open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skodinys

**Skodinys** – upelis Kupiškio rajone, Šimonių ir Kupiškio seniūnijose, Kupos kairysis intakas. Prasideda prie Abručiovkos kaimo, teka šiaurės, šiaurės rytų kryptimi, žemupyje pasuka į šiaurės vakarus, įteka į Kupą 7,9 km nuo jos žiočių, ties Plundakais. Dalis vagos sureguliuota; nuo vidurupio ir beveik iki žiočių teka natūralia, vingiuota, medžiais ir krūmais apaugusia vaga. Įteka Šepeta (kairysis intakas) ir Voškilys (dešinysis).

Aukštupyje upelio vagą kerta Kupiškio–Utenos, žemupyje – Panevėžio–Daugpilio plentas. Prie Skodinio įsikūrę Gaigalių, Papilių, Skodinių ir Čiovydžių kaimai.

Upėvardis kildinamas nuo kaimo pavadinimo *[[Skodiniai]]* (šis nuo asmenvardžio **Skodinis*).

## Šaltiniai
Panamos karališkoji audiencija (1538–1543)

**Panamos Karališkoji audiencija Tiera Firmėje** () – trumpalaikis Ispanijos imperijos administracinis vienetas, audiencija, egzistavęs 1538–1543 m.

## Raida
Audiencija buvo įkurta 1538 m. Karolio V karališkuoju dekretu. Ši audiencija buvo trečioji, įkurta Naujajame Pasaulyje, po Santo Domingo ir Meksiko. Kadangi tuo metu Ispanija buvo pradėjusi intensyvią kolonizaciją didžiulėse teritorijose Pietų ir Centrinėje Amerikoje, naujajai audiencijai buvo priskirti visi plotai, kurie driekėsi nuo Fonsekos įlankos šiaurėje iki Magelano sąsiaurio pietuose. Kitaip sakant, jos teritorija *de jure* apėmė beveik visą Pietų Amerikos žemyną (iki Tordesiljo sutarties linijos rytuose), Nikaragvos, Kosta Rikos, Panamos teritorijas. Tačiau iš tiesų tuo metu Ispanija dar valdė tik kai kurias pakrančių teritorijas. Audiencija ribijosi su Meksikos audiencija šiaurėje ir su Santo Domingo audiencija Karibų jūroje.

Šios didelės teritorijos administraciniu centru tapo Panamos miestas, kadangi tuo metu tai buvo labiausiai ispanų įsisavinta jos gyvenvietė. Audiencija turėjo vienintelį prezidentą – Pérez de Robles, kuris pakeitė senąjį Naujosios Kastilijos gubernatorių Pedro Vásquez de Acuña.

Audiencija buvo panaikinta po penkerių metų – 1543 m. Jos teritorijos Pietų Amerikoje priskirtos naujai įkurtai Limos audiencijai, o Centrinėje Amerikoje – Gvatemalos audiencijai.

## Administraciniai vienetai

Audiencijai buvo priskirti šie administraciniai vienetai (gubernijos):
* Naujojo Leono gubernija (toliausiai pietuose, Patagonijoje);
* Naujosios Andalūzijos gubernija (Argentinoje ir Urugvajuje);
* Naujojo Toledo gubernija (Bolivijoje ir Argentinoje);
* Naujosios Kastilijos gubernija (Peru ir Ekvadore);
* Tiera Firmė (Kolumbijoje, Panamoje ir Venesueloje):
** Naujoji Granados karalystė (Kolumbijoje);
** San Chuano provincija (Kolumbijoje);
** Kartachenos provincija (Kolumbijoje);
** Santa Martos provincija (Kolumbijoje);
** Veragvos kunigaikštystė (Panamoje);
** Karališkoji Veragva, nuo 1540 m. Naujosios Kartaginos ir Kosta Rikos provincija (Kosta Rikoje);
** Nikaragvos provincija (Nikaragvoje);
Atiu

**Atiu** arba **Enuamanu** (reiškia *paukščių šalį*) – Kuko saloms priklausanti sala, esanti salyno pietuose, 187 km nuo Rarotongos salos.

## Geografija

Vulkaninės kilmės Atiu salą supa iš koralinių rifų iškilusių 6 m aukščio uolų žiedas. Koralinis rifas suformavęs 71-82 m aukščio plynaukštę. Vidinėje žiedo pusėje pasireiškianti erozija suformavusi radialinius slėnius su stačiais šlaitais. Salos plotis – 7,2 km, pakrantės ilgis – 20,12 km. Pietvakarinėje dalyje yra gėlavandenis Tiroto ežeras. Sala turtinga unikalia gamta, čia gyvena endemininių rūšių fauna.
 
## Istorija

Europiečiai Atiu atrado 1777 m. 1888 m. sala tapo Britanijos imperijos protektoratu, 1901 m. perduota valdyti Naujajai Zelandijai Kuko Salų sudėtyje.

## Gyventojai

Saloje ant centrinės kalvos išsidėstę 5 čiabuvių kaimai: **Teenui, Mapumai, Ngatiarua, Areora, Tengatangi**. Pagal 2021 m. duomenis čia gyveno 382 žmonės. Gyventojų mažėja – 1960 m. saloje gyveno 1404 žmonės. Vartojama kalba – iš polineziečių kalbų grupės, dalis gyventojų moka anglų kalbą. Pagrindinis užsiėmimas – kavos auginimas.

## Nuorodos

* Atiu salos tinklalapis
Bareirasas

**Bareirasas** () – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijos vakarinėje dalyje, 853 km nuo Salvadoro, Ešpigan Mestrės masyve, prie Grandės upės (San Fransisko intakas). Per miestą eina Brazilijos–Salvadoro plentas, yra oro uostas. Tekstilės (medvilnės valymas ir verpimas), maisto pramonė. Sojų, kukurūzų, ryžių, medvilnės, pupelių auginimo ir galvijininkystės regiono prekybinis centras. Vystomas turizmas (lankomi Galjeiros kriokliai, urvai, kalnai).

## Istorija

1881 m. sukurta Bareiraso parapija, o 1891 m. įkurta gyvenvietė.

## Šaltiniai
Baretosas

**Baretosas** () – miestas pietryčių Brazilijoje, šiaurinėje San Paulo valstijos dalyje, į šiaurės rytus nuo Ribeiran Preto, 440 km nuo San Paulo. Yra oro uostas, geležinkelis ir plentas į San Paulą. Avalynės, baldų, tekstilės, maisto (mėsos konservų, pieno, vaisių perdirbimo) pramonė. Vykdoma prekyba galvijais. Baretose vyksta svarbiausias šalyje rodeo festivalis.

## Istorija

Baretosas įkurtas 1854 m. ir pavadintas žemvaldžio Fransisko Bareto garbei. Miesto teisės suteiktos 1885 m. Geležinkelis Baretosą pasiekė 1909 m.

## Šaltiniai
Bauru

**Bauru** () – miestas pietryčių Brazilijoje, centrinėje San Paulo valstijos dalyje, 326 km nuo San Paulo, prie Bataljos upės. Yra oro uostas, per miestą eina San Paulo–Kampo Grandės geležinkelis. Chemijos, keramikos, maisto, tekstilės, baldų, odos ir avalynės, medienos apdirbimo pramonė. Prekyba kava, medvilne, žemės riešutais, ryžiais, kukurūzais. Veikia San Paulo ir San Paulo valstijos universitetų filialai, yra 3 privatūs universitetai. Veikia geležinkelių muziejus, teatras.

## Istorija

Vietovė apgyvendinta nuo XIX a. vid. ir vadinta *Divino Espirito da Fortaleza*. Miesto teisės Bauru suteiktos 1896 m.

## Šaltiniai
Panamos karališkoji audiencija (1563–1718)

**Panamos Karališkoji audiencija Tiera Firmėje** () – Ispanijos imperijos administracinis vienetas, audiencija, egzistavęs 1563–1718 m. Jis apėmė dabartinės Panamos ir vakarų Kolumbijos teritorijas.

## Raida
Audiencija buvo įkurta 1563 m. Pilypo II dekretu. Ji atkūrė to paties pavadinimo audienciją, panaikintą 1543 m., atskirdamas ją nuo Gvatemalos audiencijos, tačiau gerokai mažesniame plote. Šiaurėje ji ribojosi su Gvatemalos audiencija, rytuose – su Naująja Granados karalyste, o pietuose – su Kito audiencija.

Iš pradžių audiencija nebuvo priskirta nei vienai iš dviejų vicekaralysčių, ir tiesiogiai priklausė Ispanijos imperijai. Tačiau 1614 m. ji galiausiai priskirta prie Peru vicekaralystės ir tapo viena iš jos audiencijų. Ekonomiškai ji vis labiau silpo, teritoriją labai nusiaubė piratai.

Audiencija buvo panaikinta 1718 m., vykdant Burbonų reformas. Nepaisant to, kad 1717 m. iš šiaurinių vicekaralystės teritorijų suformuota Naujosios Granados vicekaralystė, Panama jai nepriskirta, o pasiliko tiesioginėje Limos valdžioje iki 1722 m., kuomet ji vėl atkurta kaip atskiras administracinis vienetas ir perduota Naujajai Granadai.
Tomas Glodas

**Tomas Glodas** (1902 m. lapkričio 13 d. Buižiuose – 1978 m. gruodžio 8 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, kraštotyrininkas.

## Biografija

Baigė Plokščių pradžios mokyklą, 1919 m. baigė Šakių „Žiburio“ gimnaziją. 1926 m. baigė Kauno „Saulės“ mokytojų seminariją. Neakivaizdžiai studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Filologijos skyriuje, taip pat baigė vaidybos studiją, o 1929 m. – vasarinius mokytojų fizinio lavinimo kursus.

1926–1929 m. dirbo mokytoju Kaune, Pasvalyje. 1929–1934 m. buvo Anykščių vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros, geografijos, algebros ir geometrijos mokytojas, 1934–1935 m. dirbo laikinuoju Anykščių vidurinės mokyklos direktoriumi. 1935–1940 m. buvo Anykščių valstybinės progimnazijos direktorius. 1941–1944 m. – Švenčionėlių progimnazijos direktorius, 1944–1951 m. dirbo Ignalinos gimnazijoje.

1951–1954 m. kalintas Macikų lageryje.

1955–1960 m. dirbo Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje ūkvedžiu. 1960–1963 m. buvo mokytoju. 1976–1978 m. dirbo Respublikiniame Maironio muziejuje eksponatų prižiūrėtoju. 1978 m. tardytas KGB.

## Šaltiniai
St Andrew's stadionas

**St Andrew's stadionas** – futbolo stadionas Birmingame, Vakarų Midlandse, Anglijoje. Jame namų rungtynes žaidžia Birmingham City futbolo klubas, turi 30 009 sėdimas vietas. Pavadintas pagal buvusią šv. Andriaus bažnyčią, stovėjusią šiame rajone.

## Istorija

Pastatytas ir atidarytas 1906 m. vietoje seno *Muntz* stadiono. Daugiausia žiūrovų (66 844) istorijoje susirinko 1939 m. kovo 11 d. FA Taurės rungtynėse prieš Everton FC.

Stadione tarptautines rungtynes žaidė Anglijos pagrindinė ir jaunimo futbolo rinktinės. Buvo surengti ir kiti sporto renginiai, tokie kaip regbio ar bokso varžybos. Taip pat vyko ir muzikos koncertai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Birmingham City FC svetainė 
* Stadiono video apžvalga
Portman Road stadionas

**Portman Road stadionas** – futbolo stadionas Ipsviče (Safolkas, Anglija), *Portman Road* gatvėje. Namų rungtynes nuo 1884 m. žaidžia Ipswich Town FC.

## Istorija

Stadione vyko kelios tarptautinės Anglijos jaunimo rinktinės rungtynės. 2003 m. vyko draugiškos rungtynės tarp Anglijos ir Kroatijos rinktinių. Taip pat vyko ir kiti sporto renginiai, atletikos ir tarptautinės žolės riedulio varžybos. Buvo surengti ir tokių atlikėjų ar grupių kaip R.E.M. ir Elton John muzikos koncertai.

## Nuorodos

* Oficiali Ipswich Town FC svetainė
Blumenau

**Blumenau** () – miestas pietų Brazilijoje, Santa Katarinos valstijoje, 130 km į šiaurės rytus nuo Florianopolio, prie Itažajaus upės. Yra oro uostas. Stiklo (krištolo), porceliano, medienos apdirbimo, poligrafijos, tekstilės (medvilnės) ir siuvimo, maisto (alaus, cukraus) pramonė. Prekyba apylinkėse auginamais kukurūzais, cukranendrėmis, tabaku. Vystomas turizmas (netoliese yra Sera do Itažajaus nacionalinis parkas). Veikia 1964 m. įkurtas universitetas, alaus, krištolo, ekologijos muziejai. Vyksta kasmetinis „Oktoberfest“ festivalis.

## Istorija

Blumenau 1852 m. įkūrė imigrantai iš Vokietijos. Miestas pavadintas įkūrėjo Hermann Bruno Otto Blumenau garbei.

## Šaltiniai
Borboremos plokščiakalnis

**Borboremos plokščiakalnis** () – Brazilijos plokščiakalnio dalis, esanti Brazilijos šiaurės rytuose, į šiaurės rytus nuo San Fransisko žemupio. Būdingas aukštis – 500–800 m, aukščiausia vieta siekia 1123 m. Šiaurinėje plokščiakalnio dalyje yra atlikuonių, kurių santykinis aukštis ~300 m.

Borboremos plokščiakalnis sudarytas daugiausia iš kristalinių uolienų (kristalinių skalūnų, granito, kvarcito, monsonito). Išraižytas plačių slėnių, kuriais tekančios upės sausuoju metų laiku išdžiūsta. Yra ličio, berilio, tantalo telkinių. Paviršių dengia reti pusdykumių kserofitų ir sukulentų miškai (kaatinga), bei savanos.

## Šaltiniai
Botukatu

**Botukatu** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 235 km į šiaurės vakarus nuo San Paulo, Botukatu kalnagūbryje, netoli Pardo upės. Yra oro uostas, stotis prie San Paulo–Kampo Grandės geležinkelio. Aviacijos, žemės ūkio ir pramoninių mašinų, automobilių gamybos, tekstilės (medvilnės) ir siuvimo, medienos apdirbimo, maisto pramonė. Botukatu veikia 1976 m. įkurto San Paulo valstijos universiteto filialas, istorijos, šiuolaikinio meno, kavos, istorijos, galvijininkystės muziejai. Arkivyskupijos centras.

## Istorija

Botukatu miesto teisės suteiktos 1855 m. Ilgą laiką tai buvo kavos ir gyvulininkystės centras, bet nuo XX a. antros pusės tapo mokslų ir pramoniniu miestu.

## Šaltiniai
Jurgis Gūžys

**Jurgis Gūžys** (1885 m. gegužės 24 d. Rokeliuose – 1948 m. vasario 14 d. Plungėje) – Lietuvos pedagogas.

## Biografija

Vaikystėje daraktoriaus išmokytas skaityti lietuviškai, rusiškai ir lenkiškai, lankė Aukštosios Panemunės pradžios mokyklą, paskui 1898–1900 m. tęsė mokslą Lomžos gubernijoje. 1900–1902 m. mokėsi Veiverių dviklasėje mokykloje prie mokytojų seminarijos, 1902–1904 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją.

1904–1905 m. dirbo Dobrzyno pradžios mokykloje mokytoju, 1905 m. ten pat buvo Paskrzyno pradžios mokyklos mokytojas. 1906–1915 m. dirbo Kupreliškio pradžios mokyklos mokytoju.

1915 m. pasitraukė į Rusiją. 1915–1917 m. dirbo raštininku, paskui vadovavo Karačiovo valdybos švietimo skyriui, 1917–1918 m. buvo liaudies ūkio tarybos sekretorius. 1918 m. grįžo į Lietuvą, 1918–1919 m. dirbo Vyžuonų valsčiaus komitete. 1919–1920 m. tarnavo Vidaus reikalų ministerijoje, buvo Komisijos Steigiamojo Seimo įstatymui paruošti reikalų vedėjas, paskui Savivaldybių departamento valsčių dalies vedėjas.

1920–1929 m. buvo Anykščių vidurinės mokyklos vedėjas, paskui direktorius, lietuvių kalbos ir geografijos mokytojas. 1929–1931 m. dirbo Šėtos valstybinės progimnazijos direktoriumi. 1931–1940 m. buvo Radviliškio valstybinės geležinkelio gimnazijos direktorius. 1940–1941 m. dirbo Šilalės progimnazijos direktoriumi. 1942–1943 m. buvo Žemaičių Naumiesčio progimnazijos direktorius, 1943–1944 m. – Kuršėnų progimnazijos direktorius. 1944–1945 m. dirbo Varnių progimnazijos direktoriumi.

Nuo 1945 m. buvo Plungės gimnazijos rusų kalbos ir matematikos mokytojas.

## Įvertinimas

* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 1938 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

## Šaltiniai
Safaga

**Safaga** (ar. *سفاجا*) – uostas Egipte, 53 km į pietus nuo Hurgados kurorto. Šis mažas miestas yra dažnai lankomas turistų, tad jame daug viešbučių ir kitų nakvynės vietų.

Safagoje iškasama daug fosfatų, miestas laikomas svarbia jų eksporto vieta.

Uostas buvo įkurtas tarp 282 ir 268 m. prieš mūsų erą. Iš pradžių miestas pavadintas „Filotera“, tuo metu Egiptą valdžiusio faraono Ptolemėjaus II Filadefo mirusios sesers garbei.

Šiuo metu Safaga yra populiari tarp vandens sporto mėgėjų – ypač burlenčių ir jėgos aitvarų sportininkų. 1993 m. Safagoje vyko Raudonosios jūros burlenčių pasaulio čempionatas.
Pravardė

**Pravardė** (, ) – tai netikra, išgalvota pavardė, neoficialus žmogaus, gyvūno, daikto ir pan. vardas. Jei tikrasis vardas suteikiamas dažniausiai norint pabrėžti pageidaujamas teigiamas savybes, tai pravardės paprastai atspindi realias asmens ar daikto savybes, jo kilmės vietą ir t. t. Pravardės gali būti suteikiamos asmeniui tam tikru jo gyvenimo laikotarpiu, atsitikus reikšmingam įvykiui ir būti žinomomis vien aplinkiniams. Pravardė ją turinčiam gali būti miela, įžeidžianti, pašiepianti. 

Istorinių asmenybių pravardės dažnai geriau žinomos, nei jų tikrieji vardai.
* Pagal išvaizdą:
** Karolis II Plikagalvis,
** Zaviša Juodasis,
** Erikas Rudasis,
** Pilypas IV Gražusis.
* Pagal vietovę (gimė, gyveno, pasižymėjo):
** Aleksandras Neviškis,
** Dmitrijus Donietis,
** Erazmas Roterdamietis.
* Pagal užsiėmimą:
** Jonas Krikštytojas,
** Afinėjus Mechanikas.
* Pagal charakterį:
** Ričardas I Liūtaširdis,
** Jonas II Gerasis,
** Ivanas Rūstusis,
** Simeonas Išdidusis.
* Pagal išskirtinius nuopelnus:
** Vytautas Didysis,
** Liudvikas IX Šventasis.
* Pagal reputaciją:
** Josef Mengele – „Mirties angelas“,
** Michailas Muravjovas – „Korikas“,
** Vladas Drakula – „Kuolų princas“.
* Pagal kitas savybes:
** Vsevolodas Didysis Lizdas,
** Haraldas I Kiškio Koja.

## Taip pat skaitykite

* Pseudonimas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie lietuvių kalbos pravardes
Rarotonga

**Rarotonga** – sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinių Kuko salų grupei.

Rarotonga tarp kitų Kuko salų išsiskiria kaip labiausiai apgyvendinta – 10 863 žmonės (2021 m.) iš bendro visos šalies 14 987 gyventojų skaičiaus. Čia įsikūręs salyno parlamentas, Rarotongos tarptautinis oro uostas. Sala ypač populiari tarp turistų, nes čia gausu kurortų, viešbučių, motelių. Pagrindinis Avarua miestas, įsikūręs šiaurinėje pakrantėje, – šalies sostinė.

## Geografija

Rarotongos sala – nuo vandenyno dugno virš 4 500 m pakilęs atolas su išreikštu vidiniu vulkaninių kalnų masyvu. Salos plotas – 67,19 km², pakrantės ilgis – 32 km. 4000 m gylyje vulkano skersmuo yra apie 50 km. Te Manga – aukščiausia viršukalnė saloje, 658 m virš jūros lygio. Salą supa lagūna, kuri daug kur išplatėja virš šimto metrų link rifo, toliau staigiai žemėja į gelmę. Pietrytinė lagūnos pusė plačiausia, čia daug balto smėlio paplūdimių, apaugusių palmėmis, labiausiai tinkamų turistams maudytis, plaukioti laiveliais, povandeniniam nardymui.

Salos vidurinę, kalvotąją dalį, juosia dirbamos žemės terasos, lygumos ir pelkės. Erozijos veikiamose viršukalnėse veši augmenija, gyvena saugomos faunos rūšys. Gruntiniais ar grįstais keliais galima pasiekti slėnius salos vidurinėje dalyje, bet didesnė dalis kalnų masyvo čia sunkiai pasiekiama dėl neišvystytos infrastruktūros.

## Istorija

1858–1888 m. egzistavo Rarotongos karalystė, vėliau tapusi Britanijos imperijos protektoratu, 1893 m. sukurta Kuko Salų Federacija.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Rarotonga
* Salos istorija
Rarotongos tarptautinis oro uostas

**Rarotongos tarptautinis oro uostas** () – pagrindinis Kuko salų oro uostas, esantis didžiausioje Rarotongos saloje, už 3 km nuo Avarua miesto.

2003 m. išleista 650 000 JAV dolerių terminalui ir kitoms oro uosto zonoms atnaujinti. 2010 m. įgyvendintas 8,5 mln. JAV dolerių vertės terminalo rekonstrukcijos projektas.

## Maršrutai

## Galerija

Vaizdas:Raro airport from air.JPG
Vaizdas:Air New Zealand at Rarotonga Int Airport.JPG
Vaizdas:Air Rarotonga Saab.JPG
Vaizdas:Planes at Rarotonga Airport.JPG


## Nuorodos

* Oro uosto duomenys 
* Naujas oro uosto terminalas
Dilma Rousseff

**Dilma Rusef** (g. 1947 m. gruodžio 14 d.) – 36-toji Brazilijos prezidentė. Ji buvo pirmoji moteris Brazilijoje užėmusi tokias aukštas pareigas.

Rousseff tėvai yra imigrantai iš Bulgarijos. Ji gimė Belo Horizontės mieste 1947 m. gruodžio 14 d. Jaunystėje ji prisijungė prie socialistų ir jungėsi prie įvairių judėjimų, veikusių prieš karinį režimą šalyje. Nuo 1970 iki 1972 metų Rousseff buvo kalinta ir kankinta.

Išėjusi iš kalėjimo ji pradėjo gyvenimą su būsimu savo vyru Carlos Araujo Porto Alegrė uoste ir gyveno kartu 30 metų. Jie abu buvo vieni iš šalies demokratinės darbininkų partijos kūrėjų. Vėliau Rousseff tapo Porto Alegrė miesto iždo sekretorė, dar vėliau Pietų Rio Grandės miesto energetikos sekretore. 2000 m. ji paliko demokratinę darbininkų partiją ir prisijungė prie šalies darbo partijos.

2002 m. Rousseff prisijungė prie tuometinio kandidato į šalies prezidentus Luiz Inácio Lula da Silva komandos rinkimuose. Jam laimėjus, Rousseff buvo paskirta šalies energetikos ministre. 2005 m. šalies politiką sukrėtus korupcijos skandalui ir pasitraukus ministrų vadovui José Dirceu, jo vietą užėmė Rousseff. Ji šiose pareigose dirbo iki 2010 m. Vėliau dėl prezidento rinkimų pasitraukė iš šio posto.

2010 m. spalio 31 d. šalies prezidente buvo išrinkta Rousseff. Ji tapo ne tik pirmąja prezidente moterimi šalyje, tačiau ir pirma ekonomiste, užimančia tokias pareigas.

2016 m. rugpjūčio 31 d. Brazilijos Senato balsavimu Rousseff buvo pašalinta nuo prezidento pareigų.

## Nuorodos
* Oficiali Brazilijos prezidentūros svetainė

|-

|-

|-

|-
King Power stadionas

**„King Power“ stadionas** (2002–2011 m. ***„Walkers“ stadionas***) – futbolo stadionas Lesteryje, Anglijoje. Stadione, talpinančiame 32 500 žiūrovų, nuo 2002 m. liepos namų rungtynes žaidžia Leicester City futbolo klubas. Stadionas pavadintas Tailando kelionių bendrovės „King Power“ vardu.

## Istorija

Nuo 1891 iki 2002 m. Leicester City klubas žaidė *Filbert Street* stadione, apie 300 metrų nuo „King Power“ stadiono. Oficialiai stadionas atidarytas 2002 m. liepos 23 d., jį atidarė klubo legenda Gary Lineker. Iš pradžių pagal rėmėjsu vadinosi „Walkers“, nuo 2011 m. – „King Power“ vardu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* King Power stadiono oficiali svetainė
Bet365 stadionas

**Bet365 stadionas** (, 1997–2016 m. *Britannia Stadium*) – futbolo stadionas Stoke prie Trento, Anglijoje. Namų rungtynes žaidžia Stoke City futbolo klubas. Talpina 30 089 žiūrovus.

Stadione vyko atlikėjų Bon Jovi, Bryan Adams, Elton John ir kt. muzikos renginiai.

## Istorija

Iki 1997 m. Stoke City klubas žaidė Victoria Ground stadione. 1997 m. rugpjūčio 30 d. oficialiai atidarytas naujasis stadionas. Pavadintas pagal „Britannia Co-operative Bank“. Didžiausias žiūrovų skaičius (28 218) pasiektas 2002 m. FA Taurės metu, rungtynėse prieš Everton FC.

## Šaltiniai
Aitutaki

**Aitutaki**, taip pat **Araura, Ararau** arba **Utataki**, – sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, šiauriau Rarotongos. Turi 1776 gyventojus (2021 m.). Pagrindinė ūkio šaka – turizmas (antra salyne pagal turistų skaičių). Pagrindinė gyvenvietė – Arutanga. Veikia Aitutaki oro uostas.

## Geografija
Atolo plotas 18,05 km², su **Maunga Pu** kalva virš jūros iškilęs 123 m. Supanti lagūna užima 50-74 km². Salą formuojantis barjerinis rifas yra maždaug lygiakraščio trikampio formos, kurio kraštinės ilgis 12 km. Jo pietinė pusė panirusi į vandenyną, rytinė – sudaryta iš grupės mažų salelių (tarp jų – **Mangere, Akaiami** ir **Tekopua**). Vakarinėje dalyje – turistų poilsio ir vandens pramogų vietos. Į šiaurę driekiasi derlingos žemės su auginamais tropiniais vaisiais ir daržovėmis. Dvi iš 15 Aitutaki salelių (motu) yra vulkaninės, kitos – koralinės kilmės.

Aitutaki padalinta į 8 administracinius rajonus ir 19 tapere (čiabuvių genčių žemės). Aštuoni kaimai: **Amuri, Ureia, Arutanga, Reureu, Nikaupara, Vaipae, Tautu, Vaipeka**.

## Istorija
Salą atrado kapitonas Viljamas Blajus 1789 m., plaukęs burlaiviu „Bounty“. Aitutaki tarp Kuko salų pirmoji priėmė krikščionybę.
1942 m. saloje įsikūrė JAV ir Naujosios Zelandijos karo bazės.

## Galerija

Vaizdas:Aitutakitapere.png|Salos žemėlapis
Vaizdas:Strand von Aitutaki.jpg|Pakrantė


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Aitutaki
* Aitutaki kelionių gidas
* Aitutaki tinklalapis
* Fotogalerija
Pukapuka

:: *Tai straipsnis apie salą Kuko salose, apie atolą [[Prancūzijos Polinezija|Prancūzijos Polinezijoje]] žr. [[Puka-Puka]]


*'Pukapuka** – sala [[Ramusis vandenynas|Ramiajame vandenyne]], priklausanti šiaurinei [[Kuko salos|Kuko salų]] grupei.

[[2001]] m. saloje gyveno 664 žmonės, [[2005]] m. – apie 500 žmonių, [[2021]] m. – 456. Skirtingai nei kitose salose, [[čiabuviai]] šneka savo vietine [[pukapukiečių kalba]].

== Geografija ==

Tai salyne labiausiai nutolusi sala – už 1150 km į šiaurės vakarus nuo pagrindinės [[Rarotonga|Rarotongos]] salos. Už 650 km į šiaurės rytus plyti [[Samoa]] salos. Kitos artimiausios salos – už 83 km [[Nasau]] ir už 383 km [[Suvorovo atolas|Suvorovo]] atolai. Pukapuka – atolas su trimis mažomis salelėmis ([[motu]]) – **Ko, Kotawa** ir **Wale**. Ko ir Kotawa yra negyvenamos, jose tevystoma žemdirbystė. Atolas užima apie 1,3 km² sausumos arba 4,3 km² su lagūna.

== Istorija ==

Salą atrado [[1595]] m. [[rugpjūčio 20]] d. ispanų keliautojas [[Alvaro de Mendana de Neira]], pavadinęs ją **San Bernardo''', nes tą dieną buvo minimas šv. Bernardas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pukapuka sala 
* Pukapuka
Barleta

**Barleta** () – miestas Italijoje, šiaurės Apulijoje, Barletos-Andrijos-Tranio provincijoje.

## Istorija

Barleta (gr. Bardulos, ) atsirado prieš romėnų valdymą. Vietinių genčių radiniai datuojami IV a. pr. m. e., o pavadinimas kildinamas iš finikiečių *Baal-El*. Tai jie čia įkūrė prekybos postą prekiauti su vietinėmis gentimis ir etruskais šiaurėje. Viena iš prekių buvo čia iki šiol nežinomas vynas, kuris vėliau buvo pradėtas čia gaminti ir eksportuoti. Vynuogės buvo auginamos taip sėkmingai, kad finikiečiai pradėjo šią sritį vadinti *Vyno žeme*, o graikai – *Oenotria*.

Viduramžiais Barleta tapo lombardų ir normanų tvirtove, svarbi tarpinė stotelė kryžiuočiams, Vokiečių ordinui, Tamplieriams, Maltos Ordinui. Po to kai normanai sugriovė Kanus, jų gyventojai persikėlė į Barletą. Miestas klestėjo valdant Frydrichui II, o vėliau – Anžu dinastijai. XVI a. pradžioje vykstant partizaniniam karui tarp prancūzų ir ispanų dėl Pietų Italijos, italų riteriai dvikovoje nugalėjo prancūzų karo belaisvius Barletos iššūkyje (1503 m. vasario 13 d.). Vėliau čia buvo ispanų tvirtovė, o 1528 m. Odet de Foix vadovaujami prancūzai nusiaubė miestą.

1806–1927 m. Barleta buvo rajono centras, o Napoleono laikais palaikė Joachim Murat.

Po Italijos suvienijimo Barleta buvo skurdi kaip visa Pietų Italija. Buvo prastos higienos sąlygos. Gyventojai kentėjo nuo tuberkuliozės, diarėjos, pneumonijos, raupų, maliarijos. Tačiau daugiausiai žmonių nužudė choleros epidemijos 1836, 1854, 1865, 1866, 1867, 1886 m. ir galiausiai 1910 m., kai Barletos žvejų parvežta cholera nužudė dešimtis tūkstančių žmonių Pietų Italijoje.

Mieste įvyko pirmasis susirėmimas tarp vokiečių ir italų per Antrąjį Pasaulinį karą, kai iš Fodžos į Barletą buvo atsiųsti parašiutininkai sugriauti uostą, kad jis neatitektų britams, bet italų kariai greitai pasidavė.

Po karo čia buvo pabėgėlių stovykla. Jai vadovavo meras James Bond, kuris sėkmingai trukdė nelegaliems imigrantams pasiekti Palestiną.

## Išnašos
1981 m. Dakaro ralis

**1981 m. Dakaro ralis** buvo trečiasis Dakaro ralis. Jis prasidėjo Paryžiuje ir baigėsi Dakare. Automobilių klasėje nugalėjo prancūzai René Metge ir Bernard Giroux, motociklų – Hubert Auriol.

## Maršrutas

## Šaltiniai
Nasrinė Sotudė

**Nasrinė Sotudė** (, angl. Nasrin Sotoudeh; g. 1963 m. balandžio 3 d.) – Irano teisininkė. Nuo 2010 m. rugsėjo – politinė kalinė.

## Biografija
Baigė tarptautinės teisės studijas Teherano Šahido Behešti universitete, dirbo būsto aprūpinimo ministerijoje ir valstybiniame banke. 1995 m. išlaikė advokato egzaminus. Dirbo advokate, vaikų teisių, nepilnamečių nusikaltėlių ir politinių kalinių gynėja.

Ištekėjusi už Rezos Chandano (), dviejų vaikų mama. Buvo suimta dėl kaltinimų antivalstybine propaganda (dažni interviu užsienio žiniasklaidai apie jos klientus, įkalintus po 2009 m. vykusių Irano prezidento rinkimų). Iki teismo kalinta vienutėje Evino kalėjime Teherane. Dėl draudimo pasimatyti su vaikais ir vyru badavo.

2011 m. sausį buvo pripažinta kalta savo veiksmais kenkusi nacionaliniam saugumui, vykdžiusi antivalstybinę propagandą ir priklausiusi Žmogaus teisių gynėjų centrui – organizacijai, kuriai vadovauja Nobelio taikos premijos laureatė Širinė Ebadi (angl. Shirin Ebadi, pers. شیرین عبادی).

Buvo nuteista 11 metų laisvės atėmimo, jai buvo uždrausta 20 metų dirbti teisininke ir uždrausta 20 metų išvykti į užsienį.

2011 m. rugsėjį apeliacinis teismas sutrumpino Nasrinės Sotudė laisvės atėmimo bausmę iki 6 metų.

2011 spalį nubausta draudimu matytis su vaikais ir vyru Reza Chandanu dėl atsisakymo kalėjime dėvėti čadrą (visą kūną gaubiančią drobulę). Jos vyrą R. Chandaną irgi kvietėsi Evino kalėjimo tardytojas – pasikalbėti dėl parašytų laiškų – skundų Teherano prokurorui.

## Šaltiniai
Michel Temer

**Mišelis Migelis Elijas Temeras Lulija** (*'Michel Miguel Elias Temer Lulia*, g. 1940 m. rugsėjo 23 d.) – Brazilijos teisininkas, ekonomistas ir politikas. Nuo 2011 m. sausio 1 d. iki 2016 m. rugpjūčio 31 d. ėjo šalies viceprezidento pareigas, po to, iki 2018 m. gruodžio 31 d. – prezidento pareigas.

M. Temeras yra Brazilijos demokratinio judėjimo partijos prezidentas, nors šios pareigos jam buvo sustabdytos pagal Brazilijos įstatymus, kol jis buvo šalies viceprezidentas.

M. Temeras taip pat yra 6 kartus buvęs San Paulo valstijos vadovu šalies deputatų rūmuose. Tris kartus buvo šių rūmų vadovu (1997–1998, 1999–2000 ir 2009–2010 m.). Politikas 1988 m. priklausė šalies konstitucinei asamblėjai, kuri parengė dabartinę Brazilijos konstituciją.

## Išnašos

|-

|-

|-

|-

|-

|-
Damir Petravić

**Damiras Petravičius** (g. 1963 m. liepos 17 d. Zagrebe). Buvęs kroatų futbolininkas, dabartinis A lygoje rungtyniaujančio VMFD Žalgiris Vilnius klubo treneris.

Rungtyniavo NK Zagreb, NK Inter Zaprešić, HNK Šibenik, HNK Istra Pula, Melburno „Croatia“ (Australija), „Bonn“ (Vokietija), „Eibiswald“ (Austrija) komandose. Yra žaidęs Kroatijos ir Jugoslavijos jaunimo rinktinėse.

## Trenerio karjera
Trenerio karjerą pradėjo jaunimo akademijoje NK Zagreb klube, vėliau tame pačiame klube dirbo vyriausiojo trenerio Zlatko Kranjčaro asistentu, su kuriuo 2001–2002 m. sezone laimėjo Kroatijos futbolo čempionatą. Vėliau treniravo Kroatijos antrosios lygos komandą Mladinos *Vinogradar* su kuria užėmė antrąją vietą. Kurį laiką treniravo pirmosios lygos Zagrebo NK Hrvatski Dragovoljac ir Sisako HNK Segesta Sisak. 2010 m. Petravičiaus vadovaujama „Gorica“ laimėjo trečiąją Kroatijos lygą, 2011 m. - antrąją. Tačiau į elitinį divizioną klubas nepateko, negavęs licencijos. 2011-2012 m. sezone treniravo Kroatijos aukščiausios lygos NK Karlovac klubą, bet tarpsezonyje perėjo į Vilniaus „Žalgirį“.
 
## Šaltiniai
Kašimbo kalnagūbris

**Kašimbo kalnagūbris** () – stalkalnių grandinė Brazilijos plokščiakalnio šiaurinėje dalyje, Mato Groso ir Paros valstijose. Sudarytas iš paleozojaus uolienų (smiltainio, skalūnų), slūgsančių ant prekambro kristalinio pamato. Aukštis iki 700 m. Kalnus giliais slėniais išraižę Šingu bei Tapažoso intakai (Žamanšinas, Kurua, Ipiranga, Braso Sulas ir kt.).

Šiaurinė Kašimbo kalnagūbrio dalis paskelbta nacionaliniu parku. Yra karinė oro bazė.

## Šaltiniai
Kašueiro de Itapemirinas

**Kašueiro de Itapemirinas** () – miestas rytų Brazilijoje, Espirito Sante, 165 km į pietvakarius nuo Vitorijos, prie Itapemirino upės. Per miestą eina Vitorijos–Rio de Žaneiro geležinkelis. Tekstilės ir siuvimo, maisto (cukraus, romo), cemento, baldų pramonė. Svarbus kavos auginimo regiono centras. Kašueiro de Itapemirino apylinkėse yra granito bei marmuro kasyklos.

Kašueiro de Itapemirino savivaldybė užima 864,6 km², 2022 m. joje gyveno 185 786 gyventojai. Kitos didesnės gyvenvietės: Konduru, Pakotuba.

## Istorija

Kašueiro de Itapemirinas įkurtas XIX a. vid. ir pavadintas pagal krioklį Itapemirino upėje. Miesto teisės suteiktos 1889 m., o po metų miestą pasiekė geležinkelis.

## Šaltiniai
Kampina Grandė

**Kampina Grandė** () – miestas rytų Brazilijoje, Paraibos valstijoje, 190 km į šiaurės vakarus nuo Resifės. Tai antras pagal dydį Paraibos miestas (po Žoan Pesoa). Yra oro uostas, pro Kampina Grandę eina Resifės–Fortalezos geležinkelis bei Transamazonijos plentas. Tekstilės ir siuvimo, odos apdirbimo, metalurgijos, plastiko, farmacijos, maisto (ypač cukraus) pramonė. Prekybinis regiono, kuriame auginamos agavos, medvilnė, pupelės, manijokai, verčiamasi galvijininkyste, centras. Taip pat yra tantalito ir kolumbito kasyklos. Kampina Grandėje veikia 1960 m. įkurtas universitetas, technologijų centras, istorijos ir geografijos, meno, medvilnės muziejai.

## Istorija

Vietovė portugalų buvo jau apgyvendinta bent 1697 m. Gyvenvietė vadinta *Vila Nova da Rainha*. 1864 m. suteiktas miesto statusas ir Kampina Grandės pavadinimas. XIX a. pab. – XX a. pr. šis miestas buvo vienas svarbiausių medvilnės eksporto centrų pasaulyje.

## Šaltiniai
Kuko Salų maorių kalba

**Kuko Salų maorių kalba** (*Māori Kūki 'Āirani, Rarotongan*) – oficiali valstybinė Kuko salų kalba (nuo 2003 m.). Čiabuviai ją dar vadina *Te reo Ipukarea*, kas reiškia *Protėvių žemės kalba*. Kuko Salų maorių kalba artima taitiečių kalbai bei maorių kalbai, vartojamai  Naujojoje Zelandijoje.

## Dialektai

* *Rakahanga-Manihiki*,
* *Penrhyn*,
* *Ngaputoru* (Atiu, Mitiaro ir Mauke salose),
* *Aitutaki* (Aitutaki saloje),
* *Rarotonga* (Rarotongos saloje),
* *Mangaia* (Mangaia saloje).

## Literatūra

* *A dictionary  of the Maori Language of Rarotonga*, Manuscript, Stephen Savage, Suva :  IPS, USP, 1983,
* *Kai Korero :  Cook Islands Maori Language Coursebook*, Tai Carpentier and Clive Beaumont, Pasifika Press, 1995, 
* *Maori Lessons for the Cook Islands*, Taira Rere. Wellington, 1960,
* *Conversational Maori, Rarotongan Language*, Taira Rere. Rarotonga, 1961,
* *Some Maori Lessons*, Taira Rere. Rarotonga, 1976,
* *More Maori Lessons*, Taira Rere. Suva, 1976,
* *Maori Spelling: Notes for Teachers*, Taira Rere. Rarotonga, 1977,
* *Collection of Articles on Rarotonga Language*, Jasper Buse. London, 1963,
* *Te korero o Aitutaki, na te Are Korero o Aitutaki*, Rarotonga, 1992,
* *Learning Rarotonga Maori*, Tongi Maki'uti. Rarotonga, 1999,

## Nuorodos

* 
* Kuko salų kalbos
* 2003 m. aktas apie maorių kalbą
* Maorių kalbos žodynas
Kampos dos Goitakazesas

**Kampos dos Goitakazesas** () arba tiesiog **Kamposas** – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, Pietų Paraibos dešiniajame krante, 286 km į šiaurės rytus nuo Rio de Žaneiro, netoli vandenyno pakrantės. Veikia upių ir oro uostai, pro miestą eina Rio de Žaneiro–Vitorijos geležinkelis. Vystoma chemijos (naftos ir gamtinių dujų perdirbimo), cemento, tekstilės, odos ir avalynės, maisto (ypač cukraus, mėsos ir tabako) pramonė. Prekybinis regiono, kur auginama kava, cukranendrės, kakava, ryžiai, kukurūzai, tabakas bei verčiamasi gyvulininkyste, centras. Netoli Kamposo, Atlanto vandenyno šelfe nuo 1980 m. siurbiama nafta.

Mieste veikia šie universitetai: Šiaurės Fluminensės (įkurtas 1991 m.), Kandido Mendešo (įkurtas 1902 m., seniausias privatus visoje Lotynų Amerikoje), bei keleto kitų universitetų filialai ir fakultetai. Yra barokinė bažnyčia, neoklasicistinė bazilika.

## Istorija

Portugalai regiono kolonizaciją pradėjo 1627 m., o 1677 m. įkurtas *São Salvador de Campos de Goytacazes* kaimas. Miesto statusas jam suteiktas 1835 m.

## Šaltiniai
Mohamadas Chatami

**Sajedas Mohamadas Chatami** (persų kalba: سید محمد خاتمی, angl. Sayyed Mohammad Khatami; g. 1943 m. spalio 14 d. Ardakane) – penktasis Irano Islamo Respublikos prezidentas, dirbo dvi kadencijas. Išrinktas 1997 gegužės 23 d., pareigas pradėjo eiti rugpjūčio 2. 

Pasibaigus antrajai kadencijai, atsistatydino iš pareigų 2005 m. rugpjūčio 3 d. Jis buvo antras asmuo valstybėje, nes vyriausia valdžia Irane priklauso Vyriausiam revoliucijos vadui, kuriuo nuo 1989 m. birželio 4 d. yra ajatola Ali Chameneji.

1980-1982 buvo Irano parlamento narys, paskui Kultūros ir islamiškojo vadovavimo ministras (1982–1986 ir 1989-1992), Irano nacionalinės bibliotekos vadovas 1992-1997. Taip pat buvo Kultūrinės Revoliucijos Aukščiausiosios Tarybos narys. 

Turi Vakarų filosofijos bakalauro laipsnį, įgytą Isfahano universitete. Buvo pradėjęs edukologijos magistro studijas, po to septynerius metus mokėsi Komo miesto dvasinėje akademijoje, kur pasiekė aukščiausią - mudžtahido kvalifikaciją (gali užsiimti idžtihadu). Kelių knygų autorius, politinės filosofijos specialistas.  

Buvo opozicijoje prieš Irano prezidento postą perėmusį Mahmūdą Ahmadinežadą, remia opozicinį Žaliąjį judėjimą.    

Be gimtosios persų, M. Chatami moka arabų, anglų ir vokiečių kalbas.
Maukė

**Maukė** (arba *** Akatokamanava***) – sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, plytinti jos rytinėje dalyje, už 241 km nuo didžiausios Rarotongos salos. Saloje gyvena 249 žmonės (2021 m.).

## Geografija

Maukė yra perpus mažesnė už Rarotongą – pakrantės ilgis sudaro 18 km, sala ištįsusi 6, 5 km. Saloje dominuoja centrinė vulkaninė plynaukštė, kuri aukštėja iki 30 m. Ji apsupta fosilizuoto koralinio rifo (*makatea*), iškylančio už 100 m nuo pakrantės ir besidriekiančio apie 1000 m gilyn į salos teritoriją. Nesant upių, krituliai virš salos nubėga nuo vidinių *makatea* šlaitų į pelkes, toliau filtruojasi į lagūną. Vidurinė Maukės dalis yra palyginti atvira, užimta gyvulių ganyklų, derlingoje žemėje vystoma žemdirbystė.

Maukė padalinta į 4 administracinius rajonus, kurie dar skirstomi į tapere (čiabuvių genčių žemės). Salos kaimai:
* Kimiangatau (įsikūrusi administracija),
* Ngatiarua,
* Areora (Makatea),
* Oiretumu (stovi bažnyčia).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Maukė
* Maukės žemėlapis
Pernštejno pilis

**Pernštejno pilis** () – pilis, esanti Čekijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Brno, Pietų Moravijoje.

Pilis buvo statoma 1270–1285 m. Po XV ir XVI a. perstatymo darbų *hradas* buvo paverstas galinga tvirtove. Ji atlaikė Trisdešimtmečio karo visus švedų bandymus ją užimti. Ši pilis – viena iš geriausiai išsilaikiusių Čekijos gotikinių tvirtovių. Nukentėjo per 2005 m. gaisrą.

## Nuorodos

* Hrad Pernštejn
* Pernštejn castle 
* Photos of Pernštejn castle
Brazilijos srovė

**Brazilijos srovė** – šiltoji jūrinė srovė Atlanto vandenyno vakarinėje dalyje. Teka išilgai rytinių Pietų Amerikos krantų iš šiaurės (nuo San Rokės kyšulio) į pietus (iki 35-40° p. pl.). Vandens temperatūra svyruoja nuo 14-24° C (žiemą) iki 20-28 °C (vasarą). Srovės greitis 1-3 km/h, vidutinis debitas – 10 mln. m³/s. Vandens druskingumas 35-37 ‰. Brazilijos srovė pietuose susiduria su šaltosiomis Vakarų Vėjų ir Folklando srovėmis.

## Šaltiniai
Aukštaitijos stadionas

**Aukštaitijos stadionas** – įvairios paskirties stadionas Panevėžyje, Lietuvoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Namų rungtynes žaidžia FK Panevėžys. Stadionas yra dešiniajame Nevėžio krante, vakariniame Marijonų parko pakraštyje. Stadione vyko 7 Lietuvos futbolo taurės finalai (1967, 1971, 1972, 1999, 2001, 2017, 2020 m.).

## Istorija

Stadionas pastatytas 1965 m. Buvo pavadintas Aukštaitija, kaip vienas iš Lietuvos regionų. 1968 m. pirmą ir paskutinį kartą buvo įžiebti keturi dirbtinio apšvietimo stulpai – tuomet draugiškose rungtynėse Panevėžio „Statyba“ rungtyniavo prieš... Panevėžio „Statybą“.

Didžiausias žiūrovų skaičius pasiektas 2004 m. rungtynėse tarp „Ekrano“ ir FBK Kaunas. Rungtynes stebėjo 8000 žiūrovų.

Aukštaitijos stadione yra žaidusi ir Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinė. 1995 m. rungtyniavo su Kroatija ir Slovėnija, 2000 m. – Vengrija, 2001 m. – Rumunija, 2003 m. – Islandija.

## Finalai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 2018 m. renovacija
Mitiaras

**Mitiaras** () – Ramiajame vandenyne esanti vulkaninė sala, priklausanti pietinei Kuko salų grupei. Turi 155 gyventojus (2021 m.). Nuo šios salos iki Rarotongos – 263 km, iki Maukės – 59 km.

## Geografija

Atolo plotas 22,25 km², užapvalinto stačiakampio formos. Vandenyno dugnas – 4500 m gylyje. Pakrantę supantys rifai iškilę 6-9 m, jų juosta yra 400–800 m pločio. Salos vidurinė dalis plokščia, pelkėta, yra du gėlavandeniai ežerai – vieninteliai Kuko salose. Kelios gyvenvietės: Taurangis, Atajus/Arajus, Auta, Mangarėjus, Takauė.

## Istorija

Salą atrado misionierius Džonas Viljamsas 1823 m., tuo metu saloje gyveno apie 100 žmonių. Dar iki europiečių pasirodymo salos gyventojai kentėjo nuo karingai nusiteikusių kaimyninių genčių iš Atiu salos (už 50 km). 1840 m. salą vėl atakavo priešai. 1888 m. virš salos iškelta Britų imperijos vėliava.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mitiaras
* Mitiaro aprašymas 
* Mitiaro žemėlapis
Takutea

**Takutea** – vulkaninė negyvenama sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, 21 km į šiaurės vakarus nuo Atiu salos. 

## Geografija

Artimiausia sala yra Atiu, todėl administraciniu požiūriu Takutea yra jos dalis. Kadangi ji užima vos 1,22 km² plotą, be to, rifo uolų juosiamas krantas pavojingas patogiam susisiekimui, galutinai saloje įsteigtas laukinės gamtos draustinis – ideali vieta čia perintiems tropiniams paukščiams, vėžliams. Sala iškilusi virš jūros lygio 6 m, apaugusi vien kokosinėmis palmėmis. Kartą per metus saloje surenkamas kokosų riešutų darlius, renkamos tropinių paukščių plunksnos.

## Istorija

Takutea – vienintelė iš salų, neturėjusi pastovių gyventojų. Kapitonas Džeimsas Kukas prie salos atplaukė 1777 m. balandžio 4 d. Burlaivio komanda, išsilaipinusi papildyti maisto atsargų, aptiko tik kelias laikinas trobeles, pastovaus gyvenimo pėdsakų nebuvo matyti.

## Nuorodos

* Tikutea aprašymas
* Takutea
Borussia-Park

**Borussia-Park** () – futbolo stadionas Menchengladbache, Vokietijoje. Jame namų rungtynes žaidžia Borussia VfL Mönchengladbach. Stadionas turi 54 067 vietas, iš kurių 16 145 stovimos. Tarptautinėms varžyboms stovimos vietos yra pakeičiamos į 46 249 laikinai sėdimas. Yra VIP vietos, aistruolių parduotuvė, baras ir kt.

Vyksta koncertai.

## Istorija

Naujasis stadionas pastatytas, kadangi ankstesnis Bökelbergstadion nebetenkino klubo reikmių. Naujojo stadiono statybos darbai kainavo 85 milijonus eurų. Jis atidarytas 2004 m. liepos 30 d., tądien surengtas nedidelis turnyras, kuriame varžėsi vietos „Borussia“, Bayern Munchen ir AS Monaco klubai.

## Šaltiniai
Grandė (sala)

**Grandė** () – Brazilijos sala Rio de Žaneiro valstijos pakrantėje, priklausanti *Angra dos Reis* municipijui. Sala pasižymi gražiais gamtovaizdžiais (tropiniai paplūdimiai, vešli augalija, raižytas reljefas). Salos plotas yra 193 km², aukščiausias taškas yra *Pico da Pedra D'Água* (1031 m). Saloje anksčiau buvo garsus kalėjimas, dabar jau uždarytas.

## Gamta
2019 m. sala kartu su Parati miestu buvo UNESCO pripažinta kaip pasaulio paveldo objektas.

Grandės saloje tebėra mažiausiai pažeisti Brazilijos Atlanto pakrantės lietaus miškų likučiai. Tai vienos turtingiausių pasaulio ekosistemų, pasižyminčių didžiule biologine įvairove. Saloje išlikusios didelės populiacijos išnykti galinčių rūšių, tokių kaip rausvakrūtis vaislesys (*Pyroderus scutatus*), rudasis staugūnas (*Alouatta fusca*), apykaklėtasis tinginys (*Bradypus torquatus*), raudonbruvė amazonė (*Amazona rhodocorytha*) ir plačiasnukis kaimanas (*Caiman latirostris*). Jūra apie salą pasižymi tuo, kad čia jungiasi tropinės, subtropinės ir vidutinės juostos jūrinės gyvybės formos. Tai galbūt vienintelė vieta pasaulyje, kur vienoje vietoje galima pamatyti koralus ir tropines žuvis greta magelaninių pingvinų (*Spheniscus magellanicus*) ir pietinių paprastųjų tikrųjų banginių (*Eubalaena australis*).

Visa sala yra saugoma teritorija. Didžioji jos dalis priskirta *Ilha Grande* valstybiniam parkui, o likusiose dalyse ribojama ūkinė ir statybinė veikla. Skatinamas nedidelio masto ekologinis turizmas. Saloje, neturinčioje kelių, yra virš 150 km pėsčiųjų takų, jungiančių negausius kaimelius, kuriose yra nakvynės vietos, tarpusavyje ir su paplūdimiais, kalnų viršūnėmis, kriokliais ir neliestais miškais. 

Didžiausias salos kaimas vadinasi *Vila do Abraão* (1900 gyv.), jame yra daugelis turizmo įstaigų bei parko būstinė. Į kaimą iš žemyno galima atplaukti vietiniais keltais bei greitais katamaranais. 

2010 m. sausio 1 d. saloje įvyko purvo nuošliauža, kurios metu žuvo mažiausiai 19 žmonių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Prefeitura de Angra dos Reis 
* Portal Turístico da Ilha Grande
* O Caldeirão do Diabo
Municipijus (Rumunija)

**Municipijus** (, iš ) – Rumunijos administracinio skirstymo lygis, apytiksliai atitinkantis  kai kuriose angliškai kalbančiose šalyse. Municipijais pavadinami miestai, kurie yra pakankamai dideli ir urbanizuoti. Griežtų kriterijų nėra, bet municipijais tampa dalis miestų, turinčių virš 15 tūkst. gyventojų ir išvystytą miesto infrastruktūrą. Šių kriterijų netenkinantys miesto tipo gyvenamieji punktai vadinami  'miestas', o kaimiškos gyvenamosios vietovės –  'komuna'. 

Municipijus valdo primarai (merai). Oficialaus municipijų vidinio skirstymo nėra, tačiau neoficialiai jie gali būti skirstomi į ketvirčius ar rajonus (). Išimtis yra Bukareštas, turintis žudeco lygio statusą ir oficialiai suskirstytas į 6 administracinius sektorius.
Mantikeiros kalnai

**Mantikeiros kalnai** () − kalnų masyvas Brazilijoje, Brazilijos Pietryčių regione, į vakarus nuo Rio de Žaneiro.

Mantikeiros kalnai priklauso Brazilijos plokščiakalniui. Aukščiausias taškas − Pedra da Mina (2798 m). Masyvas sudarytas iš kristalinių ir metamorfinių uolienų.

## Nuorodos
* Mantikeiros kalnai (portugalų k.)
Suvorovo atolas

**Suvorovo atolas** () – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, priklausanti šiaurinei Kuko salų grupei, 930 km į šiaurės vakarus nuo didžiausios Rarotongos salos, iš kurios yra valdoma. Sala neturi pastovių gyventojų, čia lankosi tropinių vaisių derliaus surinkėjai, koralų ieškotojai.

## Geografija

Suvorovo atolo iki 800 m pločio rifas „uždaro“ 19x13 km plotą užimančią lagūną. Patogu priplaukti laivams. Salos pakrantės ilgis yra 80 km. Atolo sausumos dalis labai nežymiai pakilusi virš jūros lygio, todėl pasitaiko, kad ciklonų sukeliamos bangos perskrodžia ją. Atolą sudaro apie 40 mažyčių salelių, motu. Atolo plotas yra vos 1,68 km², už jį mažesnis Kuko salose tik Takutea.

1978 m. atolas paskelbtas pirmuoju Kuko salose nacionaliniu parku. Čia sudarytos palankiausios gyvenimo sąlygos vietinės faunos rūšims – ypač gausiems tropiniams ir jūriniams paukščiams, didelei kokosinių krabų populiacijai, ribojant ūkinę veiklą ir turistų lankymąsi.

## Istorija

Salos pavadinimas susijęs su rusų karvedžio Aleksandro Suvorovo vardu pavadinto laivo apsilankymu 1814 m. rugsėjo 17 d. Laivo kapitonas buvo rusų keliautojas admirolas Michailas Lazarevas. Nors keliautojai rado salą visiškai negyvenamą, tačiau buvo ženklų, kad anksčiau čia lankytasi europiečių, palikusių kai kurių buities daiktų, monetų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Suvorovo atolo aprašymas
* Apie Suvorovo atolą 
* Nacionalinis parkas
* Rusų pretenzijos į atolą 
* Salos atsiskyrėlio istorija
Ojapokė

: *Apie miestą žr.: [[Ojapokė (miestas)]].*

**Ojapokė** (, ) − upė Brazilijoje ir Prancūzijos Gvianoje. Teka valstybine siena tarp Prancūzijos Gvianos ir Brazilijos Amapos valstija.

Upės ilgis apie 370 km. Ištakos prasideda Tumukumakio kalnuose. Įteka į Atlanto vandenyną, kur jos estuarija sudaro didelę įlanką.

Vandeningiausia upė būna spalio−gegužės mėnesiais.

Didžiausi intakai: Jarupis, Kamopis, Uaka.

## Šaltiniai
81-oji Oskarų teikimo ceremonija

**81-oji [[Oskaras|Oskarų]] teikimo ceremonija** buvo ceremonija, rengiama JAV Kino meno ir mokslo akademijos ir skirta pagerbti bei apdovanoti filmus, sukurtus 2008 m. Apdovanojimai vyko „Kodak“ teatre, Holivude, 2009 m. vasario 22 d., sekmadienį. Buvo apdovanotos 24 kategorijos. Ceremoniją transliavo JAV televizija ABC. Apdovanojimus pirmą kartą vedė australų aktorius Hju Džekmanas (*Hugh Jackman*).

Filmas „Lūšnyno milijonierius“ laimėjo aštuonis Oskarus ir tapo daugiausia Oskarų per tą vakarą laimėjusiu filmu. Filmas „Keista Bendžamino Batono istorija“ laimėjo 3 apdovanojimus, „Tamsos riteris“ ir „Milkas“ gavo po 2 apdovanojimus, o „Išlydėtojai“, „Hercogienė“, *„La Maison En Petits Cubes“*, „Žmogus ant lyno“, „Skaitovas“, *„Smile Pinki“*, *„Toyland“*, „Viki Kristina Barselona“ ir „WALL-E. Šiukšlių princo istorija“ laimėjo po 1 Oskarą. Ceremoniją per televizorių žiūrėjo 36 milijonai amerikiečių.

## Oskarų nominantai ir laureatai
2009 m. sausio 22 d. buvo paskelbti Oskarų nominantai. Daugiausia nominacijų gavęs filmas buvo „Keista Bendžamino Batono istorija“. Oskarų laureatai lentelėje yra paryškinti.

### Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų

Šie filmai gavo daugiau nei 1 nominaciją:

* Trylika: *“[[Keista Bendžamino Batono istorija]]„*
* Dešimt: *“[[Lūšnyno milijonierius (filmas)|Lūšnyno milijonierius]]„*
* Aštuonios: *“Tamsos riteris„* ir *“Milkas„*
* Šešios: *“WALL-E„*
* Penkios: *“[[Abejonė (filmas)|Abejonė]]„*, *“Frostas prieš Niksoną* ir *„Skaitovas“*
* Trys: *„Laumės vaikas“* ir *„Nerimo dienos“*
* Dvi: *„Hercogienė“*, *„Užšalusi upė“*, *Geležinis žmogus„*, *“[[Ieškomas (2008 filmas)|Ieškomas]]„* ir *“Imtynininkas„*

Šie filmai gavo daugiau nei vieną apdovanojimą:

* Aštuonis: *“[[Lūšnyno milijonierius (filmas)|Lūšnyno milijonierius]]„*
* Tris: *“[[Keista Bendžamino Batono istorija]]„*
* Du: *“Tamsos riteris„* ir *“Milkas“*

## Išnašos
Penrinas

**Penrinas** () – atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis šiaurinei Kuko salų grupei, labiusiai į šiaurę nutolusi salyno vieta, 1365 km į šiaurę nuo didžiausios Rarotongos salos. Artimiausia sala Rakahanga yra už 350 km. Čiabuviai dar vartoja kitus salos pavadinimus: **Mangarongaro, Hararanga, Te Pitaka**.

Gyventojų skaičius 2001 m. buvo 357, 2006 m. – apie 200, 2021 m. – 236. Vietiniai žmonės daugiausiai užimti žvejyba, juodųjų perlų auginimu. Atole yra dvi gyvenvietės. Administracija įsikūrusi **Omoka** kaime **Moananui** salelėje vakarinėje atolo dalyje, **Te Tautua** yra **Pokerere** salelėje rytiniame pakraštyje. Nuo Antrojo pasaulinio karo įrengtas oro uosto pakilimo-leidimosi takas.

## Geografija

Atolas tarp kitų salyno atolų yra didžiausias, elipsės formos, didžiausias skersmuo 11,2 km, ilgis 24,1 km. Rifo ilgis yra 77 km, lagūnos plotas 233 km². Atolą sudaro 53 motu, mažos salelės, kurių bendras plotas 9,8 km². Lagūna jungiasi su okeanu trijose vietose. Aukščiausia vieta virš jūros lygio apie 4 m. Patogi ir populiari vieta tarpiniam jachtų sustojimui kelyje iš Panamos į Naująją Zelandiją.

## Istorija

Atolas savo vardą įgijo po to, kai čia 1788 m. rugpjūčio 8 d. atplaukė kapitono Viljamo Severo (*William Cropton Sever*) laivas „Lady Penrhyn“. Penrinas smarkiai nukentėjo 1864 m., kai beveik visi gyventojai (mažiausiai 1000 vyrų ir moterų su vaikais) buvo išvežti į vergovę Pietų Amerikoje.

1856–1980 m. savo teises į atolą pagal Guano salų aktą reiškė JAV. Po 1980 m. perduotas Kuko saloms.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Atolo aprašymas
* Apie Penriną 
* Tongareva