open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jervos apskritis

**Jervos apskritis** (est. *Järva maakond*), **Jervama** (*Järvamaa*) – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti centrinėje šalies dalyje. Šiaurės rytuose ribojasi su Vakarų Viru, šiaurėje – su Harju, pietryčiuose – su Jegevos, pietuose – su Viljandžio, pietvakariuose – su Piarnu apskritimis. Administracinis centras – Paidė.

## Gamta
Apskritis išsidėsčiusi miškingose pelkėtose lygumose. Pagrindinė upė – Piarnu.

## Gyventojai
Jervamos apskritis užima 8 vietą tarp visų 15 Estijos apskričių pagal gyventojų skaičių. Dauguma gyventojų susitelkę labiau šiaurėje. Rečiausiai gyvenami miškingi pietvakariai. Didžioji dauguma gyventojų – estai.

Miestai:
* Paidė
* Tiuris

## Administracinis skirstymas
**Miestų savivaldybės:**
* Paidė
**Kaimų savivaldybės:**
* Albu
* Ambla
* Imaverė
* Jerva Janis
* Kareda
* Koeru
* Koigis
* Paidė
* Rosna Aliku
* Tiuris
* Vetsa


Seidla mõisa tuuleveski2.jpg
Esna allikajärv.jpg
Albu mõisa sild 2012.jpg
Särevere mõisa peahoone.jpg
Järva-Peetri kirik.jpg
Laupa mõisa peahoone 2012.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jovita Valeikaitė

**Jovita Valeikaitė** (g. 1978 m. Vilniuje) – lietuvių žurnalistė, kino režisierė.

## Biografija
### Išsilavinimas
Lietuvos muzikos akademijoje baigė kino ir televizijos režisūros bakalauro bei kino vadybos magistro studijas, studijavo Helsinkio Sibelijaus akademijoje (UniArts).

### Karjera
1996 m. pradėjo dirbti savaitraštyje „Gimtasis kraštas“. Vėliau dirbo LTV naujienų tarnyboje, „Lietuvos ryto“ televizijoje, TV3, BTV.

2004 m. jos režisuotas trumpametražis filmas 2006 m. pateko į Kanų kino festivalį.

## Šaltiniai
Gimtasis kraštas

**Gimtasis kraštas** – *[[savaitraštis]] [[Lietuva]]i ir išeivijai*, leistas nuo 1967 m. vasario 2 d. iki 1996 m. kovo 7 d., nuo 1996 m. gegužės mėn. iki 1997 m. kovo mėn. ir nuo 2010 m. vasario mėn. Vilniuje.

## Istorija
Pradėtas leisti vietoj laikraščio užsienio lietuviams „Tėvynės balsas“. Iki 1988 m. ėjo kaip laikraštis užsienio lietuviams, pasakojantis apie Lietuvą. 1967–1991 m. leido Lietuvos kultūrinių ryšių su tautiečiais užsienyje draugija „Tėviškė“, nuo 1991 m. – „Gimtojo krašto“ redakcija.

Nuo 1996 m. gegužės iki 1997 m. kovo Vilniuje ėjo *spalvotas žurnalas tautiečiams gimtinėje ir svetur* „Gimtasis kraštas“, kuris pakeitė 1967–1996 m. leistą savaitraštį. Iš pradžių buvo leidžiamas kas mėnesį, nuo 1996 m. liepos – kas savaitę. Informavo apie Lietuvos ir lietuvių išeivijos gyvenimą, rašė politikos, ekonomikos, kultūros, sporto temomis, spausdino politologų, įvairių specialistų apžvalgas.

Tiražas 1967 m. – 19 500 egz., 1987 m. – 28 500 egz., 1990 m. – 312 700 egz., 1995 m. – 8500 egz., 1996 m. – 10 000 egz., 1997 m. – 7500 egz.

2002 m. buvo keliamos idėjos atgaivinti savaitraščio leidimą. Tuomet sumanymas nebuvo įgyvendintas. Savaitraščio leidyba atgaivinta 2010 m. vasarį pradėta leisti elektroninė versija internete, o nuo gegužės mėn. leidinys spausdinamas ir popieriuje.

## Bendradarbiai
Redakcijoje dirbo: Leonardas Aleksiejūnas, Alis Balbierius, Vilius Baltrėnas, Sigita Jacinevičienė, Stasys Kašauskas, Viktoras Kapočius, Stasys Kašauskas, Vitas Katilius, Vytautas Kazakevičius, Juozas Kuckailis, Nijolė Logminienė, Vytautas Lomsargis, Vytautas Jonas Lukoševičius, Rimvydas Valatka, Jovita Valeikaitė ir kiti.

## Redaktoriai
* Mykolas Jackevičius – 1967–1969 m.
* Vacys Reimeris – 1969–1986 m.
* Algimantas Čekuolis – 1986–1992 m.
* Julija Mušinskienė – 1992 m.
* Algimantas Bučys – 1993–1994 m.
* Mečys Laurinkus – 1994 m.
* Arvydas Praninskas – 1995 m.
* Artūras Mankevičius – 1995–1996 m. ir 1996–1997 m.
* Algis Kusta – 1997 m.
* Stasys Jokūbaitis – nuo 2010 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Gimtasis kraštas“
Egdūnas Račius

**Egdūnas Račius** (g. 1973 m. kovo 12 d.) – religijotyrinkas, etnologas, musulmoniškųjų kultūrų tyrinėtojas.

1996 m. baigė filosofijos studijas Vilniaus universitete, 1998 metais E. Račius baigė Artimųjų Rytų studijų magistro studijas Niujorko universitete. Helsinkio universitete 2004 metais apgynė daktaro disertaciją tema *The Multiple Nature of the Islamic Da‘wa*. Dvejus metus mokėsi Kuveite.

1996–1997 metais buvo VU Orientalistikos centro vadovas, 2011–2016 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Regionistikos katedros vedėjas. Profesorius (nuo 2012 m.). Stažavo ir dėstė Jungtinių Amerikos Valstijų bei Europos šalių universitetuose.

Egdūno Račiaus mokslinių interesų kryptys – Europos musulmonų bendruomenės, musulmonų revaivalistiniai sąjūdžiai, sociopolitiniai procesai Vidurio Rytuose. Egdūnas Račius nuo 2011 m. yra žurnalų *Journal of Muslims in Europe*, *International Journal of Area Studies*, tęstinio leidinio *Yearbook of Muslims in Europe* redakcinės kolegijos narys.

## Bibliografija
* *Terorizmo žinynas* (su E. Gailiūnu, 2005 m.)
* *Muslim missionary activities between religion and politics* („Musulmonų misionieriška veikla tarp religijos ir politikos“, 2007 m.)
* *Islamo žinynas* (2007 m.)
* *Musulmonai ir jų islamai* (2016 m.)
* *Kuranas apie… tikėjimą ir žmonių santykius* (2017 m.)

Taip pat sudarė knygą *Tarptautinės antiteroristinės kovos iššūkių Lietuvai analizė* (2007 m.). Parengė (su kitais) *Etnokultūrinės kompetencijos ugdymo metodiką* (2008 m), *Tarpkultūrinio pažinimo vadovą dirbantiems su trečiųjų šalių piliečių šeimomis* (2013 m.), mokomųjų priemonių aukštosioms mokykloms.

## Šaltiniai
Glaukonitas

**Galukonitas** – silikatų klasės mineralas, priklausantis filosilikatams, žėručio grupei. Mineralo cheminė formulė – (K,Na)(Fe3+,Al, Mg)2(Si, Al)4O10(OH)2. Kristalai monokliniški.

Kietumas pagal Moso skalę 2,2-2,8.

Priklausomai nuo geležies kiekio glaukonite, jo spalva kinta nuo melsvai žalios iki tamsiai žalios.

Randamas smėlyje smiltelių dydžio. Dažnai maišomas su chloritu ar kitais molio mineralais. Paprastai surandamas kontinentinio šelfo jūrinėse nuogulose, kurios parodo lėtą akumuliacijos greitį. Glaukonitas susidaro dūlant uolienoms, turtingoms biotitu.
Jegevos apskritis

**Jegevos apskritis** (), **Jegevama** (*Jõgevamaa*) – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies rytuose, Peipaus ežero pakrantėje. Šiaurės rytuose ribojasi su Rytų Viru, šiaurėje – su Vakarų Viru, šiaurės vakaruose – su Jervos, pietvakariuose – su Viljandžio, pietuose – su Tartu apskritimis. Administracinis centras – Jegeva.

## Gamta
Šiaurinę apskrities dalį užima Pandiverės aukštuma. Aukščiausia vieta – Emumegi kalnas (166 m). Pietuose ir rytuose paviršius leidžiasi į pelkėtas žemumas. Paviršius išraižytas daugybės mažų ežerėlių ir upelių. Telkšo daugiausiai salų (34) Estijoje turintis ežeras – Endla. Svarbiausia upė – Pedja. Teritorijos šiaurėje ir pietuose auga spygliuočių ir smulkialapių medžių miškai.

## Gyventojai
Jegevama užima 9 vietą pagal gyventojų skaičių Estijoje. Dauguma gyventojų susitelkę apskrities pietuose. Rečiausiai gyvenama šiaurė. Nors dauguma gyventojų – estai, tačiau šiaurinėse ir rytinėse savivaldybėse gyvena nemažai rusų.

Miestai:
* Jegeva
* Mustvė
* Peltsama

## Administracinis skirstymas
**Miestų savivaldybės:**
* Jegeva
* Mustvė
* Peltsama
**Kaimų savivaldybės:**
* Jegeva
* Kasepė
* Pajusi
* Pala
* Palamusė
* Purmani
* Peltsama
* Sarė
* Tabiverė
* Torma


Kuremaa mõisa peahoone.jpg
Kuremaa mõisa tuuleveski.jpg
Torma kirik1.jpg
Kaiu järv 26-05-2012.JPG
Laiuse linnuse varemed1.jpg
Palamuse kihelkonnakooli hoone.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Romualdas Kalonaitis

**Romualdas Kalonaitis** (1941 m. lapkričio 24 d. Kaune – 2006 m. rugpjūčio 25 d. Hagoje) – lietuvių diplomatas, inžinierius, ekonomistas, žurnalistas.

## Biografija

1959 m. baigė Kauno 6–ąją vidurinę mokyklą, 1965 m. – Kauno politechnikos institutą, įgydamas inžinieriaus ekonomisto specialybę.

1965–1967 m. Vilniaus kuro aparatūros gamykloje inžinierius ekonomistas ir skyriaus vedėjas, 1967–1972 m. – Valstybinio darbo resursų komiteto skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1972–1973 m. – Valstybinio plano komiteto Skaičiavimo centro skyriaus vedėjo pavaduotojas. Nuo 1974 m. žurnalo „Mokslas ir technika“ redakcijos skyriaus vedėjas, 1987–1989 m. šio žurnalo vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1990 m. įkūrė UAB „Už ir prieš“ ir buvo jos direktorius bei žurnalo „Už ir prieš“, 1991–1992 m. – žurnalo „Taip ir ne“ vyriausiasis redaktorius.

Nuo 1992 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Švedijos Karalystėje,  1997–2001 m. Lietuvos ambasadorius Nuolatinėje misijoje prie Europos Sąjungos, 2004–2006 m. pirmasis Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Nyderlandų Karalystėje.

Šalies ir užsienio laikraščiuose bei žurnaluose paskelbė per 400 straipsnių, reportažų, apybraižų, interviu. Išleido nuotykių, fantastikos ir mokslo populiarinimo knygų.

## Bibliografija
* Saulė eina žvėrių ratu, 1976 m.
* Nuostabusis žaidimų pasaulis, 1977 m.
* Klaidūs alchemijos pasauliai, 1978 m.
* Visagalis laikas, 1979 m.
* Šaunusis ketvertukas prasmegusioje pilyje, 1988 m.
* Rask save Zodiake, 1989 m., 1990 m., 1991 m., 1994 m.
* Sekliai, 1991 m.

## Šaltiniai

|-
Konrado Adenauerio fondas

**Konrado Adenauerio fondas** – krikščioniškosios demokratijos pakraipos politinis paramos fondas Vokietijoje, artimas CDU partijai.

Nuo 1964 m. pavadintas Vokietijos Bundeskanclerio, Kelno mero Konrado Adenauerio (1876–1967) vardu. Fondo atstovybės veikia Europoje, taip pat ir Baltijos šalyse. Konrado Adenauerio fondo būstinė Lietuvoje yra įsikūrusi Vilniuje. Pagrindinė būstinė Sankt Augustine, netoli Bonos.

## Nuorodos

* Konrad-Adenauer-Stiftung Oficialus fondo tinklalapis
David Gahan

**David Gahan** (dar žinomas kaip **Dave Gahan**, g. 1962 gegužės 9 d. Epingas, Eseksas, Jungtinė Karalystė) – britų dainininkas (ne operinis baritonas), grupės Depeche Mode narys ir jos pagrindinis vokalistas; nuo 2003 m. – ir solo atlikėjas.

## Biografija
Davidas gimė Sylvios ir Leno šeimoje, kuri augino dar tris vaikus – du berniukus ir mergaitę. Motina netrukus išsiskyrė su vyru ir susituokė su antru vyru Jacku, kurį Davidas, nežinodamas tiesos, laikė savo biologiniu tėvu. Būdamas paauglys, Davidas buvo nenuorama ir nuolat įsiveldavo į bėdas: iki 14-os metų net tris kartus buvo patekęs nepilnamečių teismo akiratin, vogė mašinas, paišė graffiti ant sienų ir pan. Vėliau Davidas baigė menų universitetą – tapyba iki šiol yra vienas maloniausių užsiėmimų.

Davidas šiuo metu gyvena Niujorke kartu su savo trečiąja žmona Jennifer ir kartu augina dukrą Stella Rose bei Jennifer sūnų (ir Davido įsūnį) Jimmy. Su savo pirmąja žmona Joanne taip pat turi sūnų Jacką.

## Depeche Mode
Prie Depeche Mode Davidas prisijungė 1980 m. ir tapo pagrindiniu grupės vokalistu. 2005 m., kuriant paskutinį grupės albumą, jis prisidėjo prie Martino ir sukūrė tris dainas: „Suffer Well“, „I Want It All“ ir „Nothing’s Impossible“. Pirmoji buvo išleista kaip singlas.

Paskutiniojo XX amžiaus dešimtmečio pirmojoje pusėje ir antrosios pusės pradžioje Davidas turėjo didelių asmeninių problemų, kuomet buvo priklausomas nuo narkotikų ir du kartus bandė nusižudyti. Iškilusią krizę pavyko išspręsti, ir po reabilitacijos Davidas kartu su Depeche Mode 1997-aisiais įrašė albumą Ultra.

## Solo karjera

2003 m. Davidas išleido savo pirmąjį solinį albumą *[[Paper Monsters]]*. Jame prie žodžių ir muzikos kūrimo prisidėjo draugas Knoxas Chandleris. Po jo išleidimo buvo surengtas koncertinis turas, o jį įamžino live albumas *[[Live Monsters]]*, išleistas DVD formatu.

2007 m. spalio 22 d. buvo išleistas 2-asis D. Gahano solinis albumas *[[Hourglass]]*, o pirmasis singlas „Kingdom“ pasirodė dvejomis savaitėmis anksčiau.

## Diskografija

*Žiūrėti*: David Gahan diskografija ir Depeche Mode diskografija.

### Albumai
* 2003: *[[Paper Monsters]]*
* 2007: *[[Hourglass]]*

### Live albumai
* 2004: *[[Live Monsters]]*

### Singlai
* 2003: „Dirty Sticky Floors“
* 2003: „I Need You“
* 2003: „Bottle Living“ / „Hold On“
* 2004: „A Little Piece“ (live)
* 2007: „Kingdom“
* 2008: „Saw Something“ / „Deeper And Deeper“

## Taip pat skaitykite
* Depeche Mode

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dave Gahan dot com
* Depeche Mode dot com
Jamaikos herbas

**[[Jamaika|Jamaikos]] [[herbas]]** – sidabriniame herbo skyde raudonas kryžius. Jame penki auksiniai ananasai. Virš skydo auksinis heraldinis šalmas su auksine mantija sidabriniu vidumi, virš jo – šalmo papuošalas – tupintis ant rąsto Jamaikos krokodilas. Skydą prilaiko skydininkai – moteris su krepšiu ananasų yra dešinėje (priekinėje) skydo pusėje ir vyras su ietimi – kairėje. Herbo papėdėje rausva juosta su devizu *Out of Many, One People*.

## Simbolika
Visi herbo simboliai atstovauja skirtingoms Jamaikos gyvenimo sritims: ananasai – vietiniai vaisiai, Taino genties žmonės – pirmieji gyventojai, o krokodilas – vietinis roplys. Karališkojo šalmo panaudojimas herbe simbolizuoja išskirtinę malonę, gautą iš Anglijos.

## Istoriniai faktai
Spręsdamos, kaip turėtų atrodyti tinkamas nepriklausomos Jamaikos herbas, ir Vyriausybė, ir opozicija sutarė dėl vieno: tuometinis herbas (patvirtintas 1661 m.) buvo „simbolis, tautai turintis didžią istorinę reikšmę“ ir todėl turėjo būti išsaugotas.

Herbe įrašytas devizas pradžioje buvo lotyniškai – *Indus Uterque Serviet Un*, o 1962 m. buvo išverstas į anglų kalbą – *Out of Many, One People*.

**Jamaikos herbas** buvo suteiktas Jamaikai 1661 m. Karališkuoju potvarkiu. Originalą sukūrė Viljamas Sankroftas, tuometinis Kenterberio arkivyskupas.
Jamaikos doleris

**Doleris** (valiutos kodas JMD) – oficialus Jamaikos piniginis vienetas nuo 1968 m. Paprastai vartojamos santrumpos $, J$ arba JA$, kad galima būtų atskirti nuo kitose šalyse naudojamų dolerių. Dalijamas į 100 centų.

## Istorija
1968 m. sausio 30 d. Jamaikos Atstovų Rūmai nubalsavo už valiutos pertvarkymą į dešimtainę sistemą. Taigi buvo įvestas 10 šilingų vertės doleris, pakeitęs svarą.

Įvedus dolerį, buvo pagamintos 1 cento, 5 centų, 10 centų, 20 centų ir 25 centų monetos bei 50 centų, 1 dolerio, 2 dolerių ir 10 dolerių banknotai. Šie banknotai ir šios monetos buvo išleisti į apyvartą 1969 m. rugsėjo 8 d.

Jamaikos dolerį iki 1972 m. vartojo ne tik Jamaikoje, bet ir Kaimanų salose, buvusioje Jamaikos kolonijoje. Tais metais teritorija nustojo vartoti Jamaikos dolerį ir įsivedė nuosavą valiutą (Kaimanų salų dolerį).

## Apyvartoje
Šiuo metu apyvartoje esančios monetos:

* 1 cento
* 10 centų
* 25 centų
* 1 dolerio (1989 m. pakeitė banknotą)
* 5 dolerių (1970 m. spalio 20 d. įvestas kaip banknotas; 1994 m. pakeistas moneta)
* 10 dolerių (1999 m. pakeitė banknotą)
* 20 dolerių (1974 m. įvestas kaip banknotas; 2000 m. pakeistas moneta)

Šiuo metu apyvartoje esantys banknotai:

* 50 dolerių (įvestas 1988 m.)
* 100 dolerių (įvestas 1986 m.)
* 500 dolerių (įvestas 1994 m.)
* 1000 dolerių (įvestas 2000 m.)

2 dolerių banknotas panaikintas 1989 m., kaip ir 20 bei 50 centų monetos (1974 m. 50 centų banknotas buvo pakeistas moneta). 5 centų moneta išimta iš apyvartos 1994 m.
Klemensas Gutauskas

**Klemensas Gutauskas** (1915 m. lapkričio 28 d. Leliūnų parapijoje – 2002 m. rugpjūčio 19 d. Kupiškyje) – Lietuvos katalikų dvasininkas.

## Biografija
Augo keturių vaikų šeimoje su dviem broliais ir seserimi, buvo jauniausias. 1924–1928 m. lankė Leliūnų pradžios mokyklą. 1928–1932 m. mokėsi Anykščiuose, 1932–1934 m. – Utenos gimnazijoje. 1934–1940 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje, 1937–1940 m. ir Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultete. 1941 m. vasario 26 d. Kaune įšventintas kunigu.

Vikaravo Dusetose (1941–1944), Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje (1944–1945), Pasvalyje (1945–1946), Kamajuose (1946 m.), Pakruojyje (1947–1949).

1949 m. paskirtas Pakruojo bažnyčios administratoriumi, 1951 m. – Linkuvos administratoriumi. 1958 m. paskirtas Panevėžio Kristaus Karaliaus katedros vikaru, 1963 m. – katedros klebonu ir Panevėžio dekanu. 1964 m. perkeltas į Kupiškį klebono ir dekano pareigoms. Nuo 1998 m. dėl pablogėjusios sveikatos atleistas nuo klebono, 2000 m. – ir nuo dekano pareigų.

1994 m. išrinktas populiariausiu Kupiškio rajono žmogumi. 2001 m. suteiktas Kupiškio krašto Garbės piliečio vardas. Palaidotas Kupiškio bažnyčios šventoriuje, kunigų panteone.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Monsinjoras Klemensas Gutauskas: monografija (sud. Aldona Vasiliauskienė). – Kaunas: Pasaulio lietuvių kultūros, mokslo ir švietimo centras, 2004. – 481 p.: iliustr. – ISBN 9986-418-31-3

## Nuorodos
* Ilgametį Kupiškio kleboną prisiminus // XXI amžius, 2009-05-02 
* Monografijos apie Gutauską aprašas 
* lcn.lt informacija
Česlovas Krivaitis

**Česlovas Krivaitis** (1921 m. Žebertonių kaime, Kietaviškių parapijoje, Trakų r. – 2004 m. rugpjūčio 17 d.) – lietuvių katalikų dvasininkas, Širvintų krašto garbės pilietis.

## Biografija

1945 m. Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis įšventino kunigu. 1945–1946 m. dirbo vikaru Žiežmarių parapijoje, 1946–1950 m. – klebonu Žilinų parapijoje. 1950–1961 m. Vilniaus arkyviskupijos kurijos kancleriu bei klebonu Vilniaus Šv. Mikalojaus parapijoje. 1961–1979 m. valdė Vilniaus arkivyskupiją. 1979–2004 m. dirbo klebonu Kernavės Švč. M. Marijos Škaplierinės parapijoje. Darbuodamasis Kernavėje atliko didžiulius bažnyčios ir aplinkos remontus, išgarsino Kernavę, pastatė aukštos meninės vertės paminklus. 1965 m. popiežius Paulius VI suteikė jam *Cubicularium intimum supra numerum* (monsinjoro) titulą.

## Nuorodos, šaltiniai
* Vorutos informacija 
*LRT videofilmas "Mūsų miesteliai" Kernavė. 2001. Aut. N. A. Baužytė, rež. R. Jarašauskas
Lodzė

**Lòdzė**  () – miestas-apskritis Lenkijos centrinėje dalyje, trečiasis pagal gyventojų skaičių šalies miestas. Lodzės vaivadijos sostinė. Per Lodzę teka Neras, Ludka, čia susikerta daug geležinkelio linijų (miesto teritorijoje yra 10 geležinkelio stočių), veikia tarptautinis oro uostas. Lodzėje ir jos apylinkėse pagaminama apie pusė šalies tekstilės gaminių. 

## Istorija

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas 1332 m. Sparčiai pradėjo augti XIX a., stiprėjant tekstilės pramonei. Tuo metu miestas buvo Petrakavo gubernijos Lodzės apskrities centras.

## Lietuviai

XIX a. pab.- XX a. pr. mieste gyveno lietuvių – mokytojų ir darbininkų. 1899–1923 m. Lodzės mokyklose dėstė chorvedys Vincas Bacevičius, kurio vaikai Kęstutis Bacevičius, Vytautas Bacevičius, Gražina Bacevič taip pat tapo žinomais muzikais. Nuo 1959 m. Lodzės operos teatre dainavo J. Petraškevičiūtė. 1966-67 m. trumpai veikė Lenkijos lietuvių visuomeninės draugijos Lodzės skyrius. Mieste gyveno ir mirė advokatas ir politikas Jonas Bucevičius.

## Sportas
### Futbolas
* ŁKS Łódź – futbolo klubas.
* KS Widzew Łódź – futbolo klubas.
* UKS SMS Łódź (moterys) – Lenkijos 2021–2022 m. moterų futbolo čempionės.
* ŁKS stadionas, kurio talpa 5 700 žiūrovų.

## Miestų partnerystė

Miestai, su kuriais Lodzė yra užmezgusi partnerystės ryšius:

*  Bareiras, Portugalija
*  Chemnicas, Vokietija
*  Ivanovas, Rusija
*  Kaliningradas, Rusija
*  Lionas, Prancūzija
*  Minskas, Baltarusija
*  Mursija, Ispanija
*  Odesa, Ukraina
*  Erebru, Švedija
*  Puebla, Meksika
*  Rustavis, Gruzija
*  Štutgartas, Vokietija
*  Segedas, Vengrija
*  Tamperė, Suomija
*  Tel Avivas, Izraelis
*  Tiandzinas, Kinija
*  Vilnius, Lietuva
*  Palanga, Lietuva


## Šaltiniai
Archontas

**Archontai** ( „valdantysis“) buvo Atėnų klasikinio laikotarpio 9 aukščiausieji pareigūnai.

Greičiausiai VIII a. pr. m. e., o vėliausiai VII a. pr. m. e. Atėnuose monarchiją nuvertė didikai ir įsteigė aristokratiją. Nuo 682 m.pr.m.e prasideda Atikos archontų sąrašas: kasmet besikeičianti kilmingųjų archontų kolegija perėmė valdžią polyje. Kaip jie buvo renkami nėra visiškai aišku. Archontų tarpe buvo tokios pareigybės:
* 1 *Archon Eponymos*: vyriausiasis archontas; jo vardu buvo vadinami metai
* 1 *Archon Basileus*: vyriausiasis sakralinių apeigų pareigūnas – vadovavo viešosioms aukojimo apeigoms ir religinėms šventėms
* 1 *Archon Polemarchos*: vyriausiasis karinių pajėgų vadas
* 6 *Themosthetai*: „įstatymdaviai“, teisės interpretuotojai; skelbė nuosprendžius privačiuose ginčuose.

Klasikinio laikotarpio 9 archontų skaičius susiklostė per ilgą laiką. Iš pradžių tebuvo *Archon Eponymos* ir *Basileus*. Po metus trunkančių pareigų archontai tapdavo areopago nariais.

Galutinai archontų pasidalinimą pareigomis sureguliavo Solonas, jo laikais archontai išliko aukščiausiaisiais vykdomosios valdžios pareigūnais. Vykstant Atėnų politinės sistemos demokratizacijai archontų politinė valdžia buvo apribota, o po Kleistenio reformų 508–507 m. archontas tapo tik garbės pareigybe. Nuo 487–486 m. archonto tarnybą galėjo gauti kiekvienas pilietis burtų keliu. Tuo metu tikroji valdžia valstybėje jau kuris laikas buvo renkamų strategų rankose.

## Pirmieji Atėnų archontai

## Archontai gnosticizme
Gnostikų kosmologijoje archontai yra neorganinės būtybės, kurias Saulės sistemoje prieš Žemės susiformavimą atsitiktinai sukūrė Sofija/Gaja. Archontai gyvena už Žemės atmosferos, vietovėje, kuri apibūdinama kaip virtualus pasaulis (*stereoma*), ir kurią jie konstruoja imituodami geometrines formas, sklindančias iš Pleromos. Sakoma, kad jie labai pavydi žmonijai, kadangi ji pasižymi intencionalumu, kurio patys archontai neturi.

Archontai pasąmoningai kišasi į žmonių mintis ir bando atitraukti protą nuo teisingo bei normalaus jo pritaikymo. Jie verčia žmonės elgtis nehumaniškai, neretai iki smurto lygio. Gnostikai tikėjo, kad archontai prisideda prie didžiausios žmonių silpnybės. Yra dviejų tipų archontai: reptiliniai ir embrioniniai. Archontai kartais gali prasiskverbti į Žemės atmosferą, tačiau negali ilgai išbūti biosferoje. Jų ontologinė padėtis yra dvejopa: jie egzistuoja ir kaip ateivių rūšis, ir kaip antgamtinės būtybės žmonių mintyse, programos proto terpėje. Naudodami telepatiją ir sugestiją, jie bando atitraukti žmones nuo tinkamos evoliucijos krypties. Jų sėkmingiausias metodas yra naudoti religinę ideologiją tam, kad nepastebimai įskiepytų savo pačių mąstymą žmonėms. Pasak gnostikų, judeo – krikščionių išganymas yra pagrindinė archontų gudrybė, implantas.

## Nuorodos
* Ištrauka iš K. Kastanedos knygos „Aktyvioji Begalybės pusė“ 
* http://www.redicecreations.com/specialreports/gnosticalien.html Gnostikų teorija apie ateivius 
* Esė apie archontus 
* Kaip apsisaugoti nuo archontų
Dave Clark

**Dave Clark** (g. 1942 m. gruodžio 15 d., Tottenham, Anglija) – britų muzikantas ir muzikos vadybininkas.

Jis buvo grupės „The Dave Clark Five“ įkūrėjas ir būgnininkas. Septintajame dešimtmetyje grupė buvo populiari JAV. 1986 m. parašė miuziklą „Time“, kuriame vaidino Cliff Richard.
Kalifornijos antspaudas

**Kalifornijos antspaudas** buvo patvirtintas Kalifornijos valstijos Konstitucijos Konvencijoje 1849 m. ir perkurtas 1937 m. Antspaude vaizduojami: Minerva, išminties deivė; Kalifornijos lokys grizlis (oficialus valstijos gyvūnas), ėdantis vynuogių šakeles, simbolizuojančias Kalifornijos vyno gamybą; javų pėdas, vaizduojantis žemdirbystę; kasyklos darbininkas, simbolizuojantis Kalifornijos aukso karštligę ir kalnakasybos pramonę; plaukiantys laivai, simbolizuojantys valstijos ekonominę galią; ir San Francisko įlanka bei Sakramento upė. Frazė „Eureka“ („Radau!“) – Kalifornijos valstijos šūkis.
MRT (Singapūras)

**MRT** – Singapūro viešojo greitojo tranzito sistema, sudaranti Singapūro geležinkelio sistemos pagrindą ir apimanti visą miestą - valstybę.

Pirma MRT dalis tarp *Yio Chu Kang* ir *Toa Payoh* buvo atidaryta 1987 metais. Dabar sistemą sudaro 3 linijos (109,4 km), 64 stotelės. Per dieną pervežama 1,338 milijono (2005) keleivių.
Sakramentas (Kalifornija)

**Sakramentas** () – JAV Kalifornijos valstijos sostinė ir Sakramento apygardos administracinis centras. Tai septintas pagal dydį Kalifornijos miestas. 466,4 tūkst. gyventojų (2010 m.).

## Istorija

Miestą įkūrė John Sutter 1848 m. gruodį. Sakramentas išaugo iš Sutter’io forto, kurį Sutter’is įkūrė 1839 m., o dabar miestas yra sparčiai augantis metropolis. Aukso karštligės laikais Sakramentas buvo stambus distribucijos mazgas, prekybos ir žemdirbystės centras bei prekinių traukinių, pašto karietų, upėlaivių, telegrafo ir Pirmojo Tarpžemyninio Geležinkelio terminalas. Pačiame mieste gyvena apie 450 000 žmonių, tuo tarpu visame metropolitene (*El Dorado, Placer, Sakramento, Sutter, Yolo* apygardos) gyvena 2,5 milijono žmonių. Sakramento metropolija yra ketvirta didžiausia Kalifornijoje po Los Andželo – Orange apygardos, San Francisko įlankos teritorijos ir San Diego regiono. Penkios aukščiau paminėtos apygardos sudaro 28-ą pagal gyventojų skaičių metropoliją Jungtinėse Valstijose.

Sakramentas vadinamas daugeliu vardų. Populiariausi iš jų: „Sostinė“, „Upės miestas“ (kilęs iš dviejų stambių upių, tekančių per miestą) ir „Medžių miestas“. Tačiau dažniausiai vietos gyventojų vartojama pravardė yra tiesiog *Sacto, Sactown* arba *Sac*.

## Sportas
* Sacramento Kings (krepšinis)

## Miestai partneriai

* Manila/Pasajus, Filipinai
* Kišiniovas, Moldova
* Hamiltonas, Naujoji Zelandija
* Lystalis, Šveicarija
* Macujama, Japonija
* Jongsan-gu, Pietų Korėja
* San Chuan de Orientė, Nikaragva
* Betliejus, Palestina
* Ahmadabadas, Indija
* Dzinanas, Kinija

## Nuorodos

* Oficialus miesto tinklalapis
Kalmaro universitetas

**Kalmaro universitetas** – universitetas pietryčių Švedijoje.

Kalmaro universitete siūlomos įvairių pakopų studijų programos, daugiausiai – bakalauro ir magistro. Universitete galima studijuoti tiksliuosius ir gamtos mokslus, technologijas, socialinius mokslus, sveikatos mokslus ir verslą.


Vaizdas:Kalmar university library.JPG|Kalmaro universiteto biblioteka
Vaizdas:Kalmar university, Institution of human science.JPG|Kalmaro universiteto Socialinių mokslų institutas
Montego Bėjus

**Montego Bėjus** () – Jamaikos miestas, kuriame įsikūręs didžiausias šalyje Tarptautinis Sero Donaldo Sangsterio oro uostas.

Montego Bėjus garsus bemuite prekyba ir kruizinių laivų terminalu, įsikūrusiu nuostabiame pusiasalyje, išsikišusiame į įlanką. Jame esantis Doctor’s Cave paplūdimys, apsuptas skaidrių turkio mėlynumo vandenų, yra vienas populiariausių paplūdimių visoje saloje. Įlanką supa įspūdingi neaukšti kalnai.

Ketvirtas pagal gyventojų skaičių miestas Jamaikoje (120 000 gyv.), įsikūręs Sent Džeimso apylinkėje, šiaurės vakariniame salos krante. Pavadinimas „Montego Bay“ tariamai kilo iš iškraipyto ispaniško žodžio „manteca“ („taukai“), nes Ispanijos viešpatavimo laikotarpiu čia buvo uostas, iš kurio eksportavo taukus, odą ir jautieną. 1511–1655 m. Jamaika buvo Ispanijos kolonija, kol Oliverio Kromvelio Karibų ekspedicija neišvijo ispanų iš salos. Kristupas Kolumbas, pirmąkart apsilankęs saloje 1494 m., pavadino įlanką *Golfo de Buen Tiempo* („Gero oro įlanka“).

Vergijos epochos metu, nuo XVII a. vidurio iki 1834 m. ir gan ilgą laiką XX a., miestas daugiausia atliko cukraus uosto funkcijas. Montego Bėjuje vyko paskutinis stambus vergų sukilimas, Kalėdų maištas, arba Baptistų karas (1831–1832 m.); sukilimo vadas Samuel Sharpe buvo ten pakartas 1832 m. 1975 m. Sharpe pripažino Jamaikos tautos didvyriu, o jo vardu pavadino pagrindinę miesto aikštę.

Mūsų laikais miestas garsėja didele regionine ligonine (Kornvalio regionine ligonine), uosto įrenginiais, daugybės pasiturinčių amerikiečiu, europiečių ir Kingstone gyvenančių jamaikiečių vasarnamiais, gerais restoranais ir galimybėmis apsipirkti. Pakrantę netoli Montego Bėjaus užima daugybė turistinių kurortų. Dalis jų yra pastatyta neseniai, o dalis įsikūrę senose cukranendrių plantacijose su išlikusiais autentiškais pastatais ir malūnais.

Montego Bėjus minimas Vytauto Kernagio dainoje „Santechnikas iš Ukmergės“.

## Sportas
* Faulkland FC – futbolo klubas;

## Išnašos
Jamaikos demografija

Didžioji dalis **jamaikiečių**, mažiausiai 90 %, kilę iš Vakarų Afrikos: jų protėviai buvo prievarta atgabenti iš Afrikos vergų prekybos klestėjimo metu. Apie 4,9 % populiacijos sudaro mišrios kilmės žmonės, tarp jų indėnai - afrikiečiai, vakarų europiečiai - afrikiečiai arba kinai - indai. Šalyje taip pat gyvena kubiečių, libaniečių, sirų, pietų azijiečių, europiečių ir kitos mažumos.

Pastaraisiais dešimtmečiais šimtai tūkstančių jamaikiečių emigravo – daugiausia į Jungtines Valstijas, bet taip pat į Kanadą, Jungtinę Karalystę ir kitas šalis. Tiesa, panašu, jog paskutiniais metais ši emigracija ima palaipsniui silpnėti. Beje, Kanadoje veikia sezononių darbininkų programa, pritraukianti darbininkus iš Karibų šalių, ypač iš Jamaikos.

Vyriausybinių ir mokslo įstaigų kalba yra anglų, tačiau plačiai vartojamas ir Jamaikos kreolų dialektas. Dauguma jamaikiečių vartoja ir dialektą, ir anglų kalbą priklausomai nuo aplinkybių bei dažnai jas tarpusavyje maišo. Didžiausią įtaką dialektui yra padariusi anglų kalba, tačiau jame galima rasti žodžių ir sintaksės formų, kilusių iš ispanų, jorubos, akano, aravako, prancūzų, kinų, portugalų ir indų kalbų. Apskritai, dialektas skiriasi nuo anglų kalbos ir tarimu, ir sintakse.

Apklausos rodo, kad 80 % Jamaikos gyventojų yra krikščionys. Dauguma jų – protestantai, daugiausia dėl britų kolonializmo ir JAV religinių sektų įtakos. Romos katalikybė, atkeliavusi į salą kartu su Ispanijos kolonizatoriais, taip pat ganėtinai populiari saloje. Mūsų dienomis penkios populiariausios Jamaikos sektos yra: Dievo Bažnyčia (21,2 %), Septintosios Dienos Adventininkai (9 %), baptistai (8,8 %), penkiasdešimtininkai (7,6 %) ir anglikonai (5 %).

Jamaikoje egzistuoja daugybė nekrikščioniškos kilmės religijų, iš kurių labiausiai paplitęs yra rastafari judėjimas, įkurtas šioje saloje ir garbinantis velionį Etiopijos imperatorių Haile Selassie I. Obeah yra tikėjimas, kurio šaknys driekiasi iki Vakarų Afrikos Jorubos tradicijų, ir kuris turi panašumų su Vodon, Santeria, Candomble bei kitomis importo prekėmis, atvykusiomis į Amerikas kartu su Vakarų Afrikos vergais. Hinduizmas ir budizmas taip pat turi pasekėjų – tai siejama su imigracija iš Indijos ir Kinijos. Islamas ir judaizmas sudaro mažiau nei pusę procento.
Arnold Schwarzenegger

**Arnoldas Švarcenegeris** (; g. 1947 m. liepos 30 d. Talis, Austrija) – Austrijos ir JAV, aktorius, verslininkas, filantropas, politikas, buvęs sunkumų kilnotojas ir kultūristas. 2003-2011 metais dvi kandencijas ėjo Kalifornijos gubernatoriaus pareigas.

Švarcenegeris pradėjo kilnoti sunkumus būdamas 15 metų. Dvidešimties metų laimėjo Misterio Visatos () titulą, o po to septynis kartus laimėjo Mr. Olympia konkursą. Iki šiol Švarcenegeris yra iškili kultūrizmo figūra, apie sportą yra parašęs daug knygų ir straipsnių. Arnold sporto festivalis, laikomas vienu pagrindinių kultūrizmo varžybų, yra pavadintas Švarcenegerio garbei. Švarcnegeris laikomas vienų geriausių visų laikų kultūristų, iškiliausių šio sporto ambasadoriumi.

Švarcenegeris pelnė pasaulinę šlovę kaip Holivudo veiksmo filmų aktorius. Jį išgarsino 1982 metų filmas Konanas Barbaras. 1984 metais jis suvaidino James Cameron pasaulinės sėkmės sulaukusiame mokslinės fantastikos trileryje „Terminatorius”. Vėliau jis toliau įkūnijo Terminatoriaus vaidmenį kitose filmuose: „Terminatorius 2: paskutinio teismo diena”, „Terminatorius 3: mašinų sukilimas”, „Terminatorius: Pradžia”. Jis taip pat vaidino ir kituose komercinės sėkmės sulaukusiuose filmuose, tokiuose kaip „Grobuonis“, „Vaikų darželio policininkas“, „Viską prisiminti“ ir kiti.

Pirmą kartą Švarcenegeris buvo išrinktas į Kalifornijos gubernatoriaus postą kaip Respublikonų partijos kandidatas 2003 metų spalio 7 dieną specialiuose atšaukiamuosiuose rinkimuose. Jis pakeitė tuometinį gubernatorių Gray Davis. 2011 metais Švarcenegeris baigė savo antrąją kadenciją ir grįžo į vaidybą.

A. Švarcenegeris turi dviejų valstybių pilietybes. Nuo 1983 metų yra natūralizuotas JAV pilietis, tačiau išlaiko ir įgimtą Austrijos pilietybę, visiškai pripažintą Austrijos Respublikos.

## Filmografija

## Šaltiniai
Trumpauodegės dygliuotosios rajos

**Trumpauodegės dygliuotosios rajos** (*Urolophidae*) – kremzlinių žuvų šeima. Gyvena Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose. Dauguma rūšių turi nuodingus nugarinius dyglius. 

## Sistematika
Šeimoje yra 4 gentys, kuriose – 40 rūšių.

*Geluoninės rajos (*Trygonoptera*)
**[[Urobatis]]*
*Trumpauodegės rajos (*Urolophus*)
*Storauodegės rajos (*Urotrygon*)

## Šaltiniai
Tatjana Liutajeva

**Tatjana Liutajeva** (g. 1965 m. kovo 12 d. Odesoje) – ukrainiečių, rusų aktorė.

## Biografija
1986 m. baigė Valstybinį kinematografijos institutą Maskvoje, Aleksejaus Batalovo kursą.

Pirmas vaidmuo kine – Anastasija Jagužinskaja 1987 m. kostiuminiame-istoriniame Svetlanos Družininos filme „Pirmyn, gardemarinai". Ryškus debiutas pastebėtas, aktorė pradėta kviesti filmuotis. Tačiau greit po šio filmo aktorė kartu su vyru Olegu Ditkovskiu atvažiavo gyventi į Lietuvą. Čia Tatjana Liutajeva dirbo Lietuvos rusų dramos teatre, organizavo festivalį „Rusų kinas", vaidino kine. Sukūrė daugiau kaip 30 vaidmenų.

## Šeima
Pirmasis vyras Olegas Ditkovskis (g. 1955 m.) – lietuvių muzikantas, aktorius, kompozitorius ir atlikėjas, dainuojamosios poezijos bardas, dukra Agnija (g. 1989 m.). Antrasis vyras – režisierius Rokas Ramanauskas.

2004 m. su dukra Agnija Ditkovskyte ir sūnumi persikėlė gyventi į Maskvą.

## Dalinė filmografija
* „Gardemarinai, pirmyn!“, „Vivat, Gardemarinai!“: Anastasija Jagužinskaja
* „Juodasis kvadratas“
* „Kita moteris, kitas vyras“
* „Kvailė“
* „Meilės ženklai“
* Lietuviškas tranzitas (*Литовский Транзит*), rež. Evaldas Kubilius, 2003 m.
* Tadas Blinda. Pradžia, rež. Donatas Ulvydas, 2011 m.

## Nuorodos
* IMDb duomenų bazė
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
* Tatjana Liutajeva: „Lietuvės moterys mane laiko sava“ lrytas. lt, 2006-08-22
Biofuture

**Biofuture** – bioetanolio gamykla Šilutėje, valdoma lietuviško kapitalo koncerno „MG Baltic“.

2006-2008 metų investicijos į gamybą sieks apie 50 mln. lt, iš jų 27 mln. lt į biodujas.

## Pajėgumai

* 2005 m. pagaminta 6 600 tonų bioetanolio.
* 2006 m. 16 000 t (gamyklos pajėgumai – 22 000 t per metus)
* 2007 m. 20 000-25 000 t. (pajėgumai – 32 000 t/m.)
2008 m. 25 000 t (48 000 t/m.).

## Nuorodos
* „Stumbras“ atskirs kuriamą bendrovę „Biofuture“
Gitaržuvinės

**Gitaržuvinės** (*Rhinobatidae*) – rombinių rajožuvių (*Rajiformes*) šeima. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose.

Gitaržuvinių sistematika paini. Vieni autoriai šią šeimą išskiria į savarankišką būrį – **rykliauodegės rajožuvės** (*Rhinobatiformes*), o kiti priskiria *Myliobatiformes* būriui. Be to, kartais pati šeima suskaidoma į atskiras tris šeimas.

Šeimoje yra 10 genčių, apie 50 rūšių.

## Gentys
* Kastuvinės rajos (*Aptychotrema*)
* Kininės diskinės rajos (*Platyrhina*)
* Rytinės diskinės rajos (*Platyrhinoidis*)
* Ryklinės rajos (*Rhina*)
* Gitaržuvės (*Rhinobatos*)
* *[[Rhynchobatus]]*
* *[[Tarsistes]]*
* Dryžosios gitražuvės (*Trygonorrhina*)
* Dyglianugarės diskinės rajos (*Zanobatus*)
* Trumpasnukės gitaržuvės (*Zapteryx*)

## Nuorodos
* Family Rhinobatidae – Guitarfishes
* Gitaržuvinių (''Rhinobatidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Alita

AB **Alita** – putojančio vyno, brendžio ir kitų alkoholinių gėrimų gamintoja Lietuvoje, įkurta 1963 m.  „Alita“ priklauso „MV GROUP“ – vienai didžiausių įmonių grupių Baltijos šalyse, vienijančiai aštuonias „MG BALTIC“ koncernui priklausančias įmones. „MV GROUP“ veikia keturiuose verslo sektoriuose: gamyba, platinimas, logistika ir prekyba. 

## Prekės ženklai

Bendrovė gamina ir plėtoja šiuos prekės ženklus: 

**Putojantis vynas „Alita“.** Populiariausias putojantis vynas Lietuvoje. Šio prekės ženklo gėrimai gaminami dviem metodais. „Charmat“  (antrinė fermentacija, kuri ne mažiau 30 parų, naudojant mieles, vyksta uždaroje patalpoje) ir „Méthode traditionelle“ (antrinė fermentacija ne mažiau kaip 9 mėn. vyksta buteliuose). 

**Brendis „Alita Brandy“.** Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėtų gaminti brendžių. Jo gamybos istorija prasidėjo dar 1995 m. Iki šių dienų gėrimas išlaikė geriausias klasikinio brendžio savybes. Gaminant „Alita Brandy" naudojamos rinktinės žaliavos iš Konjako ir Bordo regionų. Jos gaunamos du kartus distiliuojant *Ugni Blanc*, *Folle Blanche* ir *Colombard* vynuogių vyną. Šiam brendžiui būdingas švelnus skonis ir klasikinis džiovintais vaisiais, karamele bei vanile dvelkiantis aromatas.

**Putojantis vynas „Ruby“.** Šis gėrimas gaminamas „Charmat“ metodu (antrinė fermentacija, kuri ne mažiau 30 parų, naudojant mieles, vyksta uždaroje patalpoje). Šio putojančio vyno skonis yra lengvai saldus, o aromatas – gėliškas. 

**Stiprus grūdų gėrimas „[[Samanė]]“.**  Gėrimas pagamintas iš Dzūkijoje išaugintų rugių. Raugas laikomas nerūdijančio plieno talpose. Distiliuojamas du kartus. Gamyboje naudojama dzūkiškos naminės receptūra ir technologija.

## Pažintinė programa
„Alitoje“ vyksta pažintinė ekskursija, kurios metu galima pamatyti skirtingus gėrimų gamybos procesus, išgirsti įmonės ekspertų pasakojimus apie putojančio vyno, brendžio kilmę, istoriją bei gamybos technologijas.

Taip pat lankytojai turi galimybę susipažinti su iš Prancūzijos kilusiais, ilgus metus gamykloje naudojamais natūralaus putojančio vyno gamybos metodais: Méthode traditionelle ir Charmat; sužinoti apie putojančių vynų gamyboje naudojamų vynuogių kilmę; atrasti, kas lemia taurėje atsiskleidžiančias skonio ir aromato ypatybes.    

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (lietuvių, anglų k.)
Aukso karštinė

**Aukso karštinė** (arba „Aukso karštligė“) – aukso ieškotojų karštligiškas antplūdis į vietoves, kuriose buvo atrasti vertingi aukso telkiniai. XIX a. įvyko kelios aukso karštligės Jungtinėse Valstijose, Australijoje, Kanadoje, Naujojoje Zelandijoje ir Pietų Afrikoje.

Aukso karštligės sąlygodavo nevietinių gyventojų įsikūrimą tam tikroje teritorijoje visam laikui ir vaidino svarbų vaidmenį Šiaurės Amerikos ir Australijos periferijų kultūroje. Tuo metu, kai pinigai rėmėsi aukso atsargomis, naujai iškastas auksas teikė postūmį visai ekonomikai.

Pirmoji svarbi aukso karštligė vyko JAV Apalačų kalnuose. Ją sekė *[[Kalifornijos aukso karštligė]]* 1848–1849 m. Siera Nevadoje, patraukusi ir visuomenės vaizduotę. Iš karto po Kalifornijos aukso karštligės Kalifornijoje įsikūrė amerikiečiai, ir valstija 1850 m. įstojo į sąjungą. Vėlesnės karštligės vyko vakarinėje Šiaurės Amerikos dalyje, palengva besislinkdamos į šiaurę: Freizerio kanjone, *Cariboo* rajone ir kitose Britų Kolumbijos dalyse bei Uoliniuose kalnuose. „Paskutinioji didžioji aukso karštligė“ buvo Klondaiko karštligė Kanados Jukono teritorijoje (1898–1899 m.), įamžinta Džeko Londono romanuose, Roberto V. Serviso poezijoje ir filmuose (pvz., Čarlio Čaplino „Aukso karštligė“).

*Viktorijos aukso karštligė*, vykusi Australijoje 1851 m., netrukus po Kalifornijos karštligės, buvo ryškiausia iš kelių Australijos karštligių. Ji turėjo ypatingą reikšmę Australijos, ypač Viktorijos ir Melburno, politiniam ir ekonominiam vystymuisi. Paskui aukso karštliges sekė pirmųjų geležinkelių ir telegrafo linijų statyba, daugialypės kultūra plėtra, kiti reiškiniai, tokie kaip rasizmas, Eurekos streikas ir vežimo katorgos darbams pabaiga. *Vitvatersrando karštligė* Transvalyje turėjo tokią pačią svarbą Pietų Afrikos istorijai, sąlygodama Johanesburgo įkūrimą ir įtampą tarp būrų ir britų naujakurių.

Paprastai aukso karštliges žymėjo bendras džiaugsmingas „dykai visiems“ jausmas, kai bet kas galėjo beveik žaibiškai tapti labai turtingu. Istorinė aukso karštligių svarba suteikė šiam terminui ilgesnį gyvenimą, ir dabar jis vartojamas kapitalistinėje santvarkoje apibūdinti bet kokią ekonominę veiklą, kurios dalyviai lenktyniauja tarpusavyje ieškodami naujos ir greičiausiai labai pelningos rinkos, dažnai skubinami technologinių tobulėjimų.

## Šaltiniai
Lietuvos paštas

**Lietuvos paštas** – valstybinė šalies pašto įstaiga.

Lapkričio 16 d. įstaiga įvardija kaip „Lietuvos pašto“ dieną..

## Valdymas
Bendrovę valdo visuotinis akcininkų susirinkimas, valdyba, bendrovės vadovas. 

### Valdyba
Valdybą sudaro 5 nariai, kuriuos renka visuotinis akcininkų susirinkimas 4 m. kadencijai. Dauguma valdybos narių turi būti nepriklausomi, kaip tai apibrėžiama Lietuvos Respublikos teisės aktuose. Valdyba savo pirmininką renka iš nepriklausomų valdybos narių. 

#### Sudėtis
* ​Mindaugas Kyguolis (Nepriklausomas, valdybos pirmininkas)
*​ Vladislav Kondratovič  (paskirtas Susisiekimo ministerijos)
* Alditas Saulius (Nepriklausomas)
*​ Arnold Schroven (Nepriklausomas)
* Jūratė Stanišauskienė (Nepriklausoma)

## Veikla
Teikia vietinio ir tarptautinio pašto, pasiuntinių, finansines ir kitas paslaugas (jų virš šimto).

2024 m. Lietuvoje buvo virš 430 LP Express paštomatų, kurie išdėstyti daugiau nei 100 gyvenviečių.

Laiškai ir siuntos rūšiuojami dešimtyje Lietuvoje įkurtų logistikos centrų.

## Istorija
* 1918 m. lapkričio 16 d. LR finansų, prekybos ir pramonės ministras Martynas Yčas pasirašė potvarkį, kuriuo įkuriama Lietuvos pašto valdyba. Nuo šios dienos skaičiuojama Lietuvos pašto istorija. Pašto valdybos direktoriais buvo Benediktas Tomaševičius, Adolfas Sruoga, Pranas Stanaitis, Vaclovas Birutis, Vladas Pauliukonis. Antrojo pasaulinio karo metais buvo sunaikinti Lietuvos ryšiai, nebeliko pašto transporto, nebuvo ir susisiekimo geležinkeliais. Lietuvos ryšiai tapo priklausomi nuo Maskvos. 
* 1990 m. spalio 7 d. išleista pirmoji nepriklausomos Lietuvos pašto ženklų serija „Angelas“. 
* 1991 m. gruodžio 17 d. reorganizuota Lietuvos ryšių valdymo struktūra. Pašto ryšiai atskirti nuo elektroninių ryšių, įsteigiant VĮ Lietuvos paštas ir VĮ Lietuvos telekomas.
* 2006 m. įmonė reorganizuota į AB Lietuvos paštą.

## Narystė tarptautinėse organizacijose
* Pasaulinė pašto sąjunga
* Europos pašto operatorių asociacija „PostEurop“
* Baltijos šalių paštų sąjunga
* Tarptautinė pašto korporacija
* Paslaugų kokybės gerinimo komitetas

## [[Filatelija]]
Lietuvos paštas kasmet išleidžia ~25 pašto ženklus.


Pašto ženklas su atvaizduotu šakočiu.jpg|Pašto ženklas su lietuvišku desertu šakočiu (2022)
1990-lithuania-Mi457.jpg|Pirmasis atkurtos LR pašto ženklas (1990)


Leisti ir išimti pašto mokos ženklus, kaip universaliųjų pašto paslaugų (UPP) teikėją, įpareigoja LR pašto įstatymas. Pašto ženklai leidžiami atsižvelgus į ateinančių metų svarbius įvykius, sukaktis, visuomeninius politinius įvykius, įstaigų, organizacijų ar žmonių siūlymus.

Visuose skyriuose parduodami filateliniai gaminiai – pašto ženklai, suvenyriniai lapai, teminiai pašto ženklų rinkiniai, knygos ir pan. Filatelijos gaminių galima įsigyti elektroninėje parduotuvėje .

## Nuorodos
* Lituanica - lietuviška tematika pasaulio pašto ženkluose
* Gausiausiai lankomas filatelijos forumas Lietuvoje

## Šaltiniai
Paštas

**Paštas** – siuntinių ir krovinių gabenimo sistema; ją valdanti įmonė, jų sistema.

Paštas daugumoje valstybių pradžioje buvo valstybinis. XX a. pabaigoje prasidėjo viešųjų paslaugų privatizavimo tendencijos, į pašto veiklos sektorių įsileistos pirmos privačios bendrovės.

Lietuvoje veikia valstybinė įmonė AB Lietuvos paštas.

## Nuorodos
* Pasaulinės pašto sąjungos svetainė
* Lietuvos pašto svetainė
* Paštas LDK
* Paštas Rusijos Imperijoje
Alfonsas Lipniūnas

**Alfonsas Lipniūnas** (Lipnickas, 1905 m. kovo 12 d. Talkoniuose, Pumpėnų vlsč. – 1945 m. kovo 28 d. Pucke, Pamario vaiv., Lenkijoje) – lietuvių katalikų kunigas, pamokslininkas, Štuthofo kalinys, antisovietinio ir antinacinio pasipriešinimo dalyvis, Dievo tarnas.

## Biografija
A. Lipniūnas kilęs iš gausios valstiečių šeimos, buvo septintasis vaikas iš dešimties. Lankė Pumpėnų pradinę mokyklą, 1925 m. baigė Panevėžio gimnaziją.

1930 m. baigė Kauno kunigų seminariją, 1932 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos fakultetą. 1930–1935 m. buvo Panevėžio katedros vikaras, Panevėžio vyskupijos Jaunimo reikalų direktorius.

1935–1937 m. studijavo sociologiją Lilio universitete, 1937–1939 m. – Paryžiaus katalikų institute. Nuo 1939 m. dirbo lektoriumi Panevėžio pedagoginiame institute (vėliau perkėlus įstaigą – Vilniuje). Nuo 1940 m. profesorius. Nuo 1942 m. buvo Vilniaus kunigų seminarijos sociologijos ir pastoracinės teologijos profesorius, Vilniaus universiteto kapelionas. 1940–1943 m. buvo Šv. Jonų bažnyčios ir Aušros Vartų koplyčios pamokslininkas.

Apkaltintas kurstymu prieš okupacinę valdžią, 1943 m. kovo 17 d. nacių buvo areštuotas ir su inteligentų grupe (iš Vilniaus) išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Artėjant frontui, 1945 m. sausio 25 d. buvo pradėta koncentracijos stovyklos evakuacija. Persikėlimo metu pavyko išvengti prižiūrėtojų dėmesio ir su dar keliais lietuviais atvykęs į Pucką ten pasiliko. Sunkiai sirgdamas pateko į perpildytą ligoninę. Iš kun. Stasio Ylos gavęs išrišimą, 1945 m. kovo 28 d. mirė. Buvo palaidotas Pucko kapinėse.

Artimųjų rūpesčiu, 1989 m. A. Lipniūno palaikai buvo perkelti į Lietuvą, perlaidoti šventoriuje prie Panevėžio katedros. Išlikusi kunigo tėviškė Talkonių kaime, Pumpėnų seniūnijoje, ant namo įrengta ąžuolinė atminimo lenta.

2000 m. gegužės 7 d. Romos Koliziejuje iškilmingai paskelbti naujieji kankiniai, tarp jų – ir A. Lipniūnas. Įrašytas į bažnyčios Dvidešimtojo amžiaus Martirologiją.

2025 m. rugsėjo 4 d. Panevėžio Kristaus Karaliaus katedroje suteiktas Panevėžio miesto garbės piliečio vardas.

## Beatifikacijos byla
2006 m. kovo 28 d. Panevėžio katedroje pradėtas Dievo tarno kunigo A. Lipniūno paskelbimo palaimintuoju procesas. 2021 m. birželio 14 d. Panevėžio vyskupas Linas Vodopjanovas pasirašė dekretą dėl bylos užbaigimo vyskupijos mastu ir jos perdavimo Šventųjų skelbimo kongregacijai. Šiuo metu bylos postulatoriumi yra kun. Vitalijus Kodis.

## Bibliografija
* *Penkių valstybių sostinėse*. Panevėžys, 1933
* *Lauko lelijos*. Magnificat leidiniai, 2020
* *Alfa. Kankinio Alfonso Lipniūno gyvenimo istorija*. Magnificat leidiniai, 2022

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tinklalapis apie Alf. Lipniūną
* Alfonsas Lipniūnas, kunigas (1905–1945)
* Gediminas Zemlickas. Gyvenimas ne sau
Rombinės rajos

**Rombinės rajos** (*Rajidae*) – rombinių rajožuvių (*Rajiformes*) šeima. Kūnas rombo formos, plokščias, uodega plona, aiškiai skiriasi nuo liemens. Maitinasi smulkiomis žuvimis ir vėžiagyviais.

Paplitusios šaltesniuose vandenyse. Kiaušiniai vystosi pakibę ant augalų.

Šeimoje yra 25 gentys ir 229 rūšys.
## Gentys
* *[[Amblyraja]]*
* Vienpelekės rajos (*Arhynchobatis*)
* *[[Atlantoraja]]*
* Gelminės rajos (*Bathyraja*)
* Trumpakūnės rajos (*Breviraja*)
* *[[Cruriraja]]*
* Ginkluotosios rajos (*Dactylobatus*)
* *[[Dipturus]]*
* *[[Fenestraja]]*
* Debueno rajos (*Gurgesiella*)
* *[[Irolita]]*
* *[[Leucoraja]]*
* Minkštakūnės rajos (*Malacoraja*)
* *[[Neoraja]]*
* *[[Notoraja]]*
* *[[Okamejei]]*
* *[[Pavoraja]]*
* Smėlinės rajos (*Psammobatis*)
* *[[Pseudoraja]]*
* Paprastosios rombinės rajos (*Raja*)
* *[[Rajella]]*
* *[[Rhinoraja]]*
* *[[Rioraja]]*
* *[[Rostroraja]]*
* Suaugtapelekės rajos (*Sympterygia*)

## Nuorodos
* Family Rajidae – Skates 
* Rombinių rajų (''Rajidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Billy Graham

**Billy Graham** (1918 m. lapkričio 8 d. Šarlotėje – 2018 m. vasario 21 d. JAV, tikrasis vardas *William Franklin Graham*) – pamokslininkas, laikomas JAV evangelizmo tėvu.

Billy Graham laikomas pirmuoju televizijos pamokslininku, išgarsėjusiu beveik prieš penkis dešimtmečius savo pamokslais Niujorko „Madison Square Garden“ arenoje. Savo pamokslus jis skaitė 210 mln. žmonių 185 šalyse, yra parašęs 34 knygas, dauguma kurių – bestseleriai.
Nuo to laiko jis laikomas konservatyvios evangelinės krikščionybės JAV vadovu. Bažnyčios atstovai vadina jį „protestantizmo XX amžiuje ikona“.
Plimutas (Masačusetsas)

**Plimutas** – miestelis JAV Masačusetso valstijos Plimuto apygardoje. 2000 m. jame gyveno 51 701 žmogus.

## Istorija
Plimutas buvo pirmoji MayFlower laivo įgulos išsilaipinimo vieta ir pirmoji Plimuto kolonijos gyvenvietė. 1620 m. įkurta anglų naujakurių, vadinamų piligrimais. Tai buvo antroji ilgalaikė gyvenvietė Britų Šiaurės Amerikoje ir Plimuto kolonijos administracinis centras, kol 1691 m. kolonija buvo aneksuota Masačiūsetso įlankos kolonijos.
Upinės dygliauodegės rajos

**Upinės dygliauodegės rajos** (*Potamotrygonidae*) – rombinių rajožuvių (*Rajiformes*) šeima. Kūnas apskritas, 25 cm skersmens. Paplitusios Pietų Amerikos rytinėje dalyje. Gyvena upėse, kurios įteka į Karibų jūrą ir į Atlanto vandenyną.

Šeimoje yra 4 gentys, 20 rūšių.
## Gentys
* Upinės dygliuotosios rajos (*Paratrygon*)
* *[[Plesiotrygon]]*
* Upiniai dygliauodegiai (*Potamotrygon*)
* *[[Trygon]]*

## Nuorodos
* Family Potamotrygonidae – River stingrays 
* Upinių dygliauodegių rajų (''Potamotrygonidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Brian Locking

**Brian Locking** (g. 1938 m. gruodžio 22 d., Bedworth, Jungtinė Karalystė) – britų rokenrolo grupės The Shadows narys 1962–1963 m.

Grojo bosine gitara.