open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Svajonė

**Svajonė** arba **svaja** – minčių sukurtas vaizdinys apie malonius, trokštamus dalykus, apie vilčių išsipildymą.

Klasikinė Zigmundo Froido psichoanalizė nevertino svajonių, laikydama jas neišsipildžiusios asmenybės požymiu. Karlo Gustavo Jungo analitinė psichologija pabrėžė skirtumą tarp pasyvaus fantazavimo ir aktyvios vaizduotės, šią laikydama svarbiu asmenybės brendimo veiksniu. Ypač į svajones, fantazijas linkę žmonės, neretai nebeskiriantys realybės nuo savo sukurtų vaizdinių, gali turėti psichologinių sutrikimų. Eric Klinger tyrimais nustatė, kad dauguma žmonių svajoja apie kasdieniškus dalykus ir svajonėmis tik siekia prablaškyti nuobodulį. Tačiau Eli Somer mokliškai įrodė, kad svajonės gali ir kenkti tuo atveju kai asmuo nebegali atlikti kasdienės veiklos, įprastų užduočių.

Svajonėmis įvardinamos ne tik asmeninės svajonės, bet ir kolektyviniai troškimai, pavyzdžiui, „svajonė apie šviesesnį rytojų“, „svajonė apie laisvę“. „Rožinėmis svajonėmis“ ironiškai įvardinamos tokios svajonės, kurių išsipildymas nerealus.

## Šaltiniai
Vroclavo ekonomikos universitetas

**Vroclavo ekonomikos universitetas** – valstybinis universitetas, įsikūręs Lenkijoje, Vroclave. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinguose ji užima 35-ąją vietą (2012 m. duomenimis).

1947 m. universitetas buvo įkurtas kaip privati verslo mokykla, pavadinta *Prekybos koledžu* (. 1954 m. buvo nacionalizuotas ir pavadintas *Ekonomikos koledžu* (). 1974 m. universitetas buvo pavadintas Lenkų ekonomisto Oskaro Langės garbei, tačiau šis vardas nebuvo įtrauktas į oficialų anglišką universiteto pavadinimą. 2008 m. gegužės 8 d., keičiant universiteto pavadinimą į Vroclavo ekonomikos universitetą, Oskaro Langės pavardė buvo pašalinta iš pavadinimo.

Šiuo metu jame studijuoja per 18 tūkst. studentų, dirba 743 darbuotojai (638 dėstytojai, iš kurių 137 – profesoriai). Universitete studentai gali mokytis bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Universitete vykdomi įvairūs moksliniai tyrimai naudojant pažangiausias technologijas. Jis dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose.

Čia studijavo Lešekas Čarneckis (vienas iš turtingiausių Lenkijos žmonių pagal Forbes žurnalo duomenis) bei Ježis Šmaidzinskis, buvęs Lenkijos gynybos ministras.

## Universiteto fakultetai
* Ekonomikos mokslų fakultetas
* Inžinerijos ir ekonomikos fakultetas
* Vadybos, kompiuterinių mokslų ir finansų fakultetas
* Regioninės ekonomikos ir turizmo fakultetas

## Rektoriai

## Šaltiniai
Karavankai

**Karavankai** (; ) – kalnų grandinė Alpėse Slovėnijos ir Austrijos pasienyje. Grandinės ilgis apie 120 km, tad tai viena ilgiausių kalnų grandinių Europoje.

Kartu su Kamniko ir Savinjos Alpėmis Karavankų grandinė sudaro natūralią sieną tarp Austrijos ir Slovėnijos. Tai viena seniausių administracinių sienų Europoje, nes ji buvo siena tarp Karintijos hercogijos ir Karniolos (kitaip vadinamos *Kraina*) beveik tūkstantį metų. Prieš tai šios grandinės buvo Karantanijos slavų kunigaikštystės pietinė siena, o dar anksčiau – Senovės Romos provincijos Noriko siena.

Kalnagūbrį kerta eilė kalnų perėjų, kuriomis eina svarbūs prekybiniai maršrutai. Viena jų yra  ar  perėja, esanti 1370 m aukštyje ir naudojama nuo priešistorinių laikų.
Dabar Karavankus kerta Karavankų geležinkelio ir automobilių tuneliai, jungiantys Filachą Austrijoje ir Jesenices Slovėnijoje.

Karavankai tinka alpinizmui, joje yra daug alpinistų prieglaudų. Nuo daugelio viršūnių gerai matyti Klagenfurto apylinkės Austrijoje ir Liublianos apylinkės Slovėnijoje. Austrijos pusės šlaitai yra uolėti ir statūs, o Slovėnijos pusės šlaitai lėkštesni, virš 1700 m. apaugę žolėmis ir krūmais, o žemiau – eglėmis ir žemomis pušimis

Pagrindiniai kalnai:
* Stolas (, ) – 2236 m
* Kepa (, ) – 2143 m
* Peca (, ) – 2113 m
* Golica (, ) – 1836 m
* Vrtača (, ) – 2180 m
* Košuta – 2133 m
* Veliki vrh – 2088 m
* Begunjščica – 2063 m
* Košutica – 1968 m
* Dovška Baba () – 1892 m
* Klekas () – 1754 m

## Nuorodos
* Karavanke at Summitpost
Karavankų geležinkelio tunelis

**Karavankų geležinkelio tunelis** (; ) – ketvirtas pagal ilgį Austrijos geležinkelio tunelis ir ilgiausias Slovėnijos geležinkelio tunelis (7976 m ilgio). Tunelis eina po Karavankų kalnų  Rožcos perėja ir jungia *Sankt Jakob im Rosental* pietų Austrijoje ir Jesenices šiaurės Slovėnijoje. Tunelis svarbi Karavankų geležinkelio dalis, o Karavankų geležinkelis kartu su Bohinio (*Bohinj*) geležinkeliu buvo nutiesti dar Austrijos-Vengrijos laikais tam, kad sujungtų Triesto uostą su Klagenfurtu (Karintijos žemės sostinė).

Tunelis svarbus tarptautiniame geležinkelių susisiekime. Per dieną juo pravažiuoja daugiau kaip 80 traukinių.

## Istorija

1867–1918 m. Triestas buvo Austrijos-Vengrijos dalis. Jis buvo pagrindinis Austrijos jūrų uostas, pro kurį vyko jūrų prekyba, tačiau neturėjo efektyvaus geležinkelio susisiekimo su pačia Austrija. Siekiant paskatinti prekybą per Triestą ir kartu visą Austrijos jūrų prekybą buvo nutarta 1901 m. nutiesti Karavankų geležinkelio liniją, jungiančią Triestą ir Klagenfurtą. 1906 m. spalio 1 d. erchercogas Pranciškus Ferdinandas atidarė Karavankų tunelį. Karavankų linija sujungė dabartinių Slovėnijos ir Austrijos žemes. 

## Šaltiniai
Baltijsko miesto gyvenvietė

**Baltijsko miesto gyvenvietė** () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Baltijsko municipaliniame rajone. Centras – Baltijskas. 2010 m. buvo 33 600 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2006 m. sausio 1 d. vietoje Baltijsko miesto apygardos. Ribojasi su Baltijos jūra, Divnojės kaimo ir Primorsko miesto gyvenvietėmis bei Aistmarėmis ir Lenkija pietuose. Gyvenvietei taip pat priklauso Aistmarių Nasypnojės sala.

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 20 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Baltijsko miesto gyvenvietę sudaro:    
* Baltijskas, miestas,
* Beregovojė, kaimas,
* Luninas, kaimas.

## Šaltiniai
Kalikstas III

**Kalikstas III** (1378 m. gruodžio 31 d. – 1458 m. rugpjūčio 6 d.), tikrasis vardas ***Alfonso de Borja***,  popiežius nuo 1455 m. balandžio 8 d. iki jo mirties 1458 m.

## Biografija
Alfonso de Borja gimė La Torrettos vietovėje tuomet Aragono karalystėje (dabar – Ispanijos teritorijoje), smulkaus žemvaldžio šeimoje. Didžiosios vakarų schizmos metu jis palaikė antipopiežių Benediktą XIII. 1429 m. palaikė popiežių Martyną V prieš antipopiežių Klemensą VIII. Jaunasis Alfonso de Borja dėstė teisę Lleida universitete, buvo Aragono karalystės diplomatas. Po popiežiaus Eugenijaus IV ir Aragono karaliaus Alfonso V tapo kardinolu.

Buvo išrinktas popiežiumi 1455 m. kaip „kompromisinis kandidatas” tų metų konklavos metu. Nors ir būdamas senyvo amžiaus, iš karto bandė organizuoti kryžiaus žygį prieš turkus, 1453 m. užėmusius Konstantinopolį. 

Kalikstas III paskyrė du savo sūnėnus kardinolais. Vienas iš jų, Rodrigo de Borja, vėliau tapo popiežiumi Aleksandru VI, liūdnai pagarsėjusiu korupcija ir amoralumu.

1456 m. birželio 29 d. Kalikstas įsakė, kad bažnyčios varpai skambėtų kiekvieną vidurdienį, šitaip kviesdami melstis, siekiant nutraukti Osmanų imperijos kariuomenės vykdytą Belgrado apgultį. Vengrijos karalystės kariuomenei laimėjus mūšį su turkais, Kalikstas III, norėdamas įamžinti šią dieną, liepė kiekvienų metų rugpjūčio 6 d. minėti Kristaus atsimainymą.

Popiežius Kalikstas III 1456 m. įsakė antrą kartą, jau po mirties, teisti Žaną d'Ark. Teismo sprendimu ji buvo pripažinta nekalta. Tais pačiais metais jis atnaujino pirmtakų pamirštą draudimą, uždrausdamas krikščionių ir žydų socialinius kontaktus.

Kaliksto III herbe vaizduojamas besiganantis jautis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
Rožca

**Rožca** (, ) – žolėmis apaugusi aukštikalnių kalnų perėja vakarų Karavankuose. Perėja tarp Hruški vrho ir Kleko viršūnių.

Perėja kerta Austrijos ir Slovėnijos sieną. Yra virš Jesenicių miesto. Perėjos šlaitai naudojami kaip avių ganyklos.

Po perėja eina Karavankų geležinkelio tunelis.
Hruški vrhas

**Hruški vrhas** (; ) – Vakarų Karavankų kalnų viršūnė (1776 m aukščio) tarp Dovška Baba ir Kleko kalnų. Į rytus nuo šio kalno eina Rožcos perėja.
Barščevas (Choroščius)

**Barščevas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 3 km į pietryčius nuo Choroščiaus ir apie 11 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė LDK. XIX a. buvo kaimas, Balstogės apskrities Choroščiaus valsčiaus centras.

Nuo 1945 m. iki 1954 m. kaimas buvo Barščevo valsčiaus centras. 

## Šaltiniai
Čaplinas

**Čaplinas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Choroščo ir apie 10 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1516 m. šioje vietovėje rūmus pasistatė bajoras *Stefan Andrzejewicz Czaplicz*, nuo kurio pavardės ir kilęs kaimo pavadinimas. 1662 m. rūmai priklausė *Jakub Wilczewski*, kurio valdose gyveno 19 žmonių. 1790 m. kaime pastatytas malūnas, tuo metu kaime gyveno šios šeimos: *Moniuszk*, *Cybulski*, *Łyszczyński*, *Godlewski*, *Sandarski*.
Dzikiai

**Dzikiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Choroščo ir apie 13 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Supraslio upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Dzikie - Most kolejowy nad Suprasla.jpg|Tiltas per Supraslio upę
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Dzikie - Supraśl river.JPG|Supraslio upė
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Dzikie - S.JPG
Vytautas Vitkauskas

**Vytautas Vitkauskas** (1935 m. rugpjūčio 1 d. Kuršėnuose – 2012 m. vasario 18 d. Šiauliuose, palaidotas Kuršėnuose) – Lietuvos kalbininkas, leksikografas, redaktorius.

## Biografija
1958 m. baigė Vilniaus universitetą, 1975 m. apgynė filologijos mokslų kandidato (dabar – humanitarinių mokslų daktaro) disertaciją „Žemaičių dūnininkų šnektų morfofoneminiai dialektizmai“. 1999 m. apgynė habilitacinį darbą „Lietuvių kalbos tarmių morfofoneminiai reiškiniai ir jų svyravimas“.

Nuo 1958 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (dab. Lietuvių kalbos institutas) Kalbos istorijos ir dialektologijos sektoriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1963 m. – to paties instituto Žodynų sektoriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1990–2001 m. vadovavo Žodynų skyriui. Dėstė Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, nuo 2001 m. profesorius. 

## Mokslinė veikla
V. Vitkauskas – „Lietuvos TSR upių ir ežerų vardyno“ (1963 m.) vienas sudarytojų, akademinio „Lietuvių kalbos žodyno“ autorius (1973–1981 m.) ir redaktorius (1978–1995 m.), nuo 1994 m. – vyr. redaktorius (1996–2002 m.). Šiam veikalui užrašė apie 65 000 žodžių iš įvairių tarmių. Už darbą prie Žodyno kartu su kitais 1996 m. paskirta Lietuvos mokslo premija. Daug dirbo rengiant „Lietuvių kalbos žodyno“ elektroninį variantą (2005), „Dabartinės lietuvių kalbos žodyno“ (vyr. red. S. Keinys) 3–5 leidimus (1993, 2000, 2004 m.).

V. Vitkauskas – lietuvių tarminės leksikografijos pradininkas. 1976 m. išleido „Šiaurės rytų dūnininkų šnektų žodyną“, 1988 m. kartu su Gertrūda Naktiniene ir Aldona Paulauskiene – „Druskininkų tarmės žodyną“ (J. Balčikonio premija).

Paskelbė straipsnių lietuvių dialektologijos, kalbos kultūros, teatro klausimais. Keliolikos knygų autorius. „Lietuvių kalbos atlasui“ ištyrė 22 gyvenamąsias vietas.

## Įvertinimas
* 1996 m. Lietuvos mokslo premija.
* 2002 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius.
* 2004 m. Kuršėnų garbės pilietis.
* 2012 m. Vytauto Vitkausko vardu pavadinta Kuršėnų miesto biblioteka.

## Literatūra
* *Atsiminimai apie Vytautą Vitkauską*. Vilnius: Lietuvių kalbos institutas: Lietuvių kalbos draugija, 2015.

## Šaltiniai
Tenkytai (Beregovojė)

**Tenkytai** (arba ***Tenkyčiai***; , nuo 1946 m. ***Beregovojė***, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Baltijsko rajone, Aistmarių nerijoje, nuo 2006 m. sausio 1 d. Baltijsko miesto gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Sembos žemės kaimo pavadinimas *Tenkitai* prūsiškos kilmės. Minimi nuo 1540 m.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 43 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Zemliando rajono (*Земландский район*), 1946 m. rugsėjo 7 d. – 1963 m. Primorsko rajono, 1963 m. – 2006 m. sausio 1 Primorsko miesto apylinkės kaimas.

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Grasilda Blažiene: Hydronymia Europaea, Sonderband II, Die baltischen Ortsnamen. Wolfgang Schmid Hrsg., Steiner Verlag Stuttgart 2000.
* G. Gerullis: Die altpreußischen Ortsnamen. Berlin, Leipzig 1922.
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Klepačė (Balstogė)

**Klepačė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietryčius nuo Choroščo ir apie 7 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Horodniankos upė. Kaime įsikūręs folkloro ansamblis *Klepaczanki*. Kaime yra Klepačės geležinkelio stotelė.

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. pradžioje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas 1510 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Gatvės

*Cicha, Długa, Dolna, Gliniana, Górna, Graniczna, Grzybowskiego, Kolejowa, Krótka, Letnia, Łagodna, Łąkowa, Mokra, Myśliwska, Nadrzeczna, Niewodnicka, Piaskowa, Polna, Poprzeczna, Przejazd, Równoległa, Spokojna, Stawowa, Sucha, Wąska, Wiosenna, Wodociągowa, Zagórna, Zaułek ir Żwirowa*.


Vaizdas:KLEPACZANKI.jpg|Folkloro ansamblis **Klepaczanki''


## Geležinkelio ruožas

## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.).
Liskai (Lenkija)

**Liskai** (, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Choroščo ir apie 10 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica  kelias ir vaivadijos kelias Nr. . Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Mincė

**Mincė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1558 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1727 m. kaime gyveno 56 žmonės. 

## Literatūra

* Inwentarz y liczba skarbowa starostw Branskiego y Saraskiego 1558 sporządzony przez Stanisława Dziewiałtowskiego przy przekazaniu ich we władanie Krzysztofowi Olendzkiemu (w:Akty izdavajemyje Vilenskoj Archeograficzeskoj Komisjej dla razbora drewnich aktov. Wilno 1865-1914. t.XIV) str.24
Šv. Urbonas I

**Šventasis Urbonas I** – katalikų bei stačiatikių šventasis, popiežius nuo 222 m. spalio 14 d. iki 230 m, Kaliksto I įpėdinis, gimęs Romoje.  Ilgai buvo manoma, kad Urbonas mirė kankinio mirtimi, tačiau naujausi moksliniai atradimai leidžia manyti, kad šis popiežius mirė natūralia mirtimi.

Mažai yra žinoma apie jo gyvenimą, todėl laikui bėgant atsirado daug mitų bei nesusipratimų. Nepaisant šaltinių trūkumo, jis yra pirmasis popiežius, kurio valdymo laikai yra tiksliai nustatyti. Yra išlikę du žinomi šaltiniai, kurie patvirtina Urbono pontifikatą: Euzebijaus iš Cezarėjos bažnyčios istorija bei užrašas *Coemeterium Callisti*, kuriame įvardijamas popiežius.

Urbonas tapo popiežiumi tais metais, kuriais buvo nužudytas Romos imperatorius Elagabalas bei valdė Aleksandro Severo laikas. Manoma, kad Urbono pontifikatas buvo ramus laikas krikščionims, kadangi Aleksandras Severas nepersekiojo jų.

## Potifikatas
Urbonas I tęsė priešišką Kaliksto I politiką antipopiežiaus šv. Hipolito atžvilgiu.  Tais laikais Bažnyčia Romoje augo ir vystėsi. Urbonui I yra priskiriama dekretas dėl tikinčiųjų aukų Šv. Mišių metu, kuriame teigiama, kad tikinčiųjų aukos gali būti skirtos bažnytiniams tikslams, krikščioniškos bendrovės gerovės užtikinimui bei varguoliams. 

Šventojo Urbono I liturginis minėjimas – gegužės 25 d. Į jį kreipiamasi pagalbos audrų bei žaibų metu. Dažniausiai vaizduojamas su vynu ir vynuogėmis; prie sulaužytos kolonos ir nuo jos nukritusio stabo; rykšte; stulpu ir jo nukirsta galva.

## Palaidojimo vieta
Buvo manyta, kad Urbonas I palaidotas *Coemetarium Praetextati*, kur buvo kapas su jo užrašytu vardu. Tačiau kasinėjimų Kaliksto katakombose metu italų archeologas Giovanni de Rossi atidengė sarkofago viršų, kuris leidžia manyti, kad būtent ten yra palaidotas popiežius. De Rossi taip pat surado palaidotų šiose katakombose kankinių ir išpažinėjų sąrašą, kuriame buvo minimas ir Urbono vardas. Archeologas padarė išvadą, kad Urbonas, palaidotas Coemetarium Praetextati tai vyskupas, o popiežius palaidotas Šv. Kaliksto katakombose. Tačiau daugelis istorikų su tuo nesutinka, remdamiesi popiežiaus Siksto III šventųjų, palaidotų Šv. Kataliksto katakombose, sąrašu. Ten minimas Urbonas priskiriamas ne Romos popiežiams, o užsienio vyskupams. Todėl visgi galima manyti, kad popiežius Urbonas I yra palaidotas Coemetarium Praetextati.

## Legendos ir mitai
Kadangi neišliko jokių amžininkų raštų apie Urbono pontifikatą, yra neįmanoma nustatyti, kurios legendos ir jo poelgiai yra tikri, o kurie – pramanyti. Informaciją apie Šv. Urboną galima rasti ir Šv. Cecilijos aktuose, ir *Liber Pontificalis*, tačiau ji – abejotina. 

Į Katalikų bažnyčios brevijorių yra įtraukta istorija apie vieną iš daugelio atsivertusiųjų Šv. Urbono dėka – Šv. Tiburtijų ir jo brolį Šv.Valerijoną, Šv. Cecilijos vyrą. Jam taip pat priskiriamas įsakymas Šv. Mišių metu naudoti auksiniu arba sidabrinius indus ir patenas. 

Teigiama, kad Urbonas savo malda nuvertė stabą nuo kolonos. Tikima, kad būtent po šio atsitikimo jis buvo muštas kankinamas, o vėliau jam buvo nukirsta galva.

	

## Šaltiniai
Divnojės kaimo gyvenvietė

**Divnojės kaimo gyvenvietė** () – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Baltijsko municipaliniame rajone. Centras – Divnojė. 2010 m. buvo 841 gyventojas.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. liepos 3 d., reorganizavus Zelenogradsko rajono Povarovkos apylinkę ir Baltijsko miesto apygardą. Ribojasi su Baltijos jūra, Pereslavskojės kaimo gyvenviete, Baltijsko ir Primorsko miesto gyvenvietėmis.

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 7 deputatai, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Divnojės kaimo gyvenvietę sudaro kaimai:    
* Divnojė,
* Cvetnojė,
* Čeriomuchinas,
* Krylovka,
* Nivos,
* Parusnojė,
* Prozorovas,
* Tichorečenskojė.

## Šaltiniai
Blizgusis serentis

**Blizgusis serentis** (*Tagetes lucida*, ) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Meksikoje ir Centrinėje Amerikoje, bet dabar daug kur auginama kaip dekoratyvinis augalas.

Augalas 46-76 cm aukščio, žolinis, krūminis, gausiai šakotu stiebu. Lapai linijiški, 3 cm ilgio, šviesiai žali. Žydi vasaros antroje pusėje, sudaro geltonus, 1,3 cm skersmens graižus.

Blizgusis serentis savo sudėtyje turi anetolio, kumarino, estragolio, kvercetino. Šios medžiagos augalui suteikia būdingą aitrų kvapą. Amerikoje augalo lapai kartais naudojami kaip prieskonis, iš žiedų gaunami geltoni dažai. Actekai džiovintus blizgiuosius serenčius degindavo kaip smilkalus.
Karavankų automobilių tunelis

**Karavankų automobilių tunelis** (; ) – automobilių eismo tunelis, kertantis Alpių Karavankų kalnų grandinę ir jungiantis Austrijos ir Slovėnijos teritorijas. Tunelio ilgis 7864 m.

Tunelis pradėtas kasti 1986 m. ir atidarytas 1991 m. birželio 1 d. Jis jungia Austrijos Karavankų kelią () A11 nuo Filacho su Slovėnijos keliu A2, vedančiu nuo tunelio į Liublianą ir Kranį. Atidarius tunelį nebereikia važiuoti per istorines Loiblo (, ) ir Vurceno perėjas (, ).

XX a. 8-tą dešimtmetį buvo planuota, kad tunelis bus dviejų vamzdžių (vienas dviejų eismo juostų vamzdis kiekviena kryptimi). Tačiau mažesnis, nei tikėtasi eismas planus pakoregavo, ir dabar tunelis tėra vieno vamzdžio (po vieną juostą abiem kryptimis).

Tunelį 1987–1991 m. Austrijos valstybės (atstovaujamos Karintijos žemės) užsakymu statė akcinė bendrovė *Tauern Autobahn*. Pradėjus eismą, tunelis buvo vienas saugiausių tunelių, aprūpintas saugos ir stebėjimo sistemomis: avariniais telefonais, dūmų jutikliais, video stebėjimo sistema, šviesinių eismo ženklų valdymo sistema, radijo ir telefonų ryšio stotimis, vėdinimo stebėjimo sistema ir smalkių jutikliais.

Praėjus mažiau kaip mėnesiui po atidarymo 1991 m. liepos pabaigoje, Dešimties dienų karo metu, tunelio Slovėnijos terminalas ir pasienio policijos postas ties Jesenicėmis buvo trumpam užimti Jugoslavijos liaudies armijos šarvuočių padalinio. Čia vyko trumpi, bet intensyvūs susirėmimai, kurių metu Jugoslavijos pajėgoms sraigtasparniais buvo permetami pastiprinimai. Pasienio postas susišaudymų metu buvo smarkiai apgadintas.

Už važiavimą Slovėnijos ir Austrijos autostradomis reikia mokėti, sumokėtą mokestį paliudija vinjetė. Papildomą mokestį ((dabar 6,5 euro už automobilį iki 3,5 tonos) ima už naudojimąsi tuneliu.

2007 m. pabaigoje Slovėnija prisijungė prie Šengeno zonos, todėl pasienio kontrolė nebeatliekama. Intensyvėjant eismui, ypač po 2011 m. birželio mėn. buvo atidarytas antras Tauerno automobilių tunelio vamzdis, tačiau vasaromis savaitgaliais ėmė susidaryti kamščiai. Vėl atsimintas planas tiesti antrąjį tunelio vamzdį.
Actekinis serentis

**Actekinis serentis** (*Tagetes minuta*, ) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Pietų Amerikoje, bet dabar auginama daugelyje kraštų.

Augalas apie 50 cm aukščio, žolinis, šakotu stiebu. Lapai lancetiški, tamsiai žali. Žydi labai smulkiais, šviesiai gelsvais graižais.

Actekinis serentis pasižymi aitriu kvapu. Peru, Bolivijoje, Ekvadore šis augalas plačiai naudojamas kaip prieskonis pagardinant sriubas, salotas, bulvių patiekalus, dedamas į prieskonių mišinius. Liaudies medicinoje actekinio serenčio arbata vartojama gydant peršalimo ligas, kvėpavimo, virškinimo sutrikimus. Augalo sultys įjautrina odą ir gali sukelti fotodermatitą.
Gvazdikinis serentis

**Gvazdikinis serentis** (*Tagetes patula*, ) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Meksikoje, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, bet dabar kaip dekoratyvinis augalas auginama daugelyje kraštų.

Augalas vienmetis, 30–50 cm aukščio, tvirtu, šakotu stiebu. Lapai tamsiai žali, sudėtiniai. Stiebo viršūnėje susidaro graižai, kurių atspalviai kaitaliojasi nuo oranžinės iki tamsiai rudos. Nužydėjus susidaro juodos, pailgų plokštelių formos sėklos. Kryžminasi su kitomis serenčių rūšimis.

Gvazdikinis serentis auga įvairiuose dirvožemiuose, svarbu, kad būtų geras vėdinimas. Augalas nemėgsta prieblandos ir geriau auga saulėtose vietose. Ištveria silpnas šalnas, bet temperatūrai nukritus žemiau -1 °C gali nušalti.

Gvazdikinis serentis plačiai auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Iš jo žiedų gaunami dažai. Dėl aitraus kvapo atbaido kenkėjus (amarus, skruzdėles), grybelį, naudojamas parmuferijoje. Turi vaistinių savybių. Naudojamas indėnų ritualuose ir liaudies medicinoje.
Darbininkų balsas (Charkovas)

**Darbininkų balsas** – lietuvių sekcijų centro biuro prie Ukrainos KP(b) CK savaitraštis, ėjęs 1920 m. liepos 17 d. – 1921 m. liepos 10 d. Charkove.

## Istorija

Tiražas – 3000-3500 egz.

## Redaktoriai

* Jonas Stašelis – 1920 m.
* Vitalijus Serbenta – 1921 m.

## Šaltiniai
Primorsko miesto gyvenvietė

**Primorsko miesto gyvenvietė** () – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Baltijsko municipaliniame rajone. Centras – Primorskas. 2010 m. buvo 1 956 gyventojai.

## Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. liepos 3 d. reorganizavus Baltijsko miesto apygardą. Ribojasi su Aistmarėmis, Divnojės kaimo ir Baltijsko miesto gyvenvietėmis. Gyvenvietės teritorijoje dislokuota 12 karinių dalinių.

Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.

Kaliningrado srities įstatymu Primorsko miesto gyvenvietę sudaro:    
* Primorskas, miesto tipo gyvenvietė.

## Šaltiniai
Ruščanai

**Ruščanai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Choroščo ir apie 14 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.


Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Ruszczany - SE - Road.JPG
Vaizdas:Ruszczany1.jpg
Vaizdas:Podlaskie - Choroszcz - Ruszczany - S - Cross.JPG
Šlivnas

**Šlivnas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Choroščo ir apie 23 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Narevo nacionaliniame parke. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Žymūs žmonės

* Tomasz Kajetan Węgierski (1756-1787) - lenkų poetas.
Darbininkų kova

**Darbininkų kova** – Latvijos socialdemokratijos lietuvių sekcijos laikraštis, ėjęs 1919 m. sausio 11 d. – gegužės 11 d. Rygoje.

## Istorija
Išėjo 45 numeriai. Redagavo E. Jablonskytė-Dirikienė.

## Šaltiniai
Začerlanai

**Začerlanai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Choroščo ir apie 13 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1890 m. kaime buvo pastatytas paminklas Rusijos imperijos carui Aleksandrui III. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Zlotoria (Choroščo valsčius)

**Zlotoria** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Choroščo ir apie 17 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Supraslio upė. Per kaimą eina Via Baltica  kelias.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 43 namai ir 271 gyventojai. XIX a. kaime buvo pastatytas vėjo malūnas, paštas ir bravoras. 1919 m. kaime buvo įkurta *Šv. Juozapo* parapija, kurią pašventino lietuvių kilmės vyskupas Antanas Karosas. 1919-1920 m. buvo pastatyta medinė bažnyčia ir klebonija, kurios yra įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1928 m. įkurta gaisrinė.


Vaizdas:Złotoria - S8 27.01.2013.JPG|Šalia kaimo einanti Via Baltica


## Nuorodos

* Aprašymas apie Šv. Juozapo parapiją (lenk.) ;
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Darbininkų laikraštis

**Darbininkų laikraštis** – Šiaulių miesto odos ir adatos darbininkų profsąjungos vienkartinis leidinys, išleistas 1924 m. gruodžio 9 d.

## Istorija

Tiražas – 2000 egz. Redaktorius Vincas Valiulis.

## Šaltiniai
Darbininkų reikalai

**Darbininkų reikalai** – komunistinis leidinys, išleistas 1921 m. balandžio 17 d. Kaune.

## Istorija

Išleistas kaip dvisavaitinis laikraštis. Išėjo vienas numeris, kuris vėliau konfiskuotas. Bendradarbiavo Vincas Kapsukas ir Zigmas Angarietis.

## Šaltiniai
Darbininkų vienybė (Šiauliai)

**Darbininkų vienybė** – darbininkų profsąjungos ir savivaldybės darbininkų frakcijos laikraštis, išėjęs 1922 m. liepos 23 d. Šiauliuose.

## Istorija

Pradėtas leisti kaip dvisavaitinis laikraštis. Išėjo vienas numeris, skirtas rinkimams į Pirmąjį Seimą. Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Karolis Požėla. Redaktorius Feliksas Paukštelis.

## Šaltiniai
Hermanai

**Hermanai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Tykocino ir apie 35 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime gyvena apie 100 žmonių. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kiermusai

**Kiermusai** () – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime įkurtas privatus 7 ha ploto šioje teritorijoje gyvenančių gyvūnų apsaugos draustinis. Draustinyje gyvena stumbrai, danieliai, avys, ožiai ir asilai. Kaime yra 5 mediniai namai, kuriuose demonstruojami XIX a. tradicinio kaimo įpatumai. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Taip pat yra įrengtas parodomasis pasienio punktas, kuris šioje vietoje buvo XIX a. Rusijos imperijoje tarp Lomžos gubernijos ir Gardino gubernijos.


Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 020.JPG|Pasienio punktas
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 018.JPG
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 005.JPG
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 006.JPG
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 012.JPG
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 019.JPG
Vaizdas:Poland. Gmina Tykocin. Kiermusy 034.JPG
Vaizdas:Domek Rasputina - Kiermusy (2009).JPG


## Nuorodos

* Aprašymas apie kaime siūlomas pramogas (lenk.) ;
* Kaimo tinklalapis (lenk.).
Darbininkų vienybė (Klaipėda)

**Darbininkų vienybė** – Klaipėdos krašto darbininkų partijos CK leidinys, ėjęs 1927 m. Klaipėdoje.

## Istorija

Išėjo du numeriai. Bendradarbiavo Vincas Kapsukas. Redaktorius Martynas Jonelaitis.

## Šaltiniai
Urbonas IV

**Urbonas IV** (1195 m. – 1264 m. spalio 2 d.), tikrasis vardas **Jacques Pantaléon** – popiežius nuo 1261 iki 1264 m. Jis vienas iš nedaugelio popiežių, kuris nebuvo įšventintas į kardinolus.

## Biografija
Urbonas IV gimė batsiuvio šeimoje Trua mieste Prancūzijoje. Studijavo teologiją bei teisę Paryžiuje. Buvo kanauninku Lane, o vėliau – Lježo vyskupijoje. 1245 m. jis atkreipė popiežiaus Inocento IV dėmesį, bei buvo deleguotas dviem misijoms į Vokietiją. 1255 m. popiežius Aleksandras IV paskyrė Urboną Jeruzalės patriarchu.

Tuo metu, kai Aleksandras IV mirė, Urbonas buvo Viterbe, kur ieškojo pagalbos engiamiems Jeruzalės krikščionims. Po trijų mėnesių tarpuvaldžio, 1261 m. rugpjūčio 29 d. Kardinolų kolegija išrinko Pantaléoną naujuoju popiežiumi. Jis pasirinko Urbono IV vardą.

Prieš Urbono IV išrinkimą, sužlugo Lotynų imperija. Norėdamas ją atgaivinti, Urbonas IV bandė organizuoti kryžiaus žygį, tačiau žygis nepavyko.

1264 m. Urbonas IV įsteigė Devintinių šventę.

Jis mirė Perudžoje 1264 m. spalio 2 d.

## Tannhauserio legenda
Tannhauseris buvo popiežiaus Urbono IV laikų žinomas lyrinių dainų atlikėjas ir poetas, miręs 1265 m. Legenda, jungianti šiuos du asmenis, gimė po dviejų amžių – baladėse ja pradėta dainuoti apie 1450 m.

Legenda teigia, kad riteris ir poetas Tannhauseris surado slaptus Veneros požeminius namus – Venusbergą, kur praleido metus, garbindamas deivę. Po metų jis pajuto kaltę dėl savo nuodėmės ir atvyko į Romą prašyti popiežiaus Urbono IV nuodėmių atleidimo. Urbonas IV jam atsakė, kad atleis tik tuo atveju, jei jo lazda sužydės. Tannhauseris paliko Romą, o po trijų dienų popiežiaus lazda sužydėjo gražiausiomis gėlėmis. Pasiuntiniai bandė rasti riterį, tačiau jis jau buvo grįžęs į Venusbergą. Daugiau jo niekas nematė.

Nerasta istorinių faktų, kurie galėtų patvirtinti šią legendą.

## Šaltiniai
Lipnikai (Lenkija)

**Lipnikai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Žymūs žmonės

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVI a. kaime savo namus turėjo vienas iškiliausių lenkų Renesanso prozaikų, karaliaus Žygimanto Augusto sekretorius - Lukas Gurnickis, kuris ir mirė šiame kaime 1603 m. liepos 22 dieną.
Acherono imperija (Konano pasaulis)

**Acherono imperija** () – išgalvota istorinė karalystė Roberto E. Hovardo Konano pasaulyje. 

Pirmą kartą paminėta Konano ciklo romane „Drakono valanda“ kaip senovinė kerėtojų valdyta valstybė, žlugusi iki Konano istorijų pradžios. Ji nebuvo minima nei ankstesnėje serijos Hovardo knygoje „Haiborėjos laikai“, kuri apibūdino ciklo pasaulio istoriją, nei kitose jo knygose.

Valstybė pavadinta pagal Acheroną, požeminio pasaulio upę graikų mitologijoje. 

## Istorija
Acheronas buvo valstybė, egzistavusi tris tūkstančius metų iki Konano laikų. Ji užėmė maždaug tas pačias žemes, kaip ir pseudo-europietiškos Haiborėjos laikų valstybės. Acheronas buvo pažangesnė valstybė nei to meto jo kaimynai rytuose ir vakaruose ir maždaug to paties lygio kaip ir to paties laikotarpio Stygija, buvusi pietuose. Minima, kad Acheronas taip ir nesugebėjo užkariauti šiaurėje gyvenusių kimerų. 

Acherono kerėtojai praktikavo tamsiąją magiją, pvz., nekromantiją. Imperiją sunaikino sukilę Haiborėjos barbarai, engti Acherono valdžios.

## Komiksuose
*[[Roy Thomas]]* retkarčiais naudojo žlugusią Acherono imperiją *[[Marvel Comics]]* leistuose kūriniuose. Jis dažnai minėjo Acherono imperiją, pvz., jos Kara-Šero (*Kara-Shehr*) miestą. 

## Filmuose
1998 m. filme „Kulas Užkariautojas“ (*Kull the Conqueror*) Acheronas minimas kaip demonų karalienės Akivašos valdos. Atseit, tuo metu Haiborėjoje laisvai klaidžiojo demonai. 

2011 m. filme „Konanas Barbaras“ (*Conan the Barbarian*) herojė Tamara yra Acherono nekromantų palikuonė.

## Nuorodos

*  on Wikisource
Ararato lyguma

**Ararato lyguma** () – lyguma Kaukaze, Arakso vidurupio slėnyje, tarp Ararato masyvo pietuose ir Aragaco – šiaurėje. Didžioji dalis lygumos yra Armėnijoje, mažesnioji – Turkijoje. Nusidriekusi per 90 km ir yra 850–1000 m aukštyje virš jūros lygio. Ararato lyguma daugiausia išdirbta, vietomis yra druskėmis apaugusių pusdykumių.

## Šaltiniai
Darbininkų žodis (1920)

**Darbininkų žodis** – LKP CK laikraštis, ėjęs 1920 m. lapkričio 7 d. – 1921 m. sausio 16 d. Kaune.

## Istorija

Leistas lietuvių, lenkų ir jidiš kalbomis. Išėjo 11 numerių. Kauno miesto ir apskrities viršininko įsakymu uždarytas. Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Vincas Kapsukas, Vincas Kopka, Povilas Šaparas. Oficialus redaktorius Adomas Buitvydas, faktinis – Karolis Požėla.

## Šaltiniai
Peca

**Peca** (; ) – kalnas Karavankų kalnuose ant Slovėnijos ir Austrijos sienos. Aukščiausia jo viršūnė – Kordeževa glava (2126 m) – yra Slovėnijos teritorijoje, nors didžioji kalno dalis yra Austrijoje.

Peca turi kelias beveik vienodo aukščio viršūnes, sudarančias ilgesnę kaip 3 km ilgio keterą. Rytuose yra aukščiausia viršūnė *Kordeževa glava* (, 2126 m). Einant į šiaurės vakarus yra viršūnė *Koncnikov vrh* (, 2109 m), toliau – *Bistriska spica* (, 2114 m} ir paskutinė viršūnė *Veska kopa* (, 2074 m). Į visas šias viršūnes pažymėtos kopimo trasos.

Senovėje Pecoje ir jos apylinkėse buvo švino kasyklos. Dabar šios kasyklos apleistos, bet angos kalnuose išlikusios. Kelios kasyklos paruoštos turistams lankytis.
Stare Ježevas

**Stare Ježevas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Tykocino ir apie 30 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica  kelias ir vaivadijos kelias Nr. .

## Istorija

Kaimas įkurtas XIII a. amžiuje. Nuo 1438 m. priklausė lietuviams Goštautams. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1542 m. mirus Stanislovui Goštautui, šios valdos atiteko jo žmonai Barborai Radvilaitei, kuri 1547 m. ištekėjo už karaliaus Žygimanto Augusto. 1661 m. atiteko etmonui Stefanui Čarneckiui. 1859 m. 850 ha šių žemių nusipirko Zigmanto Gliogerio sūnus Jonas Gliogeris. Apie 1880 m. jis finansavo bravoro statybas, kuris veikė iki XX a. penktojo dešimtmečio. 2005 m. rugsėjo 30 d. šalia kaimo įvyko didelė automobilių avarija, kurios metu žuvo 13 žmonių. 

## Literatūra

* Darmochwał Tomasz: Północne Podlasie, wschodnie Mazowsze. Agencja "TD", Białystok 2000. ISBN 83-911266-3-3
Stelmachovas

**Stelmachovas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Tykocino ir apie 29 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1919-1950 m. kaimo pavadinimu buvo vadinamas Stelmachovo valsčius. Kaime yra XVIII a. rūmų parkas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.

## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Darbininkų žodis (Šiauliai)

**Darbininkų žodis** – profsąjungų leidinys, išėjęs 1924 m. gruodžio 21 d. Šiauliuose. Oficialus redaktorius Vincas Valiulis, o faktinis – Bronius Pušinis.

## Šaltiniai
Tatarai

: *Apie kitus kaimus Lenkijoje tuo pačiu pavadinimu žr. [[Tatarai (reikšmės)]]

*'Tatarai''' () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Tykocino ir apie 29 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Golica

**Golica** (; ) – viršūnė vakariniuose Karavankuose, ant Slovėnijos ir Austrijos sienos, virš Jesenicių miesto. 

Garsėja laukais baltų laukinių narcizų, kurie balandžio pabaigoje ir gegužės pradžioje nukloja Golicą ir aplinkines ganyklas. Narcizų žydėjimas pradeda alpinistų, kopiančių į Golicą, sezoną. kuris tęsiasi iki rudens. Nuo kalno šlaitų gerai matyti Julijos Alpės ir Austrijos Karintiją. Giedromis dienomis nuo viršūnės matyti ir Liublianos dubuma.  

250 m žemiau viršūnės (1582 m aukštyje) yra alpinistų prieglauda su 40 miegamų vietų. Pirmąją prieglaudą šioje vietoje ir alpinistų prieglaudą Golicos viršūnėje Antrojo pasaulinio karo metais sudegino jugoslavų partizanai, kad jomis nepasinaudotų vokiečių kareiviai. Prieglauda kalno viršūnėje taip ir liko neatstatyta. 

Golicos šlaituose dabar yra avių ganyklos, bet iki 1957 m. kalno papėdės kaimų gyventojai kalno pievose šienaudavo. 

Patogiausias maršrutas pasiekti Golicos viršūnę eina iš Jesenicių per *Planina pod Golico* kalnų kaimą, pavadintą viršūnės vardu.

## Galerija

Image:Narcissus poeticus actaea0.jpg|Poetinis narcizas ()
Image:Narcise-Golica1.jpg|Narcizų laukai ties Golicos viršūne
Image:Kocha na Golici Julijci.jpg|Golicos alpinistų prieglauda


## Nuorodos

* Information about Golica on Hribi.net
Žendzianai

**Žendzianai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Tykocino ir apie 21 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs kairiajame Narevo krante. Kaimas ribojasi su Narevo nacionaliniu parku. Per kaimą eina Via Baltica  kelias.

## Istorija

Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei ir tuo pačiu nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas buvo pasienyje tarp Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Mazovijos.


Vaizdas:Podlaskie - Tykocin - Rzędziany - DK8.JPG
Kapalas

**Kapalas** (, ) – gyvenvietė pietryčių Kazachstane, Almatos srityje, Aksu rajone, 110 km į šiaurės rytus nuo Taldykorgano, šiaurinėje Džiungarijos Altau pašlaitėje. Turistinis centras, balneologinis kalnų kurortas (Arasan Kapalas). Veikia aliejaus gamykla.

## Istorija

XIX a. pab. – XX a. pr. Kapalas buvo apskrities lygmens miestas Semirečės srityje. Miesto teisės suteiktos 1854 m. Vėliau Kapalo reikšmė sumenko.
 

## Šaltiniai
Darbininkų žodis (Brazilija)

**Darbininkų žodis** – Brazilijos komunistų partijos lietuvių frakcijos nelegalus laikraštis, ėjęs 1931–1932 m. San Paule.

## Istorija

Iš pradžių spausdintas hektografu, o nuo Nr. 6 – spaustuvėje. Išėjo 12 numerių. 1933 m. „Darbininkų žodį“ pakeitė „Mūsų žodis“.

Redagavo Bronius Šabrinskas, Albinas Kynas.

## Šaltiniai
Kepa

**Kepa** (;  – viršūnė (2139 m) Vakarų Karavankų kalnuose, ant Slovėnijos ir Austrijos sienos. Ji yra trečia pagal aukštį Karavankų viršūnė, po Stolo ir Vrtačos. 

Kepos šiaurinis šlaitas, primenantis uolėtą piramidę suapvalinta viršūne, gerai matomas iš Karintijos žemės (Austrija). Viršūnė geriausiai prieinama iš Belcos kaimo (Slovėnija).

Iš Slovėnijos mpusės kalnas matyti prastai. Jį galima pamatyti tik iš toli – iš lygumos apie Bledą bei iš vienos vietos Aukštutinės Savos slėnyje, netoli Belcos kaimo. Palipus į Julijos Alpes Kepa matyti kaip gražus aukštas kalnas. 

## Nuorodos

* Kepa on Geopedia
Cibori Galeckiai

**Cibori Galeckiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Zavadų ir apie 41 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. 1827 m. kaime buvo 23 namai ir 150 gyventojų.

## Literatūra

* Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, tom XV cz. I, str. 336
* Katalog zabytków sztuki, Województwo łomżyńskie, Pod redakcją M. Kałamajskiej-Saeed, Ciechanowiec, Zambrów, Wysokie Mazowieckie i okolice, PAN Instytut Sztuki, Warszawa 1986, str. 8-10
* Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, tom I, str. 672
Cibori Krupai

**Cibori Krupai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Gura Strenkova

**Gura Strenkova** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Zavadų ir apie 47 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo stūkso aukštos kalvos apie 126,9 m aukštyje virš jūros lygio ir nuo kurių atsiveria Narevo upės vaizdai. Taip pat kaime yra Viznos mūšio metu naudotų įtvirtinimų griuvėsiai.


Vaizdas:Poland Narew Góra Strękowa.jpg|Vaizdas į Narevo upę
Vaizdas:Podlaskie_-_Zawady_-_Góra_Strękowa_-_Wzgórze_-_NE_-_rozlewisko_Narwi_-_v-E.jpg|Vaizdas į Narevo upę
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Góra Strękowa - Bunkier - rzut; front - v-ENE.jpg|Įtvirtinimų griuvėsiai
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Góra Strękowa - Bunkier - rzut; front - v-ENE.jpg|Įtvirtinimų griuvėsiai
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Góra Strękowa - wzniesienie - SE - podnóże - v-NW.JPG|Gura Strenkovos kalnas
Filipininė vaispera

**Filipininė vaispera** (*Petersianthus quadrialatus* sin. *Combretodendron quadrialatum*) – šalminių šeimos, vaisperos genties medžių rūšis.

## Paplitimas
Savaime paplitusi Pietryčių Azijoje esančiose Filipinų salose.Tai Endeminė šių salų medžių rūšis.

## Augavietės
Auga iki 400 m aukščio nuo jūros paviršiaus kur praktiškai ištisus metus iškrenta pastovus kiekis kritulių. Dažniausiai aptinkami augant padrikai pavieniai medžiai drėgnuosiuose atogrąžų miškuose, įkalnėse netoli upių, pelkėtose, drėgnose ir vėsiose vietose. Jam svarbus gerai pralaidus molingas, priemolingas ar smėlingas dirvožemis.

## Požymiai
Tai visžalių lapuočių medžių rūšis. Kamienas tiesus ir maždaug 3/4 kamieno be šakų, nuo tamsiai rudos iki pilkai raudonos spalvos. Žiedai šluotelėje, kurie turi turi po keturis baltus vainiklapius.

## Matmenys ir amžius
Filipininės vaisperos vidutinio aukščio ir aukšti medžiai, užaugantys iki 40 – 60 m aukščio bei iki 1-2,5 m skersmens kamienais. Tai viena aukščiausių Filipinų salose vietinių medžių rūšių.

2010 m. pabaigos duomenis aukščiausias šios rūšies medis žinomas kaip „Barangay Alegria Toog“ vardu buvo **65 m** aukščio, 366 cm kamieno skersmens ir manoma šiam medžiui 300 metų. Yra ir kiti medžio matmenų išmatavimai, tačiau šis išmatavimas laikomas patikimiausiu. Medis auga Mindanao salos Pietų Agusano provincijoje provincijoje netoli San Francisko miesto (Filipinai). 

## Panaudojimas
Dėl vertingos medienos, daug šių medžių buvo iškirsta. Kadangi mediena labai tvirta, tad plačiai naudojama statybos pramonėje kaip poliai, gegnės ir panašiai. Ypač dažnai naudojama namo durų gamyboje. Iš jo taip pat gaminami kilnojamieji padėklai, įvairūs faneros lakštai, gaminamas popierius. *Petersianthus quadrialatus* vaisiai valgomi ir skoniu primena žemės riešutus. Lapais gydomos kai kurios ligos kaip kad odos išbėrimai.

## Pavadinimai
Filipininė vaispera tagalų kalba vadinama *„toog“*, sebuanų ir visajų etninių grupių kalbomis vadinamas *„kapullan“*. Dabartinio mokslinio, lotynų kalba pavadinimo autorius Elmer Drew Merrill, gyvenęs 1876–1956 metais. Yra vienas sinonimas - *Combretodendron quadrialatum* (Merr.) R.Knuth 

## Taip pat skaityti
* Azijos aukščiausių medžių rūšys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* theplantlist.org / Petersianthus quadrialatus (Merr.) Merr., *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* phytoimages.siu.edu / Petersianthus quadrialatus / phytoimages.siu.edu (iliustruotas nuotraukomis) 
* philippineflora.wordpress.com / philippineflora.wordpress.com / Philippine Rosewood (Toog Tree), *Anglų k.*
* wondermondo.com / wondermondo.com / Barangay Alegria Toog , *Anglų k.*
* pbase.com / pbase.com / MAJESTIC TOOG: PHILIPPINE’S TALLEST LIVING CHRISTMAS TREE (iliustruotas nuotraukomis), *Anglų k.*
* gmanetwork.com / gmanetwork.com / Manobos decorate RP’s tallest tree for Christmas, ''October 16, 2010'', *Anglų k.*
* pinoytrees.blogspot.co.uk / pinoytrees.blogspot.co.uk / The Towering Toog Trees, *Anglų k.*
Kurpikai (Lenkija)

:: *Apie kaimą Lietuvoje žr. [[Kurpikai|Kurpikai (Vilkaviškio rajonas)]]*.
**Kurpikai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Laš Točilovas

**Laš Točilovas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Narevo upė.


Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Łaś-Toczyłowo - Ctr - most - v-E.jpg|Tiltas per Narevą
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Łaś-Toczyłowo - Ctr - droga - v-W.jpg
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Łaś-Toczyłowo - SE - droga - v-WNW.jpg
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Łaś-Toczyłowo - W - droga02 - v-WNW.jpg
Naujieji Chlebiotkai

**Naujieji Chlebiotkai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija

XIX a. Chlebiotkai buvo bajorkaimis Lomžos apskrityje, veikė Chlebiotkų valsčius.

## Šaltiniai
Rudnikai (Balstogės apskritis)

**Rudnikai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Zavadų ir apie 41 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.


Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Rudniki - Rudniki Duże - NE - droga - v-S.jpg
Vaizdas:Podlaskie - Zawady - Rudniki - NE - droga - v-S pano.jpg
Arvida

**Arvida** () – gyvenvietė Kanadoje, Kvebeke, 240 km į šiaurę nuo Kvebeko miesto, tarp Šikutimio ir Žonkijė, prie Sagenės upės; įeina į Sagenės miesto teritoriją. ~12 tūkst. gyventojų. Veikia svarbus aliuminio metalurgijos kombinatas, Šipšo hidroelektrinė.

## Istorija

Miestas pradėjo kurtis 1925 m., pastačius hidroelektrinę. Pavadinimas kilo nuo miesto įkūrėjo **Ar**thur **Vi**ning **Da**vis akronimo. Po II pasaulinio karo Arvida buvo svarbiausia aliuminio gamintoja Vakarų šalyse. 1975 m. Arvida prijungta prie Žonkijė, o 2002 m. kartu su juo sujungta į naują Sagenės miestą.

## Šaltiniai
Stolas

**Stolas** (; ) – aukščiausias kalnas Karavankų kalnų grandinėje (Pietinių Klintinių Alpių dalis). Jo viršūnė (2236 m) vadinama 'Aukštąja Kėde' (; ). Siena tarp Slovėnijos ir Austrijos eina šio kalno ketera, o viršūnė yra Austrijos pusėje.

Pirmasis į viršūnė užlipo 1794 m. Karniolos hercogijos valdytojas grafas *Franz von Hohenwart*. Dabar į viršūnę veda gausūs maršrutai iš *Feistritz im Rosental* bei *Klagenfurter Hütte* (Karintija, Austrijos pusėje) bei Žirovnicos Slovėnijos pusėje, kur žemiau antrosios viršūnės *Mali Stol* (2198 m) stovi alpinistų prieglauda (*Prešernova koča*), pavadinta literato *[[France Prešeren]]* garbei.

Prieglauda buvo pastatyta 1909 m., bet 1942 m. ją sudegino jugoslavų partizanai, kad pastatu nepasinaudotų vokiečių kareiviai. Ji buvo atstatyta 1966 m. ir veikia nuo birželio vidurio iki rugsėjo vidurio. Joje yra 45 miegamosios vietos, prausykla, du valgomieji su 80 sėdimų vietų.

Lipimas iš šiaurinės (Austrijos) pusės veda ir stačiu šlaitu, kur reikia pasinaudoti *[[via ferrata]]*, kam reikia šiokių tokių alpinistinių įgūdžių.

## Nuorodos

*