open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Genovaitė Kačiuškienė

**Genovaitė Kačiuškienė** (g. 1954 m. birželio 12 d. Kaupuose, Pasvalio raj.) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Algimantas Kačiuška. 1977 m. baigė Vilniaus universitetą, 1978–1983 m. mokėsi šio universiteto aspirantūroje. 1984 m. filologijos mokslų kandidatė. 2004 m. Šiaulių universitete atliko habilitacijos procedūrą.

Nuo 1977 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, 1992–1996 m. lietuvių kalbos katedros vedėja, 1996–2005 m. Humanitarinio fakulteto dekanė, nuo 2003 m. Lietuvių kalbos ir komunikacijos katedros profesorė. 1987–1990 m. lietuvių kalbą dėstė Sorbonos universiteto Nacionaliniame rytų kalbų ir civilizacijų institute, 2007–2008 m. Metropolito J. V. Rutskio Filosofijos-teologijos studijų institute (Ukraina). 2008–2018 m. Matejaus Belo universiteto (UMB, Banská Bystrica, Slovakija) Europos kultūrų studijų katedros profesorė garantė. Stažavo 1992 m. Grenoblyje, 1994 m. Paryžiuje, 2007 m. Romoje. Pagal dėstytojų mainų programą ERASMUS paskaitas skaitė Latvijoje, Prancūzijoje, Slovakijoje, Švedijoje. Nuo 2007 m. Kalbos ir kultūros instituto „Lingua Lituanica“ (Vilnius) bendrasavininkė ir dėstytoja.

1991–1996 m. Šiaulių pedagoginio instituto Senato narė, 1996–2019 m. Šiaulių universiteto Senato narė (2015–2016 m. – ir Senato pirmininkė). 2005–2011 m. Šiaulių universiteto tarybos narė.

Nuo 2017 m. rugsėjo mėn. iki 2023 m. balandžio mėn. – Lietuvių kalbos draugijos (LKD) valdybos pirmininkė. Nuo 2023 m. balandžio mėn.– LKD tarybos pirmininkė. Nuo 2025 m. kovo mėn. – LR Seimo Lituanistinių tradicijų ir paveldo įprasminimo komisijos narė.

Tarptautinės dialektologų ir geolingvistų sąjungos (SIDG), Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos kalbų pedagogų asociacijos, Šiaulių UNESCO klubo, moterų klubo „Ragana“, Šiaulių Rotary klubo „Harmonija“ narė (2013–2014 m. šio klubo prezidentė). Viena Šiaulių Trečiojo amžiaus universiteto steigimo iniciatorių ir programų rengėjų, šio universiteto Humanitarinio fakulteto dekanė.

Daugiausia tiria lietuvių kalbos tarmių fonologinę sistemą. Moksliniai interesai: dialektologija, fonetika, kompiuterinė ir eksperimentinė lingvistika, sociolingvistika, lietuvių kaip užsienio kalbos mokymas, Europos kultūros studijos, suaugusių švietimas.

## Bibliografija
* Kvalifikuotų pedagogų rengimas Prancūzijoje. Mokymo priemonė, Šiauliai: ŠPI, 1993 m.
* Įvairios lietuvių kalbos užduotys II klasei. Mokymo priemonė, Šiauliai: Šiaurės Lietuva, 1995 m.
* Šiaurės panevėžiškių tarmės fonologijos bruožai. Mokslinė monografija, Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2006 m.
* *Lietuvių kalba ir civilizacija / La langue et la civilisation lituaniennes.* Paskaitų tezės, PowerPoint programa CD, Šiauliai: Šiaulių universiteto leidykla, 2006 m.
* *Lietuvių kalbos pradmenys / Basic Lithuanian* + CD (kartu su I.Kruopiene). Mokymo priemonė, Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2007 m.
* *Lietuvos kultūros studijos I. Litovské kultúrne štúdiá I* (su H. Bálintová). Mokymo priemonė, Banská Bystrica: UMB FHV 2011 m.
* *Perché no? Italų kalbos pradmenys. Mokomoji knyga, Šiauliai: Šiaulių universiteto leidykla, 2012 m.*

## Šaltiniai
Dovydas Kadata

**Dovydas Kadata** (1739 m. – ?) – vienas 1769 m. Šiaulių ekonomijos valstiečių sukilimo vadų.

## Biografija
Iki sukilimo Šiaulių vaitas, per sukilimą – miesto sukilėlių vadas, komendantas. Kai jis liepos 18 d. atvyko į Šiaulius, būrys miestelėnų ir valstiečių užpuolė dvarą, bet administracijos pareigūnai spėjo pabėgti. Įsikūrė ekonomijos viceadministratoriaus rūmuose. Važinėjo po apylinkes, siuntinėjo įsakymus, telkė Šiauliuose sukilėlius. Sukilimui pralaimėjus sukilimo malšintojų Šiauliuose viešai išplaktas.

## Šaltiniai
Vincas Kadis

**Vincas Kadis** (1922 m. rugsėjo 25 d. Verstaminuose, Seinų apskritis – 2016 m. sausio 30 d. Edmontone, Kanada) – mitybos biochemikas ir mikrobiologas.

## Biografija
1941–1943 m. studijavo Vilniaus universitete. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1948 m. studijavo Insbruko universitete (Austrija), 1949 m. – Albertos, 1953–1955 m. – Saskačevano universitete (Kanada), 1955–1960 m. – Purdue universitete (Indianos valstija, JAV). 1960 m. daktaras.

1960–1990 m. dirbo Albertos valstijos Mitybos tyrimų laboratorijų komplekse, nuo 1961 m. vadovas. 1978–1979 m. Kanados maisto tyrimo ir technologijos instituto prezidentas. 1987 m. skaitė paskaitas Vilniaus universitete ir Kauno technologijos universitete.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš mitybos, maisto analizės ir mikrobiologijos, užteršto pesticidais ir kitų nuodingomis medžiagomis maisto įtakos žmogaus organizmui. Padėjo organizuoti mitybosMokslinio tyrimo laboratorijas Lenkijoje ir Honkonge. Daugelio mokslinių organizacijų narys. Skaitė pranešimus apie mitybą Šiaurės Amerikoje, Europoje, Pietų Azijoje, Pietų Afrikoje. Lietuvai atgavus nepriklausomybę pasisiūlė per Kanados CESO (International Services Kanadian Vilunteer Advisers to Business) padėti Lietuvos sveikatos apsaugos ministerijos Mitybos centrui persiorientuoti į Vakarų pasaulio sistemas.

## Bibliografija
* Pieno produktų cheminis įvertinimas (*Chemical Residues in Dairy Products*), Briuselis, 1987 m.

## Šaltiniai
Papiškės (Zujūnai)

**Papiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Sudervės, į vakarus nuo Vilniaus (2 km nuo Pilaitės). Yra kapinaitės, kaimo kryžius. Pietine dalimi eina plentas . Šiaurės vakaruose prasideda Medžiakalnio geomorfologinis draustinis. Sparčiai plečiasi nausėdijos.

Papiškes aptarnauja VVT – 63 autobusas (st. „Papiškės“).

## Gyventojai

## Galerija

Papiškės, kapinės.JPG|Kaimo kapinaitės
Papiškės, kryžius.JPG|Kryžius
Papiškės, kelias.JPG|Riboženklis prie kelio Vilniun


## Šaltiniai
Laučynės kraštovaizdžio draustinis

**Laučynės kraštovaizdžio draustinis** – valstybinis kraštovaizdžio draustinis Kėdainių rajono pietvakariuose, Josvainių seniūnijoje. Apima didelę dalį Šaravų miško. Šiauriniu ir rytiniu draustinio pakraščiu teka Žvaranta (Aluonos baseinas, Žąsino kairysis intakas). Draustinis įkurtas 1992 m. Jo tikslas – apsaugoti būdingą moreninės Nevėžio lygumos kraštovaizdį. Vyrauja mišrieji miškai su liepų ir skroblų medynais. Upelio pakrantėse auga meškiniai česnakai (*Allium ursinum*), medžių kamienais vyniojasi gebenės lipikės (*Hedera helix*). Iš saugomų paukščių draustinyje peri gervės (*Grus grus*).

Greta draustinio ribos, Šaravų miško 43 kvartale auga gamtos paveldo objektas – Šaravų ąžuolas.

## Nuorodos
* Kėdainių miškų urėdija
* Kauno apskrities bendrasis planas
Šušvės kraštovaizdžio draustinis

**Šušvės kraštovaizdžio draustinis** – valstybinis kraštovaizdžio draustinis Kėdainių rajono pietinėje dalyje, Josvainių seniūnijoje. Apima Šušvės žemupio slėnį nuo Macgalių iki pat Šušvės žiočių Nevėžio upėje. Į draustinio teritoriją įeina ir Šušvės intakų – Žiedupės, Vikšrupio, Putnupio žemupių dalys. Einant aukštyn upe ribojasi su savivaldybės Šušvės geomorfologiniu draustiniu.

Saugoma teritorija įsteigta 1974 m., skirta apsaugoti raiškų Šušvės upės slėnio kraštovaizdį su atodangomis ir žiobrių nerštavietėmis. Vyraujantis slėnio plotis 100–200 m, šlaitai ir terasos apaugusios krūmais, lapuočių gojeliais. Slėnio gylis siekia 16-17 m. Vaga vingiuota, nemažai senvagių. Upės šlaitai statoki, vietomis skardingi. Vaga giliai graužiasi į žemę (1,1 m/km), dėl to tėkmė srauni. Vyraujantis gylis 1,2-1,6 m, sietuvose – iki 4 m.

Atsiveria atodangos su devono smėlio, molio ir gipso luistais. Upės krantai statūs, su deliuviniais šlaitais, nuošliaužų kūgiais, sufoziniais cirkais.

Draustinyje auga saugomi augalai: šalmuotoji gegužraibė, melsvasis gencijonas, totorinė maludė, boloninis katilėlis (sausesnėse pievose). Stačiuose krantuose peri tulžiai, o upėje gyvena ūdros.

Draustinį galima pasiekti  arba  keliu. Vasarą populiaru Šušve plaukioti baidarėmis.


File:Šušvės kraštovaizdžio draustinis1.JPG|Įvažiavimas į draustinį šalia Graužių kaimo
Image:Šušvės atodangos.JPG|Šušvės atodangos
Image:Šušvės ir Nevėžio santaka.JPG|Šušvės ir Nevėžio santaka


## Nuorodos

* Kėdainių miškų urėdija
* Kauno apskrities bendrasis planas
Lina Kačiušytė

**Lina Kačiušytė** (g. 1963 m. sausio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos plaukikė, plaukimo krūtine pasaulio rekordininkė, olimpinė čempionė ir rekordininkė.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus 7-oje vidurinėje mokykloje, nuo aštuonerių metų treniravosi mokyklos baseine, kur ją pastebėjo trenerė Aušrinė Šukytė. 1974–1977 m. treniravosi „Žalgirio“ sporto mokykloje, pirmasis treneris Arvydas Gražiūnas. Nuo 1976 m. TSRS jaunimo rinktinės, nuo 1977 m. suaugusių rinktinės narė, treneris Borisas Zenovas. 1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. Dirbo vertėja iš anglų, ispanų, rusų kalbų. Vilniaus miesto savivaldybės Kūno kultūros ir sporto skyriaus vyriausioji specialistė.

## Sportiniai pasiekimai
* 1978 m. Berlynas – atranka, 200 m plaukimo krūtine pasaulio rekordininkė (rezultatas 2:33:11)
* 1978 m. Berlynas – finalas, 200 m plaukimo krūtine pasaulio rekordininkė (2:31:42), pasaulio čempionė
* 1979 m. Potsdamas, TSRS ir VDR mačas – 200 m krūtine, pasaulio rekordininkė (2:28:36), rekordas išsilaikė iki 1985 m.
* 1978–1979 m. – TSRS taurės daugiakovės varžybos, nugalėtoja
* 1979 m. – Europos taurės nugalėtoja
* 1979 m. – TSRS tautų spartakiada, nugalėtoja
* 1981 m. Bukareštas, Universiada – 200 m krūtine universiados čempionė
* 1981 m. Bukareštas, Universiada – 100 m krūtine, bronzos medalis
* 1981 m. Bukareštas, Universiada – 4x100 m kompleksinis plaukimas, bronzos medalis
* 1980 m. vasaros olimpinės žaidynės – 200 m krūtine olimpinė čempionė ir olimpinė rekordininkė (2:29:54)
* 1998 m. – Tarptautinių plaukimo Garbės rūmų narė 

## Šaltiniai
Melsvasis gencijonas

**Melsvasis gencijonas** (*Gentiana cruciata*) – gencijoninių (*Gentianaceae*) šeimos žolinių daugiamečių augalų rūšis. Paplitusi Eurazijoje.

Aukštis 10-50 cm. Lapai pailgi, lygiakraščiai. Žiedai taurelės pavidalo, mėlyni ar violetiniai, su keturiais vainiklapiais, žiedkočiai trumpi. Žydi nuo birželio iki rugsėjo. Vaisius – sausa dėžutė.

Auga sausų kalvų pašlaitėse, sąžalynuose. Lietuvoje sparčiai nykstanti rūšis, bet auga daugelyje rajonų, tik nepastebėta šiaurrytinėje ir pietvakarinėje dalyse bei Pajūrio žemumoje. Saugomas, įtrauktas į Lietuvos raudonąją knygą.
Čarlstonas (Vakarų Virdžinija)

**Čarlstonas** () – miestas JAV, prie Kanovos upės; Vakarų Virdžinijos valstijos sostinė ir Kanovos apygardos adminsistracinis centras. Pagal 2020 m. JAV gyventojų surašymą jame gyveno 48 864 gyventojai, su priemiesčiais apie 303 884. Čarlstonas yra didžiausias miestas Vakarų Virdžinijos valstijoje.

## Šaltiniai
Vannes OC

**Vano OC** – Prancūzijos futbolo klubas, įkurtas Vane. Namų rungtynes žaidžia „de la Rabine“ stadione. Klubas turi vyrų ir moterų komandas.

## Istorija

Klubas įsikūrė 1998 m. sujungus Véloce Vannetais (įkurtas 1892 m.) ir FC Vannes (įkurtas 1946 m.) klubus. Jungtinis klubas žaidė Prancūzijos mėgėjų II lygoje, kol 2008 m. pateko į II profesionalų lygą. 2009 m. klubas pasiekė s finalą, kur 0-4 nusileido Girondins Bordeaux klubui. Vėliau klubo pasiekimai ėmė prastėti, 2011 m. iškrito iš II lygos, o 2014 m. dėl finansinių sunkumų neteko profesionalų statuso. Du sezonus praleidęs Bretanės regioniniame čempionate, Vano klubas sugrįžo į Prancūzijos mėgėjų lygą, po metų vėl pradėjo žaisti nacionalinėse pakopose.

## Pasiekimai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Adidas (nežinomi metai);
*  Puma (nežinomi metai);
*  Nike (nežinomi metai);

## Garsesni žaidėjai
*  Frédéric Duplus, gynėjas;
*  Loïc Loval, puolėjas;
*  Sylvain Marveaux, saugas;(jaunimo)
; Užsieniečiai
*  Didier Drogba, puolėjas; (jaunimo)
*  Valéry Mezague, saugas;

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Čarlstonas

**Čarlstonas** () gali reikšti:
* JAV
** Čarlstonas – miestas Pietų Karolinoje;
** Čarlstonas – miestas Vakarų Virdžinijoje;
** Nort Čarlstonas – miestas Pietų Karolinoje;
** Saut Čarlstonas – miestas Vakarų Virdžinijoje;
** Čarlstonas – miestas Ilinojuje;
** Čarlstonas – nedidelis miestas Arkanzase;
** Čarlstonas – nedidelis miestas Misisipėje;
** Čarlstonas – nedidelis miestas Misūryje;
** Čarlstonas – nedidelis miestas Tenesyje;
** Čarlstonas – miestelis Meine;
** Čarlstonas – miestelis Niujorko valstijoje;
** Čarlstonas – miestelis Vermonte;
* keli maži kaimai Škotijoje, Australijoje, Kanadoje;
* čarlstonas – amerikietiškas šokis.

## Taip pat skaitykite
*Čarlstaunas
Spartakiada

**Spartakiada** () – masinės sporto varžybos TSRS ir kitose socialistinėse šalyse, pavadintos vergų sukilimo Senovės Romoje vado Spartako vardu.

Pradžioje spartakiadas Vokietijoje organizavo prokomunistinės pakraipos sporto klubai. 1918 m. Vokietijoje veikė „Spartako sąjunga“ (), kuri vėliau tapo Vokietijos komunistų partija. Spartakiadų pavadinimas simbolizavo proletarinį internacionalizmą, kadangi Spartako sukilime dalyvavo įvairiausių tautybių vergai. Proletarinės spartakiados buvo laikomos priešprieša „aristokratiškoms“ olimpiadoms.
 
1928 m. Maskvoje buvo surengta pirmoji TSRS spartakiada. Spartakiados Tarybų Sąjungoje turėjo būti olimpinio judėjimo pakaitalas. TSRS olimpiniame judėjime pradžioje nedalyvavo dėl boikoto, vėliau – savo iniciatyva dėl ideologinių nesutarimų.
TSRS vykdavo TSRS tautų, TSRS profsąjungų, TSRS Ginkluotųjų pajėgų, SDAALR spartakiados.

Vėliau TSRS nutarė dalyvauti olimpiniame judėjime, ir nustojo rengti tarptautines (tarpvalstybines) spartakiadas. Spartakiados TSRS viduje vyko ir toliau. Spartakiados vykdavo kas 2 metai. TSRS spartakiados buvo dvi – vasaros spartakiada ir žiemos spartakiada.
Spartakiadose galėjo dalyvauti visi – nuo paprastų žmonių iki aukščiausio lygio sportininkų. Pvz., 6-ojoje TSRS tautų vasaros spartakiadoje dalyvavo ~90 milijonų žmonių (sportininkų Tarybų Sąjungoje tada buvo dukart mažiau), jų tarpe – ir 8300 to meto TSRS sporto meistrų. 3-ojoje TSRS tautų žiemos spartakiadoje dalyvavo 20 milijonų žmonių (~1000 TSRS sporto meistrų). Spartakiadų reikšmingumą pažymėjo ir tai, kad kiekvienai spartakiadai atminti dideliais tiražais buvo išleidžiamos serijos pašto ženklų.

Buvo rengiamos ir Jaunimo spartakiados. Profsąjungų spartakiados kai kurios šalyse (Rusijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Uzbekijoje) išliko ir po TSRS suirimo.

## Spartakiados Čekoslovakijoje
Čekoslovakijoje kas 5 metus organizuodavo masinius gimnastikos renginius http://video.google.com/videoplay?docid=3757706707929752013, http://www.youtube.com/watch?v=JUtrL3NoGLc, kurie vykdavo Prahoje, Strahovo stadione. Pirmoji tokia spartakiada įvyko 1921 m., jos iniciatorius buvo *Jiří Chaloupecký*, kurį laikė ir žodžio *spartakiada* kūrėju. Spartakiados vyko ir vėliau, kol egzistavo socialistinė Čekoslovakija.

## Nuorodos
Šymkentas

**Šymkentas** (anksčiau ***Čimkentas***) – miestas pietų Kazachijoje, netoli sienos su Uzbekija. Išvystyta fosforo trąšų, švino, elektronikos, naftos, vaistų, cemento, lengvoji, maisto pramonė. Veikia 3 aukštosios mokyklos, 3 teatrai, kraštotyros muziejus.

## Istorija
Miestas žinomas nuo XII a. Buvo įkurtas tam, kad apsaugotų netoliese (10 km atstumu) įsikūrusį Sairamą nuo antpuolių. Kitados pro šias vietoves ėjo vilkstinės karavanų ir juos puldinėjo klajoklių gentys. Patyrė keletą niokojančių antpuolių per Čingischano žygius bei buvo puolami klajoklių.

XIX a. pradžioje tapo Kokando chanato dalimi, kol 1864 m. rusai nukariavo Ferganos slėnį, Kokandą ir gretimas teritorijas. 

1914 m, minint 50-ąsias Šimkento tapimo Rusijos imperijos dalimi metines,  uvo pervadintas ***Černiajevu*** (), o 1924 m. – dar kartą pervadintas it tapo Šimkentu. 

Po Rusijos užkariavimo Šimkentas buvo prekybos tarp klajoklių ir sėslių turkų miestas, garsėjęs kumisais.

XX a. buvo statomos gamyklos, fabrikai ir kitos gamybos įmonės. Šimkente buvo pastatyta švino gamykla, kuri sudarė 70% viso Sovietų Sąjungoje pagaminamo švino. Veikė aliejų ir riebalų gamykla, trikotažo ir veidrodžių gamyklos. 1932 m. buvo sukurta žemės ūkio aviacijos bazė, plėtojamas miesto oro uostas.

Antrojo pasaulinio karo metais į Šimkentą buvo evakuota nemažai sovietinių pramonės įmonių. Mieste buvo gaminamos atsarginės tankų dalys, sviediniai, metalas, švinas kulkoms, optiniai prietaisai ir kiti gaminiai.

Iki 2018 m. buvo Pietų Kazachstano regiono administracinis centras. Nuo 2018 m. birželio 19 d. tiesiogiai pavaldus Kazachstano vyriausybei. Dėl to regiono administracinis centras perkeliamas į Turkistaną, o regionas pervadintas į Turkistano regioną.

## Demografija
2020 m. etninės grupės:
*kazachai: 67.47%
*uzbekai: 17.69%
*rusai: 8.91%
*azerai: 1.74%
*totoriai: 1.01%
*kiti: 3.18%

## Sportas
### Futbolas
* SK Ordabasy Šymkent
* SKIF Ordabasy Šymkent
* FK Tomiris Šymkent
* FK Âssy Sajram
* Šymkent BIIK-Kazygurt (moterų futbolo klubas)

## Išnašos

## Nuorodos
* shymkent.info
Myliai

:: *Netoliese yra ir kaimas [[Myliai II]]*.

**Myliai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Mėžionių.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Švenčionių valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Švenčionių valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jančiūnai (Švenčionys)

**Jančiūnai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Švenčionių, prie sienos su Baltarusija, tarp miškų. Yra žvyro telkiniai. Veikia pasienio užkarda. Keliai link Švenčionių, Jaciūnų.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Jančiū́nas* < *Jánčis, Jañčius* < , , .

## Istorija
Jančiūnai Švenčionių bažnyčios metrikose minimi 1742 m.

XX a. pr. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Švenčionių valsčių. Tarpukariu priklausė Lenkijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Grybai (Švenčionys)

**Grybai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Sarių. Seniūnaitijos centras. Įsikūręs pamiškėje, į šiaurę nuo kelio . Yra XVIII a. Grybų dvaro pastatų ansamblis. Gamtos paminklai – šešios Grybų liepos bei Grybų ąžuolas. Keliai į Melagėnus, Kirdeikas, Pliauškes III.

## Istorija
XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Švenčionių valsčiui.

## Apylinkės
Į šiaurę nuo kaimo yra aukščiausia apylinkės kalva (181 m virš jūros lygio), vadinama Velnyne arba Velniakalniu. Kalvos viršūnė 15 × 20 m dydžio, 6-8 m aukščio iškilusi virš aplinkinio kraštovaizdžio. Rytinis, pietinis ir vakarinis šlaitai nuolaidūs, nuarti, tačiau šiaurinis šlaitas status. Pasakojama, kad papėdėje būta daug akmenų. Padavimas pasakoja ant Velnynės stovėjus bažnyčią, kuri davatkų prakeikta įsmigo į žemę, tad vidury nakties vietovėje girdisi giesmės, o sekmadienį mišių metu be giesmių girdėti ir vargonai. Vaidenasi.

Už 300 m į šiaurę nuo Velnynės miške plyti Veršiamirės raistas, apie kurį pasakojama, kad jame paskendo nuo Velnynės atbėgęs veršis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Boruvka (Švenčionys)

**Boruvka** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Lakajos, Labanoro girioje. Išlikęs vandens malūnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašlavantys

**Pašlavančiu** vadinami kaimai Prienų rajone:

* Naujosios Ūtos seniūnijoje:
** Pašlavantys,
** Tartupio Pašlavantys,
* Šilavoto seniūnijoje.
Modžiūnai

**Modžiūnai** – gatvinis kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Švenčionių, prie kelio . Urbanistikos paminklas, kurį sudaro 26 sodybos. Prie kaimo prasideda Kunigiškės kraštovaizdžio draustinis.

## Istorija

Kaimas susikūrė XVI a. antroje pusėje per Valakų reformą. Smarkiai nukentėjo per gaisrą 1812 m. ir per I pasaulinį karą.

XX a. pr. kaimas buvo Švenčionių apskrities Švenčionių valsčiuje.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Švenčionių valsčiui.

|}

## Architektūra

Gatviniame išretėjusiame kaime išliko XIX a. pr.– XX a. pradžioje etnografinių gatvinių vienpusių arba ne visai dvipusių sodybų, ir pavienių pastatų: iš tašytų arba apvalių rąstų, sujungtų į kertes dvigalių pirkių su dvišlaičiais stogais, tvartų su diendaržiais, keturšlaičiais stogais, kluonų su dideliais pusskliaučiais, pėdintais stogais, svirnas. Išliko vertingas Medžiūnų girininkijos medinis pastatas (1932 m.).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lugiai

**Lugiai** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Vidutinės, prie pat sienos su Baltarusija. Yra liaudies buities sodyba (nuo 1977 m. muziejus).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pakretuonė

**Pakretuonė** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje. Aptikta akmens amžiaus gyvenvietė. Yra Pakretuonės geležinkelio stotelė, vandens malūnas.

## Istorija

XIX a. buvo gyvenvietė ir valstybinis dvaras Švenčionių valsčiuje, veikė Pakretuonės geležinkelio stotis.

2015 m. prie Pakretuonės prijungta Pakretuonės GS gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Tarptautinių studijų centras

**Vilniaus Gedimino technikos universitetas Tarptautinių studijų centras** įkurtas 1992 m., bet užsieniečių studijų pradžia buvo pirmasis tarptautinis susitarimas tarp VTU ir Libano firmos, pasirašytas dar 1990 m.
 
Įvairių laiku, prasidėjus studijoms anglų kalba, Tarptautiniame studijų centre studijavo iki 100 Lietuvos piliečių ir 30-40 užsieniečių iš Libano, Pakistano, Jordanijos, Sirijos, Somalio, Bangladešo, Izraelio, Rusijos, Gruzijos, Kinijos ir kitų valstybių.

Kasmet studijas anglų kalba renkasi apie 125 Lietuvos mokyklų abiturientai ir 50-60 užsieniečių. Tarptautiniame studijų centre anglų kalba galima studijuoti architektūrą, aplinkos inžineriją, elektroniką, informatiką, statybą, verslo vadybą, transporto ekonomiką ir vadybą, aviacijos mokslus. Baigę centre pirmą arba du pirmuosius kursus, tolesnes studijas anglų kalba studentai tęsia fakultetuose.

## Nuorodos
* >
Lietuviškas politiškas laikraštis

**Lietuviškas politiškas laikraštis** (*Lietuwiszkas Polytiszkas Laikrasztis, Lietuwizkas Polytiszkas Laiszkas*) – savaitraštis, 1884 m. kovo mėn. – 1886 m. ėjęs Ragainėje ir Karaliaučiuje.

## Istorija
Atstovavo Vokietijos nacionalinei liberalų partijai, gynė lietuvių reikalus, spausdino ir J. Basanavičiaus, A. Vištelio ir kitų straipsnius, buvo labai palankus lietuviškam sąjūdžiui. Kai ką perspausdindavo iš 1883–1886 m. „Aušros“. Spausdintas gotišku šriftu. Nuo 1885 m. pabaigos vadinosi „Žiūronas“. Išėjo 140 numerių.

Leido ir redagavo Kristupas Kibelka.

## Šaltiniai
Vasilijus Zaicevas

**Vasilijus Zaicevas** (, 1915 m. kovo 23 d. Jeleninka Čialiabinsko srityje SSRS, dabartinė Rusijos federacija – 1991 m. gruodžio 15 d. Kijeve) – Antrojo pasaulinio karo Sovietų Sąjungos snaiperis. Ypač pasižymėjo 1942 m. lapkričio 10 – gruodžio 17 d. Stalingrado mūšio metu.

## Biografija
Vasilijus Zaicevas gimė 1915 m. Jelenikos kaime rusų valstiečių šeimoje. Senelis mokė jį medžioti nuo 12 metų. 1937 m. įstojo į TSRS ginkluotąsias pajėgas, tarnavo jūrų laivyne. Vėliau, sužinojęs apie Stalingrado mūšio žiaurumus, savanoriškai pasisiūlė būti pervestas tarnauti ten. Tarnavo 1042-ojo šaulių pulke (62-oji armija). Pagarsėjo kai per pirmąsias 10 dienų nukovė 40 Vermachto kareivių su standartiniu Mosin-Nagant šautuvu. Gavęs snaiperio šautuvą, Zaicevas tapo dideliu rūpesčiu vokiečių armijai.

Teigiama, kad medžioti Zaicevo buvo pasiųstas Ervinas Konigas, tariamas Vermachto snaiperis-asas. Zaicevas jį nukovė po tris dienas trukusios medžioklės ir kaip trofėjų pasiėmė optinį taikiklį. Šios istorijos tikslumas nežinomas, nes Vokietijoje nerasta jokių tokio snaiperio buvimo įrodymų . Kartais vadinamas Heinz Thorvald, nors abu vardai tuo metu buvo gana dažni. Teigiama, kad ši istorija galėjo būti sufabrikuota, kad pakeltų Raudonosios armijos kovinę dvasią. Pats taikiklis eksponuojamas muziejuje Maskvoje. Ši kova aprašyta Zaicevo memuaruose "Snaiperio užrašai", David L. Robbins knygoje "Žiurkių karas" ir atpasakojama filme "Priešas už vartų".

Kai karo metu Stalingrade buvo įkurta snaiperių mokykla, jos vadovu tapo Vasilijus Zaicevas. Manoma, kad jo mokiniai nukovė apie 3000 priešo karių. Pats Zaicevas yra tikrai nukovęs 242 kareivius ir karininkus, bet ginčijamasi, kad skaičius gali siekti ir 500.

1943 m. sausio mėnesį Zaicevas, sprogus minosvaidžio minai, buvo sužeistas į galvą ir apako. Atstačius regėjimą, karą baigė prie Dniestro upės, turėdamas kapitono laipsnį.

Po karo vadovavo gamyklai Kijeve, kur mirė būdamas 76 metų nuo ligos.

2006 m. sausio 31 perlaidotas prie Mamajavo kurgano, vietos prie Volgogrado, kur stovi memorialinis kompleksas Staliningrado gynėjams atminti.

## Apdovanojimai
apdovanojimai:
* Tarybų Sąjungos Didvyris
* Lenino ordinas
* Raudonosios Vėliavos ordinas (2 kartus}
* Tėvynės karo ordinas, 1 klasė
* Medalis už Stalingrado gynybą
* Medalis už pergalę prieš Vokietiją

## Išnašos

## Nuorodos
* Biografija rusiškai
* Įvairių karų snaiperių sąrašas
* Biografija angliškai
* Geriausių Antrojo pasaulinio karo Snaiperių sąrašas
Mečislovas Reinys

**Mečislovas Reinys** (1884 m. vasario 5 d. Madagaskare, Daugailių parapija, Utenos apskritis – 1953 m. lapkričio 8 d. Vladimire, Rusijoje) – katalikų dvasininkas, arkivyskupas, teologijos ir filosofijos profesorius, diplomatas, politikas, Lietuvos užsienio reikalų ministras, SSRS politinis kalinys, kankinys, Dievo tarnas.

## Biografija
Tėvai Jeronimas Reinys ir Julijona Mališauskaitė. Buvo jauniausias iš 11 vaikų. 1900 m. Rygoje aukso medaliu baigė gimnaziją ir kitais metais įstojo į Vilniaus kunigų seminariją. 1905 m. ją baigęs, studijas tęsė Peterburgo dvasinėje akademijoje. 

1907 m. įšventintas kunigu. 1909–1912 m. studijas gilino Belgijos Filosofijos institute prie Liuveno universiteto. Studijavo filosofiją, teologiją, gamtos mokslus ir psichologiją, apgynė filosofijos mokslų daktaro laipsnį. 1913–1914 m. Strasbūro universiteto Teologijos fakultete studijavo apologetiką.

1922–1940 m. dėstė psichologiją VDU. Veikliai reiškėsi politiniame darbe kaip krikščionis demokratas: nuo 1925 m. rudens pusmetį buvo užsienio reikalų ministru. 1926 m. konsekruotas vyskupu, iki 1940 m. ėjo Vilkaviškio vyskupo koadjutoriaus pareigas. 1940 m. paskirtas Vilniaus arkivyskupo pagalbininku. 

1947 m. birželio 12 d. sovietų suimtas, 1953 m. mirė Vladimiro kalėjime.

1990 m. pradėta beatifikacijos byla. Vilniaus Arkikatedros Tremtinių koplyčioje ir gimtosios Daugailių parapijos šventoriuje saugoma po kapsulę žemių, pirmaisiais Atgimimo metais parvežtų iš Vladimiro kalėjimo kapinių.


Мемориальная табличка архиепископу Мечисловасу Рейнису.jpg|Atminimo lenta arkivyskupui Mečislovui Reiniui atminti Vladimiro kapinėse
Daugailiai Reinys.jpg|Kapas Daugailių bažnyčios šventoriuje. Kape yra žemės sauja iš Vladimiro kalėjimo kapų, kur žuvo iš Daugailių parapijos kilęs vyskupas Mečislovas Reinys


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Viktoras Pavalkis. Arkivyskupas Mečislovas Reinys Vilniuje (1940-1947)
* Lietuvos vaikų šventumo garsas (sventumogarsas.lt) Mečislovas Reinys, arkivyskupas, kankinys (1884–1953)
Dabikinė (upė)

**Dabikinė** () – upė pietvakarių Latvijoje ir šiaurės vakarų Lietuvoje; Ventos dešinysis intakas. Prasideda Latvijoje, Duobelės savivaldybėje, Ukrų apylinkėse. Teka į pietvakarius, 5 km Latvijos teritorija, toliau Lietuva, Akmenės rajonu. Žemupyje įkurtas Dabikinės hidrografinis draustinis. Įteka į Ventą 229 km nuo jos žiočių, Mažeikių rajono paribyje, į pietryčius nuo Palnosų.

Intakai: Nyžuva, Krūtis, Šventupis, Pragalvys (kairieji), Drūktupis, Akmenupis (dešinieji).

Vaga sureguliuota. Vasaros sausrų metu vietoms išdžiūsta. Vidutinis nuolydis 61&nbsp;cm/km. Netoli Alkiškių Dabikinė patvenkta ir suformuotas 124 ha Sablauskių tvenkinys.

Prie Dabikinės esančios gyvenvietės: Pakalniškiai, Keidai, Menčiai, Alkiškiai, Smiltinė, Dabikinė, Akmenė, Dabikinėlė.

## Etimologija

Upėvardžio kilmė neaiški. Bandoma sieti su  („didelis“).

## Šaltiniai
Survilai (Telšiai)

**Survilai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 14 km į šiaurę nuo Varnių, greta Sydeklio ežero. Yra žvyro telkinys.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Stanislava Aldona Gedvilaitė (1935–2021) – dailininkė tekstilininkė.

## Šaltiniai
Sviraičiai

**Sviraičiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Ubiškės, šalia Pateklos ir Virvytės santakos, prie plento  ties Striauko tiltu. Gamtos paminklas – Sviraičių ąžuolai (iš viso 16).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rapolas Kalinauskas

**Rapolas Kalinauskas** (1835 m. rugsėjo 1 d. Vilniuje – 1907 m. lapkričio 15 d. Vadovicai, Lenkija) – katalikų šventasis, vienuolis karmelitas.

## Biografija

Rapolas Kalinauskas gimė matematikos profesoriaus Andriaus Kalinausko ir Juzefos Polonskos šeimoje. 9 metų pradėjo mokytis Vilniaus aukštuomenės institute, nuo 1851 m. studijavo Žemės ūkio akademijoje Gori-Gorkuose, vėliau Peterburgo karo ir inžinerijos akademijoje, kurią baigė 1859 m., leitenantas. Trumpai tarnavo carinėje Rusijos kariuomenėje, iš kurios pasitraukė, dalyvavo 1863 m. Lietuvos ir Lenkijos sukilime. Vilniaus srities karo ministras.

1877 m. liepos 15 d. Rapolas Kalinauskas įstojo į Basųjų karmelitų vienuoliją. Novicijus Grace (Austrija), nuo lapkričio 26 d. vienuolis karmelitas (brolis šv. Juozapo Rapolas).

Lietuvoje veikia Nemėžio Šv. Rapolo Kalinausko bažnyčia, Nemėžio Šv. Rapolo Kalinausko gimnazija.

## Šaltiniai
* „Šventasis Rapolas Kalinauskas (1835–1907)“ („Lietuvos šventumo garsas“)
Jomantai (Telšiai)

**Jomantai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Viešvėnų. Greta esančiame Jomantų miške auga Jomantų ąžuolas ir Triliemenis ąžuolas (gamtos paminklai).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jomantuose 1871 m. gruodžio 4 d. gimė pirmasis Lietuvos jūrų kapitonas Liudvikas Stulpinas.

## Šaltiniai
Lietuviška ceitunga

**Lietuviška ceitunga** (*Lietuwißka Ceitunga*, *Lietuwiška ceitunga*) – seniausias Lietuvoje Klaipėdos krašto lietuviškų žinių laikraštis, 1877–1940 m. ėjęs Klaipėdoje.

## Istorija
Įsteigė Martynas Šernius ir Heinrichas Holcas. 1878–1900 m. savaitinis, 1900–1913 m. – dvisavaitinis, 1913–1931 m. ėjo tris kartus per savaitę, nuo 1932 m. – dienraštis. 1905–1940 m. spausdino Zyberto spaustuvė. Laikraštis turėjo priedų, tarp jų: „Beilage zu der Lietuviszka ceitunga“, „Kalėdų pridėtka“, „Laukininkų prietelis“ (1896–1900 m.), „Laukininkas“ (1929–1939 m.), „Lietuvos ūkininkas“ (1900 m., atsakingasis redaktorius A. Jodaitis, išėjo 10 numerių.), „Naujausi vaizdai iš viso svieto“, „Priedas Lietuviškos ceitungos“, „Pridėjimas prie Lietuviškas ceitungas“, „Pridėtka prie Lietuviškos ceitungos“, „Šventai dienai“ (1932–1939 m.). Tiražas 700–800 egz. (1912 m.).

Gotišku šriftu spausdintas laikraštis nušvietė Klaipėdos ir Klaipėdos krašto žmonių gyvenimą, rašė apie naujausius įvykius Lietuvoje, Vokietijoje, įvairiose užsienio šalyse, skelbė publikacijas apie Lietuvos praeitį, tradicijas, kalbą. Įvairios tematikos rašiniai buvo skelbiami ir gausiuose leidinio prieduose. Po 1883 m. išryškėjo germanizatoriška tendencija; iki 1918 m. daugiausia reiškė Vokietijos nacionalinės liberalų partijos interesus. Atsvarui 1890–1923 m. Tilžėje Mauderodės spaustuvė leido prolietuvišką laikraštį „Nauja lietuviška ceitunga“.

## Bendradarbiai
Iki 1883 m. bendradarbiavo Jonas Basanavičius, Jonas Šliūpas, Jurgis Zauerveinas. Paskelbė straipsnių apie lietuvių kalbą, tradicijas, Lietuvos istoriją. Jame 1879 m. išspausdintas J. Zauerveino eilėraštis „Lietuvninkai mes esam gimę“, tapęs Mažosios Lietuvos himnu. Laikraščiui rašė Kristupas Jedinaitis, Simonas Norkus, Ieva Simonaitytė.

## Redaktoriai
* Martynas Šernius – 1878–1904 m. redagavo, iki 1894 m. ir leido.
* J. Šmitas, K. Skroblis, M. Kukys, J. Jodaitis, M. Matutis, D. Jokušys, R. Zybertas, H. Gelharas.

## Šaltiniai
Čiurlionio kalnai

**Čiurlionio kalnai** () – bazaltinė plynaukštė Rusijai priklausančiame Prano Juozapo salyne, Hukerio saloje, Tichajos įlankos pakrantėje. Ją dengia ledynas, vadinamas Čiurlionio ledyniniu kupolu.

## Pavadinimo kilmė
Vietovę Čiurlionio kalnais 1913 m. pavadino Georgijaus Sedovo arktinės ekspedicijos narys dailininkas N. Pineginas. Įlanka ir pakrantė jam priminė Čiurlionio (1875–1911) paveikslą „Ramybė“.

## Šaltiniai
Dalgis

**Dalgis** – šienavimo ir javų kirtimo įrankis. Sudaro dažniausiai medinis dalgiakotis, rankena ar ranktūris bei lenkta metalinė geležtė.

Europoje naudoti trijų tipų (skiriami pagal kotą) dalgiai: 160–180 cm ilgio su dviem (ilgesne ir trumpesne) rankenomis, naudotas daugiausia Šiaurės Europoje (plito Skandinavijoje), 140–150 cm ilgio su dviem rankenėlėmis – Vidurio Europoje ir 160–180 cm ilgio su viena rankena (plito daugiausia slavų žemėse) – Rytų Europoje. Rytų Baltijos šalyse naudoti visų tipų dalgiai; Vakarų Estijai ir Vakarų Latvijai būdingas vadinamasis Šiaurės Europos, Vakarų ir Vidurio Lietuvai – Vidurio Europos, Rytų Latvijai ir Rytų Lietuvai – Rytų Europos dalgis.

Lietuvoje dalgis žinomas nuo I a. Seniausi dalgiai randami III-IV a. Vakarų Lietuvos kapynuose. IX-XII a. dalgio forma tapo panaši į dabartinio. Pradžioje dalgis buvo naudojamas šienui pjauti, o nuo XVIII a. ir javams kirsti. Javų dalgio kotas buvo trumpesnis. XX a. pab. dalgių reikšmė sumenko atsiradus žoliapjovėms.

## Šaltiniai
Pašatrija

:: *Apie kaimą Kelmės rajone žr. [[Pašatrija (Kelmė)]]*.

**Pašatrija** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje. Aptiktas kapinynas. Yra Pašatrijos dvaras, Vytauto Didžiojo paminklas.

## Istorija

1584 m. minimas Pašatrijos dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Muitaičiai

**Muitaičiai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Viešvėnų I. Yra Muitaičių alkakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Darba

**Darba** – upė šiaurės vakarų Lietuvoje; Šventosios kairysis intakas. Prasideda į šiaurės vakarus nuo Plokščių. Teka Kretingos rajonu pietvakarių kryptimi. Prateka Žalimų, Varniškės, Šventosios miškus. Žemupyje staigiai pasuka į šiaurę, kerta Liepojos-Palangos plentą ir Palangos savivaldybėje įteka į Šventąją 7 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Šventosios gyvenvietės.

Intakai: Dubupis, Lazdupis, Žiba (kairieji).

Vidutinis nuolydis 166&nbsp;cm/km. Ant upės įrengti du tvenkiniai: Darbėnų (9 ha) ir Lazdininkų (108 ha). Prie Darbos esančios gyvenvietės: Nausėdai, Auksūdys, Darbėnai, Želviai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *darbas*. Pavadinimas galėjęs atsirasti iš pirminės jo reikšmės „plėšti, pinti, lenkti“ (plg.  „vynioja, lenkia, pina“,  „plėšinys, naujiena“).

## Šaltiniai
Sakalai II

**Sakalai II** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Viešvienų, ant Viešvėnų tvenkinio kranto, prie kelio . Yra išlikusių XIX a. sodybų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gegužkalnis (Telšiai)

**Gegužkalnis** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Janapolės. Išlikęs Gegužkalnio tvartas – XIX a. liaudies architektūros paminklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daržinė

**Daržinė** (dar vadinama pūnė, stoginė) – XVI–XVII a. pastatas gyvuliams, šienui, javams, pelams, šiaudams, linams, žemės ūkio padargams laikyti, o nuo XVIII a. naudojama pašarams ir pakratams krauti. Primityviausia daržinė (vad. bragas) – stogas, iškeltas ant keturių rąstinių stulpų. Sudėtingesnės daržinės būna su sienom, statytomis iš rąstų, lentų. Įprastą daržinę sudaro viena patalpa, su viena anga į ją patekti, kartais pakraigėje būdavo įrengiama dar viena anga. Dvaro daržinės būdavo didesnės, su šalinėmis. XVIII–XIX a. daržinės būdavo jungiamos su kluonu ar tvartu. Vėliau neretai kaip daržinė tarnaudavo tvartų pastogės.

## Šaltiniai
Dauba

**Dauba** – netaisyklingo plano ir profilio, rečiau piltuvo formos reljefo depresija.

Lietuvoje būdingos daubos iki 100 m skersmens ir keliolikos metrų gylio, nors būna ir labai gilių (pvz., Velnio duobė). Susidarė dėl erozijos (išsuktos krintančio ledynų tirpsmo vandens), termokarstinių reiškinių (ištirpus liekaniniam ledyno luitui), taip pat būna eolinės, tarpukalvinės, ledo guolio. Daug daubų yra paskutinio apledėjimo suformuotose aukštumose.

## Šaltiniai
Čufut Kalė

**Čufut Kalė** (, Krymo totorių: *Çufut Qale*, karaimų: *Къале* (Qale) ) – viduramžių olų miestas–tvirtovė Kryme, (Ukraina), esantis 2,5 km į rytus nuo Bachčisarajaus ir 37 km į pietvakarius nuo Taurijos Chersoneso.

## Pavadinimas
Krymo totorių kalba miesto pavadinimas reiškia „žydų tvirtovė“ (*çufut* – žydas, *qale* – tvirtovė). Karaimai miestą vadino irgi  "Sela Juhudim" () - «žydų kalnas»  ;paprastai *qale* – tvirtovė,  ir  paskutinio laiko „dviguba tvirtovė“ (Джуфт – pora, Къале – tvirtovė). Anksčiau miestas buvo dar vadinamas Кырк-Ер (Kirk–Er), Кырк-Ор (Kirk–Or), Гевхер-Кермен (Gevher–Kermen).

## Istorija
Čufut Kalė įkurta VI a. Justiniano I laikais ir buvo Bizantijos imperijos pasienio įtvirtinimo gyvenvietė, kurioje gyveno alanai. 

Krymą valdant kumanams miestas vadinosi „Kirk–Er“.

Pirmą kartą Čufut–Kalė minima 1299 m., kai Aukso ordos, vadovaujamos Nogajaus, įsiveržė į Krymą. Tarp apiplėštų miestų yra minimas ir „Kirk–Eras“.

XIII a. – XIV a. miestas buvo nedidelės kunigaikštystės centru, priklausančių Aukso ordai. Mieste pradėjo apsigyventi ir karaimai.

XV a. miestas tapo nepriklausomo Krymo chanato, girėjų dinastijos, sostine. Čia rezidavo pirmieji Krymo chanai: Chadži-Girėjus ir Menglis Girėjus. Valdant Mengliui Girėjui buvo pradėtas statyti Bachčisarajus ir paskui sostinė persikėlė į jį. Čufut Kalės tvirtovėje liko tik chanato monetų kalykla ir aukštų karo belaisvių kalėjimas. 

1783 m. Krymo chanatą prijungus prie Rusijos imperijos, karaimai pradėjo palikti tvirtovę ir XIX a. pabaigoje Čufut Kalę apleido paskutiniai gyventojai. Tvirtovėje liko gyventi tik prižiūrėtojo šeima.

## Archeologija
Šiuo metu Čufut Kalėje mažai kas išliko. Pačioje seniausioje, vakarinėje, miesto dalyje yra daugybė uolose iškaltų gyvenamųjų patalpų, sugriautos mečetės liekanos ir 1437 m. statyto Tochtamyšo chano dukters Džanike–Chanim mauzoliejus.

Taip pat gerai išsilaikė dvi karaimų kenesos ir vienas kiemas su dviem gyvenamaisiais namais, kur dabar yra ekspozicija, pasakojanti apie karaimų kultūrą.

Rytinė miesto dalis neišliko. Čia buvo gyvenamieji namai ir monetų kalykla, kurioje buvo kaldinamos Krymo monetos. Viename iš šių namų gyveno karaimų nepriklausomybės propaguotojas, žymus mokslininkas Abraomas Firkovičius (1787–1874 m.)

## Galerija

Vaizdas:ChufutKale1.JPG|Tochtamyšo chano dukters mauzoliejus
Vaizdas:Cufut Qale kenassa.jpg|Kenesa 
Vaizdas:Chufut_Kale2.jpg|Vaizdas nuo Čufut Kalės
Vaizdas:Chufut_Kale3.jpg|Vaizdas nuo Čufut Kalės
Vaizdas:Cave_City.jpg|Čufut Kalės olos
Vaizdas:Chufut_Kale_16.jpg|Ekspozicijos pastatas


## Išnašos

## Nuorodos

* Čufut Kalė, istorija ir aprašymas
Inklėriškės

**Inklėriškės** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, į vakarus nuo kelio , ties Madžiūnais pasukus vakarų kryptimi, Inklėriškių girios rytiniame pakraštyje. Yra Inklėriškių kraštovaizdžio draustinis. Yra 1863 m. sukilimo dalyvių kapinės. Draustinyje išlikusi II pasaulinio karo partizanų būstinė.

## Istorija

Per 1941–1945 m. nacių okupaciją netoli kaimo 1943–1944 m. buvo Rūdninkų girioje veikusių tarybinių partizanų būrių, kurie 1944 m. pavasarį sujungti į Trakų partizanų brigadą, dislokacijos vieta ir bazė. Daugelis kaimo gyventojų materialiai rėmė partizanus, kai kurie partizanavo. 1944 m. pavasarį nacių karinė vadovybė sustiprino Rūdninkų girios karinę blokadą, planavo sunaikinti diversijas plečiančius partizanus. 1944 m. balandžio 12 d. tarybiniams partizanams sudeginus Bakaloriškes, balandžio 13 d. iš Rūdiškių atvykęs apie 80 žmonių nacių karinis dalinys iš pabūklų apšaudė partizanų bazę, šarvuočių remiamas įsiveržė į kaimą. Buvo padegtos kelios sodybos, suiminėjami ir šaudomi gyventojai. Nacius, jų šaltinių duomenimis, kontratakavo gausesnis partizanų būrys ir iš kaimo išstūmė – tai vienintelis 1941–1944 m. atvejis, kai tarybiniai partizanai sutrukdė nacių baudžiamąją akciją. 1944 m. gegužės viduryje naciai surengė kitų baudžiamąją operaciją. Įvairių šaltinių duomenimis, per abu puolimus beveik visas kaimas sudegintas, sušaudyta 10-15 gyventojų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dauba (reikšmės)

Žodis **dauba** reiškia:

* dauba – reljefo forma:
** termokarstinė dauba
* Dauba – kaimas Šilalės rajone;
* Kūlio Dauba – kaimas Telšių rajone;
* Dauba – upė Tauragės rajone.
Gelasijus

Yra du **[[Popiežius|popiežiai]]**, vardu **Gelasijus**:

* Popiežius Gelasijus I (492–496);
* Popiežius Gelasijus II (1118–1119).
Popiežius Grigalius

Yra šešiolika **[[Popiežius|popiežių]]** ir du **[[Antipopiežius|antipopiežiai]]**, vardu **Grigalius**:

# Popiežius Grigalius I, Šventasis, dar vadinamas Grigaliumi Didžiuoju;
# Popiežius Grigalius II;
# Popiežius Grigalius III;
# Popiežius Grigalius IV;
# Popiežius Grigalius V;
# Popiežius Grigalius VI;
#* Antipopiežius Grigalius VI;
# Popiežius Grigalius VII;
# Popiežius Grigalius VIII;
#* Antipopiežius Grigalius VIII;
# Popiežius Grigalius IX;
# Popiežius Grigalius X;
# Popiežius Grigalius XI;
# Popiežius Grigalius XII;
# Popiežius Grigalius XIII, sukūrė Grigaliaus kalendorių;
# Popiežius Grigalius XIV;
# Popiežius Grigalius XV;
# Popiežius Grigalius XVI.
Babrauninkai (Trakai)

**Babrauninkai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Aukštadvario. Šalia telkšo Verniejus, Liūnelis, Meškerėlis. Babrauninkų miške stūkso Nikronių akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mitkiškės

**Mitkiškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kazokiškių, kairiajame Neries krante, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Kaime yra Mitkiškių piliakalnis, stūkso Mitkiškių akmuo su „žmogaus pėda“.

## Istorija

Anksčiau čia buvo Mitkiškių dvaras. 1933 m. senkapiuose aptiktas Mitkiškių lobis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Popiežius Adrianas

Yra šeši **[[Popiežius|Popiežiai]]** vardu **Adrianas**.
* Popiežius Adrianas I (m. 795);
* Popiežius Adrianas II (792–872);
* Popiežius Adrianas III (m. 885);
* Popiežius Adrianas IV (1100–1159);
* Popiežius Adrianas V (1205–1276);
* Popiežius Adrianas VI (1459–1523).
Popiežius Urbonas

Yra aštuoni **[[Popiežius|popiežiai]]**, vardu **Urbonas**:

* Popiežius Urbonas I| (222–230), Šventasis;
* Popiežius Urbonas II (1088–1099);
* Popiežius Urbonas III (1185–1187);
* Popiežius Urbonas IV (1261–1264);
* Popiežius Urbonas V (1362–1370);
* Popiežius Urbonas VI (1378–1389);
* Popiežius Urbonas VII (1590);
* Popiežius Urbonas VIII (1623–1644).
Paneriškės

**Paneriškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Lazdėnų. Kaimas įsikūręs Neries kairiajame krante, Neries regioniniame parke. Kaime, Kerdokų sodybos pakraštyje, auga Paneriškių ąžuolas (gamtos paveldo objektas), šalia atsiveria itin status Paneriškių skardis (ant jo įrengta regykla), dar žinomas kaip Plikasis kalnas (*Łysa góra*). Kaimą supa Panerių miškai. Trykšta sieringas Paneriškių šaltinis „Akis“.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia tekančios Neries upės.

## Istorija

Rytinė kaimo dalis (viensėdis Pirmosios Paneriškės), buvusios dabartiniame Trakų rajone, priešais Sidaronis, nunykusios: išlikęs senkelis, galimai vedęs link kelto ar brastos. Viensėdį mena seni medžiai, baigiantis užaugti pakrantės laukas.

Paneriškių kaimas (Antrosios Paneriškės) minimas kaip Trakų dominikonų kaimas prie brastos per Nerį (1784 m. – *Ponieryszki*, 1800 m. – *Panaryszki*). Brasta buvusi ties vagoje esančiomis salomis. Paneriškių palivarkas po Pirmojo pasaulinio karo buvo priskirtas Rykantų Švč. Trejybės bažnyčios nuosavybėn.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sabališkės

**Sabališkėmis** vadinami kaimai:

* Geniai Alytaus rajone;
* Elektrėnų savivaldybėje;
* Prienų rajone.
Sabališkės (Elektrėnai)

**Sabališkės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, netoli magistralės . Stovi kapinių koplyčia (XIX a. 1-oji pusė).

## Istorija

Sabališkių kapinėse buvo laidojami Abromiškių dvarininkai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaikšteniai

**Vaikšteniai** – gatvinis kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Klepočių, 7 km į pietvakarius nuo Rūdiškių. Kaimą supa Rūdiškių miškai. Yra kapinės. Keliai į Klepočius, Lieponis, Markūnus, Gudakiemį.

## Istorija

Kaimas įkurtas XVI a. per Valakų reformą. Istoriniuose šaltiniuose minimas nuo 1611 m. Kaimo valdos ribojosi su Klepočių kaimo ir Lieponių dvaro žemėmis, kuriam ir priklausė. Vaikšteniuose gyveno 12 baudžiauninkų ir samdinių šeimų. Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Maskvos karą – nunyko, atkurtas XVIII a. pirmoje pusėje.

XVIII a. antroje pusėje priklausė Trakų vaivadijos Valkininkų seniūnijai ir parapijai. Kaimas tuo metu buvo vadinamas Vaikštelėnais. 1910 m. Vaikšteniai priskirti Rūdiškių parapijai. XIX a. pab. pateko į Trakų apskrities Valkininkų valsčių.

1923–1939 m. kaimą okupavo lenkai. 1924 m. Lietuvos „Ryto“ švietimo draugija įsteigė lietuvišką mokyklą, kuri 1927 m. spalio mėn. buvo uždaryta.

1950–1958 m. priklausė „Trakų pilies“ kolūkiui. Nuo 1958 m. buvo Trakų miškų ūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Architektūra

Trisdešimt aštuonių sodybų gatvinis kaimas yra architektūros paminklas, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą. Vertingos 2 paminklinės sodybos, kuriose 4 paminkliniai pastatai:  2 namai, 2 tvartai, be to 7 pavieniai paminkliniai pastatai: 5 pirkios, 1 pirkia su tvartu, 1 svirnas. Pirkios stovi arčiausiai gatvės, dauguma galais į ją, raiškiai dekoruotos.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vaikštenių kaime gimė Algirdas Kazlauskas, vyresnysis policininkas, 1991 m. liepos 31 d. OMON grupės smogikų nužudytas Medininkų pasienio poste. 2006 m. Vaikštenių kaime 15-ųjų žuvimo metinių išvakarėse Algirdui Kazlauskui atidengtas ąžuolo medžio atminimo kryžius.

## Šaltiniai
Klepočiai (Trakai)

**Klepočiai** – gatvinis kaimas Trakų rajono savivaldybėje, Rūdiškių miško vakariniame pakraštyje, 8 km į pietvakarius Rūdiškių. Kaimo gatvė kerta Vilniaus–Marcinkonių geležinkelį, yra Klepočių geležinkelio stotelė. Prie kaimo prasideda upelis Geluža.

Keliai į Pagelužį, Vaikštenius.

## Istorija

Klepočiai susikūrė per Valakų reformą kaip miško prižiūrėtojų ir šulių gamintojų gyvenvietė prie Gelužos upelio. Istoriniuose šaltiniuose Klepočiai minimi 1641 m. Priklausė Lieponių dvarui.

Lieponių-Valkininkų girininkijos Klepočių ruožas buvo padalintas į 9 barus. Kaime gyveno žemės matininkas ir 21 sekėjai, kurių pareiga buvo saugoti bebrus Valkininkų teritorijoje, besitęsiančioje dvi mylias nuo Varėnos.

Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Maskvos karą kaimas sunyko. Atkurtas XVIII a.

1862 m. per kaimą buvo nutiestas geležinkelis Vilnius–Gardinas. XIX a. pab. kaimas priklausė Trakų apskrities Valkininkų valsčiui. 1920 m. ir 1923 m. prie Klepočių vyko mūšiai dėl Valkininkų–Rūdiškių geležinkelio ruožo. Kraštą okupavus lenkams, 1924 m. kaime buvo atidaryta lietuviška „Ryto“ draugijos mokykla.

1943–1944 m. Klepočiuose įsikūrė vokiečių karinė įgula, sovietiniai partizanai Rūdiškių–Klepočių geležinkelio ruože vykdė sprogdinimus.

## Gyventojai

## Šaltiniai