open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
PM

**PM** sutrumpinimas gali reikšti:

## Laikas
* *Post meridiem* (*[[lotynų kalba|lot.]] po vidurdienio*) – 12 valandų laikrodyje, priešingai – AM (*ante meridiem*).

## Geografiniai terminai
* Sen Pjero ir Mikelono – ISO 3166-1 standartu apibrėžtas šalies dviejų raidžių kodas;
** ISO 3166-2:PM – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Sen Pjero ir Mikelono padalijimą į regionus.

## Mokslinių terminų trumpiniai
* *pm* – ilgio matas pikometras;
* Pm – cheminis elementas prometis, kurio numeris periodinėje cheminių elementų lentelėje – 61;
* *Post mortem* – pomirtinis (laikotarpis po žmogaus mirties, taip pat gali reikšti pomirtinę autopsiją, skrodimą mokslui ir tt.).

## Kariniai terminai
* PM-38 – tarybinis 50 mm lengvasis minosvaidis;
* PM-43 – suomiška priešpėstinė mina;
* PM-63 RAK – lenkiškas 9 mm pistoletas kulkosvaidis;
* PM-60 – VDR gamybos prieštankinė mina plastikiniu korpusu;
* PM-68 – suomiška priešpėstinė mina;
* PM-79 – bulgariška priešpėstinė mina;
* PM-84 Glauberyt – lenkiškas 9 mm pistoletas kulkosvaidis;
* PM md 96 – rumuniškas 9 mm pistoletas kulkosvaidis;
* PM – tarybinis 9 mm Makarovo pistoletas;
* Minebea PM-9 – japoniškas 9 mm pistoletas kulkosvaidis.

## Kiti terminai
* PM – privati monetų kalykla *Pobjoy Mint*, kalanti atmintines ir apyvartines monetas, medalius, žetonus;
* pm – platinos moneta vaidmenų žaidime „Kariai ir magai“;
* .pm – Sen Pjero ir Mikelono interneto trumpinys.


File:Electron shell 061 promethium.png|Promečio elektronų apvalkalo sandara
File:Submachine gun wz63.jpg|9 mm pistoletas kulkosvaidis PM-63 RAK (Lenkija)
File:PM84P Glauberyt.jpg|9 mm pistoletas kulkosvaidis PM-84 Glauberyt (Lenkija)
Bolivijos ginkluotosios pajėgos

**Bolivijos karinės pajėgos** yra sudarytos iš trijų dalių - armijos, vandens ir oro pajėgų. Savanorines krašto apsaugos pajėgas sudaro gyventojai nuo 18 metų, tačiau Bolivijos vyriausybės įsakymu, pritrūkus karių, į pajėgas gali būti priimti asmenys jau nuo 14 m. Paskaičiuota, kad Bolivijos pajėgas 20 % sudaro kariai nuo 14 iki 16 m., kiti 20 % - tarp 16 ir 18 m. kariai. Privaloma karinė tarnyba šalies kariuomenėje trunka 12 mėnesių. Nuolatinių karių šalyje yra apie 31 500. Šalies vyriausybė kasmet krašto apsaugai išleidžia 130 milijonų dolerių.

## Nuorodos
* Bolivijos gynybos ministerijos svetainė
Edmundas Laucevičius

**Edmundas Laucevičius** (1906 m. liepos 31 d. Šiauliai – 1973 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos kultūros istorikas, senienų kolekcininkas.

## Biografija
1929 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakulteto Ekonomikos skyrių bei 1950 m. – Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.

1925–1935 m. Finansų ministerijos Prekybos departamento sekretorius, 1935–1938 m. užsienio reikalų ministerijos sekretorius, 1938–1940 m. Lietuvos pasiuntinybės Londone pirmasis sekretorius. Grįžęs į Lietuvą iki 1963 m. dėstė anglų kalbą Vilniaus mokyklose.

## Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos auksakalystės, numizmatikos, popieriaus ir kitų senienų istoriją. Dalį rinkinių saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Vilniaus dailės muziejus ir kiti.

## Bibliografija
* Popierius Lietuvoje XV–XVIII a., 2 kn. 1967 m.; sutrumpintas vertimas į rusų k. 1979 m.
* XV–XVIII a. knygų įrišimai Lietuvos bibliotekose, 1986 m.
* Lietuvos auksakalystė: XV–XIX amžius, Baltos lankos, 2001 m.; spaudai parengė Birutė Rūta Vitkauskienė, ISBN 9986-861-80-2

## Šaltiniai
Seivų ežeras

**Seivų ežeras** (arba **Seivys**, lenk. *jezioro Sejwy*) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Punsko valsčiuje.

Ežeras ištįsęs rytų – vakarų kryptimi apie tris kilometrus. Krantai vidutinio aukščio, iš dalies apaugę miškais. Vakarinis krantas žemas ir užpelkėjęs. Vaitakiemio pusėje iš vandens kyšo didžiulis akmuo. Keturios valstybės saugomos salos – floros ir faunos draustinis. Arčiau pietinio kranto, ties ežero viduriu, yra didoka, apaugusi krūmais sala. Pasak padavimų, joje senovėje stovėję rūmai.

Pirmos žinios apie ežerą siekia 1530 metus, jis buvo vadinamas Baltaisiais Seivais. Kraštotyrininkas Juozas Vaina pavadinimą kildina iš žodžio *šeivos* – iš ežere augančių nendrių gaunami ašutai, kuriuos naudoja audinių gamyboje. Nuo Seivų dvaro pusės į ežerą nutiestas polinis tiltas. Prie ežero įsikurę trys kaimai: pietinėje pusėje Seivai, o šiaurinėje – Šlynakiemis ir Ožkiniai. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje iš ežero buvo nutiestas keturių kilometrų ilgio vandentiekis į netoliese esančią Trakiškių geležinkelio stotį. Vaivadijos kelias  Seinai – Suvalkai atskiria ežerą nuo Bokšių ežero.

## Nuorodos
* Interneto puslapis apie ežerą (len.) 
* Vaizdas iš kosmoso
Bronius Laucevičius-Vargšas

**Bronius Laucevičius-Vargšas** (1884 m. rugpjūčio 31 d. Kelmė – 1916 m. kovo 31 d. Čikaga) – Lietuvos prozininkas, dramaturgas.

## Biografija
Mokėsi Kelmės pradinėje mokykloje, Lomžos gimnazijoje. Dirbo raštininku, vaistininko padėjėju. 1900–1904 m. gyvendamas Šiauliuose, įsitraukė į revoliucinę veiklą, persekiojamas 1905 m. išvyko į JAV. Čikagoje dirbo vaistinėse, spaustuvėje, rašė straipsnius Filadelfijoje leidžiamam Lietuvių socialistų sąjungos laikraščiui „Kova“. 1908 m. įkūrė Dramatišką ratelį, 1913 m. suorganizavo teatro mėgėjų trupę – „Veidrodžio bendrovė“, jos aktorius ir režisierius. 1909 m. redagavo laikraštį „Mūsų gyvenimas“, 1914–1915 m. redagavo ir leido teatrui skirtą mėnesinį žurnalą „Veidrodis“, kuriame paskelbė dramos veikalų, straipsnių apie režisūrą, vaidybą, dekoravimą.

## Kūryba
Literatūros tikslu laikė revoliucinę kovą. Pjesėse atsispindi 1905–1907 revoliucijos įvykiai Lietuvoje. Apsakymams ir apysakoms būdinga dramatinė intriga, socialiai motyvuotų situacijų ir poetinės raiškos dermės paieškos.

Laikraščiuose „Kova“ ir „Lietuva“ išspausdino apsakymų, Mėgėjų teatro scenoje buvo statomos jo dramos „Paskutinė banga“, „Pirmieji žingsniai“, „Milijonai vandeny“, „Žmonės“, „Penktas įsakymas“, „Svetimas dievas“, „Gadynės žaizdos“. 

## Bibliografija
* Paskutinė banga, pjesė, 1906 m.
* Pirmieji žingsniai, pjesė, 1909 m.
* Milijonai vandeny, pjesė, 1909 m.
* Žmonės, pjesė, 1910 m.
* Penktas įsakymas, pjesė, 1912 m.
* Svetimas dievas, pjesė, 1913 m.
* Gadynės žaizdos, pjesė, 1913 m.
* Antras krikštas, 1917 m.
* Apsakymai, išl. 1962 m.

## Literatūra
* Bronius Vaškelis. Playwright and Stage Director Bronius Laucevičius-Vargšas. Čikaga: The Instituteof Lithuanian Studies, 1981.

## Šaltiniai
Senieji Velfai

**Senieji Velfai** – Europos šalių valdovų giminė, kurios atstovai valdė IX–XI a. Giminę sudarė dvi šakos – burgundiškoji ir švabiškoji. Ginčijamasi, ar abi šakos tikrai yra viena giminė, ar tai skirtingos giminės, kurių pavadinimai sutapo.

## Burgundijos šaka
Burgundijos šaka yra senesnė. Seniausias žinomas jos narys yra Velfas (*Welf*), pirmasis Altdorfo grafas. Jis buvo paminėtas 819 m. kaip Juditos tėvas (jo nereikia painioti su Velfu I iš Švabijos šakos). Jaunesnieji pirmojo Altdorfo grafo sūnūs Konradas (*Conrad*) ir Rudolfas (*Rudolf*) lydėjo savo seserį į jos vyro Liudviko Pamaldžiojo dvarą.

Konradas turėjo du sūnus – Konradas II buvo jo įpėdinis, o Hugas buvo abatas. Tradiciškai teigiama, kad turėjo ir trečią sūnų, kuris tapo Velfu I iš Švabijos šakos.

Konradas II paveldėjo savo tėvo Paryžiaus grafo titulą, atgavo savo prosenelio Otkario (*Otkarius*) valdas Burgundijoje. Jis paliko vienintelį sūnų Rudolfą, kuris 888 m. buvo karūnuotas kaip Aukštutinės Burgundijos karalius Rudolfas I *St Maurice en Valais* abatijoje. Rudolfo I nepriklausomybę patvirtino jo dvi pergalės prieš Rytų Frankijos karalių Arnulfą bei pripažinimas Vokiečių imperijos suvažiavime. Tėvo sostą paveldėjo sūnus Rudolfas II, valdęs Burgundijos karalystę, sudarytą iš prancūziškosios (vakarinės) Šveicarijos dalies, Franš Kontė (*Franche Comté*), Savojos (*Savoy*), Dofinės (*Dauphiné*), Provanso (*Provence*) ir žemių tarp Reino ir Alpių. Rudolfas II dukart bandė užkariauti Italiją ir trejus metus ją valdė.

Rudolfo II sūnus ir įpėdinis Konradas III valdė 56 metus (nuo 937 iki 993 m.), jį palaikė Saksų imperatoriai. Otas I vedė jo seserį Adelaidę, ji buvo Oto II motina ir Oto III senelė.

Konrado III įpėdinis buvo jo sūnus Rudolfas III, kuriam 1032 m. mirus Burgundijos karalystė atiteko jo sūnėnui Konradui iš Švabijos, kuris 1024 m. buvo išrinktas Šventosios Romos imperijos imperatoriumi. Mirus Rudolfui III senieji Burgundijos Velfai išnyko, nes Rudolfas III buvo bevaikis.

## Švabijos šaka
Seniausias žinomas šios šakos narys yra Švabijos grafas Velfas I, pirmą kartą paminėtas 842 m. Pagal legendą Velfas I buvo Burgundijos šakos pradininko Velfo sūnaus Konrado sūnus. Šis ryšys laikomas įmanomu, kadangi tiek Konradas, tiek Velfas I buvo Linzgai ir Aplgau grafai. Giminystės ryšiai tarp Velfo I ir kitų Švabijos šakos narių (Karintijos hercogo Velfo ir jo giminaičių, buvusių Altdorfo grafais) žinomi tik pagal legendas.

Senieji Velfai išnyko kai 1055 m. mirė Karintijos hercogas Velfas, kuris buvo bevaikis. Senųjų Velfų žemes paveldėjo vyresnieji Estės, kurie tapo žinomi kaip kaip jaunesnieji Velfai arba Velfai-Estės.

## Žinomi Burgundijos šakos atstovai
* Altdorfo grafas Velfas;
* Judita, Velfo duktė ir Frankų imperatorienė;
* Aukštutinės Burgundijos karalius Rudolfas I;
* Burgundijos karalius Rudolfas II;
* Burgundijos karalius Konradas I;
* Burgundijos karalius Rudolfas III;
* Burgundijos princesė Gizela (*Gisela*);
* Šv. Adelaidė.

## Žinomi Švabijos šakos atstovai
* Velfas I;
* Konstanco vyskupas šv. Konradas;
* Karintijos hercogas Velfas III.
Liubomiras Laucevičius (1905)

**Liubomiras Laucevičius** (1905 m. sausio 12 d. Švobiškis, Joniškėlio valsčius – 1993 m. birželio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas terapeutas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1933 m. baigęs Vienos universitetą iki 1945 m. dirbo Kazlų Rūdoje. 1945–1987 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1951–1984 m. Hospitalinės terapijos, 1984–1987 m. terapijos katedros vedėjas, nuo 1963 m. medicinos mokslų daktaras, 1965 m. profesorius. 1964–1971 m. dar ir Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto direktorius.

Tyrė raumenų ligas, kepenų cirozę, skausmo patogenezę, hipertoninę ligą.

Sūnus gydytojas Aleksandras Laucevičius.

## Bibliografija
* Chlorelilio blokada, 1967 m., rusų kalba
* Viscerorefleksinės segmentinės miopatozės sergant išemine širdies liga, su D. Kaunaite, 1975 m.
* Gydytojas Liubomiras Laucevičius: gyventi, mylėti, būti mylimam (sud. Inga Liutkevičienė). – Vilnius: Tyto alba, 2010. – 380 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-16-758-7

## Įvertinimas
1969 m. LSSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Uraka

**Uraka** (; 1082 m. – 1126 m. kovo 8 d.) – Kastilijos ir Leono valdančioji karalienė, valdė nuo 1109 m. liepos 1 d. iki mirties.

## Santuokos ir vaikai

1-mas vyras: nuo 1090 metų **Rimundas Burgundas** (apie 1059–1107), Amerua, Galisijos ir Koimbro grafas nuo 1089 metų. Nuo tos santuokos gimė du vaikai:
* **Sanča** (1095 – ?)
* **[[Alfonsas VII]]** (1105–1157), Urakos sosto įpėdinis.

1107 metų rugsėjo 20 d. Raimundas Burgundas mirė nuo dezinterijos, ir 1109 metų spalį Uraka antrą kartą ištekėjo už Alfonso I, nuo kurio vaikų neturėjo.
Aleksandras Laucevičius

**Aleksandras Laucevičius** (g. 1950 m. gegužės 21 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas kardiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, vienas širdies klinikinės elektrofiziologijos Lietuvoje pradininkų. 

## Biografija
1974 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988 m. medicinos mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute. Nuo 1981 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius, 1991–2002 m. Kardiologijos klinikos vadovas, nuo 2002 m. Kardiologijos ir angiologijos centro direktorius, 2003–2013 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų generalinis direktorius.

JAV kardiologų kolegijos, Šiaurės Amerikos širdies elektrofiziologijos ir stimuliacijos draugijų, Europos širdies draugijos tikrasis narys. Nuo 1999 m. Lietuvos kardiologų draugijos prezidentas.

Tėvas gydytojas profesorius Liubomiras Laucevičius. 

## Mokslinė veikla
Tiria echokardiografijos metodus, širdies nepakankamumo diagnostiką, ūmaus miokardo infarkto ir sudėtingų širdies aritmijų gydymo būdų optimizavimą. 3 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Vidaus ligos, 1996 m.
* Širdies aritmijos, su kitais, 2003 m., anglų kalba 

## Šaltiniai
Vokiečių aukštaičių tarmė

**Vokiečių aukštaičių tarmė (kalba)** (, iš  'aukštas' +  'vokiečių k.') – vakarų germanų kalboms priklausanti tarmė. Šios tarmės pagrindu sudaryta bendrinė vokiečių kalba. Vokiškas žodis *Hochdeutsch* gali reikšti tarmes arba bendrinę vokiečių kalbą. 

Kalbama į pietus nuo Šiaurės Vokietijos žemumos. Šiauriau vartojamos vokiečių žemaičių tarmės taip pat priklauso vakarų germanų kalboms, tačiau nuo bendrinės kalbos jos skiriasi labiau. 

## Nuorodos
* ethnologue.com
Uerdingo linija

**Uerdingo linija** () – germanistikoje žinoma kaip vadinamoji *ik–[[aš|ich]]* arba *ek–ech* izoglosa, skirianti vokiečių žemaičių ir centrines vokiečių tarmes. Į šiaurę nuo šios linijos vartojama forma *ek gonn noar hüss* („aš einu namo“), o į pietus – *ich* arba šnekamojoje kalboje *esch* ar *isch*, pavyzdžiui, *esch jon noo huus*.
Alfonsas VII

**Alfonsas VII**  (1105 m. kovo 1 d. – 1157 m. rugpjūčio 21 d.) – Galisijos, Kastilijos ir Leono karalius, visos Ispanijos imperatorius, valdė nuo 1126 m. kovo 10 d. iki mirties.

## Santuokos ir vaikai

Žmona: nuo 1128 metų lapkričio **Berengela** (apie 1116 – 1149 sausio 15/31), Barselonos grafo Ramono Berengero III duktė.Nuo tos santuokos gimė septymi vaikai:
* **Sančas III** (1134–1158), Kastilijos karalius.
* **Ramonas** (1136–1151)
* Ferdinandas II (1137–1188), Leono karalius.
* **Sanča** (1137–1179) Navaros karaliaus Sančo VI žmona.
* **Konstancija** (apie 1140–1160); vyras: nuo 1154 Prancūzijos karalius Liudvikas VII Jaunesnysis.
* **Garsija** (1142–1146)
* **Alfonsas** (1145–1149)

2-ji žmona: nuo 1152 metų **Riksa**, Silezijos ir Krokuvos kunigaikščio Vladislovo II duktė. Nuo tos santuokos gumė du vaikai:
* **Fernando** (1153–1155)
* **Sača** (1155–1208) Aragono karaliaus Alfonso II žmona.

Taip pat Alfonsas VII turėjo nesantuokinių vaikų nuo meilužės Gantrodos:
* **Uraka** (1126–1189), Navaros karaliaus Garsijos IV žmona.
* **Estefanija** (1150–1180)

## Genealogija



|-
John Major

**Seras Džonas Meidžoras** (; g. 1943 m. kovo 29 d.) – britų politikas, 1990–1997 metais Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas ir Jungtinės Karalystės Konservatorių partijos lyderis. Anksčiau jis užėmė įvairias vyriausybės lygio pozicijas valdant Margaret Tečer, 1989–1990 m. užėmė valstybės iždo kanclerio pareigas. 1979–2001 m. Jungtinės Karalystės parlamento narys.

Po Tečer atsistatydinimo 1990 m., Meidžoras iškėlė savo kandidatūrą konservatorių partijos lyderio rinkimuose, juos laimėjo ir tapo ministru pirmininku. Dėl savo švelnaus būdo ir nuosaikių politinių pažiūrų Meidžoras buvo visiška savo pirmtakės priešingybė. Praėjus dviems metams po tapimo premjeru Meidžoras nuvedė konservatorių partiją į ketvirtą triuškinančią pergalę iš eilės, laimėdamas 14 milijonų rinkėjų balsų. Tai buvo didžiausias balsų skaičius, kokį yra laimėjusi politinė partija per visą Jungtinės Karalystės istoriją.

Eidamas premjero pareigas Meidžoras sukūrė Piliečio chartiją, skirtą pagerinti viešųjų paslaugų kokybę; atsisakė pagalvės mokesčio (), prisidėjo prie Persijos įlankos karo; ėmėsi vadovauti Jungtinės Karalystės deryboms dėl Mastrichto sutarties; išvedė svarą sterlingų iš Antrasojo valiutų kurso mechanizmo, privatizavo geležinkelių ir anglių pramonę, suvaidino esminį vaidmenį, užtikrinant taiką Šiaurės Airijoje. 1995 m. Meidžoras dėl vidinių nesutarimų narystės Europos Sąjungoje klausimu, parlamentinių skandalų ir abejonių dėl jo vykdomos ekonominės politikos patikimumo atsistatydino iš partijos lyderio pareigų. Nors po to jis vėl buvo perrinktas partijos pirmininku, tačiau jo vyriausybės populiarumas pamažu blėso ir galiausiai prarado daugumą parlamente. 1997 metų rinkimuose konservatoriai buvo sutriuškinti, ir taip baigėsi 18 metų trukęs partijos dominavimas Jungtinės Karalystės politikoje.

1994 m. rugpjūčio 2 dieną viešėjo su vizitu Lietuvoje.

## Išnašos
Lietuvos nepriklausomybės pripažinimas

**Lietuvos nepriklausomybės pripažinimas** – atkurtos nepriklausomos Lietuvos valstybės pripažinimas po 1990 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo priimto Kovo 11 d. akto. Lietuva nepriklausomybę nuo TSRS paskelbė 1990 m. kovo 11 dieną.

Tačiau tarptautiniu mastu Lietuva pripažinta tik beveik po metų – tai padarė Islandija. Pasaulio didžiosios valstybės Lietuvą pripažino 1991 m. 2-ojoje pusėje, žlugus Rugpjūčio pučui Rusijoje. 1992 m. sausio 1 d. Lietuvą buvo pripažinusios 94 pasaulio valstybės.

Atkurtos Lietuvos nepriklausomos valstybės pripažinimo chronologija:

Vėliau Lietuvos nepriklausomybę pripažino dar daug šalių, viena paskutinių – Sent Vinsentas ir Grenadinai (2007 m. vasario 5 d.) .

## Šaltiniai
Alfonsas IX (Leonas)

**Alfonsas IX** (1171 m. rugpjūčio 15 d. Samoroje, Ispanijoje – 1230 m. rugsėjo 24 d. Villanueva de Sarría, ten pat) – Leono karalius, valdė nuo 1188 m. sausio 22 d. iki mirties., Galisijos karalius, valdė nuo 1188 m. sausio 22 d. iki 1230 m. rugsėjo 24 d.
## Vaikai
* Nuo pirmos santuokos su Tereze Portugale: 
** Fernando (apie 1192 − 1214 m. rugpjūtis), vedęs nebuvo, vaikų neturėjo; 
** Sanča (apie 1193−1270). Vienuolė;
** Dulsa (apie 1194−1195 − po 1243 m.), netekėjus, visą gyvenimą pragyveno su motina. Vaikų neturėjo. 

* Nuo antros santuokos su Beregarija Kastiliete:
** **Eleonoras** (1198/1199 − 1202)
** **[[Ferdinandas III (Leonas)|Ferdinandas]]** (1199−1252) − Kastilijos karalius. 
** **Kostancija** (1200−1242) − vienuolė.
** **Alfonsas de Molina** (1202−1272) 
** **Berenguela de León** (1204−1237) − buvo ištekėjus už Jeruzalės karaliaus **Joano de Brijeno** ir buvo keturių vaikų motina.

## Galerija

Berenguela I de Castilla (Ayuntamiento de León).jpg|Alfonso IX pirmoji žmona Berengarija
Sepulcro de Alfonso IX de León (1171-1230), rey de León (Catedral de Santiago de Compostela).jpg|Alfonso IX kapas
Skaudvilės evangelikų liuteronų bažnyčia

**Skaudvilės evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Skaudvilėje, pastatyta 1827 m.

## Istorija
XVIII a. reguliarios pamaldos buvo laikomos Trepų dvare (Herenchofe). 1795-1799 m. parapijiečiai pamaldoms rinkdavosi Leliškės kaime. Nuo 1800 m. pamaldos buvo laikomos viename dideliame kambaryje Adakavo dvare. 1838 m. parapija pastatė namą kantoriui gyventi ir atvykusiam kunigui apsistoti, pradėjo mokėti reguliarų metinį mokestį kantoriui išlaikyti. 1827 m. pastatyta bažnyčia, 1860 m. parapija įsigijo varpą. 1862 m. Skaudvilės mieste iš viso būta 850 registruotų parapijiečių. Kasmet buvo konfirmuojama 20-30 vaikų. Veikė parapijos išlaikoma mokykla, kurioje kasmet mokėsi 15 berniukų ir 15 mergaičių. Mokykloje dirbo vienas mokytojas, kuris išsilaikė iš parapijos gaunamų lėšų. Parapijos daugumą sudarė vokiečių kilmės asmenys, kurie vertėsi amatais, garsėjo medžioklinių šautuvų gamyba, ortopedine avalyne ir kita produkcija. 1884 m. nuo vokiškai kalbančios Skaudvilės parapijos atsiskyrė lietuviškai kalbanti Batakių parapija. Iki 1940 m. kovo mėn. dauguma parapijiečių išvyko į Vokietiją. 1947-1948 m. bažnyčia buvo paversta grūdų sandėliu. 1948 m. liepos 17 d. Darbo žmonių tarybos nutarimu Nr. 21 bažnyčią nutarta nacionalizuoti, tačiau nacionalizacijos procesas tęsėsi iki 1952 m. Bažnyčios taip ir nepavyko iki galo uždaryti, nes ją saugojo ir gynė ištikima parapijietė Eugenija Bapkaitė, kuri praardė bažnyčios stogą ir išpylė ant grūdų vandenį. Atėjusi komisija nusprendė, kad grūdams laikyti ši patalpa netinkama. 1981 m. parapijiečių pastangomis suremontuotas bažnyčios stogas ir vidus. 1993 m. restauruotos bažnyčios sienos, 1995 m. atliktas vidaus remontas, sutvarkytas altorius. Nuo 1997 m. rugsėjo 1 d. liuteronų tikybos pradėta mokyti vaikus Skaudvilės vidurinėje ir pagalbinėje mokyklose. 

Skaudvilėje dirbo kunigai:
* Jonas Linkis – 1792-1802 m.
* Karolis Kryzė – 1802-1805 m.
* Jonas Goltfrydas Čėsna – 1805-1831 m.
* Karolis Julius Čėsna – 1831-1871 m.
* Jonas Pipiras – 1872-1882 m.
* Martynas Keturakaitis – 1883-1892 m.
* Gustavas Matisonas – 1893-1911 m.
* Augustas Vymeris – 1911-1936 m.
* Julius Hiršas – 1937-1940 m.
* vyskupas Jonas Kalvanas – 1940-1995 m.
* Mikas Preikšaitis – 1946-1972 m.
* vyskupas Jonas Viktoras Kalvanas – 1987-2003 m. 
* Mindaugas Dikšaitis – nuo 2004 m.

## Šaltiniai
Bolivijos transportas

**[[Bolivija|Bolivijos]] transportas** dažnai susiduria su geografiniais sunkumais. Geležinkelių linijos ir keliai eina per kalnuotas vietoves, todėl juos dažnai užverčia purvo nuošliaužos.

## Keliai

2002 m. šalyje buvo 49 400 km kelių, iš kurių tik 2 500 km buvo grįsti.

## Geležinkeliai
2002 m. šalyje buvo 3 691 km geležinkelio bėgių.

## Vandens transportas
Kadangi Bolivija neturi priėjimo prie vandenyno ji naudojasi kitų šalių uostais, pvz., Brazilijos, Čilės, Peru. Įrengti uostai Lauka upėje, Amazonės baseino upėse ir Paragvaujaus upėje.

## Oro transportas

Oro transportas yra labai svarbus šaliai. „Lloyd Aéreo Boliviano“ 50 % valdoma vyriausybės aptarnauja daugumą šalies. Iš viso šalyje yra 1 109 oro uostų, iš kurių tik 13 su grįstais pakilimo takais.
Ferdinandas III (Leonas)

**Ferdinandas III** (1201 m. liepos 30 d. arba 1199 m. Monte de Valparaíso, Samora, Ispanija – 1252 m. gegužės 30 d. Sevilija, Ispanija) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1217 m. birželio 6 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1230 m. rugsėjo 24 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1230 m. rugsėjo 24 d. iki mirties.

## Santuokos ir vaikai

1-ji žmona: nuo 1219 metų lapkričio 30 d. **Elžbieta fon Hohenštaufen** (1203 kovas/gegužė – 1235 lapkričio 5), Vokietijos karaliaus Filipo Švabo ir Irinos Angelinos duktė. Vaikai:
* **[[Alfonsas X (Kastilija)|Alfonsas X]]** (1221 lapkričio 23 – 1284 balandžio 4), Kastilijos, Leono, Galisijos, Toledo, Badachoso, Kordobo, Mursijo, Chaeno ir Sevilijos karalius nuo 1252 metų, Vokietijos karalius nuo 1257 metų
* **Fadrike** (1223–1277), de Sanlukar de Albaido, Chelveso, Chsirato, Abulchinaro, Alpečino, Kambuljono, Breneso, Riasuelo ir La Aklgebo senjoras, Andalūzijoje 1248–1269, 1272–1277, Alfoso X įsakymu buvo slapta užmuštas.
* **Fernando** (1225, iki kovo 27 – 1248)
* **Leonoras** (1226 – kūdikystėje)
* **Berengela** (1228–1279), vienuolė
* **Enrike** (1230, iki kovo 10 d. – 1303 rugpjūčio 8 d.), de Esicho, Medeljino, Atenso, Duenjaso, Berlango, Kalatasoro ir San Estbano de Gormaso senjoras 1244 metais, de Morono, Kote ir Silibaro senjoras, Andalūzijoje 1248 metais
* **Felipe** (apie 1231, iki lapkričio 5 –  1274 lapkričio 28), kanauninkas, abatas, vyskupas, arkivyskupas.
* **Sančas** (1233 – 1261 spalio 27), Toledo arkivyskupas nuo 1251 (pašventintas в 1259 metais)
* **Manuelis** (1234 – 1283 gruodžio 25), de Enče ir Vileno senjoras nuo 1248, de Eskalono, Santo Opaljo, Penjafelio, Argedo, Roa ir Kueljaro senjoras
* **Marija** (1235 pradžia – apieo 1235 lapkritį)

2-ji žmona: nuo 1237 **Žana de Damerten** (apie 1220 – 16 марта 1279), Omalio grafienė nuo 1239, Pontje ir Montrejo grafienė nuo 1250, Omalio grafo Simono de Damarteno ir grafienės Marijos de Pontje duktė
* **Ferdinandas de Pontje** (1238 – iki 1264), Omalio grafas, Montgomerio ir Nauelio-siu-Mero baronas
* **Eleonora** (1240 – 1290 lapkričio 29), Pontje grafienė nuo 1279; vyras: nuo 1254 spalio 18 **[[Eduardas I]]** (1239 birželio 17/18 – 1307 liepos 8), Anglijos karalius
* **Luisas I** (1243 – iki 1279 balandžio 20), de Marčeno ir Sueroso senjoras 1253 metais
* **Simonas** (1244 – kūdikystėje)
* **Chuanas** (gimė ir mirė 1246)

## Galerija

|-
Alfonsas Maldonis

**Alfonsas Maldonis** (1929 m. rugpjūčio 22 d. Naujaplentėje – 2007 m. spalio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, vertėjas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Pocelonių ir Alovės pradinėse mokyklose, 1941–1949 m. Alytaus gimnazijoje, Vilniaus I-oje gimnazijoje. 1949–1954 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. Studijų metais dirbo laikraščio „Lietuvos pionierius“ redakcijoje stilistu-korespondentu.

1954–1959 m. Valstybinės grožinės literatūros leidyklos redaktorius. Nuo 1958 m. LSSR rašytojų sąjungos narys, 1959–1962 m. rašytojų sąjungos poezijos konsultantas. 1962–1970 m. „Vagos“ leidyklos vyriausiasis redaktorius. 1970–1976 m. LSSR rašytojų sąjungos valdybos pirmininko pavaduotojas, 1976–1988 m. pirmininkas.

1981–1989 m. LKP CK narys. Nuo 1979 m. SSRS AT deputatas.

1988 m. birželio 3 d. buvo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės, išrinktos Mokslų akademijos salėje vykusiame susirinkime, narys.

## Kūryba
Pirmieji literatūriniai bandymai prasidėjo 1946 m., pirmuosius eilėraščius išspausdino 1956 metais. Nuo to laiko išleido eilėraščių rinkinius: „Viduvasaris“ (1958 m.), „Veja vėtra debesį“ (1960 m.), „Saulėti lietūs“ (1962 m.), „Auga medžiai“ (1965 m.), „Šitie metai“ (1966 m.), „Vandens ženklai“ (1968 m.), „Pėdsakai“ (1971 m.), „Rytas vakaras“ (1978 m.), „Rugiaveidė“ (1982 m.), „Artėjimas“ (1991 m.), „Mūs baltas ratas“ (1996 m.), „Tirpstantys ledynai“ (2003 m.); rinktines: „Kelionė“ (1975 m.), „Kai saulė teka“ (1978 m.), „Baltasis skersgatvis“ (1993 m.); „Rinktinius raštus“ (1984 m., 2 t.).

Jo kūrybai budingi egzistenciniai klausimai, tautos likimo apmąstymai, meilės tėvynei apraiškos, santūri kalbėsena, nutylėjimai, nesvetima ir ironija.

A. Maldonis taip pat vertė užsienio autorių poezijos kūrinius. Jo kūryba versta į užsienio kalbas: rusų, latvių, baltarusių, ukrainiečių, lenkų, anglų, vokiečių, prancūzų, ispanų, italų, estų ir kt. Atskirų eilėraščių versta ir į egzotiškas mongolų, hindi, bengalų, sorbų, svachilių kalbas.

## Įvertinimas
* 1965 m. LSSR valstybinė premija (už rinkinį „Saulėti lietūs“)
* 1974 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1979 m. LSSR valstybinė premija (už rinkinį „Rytas vakaras“)
* 1984 m. LSSR liaudies poetas
* 1996 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordinas 
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
* 2004 m. Vytauto Didžiojo ordino Komandoro kryžius 
* 2004 m. „Poezijos pavasario“ laureatas
* 2010 m. atminimo medalis „Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui 20 metų“ (po mirties) 

## Atminimo įamžinimas
* 2009 m. Novoplentos kaime atidengtas koplytstulpis 

## Šaltiniai
Ferdinandas II (Leonas)

**Ferdinandas II** (1137 m. Tolede, Kastilijoje, Ispanijoje – 1188 m. sausio 22 d. Benaventėje, Ispanijoje) – Leono karalius, valdė nuo 1157 m. rugpjūčio 21 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1157 m. rugpjūčio 21 d. iki mirties.

## Vaikai
* Nuo santuokos su Uraka Portugale vienas sūnus:
** |Alfonsas IX
* Nuo santykių ir santuokos (1179 metų rugpjūtis) su Teresa Fernandes de Traba: 
** Ferdinandas (1178–1187), įteisintas po jo tėvų vestuvių
** Sančas, gimęs ir miręs 1180 metų vasario 6 d., gimimo pasekmės privedė prie jommotinos mirties
* Nuo santykių ir santuokos (1187) cu Uraka Lopes de Aro:
** Garsija (1182–1184)
** Alfonso (gimė 1184) įteisintas po jo tėvų vestuvių, mirė anksčiau tėvo.
** Sančas (1186–1220), Montegudo senjoras

## Galerija

Tomb of Afonso VIII de Galicia León (Capela das Reliquias da catedral de Santiago de Compostela).jpg|Ferdinando II kapas
Alfonsas X (Kastilija)

**Alfonsas X** (1221 m. lapkričio 23 d. Tolede, Ispanijoje – 1284 m. balandžio 4 d. Sevilijoje, Ispanijoje) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1252 m. gegužės 30 d. iki mirties. Vokietijos karalius (formaliai Romėnų karalius), valdė nuo 1257 m. balandžio 1 d. iki 1275 m.

## Santuokos ir vaikai

Žmona: nuo 1249 metų sausio 19 d.  **Violanta Aragonietė** (apie 1236–1301), Aragono karaliaus Chaime I ir Jolandos Vengrės duktė.
* **Fernando** (? – mirė kūdikystėje)
* **Berengela** (1253–1300 spalio 10/lapkričio 25)
* **Beatričė Kastilietė** (1254 lapkričio/gruodžio 6 – apie 1286); vyras: nuo 1271 rugpjūčio Monferato markizas**Guljelmo VII** (m. 1292 m. vasario 8 d.)
* **Fernando de la Serda** (1255 spalio 23 –  1275 liepos 25), de la Serda giminės pradininkas
* **[[Sančas IV (Kastilija)|Sančas IV]]** (1258 gegužės 12 – 1295 balandžio 25), Kastilijos ir Leono karalius nuo 1284
* **Konstanca** (1259 vasaris/spalis – 1280 liepos 23), vienuolė
* **Pedro** (1260 15 gegužės/liepos 25 – 1283 spalio 20), de Ladesmo, Alba de Tormes, Salvatjero, Galisto ir Mirando senjoras * **Chuanas** ( 1260 gegužės 15/liepos 25 –  1319 birželio 25), de Valensijos de Kamposo senjoras 
* **Izabel** (1263 sausis/gruodis 1264 – kūdikystėje)
* **Violanta** (1265 – 1287 kovo 12/1308 sausio 30); vyras: nuo 1282 **Diego Lopes de Aro** (apie 1250–1310), de Baskajo senjoras
* **Chaime** (apie 1266 – 1284 rugpjūčio 9), de los Kameroso senjoras
* **Leonora** (m. po 1274/1275)

Be to Alfonsas X turėjo keletą nesantuokinių vaikų.

Nuo santykių su **Marija Alfonso de Leon**:
* **Berenela Alfonso**: vyras: **Pedro Nunjes de Gusman** (m. po 1264)

Nuo santykių su **Elvira Rodriges de Viljada**:
* **Alfonso Fernandes** (apie 1243–1281)

Nuo santykių su **Marija Chiljen de Gusmanas**:
* **Beatris Alfonsočė** (1242 – 1303 spalio 27); vyras: nuo 1253 **[[Afonsu III]]** (1210 gegužės 5 – 1279 vasario 16), Portugalijos karalius

Nuo nežinomų meilužių:
* **Uraka Alfonso**; vyras: **Alvaro Peres de Gusmanas** (m. po 1280)
* **Maertinas Alfonso**, abatas Valjadolidėje

## Galerija

|-
Bila Cerkva

**Bila Cerkva** ( 'baltoji cerkvė') – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, nutolęs 80 km į pietryčius nuo Kijevo. Rajono administracinis centras. Įkurtas 1032, Magdeburgo teisė – nuo 1589-ųjų. 215 tūkst. gyventojų. Plotas – 3373 km². Miestas išsidėstęs prie Rosės upės; miestą kerta tarptautinė autostrada  sutampanti su europiniu greitkeliu .
Sančas IV (Kastilija)

**Sančas IV** (1258 m. gegužės 12 d. Ispanijoje – 1295 m. balandžio 25 d. ten pat, Toledo mieste) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1284 m. balandžio 4 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1284 m. balandžio 4 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1284 m. balandžio 4 d. iki mirties.

Sančas IV gimė 1258 m. gegužės 12 d.

Sančas IV mirė 1295 m. balandžio 25 d.

## Santuokos ir vaikai
Žmona: nuo 1282 birželio **Marija de Molina** (apie 1264 – 1321 liepos 1), de Molino senjoro Alfonso duktė. Vaikai:
* **Izabelė** (1283 – 1328 liepos 24); 1-mas vyras: nuo 1291 gruodžio arba 1293 Aragono karalius **Chaime II** ; 2-ras: nuo 1310 **Žanas III** (1286 kovo 8 – 1341 balandžio 30), Bretanės hercogas
* **[[Ferdinandas IV (Kastilija)|Ferdinandas IV]]** (1285 gruodžio 6 – 1312 rugsėjo 7), Kastilijos ir Leono karalius nuo 1295
* **Alfonsas** (1286 – 1291 rugpjūtis)
* **Enrike** (1288–1299)
* **Pedras** (1290 – 1319 birželio 25), de los Kamros, Almasano, Berlango, Monteagudo ir Sifuenteso senjoras
* **Felipe** (1292 28 gegužės – 1327 balandžio 13/30), de Kabero ir Ribero senjoras
* **Beatrisa** (1293 – 1359 spalio 25); vyras: nuo  1309 rugsėjo 12 Portugalijos karalius**[[Afonsu IV]]** (1291 vasario 8 – 1357 gegužės 28)

## Galerija

|-
Ferdinandas IV (Kastilija)

**Ferdinandas IV** (1285 m. gruodžio 6 d. Sevilijoje, Ispanijoje – 1312 m. rugsėjo 7 d. Ispanijoje) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1295 m. balandžio 25 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1295 m. balandžio 25 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1295 m. balandžio 25 d. iki mirties.

## Santuoka ir vaikai
1307 metais Ferdinandas vedė Knstancą, Portugalijos karaliaus Dinišo I dukterį. Nuo tos santuokos gimė trys vaikai:
* Leonora (1307–1359) Aragono karaliaus Alfonso IV žmona.
* Konstansa (1307–1310)
* Alfonsas XI (1311 rugpjūčio 13 – (1350 m. kovo 26 arba 27) Kastilijos ir Leono karalius.

## Galerija

}}

|-
Mūsų Ukraina

**Liaudies sąjunga „Mūsų Ukraina“** () – Ukrainos politinė partija, vadovaujama buvusio šalies prezidento Viktoro Juščenkos. Įkurta 2005 m. vietoje to paties pavadinimo liaudies bloko (sukurtas 2001 m.).

## Politinė idiologija
Tai dešiniųjų pažiūrų partija pasisakanti už Ukrainos euroatlantinę integraciją. Ideologijos – liberalizmas, neokonservatizmas.

## Palaikymas
Ukrainos parlamento rinkimų rezultatai (2006 m.). Mūsų Ukrainos rezultatai apylinkėse:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.nu-ns.com.ua/
Alfonsas XI (Kastilija)

**Alfonsas XI** (; 1311 m. rugpjūčio 13 d. Salamankoje, Ispanijoje – 1350 m. kovo 26 d. Gibraltare) – Kastilijos karalius, valdė nuo 1312 m. rugsėjo 7 d. iki mirties. Leono karalius, valdė nuo 1312 m. rugsėjo 7 d. iki mirties. Galisijos karalius, valdė nuo 1312 m. rugsėjo 7 d. iki mirties.

## Biografija
Kai 1312 m. mirė Kastilijos ir Leono karalius Ferdinandas IV, sūnui buvo vos vieneri metai. Tuo metu Kastilijoje buvo gili politinė krizė ir regento funkcijas perėmė Alfonso XI močiutė Marija de Molina. Jai 1321 m. mirus, karalystėje vėl įsiplieskė kova dėl regento vietos. Alfonsą XI tuo metu saugojo Valjadolido riteriai. 1325 m. Alfonsas XI buvo paskelbtas pilnamečiu ir sutuoktas su Konstansa Manuel. Jaunasis karalius ėmė susidoroti su prieš jį bruzdėjusiais didikais. Daugiausia šioje kovoje karalius rėmėsi laisvųjų miestų luomų parama – kortesais. 1327 m. jis išsiskyrė su Konstansa Manuel ir po metų susituokė su Marija Portugale. Tuo metu Kastiliją ir Leoną nuolat puldinėjo Granados emyratas. Kovai su juo, Alfonsas XI susivienijo su Aragono karalyste ir Portugalija. 1340 m. spalio 30 d. jungtinė Kastilijos, Aragono ir Portugalijos kariuomenė Salado mūšyje įveikė Granados emyrato ir Marinidų kariuomenę. 1344 m., padedant Genujos pajėgoms, Alfonso XI kariuomenė užėmė Alchesirasą. 1350 m. Alfonsas XI bandė susigrąžinti ir Gibraltarą, tačiau šios tvirtovės apsiausties metu mirė nuo Europoje siautėjusios maro epidemijos.

## Santuokos ir vaikai
1-oji žmona: nuo 1325 m. lapkričio 28 d. **Konstansa Manuel** (apie 1323–1345), Viljenos senjoro Chuano Manuelio ir Konstancijos Aragonietės duktė. Nuo tos santuokos vaikų nebuvo. 

2-oji žmona: nuo 1328 m. rugsėjo **Marija Portugalė** (1313–1357), Portugalijos karaliaus Afonsu IV ir Beatrisės Kastilietės duktė. Vaikai:
* **Fernando** (1332–1333)
* **[[Petras (Kastilija)|Petras I]]** (1334–1369), Kastilijos ir Leono karalius nuo 1350 m.

## Šaltiniai

|-
Henrikas II (Kastilija)

**Henrikas II** (; 1334 m. sausio 13 d. Sevilija, Ispanija – 1379 m. gegužės 29 d. Santo Domingo de la Kalsada, Ispanija) – Kastilijos karalius, Leono karalius, Galisijos karalius, valdė nuo 1366 m. balandžio 5 d. iki 1367 m. balandžio mėn. ir nuo 1369 m. kovo 22 d. iki mirties.

## Biografija

Trastamarų dinastijos pradininkas. Kastilijos karaliaus Alfonso XI nesantuokinis sūnus. Prancūzijos padedamas 1366–1379 m. kovojo dėl valdžios su pusbroliu Petru I Žiauriuoju, jį nužudė. vėliau teisę į sostą gynė kovodamas su Aragono, Granados, Portugalijos, Navaros karaliais. Iki 1370 m. Prancūzijos pusėje dalyvavo Šimtamečiame kare. Prancūzijos pavyzdžiu įvedė paveldimus kunigaikščių, markizų titulus, kuriuos kartu su dvarais dalijo savo šalininkams.

## Šaltiniai

|-

|-
Puslaidininkių fizikos institutas

**Puslaidininkių fizikos institutas** (sutr. **PFI**) – Lietuvos mokslo institutas, veikęs 1967–2010 m. Atliko fizikos, elektronikos, medžiagotyros, aukštųjų technologijų ir pirminės metrologijos sričių tyrimus ir eksperimentinę plėtrą, dalyvavo bendruose projektuose su Lietuvos įmonėmis, skatino aukštųjų technologijų pramonės plėtrą.

## Istorija

Institutas įkurtas 1967 m. sausio 1 d., jį atskyrus nuo LTSR Mokslų akademijos Fizikos ir matematikos instituto. Pirmuoju jo direktoriumi tapo Juras Požela, iki tol vadovavęs Fizikos ir matematikos institutui. 1969 m. buvo suteiktas TSRS vadovaujančios mokslo įstaigos, nagrinėjančios puslaidininkių fizikos, karštųjų elektronų ir plazmos puslaidininkiuose problemas, statusas. Tais pačiais metais institutas buvo apdovanotas Darbo raudonosios vėliavos ordinu. 1991 m. reorganizuotas į savarankišką valstybinį mokslinių tyrimų institutą.

1977 m. birželio 2 d. Stepono Ašmonto, Juro Poželos ir Konstantino Repšo 1970 m. atrastas ir ištirtas elektrinio laidumo ir elektrovaros jėgos asimetrijos susidarymo vienalyčiame izotropiniame puslaidininkyje reiškinys buvo pripažintas atradimu ir tapo pirmuoju moksliniu atradimu, užregistruotu Lietuvoje.

1993 m. PFI įkurtas Mokslo ir technologijų parkas, skirtas palengvinti mokslininkų bendradarbiavimą su Lietuvos pramone ir mokslinių pasiekimų diegimą praktikoje.

2010 m. sujungtas su Fizikos ir Chemijos institutais į Fizinių ir technologijų mokslų centrą.

## Mokslinė veikla

Pagrindinės instituto veiklos kryptys:
* Naujų medžiagų tyrimas ir nanotechnologijų kūrimas;
* Medžiagos ir elektromagnetinės spinduliuotės sąveikos, fliuktuacijų ir chaoso tyrimai;
* Kietakūnių jutiklių, energiją tausojančių technologijų kūrimas;
* Informacinių technologijų, matų vienetų valstybinių etalonų ir pirminių matavimo metodų kūrimas.

## Laboratorijos

* Aukštatemperatūrio superlaidumo laboratorija,
* Didelės galios impulsų laboratorija,
* Epitaksinių struktūrų laboratorija,
* Fliuktuacinių reiškinių laboratorija,
* Jutiklių laboratorija,
* Kietojo kūno teorijos laboratorija,
* Mikrobangų laboratorija,
* Mikroelektronikos laboratorija,
* Nevienalyčių struktūrų laboratorija,
* Optoelektronikos laboratorija,
* Plazminių reiškinių ir chaoso laboratorija,
* Puslaidininkių analizės laboratorija,
* Puslaidininkių optikos laboratorija,
* Terahercų elektronikos laboratorija.

Metrologija:
* Cheminės metrologijos laboratorija,
* Elektros dydžių etalono laboratorija,
* Laiko ir dažnio etalono laboratorija,
* Temperatūros vieneto etalono laboratorija.

## Direktoriai

* 1967–1985 m. – Juras Požela,
* 1985–1989 m. – Algirdas Šileika,
* 1989–2010 m. – Steponas Ašmontas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Fizinių ir technologijos mokslų centro tinklalapis
Japonijos imperija

**Japonijos imperija** () – valstybė, gyvavusi nuo Meidži restauracijos 1868 m. iki naujos konstitucijos priėmimo 1947 m. Imperija buvo dabartinės Japonijos pirmtakė. Šalies sparti industrializacija ir militarizacija lėmė Japonijos virtimą galinga imperija, II pasaulinio karo metais įstojusią į Ašies sąjungą ir užkariavusią didžiąją Pietryčių Azijos dalį. Nors kariaujant Ramiajame vandenyne Japonijai sekėsi, karui besibaigiant patyrusi daugybę sutriuškinimų, o galų gale JAV bombardavus Hirošimą ir Nagasakį, Japonija 1945 m. rugsėjo 2 d. kapituliavo. JAV okupavus Japoniją, panaikinta imperija ir, spaudžiant amerikiečiams, paskelbta nauja konstitucija. Šalis išbuvo okupuota iki 1952 m.

Imperialistinės Japonijos egzistavimo laikotarpiu šalį valdžiusių imperatorių pomirtiniais vardais (Meidži, Taišio, Šiova) pavadinti ir laikotarpiai, kurių metu viešpatavo šie imperatoriai.

## Istorija

Du šimtmečius Edo laikotarpiu šiogūnų vykdyta valstybės izoliavimo politika, dar vadinama Sakoku, Kanagavos konvencija panaikinta 1854 m. Nuo to laiko buvo atnaujinta Japonijos prekyba su užsienio šalimis, pasirašyta daug prekybos sutarčių tarp Tokugavos šiogūnato ir Vakarų valstybių. Dėl tokių šiogūnato veiksmų kilo vidinis nepasitenkinimas, peraugęs į radikalų, ksenofobišką judėjimą, vadinamą *[[sonnō jōi]]* („gerbkime imperatorių, šalin barbarus“).

1863 m. kovą buvo išleistas „įsakas išvyti barbarus“ (jap. 攘夷勅命 arba 攘夷実行の勅命; *jōi chokumei* arba *jōi jikkō no chokumei*). Nors šiogūnatas nesistengė priversti įsakymą vykdyti, tas sukėlė atakas prieš šalyje gyvenančius užsieniečius ir patį šiogūnatą. 1862 m. per Namamugi incidentą samurajų būrys iš Sacumos nužudė anglą Čarlzą L. Ričardsoną, tuo užrūstindami Britų imperiją, kuri pareikalavo reparacijų, o 1863 m. bombardavo Kagošimos uostą, galop privertusi Tokugavų valdžią sumokėti kompensaciją. Užsieninių laivų apšaudymas Šimonosekyje ir atakos prieš užsieniečių nuosavybę privertė ne vien britus imtis griežtų priemonių – Didžioji Britanija, kartu su Nyderlandais, Prancūzija ir JAV ne kartą atakavo Šimonosekį. Čiošiū klano nariai taip pat buvo surengę nepavykusį Hamaguri maištą. 1866 m. Sacumos ir Čiošiū klanai sudarė aljansą, kurio pagrindinis tikslas buvo bendromis jėgomis nuversti Tokugavų bakufu. 1867 m. pradžioje, nuo raupų mirus imperatoriui Komei, sostą užėmė jo sūnus Mutsuhito (Meiji).

Tų pačių metų lapkričio 9 d. Tokugava Jošinobu užleido savo pareigas ir valdžią imperatoriui, sutikdamas būti „įrankiu, vykdančiu imperatoriaus nurodymus“. Taip baigėsi Tokugavos šiogūnato viešpatavimas. Tačiau jis vis dar išliko valstybės galva, o tuo buvo nepatenkinti imperialistai.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* OCLC 44090600 
* OCLC 46731178 

*
Albanijos futbolo federacija

**Albanijos futbolo federacija** () – pagrindinė už futbolą atsakinga organizacija Albanijoje, kuri yra įsikūrusi Tiranoje. Federacija organizuoja Albanijos čempionatą – Albanijos Superlygą, taip pat Albanijos vyrų futbolo rinktinę ir Albanijos U-21 futbolo rinktinę.

## Istorija

Albanijos federacija buvo įkurta 1930 m. birželio 6 d. Į FIFA įstojo 1932 m. 1954 m. buvo viena iš UEFA įkūrėjų.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kazys Laucius

**Kazys Laucius** (1906 m. balandžio 26 d. Kuršėnai – 1942 m. lapkričio 21 d. Sverdlovskas) – Lietuvos teisininkas, fotografas, publicistas, skautų veikėjas.

## Biografija
1927 m. baigė teisę Lietuvos universitete. 1927–1928 m. dirbo Šiaulių, 1929–1940 m. Kauno miesto ir apskrities administracinėse įstaigose. 1932–1938 m. Kauno policijos Ypatingųjų reikalų, 1938–1939 m. Teismo reikalų skyrių vadovas. 1941 m. birželio 14 d. NKVD suimtas ir išvežtas į TSRS. Sušaudytas.

Dalyvavo skautų veikloje, išplėtė Lietuvos skautų tarptautinius ryšius, 1937–1938 m. redagavo žurnalą „Skautų aidas“.

## Kūryba

1932 m. fotosekcijos prie Lietuvos policijos sporto klubo (veikė iki 1940 m.) ir 1933 m. Lietuvos fotomėgėjų sąjungos (nuo 1936 m. draugija) vienas steigėjų ir narių. 1936 m. dalyvavo tarptautinėje fotografijos parodoje Otavoje. 1938 m. Pirmosios tarptautinės fotografijų parodos Lietuvoje, Kaune, 1940 m. pirmosios Lietuvos fotomėgėjų draugijos ir Lietuvos matininkų ir kultūrtechnikų sąjungos fotosekcijos jungtinės parodos Vilniuje vienas rengėjų ir dalyvių, pastarosios – ir vertinimo komisijos narys. Parašė pirmąjį vadovėlį fotografijos mėgėjams „Fotografuoti gali kiekvienas“ (1933 m., 2 leid. 1938 m.), straipsnių teisėtvarkos, policijos, fotografijos teorijos ir praktikos klausimais. Vienas fotografijos meno Lietuvoje kūrimo pagrindėjų. Jo fotografijos spausdintos žurnaluose „Galerija“, „Naujoji Romuva“.

## Šaltiniai
Armėnijos futbolo federacija

**Armėnijos futbolo federacija** () – pagrindinė už futbolą atsakinga organizacija Armėnijoje, kuri yra įsikūrusi Jerevane. Federacija organizuoja Armėnijos aukščiausiąją futbolo lygą, prižiūri Armėnijos vyrų futbolo rinktinę. Pastaruoju metu rūpinasi futbolo aikštynų įrengimu, futbolo akademijų steigimu, dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose projektuose.

## Istorija

Federacija įkurta 1992 m. Tais pačiais metais įstojo į FIFA, po metų į UEFA.

## Prezidentai
*Nikolay Ghazaryan (1992–1994 m.)
*Armen Sargsyan (1994–1998 m.)
*Suren Abrahamyan (1998–2002 m.)
*Ruben Hayrapetyan (2002–2018 m.)
*Artur Vanetsyan (2018-2019 m.)
*Armen Melikbekyan (2019–iki šiol)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Azerbaidžano futbolo federacijų asociacija

**Azerbaidžano futbolo federacijų asociacija** () – pagrindinė už futbolą atsakinga organizacija Azerbaidžane, kuri yra įsikūrusi Baku. Federacijų asociacija organizuoja AFFA aukščiausioji lygą ir Azerbaidžano vyrų futbolo rinktinę.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jūratė Sofija Laučiūtė

**Jūratė Sofija Laučiūtė** (g. 1942 m. sausio 11 d. Darbėnuose) – Lietuvos kalbininkė, Klaipėdos ir Kretingos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
### Išsilavinimas
1963 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1971 m. Leningrado universitete apgynė disertaciją, filologijos mokslų kandidatė.

### Darbinė veikla
1963 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute.
1963–1965 m. dirbo Vilniaus universiteto filosofijos katedroje.
1966–1970 m. Leningrado universiteto aspirantė.
1971–2000 m. dirbo Rusijos mokslų akademijos Kalbotyros instituto Sankt Peterburgo filiale.
2000–2001 m. Lietuvos nacionalinio radijo direktorė.
2001 m. balandžio 4 d. - gegužės 9 d. Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos laikinoji generalinė direktorė.
2001-2011 m. Klaipėdos universiteto Humanitarinio fakulteto dėstytoja, vyresnioji mokslo darbuotoja.
2001–2003 m. Slavistikos centro direktorė.
Nuo 2007 m. Baltistikos centro direktorė, docentė.

### Visuomeninė veikla
1988–1990 m. Sankt Peterburgo lietuvių kultūros draugijos pirmininkė.
1991–1993 m. Lietuvos nuolatinės atstovybės Maskvoje įgaliotoji atstovė Sankt Peterburge.
Nuo 2011 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė.

### Kūryba
Tyrinėja baltų ir slavų santykius, etnogenezę. Nuo 1989 m. Lietuvos ir Rusijos periodiniuose leidiniuose rašo aktualiomis užsienio ir vidaus politikos temomis. Prisidėjo prie politinio judėjimo „Demokratinė Rusija“, kai kurių Rusijos demokratinių organizacijų ir partijų kūrimo.

### Šeima
Kalbininko J. Otkupščikovo žmona. Vaikai Livija, Vladimiras.

## Bibliografija
* Lietuvių kalbos žemaičių tarmės daiktavardžių kirčiavimo ypatybės, rusų kalba, 1979 m.
* Slavų kalbų baltizmų žodynas, 1982 m.
* Peterburgas Lietuvos mokslo ir kultūros istorijoje, 2002 m.

## Šaltiniai
Žalsvoji gumbuotakaktė papūgžuvė

**Žalsvoji gumbuotakaktė papūgžuvė** (*Bolbometopon muricatum*) - papūgžuvinių (*Scaridae*) šeimos žuvis.

Kūnas iki 1,3 m. Svoris apie 46 kg. Randama tarp koralinių rifų Indijos ir Ramiajame vandenynuose nuo Raudonosios jūros iki Didžiojo barjerinio rifo Australijos pietuose.
Algirdas Laucius

**Algirdas Laucius** (1928 m. liepos 6 d. Gyvakaruose, Kupiškio valsčius – 1995 m. rugsėjo 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas keramikas.

## Biografija
1953 m. baigė LSSR dailės institutą. 1953–1961 m. Vilniaus statybinių medžiagų kombinato Keramikos cecho viršininkas. 1961–1964 m. Lietuvos dailės muziejaus Parodinio ir dailės propagandos skyriaus vedėjas. 1964–1986 m. LSSR dailės fondo direktorius. 1973–1982 m. LSSR dailininkų sąjungos Taikomosios dailės sekcijos pirmininkas.

## Kūryba
Kūrė daugiausia dekoratyvinių vazų komplektus („Kontrastai“ 1972 m., „Ruduo“ 1973 m., „Jurginai“ 1976 m., „Ažūrinės“ 1978 m., „Sausra“ 1987 m.) ir dekoratyvines vazas, dubenis („Velnių šokis“, „Ąsotis“, abu 1966 m., „Tinklai“ 1967 m., „Archainis“ 1976 m., „Obels žiedai“ 1988 m.), servizus. Sukūrė keramikos interjerams (18 dekoratyvinių vazų komplektas Iževsko mašinų gamyklos kultūros namams, 1968 m.). Kūriniai monumentalūs, architektoniški, dekoratyvūs, liaudies buitinių indų ir gamtos įkvėptų formų. Dažniausiai naudojo šamotinį molį, įvairių spalvų žvilgančias, matines, kraklė glazūras, derino faktūrinius, lygius ir ažūrinius paviršius.

Nuo 1955 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Italija, Kanada, Prancūzija, Lenkija, Vokietija ir kitur). Individualios parodos:
* Vilnius – 1978 m., 1988 m., 1993 m., po mirties 1996 m., 1998 m.
* Kaunas, Šiauliai, Panevėžys – visos 1978 m.
* Maskva – 1984 m.
* Suomija – 1994 m.

## Įvertinimas
* 1971 m., 1973 m. Tarptautinės keramikos parodos Faenzoje I laipsnio diplomai
* 1978 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

## Šaltiniai
Bolivijos ryšiai

Šis straipsnis yra apie **Bolivijos ryšius**.
## Telefonija ir internetas
2005 m. Bolivijoje buvo 646 300 telefono linijų ir 2,421 milijono mobiliųjų telefonų. Daugiausia fiksuotojo ryšio telefonų yra La Pase ir kituose šalies miestuose. Mobilusis ryšys sparčiai plinta visoje šalyje. Tarptautiniams skambučiams naudojama antžeminė palydovinė sototis, veikianti per Intelsat. Bolivijos telefoninis kodas yra 591.

2006 m. Bolivijoje buvo 20 085 interneto paslaugų tiekėjai ir 480 000 vartotojų.

## Radijas ir televizija
Bolivijoje yra 171 vidutinių bangų, 73 FM bangų ir 77 trumpųjų bangų ruožo radijo stotys. Gyventojai turi apie 5,25 mln. radijo imtuvų. Yra 48 televizijos stočių, o gyventojai turi apie 900 000 televizorių.

## Šaltiniai
*CIA World Factbook
Alfonsas Laučka

**Alfonsas Laučka** (g. 1927 m. birželio 30 d. Mieliūnuose, Vabalninko valsčius – 2015 m. gegužės 25 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1951 m. baigė anglų kalbą Vilniaus universitete. 1954 m. filologijos mokslų kandidatas. 1954–1997 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1955–1958 m. Svetimų kalbų, 1958–1962 m. Romanų ir germanų filologijos, 1962–1971 m. Anglų kalbos katedros vedėjas; nuo 1970 m. docentas.

Tyrinėjo anglų k. istoriją, germanų filologijos problemas. Parengė anglų k. mokomųjų knygų studentams.

## Bibliografija
* Anglų-lietuvių kalbų žodynas = English-Lithuanian Dictionary, bendraautoriai Bronislovas Piesarskas ir Elena Stasiulevičiūtė, 1975 m., 2 d., 4 leid. 1992 m.

## Įvertinimas
* 1977 m. LTSR nusipelnęs dėstytojas

## Šaltiniai