open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Niujorko Maironio mokykla

**Niujorko Maironio mokykla** – mokykla Niujorke, mokanti vaikus lietuvių kalba. Mokykla veikia šeštadieniais, mokiniai mokosi lietuvių kalbos, istorijos, geografijos, dainavimo ir tautodailės.

## Istorija
Niujorko Maironio lituanistinė mokykla įkurta 1950 m. Ją įsteigė lietuviai, kurie Antrojo pasaulinio karo metu pasitraukė iš Lietuvos. 1950 m. sušauktas tėvų susirinkimas pritarė mokyklos steigimui. Pirmuoju mokyklos vedėju tapo Antanas Šerkšnius, o į mokyklą užsiregistravo 80 mokinių. Mokyklai buvo išrūpintos patalpos Apreiškimo parapijos mokykloje Brukline ir leista ja naudotis šeštadieniais.

Septintajame dešimtmetyje užsipildžius Apreiškimo parapijos patalpoms mokyklai reikėjo ieškoti naujų patalpų. Jos buvo surastos Švč. Kūdikėlio Jėzaus mokykloje Ričmond Hile, Kvinse, kur mokslo metai prasidėjo 1971 m. su virš 150 mokinių. Aštuntame dešimtmetyje mokykla klestėjo, mokyklą pastoviai lankė apie 120 mokinių. Vykdyta plati mokyklos veikla, pastatyta daug vaidinimų: „Cirkas“, „Kelionė į Marsą“ (rež. Raimundo Balsio), „Meškiukas Rudnosiukas“ (rež R. Česnavičienės), mokykla dalyvavo dainų ir šokių šventėse, ruošė slidinėjimo savaitgalius. Į dešimtmečio galą mokinių pradėjo mažėti, teko jungti klases. Galiausiai Švč. Kūdikėlio Jėzaus mokyklos patalpos pasidarė per didelės ir per brangios; mokykla persikėlė į Kultūros Židinį.

Dešimto dešimtmečio pabaigoje pamažu mokykla atsigavo. Naujai atvykę emigrantai iš Lietuvos praturtino ir mokinių, ir mokytojų eiles. Praradus Kultūros Židinį 2002 metais, mokykla persikėlė į Atsimainymo parapijos patalpas Maspete, Kvinse. 2010 m. tėvų komiteto dėka mokykla persikėlė į Šv. Pranciškaus di Paolo parapijos patalpas – visai netoli Apreiškimo parapijos, kur mokykla pačiomis pirmomis dienomis rūpinosi lietuvių kalbos ir kultūros išlaikymu.

## Išnašos
Sen Lo

**Sen Lo** () – miestas šiaurės vakarų Prancūzijoje, Normandijoje, Kotanteno pusiasalyje, prie Viro upės. Manšo departamento centras. Keliai į Šerbūrą, Bajo, Virą, Vildje le Pualį, Kutansą. Elektrotechnikos, elektronikos, siuvimo, kosmetikos, maisto (pieno) pramonė, automobilių kėbulų gamyba. Žemės ūkio produkcijos prekyba. Turizmas. Apylinkėse plėtojama žirgininkystė.

Veiki dailės (yra XVI a. gobelenų), Normandijos bokažo muziejai, biblioteka, teatras. Yra XIII a. gotikinė Švč. Dievo Motinos bažnyčia, viduramžių įtvirtinimų liekanos.

## Istorija
Galų-romėnų laikais vietovė vadinta Briovera (), bet VIII a. pervadinta čia gyvenusio Kutanso vyskupo Šv. Laudo garbei. 890 m. miestą nusiaubė vikingai. Sen Lo buvo svarbus Normandijos įtvirtintasis miestas, iki 1576 m. priklausęs Kutanso vyskupams. Nusiaubtas per 1337−1453 m. Šimtametį karą, o 1562 m. užimtas hugenotų. 1795 m. Manšo departamento sostinė iš Kutanso perkelta į Sen Lo.

XIX a. pr. įrengtas kanalas link Kotanteno pusiasalio uostų, o 1858 m. nutiestas Paryžiaus–Šerbūro geležinkelis.

Per II pasaulinį karą, 1944 m. birželį sąjungininkams išsilaipinus Normandijoje, Sen Lo miestas buvo visiškai sugriautas. Liepos 18 d. užimtas amerikiečių. Po 1948 m. miestas atstatytas (įskaitant bažnyčią ir viduramžių įtvirtinimus).


WW2 Liberation of France c 1944-45 Allied US troops Normandy etc Libération de la France à la fin de la Seconde Guerre mondiale Photos en couleurs Photos Normandie Flickr soldiers beach ruins etc 71.jpg|Sen Lo griuvėsiai po II pasaulinio karo
Beffroi de Saint-Lô-8098.jpg|Varpinė
SaintLoEgliseND 02.jpg|Švč. Dievo Motinos bažnyčia
Saint-Lô - Rue Béchevel.JPG|Beševelio gatvė 


## Šaltiniai
Mulenas

**Mulenas** () – miestas vidurio Prancūzijoje, į šiaurės vakarus nuo Liono, Aljė upės pakrantėse, Centrinio masyvo šiaurinėje dalyje; Aljė departamento administracinis centras. Yra nedidelis oro uostas, praeina Paryžiaus–Klermon Ferano geležinkelis ir plentas, atšakos į Dižoną, Limožą. Mašinų gamyba, baldų, elektronikos, odos ir avalynės, maisto pramonė. Turizmas. Veikia Burbonų istorijos, meno ir archeologijos muziejai, biblioteka (joje saugoma XII a. miniatiūromis iliustruota Savinji Biblija).

Mulene yra XVI–XVII a. liepsnotosios gotikos Švč. Dievo Motinos katedra su žymiu XV a. nežinomo olandų autoriaus (vadinamo Muleno Meistru) triptiku; taip pat yra XV–XVI a. vitražų. Taip pat yra XV a. sargybos bokštas su laikrodžiu, XIV a. Burbonų pilies donžonas (dalis pilies veikia kaip kalėjimas), įvairūs XV–XVI a. pastatai.

## Istorija
Mulenas – istorinė Burbonės regiono sostinė ir Burbonų dinastijos rezidencija. Ypač miestas suklestėjo po 1327 m., kai Burbonai gavo kunigaikščių titulą. 1523 m., konfiskavus konetablio Burbono valdas, Mulenas prijungtas prie karaliaus domeno. 1566 m. čia pasirašyti Muleno ediktai, kuriais sureguliuotos feodalų ir dvasininkijos privilegijos.


Moulins-cathedrale-notre-dame.JPG|Muleno katedra
Moulins-allier-bruecke-fischtreppe-li-d.jpg|XVIII a. tiltas per Aljė upę
Moulins-la-mal-coiffee.JPG|Burbonų pilis
Moulins, France - 50480403452.jpg|Miesto centras


## Šaltiniai
Melenas

**Melenas** () – miestas Prancūzijoje, Il de Franse, 50 km į pietryčius nuo Paryžiaus, abipus Senos upės, prie šiaurinio Fonteblo miško pakraščio; Senos ir Marnos departamento centras. Per miestą eina Paryžiaus–Dižono geležinkelis ir plentas. Lėktuvų variklių gamyba („SNECMA“), chemijos ir farmacijos, maisto (sūrių, alaus, malimo) pramonė. Apylinkėse auginami javai, cukriniai runkeliai, daržovės, veisiami pieniniai galvijai.

Melene veikia nacionalinė civilinės aviacijos mokykla (nuo 1948 m.), biblioteka, miesto muziejus (archeologija, prancūzų, italų, flamandų tapyba, vidurinių amžių skulptūros, senieji baldai, porceliano ir fajanso dirbiniai), XIX a. skulptoriaus Anri Čapu, Nacionalinis žandarmerijos tradicijų, SAFRAN grupės aeronautikos ir kosmoso muziejai.

Melene yra XI a. romaninė Švč. Dievo Motinos bažnyčia (atstatyta XIX a.), liepsnotosios gotikos Šv. Aspazijos bažnyčia (1555 m.), Švč. Jėzaus Kristaus Išganytojo vienuolynas (XI a.), pranciškonų vienuolynas (1616 m.). Šalia Meleno yra *Vaux-le-Vicomte* pilis (pastatyta 1661 m., su prancūziškuoju parku).

## Istorija
Antikiniais laikais čia buvęs galų genties senonų miestas Meledunas (), minimas Julijaus Cezario. Romėnų kurjeriai čia keisdavo arklius. Apie 500 m. Chlodvigas I Meleną dovanojo romėnų-galų didikui Aurelijanui. IX a. miestą kelis kartus nusiaubė normanai. Vėliau Melenas tapo Kapetingų dinastijos karalių rezidencija. 1415 m. Meleną užėmė Anglijos karalius Henrikas V. 1430 m. miestą išvadavo Žana d'Ark.

Nuo 1790 m. – prefektūros centras. Smarkiai subombarduotas per II pasaulinį karą.


Collégiale Notre-Dame Melun 5.JPG|Meleno katedra
2021-11-05 14-59-44 - Melun - Église Saint-Aspais.jpg|Šv. Aspazijos bažnyčia
MuséeGN1 Domenjod 140916.jpg|Žandarmerijos muziejus
Melun Hôtel de Ville 68.JPG|Rotušė


## Šaltiniai
Lyriškas gangsteris (2004 albumas)

**Lyriškas gangsteris** – pirmasis solinis Lietuvos hiphopo atlikėjo Kipišo albumas, pasirodęs 2004-ųjų balandžio 5 d., jį išleido leidybinė bendrovė „Melodija“. Albumą prodiusavo Viva iš grupės „Green Sun Club“ ir A. Drėma. Titulinei kompozicijai buvo nufilmuotas vaizdo klipas.

Pasak Kipišo, albume maišosi gangsta repo ir raggamuffin stiliai, o dalį dainų daugiausiai įtakojo jamaikietiška muzika bei regis. Vienas iš albumo kūrinių „Pinigai“ buvo įrašytas kartu su Willux iš grupės „Skamp“.

Albumas buvo įrašytas studijose “Green Sun Club” ir “Zymozek Sonic” studijose.

## Dainos

#Lyriškas Gangsteris 3:17
#Tomas Turi Ginklą 3:33
#Skit - Mintys 1 1:22
#Kažkas Čia Ne Taip 3:33
#Skit - Mintys 2 1:16
#Pinigai (su Willux) 4:38
#Man Liūdna 3:26
#Skit - Mintys 3 1:20
#Daktaras Vasara 3:34
#Gimtadienis 2:50
#Kai Aš Einu Tenai 2:30
#Tiesiog Aš Myliu 2:12
#Man Žiemą Šalta 2:43



## Šaltiniai
Galway United (moterys)

**Galway United moterų komanda** arba **Galway United WFC** – Airijos moterų futbolo komanda iš Golvėjaus. Rungtyniavo Nacionalinėje moterų lygoje (). 

## Istorija

Klubas įkurtas 1937 m. Vyrų komanda dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.

### Galway WFC

Moterų komanda dalyvavo aukščiausioje šalies lygoje.

### Galway United
2022 m. rugsėjį Galway WFC paskelbė, kad „nenoromis“ pasitrauks iš kito sezono moterų nacionalinės lygos: „Tikimės, kad kiti asmenys ar subjektai perims mantiją ir tęs vyresnio amžiaus ir nepilnamečių moterų futbolo tradicijas Golvėjuje 2023 m.“.

2022 m. spalio 5 d. „Galway United“ klubas paskelbė, kad 2023 m. jie perims Golvėjaus moterų komandų valdymą. Naujuoju vyriausiuoju treneriu buvo paskirtas Phil Trill, 2022 m. dirbęs Alan Murphy asistentu Galway WFC. Jis tikėjosi užsitikrinti didžiąją dalį esamos komandos kitam sezonui.

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Eamonn Deacy Park“ stadione, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų. Trys tūkstančiai sėdimų vietų.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  O`Neills (metai nežinomi);

## Taip pat skaityti
* Galway United FC – apie klubo pagrindinę vyrų komandą;
* Galway (moterys) – Golvėjaus moterų futbolo klubą;

## Išnašos

## Nuorodos
* **[https://galwayunitedfc.ie/first-team-women/ Oficiali klubo svetainė] **
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
Konkarno

**Konkarno** (, ) – miestas vakarų Prancūzijoje, Bretanėje, Finistero departamente, į pietryčius nuo Kempero. Uostas Atlanto vandenyno (La Foreto įlankos) pakrantėje. Keliai į Kemperą, Kemperlė, keltas į Sen Nikola salą. Žvejyba (daugiausia gaudomos sardinės, tunai). Verčiamasi žuvų konservų gamyba, yra nedidelė laivų statykla. Vystomas turizmas (pajūrio kurortas).

Konkarno yra žvejybos muziejus su akvariumu. Senamiestis apjuostas mūro siena (seniausias bokštas XIV a.) yra saloje. Mieste yra romaninė-bizantinė Švč. Marijos Širdies bažnyčia (pastatyta 1929 m., 1994–1995 m. sugriuvo), neogotikinė Keriolė pilis (1883 m.), Moro rūmai (XV a.)

## Istorija
Konkarno rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1050 m., priklausė Landeveneko abatijai.


Concarneau - la ville close à marée basse.jpg|Senamiestis
Château de Kériolet (2).jpg|Keriolė pilis
Concarneau - Église Saint-Cœur-de-Marie - 1.jpg|Švč. Marijos Širdies bažnyčios liekanos
Concarneau Remparts Sud 01.jpg|Miesto sienos


## Šaltiniai
Briv la Gajardas

**Briv la Gajardas** () – miestas Prancūzijoje, Korezo departamente, Centriniame masyve, prie Korezo upės, į pietryčius nuo Limožo. Miestas įsikūręs ties Limuzeno, Perigoro ir Kersi istorinių žemių sandūra. Yra oro uostas, praeina Paryžiaus–Tulūzos ir Bordo–Ženevos geležinkeliai bei plentai. Metalo konstrukcijų, mašinų gamyba, elektrotechnikos ir elektronikos, popieriaus, siuvimo, maisto pramonė. Brivo baseinas apsaugotas nuo klimato ekstremumų, todėl tai derlinga žemės ūkio sritis – javų, vaismedžių, daržovių auginimo, galvijų veisimo regiono prekybos centras.

Veikia meno ir istorijos (Labenšo) muziejus (XVI a. pastate). Mieste yra pilis, romaninė XII–XIV a. Šv. Martyno bažnyčia, gotikiniai namai.

## Istorija
Miestą įkūrė romėnai – tada jis vadintas Briva Kurecijais (). Viduramžiais buvo Žemutinio Limuzeno sostinė. 1226 m. Briv la Gajare vienuolyną įkūrė Šv. Antanas Paduvietis.


Brive-la-Gaillarde, Collégiale St Martin PM 12273.jpg|Šv. Martyno bažnyčia
Brive-la-Gaillarde - Maison Treilhard -01.JPG|Miesto architektūra – Treilaro namas
Bus Brive-la-Gaillarde Aout19.jpg|Miesto gatvė
Correze river in Brive-la-Gaillarde.jpg|Korezo upė mieste


## Šaltiniai
Bar le Diukas

**Bar le Diukas** () – miestas šiaurės rytų Prancūzijoje, Lotaringijoje, į vakarus nuo Nansi, išsidriekęs siaurame Orneno upės slėnyje; Mezo departamento administracinis centras. Praeina Reimso–Nansi geležinkelis, plentai į Vitri le Fransua, Verdeną, Tūlą; praeina Marnos–Reino kanalas. Mašinų gamyba, tekstilės, siuvimo, medienos apdirbimo, maisto pramonė. Apylinkėse auginami vynuogynai. Bar le Diukas garsėja nuo XIV a. gaminama ypatinga serbentų uogiene, dėl kurios iš uogų sėklos išrenkamos rankomis.

Veikia miesto muziejus. Yra pilies liekanos, bažnyčios (XIII–XVIII a.; svarbiausia – Šv. Sebastijono, Švč. Dievo Motinos), renesansiniai ir barokiniai namai.

## Istorija
Bar le Diukas kūrėsi apie 960 m. pastatytą pilį. Buvo Baro grafystės, nuo 1354 m. – Baro hercogystės sostinė. 1234 m. suteiktos miesto teisės. 1766 m. miestas prijungtas prie Prancūzijos.


Pont Notre-Dame à Bar-le-Duc.jpg|Tiltas per Ornaną
Eglise nd Bar le Duc.JPG|Švč. Dievo Motinos bažnyčia
Château des ducs de Bar-2.jpg|Baro hercogų pilis
Groseille-dutriez-FXcuisine-com.jpg|Bar le Diuko serbentų uogienė 


## Šaltiniai
Lukas Jonaitis

**Lukas Jonaitis** (g. 2006 m. spalio 30 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas. Kitados atstovavo Lietuvos U-17, U-19 rinktinėms.

## Karjera
Kitados priklausė Kaišiadorių KKSC, Kaišiadorių ŠSPC-Baltai. 

### Garliava
Nuo 2019 m. vasaros sportavo „Garliavos“ klubo jaunimo ekipose. 2021 m. liepos 2 d. debiutavo pagrindinėje klubo ekipoje Antros lygos rungtynėse prieš Džiugas B. Garliaviškiai sutriuškino varžovus rezultatu 6-0.

Nuo 2022 m. FK Garliava žaidė Pirmoje lygoje. 2022 m. birželio 26 d. Lukas Jonaitis debiutavo Pirmos lygos rungtynėse prieš Panevėžys B. Varžovai nugalėjo garliaviškius rezultatu 5-2.

### Hegelmann

Nuo 2022 m. atstovavo „Hegelmann“ klubui. Žaidė Hegelmann B komandoje. 2022 m. rugpjūčio 6 d. debiutavo Antros lygos rungtynėse prieš VJFM Fortūna. Varžovai nugalėjo garliaviškius rezultatu 4-2. Lukas Jonaitis pasižymėjo įvarčiu. 

2023 m. kovo 31 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“. Jaunasis futbolininkas susitikimą pradėjo ant atsarginių suolelio. Aikštėje pasirodė po keitimo, kai rezultatas buvo 5-0 Kauno rajono atstovų naudai. Per likusį laiką rezultatas nepakito.

2023 m. rugsėjo 3 d. atstovaudamas Hegelmann B ekipai Antros lygos rungtynėse pieš Vilniaus „Viltį“ pelnė net penkis įvarčius, o „bekai“ sutriuškino varžovus rezultatu 10-0.

2024 m. lapkričio 6 d. pelnė įvartį a lygos rungtynėse prieš Vilniaus rajono FK Transinvest. Susitikimą pradėjo ant atsarginių suolelio. Aikštėje pasirodė po keitimo rungtynių pabaigoje, kai „Hegelmann“ klubas pirmavo (3-1). Jonaitis pelnė ketvirtą įvartį savo komandai ir Kauno rajono atstovai nugalėjo varžovus rezultatu 4-1.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;
: Pirmos lygos ekipa;

## Pasiekimai, įvertinimai
;  su FC Hegelmann
*  **Antroji vieta (1):** 2024 m.

## Rinktinės
Kitados atstovavo Lietuvos U-17, U-19 rinktinėms. 

: Lietuvos U-17 rinktinė
2022 m. spalio 28 d. atstovavo Lietuvos U-17 rinktinei rungtynėse prieš Izraelį (1-1). Šiame susitikime pelnė įvartį. 2022 m. spalio 31 d. žaidė prieš kartvelus. Sakartvelo bendraamžiai sutriuškino lietuvius rezultatu 3-0.

; Lietuvos U-19 rinktinė
2023 m. rugsėjo 8 d. atstovavo Lietuvos U-19 rinktinei draugiškose rungtynėse prieš Sakartvelą. 2023 m. rugsėjo 10 d. žaidė dar vieneriose draugiškose rungtynėse prieš kartvelus.

2023 m. spalio 15 d. rungtyniavo draugiškose rungtynėse prieš Armėniją. 2023 m. spalio 17 d. sužaidė dar viename draugiškame susitikime prieš armėnus.

2023 m. lapkričio mėn. rungtyniavo EURO U19 atrankos turnyre prieš turkus, graikus ir baltarusius.

2024 m. gegužės mėn. sužaidė abiejose draugiškose rungtynėse prieš Maltą.

2024 m. birželio 7 d. žaidė Baltijos taurės U-19 turnyro rungtynėse prieš Estiją. 2024 m. birželio 11 d. rungtyniavo prieš latvius.

2024 m. rugsėjo mėn. sužaidė dvi draugiškas rungtynes prieš Armėniją, o 2024 m. spalio mėn. rungtyniavo dviejuose susitikimuose prieš kartvelus.

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Mandas

**Mandas** () – miestas pietų Prancūzijoje, Oksitanijoje, Centrinio masyvo pietrytinėje dalyje, prie Lo upės, į pietryčius nuo Klermon Ferano; Lozero departamento centras. Praeina Le Piui an Velė–Mijo geležinkelis. Medienos apdirbimo, tekstilės, maisto (alaus) pramonė; juvelyrinių dirbinių gamyba; turizmas.

Mieste yra gotikinė Šv. Privato katedra (pradėta statyti XIV a., atstatyta XVII a.), XIII a. Dievo Motinos tiltas per Lo upę, XIII–XIV a. sinagoga ir karmelitų vienuolynas, XVII a. Bahūro pilis, *Buisson de Ressouches* namas (1665 m.), XVIII a. rotušė, XIX a. pab. teatras. Išlikę XII a. tvirtovės liekanų (Atgailautojų bokštas). Mande gausu fontanų, senosios architektūros (XIII–XX a. namų). Į pietus nuo Mando prasideda Sevenų nacionalinis parkas, už 28 km yra turistų lankomas Tarno tarpeklis.

## Istorija
Mandas rašytiniuose šaltiniuose (Grigaliaus Turiečio Frankų istorijoje) minimas nuo VI a. pabaigos. Apylinkės garsėjo kaip Šv. Privato piligrimystės objektas. X a. tapo vyskupijos centru. Šimtamečio karo pabaigoje čia išplėtota vilnonių audinių gamyba, miestas tapo svarbiu prekybos centru. 1579–1580 m. Mandą nusiaubė hugenotai. XVII a. miestas atstatytas. 1721 m. Mando gyventojai smarkiai nukentėjo nuo maro. Nuo 1790 m. – Lozero departamento centras.

Per II pasaulinį karą Mando gyventojai aktyviai dalyvavo Pasipriešinimo judėjime, jo apylinkėse veikė partizanų (makizarų) būriai.


France Lozere Mende Cathedrale.jpg|Mando katedra
Maison fort Bahours Mende.JPG|Bahūro pilis
Mende Tour des Penitents.jpg|Atgailautojų bokštas
Pont Notre-Dame de Mende 2021 1.jpg|Senasis tiltas per Lo upę


## Šaltiniai
Mon de Marsanas

**Mon de Marsanas** () – miestas pietvakarių Prancūzijoje, į pietus nuo Bordo, prie Midu ir Dūzo upių santakos į Midūzą; Landų departamento administracinis centras. Yra oro uostas, ateina Bordo–San Sebastiano geležinkelio atšaka, netoliese nutiestas Bordo–Po plentas. Medienos apdirbimo, maisto pramonė. Turizmas.

Veikia pedagoginis institutas, Po–Adūro universiteto padalinys, aukštoji miškininkystės mokykla, gamtos istorijos ir meno muziejai. Mon de Marsane yra hipodromas, bulių arena. Netoliese veikia karinė oro bazė.

Išlikusi XII a. tvirtovė, XIII a. romaninis donžonas, neoklasicistinės XIX a. Šv. Marijos Magdalietės, Šv. Vincento Pauliečio bažnyčios, žandarmerija, prefektūra, *Vignotte* rotonda, rotušė ir kiti pastatai. Į šiaurę nuo miesto prasideda Gaskonės Landų regioninis parkas (saugomas Landų miškas).

## Istorija

Mon de Marsaną 1141 m. kaip savo rezidenciją įkūrė Marsano vikontas Petras. 1154–1441 m. priklausė Anglijai. Vėliau plėtojosi kaip javų ir Armanjako vyno prekybos centras, upių laivybos uostas. XVI a. pab. nukentėjo nuo religinių karų, po to atiteko Prancūzijos karaliaus žinion. Per Prancūzijos revoliuciją miestas kurį laiką vadintas Mon Maratu. Nuo 1790 m. – departamento centras.

Per II pasaulinį karą per miesto centrą ėjo Vokietijos okupuotos ir Viši režimo valdomos Prancūzijos demarkacinė linija.


Donjon Lacataye (Mont-de-Marsan, france).JPG|Tvirtovės donžonas
Rotonde Vignotte 2.JPG|Vinjotės rotonda
Town hall of Mont-de-Marsan (6).jpg|Rotušė
Eglise Madeleine MDM.JPG| Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia


## Šaltiniai
Gerė

**Gerė** () – miestas centrinėje Prancūzijoje, istoriniame Limuzeno krašte, 73 km į šiaurės rytus nuo Limožo; Krezo departamento administracinis centras. Praeina Limožo–Monliusono geležinkelis. Metalo apdirbimas, bižuterijos gamyba. Amatai. Turizmas. Veikia municipalinis muziejus (su turtinga XII–XV a. emalių kolekcija).

Pagrindinis Gerė statinys – XV a. gotikiniai *Hôtel des Moneyroux* rūmai (juose saugomi archyvai). Taip pat yra XIII a. Šv. Petro ir Šv. Pauliaus bažnyčia, XVI a. rūmai, pastatyta buvusios pilies vietoje, 5 km ilgio labirintas.

## Istorija

Gerė išaugo apie VII a. kalvų papėdėse pastatytą abatiją. Ilgą laiką tai buvo mažas žemdirbių miestelis, išaugęs nutiesus geležinkelį.


Guéret église clocher.jpg|Šv. Petro ir Šv. Pauliaus bažnyčia
Conseil départemental de la Creuse.jpg|*Hôtel des Moneyroux* rūmai 
Guéret jardin Villard (5).jpg|Miesto muziejus ir koplyčia
Bus Guéret Courtille LigneC septembre20.jpg|Miesto gatvė


## Šaltiniai
Quincy Jones

**Kvinsis Džonsas** (, gimė kaip *Quincy Delight Jones Jr.*, 1933 m. kovo 14 d. – 2024 m. lapkričio 3 d.) – amerikiečių įrašų prodiuseris, dainų autorius, kompozitorius, aranžuotojas, filmų ir televizijos prodiuseris. Per septynis dešimtmečius trukusią karjerą jis gavo daugybę apdovanojimų, įskaitant 28 „Grammy“ apdovanojimus, „Primetime Emmy“ ir „Tony“ apdovanojimus, taip pat septynias „Oskarų“ ir keturias „Auksinio gaublio“ apdovanojimų nominacijas.

K. Džonsas išgarsėjo šeštajame dešimtmetyje kaip džiazo aranžuotojas ir dirigentas, o septintojo dešimtmečio pradžioje kūrė pophitų įrašus dainininkei Lesley Gore ir dirbo aranžuotoju bei dirigentu keletui Franko Sinatros kūrinių ir džiazo pianistui Count Basie. K. Džonsas sukūrė tris sėkmingiausius popmuzikos žvaigždės Maiklo Džeksono albumus „Off the Wall“ (1979 m.), „Thriller“ (1982 m.) ir „Bad“ (1987 m.). 1985 m. K. Džonsas prodiusavo labdaros dainą „We Are the World“, kuri buvo atlikta koncerto, rinkusio lėšas Etiopijos bado aukoms, metu.

Per savo karjerą K. Džonsas be minėtų M. Džeksono ar F. Sinatros dirbo su Luisu Armstrongu, Toniu Benetu, George Benson, Rėjumi Čarlzu, Aretha Franklin, Donna Summer bei kitais atlikėjais.

K. Džonsas mirė Los Andžele savo namuose 2024 m. lapkričio 3 d.

## Šaltiniai
Tiulis

**Tiulis** () – miestas vidurio Prancūzijoje, į šiaurės rytus nuo Briv la Gajardo, Centrinio masyvo vakariniame pakraštyje, siaurame Korezo upės slėnyje; Korezo departamento administracinis centras. Praeina Klermon Ferano–Bordo geležinkelis ir plentas. Šaunamųjų ginklų, siuvamųjų mašinų, nėrinių (tiulio), žaislų, muzikos instrumentų gamyba.

Tiulyje veikia 2 aukštosios mokyklos. Yra rezistencijos ir deportacijos, ginklų, akordeonų muziejai, miesto teatras. Mieste yra daug renesansinių pastatų, XIV a. Švč. Dievo Motinos katedra, XIII a. buvęs vienuolynas, XII a. Šv. Martyno katedros liekanos (varpinė ir nava). Tiulėje vyksta tarptautinis nėrinių festivalis.

## Istorija
Tiulis minimas nuo VII a., kūrėsi aplink benediktinų vienuolyną.

Miestas augo kaip aukštos kokybės šilko (tiulio) ir ginklų gamybos centras. 1796 m., per Prancūzijos revoliuciją, katedroje įrengta ginklų gamykla, dėl to pastatas sugriuvo.

II pasaulinio karo metu naciai įvykdė Tiulio žudynes – keršydami už partizanų nužudytus vokiečių karius, jie pakorė 97 vyrus ir 321 išvežė į koncentracijos stovyklas.


Cathédrale N-D de Tulle 01.jpg|Švč. Dievo Motinos katedra
120611 (2).jpg|Miesto teatras
Tulle 18.jpg|Korezas Tiulyje


## Šaltiniai
Briton Ferry Llansawel AFC Ladies

**„Briton Ferry Llansawel“** () – Velso futbolo klubas iš Briton Ferio. Šis straipsnis apie klubo moterų komandą, rungtyniavusią Velso moterų futbolo lygoje.

## Istorija
2016–2017 m. sezone debiutavo tuometinėje aukščiausioje Velso moterų lygoje (). Debiutantės liko paskutinėje, dešimtoje, vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

2017–2018 m. sezone žaidė Pirmame divizione (II pakopa) ir tapo Pietų grupės nugalėtojomis. Po sezono perkeltos į pajėgiausią Velso moterų futbolo lygą.

Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo tuometinėje aukščiausioje Velso moterų lygoje (). Debiutantės užėmė aštuntąją vietą. 2019–2020 m. sezonas liko nebaigtas dėl pandemijos grėsmių. 2020–2021 m. sezone liko septintoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2021–2022 m. sezono žaidė Ardan South lygoje. 2023–2024 m. sezone tapo Ardan South nugalėtojomis. Dėl patekimo į pajėgiausią šalies lygą kovojo atkrintamosiose rungtynėse. 2024 m. balandžio 21 d. lemiamose rungtynėse kovojo prieš Adran North lygos nugalėtojas Llandudno Ladies ir sutriuškino varžoves rezultatu 4-0. 

Moterų ekipa nuo 2024–2025 m. sezono rungtyniavo stipriausioje Velso moterų futbolo lygoje – Adran Premier.

## Pasiekimai
;  **Velso čempionatai:**
*  **Antroji vieta (1):**  2024–2025 m.

## Sezonai

Šaltinis: 

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Macron (nežinomi metai)

## Sudėtis
* Atnaujinta: 2024 m. rugsėjo 4 d.

## Taip pat skaitykite
* Briton Ferry Llansawel AFC – apie klubo pagrindinę vyrų komandą;

## Išnašos

## Nuorodos
* **[http://www.britonferryllansawelafc.com Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
FC Hermannstadt (moterys)

**moterų FC Hermannstadt** – Rumunijos futbolo klubas iš Sibiu. Šis straipsnis apie moterų ekipą.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2015 m. Moterų futbolo ekipa 2023–2024 m. sezone Antroje lygoje () savo grupėje liko trečioje vietoje ir pateko į Rumunijos moterų aukščiausią futbolo lygą. 

2024–2025 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje (). Debiutantės iškovojo aštuntąją vietą.

## Pasiekimai
;  **[[Liga I (moterys)|Liga I]]**
*  **Čempionės (0)**: 

;  **Rumunijos futbolo taurė**
*  **Nugalėtojos**: 
*  **Finalininkės**:

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Taip pat skaitykite
* FC Hermannstadt – klubo vyrų pagrindinė komanda;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsporstarchive
Lon le Sonjė

**Lon le Sonjė** () – miestas rytų Prancūzijoje, Žiuros kalnų papėdėje, Solvano slėnyje, į pietryčius nuo Dižono; Žiuros departamento administracinis centras. Yra nedidelis oro uostas, praeina Bezansono–Breso Burgo geležinkelis ir plentas. Optikos (akinių), tekstilės, maisto (vyno, sūrių, šokolado) pramonė, žaislų gamyba. Apylinkėse plyti vynuogynai, auginami galvijai. Vystomas turizmas, balneologinis kurortas.

Veikia archeologijos, dailės, amatų muziejai, „Marselietės“ autoriaus Klodo Žozefo Ružė de Lilio namas-muziejus, teatras. Yra romaninė Šv. Deziderijaus bažnyčia (1080 m., su kripta), XV a. pranciškonų bažnyčia, VII a. benediktinų vienuolynas, XVIII a. rotušė ir ligoninė, XIX a. rokoko stiliaus teatras, termos. Keletas skulptūrų, fontanų. Yra Frederiko-Ogiusto Bartoldžio paminklas, pastatytas Ružė de Liliui. Į rytus nuo Lon le Sonjė prasideda Aukštutinės Žuros regioninis gamtos parkas.

## Istorija
Miestas žinomas nuo romėnų laikų – tada vadintas *Salinarius* dėl aplinkinių druskos kasyklų.

XIX a. Lon le Sonjė tapo balneologiniu kurortu.

## Šaltiniai
Fužeras

**Fužeras** (, ) – miestas šiaurės vakarų Prancūzijoje, Bretanėje, Ilio ir Vileno prefektūroje, 45 km į šiaurės rytus nuo Reno, prie Kuenono upės. Vienas svarbiausių Prancūzijos avalynės gamybos centrų. Siuvimo, elektronikos pramonė. Galvijų turgūs. Turizmas.

Yra X–XV a. gotikinė pilis, XIV a. varpinė, gynybinės sienos griuvėsiai su XIV–XV a. Dievo Motinos vartais, XIV–XV a. gotikinė Šv. Sulpicijaus, XV–XVI a. Šv. Leonardo bažnyčios, XVII a. vienuolynas su Liudviko XIII stiliaus bažnyčia, XIV–XVI a. rotušė, XVII a. gyvenamieji namai. Fužero apylinkėse yra megalitų.

## Istorija
Fužeras pradėjo kurtis aplink XII a. pastatytą pilį. Ji buvo svarbi gynybinė tvirtovė Prancūzijos–Bretanės pasienyje. 1166 m. pilį sugriovė Anglijos karalius Henrikas II, ji tuojau atstatyta. 1169 ir 1449 m. miestas užgrobtas anglų. 1488 m. užimtas karaliaus Karolio VIII ir prijungtas prie Prancūzijos.

XIX a. Fužere apsistodavo žymūs prancūzų rašytojai – Viktoras Hugo, Giustavas Floberas ir kt.

1944 m. miestas subombarduotas.


Fougères - tour Montfromery 20230806-02.jpg|Gynybinės sienos bokštas
Fougères (35) Remparts sud et château - 01.jpg|Miesto gynybinė siena
North facade of Église Saint-Sulpice de Fougères, seen from the ramparts of the Château de Fougères.jpg|Šv. Sulpicijaus bažnyčia
Fougères Château de Fougères Vue panoramique 18.jpg|Fužero architektūra


## Šaltiniai
ŽFK Radnički 1923

**Kragujevaco „Radnički 1923“** () – Serbijos futbolo klubas iš Kragujevaco. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniavusią aukščiausiame šalies moterų futbolo divizione.

## Istorija
Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2022–2023 m. sezone tapo moterų Pirmos lygos nugalėtojomis ir pateko į pajėgiausią lygą.

2023–2024 m. sezone moterų Superlygoje iškovojo penktą vietą.

## Pasiekimai
;  moterų Superlyga
*  **Čempionės:** 

;  Serbijos futbolo taurė
*  **Nugalėtojos**:

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* [ FLASHSCORE]
* Globalsportsarchive
Beržerakas

**Beržerakas** () – miestas pietvakarių Prancūzijoje, Dordonės departamente, į rytus nuo Bordo, prie Dordonės upės. Geležinkeliai į Bordo, Sarla la Kanedą, yra oro uostas. Maisto (vyno, tabako, konditerijos, vaisių konservavimo), chemijos (parako gamyba), odos ir avalynės pramonė; mašinų, degtukų gamyba, metalo apdirbimas. Apylinkėse auginami javai, vaismedžiai, vynuogės, tabakas.

Veikia tabakininkystės institutas, tabako muziejus (rotušėje). Yra XVI–XVII a. karaliaus rūmai, XIX a. Dievo Motinos bažnyčia, rekoletų rūsys.

## Istorija
Dabartinio Beržerako vietoje buvo priešistorinė gyvenvietė, vėliau – galų-romėnų miestas. 1152–1450 m. miestas priklausė anglams. XVI–XVII a. Beržerakas buvo protestantizmo citadelė Prancūzijoje. 1577 m. Henrikas III su hugenotų vadovais pasirašė Beržerako sutartį, siekdamas nutraukti religinius karus. 1621 m. miestą užėmė Liudviko XIII kariuomenė. 1685 m. panaikinus Nanto ediktą, garantavusį protestantų privilegijas, turėtą reikšmę prarado.


贝尔热拉克夜景.jpg|Miesto gatvė
Église Notre-Dame 2013-09-05 11-50-48.jpg|Švč. Dievo Motinos bažnyčia
Bergerac Mounet-Sully (2).jpg|Monė-Siuli rūmai
Hôtel de ville de Bergerac.jpg|Rotušė


## Šaltiniai
Pelyša (Viešinta)

**Pelyša** – upelis Lietuvos šiaurėje, Anykščių rajone, Troškūnų ir Viešintų seniūnijose; Viešintos kairysis intakas. Prasideda Čiunkių kaimo laukuose, teka į pietus, už kilometro nuo ištakų suka į vakarus, vėliau teka šiaurės vakarų kryptimi dirbamais laukais, pamiškėmis ir sodybų pakraščiais; įteka į Viešintą 19,3 km nuo jos žiočių, ties Papiliais. Netoli nuo žiočių dešiniajame krante stūkso Papilių piliakalnis, kairiajame veikia Papilių kapinės. Ties viena iš Papilio sodybų upelis patvenktas.

Beveik visa vaga, išskyrus dalį žemupio, sureguliuota, žiotys ištiesintos. Žemupys ties kapinėmis ir piliakalniu apaugęs medžiais ir krūmais. Iš dešinės įteka Žalialieknis ir Raizgys. Kaimai ties Pelyša: Čiunkiai, Pelyšėlės II, Vidugiriai, Naujasėdis, Papiliai.

Upėvardis labai archaiškas, bandomas sieti su žodžiais *palios* („užakusių ežerų pelkės, tyrumai“),  („pelkėtas ežero krantas“),  („potvynis, poplūdis“),  („žemuma, slėnis“). Plg. dak. *pala* („bala, raistas, pelkė“),  („pelkė“) ir kt.

## Šaltiniai
Lanas (Prancūzija)

**Lanas** () – miestas šiaurės Prancūzijoje, Pikardijoje, į šiaurės vakarus nuo Reimso, ant kalvos, aukštai iškilusios virš aplinkinių lygumų; Enos departamento administracinis centras. Geležinkeliai į Paryžių, Valansjeną, Amjeną, Reimsą, praeina Reimso–Sen Kantino plentas. Metalo apdirbimo, chemijos, statybinių medžiagų, poligrafijos pramonė, energetikos įrenginių gamyba. Turizmas.

Lane veikia miesto muziejus (archeologija, graikų ir romėnų meno dirbiniai, XV–XVIII a. tapyba). Lano įžymybė – XII a. pirmosios pusės Švč. Dievo Motinos katedra su gausia gotikine puošyba. Taip pat yra XIII a. vyskupų rūmai (dabar įsikūręs teismas) su XII a. koplyčia, XIII a. vienuolynas su didele požemine sale (dabar įsikūrusi ligoninė), XII a. aštuonkampė tamplierių ordino koplyčia, paminklas Lane gimusiam keliautojui Žakui Marketui. Išliko XIII a. gynybinių sienų fragmentų, XVI a. citadelė.

## Istorija

Ant kalvos įkurtas miestas nuo seno buvo svarbi gynybinė tvirtovė. Romėnų šaltiniuose minima kaip Laudunas (). Ją užėmė Romos konfederatai belgai, romėnai įtvirtino. V a. tapo vyskupijos centru (Reimso arkivyskupo Šv. Remigijaus pavedimu) ir iki pat Renesanso buvo svarbiu intelektualiniu Prancūzijos židiniu. Lanas sėkmingai atrėmė hunų, vandalų, normanų puolimus. X a. miestas buvo Karolingų dinastijos karalių rezidencijos vieta, kol 987 m. Hiugas I Kapetas perkėlė sostinę į Paryžių. Lanas atiduotas valdyti vyskupams, prieš jų valdžią XII a. miestiečiai sukilo. Sudaryta Lano komuna – viena pirmųjų nepriklausomų miestiečių bendruomenių šalyje.

Per Šimtametį karą miestą buvo užėmę burgundai, anglai, galiausiai jis atiteko Prancūzijai. 1790 m., per Prancūzijos revoliuciją, vyskupų valdžia panaikinta. 1814 m. kovo 9–10 d. prie Lano Prūsijos kariuomenė, vadovaujama G. fon Bliucherio, sumušė Napoleono kariuomenę. Per 1870–1871 m. Prancūzijos–Prūsijos karą užimtas Prūsijos, sprogus parakinei žuvo ~500 žmonių, apgriauta katedra. 1944 m. rugpjūtį Lanas labai apgriautas, kai Sąjungininkai išstūminėjo miestą užėmusius nacius.


Chapelle des templiers de Laon, arrière.jpg|Tamplierių koplyčia
Laon Cathédrale Notre-Dame Türme 2.jpg|Lano katedra
Remparts and gate of Laon P1070676.JPG|Miesto sienos
F02 Laon Abbaye St Martin Logis Abbatial 17eP1390970.JPG|Šv. Martyno abatija


## Šaltiniai
Lanas

**Lanas** gali reikšti:

* Lanas (*Laon*) – miestas Prancūzijoje;
* Lanas (*Lasne*) – miestas Belgijoje;
* Lanas (*Lahn*) – upė Vokietijoje;
* Lanas (*Lahn*) – miestelis Vokietijoje, Ž. Saksonijoje;
* Lanas (*Lanne*) – miestelis Prancūzijoje, Aukšt. Pirėnuose;
* Lanas (*Lant*) – miestelis Prancūzijoje, Ene;
* Lano sala, Ko Lanas – sala Tailande.
Raizgys

**Raizgys**, arba **Raizgis** – upelis Lietuvos šiaurėje, Anykščių rajone, Viešintų ir Troškūnų seniūnijose; Pelyšos dešinysis intakas. Prasideda Laičių kaimo teritorijoje, apie 4 km į pietvakarius nuo Viešintų. Teka pietvakarių, vėliau šiaurės vakarų, vakarų kryptimi Medinų, Vidugirių ir Naujasėdžio kaimų dirbamais laukais, įteka į Pelyšą 3,3 km nuo jos žiočių, ties Naujasėdžiu. Visa upelio vaga sureguliuota.

## Šaltiniai
Žalialieknis

**Žalialieknis** – upelis Lietuvos šiaurėje, Anykščių rajone, Viešintų ir Troškūnų seniūnijose; Pelyšos dešinysis intakas. Prasideda apie 4 km į pietvakarius nuo Viešintų, Maldeikių kaimo palaukėje, teka dirbamais laukais vakarų kryptimi, įteka į Pelyšą ties Vidugirių kaimu. Visa upelio vaga sureguliuota.

## Šaltiniai
Pelenių senosios kapinės

**Pelenių senosios kapinės** – neveikiančios kapinės Šakių rajono savivaldybėje, Lukšių seniūnijoje, Pelenių kaime, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Lukšių miestelio, prie kelio ). Užima 0,28 ha dydžio plotą.

Senųjų kapinių teritorija prižiūrima, išlikusios kelios kapavietės:
* skulptoriaus Vinco Grybo tėvų kapai,
* koplyčios-mauzoliejaus statytojo grafo Tomo Liudviko Potockio kapas,
* kryžius partizanui, Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio deklaracijos signatarui Aleksandrui Grybinui-Faustui (tautodail. Algimantas Bindokas); tikroji partizano palaidojimo vieta nežinoma.

## Istorija

Pelenių kapinės priklausė Lukšių šv. Juozapo parapijai. Kapinėse stovėjo medinė koplyčia. Apie 1915 m. koplyčioje buvo palaidotas jos statytojas, Zyplių dvaro savininkas grafas Tomas Liudvikas Potockis (1860–1912). Kurį laiką koplyčios rūsyje stovėjo T. L. Potockio ir jo dukros Rožės karstai. Karo metais grafo sarkofagą susprogdino kapų plėšikai, ieškoję paslėpto aukso. Kalnelis sovietmečiu buvo virtęs šiukšlynu, jame buvo išmetama dvėseliena. 1987 m. neabejingi istorijos entuziastai sutvarkė kapinių kalnelį.  Vėliau grafo kapas atnaujintas pagal Vido Cikanos projektą. Šiuo sutvarkytu kapu, kaip ir skulptoriaus Vinco Grybo tėvų kapais, esančiais šiose kapinaitėse, pasirūpino Lukšių kultūros centro darbuotojai.

2020 m. Šakių rajono savivaldybės veiklos ataskaitoje buvo numatyta Pelenių koplyčią atstatyti.


Grafo Tomo Potockio koplyčia.jpeg|T. L. Potockio statyta kapinių koplyčia
V. Grybo tėvų kapas.JPG|Vinco Grybo tėvų kapai su antkapiniu kryžiumi
Aleksandras Grybinas, Peleniai.JPG|Atminimo kryžius A. Grybinui-Faustui


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Šakių rajono savivaldybės teritorijoje esančios neveikiančios kapinės (155) *sakiai.lt*
* Tomo Potockio ir jo dukros Rožės karstai koplyčios rūsyje *facebook.com*
Papilių kapinės

**Papilių kapinės** – veikiančios kapinės Anykščių rajono savivaldybėje, Viešintų seniūnijoje, Papilių kaime. Stovi prie Papilių–Vašuokėnų kelio, apie 50 m į vakarus nuo Pelyšos upelio. Laikomos seniausiomis ir turtingiausiomis Surdegio parapijoje. 

Kapinės 85 m ilgio, 35 m pločio, 0,43 ha ploto, aptvertos akmenų tvora (senoji dalis), apaugusios medžiais. Reljefas lygus, šiaurės rytinėje dalyje žemėja link upelio. Stovi Šv. Vincento Ferero koplyčia, Durasų koplyčia-mauzoliejus. Kapinių priekinėje dalyje, šalia vartų, pastatytas Lietuvos Atgimimo laikų stogastulpis (1989 m.) ir dviejų kryžių kompozicija visiems mirusiems Papilių žmonėms (1996 m.). Kapinių senosios dalies kompleksas – koplyčia, mauzoliejus, tvora su vartais bei pačios kapinės – regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija
1763 m. dvarininkas Fortūnatas Bilevičius pastatė kapinėse pirmą medinę koplyčią. XIX a. pradžioje koplyčia sudegė, 1818 m. atstatyta, 1935 m. remontuota. 1845 m. dvarininkų Jono ir Otolijos (Bilevičiūtės) Durasų palaikams pastatytas mauzoliejus.

## Kapinėse palaidoti
* Antanas Povilonis (1902–1929), Pelyšų pieninės steigėjas
* Jonas Šimėnas (1953–1923), politikas, Akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras
* Petras Vaitiekūnas (1889–1946), kunigas ir kraštotyrininkas

## Šaltiniai
ŽFK Napredak

**Kruševaco „Napredak“** () – Serbijos futbolo klubas iš Kruševaco. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniavusią aukščiausiame šalies moterų futbolo divizione.

## Istorija
Nuo 2006–2007 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Tapo pirmosiomis Serbijos moterų futbolo čempionėmis.

## Pasiekimai
;  moterų Superlyga
*  **Čempionės:** 2006–2007 m.
*  **Antroji vieta (4):**  2007–2008, 2008–2009, 2010–2011, 2012–2013 m.

;  Serbijos futbolo taurė
*  **Nugalėtojos:** 2004, 2005, 2007 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* [ FLASHSCORE]
* Globalsportsarchive
ŽFK Požerevac

**Požerevaco „Požerevac“** () – Serbijos futbolo klubas iš Požerevaco. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniavusią aukščiausiame šalies moterų futbolo divizione.

## Istorija
Nuo 2007–2008 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2019–2020 m. sezone surinko vos vieną tašką, tarp aštuonių dalyvių liko paskutinėje vietoje. Čempionatas buvo nutrauktas: sužaistas pirmasis etapas, o finalinis etapas nevyko dėl pandemijos grėsmių. 2021–2022 m. sezone moterų Superlygoje „Požerevaco“ merginos neiškovojo nei vieno taško ir iškrito į žemesnį divizioną.

2022–2023 m. sezone žaidė moterų Pirmoje lygoje ir tarp dešimties dalyvių liko paskutinėje vietoje. Po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.

Nuo 2023–2024 m. sezono žaidė moterų Antroje lygoje, vakarų grupėje.

## Pasiekimai
;  moterų Superlyga
*  **Čempionės:** 

;  Serbijos futbolo taurė
*  **Nugalėtojos**:

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* srbijasport.net
Konstantinas Beliajevas

**Konstantinas Beliajevas** (; 1934 m. lapkričio 23 d. Bolšaja Dolynoje, Odesos sritis, Ukrainos TSR – 2009 m. vasario 20 d. Maskvoje, Rusija) – žydų kilmės Sovietų Sąjungos dainų autorius ir atlikėjas, gitaristas. Labiausiai žinomas dėl savo humoristinių dainų (*Куплеты про евреев* (Kupletai apie žydus), *Случай на именинах у Лёвы* (Nutikimas per Liovos vardadienį)*, Песня про Рабиновича* (Daina apie Rabinovičių)*, Твои волосатые ноги* (Tavo plaukuotos kojos) ir t.t). Beveik visose dainose buvo vartojami keiksmažodžiai.

## Biografija
K. Beliajevas gimė 1934 m. lapkričio 23 d. Bolšaja Dolynos miestelyje, šalia Odesos. Tėvas – Nikolajus Zacharovičius Beliajevas – Antrojo pasaulinio karo dalyvis, žuvęs fronte, motina – Nadežda Aleksandrovna – sovchozo darbuotoja.

Nuo 1946 m. iki 1953 m. Konstantinas Beliajevas mokėsi Odesos specialiojoje mokykloje-internate, kurioje kai kurie dalykai buvo dėstomi anglų kalba. Vėliau persikėlė į Maskvą ir įstojo į Karo vertėjų institutą, kuriame mokėsi trejus metus. Apie metus dirbo anglų kalbos mokytoju Almatoje, po to grįžo į Maskvą ir mokėsi vertimo. Baigė mokslus 1960 m. ir apsigyveno bendrabutyje, kur išmoko groti gitara, pradėjo dainuoti ir kurti dainas.

Muzikanto karjerą pradėjo 1966 m. – tada jis susipažino su Juriju Mironovu ir Davidu Šenderovičiumi, kurie Maskvoje organizuodavo bardų, tarp jų ir Arkadijaus Severno, koncertus. Pirmosios Beliajevo dainos buvo įrašytos septintojo dešimtmečio antroje pusėje. 1983 m. buvo suimtas ir nuteistas 4 metams už RSFSR baudžiamojo kodekso 162 straipsnio „nelegali prekyba“ pažeidimą. Teigiama, kad byla buvo sufabrikuota. Išėjęs į laisvę jis kurį laiką dirbo sargu, vėliau – auklėtoju našlaičių mokykloje-internate. Po išėjimo į laisvę jo sveikatos būklė labai suprastėjo, jam buvo atliekamos operacijos ir jis gavo antrąją invalidumo grupę. 2009 m. vasario 19 d. Konstantinui Beliajevui buvo atlikta eilinė operacija, po kurios jis buvo perkeltas į intensyviosios terapijos skyrių, kur 2009 m. vasario 20 d. naktį mirė. Palaidotas Perepečino kapinėse, Maskvos srityje.

## Diskografija
K. Beliajevo diskografija:

* 1976 – *Второй одесский концерт для Стаса Ерусланова*
* 1976 – *На именинах у Давида Шандоровича*
* 1978 – *Концерт с Димой Дмитриевым (Керченским)*
* 1996 – *Запись на студии Рок-академия*
* 1998 – *Озорной привет из застойных лет*
* 1998 – *Озорной концерт*
* 1999 – *Отбегалась, отпрыгалась...*
* 2000 – *Московский одессит* 
* 2000 – *Запись в домашней студии Сергея Лепешкина*
* 2000 – *Выступление в ЦДЖ* 
* 2000 – *Концерт в бард-кафе Беседка*
* 2000 – *Вечер памяти Аркадия Северного*
* 2001 – *В гостях у Доси Шендеровича*
* 2002 – *Песни на стихи И.Эренбурга и В.Крылова*
* 2003 – *Одесский концерт с ансамблем «Ланжерон»*
* 2003 – *Когда с тобой мы встретились*
* 2004 – *Озорной привет под казанский Jazz-Band*
* 2005 – *Лирические песни. Besame mucho*
* 2007 – *На плинтуаре* 
* 2007 – *Вернулся-таки я в Одессу*
* 2008 – *Прощай, шальная молодость*

## Šaltiniai
Sala (Viešintas)

**Sala** – upelis Lietuvos šiaurėje, Anykščių rajone, Viešintų seniūnijoje; Viešinto intakas. Prasideda pamiškėje prie Maldeikių kaimo, apie 3,5 km į pietvakarius nuo Viešintų. Teka šiaurės, šiaurės vakarų kryptimi miško pakraščiu ir dirbamais laukais, žemupyje išsišakoja į keletą melioracijos griovių, kuriais pasiekia Viešinto ežerą. Upelio žiotyse buvusios užpelkėjusios pievos sovietmečiu sausintos grioviais, užaugusios medžiais ir krūmais. Visa upelio vaga sureguliuota.

Dabartinės ir buvusios gyvenvietės prie Salos: Maldeikiai, Žežiokiškis, Laičiai.

Upėvardis – galima pavadinimo *Salė* tarmybė, kilęs iš žodžio *sala* – „žemės plotas, iš visų pusių apsuptas vandens''.

## Šaltiniai
Evrė

**Evrė** () – miestas šiaurės Prancūzijoje, Normandijoje, prie Itono upės, į šiaurės vakarus nuo Paryžiaus; Ero departamento centras. Praeina Paryžiaus–Šerbūro geležinkelis ir plentas, taip pat keliai į Ruaną, Drė, Aržentaną. Metalo apdirbimas, elektronikos, chemijos (farmacijos), poligrafijos pramonė. Netoliese – karinių oro pajėgų bazė.

Mieste išlikusi XII–XVI a. Evrė Švč. Dievo Motinos katedra – viena didžiausių šalyje (su gotikiniu choru, renesansiniu fasadu, XII–XVII a. vitražais). Taip pat yra XV a. vėlyvosios gotikos vyskupų rūmai (dabar archeologijos muziejus), benediktinų vienuolynas su Šv. Taurino bažnyčia, miesto rotušė.

## Istorija
Pirmo tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje buvo galų miestas. Nuo IV a. minimas kaip vyskupijos centras. 911 m. atiteko Normandijos kunigaikštystei. Viduramžiais miestas daug kartų suniokotas dėl karų tarp Prancūzijos ir Normandijos. Buvo svarbus dvasinis-intelektinis judėjų kultūros centras.

Evrė smarkiai nukentėjo per II pasaulinį karą – 1940 m. miestą subombardavo vokiečiai, o 1944 m. – Sąjungininkai.

## Šaltiniai
Aleja (Viešinta)

**Aleja**, arba **Pabitis** – upelis Lietuvos šiaurėje, Anykščių ir Kupiškio rajonuose; Viešintos dešinysis intakas. Prasideda Rudilių–Paežerių kelio pralaidoje , apie 1 km į šiaurės vakarus nuo Paežerių. Iš pradžių teka lauku į pietvakarius, paskui pasuka į šiaurės vakarus, teka dirbamais laukais ir Liekno miško pakraščiu, ties Kupiškio rajono riba suka į pietvakarius, pietus, teka laukais ir sodybų pakraščiais, įteka į Viešintą 18,6 km nuo jos žiočių, ties Antalinos kaimu. Beveik visa upelio vaga sureguliuota. 

Iš kairės įteka Bilzgis. Netoli žiočių, Pelyšų I kaime, stovi Pelyšų I dvaro sodyba. Gyvenvietės prie Alejos: Paežeriai, Burbekliai, Balčiūniškiai, Meldiškiai, Marinava, Trakininkai, Pagranda, Erškėtynė, Pelyšos I.

Iki sovietmečiu vykdytos melioracijos upelis natūralia vaga tekėjo iš Bitaičio ežero.

Vandenvardis *Alejà* kildinamas iš žodžio *alėti* („tekėti, varvėti“).

## Šaltiniai
Slovėnijos moterų Pirma lyga

**Slovėnijos moterų Pirma lyga** arba **Slovenska ženska nogometna liga** – aukščiausias moterų Slovėnijos moterų futbolo lygos divizionas.

Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą. 

## Istorija
1992 m. buvo įkurta lyga. Nuolat kito dalyvių skaičius. Pastaruoju metu dalyvavo dešimt komandų.

## Čempionės
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė;

* 1992–1993: Krim
* 1993–1994: Tesar
* 1994–1995: Ilirija
* 1995–1996: Jarše
* 1996–1997: Ilirija
* 1997–1998: Ilirija
* 1998–1999: Jarše
* 1999–2000: Rudar Škale
* 2000–2001: Ilirija
* 2001–2002: Rudar Škale
* 2002–2003: Krka
* 2003–2004: Krka
* 2004–2005: Krka
* 2005–2006: Pomurje
* 2006–2007: Krka
* 2007–2008: Krka	
* 2008–2009: Krka	
* 2009–2010: Krka	
* 2010–2011: Krka	
* 2011–2012: Pomurje	
* 2012–2013: Pomurje	
* 2013–2014: Pomurje	
* 2014–2015: Pomurje	
* 2015–2016: Pomurje	
* 2016–2017: Olimpija Ljubljana	
* 2017–2018: Olimpija Ljubljana	
* 2018–2019: Pomurje	
* 2019–2020: nutrauktas čempionatas	
* 2020–2021: Pomurje	
* 2021–2022: Pomurje	
* 2022–2023: ŽNK Mura	
* 2023–2024: ŽNK Mura
* 2024–2025: ŽNK Mura
* 2025–2026: TBA

## Taip pat skaitykite
* 1. SNL (vyrai) – Pirma lyga

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
ŽNK Gažon

**Koperio „Gažon“** () – Slovėnijos futbolo klubas iš Koperio. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija

2024–2025 m. rungtyniavo moterų Pirmoje lygoje.

## Pasiekimai
;  moterų Pirma lyga
:  **Čempionės (0):** 

;  Slovėnijos futbolo taurė
:  **Nugalėtojos (0)**: 

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* Globalsportsarchive
Kotanteno Šerbūras

**Šerbūras** (, ), oficialiai – **Kotanteno Šerbūras** (*Cherbourg-en-Cotentin*) – miestas šiaurės vakarų Prancūzijoje, Normandijoje, pačiame Kotanteno pusiasalio gale, Lamanšo sąsiaurio pakrantėje, prie Diveto upės žiočių. Nuo Rulio kalno atsiveria miesto reginys. Svarbus šalies jūrų uostas – turi didelę karinę (veikia karinė jūrų bazė), keleivinę (keltai į Portsmutą, Bornmutą, Veksfordą, Džersį), prekybinę, žvejybinę reikšmę. Yra oro uostas, geležinkelis į Paryžių, kelias į Kaną.

Laivų (ir naftovežių, povandeninių atominių laivų) statyba ir remontas. Metalo apdirbimas, naftos chemijos, elektrotechnikos, elektronikos pramonė. Pajūrio kurortas. Netoli Šerbūro, La Hage yra naudoto radioaktyviojo kuro perdirbimo įmonė. Veikia branduolinės energijos taikymo kariniams tikslams mokykla.

Šerbūro rotušėje veikia apylinkėse gimusio XIX a. dalininko Žano-Fransua Milė tapybos muziejus. Rulio tvirtovėje veikia karo muziejus. Emanuelio Liaso parke įrengtas botanikos sodas. Yra XV–XVI a. vėlyvosios gotikos bažnyčia.

## Istorija
Dabartinio Šerbūro vietoje buvo keltų, vėliau romėnų gyvenvietės. XI a. miestas minimas kaip Karusburkas (*Carusburc*), dėl jo nuolat kovojo anglai ir prancūzai. 1450 m. Karolis VII Šerbūrą galutinai atkovojo Prancūzijai. 1686 m. pastatyti įtvirtinimai. 1758 m. miestą nusiaubė anglų antpuolis. Valdant Liudvikui XVI įrengtas karinis uostas.

1944 m., Sąjungininkams išsilaipinus Normandijoje, ties Šerbūru vyko nuožmios kovos, dauguma uosto sugriauta. Netrukus pastatytas laikinas uostas, per kurį tiekti ginklai.

2000 m. prie Šerbūro prijungtas Oktevilis (2010–2016 m. miestas buvo vadinamas Šerbūru‑Okteviliu). 2016 m. prie miesto dar prijungtas Ekordrevilis‑Hoinevilis, La Glasjeras, Kerkevilis ir Turlavilis, sudarytas Kotanteno Šerbūro miestas.

## Šaltiniai
Gudiškės (Rūdiškės)

**Gudiškės** (arba ***Gūdiškės***) – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, dabar Rūdiškių miesto pietinė dalis, esanti į pietus nuo miesto centro ir į rytus nuo geležinkelio. Kaimą mena Gūdiškių gatvė – centrinė buvusio kaimo gatvė.

## Istorija

Kaimas žymimas XX a. tarpukario žemėlapiuose, bet sovietmečiu 1959 m. jau buvo Rūdiškių miesto sudėtyje.

## Gyventojai

## Šaltiniai