open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nevėžio kraštovaizdžio draustinis

**Nevėžio kraštovaizdžio draustinis** – saugoma teritorija Kauno rajone ir Kauno mieste, ties Nevėžio upe. Draustinis užima 1118 ha teritoriją, iš kurios 540 ha yra miškai (51 proc. draustinio miškų yra valstybinės reikšmės). Draustinyje yra saugomas raiškus erozinio senslėnio tipo Nevėžio upės slėnio kraštovaizdis; ornitologinė vertybė, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą – griežlė. Draustinyje taip pat saugomi Bivylių senkapiai, Bernatonių piliakalnis.

## Nuorodos

* Kauno miškų urėdijos saugomos teritorijos 
* Nevėžio kraštovaizdžio draustinio tvarkymo plano aiškinamojo rašto pagrindiniai teiginiai


Vaizdas:Nevėžio kraštovaizdžio draustinis. Peitupė.JPG|Kraštovaizdžio draustinis ties Raudondvario tiltu
Vaizdas:Peitupė prie Raudondvario kelyje palei Nervėžį.JPG|Peitupės upelis
Nevėžio kraštovaizdžio draustinis, netoli Bernatonių.jpg|Kalvotas Nevėžio šlaitas prie Bernatonių piliakalnio
Aleksejevka (Manos rajonas)

**Aleksejevka** () – kaimas apie 40 km į pietus nuo Kamarčiagos geležinkelio stoties, apie 25 km į pietus nuo Šalinskojės, Manos rajonas (buv. Šalinskojės rajonas), Krasnojarsko kraštas, Rusija. XX a. penktame – šeštame dešimtmetyje buvo Bolšoi Unguto miško pramonės ūkio teritorijoje.

## Lietuviai
1948 m. į Aleksejevką iš TSRS okupuotos Lietuvos (Šakių, Vilkaviškio, Varėnos, Anykščių apylinkių) atitremta apie 60 šeimų. Tremtiniai dirbo miško ruošos darbus.

## Šaltiniai
Goraždė

**Goraždė** − miestas yra pietrytinėje Bosnijos ir Hercegovinos dalyje, prie Drinos upės; 45 km nuo Sarajevo.

## Istorija
Pirmą kartą Goraždė paminėta 1379 metais. Nuo 1423 m. iki 1878 m. Goraždės miestas priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1878 m. iki 1918 m. miestą valdė Austrija-Vengrija. Bosnijos karo metu, trukusiame nuo 1992 m. iki 1995 m. dėl miesto vyko įnirtingi mūšiai tarp bosnių ir serbų. 1993 m. miestas buvo paskelbtas JTO saugumo zona.

## Sportas
* FK Goražde – futbolo klubas;
* Gradski stadion Goražde – stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia vietos futbolo klubas.

## Nuorodos
* Informacija apie Goraždę
Martinonys

:: *Apie kaimą prie Molėtų žr. [[Martinonys (Balninkai)]]*.

**Martinonys** – kaimas Birštono savivaldybės pietinėje dalyje, Nemuno dešiniajame krante, 2 km į pietus nuo Siponių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Henrikas Mickevičius

**Henrikas Mickevičius** (g. 1954 m. rugpjūčio 19 d.) – teisininkas, Europos Sąjungos teisės ir žmogaus teisių ekspertas. Nuo 2015 m. Jungtinių Tautų Pagrobimų ir priverstinių dingimų darbo grupės () narys.

## Biografija
1980 m. baigė teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete (specializacija – baudžiamoji teisė ir baudžiamasis procesas). 1980–1981 m. LSSR teisingumo ministerijos Teismų departamento konsultantas. 1981–1987 m. Vilniaus Lenino rajono teismo teisėjas. 1987–1989 m. gamybinio susivienijimo „Sigma“ juridinio skyriaus viršininkas. 1989–1999 m. advokatas.

1994 m. baigė podiplomines (LL.M.) studijas Dickinson teisės mokykloje (Pensilvanija, JAV) ir Džordžo Vašingtono universitete (Vašingtonas, JAV), atliko praktiką Jungtinių Tautų Žmogaus teisių centre (Niujorkas), 1998 m. – 3 mėnesių praktiką Europos Žmogaus Teisių Teisme (Strasbūras). 1997 - 1998 m. dėstė VDU Teisės institute. 1997–1999 m. Atviros Lietuvos fondo teisės programos koordinatorius. 1999–2003 m. Atviros visuomenės instituto teisės konsultantas-programos vadovas (Budapeštas, Vengrija). 2003–2013 m. Žmogaus teisių stebėjimo instituto steigėjas ir direktorius. 2007 m. dėstė VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. Nuo 2013 m. – Žmogaus teisių stebėjimo instituto steigėjas ir Vyriausias patarėjas. 2013 m. dekano kvietimu dėstė Duke’o universiteto teisės mokykloje (JAV). 2015–2016 m. – vizituojantis Emory Universiteto Teisės mokyklos (JAV) profesorius.

Nuo 2007 m. buvo Pretendentų į teisėjus atrankos komisijos nariu, nuo 2011 m. Vyriausiųjų prokurorų atrankos komisijos narys. Nuolatinis Europos Tarybos, ESBO, JTO bei kitų tarpvalstybinių ir tarptautinių nevyriausybinių organizacijų ekspertas; reguliariai ruošia bei įgyvendina seminarus Gruzijos, Rusijos, Baltarusijos, Serbijos, Armėnijos, Azerbaidžano, Moldovos, Lietuvos teisėjams, prokurorams, advokatams ir nevyriausybinių organizacijų atstovams, dalyvauja kituose tarptautiniuose projektuose. Daugelio analizių, komentarų, apžvalgų, ataskaitų ir kitų dokumentų rengėjas.

## Šaltiniai
Balkašas (miestas)

**Balkašas** (arba ***Balchašas***, iki 1936 m. *Bertys*) – miestas Balkašo ežero šiauriniame krante, Kazachijoje.

## Istorija
Balkašas įkurtas 1937 m. statant vario lydymo įmonę. Miesto teisės nuo 1937 m. 1939–1957 m. prie Balkašo veikė koncentracijos stovykla, iki 1948 m. priklausiusi Karagandos, iki 1956 m. – Stepių lagerių grupėms.

## Ekonomika
Yra oro uostas, plentai į Astaną, Almatą, geležinkelis į Aktogajų, geležinkelio šaka į geležinkelį Astana–Almata. Išplėtota spalvotoji metalurgija – gamina varį, cinką, molibdeno koncentratą, aukso, sidabro, platinos, paladžio lydinius. Veikia siuvimo, maisto – mėsos, pieno, duonos, žuvų apdorojimo ir konservavimo pramonė. Prie Balkašo kasamos vario, molibdeno rūdos.

Yra Karagandos technikos universiteto Technikos fakultetas, istorijos ir kraštotyros muziejus, Botanikos sodas. Netoli miesto yra priešraketinės gynybos radiotechnikos bazė, už 60 km nuo Balkašo – Rusijos kosminės kariuomenės bazė „Balchašas-8“.

## Lietuviai
1948–1951 m. į Balkašo lagerį iš Komijos, Krasnojarsko krašto lagerių etapais buvo vežami politiniai kaliniai, tarp jų ir lietuviai. 1952 m. kalėjo apie 1000 lietuvių vyrų ir moterų, iš jų visuomenės veikėjų, ūkininkų, inteligentų, kunigų, jaunimo. Kaliniai statė vario rūdos sodrinimo įmonės cechus, Balchašo miestą, dirbo molibdeno kasyklose, plytinėje, krovė vagonus. 1958 m. lietuviai ėmė grįžti į Lietuvą. 1989 m. ir 1990 m. į Balkašą iš Lietuvos surengtos buvusių politinių kalinių ekspedicijos; 1989 m. Balchašo kapinėse pastatytas paminklinis kryžius, 1990 m. sukurtas televizijos filmas „Karingas – mirties žemė“ (rež. Vitalis Gruodis).

## Šaltiniai
Bodaibas

**Bodaibas** () – miestas Vitimo dešiniajame krante, prie Bodaibo žiočių, Irkutsko srities rytuose, Rusija, Bodaibo rajono centras. 17 700 gyventojų (2002 m.).

## Istorija
Miestas įkurtas 1863 m., pradėjus eksploatuoti aukso kasyklas. 1903 m. suteiktos miesto teisės. Iki 1917 m. spalio perversmo auksą kasė Didžiosios Britanijos ir Rusijos akcinės bendrovės. 1947–1954 m. mieste ir jo apylinkėse veikė Bodaibo grupės lageriai (Bodaibinlag). Kaliniai (3-7 tūkst.) dirbo aukso kasyklose, statybose, žemės ūkio darbus, kirto mišką. Įvairių tautybių tremtiniai ir buvę kaliniai tuo metu sudarė Bodaibo gyventojų daugumą.

## Ekonomika
Lenos–Vitimo aukso pramonės rajono centras. Yra oro uostas, kraštotyros muziejus. Išplėtota maisto pramonė.

## Lietuviai
1949 m. balandžio mėn. iš sovietų okupuotos Lietuvos į Bodaibą buvo atvežta apie 3000 žmonių. Kelios dešimtys jų palikta mieste, vėliau atkelta ir daugiau. Tremtiniai kirto mišką, ruošė medieną šachtoms sutvirtinti, dirbo statybose, dirbtuvėse, prie geležinkelio, krovikais. Iš pradžių gyveno nešildomuose barakuose. 1956 m. pradėjo grįžti į Lietuvą. Bodaibo kapinėse yra palaidota lietuvių; kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. į Bodaibą iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.

## Šaltiniai
Chrysler K platforma

**Chrysler K platforma** yra automobilinė platforma skirta kompaktiniams ir vidutinės klasės automobiliams. Visi platformą naudojantys automobiliai, išskyrus minivenus (kuriuos buvo galima užsisakyti ir su visais varomaisiais ratais) yra varomi priekiniais ratais. K-automobilių pagrindiniai konkurentai buvo Chevrolet Malibu, Ford Fairmont bei panašūs automobiliai. Tikrąją K platformą naudoję automobiliai buvo gaminami iki 1989 metų, tačiau šios platformos pagrindu buvo sukurta dar keletas platformų, kurios buvo gaminamos iki 1995 metų.

## Automobiliai
Platformą naudoję ir su ja susiję automobiliai:
* K – vidutinės klasės automobiliai
** 1981–1989 Dodge Aries
** 1981–1989 Plymouth Reliant
** 1982–1988 Chrysler LeBaron (kupė ir kabrioletai buvo gaminami ant šios platformos iki 1987 metų)
** 1982–1988 Chrysler LeBaron Town and Country
** 1982–1983 Dodge 400
** 1982–1988 Dodge Dart K (tik Meksikoje)
** 1982–1988 Valiant Volare K (tik Meksikoje)
** 1983–1988 Plymouth Caravelle kupė (tik Kanadoje)
** 1983–1986 Chrysler Executive limuzinas
** 1984–1986 Dodge 600 kupė ir kabrioletas
** 1984–1987 Dodge Magnum 400 ir Dodge Magnum Turbo (tik Meksikoje)
** 1985 Chrysler 600 (tik Meksikoje)
* E – vidutinės klasės automobiliai (Prailginta ratų bazė)
** 1983–1984 Chrysler E-Class
** 1983–1988 Chrysler New Yorker ir Chrysler New Yorker Turbo
** 1983–1988 Dodge 600 sedanas
** 1985–1988 Plymouth Caravelle
** 1986–1989 Dart E pagal Chrysler (tik Meksikoje)
** 1988–1989 Volare E pagal Chrysler (tik Meksikoje)
** 1988 Chrysler New Yorker Turbo
* G – sportiniai automobiliai (nuo 1989 kaip AG platforma)
** 1984–1986 Chrysler Laser
** 1984–1993 Dodge Daytona ir Chrysler Daytona (Canada)
* S – minivenai
** 1984–1990 Dodge Caravan
** 1984–1990 Plymouth Voyager
** 1990 Chrysler Town and Country
* H – vidutinės klasės automobiliai
** 1985–1988 Chrysler LeBaron GTS
** 1985–1989 Dodge Lancer
** 1987 Shelby Lancer
** 1989 Chrysler LeBaron
* P – kompaktiniai automobiliai (nuo 1989 kaip AP platforma)
** 1987–1994 Dodge Shadow
** 1987–1994 Plymouth Sundance ir Plymouth Duster
** 1987–1989 Shelby CSX
* J – sportiniai automobiliai (nuo 1989 kaip AJ platforma)
** 1987–1995 Chrysler LeBaron kupė ir kabrioletas
** 1988–1994 Chrysler Phantom kupė (tik Meksikoje)
* C – vidutinės klasės automobiliai (nuo 1989 kaip AC platforma)
** 1988–1993 Chrysler New Yorker
** 1988–1993 Dodge Dynasty ir Chrysler Dynasty (Kanadoje)
* AA – vidutinės klasės automobiliai
** 1989–1994 Chrysler Saratoga (tik Europoje)
** 1989–1995 Dodge Spirit
** 1989–1995 Plymouth Acclaim
** 1990–1994 Chrysler LeBaron sedanas
** 1990–1994 Chrysler New Yorker (tik Meksikoje)
* Q – sportiniai automobiliai
** 1989–1991 Chrysler TC by Maserati
* Y – prabangūs automobiliai (prailgintas C platformos variantas, vėliau pervadinta į AY platforma)
** 1990–1993 Chrysler New Yorker Fifth Avenue
** 1990–1993 Chrysler Imperial
* AS – minivenai
** 1991–1995 Chrysler Town and Country
** 1991–1995 Dodge Caravan
** 1991–1995 Plymouth Voyager
Apatitai

**Apatitai** () – miestas Rusijoje, Mumansko srityje, Kolos pusiasalyje, tarp Imandros ežero ir Chibinų kalnų, prie geležinkelio Murmanskas–Kandalakša. Yra oro uostas, Rusijos mokslų akademijos Kolos filialas.

## Istorija
Miestas kūrėsi nuo 1935 m. pradėjus naudingųjų iškasenų gavybą Chibinuose. Pastatytas apatitų ir nefelinų sodrinimo fabrikas. Statybinių medžiagų, miško ruošos pramonė. Miesto teisės nuo 1966 m.

## Lietuviai
Apatitų kasyklose dirbo kaliniai, tarp jų buvo ir lietuvių. 1952 m. Apatitų lageryje iš 10 446 kalinių 404 buvo lietuviai.

## Šaltiniai
Asinas

**Asinas** () – miestas Čiulymo kairiajame krante, prie geležinkelio Tomskas–Belyj Jaras, Tomsko sritis, Rusija; Asino rajono centras. 30 900 gyventojų. (2000 m.).

## Ekonomika
Asinas pradėjo kurtis 1869 m.; miesto teisės nuo 1952 m. Upių uostas. Medžio apdirbimas, maisto (mėsos, pieno) pramonė. Iš Asino geležinkeliu išvežama Čiulymo upe atplukdyta miško medžiaga. Kraštotyros muziejus, įkurtas 1989 m.

## Lietuviai
1941 m., 1947–1948 m. 1951 m., 1953 m. į Asino geležinkelio stotį buvo atvežta tremtinių iš Lietuvos. Dalis jų palikta Asine, kiti išvežti į Asino rajono miško kirtimo punktus ir Tomsko srities šiaurę. Tremtiniai dirbo Asino medienos perkrovimo ir medžio apdirbimo kombinate, pabėgių įmonėje, lentpjūvėje, plytinėje, statybose. Vėliau nemažai lietuvių atsikėlė iš aplinkinių miško kirtimo punktų. 1955–1958 m. dauguma jų grįžo į Lietuvą. Išliko Voskresenkos kapinės, kuriose buvo laidojami ir lietuviai; 1989–1990 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Borovičiai

**Borovičiai** () – miestas abipus Mstos upės, apie 151 km į rytus nuo Naugardo, Naugardo sritis, Rusija; Borovičių rajono centras. 49 071 gyventojų (2019 m.).

## Istorija
Borovičiai pradėjo kurtis XV a.; miesto teisės nuo 1770 m. Arkinis tiltas per Mstą, pastatytas 1905 m. – pirmasis arkinis tiltas Rusijoje 

## Ekonomika
Geležinkelio šaka jungia Borovičius su geležinkeliu Sankt Peterburgas–Maskva. Išplėtota kaitrai atsparių medžiagų, medžio apdirbimo staklių, elektros įrangos, tapetų, popieriaus, plytų gamyba, medžio apdirbimas, baldų, trikotažo, maisto pramonė. Yra Kraštotyros muziejus.

## Lietuviai
1947–1948 m. Borovičių lageryje kalėjo apie 350 Lietuvos gyventojų, daugiausia lenkų, iš jų apie 300 moterų dirbo žemės ūkio darbus. Jie buvo atvežti iš Kutaisio (Gruzija) lagerio, iš Lietuvos išvežti 1945 m. kovo – birželio mėn.

## Šaltiniai
Butyrkų kalėjimas

**Butyrkų kalėjimas** () – kalėjimas Maskvoje.

## Istorija
Butyrkų kalėjimas minimas XVII a. istorijos šaltiniuose. XVIII a. antroje pusėje, valdant imperatorei Jekaterinai II, pastatyta Butyrkų kalėjimo tvirtovė (architektas M. Kazakovas), 1879 m. jos vietoje – Centrinis persiuntimo kalėjimas. Vėliau, ypač TSRS metais, kalėjimas ne kartą perstatytas ir plėstas. Per Butyrkų kalėjimą į Sibiro katorgą ir tremtį buvo siunčiami kaliniai iš visos Rusijos imperijos europinės dalies. Čia kalėjo 1863 m. sukilimo dalyviai, vėliau narodovolcai, kiti politiniai kaliniai, t. p. kriminaliniai nusikaltėliai. Režimas buvo ypač griežtas. Tarybų valdžios metais Butyrkų kalėjimas paverstas NKVD tardymo kalėjimu. Jame vienu metu kalėjo iki 20 000 kalinių, po 70–100 žmonių kamerose, skirtose 25-50 žmonėms.

Kalėjimo kompleksą sudaro 20 trijų aukštų korpusų, kuriuose 434 kameros, iš jų 101 bendro režimo, 32 karceriai.

## Lietuviai
Butyrkose kalėjo ir lietuvių, tarp jų:
* Kazys Grinius, 1889 m.
* Julius Čaplikas, (sušaudytas)
* Antanas Gustaitis, (sušaudytas)
* Palaimintasis kankinys arkivyskupas Teofilius Matulionis
* Augustinas Voldemaras (čia mirė)
* Antanas Povilaitis,
* Kazys Skučas, (sušaudytas)
* Jonas Žemaitis, (sušaudytas)

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Komanditinė ūkinė bendrija

**Komanditinė ūkinė bendrija** (**KŪB**; **pasitikėjimo ūkinė bendrija**) – įmonės forma, kai bent vienas įmonės dalyvis yra tikrasis narys ir bent vienas (kitas) narys – komanditorius; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu, komanditoriai – savo įnašu.

## Lietuva
Lietuvoje tikrųjų ūkinių bendrijų (TŪB) ir komanditinių (pasitikėjimo) ūkinių bendrijų (KŪB) steigimą, reorganizavimą ir likvidavimą, valdymą ir veiklą, narių teises ir pareigas, taip pat kapitalo formavimą ir jo paskirstymą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ). Dauguma nuostatų taikoma ir tikrajai ūkinei bendrijai, ir komanditinei (pasitikėjimo) ūkinei bendrijai.

TŪB (kaip ir KŪB) turi būti ne mažiau kaip 2 ir ne daugiau kaip 20 tikrųjų narių. Bendrijos nariu negali būti valstybės valdžios, valdymo ir valstybės kontrolės institucijos, teismai. Bendrija yra juridinis asmuo (LR ŪBĮ 2 str. 4 d.).

KŪB sudaro bendros firmos vardu veikiantys tikrieji nariai ir nariai komanditoriai. Komanditinėje (pasitikėjimo) ūkinėje bendrijoje turi būti bent vienas tikrasis narys ir bent vienas narys komanditorius (LR ŪBĮ 4 str. 1 d.). KŪB turtas atskirtas nuo komanditorių turto, o nuo tikrųjų narių turto neatskirtas (LR ŪBĮ 4 str. 2 d.).

Pagal KŪB prievoles jos tikrieji nariai solidariai atsako visu savo turtu, o nariai komanditoriai – tik tuo savo turtu, kurį perdavė arba turėjo perduoti KŪB, bet jo neperdavė sutartyje numatytais terminais. Bendrosios jungtinės veiklos sutartimi gali būti numatyta ir kitokia komanditorių atsakomybė. KŪB neatsako pagal savo narių prievoles, nesusijusias su bendrijos veikla (LR ŪBĮ 4 str. 3 d.).

Bendrija turi savo pavadinimą (firmos vardą). KŪB pavadinime turi būti įvardintas bent vienas tikrasis narys ir įrašyti žodžiai „komanditinė ūkinė bendrija" arba jų santrumpa KŪB. Bendrijos pavadinime gali būti nurodomos narių pavardės ir vardai arba tik pavardės (LR ŪBĮ 5 str. 1 d. 1, 3 ir 4 sak.).

## Vokietija
Vokietijoje Komanditinė ūkinė bendrija (, pažodžiui – 'komanditinė bendrija') gali „įgauti“ įvairias formas, kuomet tikrojo nario arba komanditoriaus vietoje atsiranda ribotosios atsakomybės bendrovė (), paramos fondas (), akcinė bendrovė (AG), komanditinė akcinė bendrovė () ir pan. Tuomet galimos tokios įmonių formos kaip GmbH & Co. KG, Stiftung GmbH & Co. KG, Stiftung & Co. KGaA, Stiftung & Co. KG, AG & Co. KGaA, Limited & Co. KG ir kitos.

## Šaltiniai
Sabine Leutheusser-Schnarrenberger

**Sabine Leutheusser-Schnarrenberger** (merg. pav. *Leutheusser*, ; g. 1951 m. liepos 26 d. Mindene, Vokietija) – Vokietijos liberalų politikė, FDP narė, Vokietijos teisingumo ministrė (nuo 2009 m. spalio 28 d.).

## Biografija
Tėvas Horst Leutheusser kilęs iš Gotha, advokatas, CDU narys, nuo 1964 m. iki 1969 m. Mindeno vicemeras. Dėdė Wolfgang Stammberger nuo 1961 m. iki 1962 m. buvo Vokietijos teisingumo ministras. Sabine Leutheusser-Schnarrenberger yra našlė; vyras Ernst Schnarrenberger mirė 2006 m. (sulaukęs 57 m.).

1970 m. baigusi gimnaziją, Sabina studijavo teisės mokslus Gėtingene ir Bylefelde, 1975 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą, 1978 m. – antrąjį.

Nuo 1979 m. iki 1990 m. Vokietijos patentų tarnybos (Miunchenas) tarnautoja, pastaruoju metu – vadovaujančioji direktorė.

Nuo 1990 m. Bundestago narė, nuo 2002 m. iki 2009 m. frakcijos seniūnė, Teisės komiteto pirmininkė; nuo 1992 m. gegužės 18 d. VFR teisingumo ministrė (Helmut Kohl Vyriausybėje).

## Bibliografija

* *Vorratsdatenspeicherung - Ein vorprogrammierter Verfassungskonflikt*, in: Zeitschrift für Rechtspolitik, 2007, S. 9 ff;
* „Auf dem Weg in den autoritären Staat“ , *Blätter für deutsche und internationale Politik*, Ausgabe 1/2008, S. 62-70.

## Nuorodos

* Asmeninis Sabinos Leutheusser-Schnarrenberger tinklalapis (vokiečių k.);
* Sabine Leutheusser-Schnarrenberger (*abgeordnetenwatch* informacija);
* Biografija  (Bundestago informacija).
Bratsko tvenkinys

**Bratsko tvenkinys** () – didelis dirbtinis vandens telkinys Rusijoje, pietų Sibire, Irkutsko srityje. Susidarė Bratsko HE užtvanka patvenkus Angaros upę.

Užtvanka baigta statyti 1961 m., o tvenkinys užsipildė 1967 m. Tvenkinio plotas svyruoja tarp 5426 – 5470 km². Tai yra vienas didžiausių tvenkinių pasaulyje. Labai ilgas, driekiasi nuo pat Usole Sibirskojės. Plotis vietomis siekia 20 km. Kranto linija labai raižyta, jos ilgis apie 7400 km. Bratsko tvenkinys užliejo ne tik Angaros slėnį, bet ir jos intakų Okos, Ijos ir kt. žemupius, kur susidarė ilgos įlankos.

Prie tvenkinio įsikūrę Bratsko, Svirsko, Usole Sibirskojės miestai. Naudojamas laivybai, žvejybai, miško plukdymui, vandentiekiui.

## Šaltiniai
Merkinės dvaras (Šalčininkai)

**Merkinės dvaras** (arba ***Pavlovo dvaras***, ***Paulavos dvaras***) – dvaras, buvęs Merkinės kaime, netoli Turgelių.

## Istorija

1767 m. dvarą įsigijo Vilniaus kanauninkas Povilas Bžostovskis. Jis įvykdė ypatingas reformas. Nupirkus dvarą čia buvo apleista žemė, apylinkėse gyveno nedaug žmonių, pusiau sulaukėjusių, sunkiai išnaudojamų baudžiavos. 1770 m. italų architektas Karlas Spampanis pastatė čia ankstyvojo italų klasicizmo stiliaus rūmus. Tuo pat metu dvarininkas pradėjo valstiečius šviesti, atitraukė nuo girtavimo. Iš 4 rimtesnių ūkininkų sudarė tarybą, davė kaimiečiams statutą ir savivaldą, įsteigė Paulavos respubliką. Tokia unikalia patirtimi domėjosi ponai, vyskupai, kunigaikščiai, dvasiškiai, užsieniečiai. Bajorų sūnūs čia vyko tarnauti ir susipažinti su tokiu eksperimentu, kad patys galėtų pasiruošti būti geresniais piliečiais. Čia net atvykdavo VU profesoriai.

Dar pirmaisiais metais po II pasaulinio karo rūmai buvo sveiki. Juose buvo įsikūręs tarybinis ūkis, rūmuose buvo laikomi grūdai. Vladas Drėma mini, kad *vienas to ūkio direktorių prasivogė ir, siekdamas nuslėpti nuostolius, padegė rūmus. Po gaisro jie nebuvo remontuoti, nei restauruoti, be stogo ir perdenginių ėmė nykti ir griūti*.

## Dvaras tarpukaryje

File:Paŭłaŭ, Bžastoŭski, Brama. Паўлаў, Бжастоўскі, Брама (1919-39).jpg|
File:Paŭłaŭ, Bžastoŭski. Паўлаў, Бжастоўскі (1919-39) (4).jpg|
File:Paŭłaŭ, Bžastoŭski. Паўлаў, Бжастоўскі (1919-39) (2).jpg|
File:Paŭłaŭ, Bžastoŭski. Паўлаў, Бжастоўскі (1919-39).jpg|


## Išnašos

## Šaltiniai
* V. Daugirdaitė-Sruogienė. *Lietuvos istorija* – Vilnius, „Vyturys“, 1990. 209 psl.

## Nuorodos
Karolis VII

**Karolis VII Nugalėtojas** (; 1403 m. vasario 22 d. Paryžiuje – 1461 m. liepos 23 d.) – Prancūzijos karalius nuo 1422 m. iki pat savo mirties.

## Biografija
Kilęs iš Valua dinastijos. Karolio VI Pamišėlio sūnus.

## Valdymas
Nepakluso tėvo sutarčiai su anglais perleisti sostą Anglijos karaliui Henrikui V ir 1422 m. pasiskelbė karaliumi. Iš pradžių valdė žemes į pietus nuo Luaros. Likusi Prancūzijos teritorija priklausė anglams ir jų sąjungininkams burgundams. Po Žanos d’Ark vadovaujamo išsivadavimo karo Karolis VII 1429 m. vainikavosi Reimse ir 1437 m. įžengė į Paryžių. Karolio VII reformos sustiprino karaliaus valdžią; jis įkūrė nuolatinę kariuomenę, įvedė taljos mokestį. Pagal jo išleistą pragmatinę sankciją (1438) galikonų Bažnyčia tapo labiau priklausoma nuo Prancūzijos karaliaus valdžios.

## Galerija

Traité de Troyes.svg|Prancūzija valdant Karoliui VII 
Jeanne d'Arc - Panthéon III.jpg|Karolio VII karūnavimas
Parlement-Paris-Charles7.jpg|Karolis VII Paryžiaus parlamente


## Šaltiniai

|-

|-

|-

|-

|-

|-
Ali Mohammed Mujur

**Ali Mohammed Mujur** (g. 1953 m.) – buvęs 6-tasis Jemeno premjeras, ėjęs šias pareigas nuo 2007 m. kovo 31 d. iki 2011 m. Prieš tai jis ėjo žvejybos bei energetikos ministro pareigas.
Jurjevas Polskis

**Jurjevas Polskis** () – miestas Rusijoje, Vladimiro srities šiaurės vakaruose, 68 km į šiaurės vakarus nuo Vladimiro, įsikūręs prie Kliazmos intako Kolokšos. Rajono centras. 19,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Per miestą eina Maskvos-Ivanovo geležinkelis, keliai į Vladimirą, Zalesės Pereslavą, Kolčiuginą, Gavrilov Posadą. Išvystyta tekstilės, maisto (mėsos, pieno, spirito) pramonė. Apylinkėse vystoma arklininkystė. Veikia istorijos, architektūros ir dailės muziejai.

## Architektūra

Jurjevas Polskis – senas, turtinga architektūra pasižymintis miestas, įtrauktas į Rusijos Aukso Žiedą. Išliko XII a. buvusios tvirtovės žemių pylimas, 1234 m. Šv. Jurgio soboras, XVII–XVIII a. Arkangelo Mykolo vienuolyno ansamblis.

## Istorija

1152 m. Suzdalės kunigaikštis Jurijus Dolgorukis įkūrė tvirtovę. Jos centre pastatytas soboras. 1238, 1382, 1408 m. Jurjevą Polskį nusiaubė totorių ordos. XIV a. prijungtas prie Maskvos didžiosios kunigaikštystės. 1612 m. sudegintas per Abiejų Tautų Respublikos karą su Rusija. Miesto teisės suteiktos 1778 m.

## Miestų partnerystė
*  Hinčeštis, Moldavija

## Šaltiniai
Gadalėjus

**Gadalėjus** () – kaimas apie 20 km į pietryčius nuo Tuluno, Bratsko tvenkinio intako Ijos dešiniajame krante, Tuluno rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

## Lietuviai
1949 m. balandžio mėn. į Gadalėjų iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 60 šeimų. Tuomet Gadalėjus buvo kolūkio centras. Kaimas tesėsi apie 5 km palei upę; viena jo dalis vadinta Gadalėjumi, kita – Murašais. Tremtiniai dirbo žemės ūkio darbus, žiemą kirto mišką, badavo. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą. 1989 m. iš 17 Gadalėjaus kapinėse palaidotų lietuvių šešių palaikai parvežti į Lietuvą.

## Šaltiniai
Still of the Night

***Still of the Night*** - 1982 m. psichologinis trileris, režisuotas Robert Benton. Scenarijų sukūrė Benton ir David Newman. Filme vaidina Roy Scheider, Meryl Streep ir Jessica Tandy. Scheider vaidina psichiatrą, kuris įsimyli moterį (Streep), kuri galbūt psichopatiškai nužudė vieną iš jo klientų. Filmas dažnai palyginamas su Alfred'o Hitchcock'o darbais.

## Nuorodos
* 
* 
*
Stambialapis šorėjenis

**Stambialapis šorėjenis** (*Parashorea macrophylla*) - sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos medieninis augalas, paplitęs atogrąžų Azijoje (Brunėjuje, Malaizijoje).
Jemeno karinės pajėgos

**[[Jemenas|Jemeno]] karinės pajėgos** oficialiai buvo įkurtos 1990 m. gegužės mėnesį. Tačiau 1994 m. kilęs pilietinis karas supriešino skirtingas pajėgų puses ir profesionali kariuomenė iširo. 1994 m. pabaigoje šalies prezidentas Ali Abdullah Salehas pradėjo planus, kaip atkurti nepriklausomą Jemeno kariuomenę. 1995 m. kovą tai pavyko padaryti ir šiuo metu Jemeno karines pajėgas sudaro kariuomenė, oro ir vandens karinės pajėgos.
Rusijos Aukso žiedas

**Rusijos Aukso žiedas** () – istoriškai ir turistiškai svarbių miestų grupė Rusijoje, Maskvos apylinkėse. Visi šie miestai seni, įkurti formuojantis Rusijos valstybei. Juose gausu senovinių cerkvių, kremlių, vienuolynų, puoselėjami senieji amatai.

Rusijos Aukso žiedo objektai išsidėstę Maskvos, Jaroslavlio, Vladimiro, Ivanovo, Kostromos ir Tverės srityse.

Miestų sąrašas įvairuoja. Į jį paprastai įtraukiami šie 8 miestai: Sergijev Posadas, Pereslavlis Zaleskis, Didysis Rostovas, Jaroslavlis, Kostroma, Ivanovas, Suzdalė ir Vladimiras. Tačiau įvairiuose maršrutuose papildomai dar gali būti įtraukiami ir šie miestai ir gyvenvietės: Aleksandrovas, Bogoliubovas, Gorochovecas, Gus Chrustalnas, Kaliazinas, Kidekša, Muromas, Palechas, Pliosas, Rybinskas, Tutajevas, Ugličius, Jurjevas Polskis, Šuja.

Šią sampratą 1967 m. įvedė literatas Jurijus Byčkovas.

## Šaltiniai
Kačkanaras

**Kačkanaras** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srities vakaruose, Vidurio Uralo kalnų rytiniame šlaite, Iso ir Vyjo tarpupyje, 205 km į šiaurę nuo Jekaterinburgo, Kačkanaro kalno papėdėje. Pasiekia Jekaterinburgo-Permės geležinkelio atšaka. Geležies rūdos gavybos ir sodrinimo kombinatas, statybinių medžiagų (gelžbetonio gaminių) įmonė.

## Istorija

Kačkanaras pradėjo kurtis 1958 m., o miesto teisės suteiktos 1968 m.

## Šaltiniai
Skvošas

**Skvošas** arba **sieninis** () – sportinis žaidimas salėje, kurį raketėmis ir kamuoliuku žaidžia du asmenys. Žaidimo metu kamuoliukas smūgiuojamas į patalpos sienas siekiant neleisti jam liesti grindis daugiau nei vieną kartą iš eilės.

## Nuorodos
* Tarptautinė skvošo federacija
Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas

**Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas** (**ERPB**, ) – tarptautinis bankas, įsteigtas 1990 m., siekiant paskatinti ir paspartinti ekonomines reformas Vidurio ir Rytų Europos valstybėse, Rytų bloko (nuo 1989 m.), NVS valstybių veiklą, privatų sektorių pereinant nuo planinės ekonomikos prie laisvosios rinkos. Būstinė yra Londone, Jungtinėje Karalystėje. Šiuo metu vykdo veiklą plačiau nei geografinė Rytų Europa.

## ERPB ir Lietuva
2005 m. Lietuvos nacionalinė M. Mažvydo biblioteka tapo Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB) depozitine biblioteka. ERPB serijiniai leidiniai yra LNB Bendrojoje skaitykloje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko tinklalapis  (anglų k.)
Michailas Kalašnikovas

**Michailas Kalašnikovas** (*Михаил Тимофеевич Калашников*;  1919 m. lapkričio 10 d. Kurjoje, Altajaus gubernija  –  2013 m. gruodžio 23 d.) – rusų ginklų konstruktorius, technikos mokslų daktaras, Generolas leitenantas.

## Biografija
Gimė daugiavaikėje valstiečių šeimoje Kurjos kaime, Altajuje. 1930 m. tėvo Timofėjaus Kalašnikovo, pripažinto buože, šeima iš Altajaus krašto buvo išsiųsta į Sibirą. 1936 m. Michailas Kalašnikovas išvyko į Kazachstaną ir dirbo geležinkelio darbuotoju. 1938 m. pašauktas į Raudonąją Armiją, kurioje tarnavo iki 1949 m. Buvo tanko vairuotoju-mechaniku, pradėjo konstruoti ir modifikuoti patrankas, šautuvus. Už išradimus apdovanotas Georgijaus Žukovo. Baigęs tankistų mokyklą išsiųstas į Leningrado Vorošilovo vardo gamyklą toliau tobulinti savo prietaisą.

1941 m. Vokietijos–TSRS karo metu prie Briansko Kalašnikovas buvo sunkiai sužeistas. 6 mėnesių trukmės gydymosi atostogų metu vyresnysis seržantas sukonstravo savo pirmąjį pistoletą-kulkosvaidį, o 1942 m. jį patobulino. Dirbo artilerijos skyriuje. 1944 m. sukonstravo automato prototipą. 1945 m. pradėjo savo garsiojo automato AK-47 konstrukciją, o 1947 m. bandymuose jis pripažintas veiksmingiausiu. Nuo 1949 m. „Ižmaš“ gamykla pradėjo serijinę Kalašnikovo automatų gamybą.

Po demobilizacijos Michailas Kalašnikovas persikėlė į Iževską ir dirbo vyriausiuoju konstruktoriumi „Ižmaš“ gamykloje 1950–1970 m. jo vadovaujamame konstruktorių biure sukurti unifikuoti automatai AKM, AK-74, kulkosvaidžiai – RPK (rankinis), PK.

Michailas Kalašnikovas, atsakydamas į klausimus apie savo automato populiarumą, yra pasakęs: *Aš didžiuojuosi savo išradimu, bet man liūdna, kad jis naudojamas [[terorizmas|teroristų]]. Geriau būčiau sukūręs mašiną, kurią žmonės galėtų naudoti ūkyje, kuri padėtų žemdirbiams – tarkim, žoliapjovę.*

## Apdovanojimai
Už nuopelnus ginklų gamyboje Michailas Kalašnikovas apdovanotas daugybe TSRS bei Rusijos apdovanojimų (taip pat Baltarusijos, Kazachstano, Venesuelos ordinais):
* Socialistinio darbo didvyris, 1958, 1976 m.
* Lenino ordinas, 1958, 1969, 1976 m.
* Spalio revoliucijos ordinas, 1974 m.
* Raudonosios Žvaigždės ordinas, 1949 m.
* Ordinas „Už nuopelnus Tėvynei“, 1994 m.
* Ordinas „Už karinius nuopelnus“, 2004 m.
* Stalino, Lenino, Rusijos premijų laureatas.

## Šaltiniai
Solutro kultūra

**Solutro kultūra** arba **Soliutrė kultūra** – vėlyvojo paleolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Solutre (Sona ir Luara, Prancūzija) rastą priešistorinio žmogaus stovyklavietę, kuri radiokarboniniu metodu datuota 18–15 tūkstantmečiu pr. m. e. Šią kultūrą pagal būdingiausius archeologijos radinius pirmasis išskyrė Gabrielis de Mortiljė.

## Arealas

Kultūra pakeitė Gravetės kultūrą ir buvo paplitusi Europos vakaruose ir pietuose (Prancūzijoje ir Ispanijoje), kai šiaurinėje jos dalyje dar vyko ledynmetis. Pastarojoje žmonės apsigyveno tik vėlesniu, t. y. Madleno laikotarpiu. Solutro kultūra kartais siejama su kiek vėlesne viena ankstyviausių Šiaurės Amerikos paleoindėnų kultūrų – Kloviso kultūra, stengiamasi nustatyti galimus jų ryšius.

## Kultūra
Solutro kultūrai būdingi kruopščiai apdirbti titnago ir kaulo dirbiniai. Lauro lapo formos makrolitai, o vėliau ir mikrolitai, matyt, turėjo įvairią paskirtį – tai galėjo būti ir ietigalis, ir strėlės antgalis, ir peilis, ir gremžtukas. Išmokus pragręžti kaulą atsirado adata su skylute, žvejybos kabliukas, kiti smulkūs kaulo dirbiniai, leidę pagerinti ir kitų gaminių kokybę.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Rimantienė. R. Akmens amžius Lietuvoje. – Vilnius: 1984.
* Монгайт А. Л., Археология Западной Европы. Каменный век. – Москва: 1973.
* Egidijus Šatavičius. Lietuvos vëlyvojo paleolito kultūrų periodizacija
Meklenburgas

**Meklenburgas** (, vokiečių žemaičių tarmė: *Mekelnborg*) – Šiaurės Vokietijos regionas, vakarinė ir didesnioji Vokietijos federalinės žemės (Meklenburgas-Priešakinė Pomeranija) dalis. Didžiausi miestai – Rostokas, Šverinas, Noibrandenburgas ir Vismaras.

Teritorija – 15 721 km²; 1939 m. gegužės mėn. gyveno 910 826 gyv.

## Etimologija

Senąja saksų kalba *mikil* reikšė „didelis“, X–XI a. naudotas žodis *Mikilinborg* („didelė pilis“; turėta omenyje Meklenburgo pilis. Viduramžiais vidurio vokiečių žemaičių naudota *Mekelenborch*, vėliau – *Meklenburg*.

## Nuorodos
* Žemės bibliogragija M-V
* Herbas „Herzog von Mäcklbürg“, Ortenburgo herbų sąvadas, 1466 m.
Kęstutis Lipeika

**Kęstutis Lipeika** (1938 m. rugpjūčio 20 d. Joniškyje – 2018 m. birželio mėn.) – Lietuvos teisininkas, civilinių bylų advokatas, ilgametis Lietuvos advokatų savivaldos veikėjas, buvęs teisėjas, rajono liaudies teismo pirmininkas.

## Biografija
Tėvai – tarnautojai Juozas Lipeika ir Sofija Lipeikienė.

1956 m. baigė Viekšnių vidurinę mokyklą (Akmenės rajonas), nuo 1958 iki 1963 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1963 iki 1965 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų kolegijos konsultantas, nuo 1965 iki 1968 m. Vilniaus m. Tarybų rajono liaudies teismo teisėjas; vėliau, Vilniaus m. Tarybų rajono liaudies teismo pirmininkas (iki 1970 m.). Nuo 1973 m. rugpjūčio 31 d. advokatas. Vilniaus m. I advokatų kontoros narys.

Nuo 1975 m. Advokatų kolegijos prezidiumo narys, nuo 1978 m. balandžio mėn. iki 1999 m. lapkričio mėn. Lietuvos SSR Advokatų kolegijos prezidiumo (nuo 1990 m. – Lietuvos advokatų tarybos) pirmininkas. Įvairių komisijų bei darbo grupių narys, pirmininkas (pvz., advokatų kvalifikacinio egzamino komisijos pirmininkas nuo 2008 m.).

Buvo vedęs; žmona Veronika (1937–2021), gydytoja. Sūnus Kęstutis (1969–1998), dukra Jurga (g. 1972 m.).

## Šaltiniai

|-
Šturmbanfiureris

**Šturmbanfiureris** ( 'šturmo dalinio (bataliono) vadas') – SA ir SS karinis laipsnis, atitinkąs armijos majorą. Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje sekantis vyresnis laipsnis buvo oberšturmbanfiureris, o jaunesnis – hauptšturmfiureris.

## Laipsnio istorija
Laipsnio pavadinimo šaknys slypi Pirmojo pasaulinio karo laikų Vokietijos smogiamuosiuose (šturmo) daliniuose (), kuriuose batalionų vadai kartais vadinti *Sturmbannführer*.
Atskyrio ženklas buvo keturi kvadratu išdėstyti sidabriniai kvadratėliai apykaklės antsiuve.

SA daliniuose šturmbanfiurerio titulas įvestas 1921 m. 1929 m. šturmbanfiurerio titulas tapo vienu pirmųjų SS laipsnių. Tuo metu sekantis vyresnis laipsnis buvo štandartenfiureris.
Nuo 1933 m. šturmbanfiurerio laipsnis buvo teritorinių SS padalinių *šturmbanų* () vadų pavaduotojų laipsnis. Šturmbanus sudarydavo keturi mažesni padaliniai *šturmai* (, maždaug lygūs armijos kuopai, nuo 54 iki 180 žmonių), medicinos būrys () ir orkestras (). Iš viso šturmbaną sudarydavo 500–800 žmonių.

1932 m. tarp štandartenfiurerio ir šturmbanfiurerio atsirado oberšturmbanfiureris, atitikęs armijos papulkininkį (pulkininką leitenantą).

1936 m. spalį kuriant SS kariuomenę šturmbanfiureriai paprastai užimdavo bataliono vado pavaduotojo pareigas.


File:Bundesarchiv Bild 101III-Alber-183-25, Otto Skorzeny.jpg|Otas Skorcenis (*Otto Skorzeny*), kai jis buvo šturmbanfiureris 
File:Bundesarchiv Bild 192-129, KZ Mauthausen, Ewald Krebsbach.jpg|Karo nusikaltėlis Mauthauzeno koncentracijos stovyklos gydytojas Eduardas Krebsbachas


Šturmbanfiurerio laipsnį turėjo garsus raketų konstruktorius Verneris fon Braunas (), sukūręs Vokietijos balistinę raketą V-2.
Jovaišai

**Jovaišais** vadinami kaimai:

* Jonavos rajone;
* Kėdainių rajone;
* Panevėžio rajone;
* Ukmergės rajone.
Deltuvos valsčius

**Deltuvos valsčius** (carmečiu ***Konstantinovo valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, į vakarus nuo Ukmergės. Centras – Deltuva, kurį laiką Ukmergė.

## Istorija

Minimas nuo 1385 m. 1784 m. atliktas Deltuvos parapijos, kurios teritorijoje vėliau atkurtas valsčius, topografinis aprašymas. Carmečiu gyvavęs Deltuvos valsčius įsteigtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija (9 apylinkės) priskirta Ukmergės rajonui.

|-
| 1877 m. || || 4712 || 482 kiemai  || 19 seniūnijų || 74
|-
| 1923 m.  || 114 || 5186 || 1040 || || 77 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 199 || 9500 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 174 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Zaranka, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1916 || Laiteliai || Petras Našlėnas-Kerbelis, kanauninkas || 2002
|-
| 1932 || Buzai || Vytautas Lesčius, istorikas || 2015
|-
| 1935 || Jovaišai || Ona Kreivytė-Naruševičienė, dailininkė keramikė || 2024
|-
| 1941 || Algirdai || Juozas Imbrasas, politikas||
|-
| 1942 || Jovaišai || Zita Kreivytė, dailininkė odininkė ||
|-
| 1947 || Dainava || Gražina Arlickaitė, kinotyrininkė ||
|}

## Šaltiniai
Zigmas Toliušis

**Zigmas Toliušas** (slapyv. **Rigutis**; 1889 m. spalio 30 d. Miliušiuose, Jurbarko vlsč. – 1971 m. rugsėjo 14 d. Kaune) – teisininkas, advokatas, knygos kultūros ugdytojas ir populiarintojas.

## Biografija

Z. Toliušis gimė Miliušių dvare, dvaro ūkvedžio Juozo Toliušio ir iš smulkių bajorų kilusios Liudvikos Akamaravičiūtės šeimoje. 

1900–1908 m. mokėsi Kauno gimnazijoje.  Mokykloje įstojo į bendramokslio Vinco Sabo lietuvių mokinių kuopelę, puoselėjusią lietuvybę. 1908–1912 m. studijavo Peterburgo universiteto Teisės fakultete, kurį baigęs įgijo teisininko specialybę. 1913–1917 m., baigęs studijas ir negalėdamas gauti darbo teismuose Lietuvoje, tarnavo Kijevo ir Poltavos (Ukraina) teismo įstaigose.

Per Pirmąjį Pasaulinį karą įsitraukė į lietuvių pabėgėlių veiklą. 1918 m. buvo Poltavos miesto valdybos maitinimo skyriaus vedėjas. 1920 m. paskirtas Lietuvos nepaprastu įgaliotiniu Ukrainoje, rūpinosi tautiečių sugrąžinimo į Lietuvą reikalais. 1921 m. jis pats sugrįžo į Lietuvą. Dirbo Vyriausiojo Tribunolo svarbesniųjų bylų tardytoju.

Demokratiniuose Seimuose (nuo 1922 iki 1927 m.) jis vadovavo valstiečių liaudininkų frakcijai (III Seimo (1926–1927) narys). Turėjo būstą Kaune, „Tulpės“ kooperatyvo name A. Mickevičiaus g. 15.

Per pirmąjį bolševikmetį kalintas, vėliau – po karo. Po bausmės atlikimo 1951 m. ištremtas į Sibirą. Grįžo 1955 m.

Nuo 1941 m. liepos mėn. iki 1944 m. liepos mėn. Lietuvos advokatų tarybos pirmininkas.. Lietuvos teisininkų draugijos veikėjas.

Buvo palaidotas senosiose kapinėse šalia Girdžių bažnyčios viename kape su tėvu Juozu Toliušiu (1843-1911), 1863 m. sukilimo dalyviu. Antkapinis paminklas įrašytas į Kultūros vertybių registrą 

## Palikimas

Autografai, mašinraščiai, spaudiniai (lietuvių, rusų, lenkų, prancūzų kalba) ikonografija, grafikos darbų atspaudai saugomi LNB.

## Bibliografija
* Atsiminimai ir apybraižos. T. 1-5, (1943–1959, autogr. ir mašinr.);
* Mano gyvenimo kelias (1948);
* Mano amžininkai (1953);
* Mykolas Krupavičius (1953);
* Atsiminimai apie advokatus (1949);
* Apie Vienuolį (1957).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* TOLIUŠIS Zigmas (1889–1971) | lrs.lt

|-
Kaušiškės

**Kaušiškės** – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, Papilio seniūnijoje, kelio  kairėje pusėje, 3 km į pietryčius nuo Papilio. Neišlikęs.

1923 m. buvo 2 kiemai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Alfonsas Jakubėnas, teisininkas, poetas;
* Kazys Jakubėnas, rašytojas, vertėjas, pasipriešinimo dalyvis.

## Šaltiniai
Nedarbo lygis

**Nedarbo lygis** - nedirbančių asmenų, kurie galėtų ir norėtų dirbti (bedarbių), tačiau neturi tokios galimybės, santykis su visais darbingais asmenimis, išreikštas procentais. 1958 m. Alban William Phillips paskelbė savo tyrimą Didžiojoje Britanijoje, kuriame parodė, kad egzistuoja neigiama nedarbo lygio koreliacija su atlyginimų pokyčiu. Vėliau atlyginimų pokytį kiti ekonomistai pakeitė infliacija. Šis ryšys yra vadinamas Filipso kreive. Nedarbo lygis yra valdomas makroekonominiais svertais.

## Statistika

 *Revision: turėti omenyje apie +2 procentinius punktus 2007 rugsėjo mėn.*

## Šaltiniai
Stasio Šalkauskio kolegija

**Stasio Šalkauskio kolegija** – valstybės biudžetinė įstaiga, teikusi aukštąjį neuniversitetinį išsilavinimą. Veikė 1990–2009 m. Kaune. 

## Istorija

Kolegija veiklą pradėjo 1990 m. Kauno Carito katechetų kursais prie Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos (KTKS) Teologijos fakulteto. Nuo 1993 m. kursų studijos išaugo į neakivaizdinę Katechetų mokyklą prie KTKS Teologijos fakulteto. 1998 m. mokykla perorganizuota į Lietuvos katechetikos centro Aukštesniąją katechetų mokyklą. 

1999 m. Lietuvos katechetikos centro bei Švietimo ir mokslo ministerijos bendru susitarimu įsteigta valstybinė Kauno aukštesnioji katechetų mokykla. 2003 m. liepos 15 d. LR Vyriausybės nutarimu Nr. 920 mokykla reorganizuota į Religijos studijų kolegiją.

2007 m. sausio 31 d. LR Vyriausybės nutarimu Nr. 141 „Dėl Religijos studijų kolegijos pavadinimo pakeitimo“ Religijos studijų kolegija pavadinta filosofo Stasio Šalkauskio vardu.

2009 m. rugpjūčio 19 d. LR Vyriausybės nutarimu Nr. 864 Stasio Šalkausko kolegija reorganizuota ir prijungta prie Vytauto Didžiojo universiteto. Po reorganizavimo tikybos mokytojai rengiami pagal universitetinių studijų programas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*http://ssk.lt/site/news.php 
* Stasio Šalkauskio kolegija ''katalikai.lt'' svetainėje, 2007 m.
Teisės departamentas

**Teisės departamentas** - specializuotas struktūrinis organizacijos padalinys teisės klausimais; departamentas. Steigiamas tik palyginti didelėse organizacijose, kuriose yra būtinybė turėti atskirą iš kelių struktūrų sudarytą padalinį, kuriam pavedami teisiniai organizacijos veiklos uždaviniai. Departamentui vadovauja direktorius. 

Teisės departamentai kuriami tiek valstybinėse įstaigose, institucijose (ministerijose, apskričių viršininkų administracijose), jas aptarnaujančiose organizacijose (pvz., kanceliarijose), savivaldos (rajonų ir miestų savivaldybėse), tiek ir privačiose organizacijose - pvz., įmonėse (ypač bankuose, telekomunikacijų bendrovėse), asociacijose. 

Teisės departamentai Lietuvoje yra tokiose įstaigose kaip Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarija, LR Vyriausybės kanceliarija, LR Prezidento kanceliarija ir kt. Ministerijose neretai Teisės departamentas apima ir tarptautinius klausimus (pvz., LR URM veikia Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentas), personalo sritį (Aplinkos ministerijos Teisės ir personalo departamentas), socialinę sritį (pvz., Lietuvos pramonininkų konfederacijos Verslo socialinės politikos ir teisės departamentas). 

## Struktūra

Paprastai Teisės departamentas yra sudarytas iš kelių (specializuotų) skyrių. Pvz.,  Atstovavimo ir Teisėkūros skyrių (NMA prie ŽŪM),   Atstovavimo ir teisės taikymo,  Teisės aktų vertinimo bei   Teisėkūros ir teisinės ekspertizės skyrių (LR Vyriausybės kanceliarija).

## Rūšys

Gali būti specializuoti Teisės departamentai (pvz., Teisingumo ministerijoje - Tarptautinės teisės, Teisėkūros ir viešosios teisės, Administracinės ir baudžiamosios justicijos departamentas ir kt., Mokesčių inspekcijoje - Mokesčių teisės departamentas).

Lietuvoje teisėkūros srityje svarbiausiu laikytinas LRSK Teisės departamentas. Jo kai kurios funkcijos bei tam tikri veiklos aspektai yra įtvirtinti netgi įstatymo lygmens teisės akte (Seimo Statute).

## Taip pat skaitykite

*Europos teisės departamentas 
*Žemėtvarkos ir teisės departamentas prie Žemės ūkio ministerijos
IndyCar Series

**IndyCar Series** – automobilių sporto lenktynės. Jas sankcionuoja „IndyCar, LLC.“. Lenktynes 1996 m. pradėjo organizuoti Indianapolio trasos savininkas T. George. Šios lenktynės turėjo būti atsvara Champ Car lenktynėms, kurios buvo tapusios labai brangiomis. 2008 m. šios abi serijos susijungė ir taip baigė 30 metų laikotarpį, kuomet JAV vienviečių atvirų automobilių lenktynių čempionatai buvo padalinti į dvi ar daugiau dalių. Šiuo metu šis čempionatas išliko IndyCar pavadinimu.

Pagal čempionato taisykles trejų metų laikotarpiui pakabas ir variklius tiekia tos pačios kompanijos. Šiuo metu konkursus yra laimėjusios Dallara (pakaboms) ir Honda (varikliams) kompanijos.

InyCar čempionatas pasižymi tuo, jog visų automobilių varikliai naudoja etanolį arba metanolį naudojančius variklius.

Nuo čempionato pradžios 1996 m. sezono pabaigoje yra apdovanojami ne tik sezono prizininkai, tačiau ir pats populiariausias sezono lenktynininkas. Penkerius metus iš eilės nuo 2005 m. šiuo apdovanojimu yra apdovanojama amerikietė lenktynininkė Danica Patrick. Tris kartus IndyCar čempionu (2001, 2002 ir 2006 m.) tapo Sam Hornish jaunesnysis.

## Taškų skyrimas
IndyCar čempionate taškai skiriami už finišavimą tarp 33 pirmų lenktynininkų.

## Rėmėjai
2009 m. pagrindiniu čempionato rėmėju tapo drabužių gamintoja „Izod“. Pagal sutartį, kuri vertinama 10 milijonų JAV dol., kompanija turėjo remti čempionatą penkerius metus, o prie IndyCar pavadinimo buvo pridėtas Izod pavadinimas.

2014 m. pagrindiniu čempionato rėmėju tapo telekomunikacijų bendrovė „Verizon Communications“.

2019 m. sausio mėn. buvo paskelbta, kad Japonijos komunikacijų bendrovė NTT taps „IndyCar“ serijos tituliniu rėmėju ir oficialiu partneriu.

## Išnašos
Generolas pulkininkas (Prancūzija)

: *Apie generolo pulkininko karinį laipsnį skaityti [[generolas pulkininkas|čia]].*
**Generolas pulkininkas** () – karinės pareigos Prancūzijoje Senosios santvarkos, Napoleono imperijos ir Burbonų restauracijos laikais. Generolai pulkininkai buvo kariuomenės rūšių viršininkai, pavaldūs Prancūzijos maršalams. Šios pareigybės buvo įvestos Pranciškaus I laikais.

Senosios santvarkos pabaigoje egzistavo šie generolai pulkininkai:
* Pėstininkų generolas pulkininkas
* Kavalerijos generolas pulkininkas
* Dragūnų generolas pulkininkas
* Husarų generolas pulkininkas
* Šveicarų gvardijos generolas pulkininkas ()
* Prancūzų gvardijos generolas pulkininkas ()

Liudvikas XIV manė, kad pėstininkų generolo pulkininko pareigos yra pernelyg galingos, todėl 1661 m. jas panaikino ir skyrė kariškius tik į garbės, bet ne galios teikiančias dragūnų (įkurtos 1668 m.), šveicarų gvardijos ir prancūzų gvardijos generolų pulkininkų pareigas. Pėstininkų generolo pulkininko pareigos buvo atkurtos valdant Liudvikui XV.

Visos generolų pulkininkų pareigybės buvo panaikintos Didžiosios Prancūzijos revoliucijos laikais, bet vėl atkurtos valdant Napoleonui I. Burbonų restauracijos metu kai kurios šių pareigų buvo suteiktos karališkosios šeimos nariams. Po 1830 m. pareigybės panaikintos galutinai.
Mezenės įlanka

**Mezenės įlanka** () – įlanka Baltosios jūros rytinėje dalyje, į pietus nuo Kanino pusiasalio, Archangelsko sritis ir Nencų autonominė apygarda.

## Įlanka
Ilgis 105&nbsp;km, žiočių plotis 97&nbsp;km, gylis 5–25 m, akvatorija 6630&nbsp;km². Į Mezenės įlanką įteka Mezenė, Kulojus. Mezenės žiotyse – Moržoveco sala. Potvynių vidutinis aukštis 10,3 m, didžiausias aukštis – 12 m. Prie Kulojaus žiočių nuo 1982 m. veikia 11,4 GWh potvynių – atoslūgių hidroelektrinė. Įlanka žiemą kartais užšąla, bet dažniausiai ledą sulaužo potvyniai ir atoslūgiai.

## Gyvenvietės
Prie įlankos išsidėstę:
* Konušino nosis
* Čiža
* Jažma
* Verchniaja Mgla
* Semža
* Ščiokinas (Archangelskas)
* Abramovskis (Archangelskas)
* Voronovskis (Archangelskas)

## Kitos įlankos
*Kandalakšos įlanka
*Onegos įlanka
*Dvinos įlanka

## Šaltiniai
Liudvikas XVIII

**Liudvikas XVIII** (; 1755 m. lapkričio 17 d. Versalyje – 1824 m. rugsėjo 16 d. Paryžiuje) – Prancūzijos karalius (1814–1815 ir 1815–1824 m.).

## Biografija
Iš Burbonų dinastijos. Liudviko XVI brolis. Nuo 1791 m. pasitraukęs į Belgiją, joje telkė Prancūzijos kontrrevoliucines jėgas.1793 m. pasiskelbė Prancūzijos regentu, o 1795 m. ir Prancūzijos karaliumi, tačiau nebuvo pripažintas iki 1814 m. Tais metais, Napoleonui I atsisakius sosto, tapo karaliumi. Iki 1820 m. Liudviko XVIII politika buvo daugiausia nuosaiki, vėliau reakcinga (Šventosios sąjungos nurodymu Liudvikas XVIII malšino 1820–1823 m. Ispanijos revoliuciją.).

## Galerija

Maurice Quentin de La Tour, Portrait de Louis Stanislas Xavier de France, comte de Provence (1762).jpg|Liudvikas XVIII vaikystėje
After Alexander Kucharski - Marie Joséphine of Savoy in a white dress.jpg|Liudviko XVIII žmona Marija-Žozefina-Luiza  
Tombe louis XVIII roi de france saint-denis.JPG|Liudviko XVIII kapas


## Šaltiniai

|-

|-
Ram (automobilis)

**Ram** – koncerno Chrysler Group padalinys.

2009 metų lapkričio 4 diena viešai pristatytame Chrysler Group 2010–2014 metų verslo plane buvo paskelbta, kad nuo 2010 metų Dodge Ram ir Dodge Dakota pikapai bus atskirta nuo Dodge markės į naujai sukurtą Ram markę.

## 2010 metų modeliai
* Ram 1500
* Ram 2500 ir 3500
* Ram 3500/4500/5500
* Ram Dakota

## Šaltiniai
* Oficialus „Chrysler Group“ markių šąrašas