkričio 15 d. Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministro įsakymu, už nuopelnus Lietuvos Respublikos Krašto apsaugai, apdovanotas vardiniu ginklu.
* 2008 m. balandžio 23 d. Krašto apsaugos sistemos kūrėjų asociacijos prezidento suteiktas Karininko garbės kodekso riterio vardas.
* 2008 m. rugpjūčio 30 d. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos 20 metų proga, apdovanojo I laipsnio LPKTS žymeniu Nr.126 „Už nuopelnus Lietuvai“.
* Už paramą bei bendradarbiavimą, įgyvendinant „Viešojo saugumo tarnybą“, 2010 m. gruodžio 20 d. įsakymu Nr.47TE-358 apdovanotas „Kovinės vėliavos ženklu“.

## Šaltiniai
Juozas Bulotas

**Juozas Bulotas** (1923 m. rugsėjo 16 d. Elmininkai I, Anykščių valsčius – 2001 m. spalio 5 d. Vilnius) – Lietuvos agronomas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1961 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

Nuo 1950 m. dirbo Žemdirbystės institute (1956-1989 m. Vokės filiale), 1967-1989 m. Dirvožemio skyriaus vedėjas.

Su Antanu Mejeriu ir Jonu Vaitiekūnu 1961 m. ir 1971 m. sudarė Lietuvos dirvožemių žemėlapius (mastelis 1:100 000 ir 1:300 000).

## Bibliografija
* Dirvožemio tyrimo medžiagos panaudojimas gamyboje, 1963 m.
* Žemėtvarkos planų ir dirvožemio tyrimo duomenų panaudojimas, su kitais, 1964 m.
* Lietuvos TSR dirvožemiai, su kitais, 1965 m.
* Agronomijos pagrindai, su kitais, 1967 m.
* Lietuvos TSR velėniniai jauriniai dirvožemiai, su kitais, 1978 m.

## Įvertinimas
* 1967 m. LTSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Bulgarija Eurovizijoje

**[[Bulgarija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 14 kartų. Debiutavusi 2005 metais, Bulgarija į finalą pateko penkis kartus.

## Istorija

Bulgarija pirmą kartą Eurovizijoje dalyvavo 2005 metais, kai jai atstovavo džiazo grupė Kaffe su daina „Lorraine“. Pusfinalyje daina užėmė 19 vietą su 49 taškais

Bulgarija pirmą ir vienintelį kartą į finalą pateko 2007 metais, kai Elica Todorova ir Stojanas Jankulovas atliko dainą „Water“ (). Tai buvo pirmoji bulgarų kalba atliekama daina konkurse, su kuria finale jie užėmė 5 vietą, surinkę 157 taškus.

2008 metais Bulgarijai atstovavo Deep Zone & DJ Balthazar su daina „DJ, Take Me Away“. Jie vis dėlto negalėjo pakartoti Todorovos ir Jankulovo rezultatų ir pusfinalyje užėmė 11 vietą.

2009 metų spalio mėnesį BNT paskelbė, kad Miroslav Kostadinov atstovaus Bulgarijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse, Osle, Norvegijoje. Jis dainavo dainą „Angel si ti“ (*Ангел си ти*). Tačiau trečius metus iš eilės, Bulgarijos atstovams nepavyko įveikti pusfinalio.

2011 metais Bulgarijai atstovavo Poli Genova, o šalies daina buvo dainuojama bulgarų kalba trečius metus iš eilės ir dar kartą nesėkmingai nepavyko įveikti pusfinalio, todėl ketvirtus metus iš eilės Bulgarijai nepavyko patekti į finalą.

Dainininkė Sofi Marinova atstovavo Bulgarijai 2012 m. Eurovizijoje su daina „Love Unlimited“ (). Jos daina daugiausia buvo atliekama bulgarų kalba, tačiau šios dainos frazę „I Love You“ atliko net 12 kalbų.

2013 metais Elica Todorova ir Stojanas Jankulovas antrą kartą atstovavo Bulgarijai su daina „Samo shampioni“. Pusfinalyje Bulgarija pagal žiūrovų rezultatus užėmė 6 vietą, bet pagal komisiją jie užėmė 17 (paskutinę) vietą. Elica ir Stojanas pusfinalyje užėmė 12 vietą su 45 taškais, todėl šeštą kartą iš eilės šalis nepateko į finalą.

2014 – 2015 m. šalis buvo pasitraukusi iš konkurso, grįžusi po šios „pertraukos“ Bulgarija pasiekė puikių pasiekimų. 2016 – 2021 m. visus kartus pateko į finalą: 2016, Poli Genova – 4 vieta; 2017, Kristianas Kostovas – 2 vieta (pirma pusfinalyje); 2018, Equinox – 14 vieta; 2021, Victoria – 11 vieta (trečia pasfinalyje). Bulgarija buvo pasitraukusi 2019 m., o 2020 m. konkursas buvo atšauktas, tada šaliai atstovauti turėjo Victoria – ji buvo viena iš lažybininkų ir fanų favoričių laimėti.

2022 m. konkurse Bulgarijai atstovavo roko supergrupė Intelligent Music Project su daina „Intention“, grupė pusfinalyje liko antri nuo galo ir iš 16 vietos į finalą nepateko.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2005–2022 m.

## Nuorodos

* Bulgarijos Eurovizinis tinklalapis 

## Šaltiniai
Teodoras Bumblauskis

**Teodoras Bumblauskis** (1934 m. kovo 11 d. Saušilyje, Žarėnų valsčiuje – 2025 m. gegužės 22 d. Telšiuose) – Lietuvos miškininkas ekologas.

## Biografija
1961–1969 m. dirbo Telšių miškų ūkyje vairuotoju, meistru, techniniu vadovu. 1967 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. habilituotas biologijos mokslų daktaras.

1969–1990 m. dirbo Botanikos instituto Kraštovaizdžio ekologijos laboratorijoje. Nuo 1991 m. buvo Klaipėdos universiteto dėstytojas, 1993–1996 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas; taip pat ėjo Klaipėdos universiteto Senato pirmininko pareigas, nuo 1992 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Profesoriaus mokslinė veikla apėmė bendrosios ir taikomosios ekologijos, aplinkosaugos, landšaftotyros ir biosferos evoliucijos sritis. Jis paskelbė per 170 mokslinių straipsnių ir parengė ne vieną reikšmingą monografiją, tarp jų – „Rytų žemaičių plynaukštės takoskyrinio kraštovaizdžio optimizavimas“ (1983), „Žuvinto rezervatas“ (1993), „Augalijos organinių medžiagų funkcionavimas Lietuvos ekosistemose“ (1996) ir kt.

## Bibliografija
* Rytų žemaičių plynaukštės takoskyrinio kraštovaizdžio optimizavimas, 1983 m.

## Šaltiniai
Andora Eurovizijoje

**[[Andora]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 6 kartus. Debiutavo 2004 m. ir nei karto nepateko į finalą.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2004–2009 m.

### Taškai nuo Andoros į…

### Taškai Andorai nuo…

## Nuorodos
* Andoros Eurovizinis tinklalapis
Robertas Bunevičius

**Robertas Bunevičius** (g. 1958 m. balandžio 29 d. Irkutskas) – Lietuvos gydytojas psichiatras, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Psichoendokrinologijos pradininkas Lietuvoje.

## Biografija
1982 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1999 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1983-1986 m. Švėkšnos psichiatrijos ligoninės gydytojas, 1984-1986 m. skyriaus vedėjas. Nuo 1987 m. dirba Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Endokrinologijos institute, nuo 2001 m. dar ir Psichofiziologijos ir reabilitacijos institute. 1997-1998 m. Čapel Hilio universiteto (Šiaurės Karolinos valstija) kviestinis asocijuotasis profesorius.

Kartu su kitais 1999 m. įsteigė Tarptautinę neuropsichiatrijos asociaciją (INA). Nuo 1999 m. Lietuvos biologinės psichiatrijos draugijos prezidentas, nuo 1999 m. žurnalo „Biologinė psichiatrija ir psichofarmakologija“ vyr. redaktorius.

Mirė 2014 m. balandžio 11d.

## Bibliografija
* Psichiatrija, vienas autorių, 2002 m.

## Šaltiniai
Sarugaku

**Sarugaku** (猿楽, paraidžiui "Beždžionės muzika") buvo teatro forma populiari Japonijoje XI-XIV amžiuje. Jis kilo iš "sangaku", pramogų rūšies, panašios į šiuolaikinį cirką ir kurią daugiausiai sudarė akrobatika, žongliravimas ir pantomima, kartais susiję su šokiais grojant bugnais. Sarugaku atėjo iš Kinija|Kinijos VIII a. ir susimaišė su vietinėmis tradicijomis, tiksliau Dengaku derliaus nuėmimo šventimu. XI a. įsigaliojo komiški vaizdeliai, o kiti elementai išnyko. XII a. pabaigoje Sarugaku buvo priskiriami komiški žodžių žaismai (toben), improvizuoti komiški šokiai (rambu), trumpi kelių aktorių vaidinimai. XIII a. buvo stengiamasi sunorminti žodžius, gestus, muzikinę aranžuotę ir muzikinę aranžuotę, programų kombinacijos ir gildijų (za) sistemos įvedimas iš ko kildinamos No mokyklos. Iš Sarugaku išsivystė kiogen. Ypač svarbios Jamato Sarugaku trupės aplink Narą ir Kiotą, vaidinusios Kamakuros ir Muromači laikotarpiais. Pavyzdžiui, Juzaki trupė, vadovaujama Kanami, vadino prieš jaunajį šiogūbną Ašikagą Jošimicu 1374 m. Vaidinimo sėkmė ir šiogūnato parama padėjo No teatrui atsikratyti plebėjiškos praeities ir Sarugaku buvo išstumtas.

Terminas "Sarugaku" taip pat vartojamas Japonijoje apibudinti profesiją, kuri menkina darbuotoją ar kai su darbuotoju elgiamasi kaip linksmintoju, o ne profesionalu.

## Išnašos
Elvyra Bungardienė

**Elvyra Bungardienė** (1935 m. kovo 22 d. Ukmergėje – 2021 m. lapkričio 8 d. Klaipėdoje) – Lietuvos choreografė, režisierė, scenografė.

## Biografija
Baigusi Leningrado teatro, kinematografijos ir muzikos institutą 1971–1986 m. dėstė klasikinį šokį Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetuose. 1971 m. įkūrė Klaipėdos vaikų choreografinį kolektyvą „Žiogelis“, iki 1994 m. jam vadovavo. Su „Žiogeliu“ gastroliavo TSRS (1974 m., 1977 m., 1979 m.), Prancūzijoje (1980 m.), Japonijoje (1990 m.), Danijoje (1991 m.), Turkijoje (1993 m.) ir kitose šalyse.

Sukūrė ir pritaikė scenai choreografinių spektaklių, teminių siuitų („Mes kuriame pasaką“ 1980 m., „Draugystės vainikas“ 1986 m., „Mes žaidžiame pasaką“, „Gimimo diena“, abi 1989 m., „Puota miške“ 1993 m.).

## Šaltiniai
Šchara

**Šchara** (, ) – aukščiausia Gruzijos (Svanetijos regione) ir Didžiojo Kaukazo viršukalnė, ant sienos su Rusija, apie 90 km į šiaurę nuo Kutaisio miesto. Aukštis – 5193 m.

Šchara – dalis unikalaus 12 km kalnų masyvo, vadinamo Bezengio Siena.

Nuokalnės padengtos ledynais, šiaurėje Bezengis, pietuose – Šchara, iš kurio dalinai maitinama upė Inguris. Netoli, 2 200 m aukštyje, yra Ušguli () kaimas, įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.

Pirmieji į Šcharą 1888 m. įkopė britų ir šveicarų komanda (U. Almer, J. Cockin ir C. Roth).

## Nuorodos
* Trumpai apie Šchara  (elbrus.net)
Giedrius Tomas Buračas

**Giedrius Tomas Buračas** (g. 1964 m. balandžio 11 d. Kaune) – biofizikas ir neurobiologas, mokslo populiarintojas.

## Biografija
1986 m. baigė biologiją (specializacija – biofizika) VU Gamtos mokslų fakultete.

1996 m. apgynė disertaciją iš neurofiziologinių dėmesio valdymo mechanizmų regos sistemoje Salko institute ir Kalifornijos universitete (San Diege), neurobiologijos mokslų daktaras (Ph. D.).

1983–1986 m. dirbo VU Gamtos fakulteto Biofizikos ir biochemijos katedroje; 1986–1990 m. – Puslaidininkių fizikos institute.

1988–1991 m. „Atgimimo“ priedo „Aušrinė“ korespondentas.

1992–1999 m. dirbo Salko biologijos instituto (*[[La Jolla]]*, Kalifornijos valstija) Regos centre; 1997–1999 m. – H. Hugheso medicinos institute; 1999–2002 m. – Salko biologijos instituto (*[[La Jolla]]*, Kalifornijos valstija) Sistemų neurobiologijos laboratorijoje.

2000–2002 m. Nidos (Lietuva) Aukštųjų studijų instituto projekto „Neuroninių atsakų moduliavimas“ direktorius (finansuojama NATO ir NSF).

Nuo 2002 m. dirba Funkcinio branduolinio magnetinio rezonanso vaizdavimo centre (Kalifornijos universitetas, San Diegas). Iki 2007 m. afilijuotas su Salko instituto Sistemų Neurobiologijos laboratorija.

Nuo 1997 m. publikuoja mokslo populiarinimo straipsnius „Moksle ir gyvenime“.

Nuo 1992 m. Tarptautinės smegenų tyrimo organizacijos ir Neuromokslų draugijos, 2002 m. Žmogaus smegenų topografijos organizacijos narys. 1988–1989 m. Jaunųjų mokslininkų klubo „Po Zodiaku“ (prie Lietuvos MA) viceprezidentas. 2009–2012 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės XIII-tojo Seimo narys.

Gyvena San Diege (JAV) ir Vilniuje (Lietuvoje).

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš smegenų regos centrų veiklos, neuroninių dėmesio valdymo mechanizmų žmogaus ir kitų primatų regos sistemoje ir dirbtinio intelekto tyrimo..

Dirbdamas *[[Salko biologinių studijų institutas|Salko institute]]*, atrado naujus neurobiologinius dėmesio valdymo mechanizmus regėjimo sistemoje. Šiuo metu tęsia žmogaus smegenų dėmesio valdymo mechanizmų tyrimus Kalifornijos universitete naudodamas branduolinio magnetinio rezonanso (BMR) vaizdavimo metodus, kuria naujus BMR vaizdavimo metodus, taip pat skaito paskaitas VU.

Lietuvos mokslo populiarintojas. Parašė seriją straipsnių apie neurobiologiją žurnale „Mokslas ir gyvenimas“. Apie savo darbus mokslininkas populiariai pasakoja „Lietuvos žinių“ laikraščiui (perspausdinta „Balse“ ).

## Bibliografija

**Filosofija**
* *Egzistencialistinė laisvės koncepcija.* Problemos. 1988.
* *Ad majorem gloriam Lituaniae. Studija apie S. Šalkauskį.* Aušrinė. 1989.
* *A. Maceina – filosofas ir žmogus.* Aušrinė. 1989.

**Kognityvinė neurobiologija**

''Publikacijos referuojamuose žurnaluose''

*KNYGOS*
* *Selektyvusis informacijos apdorojimas smegenyse* (*Selective Information Processing in the Visual Brain*) 1996 m.
* *Neuroniniai atsakai: Aktyviojo regėjimo atspindys.* (*Modulation of Neuronal Responses: Implications for Active Vision*) 2003 m .

## Šaltiniai
Ušguli

**Ušguli** () – keturių kaimų apylinkė Gruzijoje (Svanetijos regione), netoli Šchara kalno.

Kaimas išsidėstęs apie 2 200 m virš jūros lygio. Šis kaimas yra aukščiausiai nuolat gyvenama vieta Europoje. Gyvena apie 70 šeimų (apie 200 žmonių). Kaime yra mokykla.

Apie šešis mėnesius žiemos metu apylinkės padengtos sniegu.

Architektūrinis istorinis Ušguli ansamblis yra įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą. Būdingas Svanetijos regionui bokšto tipo namas. Kaime yra XI a. pastatyta Dievo Motinos (svanetų k. *Lamarija*) cerkvė.

## Išnašos

## Nuorodos
* apie Ušguli  ()
Jonas Buračas

**Jonas Buračas** (1898 m. liepos 8 d. Sidariai, Šiaulėnų valsčius – 1977 m. sausio 15 d. Kaunas) – Lietuvos tapytojas.

## Biografija
Brolis Balys Buračas, sūnūs Antanasir Marijus Buračai. 1927 m. baigė Kauno meno mokyklą. 1929–1930 m. tobulinosi Paryžiuje, Berlyne, Rygoje. 1945–1947 m. dėstė Kauno dailės mokykloje, 1946–1951 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute.

## Kūryba
Nuo 1936 m. dalyvavo Lietuvos ir užsienio dailės parodose. Nutapė realistinių aliejinės tapybos ir akvarelės kūrinių, vaizduojančių gamtą, architektūros paminklus, miestelius (ciklai „Etnografiniai paminklai“ 1925–1970 m., „Baltijos pajūris“ 1926–1943 m., „Miestelių ir jų apylinkių vaizdai“ 1926–1975 m., „Senoji ir nūdienė architektūra“ 1927–1976 m., „Lietuvos piliakalniai ir pilys“ 1930–1937 m., „Čia bus Kauno jūra“ 1954–1976 m.), autoportretų (1925–1973 m.), portretų (Vydūnas, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, , abu 1928 m.; Antanas Smetona, 1934 m., Mikas Petrauskas, 1937 m., Petras Rimša, 1955 m.). Tarp ankstyvesnių tapybos po studijų Paryžiuje darbų yra ir impresionistinių paveikslų. Sukūrė linoraižinių (Lietuvos kultūros veikėjų portretų ciklas, 3-4 dešimtmetyje) Kūrė ir tobulino Lietuvos valstybės apdovanojimus, taip pat Nepriklausomos Lietuvos pašto ženklus.

## Šaltiniai

* Simona Makselienė. Jonas Buračas. Albumas. Vilnius, 2010.
* Allgemeines Lexicon der bildender Kunstler des XX Jahrhunderts Bd. 5, Leipzig, 1961, S. 351.
* Simona Makselienė. Jonas Buračas.- Lithuanian Heritage / Supplement to Draugas News, Mar/Apr 2015, Vol 3 (S2), p.7-12, all covers.
* Художники народов СССР. Biobibliografičeskij spravočnik, T. II, Москва, 1972, c. 113.
* Lietuvos tapyba. P. Gudynas. Vilnius, 1976.
Object Constraint Language

**Object Constraint Language** (**OCL**) - deklaratyvi ribojimų kalba, skirta aprašyti taisykles taikomas UML modeliams. OCL sukūrė IBM kaip UML standarto dalį. Pradžioje OCL buvo tik UML praplėtimas, skirtas formaliai specifikuoti taisykles. OCL užrašomos ribojimų ir objektų užklausų išraiškos, kurios negali būti išreikštos UML ar meta modelio diagramos notacija. OCL yra naujas OMG standartas rekomenduotinas naudoti atliekant modelių transformacijas.

OCL kilo iš Syntropy projektavimo metodo. OCL 1.4 - ribojimų kalba. 2.0 versijoje OCL apibrėžimas praplėstas įtraukiant bendrus objektų užklausos kalbos apibrėžimus.

OCL kalbos sakinių struktūra sudarytų iš 4 dalių:
* Kontekstas apibrėžiantis taikymo sritį;
* Savybė(-ės), kuri apibrėžia konteksto charakteristikas;
* Operacija (pvz., aritmetinė ar atliekama su pačia savybe), kuri naudojama keisti, manipuliuoti savybe;
* Raktažodžiai (pvz., *if, then, else, and, or, not, implies*), kurie naudojami nusakyti sąlygos išraišką.
Šiaulių rajono savivaldybės herbas

**Šiaulių rajono savivaldybės herbas** – vienas iš Šiaulių rajono savivaldybės heraldikos atributų.

## Aprašymas

Herbo mėlyname lauke sidabrinis lokys, priekinėse letenose laikantis auksinį kirvį, prie kairiojo peties skydas su auksiniais ir juodais lygių galų kryžiais. Lokio liežuvis raudonas, nagai auksiniai.

## Istorija

Šiaulių rajono savivaldybės, kaip ir Šiaulių apskrities istorija ir heraldikos ištakos tos pačios. Dėl to ir šiuo atveju, svarstant herbo motyvus, iš kelių praeityje naudotų simbolių: Lietuvos raitelio, vaizduoto pavieto antspauduose nuo 1775 m., amžiaus pabaigoje atsiradusio Žemaitijos lokio ir Rusijos Imperijos laikais trijų javų gubų, daugiausia pritarimo balsų susilaukė lokys. Tačiau savivaldybės administracijos pageidavimu nutarta jį papildyti nauja simbolika, nes vietovė garsėja ir kitais įvykiais. Tai ir 1236 m. žemaičių pergalė Saulės kautynėse (siejamos su Šiaulių žeme), kai buvo sutriuškintas kalavijuočių ordinas, ir krikščionių pasaulyje išgarsėjęs Kryžių kalnas, kurį 1993 m. aplankė Šventasis Tėvas, ir švietimas bei kultūrinė veikla spaudos draudimo metais. Iš daugelio pasiūlytų variantų pasirinkti trys simboliai: lokys, kovos kirvis ir kryžiais nusėtas skydas. Kovos kirvis ir iš Žemaitijos herbo paimta lokio figūra rodo kadaise žemaičių pasiektą pergalę prieš kalavijuočius, skydas su kryžiais simbolizuoja ne tik Kryžių kalną, bet ir tvirtą šio krašto nusistatymą išsaugoti krikščioniškąsias vertybes. Sidabrinė (balta) lokio spalva ženklina Žemaitijos, o mėlyna – Trakų vaivadijos istorines spalvas, naudotas karinėse vėliavose. Jos primena dvilypę Šiaulių administracinę priklausomybę: buvo Žemaitijoje, bet mokesčius mokėjo Trakų vaivadijos Upytės pavietui. Pagaliau herbe panaudotas auksas rodo kilnumą, o juoda spalva – mokslą ir išsilavinimą.

Šiaulių rajono savivaldybės herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 1677 patvirtino 2002 m. vasario 19 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
OC-33 Pernač

**OC-33 Pernač** (рус. *ОЦ-33 Пернач*) – rusiškas automatinis pistoletas, sukurtas perkonstruojant 5,45 mm automatinį pistoletą OC-23 Drotik.

Šaudo dviem režimais – savitaisiu ir automatiniu. Taiklumui padidinti ant pistoleto gali būti uždėta peties atrama.

## Istorija
Sukurtas 1996 m. CKIB SOO konstravimo biure, nedideles jų serijas gamino KBP. Pistoletas dar buvo žinomas kaip SBZ-2, pagal pirmas konstruktorių Stečkino, Balsterio ir Zinčenkos pavardžių raides.

Turėjo pakeisti pasenusius APS, kuriuos naudoja Rusijos OMON ir kiti VRM daliniai, kitos sukarintos organizacijos. Už APS lengvesnis, paprasčiau ir pigiau gaminamas, dėl mažesnės atatrankos juo lengviau šaudyti.

## Šaltiniai
Steve Forrest

**Steve Forrest** (g. 1986 rugsėjo 25) – alternatyvaus roko grupės Placebo būgnininkas. Anksčiau grojo Evaline grupėje.

Steve Forrest 2007 m. sausį paskelbė savo ketinimą palikti Evaline, bet liko su grupe per jų 2007 Jungtinių Valstijų turą. Turo metu Evaline koncertavo su Placebo ir Forrest gavo progą susipažinti su grupe. 2008 jis perėjo į grupę Placebo ir užėmė laisvą Steve Hewitt vietą.

## Nuorodos
* Oficiali Placebo svetainė (anglų k.)
* Apie Placebo (rusų k.)
Nektarinas

**Nektarinas** – kultūrinė persikų atmaina, turinti lygią odelę. Nors persikai ir nektarinai įvardijami kaip skirtingos rūšys, kartais klaidingai manant, kad nektarinas yra slyvos ir persiko hibridas, genetiškai tai yra ta pati rūšis. Genetinių tyrimų metu buvo nustatyta, kad lygi nektarinų odelė yra viso labo recesyvinio geno pasireiškimas (tuo tarpu pūkuota persikų odelė yra dominantinis požymis). Persiko kauliuką yra sunku atskirti nuo nektarino. Į nektarino medį galima įskiepyti persiką ir atvirkščiai.

Kaip ir persikai, nektarinai gali būti geltoni, balti, gali lengvai arba sunkiai atsiskirti nuo kauliuko. Dėl plaukelių nebuvimo nektarinų odelė gali atrodyti raudonesnė nei persiko. Nektarinų veislės dažniausiai yra saldesnės nei persikų.

Nektarinų istorija yra nežinoma, jie pirmą kartą paminėti 1616 m. Anglijoje.

Nektarinai auginami Graikijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Ispanijoje, Kalifornijoje, Čilėje ir Pietų Afrikoje. Kai kurios nektarinų veislės auga ir Lietuvoje. 100 g. nektarinų turi 57 kalorijas.
2008 m. Marriott viešbučio sprogimai

**2008 m. Marriott viešbučio sprogimai** įvyko 2008 m. rugsėjo 20 d., kuomet sprogmenų prikrautas sunkvežimis sprogo priešais *Marriott* viešbutį Pakistano sostinėje Islamabade, nužudydamas 53 žmones, sužeisdamas mažiausiai 100 ir palikdamas 6 metrų gylio kraterį šalia viešbučio pastato. Dauguma sužeistųjų buvo Pakistano piliečiai; buvo pranešta ir apie 15 sužeistų užsieniečių. Maždaug du trečdaliai pastato nuo sprogimo užsiliepsnojo, o viešbučio paradinė dalis visiškai sugriuvo. Išpuolis įvyko praėjus kelioms valandoms po to, kai savo pirmąją kalbą Parlamente pristatė naujasis šalies Prezidentas Asif Ali Zardari. Didžiulis sprogimas buvo girdimas už 15 km nuo įvykio vietos.

*Marriott* viešbutis, nors ir anksčiau buvo tapęs kovotojų taikiniu, yra populiarus tarp užsieniečių, lankančių Pakistaną. 2007 m. savižudis sprogdintojas šiame viešbutyje nusinešė savo ir dar vieno asmens gyvybę. 

## Ataka

Viešbučio savininkas, šiitas Sadruddin Hashwani pasakojo, kad sunkvežimį su sprogmenimis, ketinantį patekti į viešbučio teritoriją, bandė sustabdyti viešbučio apsaugos darbuotojai. „Buvo paleisti keli šūviai. Vienas iš mūsų apsauginių atidengdamas atsakomają ugnį pataikė į sunkvežimį, sukeldamas sprogimą. Visi šie pareigūnai žuvo.“, teigė S. Hashwani.

Policijos teigimu, dėl sprogimo buvo pažeisto gamtinių dujų kanalo, viešbučio paskutiniame aukšte kilo didelis gaisras. Gaisro metu buvo smarkiai apgadinti apie du trečdaliai viso pastato, o pirmame aukšte esantis priėmimo holas - visiškai sunaikintas. 

Po išpuolio, laikinai krovininiams automobiliams buvo draudžiama įvažiuoti į Islamabado teritoriją.

Daug valdžios lyderių buvo vos keletą šimtų metrų nuo įvykio vietos, pietaudami premjero namuose. Tiek Prezidentas Zardari, tiek premjeras Yousaf Raza Gilani pasmerkė ataką ir užtikrino nusiteikimą kovoti su terorizmu. 

Per nelaimę liepsnose žuvo Čekijos ambasadorius Pakistane Ivo Žďárek. Ligoninės ir saugumo pareigūnai pranešė jog tarp nukentėjusiųjų yra 6 vokiečiai, 4 britai ir 1 danų diplomatas. Filipinų pilietis, dirbęs viešbučio priimamajame, atsipirko sužeidimais. 

## Tarptautinė reakcija
Steve Hewitt

**Steve Hewitt** (g. 1971 m. kovo 22 d., Nortviče, Češire, Anglijoje) – anglų būgnininkas.

Buvo grupės Placebo būgnininkas nuo 1996 m. vidurio iki 2007 m. spalio.

Prieš prisijungdamas prie Placebo, Hewitt buvo įvairių grupių narys, tokių kaip Electric Crayons, K-Klass, The Mystic Deckchairs, Boo Radleys ir Breed. Jis taip pat dirbo kaip sesijos muzikantas.

## Įranga
**Būgnai**
* Yamaha maple tradicija (22„ bosas, 10“, 14„ ir 16“ toms)
* Sonor 14x5„ pagauna būgną spąstais
* Brady 12x6“ aux spąstų būgnas

**Lėkštės**
* Zildjian lėkštėsSteve Hewitt
* Tradicija – 12„ sensacijos, 14“, 16, 18„ ir 20“ susidūrimo, 22„ išvyka, 18“ porceliano, 13„ Padarytos pagal užsakymą (šalutinės) lėkštės ir 14“ Naujos Dūžio lėkštės.

## Asmeninis gyvenimas
* Turėjo dukterį Emily.

## Nuorodos
* Apie atlikėją last.fm (anglų k.)
* Oficialus Placebo tinklalapis (anglų k.)
* Apie Placebo (rusų k.)
Jack Johnson

**Jack Hody Johnson** (g. 1975 m. gegužės 18 d. Havajuose) – amerikiečių dainininkas, dainų autorius, muzikantas, kino filmų kūrėjas.

Jack Johnson komercinės sėkmės sulaukė 2001 m. išleidęs debiutinį albumą *Brushfire Fairytales*. Jo muzika priskiriama akustinės muzikos ir lengvojo roko žanrams.

2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs aštuonis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Meet the Moonlight“, išleistas 2022 m. birželį.

## Biografija

Jack Johnson gimė garsaus banglentininko Jeff Johnson šeimoje. Banglenčių sporto pradėjo mokytis būdamas 5 metų. Lankė Kahuku Vidurinę mokyklą Oahu Nort Šoro. Johnson pradėjo rašyti dainas kolegijos metais Kalifornijoje, Santa Barbaros universitete, grojo gitara.

## Diskografija
* *Brushfire Fairytales* (2001)
* *On and On* (2003)
* *In Between Dreams* (2005)
* *Sleep Through the Static* (2008)
* *[[To the Sea]]* (2010)
* *[[From Here to Now to You]]* (2013)
* *All the Light Above It Too* (2017)
* *Meet the Moonlight* (2022)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Tao-Klardžetija

**Tao-Klardžetija** (), dar žinoma kaip **Bagratidų Iberija** (), **Iberijos karalystė** – istorinė valstybė dab. Gruzijos ir Turkijos teritorijose, istoriniame Tao-Klardžetijos regione. Ji apėmė dabartinės Gruzijos regionus Adžariją ir Samcchė-Džavachetija, taip pat Turkijos Ardahano, Rizės ir Artvino, dalį Erzurumo, Karso provincijų.

## Istorija

Nuo VII a. būsimosios valstybės regioną valdė Armėnijos emyratas, tačiau vietos kunigaikščiai turėjo autonomiją kaip Iberijos kunigaikštystė. 813 m. smulkios Klardžetijos kunigaikštystės kunigaikštis (*eristmvari*) Ašotas I iš Bagrationų dinastijos pradėjo kovą prieš arabus, pripažindamas Bizantijos valdžią ir gaudamas kuropalatino titulą. Jis pamažėle ėmė atkovoti žemes iš arabų, prijungdamas aplinkines kunigaikštystes. Taip susikūrė nepriklausoma Tao-Klardžetijos karalystė, ilgainiui tapusi vienu svarbiausių gruzinų politinių ir kultūrinių centrų. Karalystė daug kovojo su kitomis Gruzijos karalystėmis šiaurėje, ypač su Kartlija ir Tbilisio emyratu, siekdama sukurti vieningą Gruziją.

Tačiau karalystės viduje egzistavo daug vidinių neramumų. Po Davido I nužudymo kilo pilietinis karas, kuriame prie š savo pagrindinį priešininką, Davido žudiką Nasrą, laimėjo Adarnazis I (881–923 m.), kuris 888 m. karūnavosi gruzinų karaliumi. Valdant Adarnazio sūnui Davidui II (923–937 m.) gruzinai sėkmingai kovojo su Bizantijos agresija. IX a. pabaigoje valstybė suskilo į smulkias kunigaikštystes, o svarbiausios Bagrationų linijos valdė Klardžetijoje ir Tao (pastarieji titulavosi visų gruzinų karaliais). Davidas III iš Tao (961–1001 m.) padėjo Bizantijai, ir už tai gavo daugybes žemių, išplėsdamas savo karalystės ribas iki Vano ežero.

Davido III iniciatyva buvo iškeltas karalius Bagratas III, kuris dėl įvairių dinastinių ryšių tapo visų Gruzijos karalysčių paveldėtoju, 1008 m. suvienydamas visą Gruziją, įskaitant ir Tao-Klardžetiją.
Didysis Kaukazas

**Didysis Kaukazas** (, ) – kalnų sistema tarp Kaspijos ir Juodosios jūrų, drauge su Mažuoju Kaukazu sudaro Kaukazo kalnus. Driekiasi ~1100 km iš šiaurės vakarų į pietryčius, nuo Anapos iki Apšerono pusiasalio. Yra Rusijos, Azerbaidžano, Gruzijos, Abchazijos ir Pietų Osetijos teritorijose. Didžiajame Kaukaze yra aukščiausia Europos viršukalnė – Elbrusas (5642 m). Kitos aukščiausios viršukalnės – Dychtau (5204 m), Koštantau (5152 m), Puškino k. (5100 m). Didžiajame Kaukaze yra virš 2000 ledynų, kurių bendras plotas 1430 km².

## Viršūnės
* Elbrusas, 5642 m
* Dychtau, 5205 m
* Šchara, 5201 m
* Koštan Tau, 5151 m
* Šota Rustavelio viršukalnė, 4859 m
* Kazbekas, 5047 m
* Tebulosmta, 4493 m
* Diklosmta, 4285 m
* Bazardiuziu, 4466 m
* Babadagas, 3629 m
* Katyn Tau, 4979 m
* Aleksandro Puškino viršukalnė, 5033 m
* Džangi Tau, 5051 m
* Tetnuldis, 4858 m
* Ušba, 4710 m
* Ailama, 4525 m
* Adai Chochas, 4408 m

## Perėjos
* Darjalo tarpeklis
* Mamisono perėja
* Diubraro perėja

## Šaltiniai
Nijolė Būraitė

**Nijolė Būraitė** (g. 1956 m. sausio 17 d. Druskininkai) – Lietuvos dailininkė tapybos restauratorė.

## Biografija
1982 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1976 m. restauruoja sienų tapybą. Nuo 2000 m. bendrovės „Restauravimo projektai“, UAB „Vilniaus restauratorius“ dailininkė restauratorė.

Restauratorių sąjungos narė.

## Darbai
* Kauno Švč. M. Marijos Apsilankymo pas Elzbietą bažnyčia ir Pažaislio vienuolynas, sienų tapyba, 1976-1987 m.
* Lietuvos banko Kauno skyriaus sienų tapyba, 1996 m. ir 2001 m.
* Kauno evangelikų liuteronų bažnyčia, freskos, 1984 m.
* P. Kalpoko 1938 m. sukurta freska Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmuose, 1984 m.
* Kauno kunigų seminarijos Švč. Trejybės bažnyčios presbiterija, skliautų tapyba, 1999 m.
* Panevėžio Kristaus Karaliaus katedra, freska, 2002 m.

## Šaltiniai
Jonas Juozas Burba

**Jonas Juozas Burba** (1907 m. vasario 1 d. Skuodas – 1952 m. balandžio 26 d. Krasnozerskoje, Novosibirsko sritis, 1990 m. gegužės 20 d. perlaidotas Panevėžio kapinėse) – Lietuvos grafikas.

## Biografija
1923–1926 m. mokėsi Kauno meno mokykloje. 1929–1933 m. studijavo dailės akademijose Drezdene, Leipcige; tobulinosi Ciuriche. 1935–1936 m. Valstybės saugumo departamento muziejaus ir archyvo vedėjas. 1936–1940 m. dirbo Susisiekimo ministerijoje. Dėstė Kauno prekybos mokykloje, vadovavo bendrovei „Jonas J. Burba: Grafika, reklama, spauda“. 1941 m. ištremtas į Altajaus kraštą.

## Kūryba
Apipavidalino ir iliustravo knygų (Antanas Smetona. Raštai t. 1-2 ir 4, 1930 m.; Juozas Lazauskas (1892). Pelėda, norim skaitom, norim rašom, 1933 m.), žurnalų („Naujasis žodis“, „Gaisai“, „Jaunoji Lietuva“, „Spaudos menas“). Sukūrė Vytauto Didžiojo ordino penkių laipsnių ženklus (1930 m.), Kauno herbą ir vėliavą (1935 m.), Pirmosios tautinės olimpiados medalį, ženklelį, plakatą (1938 m.), III Europos krepšinio čempionato varžybų Kaune plakatą ir prezidento prizą (1939 m.), pašto ženklų (1938–1940 m.). 1932 m. Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčiai (Taujėnų valsčius) nutapė altoriaus paveikslą „Šv. Antanas su Kūdikėliu Jėzumi“.

## Įvertinimas
1934 m. Vytauto Didžiojo ordinas.

## Šaltiniai