open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tiesos draugas (Kaunas)

**Tiesos draugas** – *išganymo kelias kiekvienam*, evangelikų baptistų mėnesinis laikraštis, leistas 1923–1940 m. Šiauliuose, nuo 1932 m. Kaune.

## Istorija
1923–1926 m. leido Krikščionių raštų platinimo komitetas, 1926–1935 m. – Evangelikų baptistų draugija, nuo 1935 m. – Teodoras Gerikas. Spausdino Ryto spaustuvė Klaipėdoje, J. Kuzmickio ir L. Beilio spaustuvės Kaune. Išleido priedus „Giesmių vainikėlis“, „Tiesos draugo rinkinėlis“.

Spausdino giesmes, religinius tekstus, pasakojo apie tikinčiųjų gyvenimą kitose šalyse.

Redagavo Martinas Kairys, Teodoras Gerikas. Bendradarbiavo P. Martinaitis, V. Lukošiūnas, P. Tamuliūnas ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tiesos draugas“. E-paveldas.lt
Tiesos kelias

**Tiesos kelias** – religijos bei doros mokslo ir visuomenės gyvenimo mėnesinis laikraštis, mėnesinis žurnalas, leistas 1925–1940 m. Kaune.

## Istorija
Leistas vietoje „Ganytojo“. Oficialus Lietuvos diecezijų organas, skirtas katalikų kunigams. Spausdino „Šviesos“ spaustuvė Kaune.

Rašė bažnyčios, religijos, kultūros, dorovės ir kitais klausimais, skelbė bažnyčios vyresnybės raštus, nutarimus, pamokslus.

Bendradarbiavo Benediktas Andriuška, Pranciškus Būčys, Ignas Česaitis, Blažiejus Česnys, Aleksandras Grigaitis, Stanislovas Gruodis, Pranciškus Karevičius, Fabijonas Kemėšis, Bronius Krištanavičius, Mykolas Krupavičius, J. Naujokas, Kazimieras Olšauskas, Kazimieras Paltarokas, Juozas Prunskis, Mečislovas Reinys, Justinas Staugaitis, Kazimieras Steponas Šaulys, Jonas Totoraitis ir kt.

Redagavo Pranas Kuraitis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tiesos kelias“. E-paveldas.lt
Tiesos prietelius

**Tiesos prietelius** – evangelikų liuteronų savaitraštis, leistas 1879–1882 m. Priekulėje.

## Istorija
Leido ir redagavo Jurgis Traušys. Spausdintas gotišku šriftu. Leido priedus: „Lekiantieji laiškai“, „Pasiuntinystės nusidavimai“, „Pridėjimas prie Tiesos prieteliaus“. Nuo 1882 m. balandžio 4 d. vietoje savaitraščio „Tiesos prietelius“ pradėjo eiti „Konservatyvų draugystės laiškas“. 

## Šaltiniai
Konservatyvų draugystės laiškas

**Konservatyvų draugystės laiškas** – *Konzervatywû draugystês laiszkas: iszdudamas nu rytprusiszkoses konserwatywų draugystės Karaliaucziuje*, laikraštis, ėjęs nuo 1882 m. balandžio 4 d. iki 1918 m. lapkričio 19 d. Priekulėje.

## Istorija
Leidinys skirtas Mažosios Lietuvos lietuviams. Leistas gotišku šriftu. Pakeitė 1879–1882 m. ėjusį savaitraštį „Tiesos prietelius“. Leido Jurgis Traušys kartą per savaitę antradieniais, nuo 1908 m. – dukart per savaitę. Spausdino Traušio spaustuvė.

Redagavo A. Einaris, Jurgis Traušys ir kt. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Konservatyvų draugystės laiškas“. E-paveldas.lt
Maržinė prekyba

**Maržinė prekyba** (), arba **prekyba naudojant svertą** (), leidžia investuotojui prekiauti finansinėmis priemonėmis neturint pilnos pinigų sumos. Pakanka, kad investuotojas bankui pateiktų sąlyginai nedidelį užstatą (depozitą), ne mažesnį kaip reikalaujama marža (). Užstatas laikomas specialioje investuotojui priklausančioje maržinėje sąskaitoje, kuri yra įkeista bankui. Bankas pinigus iš maržinės sąskaitos grąžina tik įsitikinęs, kad investuotojo įsipareigojimai pagal sudarytus maržinius sandorius įvykdyti. Maržinėje prekyboje finansinės priemonės suėjus terminui nepristatomos, t. y. atitinkamai sandorio šaliai mokamas kainų skirtumas. Maržinė prekyba įmanoma valiutų rinkoje ir su Sandoriais dėl kainų skirtumo. Iš dalies su maržine prekyba galima palyginti ir ateities sandorius, nes reguliuojama rinka reikalauja deponuoti tik dalį sudaryto ateities sandorio sumos.  

Maržinė prekyba suteikia galimybę tiek didžiuliams pelnams, tiek didžiuliams nuostoliams, palyginti su investuotu nuosavu kapitalu. Maržinė prekyba yra labai rizikinga, nepriklausomai nuo to, ar investuotojas atitinkamame sandoryje yra pirkėjas ar pardavėjas, ir kokia yra pagrindinė finansinė priemonė (). Jeigu rinkos kainos formuosis priešingai investuotojo prisiimtoms pozicijoms, galima prarasti ne tik visą investuotą kapitalą, tačiau ir likti skolingam reikšmingas papildomas sumas. Keičiantis sudaryto sandorio vertei, investuotojui taip pat gali kilti pareiga papildyti užstatą, ko nepadarius, investuotojo sudarytas sandoris gali būti nutrauktas, dėl to patiriant atitinkamus nuostolius.

## Taip pat skaitykite
* Finansinis svertas

## Šaltiniai
Tiesos žodis (Kaunas)

**Tiesos žodis** – *politikos, visuomenės ir literatūros [[laikraštis]]*, leistas 1922 m. rugsėjo 20 d. – 1923 m. gegužės 11 d. Kaune. 

## Istorija
Leido ir redagavo Stasys Černiauskas. Ėjo triskart, nuo 1923 m. – dukart per savaitę. Krikščionių demokratų leidinys, skirtas rinkimų į Seimą kampanijai. Spausdino Mankienės spaustuvė ir Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 16 numerių. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Tiesos žodis“. E-paveldas.lt
Tiesos žodis (Argentina)

**Tiesos žodis** – *Argentinos komunistų partijos lietuvių frakcijos dvisavaitinis laikraštis*, Argentinos lietuvių nelegalus laikraštis, leistas 1930-1931 m. Buenos Airėse.

## Istorija
Ėjo dukart per mėnesį. Redaktoriai B. Klimavičius, A. Tamošiūnas, Pranas Ulevičius. Išėjo 16 numerių. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tiesos žodis“. E-paveldas.lt
Tiesos žodis (Šiauliai)

**Tiesos žodis** – Šiaulių visos Evangelijos bažnyčios „Tiesos žodis“ laikraštis, ėjęs 1992–1996 m. Šiauliuose.

## Istorija
Leistas du kartus per mėnesį. Tiražas 1992 m. – 1700 egz., 1997 m. – 1400 egz.

Redaktorės I. Urbonavičiūtė, V. Siniauskienė. 

## Šaltiniai
Tikėjimo žodis (laikraštis)

**Tikėjimo žodis** – Lietuvos krikščionių sąjungos prie Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio leidinys, ėjęs 1988–1989 m. Vilniuje.

## Istorija
Redagavo E. Morkūnas. Išėjo 5 numeriai. 

## Šaltiniai
Tikyba ir dora

**Tikyba ir dora** – JAV lietuvių vienuolių marijonų dvisavaitis žurnalas, leistas 1914–1920 m. Čikagoje.

## Istorija
Spausdino brolių marijonų spaustuvė.

Redaktoriai: Feliksas Kudirka, Julijonas Kazokas, Pranciškus Būčys. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tikyba ir dora“. E-paveldas.lt
Titnagas (žurnalas)

**Titnagas** – mėnesinis iliustruotas humoro ir satyros žurnalas, ėjęs 1989–1993 m. Šiauliuose.

## Istorija
Steigėja ir leidėja „Amalijaus Narbuto leidybos įmonė“. 1992 m. – savaitraštis. Tiražas 1989 m. – 20 000 egz., 1992 m. – 14 300 egz.

Spausdino satyros ir humoro kūrinius visuomeninio, politinio, ekonominio gyvenimo, buities temomis.

Vyriausias redaktorius Amalijus Narbutas. 

## Šaltiniai
Todėlčius

**Todėlčius** – *spalvotas mėnesinis laikraštis mergaitėms ir berniukams*, leistas nuo 1995 m. sausio mėn. Kaune, Partizanų g. 160-54. 

## Istorija
Vyriausias redaktorius Saulius Bartaška. Tiražas 1995 m. – 8400 egz., 1997 m. – 5600 egz. 

## Šaltiniai
Trakiečių rūpesčiai

**Trakiečių rūpesčiai** – Trakų rajono savivaldybės informacijos biuletenis (savaitraštis), leistas nuo 1991 m. lapkričio 23 d. iki 1994 m. Trakuose.

## Istorija
Informuodavo apie rajono savivaldybės veiklą, nušviesdavo visuomeninį ir kultūrinį gyvenimą. Tiražas 1991 m. – 7000 egz., 1993 m. – 4200 egz. Nuo 1994 m. vasario vietoje jo pradėtas leisti laikraštis „Senoji sostinė“.

## Redaktoriai
* Česlovas Skaržinskas – 1991–1992 m.
* Kęstutis Albinas Petkūnas – 1992–1993 m. 

## Šaltiniai
Trakų spaustuvė

**Trakų spaustuvė** – spaustuvė Trakuose, V. Kudirkos g. 12a.

## Istorija
Trakų spaustuvė įkurta 1945 m. kartu su Trakų apskrities laikraščio „Trakiečių šūkis“ redakcija. 1951 m. ėmė spausdinti rajono laikraštį „Pergalės vėliava“ lietuvių ir lenkų kalba. 1951–1953 m. spausdino ir MTS laikraščius: Lentvario „Kolchoznaja iskra“ rusų kalba ir „Iskra kolchozowa“ lenkų kalba, Rūdiškių „Kolūkinis darbas“ lietuvių ir lenkų kalba. 1960 m. Trakų, Kaišiadorių ir Vievio rajonų spaustuvės sujungtos: Vievio spaustuvė tapo bazine, o Trakų ir Kaišiadorių – jos skyriais. 1976 m. Trakų spaustuvė buvo prijungta prie Kauno Raidės spaustuvės, o Vievio spaustuvė 1984 m. uždaryta. Nuo 1962 m. gegužės mėn. vietoje laikraščio „Pergalės vėliava“ pradėjo eiti Trakų rajono laikraštis „Spartuolis“ lietuvių, lenkų ir rusų kalba. Jis buvo spausdinamas Trakų spaustuvėje, taip pat ir 1989 m. jį pakeitęs laikraštis „Galvė“.

1990 m. Trakų spaustuvė atsiskyrė nuo Kauno „Raidės“, o 1995 m. tapo UAB „Trakų spaustuvė“, spausdina laikraščius, brošiūras, techninę dokumentaciją, blankus. Turi leidybines teises. 

## Šaltiniai
Trakų žemė

**Trakų žemė** – Rytų Lietuvos mėnraštis, leistas nuo 1988 m. spalio 19 d. iki 1995 m. Trakuose.

Trakų žemė – Trakų rajono laikraštis, leidžiamas nuo 1995 m. Rengėjas (leidėjas) UAB "Trakų žemė", direktorius-vyr. redaktorius Juozas Vercinkevičius.

## Istorija
1988–1990 m. ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Trakų rajono tarybos leidinys, iki 1992 m. – kaip nepriklausomas Trakų rajono laikraštis. Nuo 1992 m. – laikraščio steigėjas Juozas Vercinkevičius, leidėja – leidykla „Voruta“. Tiražas 1989 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1000 egz.

Nušvietė Rytų Lietuvos istoriją, dabartinį visuomeninį gyvenimą ir kultūrą.

## Redaktoriai
* Asta Kanclerienė – 1988 m.
* Kazimieras Šliužas – 1989–1991 m.
* Juozas Vercinkevičius – 1992–1995 m. 
* Daina Karlonaitė – 1999 m.
* Juozas Vercinkevičius – vyr.  redaktorius nuo 1999 m.

## Šaltiniai
Tremtinys (savaitraštis)

**Tremtinys** – Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos savaitraštis, einantis nuo 1988 m. spalio 27 d. Kaune.

## Istorija
1988–1989 m. ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio, Lietuvos „Tremtinio“ klubo tarybos leidinys. Tiražas 1989 m. – 52 000 egz., 1993 m. – 8000-15 000 egz., 1997 m. – 4000 egz.

## Vyriausieji redaktoriai
* Jaroslavas Banevičius – 1988 m.
* Povilas Varanauskas – 1989 m.
* Vanda Poderytė – 1990–1995 m.
* Romualdas Jurelionis – 1995 m. 
* Jolita Navickienė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tremtinys“
Titnagas (spaustuvė)

**Titnagas** – spaustuvė Šiauliuose, Vasario 16-osios g. 52.

## Istorija
„Titnagą“ 1923 m. įkūrė Jonas Šliūpas. Spausdino Kultūros bendrovės knygas, žurnalą „Kultūra“, Liudviko Jakavičiaus knygyno leidinius. 1940 m. nacionalizuota, nuo 1941 m. spausdino laikraštį „Raudonoji vėliava“. 1970 m. įsigijo ofsetinės spaudos mašinas, 1981–1992 m. naudojo fotografinį teksto rinkimą.

Nuo 1977 m. priklausė Akmenės, Joniškio, Kelmės, Mažeikių, Pakruojo, Radviliškio spaustuvės, kurios 1989–1990 m. tapo savarankiškomis – iš pradžių valstybinėmis, o vėliau akcinėmis bendrovėmis. Tačiau daugelis aplinkinių rajonų laikraščių tebespausdinama šioje spaustuvėje ofsetinės spaudos mašinomis. 1988 m. buvo 165 darbuotojai,  2005 m. – 80 darbuotojų. Nuo 2003 m. koncerno „Achemos grupė“ dukterinė įmonė. Spausdina laikraščius, brošiūras, afišas, etiketes, kvietimus, vizitines korteles, kitus smulkius spaudinius.

## Veikla
Spaustuvėje spausdinti periodiniai leidiniai:
* Auksinė varpa (Pakruojis)
* Ateities žiedas
* Express kontaktas
* Kalvotoji Žemaitija
* Kraštas (laikraštis)
* Krivūlė (laikraštis)
* Laikas (Šiauliai)
* Mūsų kraštas (Radviliškis)
* Mūsų kraštas (Šiauliai)
* Naujienos (Jonava)
* Pieno ir gyvulių ūkis
* Sidabrė (laikraštis)
* Skautų aidas
* Statyba (Šiauliai)
* Šiaulietis
* Šiaulių kraštas
* Šiaulių metraštis
* Šiaulių naujienos (savaitraštis)
* Šiaulių reklama
* Šilalės artojas
* Tauragiškių balsas
* Vienybė (Akmenė)
* Žemaičių balsas (laikraštis)

Atgimimo metais spaustuvėje spausdinta apie 200 leidinių įvairiomis TSRS tautų ir užsienio kalbomis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Titnagas“
Lietuvos geštaltinės psichoterapijos asociacija

**Lietuvos geštaltinės psichoterapijos asociacija** (**LGPA**) – geštaltinės psichoterapijos organizacija Lietuvoje; asociacija. Vienija geštaltinius psichoterapeutus ir geštaltinę psichoterapiją studijuojančius bei jai prijaučiančius narius Lietuvoje. 

Asociacija rūpinasi geštaltinės psichoterapijos mokymo programų rengimu, šios psichoterapijos mokyklos populiarinimu, organizuoja seminarus bei konferencijas, dalyvauja Lietuvos ir tarptautinėse programose, rengiant psichoterapijos specialistus bei keliant jų kvalifikaciją.

Adresas: Šilo g. 7-2, Vilnius. 

## Istorija

Savo veiklą Asociacija pradėjo 2000 m.

Asociacijai vadovauja taryba, kuri renkama 3 metų kadencijai, bei tarybos išrinktas asociacijos prezidentas. 

## Prezidentai

* Neringa Grigutytė 2005–2016 m.
* Viktoras Keturakis nuo 2016 m.

## Šaltiniai
Emberai

**Emberai** – indėnų tauta, gyvenanti daugiausia rytų Panamoje ir vakarų Kolumbijoje. Populiacija – apie 60 tūkst. žmonių. Kalba čioko kalbų šeimai priklausančiomis emberų kalbomis. Pavadinimas *emberá* reiškia „kukurūzų žmonės“.

Skiriamos kelios emberų gentys:
* Katijo emberai – Sinu ir San Chorchės aukštupiai (Kordobos dep. ir Uraba);
* Čami emberai – Vakarų ir Centrinė Kordiljeros (Antiokijos, Kaldo, Risaraldos, Kindijo, Valjės dep.);
* Čioko emberai – Baudo, San Chuano, Kuričės baseinai (Čioko dep. Kolumbijoje, Embera-Vounanų sr. Panamoje);
* Epenai – Ramiojo vandenyno pakrantė (Valjės, Kaukos, Narinjo dep.).

Emberai verčiasi daugiausia lydimine žemdirbyste, taip pat žvejoja, medžioja, rankioja vaisius. Turi išvystytą tekstilę – gamina spalvingus drabužius, apyrankes, karolius, dekoruotus pluoštinius krepšius, skrybėles. Gyvenimo sąlygos ir maisto šaltinis labai priklauso nuo gyvenamosios vietos. Patys emberai save skirsto į: *Dóbida* – gyvenantys prie upių, *Pusábida* – gyvenantys vandenyno pakrantėje, *Chamí* – gyvenantys kalnuose, *Oíbida* – gyvenantys Andų miškuose, *Eyábida* – gyvenantys nemiškinguose plotuose. Kolonizacijos metu dalis emberų buvo priversti apsigyventi sėsliai, dirbo kavos plantacijose.

Emberų tikėjimas animistinis. Tikima trijų tipų dvasiomis (*jai*): vandens – *Dojura*, gyvūnijos ir augalijos – *Wandra*, tamsios selvos, laukinių gyvūnų į kuriuos įsikūnija mirusieji – *Antumiá*. Su šiomis dvasiomis bendrauja šamanai (*jaibaná*).


Image:Linguas emberá.png|Emberų gyvenama teritorija
Image:Panama Embera0608.jpg|Emberų mergina
Image:Panama Embera0606.jpg|Emberų mergaitė
Image:Panama Embera 0619.jpg|Emberų lankininkas
File:Emberabasket.jpg|Emberų krepšiai
Pičinčos provincija

**Pičinčos provincija** () – provincija šiaurinėje Ekvadoro dalyje. Administracinis centras – šalies sostinė Kitas.

Provincijoje yra muziejus po atviru dangumi – „Mitad del Mundo“.

## Geografija

Provincija išsidėsčiusi Andų aukštikalnėse, tarp ugnikalnių kūgių – Kajambės (5796 m), Pičinčos, Iljinisos, Antisanos, Atakasos, Pasočoa, Pululagvos, Ruminjavio, Sinčolagvos, Korasono. Upės trumpos, vandeningos (Gvailjabamba, Blankas, Pita, Piskė, San Pedras), priklauso Ramiojo vandenyno baseinui. Ugnikalnių kalderose yra vulkaninių ežerų.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 8 kantonus:

* Kajambė
* Mechija (Mačačis)
* Pedro Monkajas (Tabakundas)
* Pedro Visente Maldonadas
* Puerto Kitas
* Kitas
* Ruminjavis (Sangolkis)
* San Migel de los Blankosas

## Šaltiniai
Mitad del Mundo

**„Mitad del Mundo“** (iš ispanų k. – „pasaulio pusė“) – teritorija Ekvadore, Pičinčos provincijoje, Šv. Antano parapijoje į šiaurę nuo Kito; skirta atžymėti šalį kertantį pusiaują (būtent nuo jo ir kilo pavadinimas Ekvadoras).

Čia įkurtas etnografinis muziejus po atviru dangumi. 1979–1982 m. pastatytas 30 m aukščio monumentas, žymintis pusiaujo liniją, nuo jo driekiasi takas per pusiaują. Tiesa, dabartiniais skaičiavimais tikroji pusiaujo linija yra už 240 m į šiaurę nuo tako. Ant monumento yra 4,5 m skersmens gaublys, o paminklo viduje – mažas muziejus, vaizduojantis Ekvadoro tautų meną, iliustracijas. Greta yra planetariumas, restoranai, vyksta muzikiniai, kultūriniai renginiai. Greta esantis San Antonijo de Pičinčos miestelis pasižymi kolonijine architektūra. Netoli esančioje Kalakali gyvenvietėje taip pat yra pusiaują žymintis, senesnis paminklas.
San Antonio de Pičinča

**San Antonio de Pičinča** (), dar vadinamas ***Ciudad Mitad del Mundo*** („Pasaulio vidurio miestas“) – miestelis Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į šiaurę nuo Kito, į pietryčius nuo Pululagvos ugnikalnio. Įsikūręs lygiai ties pusiauju ir žymus jame esančiu *[[Mitad del Mundo]]* paminklu ir muziejumi.

Yra bažnyčia. Būdinga tipinė kolonijinė architektūra (tiesa, neautentiška). Verčiamasi turizmu.

## Istorija

Senesnis miesto pavadinimas – **Lulumpamba**. Kečujų kalba jis reiškia „vaisių lyguma“.

## Šaltiniai
Kalakali

**Kalakali** (, ) – miestelis Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į šiaurės rytus nuo Kito. Įsikūręs lygiai ties pusiauju, yra jį žymintis paminklas (senesnis nei *[[Mitad del Mundo]]*).

Yra bažnyčia, Carlota Jaramillo muziejus, Pululahvos saugomas miškas.

## Istorija

Pavadinimas kilo nuo kalcio oksido, kuris išgaunamas netoliese, telkinių.

## Šaltiniai
Falšiopingas

**Falšiopingas** – pietvakarių Švedijos miestas Vestra Jotalando provincijoje, 105 km į šiaurės rytus nuo Geteborgo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.falkoping.se
Venešborgas

**Venešborgas** – pietvakarių Švedijos miestas Vestra Jotalando provincijoje, 107 km į šiaurę nuo Geteborgo.

Žodis *Vänersborg* išvertus iš švedų kalbos reikštų „Venerno tvirtovė“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.vanersborg.se
Tremtis (laikraštis)

**Tremtis** – lietuvių tremtinių laikraštis, leistas 1950–1955 m. Memingene, paskutinis lietuvių laikraštis Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose.

## Istorija
Iš pradžių ėjo kaip savaitraštis, 1952–1953 m. – kartą per mėnesį, o nuo 1954 m. – kas tris mėnesius. Sustojo 1955 m. kovo mėn. dėl organizacinių sunkumų ir lėšų trūkumo. Išleisti 105 numeriai.

Laikraštį leido ir redagavo Simas Miglinas, jam talkino Vytautas Alantas, Kazimieras Barėnas, Jeronimas Cicėnas. 

## Nuorodos
* „Tremtis“ 1951-1955 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org

## Šaltiniai
Tribūna (Urugvajus)

**Tribūna** – *pažangios demokratinės minties darbo žmonių dvisavaitraštis*, Urugvajaus lietuvių laikraštis, nuo 1932 m. lapkričio 27 d. leistas Montevidėjyje.

## Istorija
Leido Urugvajaus lietuvių dramos mėgėjų būrelis. Leistas du kartus per mėnesį.

Redagavo redakcinė komisija: J. Lazdauskas ir V. Vaselauskas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Tribūna“. E-paveldas.lt
Tribūna (Kaunas)

**Tribūna** – *populiarus informacinis dienraštis visiems*, dienraštis, ėjęs 1933 m. gegužės 28 d. – birželio 9 d. Kaune. 

## Istorija
Leido V. Jagilavičius, redagavo Petras Kupčiūnas. Spausdino Sokolovskienės ir Lano spaustuvė Kaune, Maironio g. 10-12. Pasirodė 13 numerių. Nuo 1933 m. birželio 7 d. vadinosi „Kauno žinios“ (leido F. Valavičiūtė). 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Tribūna“-„Kauno žinios“. E-paveldas.lt
Trikotažininkas

**Trikotažininkas** – valstybinės įmonės, vėliau AB „Utenos trikotažas“ dvisavaitis laikraštis, leistas nuo 1984 m. sausio 6 d. iki 1996 m. vidurio Utenoje.

## Istorija
Iki 1989 m. Nr. 4 ėjo kaip „Utenos M. Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinio susivienijimo“ savaitraštis. Iki 1991 m. – savaitraštis. Tiražas 1984 m. – 1000 egz., 1989 m. – 1500 egz., 1997 m. – 1000 egz.  Leisti priedai „Indra“, „Ketvirčio priedas“.

## Redaktoriai
* Antanas Kibickas – 1984–1990 m.
* Roma Rutkauskienė – 1991–1996 m.

## Šaltiniai
Kartenalė I

**Kartenalė I** – upelis pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Kartenalės II intakas.

Išteka iš Žutautų Medsėdžių, 1,7 km į šiaurės vakarus nuo Reiskių tyro apypelkės, Žutautų miško rytinėje dalyje. Teka vakarų, nuo Žutautų iki Budrių – šiaurės kryptimi, Kačaičiuose daro didelį lankstą link vakarų ir įteka į Kartenalę II 2,2 km nuo jos žiočių. Prie Kačaičių įrengtas tvenkinys.

Dešiniajame krante yra Kačaičių kapinynas ir Gudgalio senosios kapinės, kairiajame – Žutautų ir Kačaičių senosios kapinės, netoli santakos su Kartenale II – Kačaičių akmuo, vad. Didžiuoju kūliu, kitapus santakos – Kačaičių piliakalnis.

Intakai: Kartenalė.

Gyvenvietės: Žutautų Medsėdžiai, Žutautai, Budriai, Kačaičiai.

Upėvardis, matyt, kilęs nuo gyvenvietės *Kartena*, sudarytas pridėjus mažybinę priesagą. Gyvenvietės vardas, spėjama, kilęs nuo upės ankstesnės pavadinimo lyties **Kartena*. Šis upėvardis sietinas su žodžiu *kartus* („aitraus skonio“).

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Trimitas (žurnalas)

**Trimitas** – *Tėvynės gynėjų laikraštis*, savaitinis šaulių žurnalas, ėjęs 1920–1940 m. ir nuo 1990 m. Kaune.

## Istorija
1920–1940 m. leido Lietuvos šaulių sąjungos Centro valdyba. Išėjo 1021 numeris. Leido priedus „Mūsų Vilnius“, „Vasario 16“, „Žalgiris“. Tiražas 1939 m. – 25 000 egz.

Nušvietė šaulių organizacijos tikslus, uždavinius, veiklą, rašė apie Lietuvos ekonominį, politini ir kultūrinį gyvenimą, spausdino grožinės literatūros kūrinius.

Žurnalas vėl leidžiamas nuo 1990 m. liepos 15 d. Kaune kaip atkurtas 1920–1940 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys. 1990–1991 m. ėjo kaip Lietuvos šaulių laikraštis. Tiražas 1990 m. – 11 800 egz., 1997 m. – 2000 egz.

## Bendradarbiai
Žurnale bendradarbiavo Vaclovas Alksninis, Pranas Alšėnas, Vytautas Augustinas, Petras Babickas, Vladas Bakūnas, Juozas Kazys Beleckas, Jonas Dereškevičius, Adomas Dundzila, Juozas Eretas, Viktoras Jasaitis, Stanislovas Kuizinas, Antanas Mačiuika, Jonas Martinaitis, Simas Miglinas, Janis Rainis, Aleksandras Šimkus, Antanas Vienuolis, Balys Vosylius, Juozas Žukauskas ir kt.

## Redaktoriai
* Vladas Putvinskis,
* Matas Šalčius,
* Juozas Tumas-Vaižgantas,
* Adolfas Klimas,
* Antanas Bružas,
* Antanas Busilas,
* Jonas Kalnėnas,
* M. Mikelkevičius,
* Kazys Obolėnas,
* L. Valionis,
* Antanas Žmuidzinavičius,
* Gediminas Jankus – 1990 m.
* Viktoras Rudžianskas – 1991 m.
* Algimantas Ragelis – 1991–1993 m.
* Albinas Čaplikas – 1993–1994 m.
* Pranciškus Abelkis – 1994–1995 m.
* J. Krikščiūnas – 1995 m.
* Marija Lūžytė
* Aušra Garnienė
* Lolita Sipavičienė. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Trimitas“. E-paveldas.lt
* Apie „Trimitą“. Lietuvos šaulių sąjunga
Tukas

**Tukas** – dvisavaitis spalvotas laikraštėlis vaikams (mažiesiems), ėjęs 1991–1998 m. Kaune.

## Istorija
Įsteigė ir leido UAB „Gabija“, nuo 1997 m. Nr. 7 – UAB „Tukas ir TrinTukas“ Kaune. Tiražas 1991 m. – 20 000 egz., 1997 m. – 9100 egz.

Spausdino žaidimus, pasakas, mįsles, vaikų piešinukus ir kūrybą; mokė vaikus abėcėlės raidžių. 

## Redaktoriai
* Saulius Bartaška – 1991–1995 m.
* Rasa Masiokaitė – 1995–1996 m.
* Raminta Žulytė – 1996–1998 m.
* Sigita Urbonaitė – 1998 m.

## Šaltiniai
Turgus (laikraštis)

**Turgus** – informacinis-reklaminis laikraštis, buvo leidžiamas 1991–1992 m. Šiauliuose.

## Istorija
Įsteigė ir leido UAB „MM“. Spausdino nemokamus asmeniškus trumpus skelbimus, informaciją apie perkamas ir parduodamas prekes, teikiamas paslaugas, privačių asmenų ir valstybinių įmonių veiklą. Tiražas 1991 m. – 6900 egz., 1992 m. – 8400 egz. Vietoje „Turgaus“ pradėta leisti „Šiaulių reklama“.

Redagavo Vytautas Cimermonas. 

## Šaltiniai
Turizmo horizontai

**Turizmo horizontai** – mėnesinis laikraštis, leistas 1990–1992 m. Vilniuje.

## Istorija
Iki 1991 m. ėjo kaip Lietuvos turizmo tarybos leidinys. Įsteigė ir leido UAB „Pozicija“. Tiražas 1990 m. – 10 000 egz., 1992 m. – 2500 egz.

Spausdino reklamas bei informaciją apie keliones, rašė apie poilsio organizavimo perspektyvas.

Redaktoriai Vytas Jonas Greblikas, R. Simanavičienė. 

## Šaltiniai
Santo Domingo de Los Koloradosas

**Santo Domingo de Los Koloradosas** () − Ekvadoro miestas; 133 km į vakarus nuo Kito.

Santo Domingo de Los Koloradosas yra vienas didžiausių Ekvadoro miestų, įsikūręs kalnuotoje vietovėje − Andų vakarinėje papėdėje. Miestas yra 550 m virš jūros lygio.

Santo Domingo de Los Koloradosas yra svarbus sustojimo ir poilsio taškas keliaujant iš Kito link Ramiojo vandenyno pakrantės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Santo Domingo de Los Koloradoso miesto internetinė svetainė  (ispanų k.)
Ugniagesys (laikraštis)

**Ugniagesys** – Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento ir Lietuvos gaisrininkų draugijos laikraštis, leistas nuo 1989 m. spalio mėn. iki 2014 m. Vilniuje, Švitrigailos g. 18.

## Istorija
Leistas kaip atkurtas 1923–1940 m. bei 1942–1943 m. Kaune ėjęs žurnalas „Ugniagesis“. Buvo mėnesinis leidinys, nuo 1992 m. eina 1-2 kartus per mėnesį. Tiražas 1989 m. – 11 000 egz., 1997 m. – 1000 egz.

Redakcijoje dirbo A. Jurkštas, V. Ruzgienė.

## Redaktoriai
* Viktoras Armalis – 1989–1991 m.
* Petras Šatkus – 1991–1993 m.
* Vida Šmigelskienė – 1993–2014 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Ugniagesys“ archyvas
Ruminjavis

**Ruminjavis** (, ) − ugnikalnis Ekvadore, Pičinčos provincijoje, Ruminjavio kantone; 40 km į pietus nuo Kito.

## Nuorodos
* Ruminjavis  (anglų k.)
Ūkininkas (Jonava)

**Ūkininkas** – *mėnesinis [[žurnalas]] kaimui ir miestui*, leistas nuo 1989 m. gruodžio mėn. Jonavoje.

## Istorija
Iki 1995 m. – žurnalas *[[Lietuva|Lietuvos]] žemdirbiams, ūkininkams*, leistas kaip 1890–1905 m. Tilžėje ėjusio žurnalo tradicijų tęsėjas. Steigėja ir leidėja UAB „Dobilo“ leidykla. Tiražas 1989 m. – 36 000 egz., 1993 m. – 2000-3800 egz., 1997 m. – 1000 egz.

Rašė įvairiais žemės ūkio, Lietuvos istorijos, kultūros, švietimo klausimais, spausdina praktinius patarimus.

Redakcijoje dirbo P. Fedaravičienė, B. Juršė, R. Konovalovienė, A. Markevičienė, V. Semionova, R. Šileika, S. Zienius, D. Zigmantavičienė, B. Zubrickaitė, K. Zuikauskas.

Vyriausiasis redaktorius Felicijonas Konstantinas Fedaravičius. 

## Kiti straipsniai
* Ūkininkas (laikraštis)
* Ūkininkas (Kaunas)
* Ūkininkas (Vilnius)

## Šaltiniai
Ūkininkas (Kaunas)

**Ūkininkas** – *mėnesinis ūkio ir kooperacijos laikraštis*, kultūros, ekonomikos ir praktikos savaitraštis, leistas 1918 m. Vilniuje, 1919-1939 m. Kaune. 

## Istorija
Leido Lietuvos ūkininkų sąjungos centro valdyba, „Ūkininko“ spaudos bendrovė. 1918 m. ėjo kartą, 1919 m. – 2 kartus per mėnesį, nuo 1920 m. – savaitraštis. 

Spausdino specialius straipsnius ūkininkavimo, žemdirbystės, gyvulininkystės, miškininkystės ir kitais klausimais, svarstė žemės reformos, mokesčių, kreditų, kooperacijos ir kt. problemas, skelbė Lietuvos ir užsienio naujienas. Spausdino Raidės spaustuvė, Spindulio spaustuvė, Šviesos spaustuvė, Žiedo spaustuvė Kaune.

Leido priedus: „Kooperacija“, „Naminis gydytojas“, „Paveiksluota apžvalga“, „Pieno ūkis“, „Sargyba“, „Šeimininkė“, „Žemės ūkis“. 1937 m. gruodžio mėn. prie Ūkininko prijungtas laikraštis „Vyrų žygiai“, todėl vadinosi „Ūkininkas – Vyrų žygiai“. 1939 m. gruodžio mėn. sujungtas su leidiniu „Mūsų laikraštis“. Tiražas 9000 egz. (1926 m. 

## Bendradarbiai
Bendradarbiavo V. Baltrušaitis, Vladas Baublys, A. Bielinis, Pranas Dovydaitis, K. Gasiūnas, Vladas Kateiva, I. Matijošaitis, B. Matulaitis, P. Misiūnas, Juozas Prunskis, A. Trimakas ir kt. 

## Redaktoriai
* Aleksandras Stulginskis, Jonas Dagelis, P. Mikšys, Juozas Leimonas, Jurgis Savickis, P. Vėblauskas. 

## Kiti straipsniai
* Ūkininkas (Jonava)
* Ūkininkas (laikraštis)
* Ūkininkas (Vilnius)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Ūkininkas“. E-paveldas.lt
Atakasas

**Atakasas** (, ) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 25 km į pietvakarius nuo Kito. Aukštis – 4463 m.

Sudarytas iš didelių andezitinių pleistoceno kūgių bei holoceno laikotarpio kalderos (skersmuo 6 km). Holoceno metu įvyko keli Plinijaus tipo išsiveržimai, dėl kurių išaugo lavos kūgiai. Paskutinis išsiveržimas datuotas prieš 2300 metų, vykęs iš Ninahuilka Čiko kūgio.

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
Ūkininkas (Vilnius)

**Ūkininkas** – savaitinis laikraščio „Aidas“ priedas ūkininkams, ėjęs nuo 1938 m. gegužės 3 d. iki 1939 m. rugsėjo 12 d. Vilniuje. 

## Istorija
Leido Liudvikas Cicėnas. Spausdino spaustuvė „Ruch“ Vilniuje, Totorių g. 6. Išėjo 68 numeriai. Leidimas nutrauktas TSRS okupavus Vilnių.

Rašė žemdirbystės, sodininkystės, gyvulininkystės bei kooperacijos, teisės, sveikatos ir kt. ūkininkus dominusiais klausimais. 

Bendradarbiavo Stasys Jablonskis, J. Jankauskas, Jonas Kriščiūnas, P. Kunavičius, L. Mikalauskas, J. Tijušas, E. Udrytė, P. Vala ir kt. 

Redagavo Liudvikas Cicėnas, Mykolas Čibiras.  

## Kiti straipsniai
* Ūkininkas (Jonava)
* Ūkininkas (Kaunas)
* Ūkininkas (laikraštis)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Ūkininkas“. E-paveldas.lt
Tvanas (laikraštis)

**Tvanas** – nepriklausomas studentų (jaunimo) laikraštis, ėjęs nuo 1993 m. balandžio mėn. iki 1995 m. Vilniuje. 

## Istorija
Leido Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto studentai. Išėjo 6 numeriai. Tiražas 1993 m. – 10 000 egz., 1995 m. – 1000 egz.

Redaktoriai Jurga Piekutė, Giedrius Judickas. 

## Šaltiniai
Ugniagesis (žurnalas)

**Ugniagesis** – mėnesinis ugniagesių žurnalas, ėjęs 1923–1940 m. ir 1942–1943 m. Kaune, S. Daukanto g. 12.

## Istorija
Iki 1932 m. vadinosi „Lietuvos gaisrininkas“. Įsteigė D. Semaška. Nuo 1924 m. leido Lietuvos ugniagesių organizacijų sąjunga. Nuo 1927 m. kurį laiką ėjo kaip žurnalo „Savivaldybė“ priedas.

Rašė ugniagesybos klausimais, susijusiais su naudojama technika, gesinimo priemonėmis ir medžiagomis.

## Redaktoriai
* D. Semaška – 1923–1924 m.
* L. Malachas – 1924–1932 m.
* Vincas Marcinkus – 1933–1940 m.
* V. Baltrėnas – 1942–1943 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Ugniagesis“. E-paveldas.lt
Pululagva

**Pululagva** arba **Pululahva** (, ) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 15 km į šiaurę nuo Kito. Aukštis – 3356 m.

Ugnikalnis palyginti žemas, miškingais šlaitais. Viršūnėje yra 5 km pločio kaldera, iš dalies užpildyta dacitinės lavos kupolais. Keturi iš jų iškilę 480 m virš kalderos dugno. Dideli, sprogūs išsiveržimai vyko vėlyvajame pleistocene ir holocene. Paskutinis išsiveržimas vyko maždaug prieš 1670 metų, jo metu tryško lava ir veržėsi piroklastiniai srautai.

Ugnikalnis įeina į Pululagvos geobotaninį rezervatą.

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
Kajambė

**Kajambė** (, ) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 70 km į šiaurės rytus nuo Kito. Tai trečias pagal aukštį šalies kalnas (5790 m).

Tai kompleksinis ugnikalnis, kurio viršūnė nuolat dengiama sniego. Jo pietiniame šlaite yra aukščiausia Žemės vieta, kertama pusiaujo ir vienintelė vieta ties pusiauju, kurią dengia sniegas. Kajambės ugnikalnis buvo aktyvus prieš 4000 metų, o vienintelis jo istorinis išsiveržimas vyko 1786 m.

Aplink ugnikalnį įsteigtas Kajambės Kokos ekologinis rezervatas, papėdėje yra Kajambės miestas.

## Nuorodos
* Global Volcanism Program
Ūkininko balsas

**Ūkininko balsas** – Lietuvos ūkininkų partijos savaitinis laikraštis, leistas 1925–1928 m. Šiauliuose, Vilniaus g. 247 ir Kaune, Miško g. 3 bei Donelaičio g. 19a.

## Istorija
Leido ir redagavo Rapolas Skipitis. Spausdino Švyturio spaustuvė Kaune. Išėjo 150 numerių.

Informavo apie ūkininkų partijos veiklą, rašė žemės ūkio, prekybos, kooperacijos, ekonomikos ir kt. temomis, spausdino specialistų straipsnius, patarimus ūkininkams.

Bendradarbiavo Jurgis Baltrušaitis, Jonas Brundza, P. Juknevičius, P. Kerpė, Domas Krivickas, Petras Leonas, Tomas Naruševičius, Tadas Petkevičius, Klemensas Skabeika, Balys Sruoga, Matas Šalčius, Antanina Šalčienė, Antanas Vokietaitis, Vladimiras Zubovas ir kt.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Ūkininko balsas“. E-paveldas.lt
Žutautų Medsėdžių senosios kapinės

**Žutautų Medsėdžių senosios kapinės**, vad. **Maro kapinėmis**, yra pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žutautų Medsėdžiuose (Žalgirio seniūnija), 2,8 km į pietryčius nuo Žutautų kaimo ir 1,8 km į rytus nuo kelio Kartena–Mikoliškiai. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Kapinės
Įrengtos lygioje vietoje, netaisyklingo stačiakampio plano, 15×15 m dydžio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, žemėja į pietvakarius. Pakraštyje viena eile auga seni lapuočiai medžiai. Viduryje yra keli medžiai, stovi koplytstulpis, į vakarus nuo jo – paminklinis akmuo.

Teritorijos plotas – 0,02 ha, perimetras – 60 m.c

### Koplytstulpis
Medinis, su plokščia, stačiakampe, atvira iš priekio koplytėle dvišlaičiu stogeliu, virš kurio kyla kaltinis kryželis. Koplytėlė puošta pridėtiniais stilizuoto augalinio motyvo ornamentais. Aukštis – 2,21 m.

### Paminklinis akmuo
Paminklas rausvo, statmenai pastatyto granito, kurio priekyje yra šlifuota plokštuma su iškalinėtu Nukryžiuotojo siluetu ir užrašu: „Čia buvo / Žutautų Medsėdžių / 16 sodybų kaimas / Stalinizmo pasekėjų sunaikintas 1944 – 1978 / Pastatytas maro kapinėse 1990“. Aukštis apie 2,5 m.  

## Istorija
Veikė XVII–XIX a. Vadinamos Maro kapinėmis, pasakojama, kad jose palaidoti nuo maro mirę Žutautų Medsėdžių gyventojai. 

Kapinėse nuo seno stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai, XX a. pradžioje pastatytas koplytstulpis su Švč. Marijos Maloningosios ir Šv. Roko skulptūromis (registrinis kultūros paveldo objektas). Seniau kapines juosė statinių tvora, palei kurią pakraščiuose XX a. I pusėje pasodinti medžiai.

1990 m. buvusių gyventojų lėšomis pastatytas paminklinis akmuo sovietmečiu sunaikintam Žutautų Medsėdžių kaimui atminti.

## Šaltiniai

*Julius Kanarskas. Žutautų Medsėdžių kaimo kapinės (Žalgirio apyl., Kretingos raj.). – Kretinga, 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4. – B. 263. – L. 4-7, 14, 16

## Nuorodos
*Kultūros vertybių registras: Koplytstulpis su ornamentuotu kryželiu, Marijos Maloningosios ir šv. Roko skulptūromis
Socialinė valstybė

**Socialinė valstybė** - valstybė, siekianti socialinio saugumo bei socialinio teisingumo, norėdama užtikrinti visų dalyvavimą visuomenės ir politiniuose procesuose, ypatingą dėmesį kreipdama socialinei politikai (socialinei apsaugai, socialiniam aprūpinimui, jo sistemai). Vadinamoji „socialinė valstybė“ siekia sumažinti socialinę nelygybę kiek tai leidžia valstybės įstatymai (pvz., gerbiant nuosavybės teisę). Socialinė valstybė bando pasiekti, kad ekonominis augimas turėtų poveikį visoms socialinėms grupėms ar, kad socialinė nelygybė visuomenėje nedidėtų. Teisiškai tai įtvirtina specialiomis normomis (žr. *[[Socialinė teisė]]*).

Geriausiai ekonomika suderinta ir socialinė gerovė klesti 32 pasaulio šalyse, kurios Jungtinių Tautų Žmogaus teisių komisijos įvardytos kaip visiškos demokratijos šalys: tai JAV, Kanada, Australija, Naujoji Zelandija, Japonija, Izraelis, Didžioji Britanija, Prancūzija, Švedija ir kt. 

## Lietuva
Lietuvai būdingas socialinės valstybės oficialiosios doktrinos neišplėtojimas. Teisės lygiu - socialinio valstybingumo formalus neįtvirtinimas Lietuvos Respublikos Konstitucijoje:

;48 straipsnis
*Kiekvienas žmogus gali laisvai pasirinkti darbą bei verslą ir turi teisę turėti tinkamas, saugias ir sveikas darbo sąlygas, gauti teisingą apmokėjimą už darbą ir [[socialinė apsauga|socialinę apsaugą]] nedarbo atveju.

;52 straipsnis
*Valstybė laiduoja piliečių teisę gauti senatvės ir invalidumo pensijas, socialinę paramą nedarbo, ligos, našlystės, maitintojo netekimo ir kitais įstatymų numatytais atvejais.

1992 m. socialdemokrato Rimanto Lazdyno parengtame ir pateiktame svarstyti alternatyviame Lietuvos Respublikos Konstitucijos projekte (oficialiai nepaskelbta) buvo pasiūlyta principą, kad Lietuvos valstybė yra nepriklausoma demokratinė Respublika, konkretizuoti, nurodant, jog Lietuvos Respublika yra parlamentinė, teisinė ir socialinė valstybė, kurios „suverenas yra Lietuvos žmonės, šią galią įteisinę tapdami Lietuvos Respublikos piliečiais“ (Projekto 2 straipsnis).

## Vokietija

Vokietijos Konstitucija įtvirtina, kad Vokietija yra socialinė valstybė. Atitinkamai yra teisiškai pagrįsta bei sukurta aukšto lygio socialinio aprūpinimo sistema. 

Socialinio teisingumo siekti padeda net specialūs socialiniai teismai.

## Europa
*Europos socialinė chartija

## Šaltiniai

## Literatūra

* Jolanta Bieliauskaitė. Šiuolaikinė socialinės teisinės valstybės samprata. Disertacija (Teisė 01 S). Vadovas: prof. dr. Saulius Arlauskas (Mykolo Romerio universitetas, socialiniai mokslai, teisė 01 S).
Ukmergės žinios

**Ukmergės žinios** – Ukmergės krašto laikraštis, nuo 1999 m. einantis Ukmergėje. Leidėjas – UAB „Ukmergės žinios", Gedimino g. 34/2.

## Istorija
Įsteigė iš laikraščio „Ukmergės diena“ išėjusių žurnalistų grupė. Spausdino Kauno „Aušros spaustuvė“. 

## Redaktoriai
* Deimantas Jastramskis – 1999-2004 m.
* Zita Stundžytė, Asta Krogertienė – 2004 m.
* Vilma Nemunaitienė – nuo 2004 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Ukmergės žinios“
Ūkis ir namai

**Ūkis ir namai** – savaitinis laikraščio „Mūsų rytojus“ priedas, ėjęs nuo 1933 m. birželio 2 d. iki 1936 m. gruodžio 31 d. Kaune. 

## Istorija
Leido „Rytojaus“ bendrovė. Išėjo 176 numeriai. Tiražas apie 100 000 egz. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Ūkis ir namai“. E-paveldas.lt
Ukmergės diena

**Ukmergės diena** – miesto laikraštis, ėjęs nuo 1994 m. kovo 19 d. Ukmergėje.

## Istorija
Leido UAB „Ukmergės spaustuvė“ 3 kartus per savaitę. Tiražas 1994 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3300 egz., 1998 m. – 6000 egz. Iš laikraščio pasitraukę žurnalistai įsteigė laikraštį „Ukmergės žinios“.

Redaktorius Deimantas Jastramskis – 1994–1999 m. 

## Šaltiniai
Ukmergės spaustuvė

**Ukmergės spaustuvė** – spaustuvės, veikusios Ukmergėje.

## Istorija
Pirmąją spaustuvę 1881 m. įkūrė pirklys Š. Sendakas. Joje rusų kalba buvo spausdinami blankai, kiti smulkūs leidiniai. Atgavus lietuviškąją spaudą, Š. Sendakas išspausdino ir keletą leidinių lietuvių kalba. Š. Sendako įmonė veikė iki Pirmojo pasaulinio karo.

1923–1940 m. veikė A. Slonimskio spaustuvė „Regina“. Spaustuvėje dirbo rinkėjas, spaudėjas, knygrišė, pagalbiniai darbininkai. Gamino blankus, kvitus, etiketes, spausdino kai kuriuos leidinius, laikraščius „Ukmergės garsas“ ir „Ukmergiečių balsas“.

1930 m. Ukmergėje įsikūrė J. Survilos ir A. Monkevičiaus spaustuvė „Knyga“. Joje buvo 3 įvairaus formato spaudos mašinos. Čia spausdintas laikraštis „Rytų Lietuva“. 1935 m. laikraštį uždarius, po trejų metų spaustuvė bankrutavo. 1935 m. atidaryta J. Valujevo spaustuvė, veikusi porą metų.

1944 m. spalio 12 d. įsteigtam apskrities laikraščiui „Kelias į socializmą“ (nuo 1944 m. lapkričio 15 d. – „Tarybinis kelias“) spausdinti 1946 m. buvo įkurta Ukmergės „Komunos“ spaustuvė, dab. Vasario 16-osios g. 31. 1948 m. ji perduota laikraščio „Tarybinis kelias“ redakcijai. 1950 m. Ukmergei tapus rajono centru, o kairėje Šventosios upės pusėje įkūrus Smėlių rajoną, Ukmergės rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ spaustuvė ėmė spausdinti ir Smėlių rajono laikraštį „Stalino keliu“. 1951–1953 m. Ukmergės spaustuvėje spausdinti ir MTS laikraščiai: Deltuvos „Kolektyvinis darbas“, Želvos „Už bolševikinius kolūkius“, Žemaitkiemio „Komunizmo statytojas“.

1964 m. Ukmergės spaustuvėje sumontuota rotacinė mašina. Joje buvo spausdinamas rajono laikraštis, nuo 1962 m. pavadintas „Gimtoji žemė“. 1976 m. Ukmergės spaustuvė kartu su Anykščių, Biržų ir Pasvalio spaustuvėmis prijungta prie Panevėžio spaustuvės. Panevėžio spaustuvės Ukmergės skyrius turėjo ofsetą, iškiliosios spaudos mašinas, 4 linotipus, 5 plokščios spaudos mašinas.
Nuo 1993 m. Ukmergės valstybinė spaustuvė, tapusi UAB „Ukmergės spaustuvė“, spausdino Ukmergės laikraštį „Gimtoji žemė“, Širvintų rajono laikraštį „Širvinta“ (iki 1989 m. – „Lenino vėliava“), Anykščių rajono laikraštį „Anykšta“ (iki 1990 m. – „Kolektyvinis darbas“). Nuo 1994 m. leido laikraštį „Ukmergės diena“. Šioje spaustuvėje taip pat spausdinami kiti laikraščiai, brošiūros, plakatai, smulkūs spaudiniai. 

## Šaltiniai
Pasočoa

**Pasočoa** () – užgesusi vulkaninė kaldera Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į pietryčius nuo Kito. Aukštis – 4200 m.

Sudaro pusapskritimio formos krateris. Ugnikalnis susidarė maždaug prieš 100 tūkst. metų, bet po stipraus išsiveržimo sugriuvo. Ugnikalnio šlaitai apaugę tropiniais miškais, įsteigtas laukinės gamtos draustinis.
Ukmergiečių balsas

**Ukmergiečių balsas** – visuomenės, kultūros ir politikos savaitinis laikraštis, leistas 1926 m. Ukmergėje. 

## Istorija
Leido ir redagavo Pranas Pauliukonis (1904-1970 m.). Bendradarbiavo J. Jaškūnas, J. Požerskis, Stasys Sakalauskas ir kt. Spausdino A. Slonimskio spaustuvė Ukmergėje. Išėjo 12 numerių. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
*„Ukmergiečių balsas“. E-paveldas.lt
Unija (laikraštis)

**Unija** – JAV lietuvių antrasis periodinis leidinys, ėjęs kas savaitę nuo 1884 m. spalio 25 d. iki 1885 m. rugpjūčio mėn. Niujorke.

## Istorija
Leido Mykolas Tvarauskas (kurį laiką ir redagavo). Redaktorius Jonas Šliūpas. Išėjo 33 numeriai. 

Bendradarbiavo Juozas Adomaitis-Šernas, Motiejus Juozas Andriukaitis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Aleksandras Fromas-Gužutis, Liudmila Malinauskaitė-Šliūpienė-Eglė ir kt. 

Jonas Šliūpas šiame laikraštyje skelbė Lietuvos nepriklausomybės, valstybingumo idėjas, kūrė būsimos Lietuvos-Latvijos valstybės modelį. 

## Šaltiniai
Fiureris

**Fiureris** () − vokiškas titulas, reiškiantis *vadą*, *lyderį* arba *vedlį*. Šis titulas dažniausiai asocijuojamas su A. Hitleriu, kuris jį, kaip pavyzdį, paėmė iš Benito Musolinio titulo *Dučė* () bei iš Džordžo Riterio fon Šonererio (Georg Ritter von Schönerer), kurio pasekėjai į jį kreipdavosi *fiureriu*. 

Kalbant apie vadovavimą, dabartinėje Vokietijoje šis žodis dažnai stigmatizuojamas dėl jo asociacijos su Hitlerine Vokietija, nors žodžio reikšmė *gidas* tebėra nepakitusi. Kitose kalbose žodis dažniausiai vartojamas kaip epitetas apibūdinti A. Hitleriui. Be to, daugelyje kalbų žodis pripažįstamas kaip skolinys.

Šis žodis taip pat buvo naudojamas dalyje karinių laipsnių pavadinimų (pvz., šturmbanfiureris, grupenfiureris ir kiti). Nacistinėje Vokietijoje fiureriu buvo vadinamas A. Hitleris, kuriam šis titulas atiteko 1934 m. rugpjūčio 2 d. po Hindenburgo mirties; remiantis naujuoju įstatymu, kuris sujungė prezidento ir kanclerio pareigas į fiurerio ir reichskanclerio bei suteikė Hitleriui vienvaldystę Vokietijoje. „Fiurerio principą“ (*Führerprinzip*) labai propagavo nacių partija, kurios vienas iš žinomiausių šūkių buvo: „Viena tauta, viena valstybė, vienas vadas“ (*Ein Volk, ein Reich, ein Führer*).

Maždaug iki 1955 m. VDR fiureriu buvo tituluojamas ir Josifas Stalinas.

## Nuorodos
* Fiurerio sąvoka (anglų k.)
Sinčolagva

**Sinčolagva** (, ) – užgesęs ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į pietryčius nuo Kito. Aukštis – 3749 m. Greta stūkso dar keli ugnikalniai – Pasočoa, Ruminjavis ir Kotopaksis. Nuo jų skiria gilus ir derlingas slėnis.

Įeina į Kotopaksio nacionalinį parką.
Ukmergės garsas

**Ukmergės garsas** – visuomenės ir politikos dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1924 m. sausio 15 d. – 1925 m. sausio mėn. Ukmergėje. 

## Istorija
Leido „Kultūros“ bendrovė. Skirtas Ukmergės apskrities gyventojams. Spausdino A. Slonimskio spaustuvė „Regina“ Ukmergėje.

Rašė kultūros, švietimo, žemės ūkio, ekonomikos, socialiniais ir kitais klausimais. 

Redagavo Jonas Žukas. 

## Šaltiniai
Korasonas

**Korasonas** (,  – „širdis“) – užgesęs, erodavęs ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 30 km į pietvakarius nuo Kito. Aukštis – 4790 m.

Korasonas pasižymi sunkiomis kopimo sąlygomis, nepastoviu klimatu.
Universitas Vilnensis

**Universitas Vilnensis** – Vilniaus universiteto mėnesinis laikraštis, einantis nuo 1950 m. balandžio 15 d.

## Istorija
Iki 1989 m. vadinosi „Tarybinis studentas“ ir ėjo kaip savaitraštis. Tiražas 1950 m. – 1000 egz., 1968 m. – 2300 egz., 1981 m. – 4500 egz., 1991 m. – 4600 egz., 1997 m. – 1000 egz.

1989–1991 m. buvo leidžiamas atskiras priedas „Žygeivis“.

Rašo įvairiais dėstytojų ir studentų gyvenimo klausimais, nagrinėja mokymo ir mokslino darbo problemas, spausdina studentų kūrybą.

## Redaktoriai
* Elizavieta Boreikaitė – 1950 m.
* Dovydas Škliarinskis – 1950–1951 m.
* Aleksandras Vasiliauskas – 1951–1952 m.
* Vladimiras Kostelnickis – 1952–1953 m.
* Pranas Mikuckas – 1954–1955 m.
* Pranas Buckus – 1955 m.
* Jonas Bulota – 1955–1957 m.
* Albinas Lozuraitis – 1958 m.
* Stasys Makauskas – 1958–1959 m.
* Juozas Stepšys – 1959–1960 m.
* Vytautas Dėnas – 1960–1962 m.
* Juozas Girdvainis – 1964–1967 m.
* Algis Kusta – 1968–1977 m.
* Audronė Nugaraitė – 1978–1980 m.
* Zita Besasparytė 1980–1981 m.
* Jolanta Varapnickaitė – 1981–1984 m.
* Algirdas Lipštas – 1985–1989 m.
* Liana Binkauskienė – 1990–1991 m., 1996–1997 m., nuo 1999 m.
* Vytautas Gedgaudas – 1992–1993 m.
* Aleksandras Valentas – 1993–1995 m.
* Liutauras Leščinskas – 1995–1996 m., 1998–1999 m.
* Romualda Stonkutė – 1998 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Universitas Vilnensis“
Urugvajaus aidas

**Urugvajaus aidas** – Urugvajaus lietuvių dvisavaitis katalikiškas laikraštis, ėjęs nuo 1933 m. vasario mėn. iki 1939 m. Montevidėjyje.

## Istorija
Leido Urugvajaus lietuvių klubas. Redaktorius kunigas Radžius. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Urugvajaus aidas“. E-paveldas.lt
Atahualpos olimpinis stadionas

**Estadio Olímpico Atahualpa** – daugiafunkcis stadionas, esantis Ekvadoro sostinėje Kite. Dabar naudojamas daugiausia futbolo varžyboms. Talpa – 40 948 žiūrovų.

Stadionas pastatytas 1951 m. dviejų pagrindinių miesto gatvių – *Avenida 6 de Diciembre* ir *Avenida Naciones Unidas* – sankirtoje. Pavadintas paskutiniojo inkų imperatoriaus Atahualpos garbei.

Stadione rungtyniauja Kito miesto futbolo klubai – Deportivo Quito, El Nacional, Universidad Católica. Šiame stadione taip pat namų rungtynes žaidžia Ekvadoro vyrų futbolo rinktinė. Stadionas yra 2,8 km aukštyje virš jūros lygio, todėl iš lygumų atvykusios komandos čia neretai patiria pralaimėjimus.

Šiame stadione vyko 1993 m. Copa América čempionato varžybos.
Žutautų Medsėdžių II senosios kapinės

**Žutautų Medsėdžių II senosios kapinės**, vad. **Senkapiais, Kapeliais**– kapinės Lietuvoje, pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Lūgnaliuose (Kartenos seniūnija), 4 km į rytus nuo Žutautų, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Palioniškių ir 0,8 km į vakarus nuo kelio Reiskiai–Bumbuliai, Žutautų miško pietvakariniame pakraštyje. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Kapinės
Įrengtos lygioje vietoje, miško aikštelėje. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, 18 m ilgio ir  15 m pločio. Neveikiančios. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, banguotas. Pakraščiuose auga aukšti lapuočiai medžiai, viduryje stovi koplytstulpis, o rytinėje dalyje guli kryžiaus liekanos.

Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 65 m.

### Koplytstulpis
Medinis, su stačiakampe, atvira iš priekio ir šonų koplytėle pusiau kryžminiu stogeliu. Stiebo priekinėje plokštumoje įrėžta data „1949“, o virš jos – stilizuota arka, užsibaigianti kryželiu. Aukštis – 2,02 m.

## Istorija
Kapinės vadinamos Senkapiais, Kapeliais. Veikė XVII–XIX a., laidoti Žutautų Medsėdžių ir Palioniškių gyventojai. Jose stovėjo ąžuolinis kryžius, nuo 1949 m. – koplytstulpis su Švč. Marijos Maloningosios, Šv. Antano ir nežinomos šventosios skulptūromis (registrinis kultūros paveldo objektas). Kryžius 1971 m. atnaujintas, tačiau apie 1987 m. išvirto. XX a. I pusėje kapinės buvo aptvertos statinių, o II pusėje – horizontalių lentų  tvora.

## Šaltiniai

*Julius Kanarskas. Žutautų Medsėdžių kaimo kapinės (Žalgirio apyl., Kretingos raj.). – Kretinga, 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4. – B. 263. – L. 8-11, 13, 15, 17

## Nuorodos
*Kultūros vertybių registras: Koplytstulpis su Marijos Maloningosios, Šv. Antano ir nežinomos šventosios skulptūromis
Denis Gordej

**Denis Gordej** (g. 1989 m. liepos 20 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje.

Profesionalią karjerą pradėjo Visagino "Intero" komandoje. Žaidė įvairiose Lietuvos A lygos komandose. 2011 m. pradžioje apsirašė kontraktą su Vilniaus "Žalgirio" komanda.. Prieš 2012 m. sezoną buvo paskolintas Klaipėdos "Atlanto" komandai..

2009 m. kovą mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Baltarusijos bendraamžius.

## Pasiekimai

* LFF taurės laimėtojas: 2012 m.

## Šaltiniai
Ginutis Taurinskas

**Ginutis Taurinskas** (g. 1937 m. rugpjūčio 12 d. Plėnakiuose, Mažeikių apskritis) – sovietinis karinis veikėjas, generolas majoras.

## Biografija
Gimė pasiturinčio ūkininko šeimoje. Tėvas Pranas buvo kairiųjų pažiūrų, rėmė pogrindyje veikusią LKP.

1958 m. baigė Kijevo artilerijos mokyklą, 1967 m. Penzos aukštąją karo inžinerijos mokyklą. Tarnavo sovietų armijos daliniuose, dislokuotuose Rusijoje, Ukrainoje, Azerbaidžane, Gruzijoje. 1969–1981 m. Tbilisio aukštosios artilerijos vadų karo mokyklos dėstytojas, vyresnysis dėstytojas, katedros viršininko pavaduotojas. 1981–1984 m. LSSR karinio komisariato skyriaus viršininkas, 1984–1985 m. Vilniaus Lenino rajono karinis komisaras. 1985–1990 m. Lietuvos SDAALR CK (DOSAAF) pirmininkas. 1986–1991 m. LKP Revizijos komisijos narys.

1994 m. už antivalstybinę veiklą nuteistas laisvės atėmimu dvejiems metams šešiems mėnesiams su turto konfiskavimu. Atlikęs bausmę dalyvauja visuomeninėje veikloje: išrinktas Vilniaus miesto sovietinių karo veteranų pensininkų draugijos „Ramybė“ pirmininku ir Vilniaus rajono sodininkų bendrijos „Dobilas“ pirmininku. 2007 m. už gerą tvarką ir organizuotumą ši bendrija pripažinta pavyzdine Lietuvoje. Laisvu nuo visuomeninės veiklos laiku savo malonumui mėgsta rašyti eilėraščius.

## Šaltiniai
Tabakundas

**Tabakundas** arba **San Chuan de Tabakundas** (, ) – miestas Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į vakarus nuo Kajambės, į pietus nuo Mochandos ugnikalnio.

Verčiamasi žemės ūkiu, turizmas. Mieste yra kolonijinės architektūros pastatų, apylinkėse – lagūnų, krioklių.

## Istorija

Miesto pavadinimas kečujų kalba reiškia „senolių kaimas“.

## Šaltiniai