open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Indėlių ir paskolų krizė

**JAV indėlių ir paskolų krizė** () vykusi 1980-aisias ir 1990-aisias metais, kurios metu 747 indėlių ir paskolų įstaigos bankrutavo, o daugiau nei tūkstantis finansų įstaigų, priiminėjusių indėlius ir iš jų teikusių paskolas, turtas buvo įšaldytas, nes pastarosios negalėjo išmokėti milijardų JAV dolerių savo klientams ir buvo paskelbtos nemokiomis.

## Krizės priežastys
* Nuo 1970 m. bankus ir ypač indėlių ir paskolų įstaigas neigiamai veikė didžiuliai pinigų išėmimai iš mažas palūkanas generuojančių indėlių, nes rinkoje palūkanų normos dėl augančios infliacijos buvo pakilusios ir investuotojai iš indėlių atsiimtas lėšas investavo į naujuosius aukšto pajamingumo pinigų rinkos fondus. Todėl sumažėjo pinigų masė, iš kurios buvo galima finansuoti būsto paskolas.
* Tuo pačiu indėlių ir paskolų įstaigos didelę dalį savo turto buvo „įšaldžiusios“ išduotose būsto paskolose su fiksuotomis palūkanomis. O rinkoje, kurioje palūkanos nuolatos augo, šių paskolų vertė tapo mažesnė nei nominalioji, t. y. paskolų generuojamas pelnas tapo mažesnis nei indėlių, priimtų joms išduoti, palūkanos.

## Krizės padariniai
Toks sulėtėjimas finansų ir nekilnojamojo turto sektoriuose buvo viena iš priežasčių, lėmusių 1990-1991 m. ekonomikos recesiją JAV. Bendrais skaičiavimais, ši krizė JAV kainavo apie 160,1 mlrd. JAV dolerių, iš kurių per 124,6 mlrd. buvo padengti JAV vyriausybės (arba mokesčių mokėtojų), o tai sąlygojo didžiulį biudžeto deficitą 1990 metais. 

## Antikrizinės priemonės
Siekiant kuo labiau sušvelninti JAV kilusios nekilnojamojo turto rinkos krizės pasekmes, JAV buvo įkurta Valstybinė turto valdymo įmonė (fangl. The Resolution Trust Corporation - RTC), padėjusi likviduoti nemokių įstaigų turtą ir iš gautų lėšų atsiskaičiusi su investuotojais. Buvo organizuojami aukcionai ir sudaromos bendradarbiavimo sutartys, kurių pagalba per kelerius metus turtas, į kurį investavo žlugusios įstaigos, buvo parduotas, o gauti pinigai grąžinti indėlininkams, t. y. asmenims, netiesiogiai investavusiems per žlugusias įstaigas į būsto paskolų rinką.

Šie greiti ir agresyvūs JAV vyriausybės veiksmai padėjo išvengti dar didesnių krizės pasekmių. Daugelis prognozavo, kad po šios krizės nekilnojamojo turto rinka neatsigaus dešimtmečius, tačiau vyriausybės veiksmai labai paspartino nekilnojamojo turto rinkos atsigavimą, kurio pirmuosius ženklus jau buvo galima matyti 1990 m. viduryje.

## Indėlių ir paskolų įstaigos
Indėlių ir paskolų įstaigos () egzistavo JAV nuo 1800 m. Nuo pat pradžių jos buvo bendruomeniniu pagrindu sukurtos įstaigos, priiminėjančios indėlius ir teikiančios paskolas. Iki pat 1970 m. šios įstaigos buvo griežtai reguliuojamos, bet krizės aušroje joms keliami reikalavimai buvo drastiškai sumažinti - Indėlių ir paskolų įstaigoms buvo leista agresyviau išdavinėti paskolas bei siūlyti platesnį investicinių produktų spektrą.

## Šaltiniai
SEB Pensijų fondų apžvalga su mėnesio tema – paskutinės didžiausios pasaulio krizės.
Degalas

**Degalas** (**Dagalas**) – upelis Vakarų Lietuvoje, pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Danės intakas.

Išteka Būdviečių kaime šalia Babrūnės aukštupio. Teka Žalgirio mišku, kuriame daro vingį į šiaurę, o už miško pasuka pietvakarių – vakarų kryptimi. Iki Šilo kalno miško melioruotas, paverstas kanalu, o toliau vingiuoja natūralia vaga. Susikerta su keliais Kretinga–Gargždai ir Kretinga–Triušiai. Ėgliškiuose, 1,5 km į pietus nuo Kretingos, įteka į Danę 25,6 km nuo jos žiočių.

Kairiajame krante yra Petrikaičių senosios kapinės, dešiniajame – Ėgliškių (Andulių) piliakalnis (Kretingos piliavietė).

Intakas – Šaltupis (dešinysis).

Gyvenvietės: Būdviečiai, Petreikiai, Petrikaičiai, Valėnai, Toliai, Ėgliškiai.

Upelio vardu XVIII–XIX a. vadinosi Padegalių užusienis (vienkieminis kaimas), buvęs į vakarus nuo Žalgirio miško. Upėvardis yra priesagos *-al-* vedinys iš baltų *deg-* ‚degti‘, plg. ,  ‚išdegusi vieta‘.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Juozapas Stankevičius

**Juozapas Stankevičius** (1903 m. kovo 19 d. Žardeliai, Barzdų valsčius – 1974 m. lapkričio 4 d. Kaune. Palaidotas prie Kauno arkikatedros) – Lietuvos kunigas, kanauninkas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Mokėsi Gražiškiuose, Kudirkos Naumiestyje, Kretingoje, Vokietijoje, Žemaičių kunigų seminarijoje. 1930 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto teologijos skyrių, įšventintas kunigu.

Dėstė seminarijoje, dirbo kapelionu, parengė tikybos vadovėlius 5–8 gimnazijų klasėms. 1938–1940 m. „Angelo sargo“ organizacijos dvasinis vadovas.1945-1965 m. Kauno arkivyskupijos administratorius, 1949–1957 m. dar ir Kaišiadorių vyskupijos administratorius.

Žurnalistinį darbą pradėjo 1921 m. Spausdino straipsnius leidiniuose „Pavasaris“, „Lietuvos aidas“, „Tėvynės sargas“, „Sargyba“, „Tiesos kelias“, „Žvaigždė“, „Moteris“. Vienas iš žurnalo „Šv. Pranciškaus varpelis“ steigėjų, ilgametis jo redakcijos narys. Nuo 1932–1934 m. redagavo „Mūsų laikraštį“.

1933 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 

## Šaltiniai
Conus abbas

***Conus abbas*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. Yra 35-84 mm dydžio. Paplitusi Indijos-Ramiojo vandenyno biogeografiniame regione: Rytų Afrikoje, Šri Lankoje, Filipinuose, Naujojoje Kaledonijoje, didžiosiose Indonezijose salose.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus abbas Hwass in Bruguière, 1792. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=215480 on 2011-01-06
* Dautzenberg, Ph. (1929). Mollusques testaces marins de Madagascar. Faune des Colonies Francaises, Tome III Žr.
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr. 
## Sinonimai
* *Conus abbas var. grisea*, , 1937; laikyta *Conus abbas* porūšiu.

## Išnašos
Aloyzas Vytas Stankevičius

**Aloyzas Vytas Stankevičius** (; g. 1934 m. birželio 11 d. Kaune) – Kanados žurnalistas, televizijos laidų vedėjas, komentatorius, Kanados lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1951 m. Paryžiuje baigė gimnaziją. Nuo 1951 m. Monrealio universitete studijavo prancūzų literatūrą. 

Dirbo radiofone, savaitraščių „Radiomonde“ ir „Samedi-Dimanche“ korespondentas, 1953-1961 m. – „Le Petit Journal“ reporteris, nuo 1961 m. – Paryžiaus dienraščio „France-Soir“ ir žurnalo „Figaro Magazine“ korespondentas, laisvas žurnalistas. 1956 m. išrinktas Kanados prancūzų žurnalistų sąjungos direktoriumi. Dalyvauja lietuvių veikloje, Kanados lietuvių spaudoje. 

1961-1971 m. leidyklos „Les Éditions de l’Homme“, 1975 m. nuosavos leidyklos „Les Éditions internationales Alain Stanké“, „Stanké International“ (Paryžius) ir nuo 1976 m. „Les Éditions Libre Expression“ vadovas.

## Bibliografija
Autobiografinės knygos prancūzų kalba:
* *Des barbelés dans ma mémoire* (Spygliuotos vielos mano atminty), 1969 m.
* *Lituanie – L’Indépendance en pleurs ou en fleurs*  (Lietuva – Nepriklausomybė su ašara ar su gėlėmis), 1990 m.
* *Ceci n’est pas un roman, c’est ma vie* (Čia ne romanas, bet mano gyvenimas), 2010 m.
Autobiografinės knygos lietuvių kalba:
* *Net prisimint skaudu. Mano pirmasis gyvenimas: karas ir nežinia; Lietuva ir Vokietija, 1940–1945* (iš pranc. k. vertė Stasė Banionytė), 2023 m.
* *Ar yra gyvenimas po karo? Mano antrasis gyvenimas: atgimimas ir viltis; Prancūzija, 1945–1951* (iš pranc. k. vertė Stasė Banionytė), 2023 m.
* *Tarytum pasaka! Mano trečiasis gyvenimas: laisvė ir begalinės galimybės; Kanada nuo 1951 iki dabar* (iš pranc. k. vertė Stasė Banionytė), 2023 m.

## Įvertinimas
* 1998 m. – Kanados ordinas;
* 2003 m. – Kvebeko nacionalinis ordinas;
* 2023 m. – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Alain Stanké. Asmeninė svetainė
Algimantas Mykolas Stankevičius

**Algimantas Mykolas Stankevičius** (1926 m. lapkričio 25 d. Aukštadvaryje, Trakų apskritis – 2000 m. gegužės 23 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, publicistas, redaktorius.

## Biografija
Nuo 1944 m. tarnavo Raudonosios armijos 16-oje lietuviškojoje šaulių divizijoje. 1950 m. pradėjo dirbti „Valstiečių laikraščio“ redakcijoje: buvo Vilniaus srities, Biržų grupės rajonų korespondentas. 1956 m. Biržuose baigė vakarinę vidurinę mokyklą. Nuo 1957 m. „Valstiečių laikraščio“ kultūros skyriaus vedėjas. 1958–1962 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1960–1979 m. dirbo laikraščio „Tiesa“ redakcijoje: nuo 1969 m. redaktoriaus pavaduotojas. 1979–1982 m. LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus spaudos sektoriaus vedėjas, 1982–1989 m. Eltos direktorius. Nuo 1986 m. kandidatas į LKP CK narius. 1990–1994 m. redagavo karo ir darbo veteranų laikraštį „Mūsų rūpesčiai“.

## Bibliografija
* Žūtbūtinių kovų keliais: apybraižos – Vilnius, Mintis, 1975 – 239 p.
* Ne Remarko romanais gyvenom: eilėraščiai - Vilnius, leidykla „Vilius“, 1996 - 103 p.
* Kūryba ir atsiminimai - Vilnius, UAB „Parama“, 2003 - 207 p.

## Įvertinimas
* 1975 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija
* 1976 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

## Šaltiniai
Juozas Stanišauskas

**Juozas Stanišauskas** (1913 m. gegužės 15 d. Raseinių apskritis – 1979 m. balandžio 10 d. Kaunas) – Lietuvos fotožurnalistas, kraštotyrininkas.

## Biografija
1944–1950 m. dienraščio „Tarybų Lietuva“, nuo 1950 m. laikraščio „Kauno tiesa“ fotokorespondentas. Nuotraukas spausdino laikraščiuose „Tiesa“, „Komjaunimo tiesa“, žurnale „Švyturys“. Bendradarbiavo meno leidiniuose „Liaudies skulptūra“, „Medžio dirbiniai“, „Senoji liaudies tapyba“. Prisidėjo Kaune rengiant fotoparodas, ilgus metus vadovavo miesto fotomėgėjų sekcijai. 

## Šaltiniai
Jotaučių dvaras

**Jotaučių dvaras** – dvaras Utenos rajone, Jotaučių kaime, esantis kairėje kelio  pusėje. Dvaro sodyboje išliko raudonplyčiai rūmai, tvartai, kumetynas, šiose patalpose iki 2001 m. veikė parduotuvė, taip pat buvo Jotaučių kultūros namai.

## Istorija

XVII a.–XIX a. dvarą kartu su Degsnio dvaru, Kastulyne valdė Kozielos-Poklevskiai, bendras žemės plotas siekė 1240 dešimtinių, Jotaučių dvare buvo 550 ha.

1853 m. palivarke buvo 9 gyventojai, iš jų 3 – samdiniai, ūkvedys Mauricijus Vivulskis. Po Povilo Kozielos-Poklevskio mirties 1871 m. ūkvedžiu buvo Alfonsas Vivulskis. 1869 m. – Mataušas Sokieškis su kumečiais, tarnais.

1889 m. dvarą valdė Adomas Koziela-Poklevskis, palaidotas Sudeikiuose.

1897 m. dvaras priklausė Tomui Kozielai-Poklevskiui, o valdytojas buvo Adomas Šeduikis. Iš viso 56 gyventojai (11 šeimų). Dvare būdavo bent 4 kumečiai, daug tarnų, padienių darbininkų (gaudavo po 10 kapeikų su valgiu).

1914 m. karo metu pasitraukdamas į Rusiją, ponas įsakė suvolioti javus, išparduoti gyvulius. Karo metu dvarą valdė ūkvedys, tvartai buvo paversti arklių ligonine. Dvare gyveno vokiečiai, jiems dirbo žmonės.

1919 m. dvare įsikūrė bolševikų komitetas.

1920 m. Tomas Koziela grįžo, jam buvo palikta 80 ha žemės, kita išdalinta savanoriams – Aismantui, Jovaišai, Labeikiui.

1940 m. ponui palikti 9 ha, jis apsigyveno kumetyne, o žemė išdalinta 5 naujakuriams. 1941 m. vokiečiai žemę vėl grąžino. 1947 m. Tomas Koziela išvyko į Lenkiją.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Buv. dvaro sodybos fragmentai
* Utenos rajono savivaldybė. Jotaučiai
Bajorų apylinkė (Kretinga)

**Bajorų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietryčius nuo Kretingos, abipus kelio Kretinga–Triušiai.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1944 m. pabaigoje vietoje Bajorų seniūnijos. 1949 m. buvo Kretingalės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kretingos rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Kretingos apylinkės.

|-
| 1954 m. || || || Tarybų Šalies kolūkis || Ėgliškiai, Kėkštai, Skudžiai, Toliai, Valėnai
|}

## Šaltiniai
Bajorų seniūnija

**Bajorų seniūnija** () – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Vakarų Lietuvoje, dabartinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pietvakariniame pakraštyje.

## Istorija

Įkurta XX a. 4 dešimtmetyje, priklausė Kretingalės valsčiui (Klaipėdos apskritis). 1944 m. pab. pavadinta Bajorų apylinke. 

;Seniūnijai priklausiusios gyvenvietės:
;1939 m.
* Anduliai (Anduln), 72 gyv.
* Bajorai (Bajohren), 254 gyv.
* Ėgliškiai (Eglischken), 73 gyv.

## Šaltiniai

* Bajohren – GenWiki
* Ortsnamen in Kreis Memel // Memelland-adm.de
Kazimieravo ežeras

**Kazimieravo ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, 4 km į pietvakarius nuo Paberžės, prie Kazimieravo kaimo, Kazimieravo ornitologiniame draustinyje. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,92 km, plotis iki 0,63 km. Altitudė 128 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis aukštesnis. Į vakarus ir šiaurę plyti ~ 80 ha pelkė. Į rytus ir pietus auga miškas. Pietuose įteka Skardžiaus upelis, šiaurėje išteka link Marijampolio tvenkinio Musės intakas Savenė.

## Šaltiniai
Kernadėtas

**Kernadėtas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono pietuose, 6,5 km į vakarus nuo Kuktiškių, prie Kvyklių kaimo ir Utenos-Švenčionėlių geležinkelio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 0,97 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 150,9 m. Ežeras ledyninės kilmės, patvenktinis. Pietvakarinis krantas aukštas, pakrantėje auga miškas. Rytinėje ir pietinėje pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Momėnų kaimas. Šiaurrytine pakrante eina kelias . Prie ežero veikia kaimo turizmo sodyba.

Įteka upelis iš greta vakaruose telkšančio Limino ežero. Ežeras nenutekantis, priklauso Viešos upės intako Talės upelio baseinui.

Ežerėvardis gali būti perdiribinys iš **Kernavėtas* (< *kernavė* 'klampi vieta pievoje, miške', *kerna* 'tankynė, raizgalynė').

## Šaltiniai
Martynas Levickis

**Martynas Levickis** (g. 1990 m. birželio 11 d. Tauragėje) – Lietuvos akordeonininkas.

## Biografija
Groti pradėjo būdamas vos trejų, tačiau rimtai mokytis muzikos ėmėsi būdamas aštuonerių. Baigė tuometinę Šiaulių Sauliaus Sondeckio konservatoriją, kur akordeono žinių ir įgūdžių jį mokė akordeono mokytoja ekspertė Marytė Markevičienė. Studijavo Londono Karališkojoje muzikos akademijoje, profesoriaus Oveno Murėjaus (*Owen Murray*) klasėje. Vėliau savo bakalauro studijas tęsė Baskų krašto aukštojoje muzikos mokykloje, Ispanijoje, pas profesorių Inakį Alberdį (*Iñaki Alberdi*).

Būdamas dvylikos, Martynas pradėjo dalyvauti respublikiniuose ir tarptautiniuose konkursuose bei festivaliuose Lietuvoje, Italijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, Baltarusijoje, Estijoje. 2006 m. Šiaulių miesto savivaldybės taryba Martynui suteikė galimybę groti nauju instrumentu. 2009–2010 m. vasaromis surengė koncertinius turus Jungtinėse Amerikos Valstijose. Groja keliuose kameriniuose ansambliuose, kurių vienas naujausių sėkmingiausių „Tango-Factory“ (Martynas Levickis – akordeonas, Lorenas Karteris (*Lauren Carter*) – vokalas, Rimantas Vingras – fortepijonas).

## Diskografija
* *[[Martynas (albumas)|Martynas]]* (2013 m.)

## Įvertinimas
* 2003 m. XIX tarptautinės akordeonistų varžytuvės *„Premio di Montese“*, Italija – pirmoji vieta;
* 2003 m. XII *Stefano Bizzarri* konkursas, Italija – pirmoji vieta;
* 2003 m. festivalis *„Linksmasis akordeonas“* – pirmoji vieta;
* 2004 m. Lietuvos Karalienės Mortos premija;
* 2004 m. XIII *Stefano Bizzarri* konkursas, Italija – antroji vieta klasikinėje kategorijoje, antroji vieta varietė kategorijoje;
* 2005 m. Šiaulių miesto jaunojo menininko stipendija;
* 2007 m. VIII tarptautinis jaunųjų akordeonistų festivalis – pirmoji vieta;
* 2008 m. *„Grand Prix Recountre Jeunes Talentes“*, Lionas, Prancūzija – pirmoji vieta;
* 2009 m. 5 pirmosios vietos Amerikos Akordeonistų Asociacijos organizuojamame tarptautiniame akordeono konkurse, Memfyje;
* 2010 m. ATG *„Gala-Rini“* klasikinio akordeono konkursas, Santa Klara, Kalifornija – antroji premija;
* 2010 m. Akordeonistų konkursas *„Coupe Mondiale 2010“*, Varaždinas, Kroatija – pirmoji vieta ir pasaulio čempiono vardas klavišinio akordeono kategorijoje;
* 2010 m. TV3 projekto „Lietuvos talentai“ nugalėtojas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Martyno Levickio svetainė
Antanas Stanevičius (1953)

**Antanas Stanevičius** (g. 1953 m. liepos 26 d. Užunevėžiai, Panevėžio rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, poetas, fotografas.

## Biografija
1970 m. baigė Panevėžio rajono Raguvos vidurinę mokyklą, 1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1972–1974 m. Vilniaus universiteto savaitraščio „Tarybinis studentas“ korespondentas, 1974–1983 m. laikraščio „Tiesa“ korespondentas, 1983–1986 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ korespondentas, atsakingasis sekretorius. 1986–2002 m. – dienraščio dienraščio „Tarybinė Klaipėda“ ir „Klaipėda“ vyriausiasis redaktorius.  Nuo 2002 m. UAB „Eglės leidykla“ direktorius ir redaktorius.

Lietuvos fotomenininkų sąjungos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

## Bibliografija
* *Viešbutis*, eilėraščiai, 1989 m.
* *Rätselraten um Ännchen von Tharau* (Taravos Anikės mįslė), 1992 m., vokiečių kalba, antras papildytas leidimas 2006 m.
* *Namai*, eilėraščiai, 2000 m.
* *Romantiškoji Klaipėda*, fotoalbumas, 2002 m.
* *Auksinė Žuvėdra*, fotoalbumas, 2005 m.
* *Klaipėda at a Glance*, fotoalbumas, 2007 m.

## Kūryba
**Personalinės parodos:**
* 1999 m. – Namie ir svetur
* 2000 m. – 2000-ųjų nuotraukos
* 2001 m. – Jūros akmenukai
* 2001 m. – Pasiilgau sniego
* 2002 m. – Romantiškoji Klaipėda
* 2002 m. – Pas dailininkus grafikus
* 2003 m. – Lietuva Frankfurto knygų mugėje
* 2003 m. – Gėlių šypsenos
* 2003 m. – Mozės kalnas
* 2003 m. – Jūros šypsenos
* 2004 m. – Maktub
* 2005 m. – Krikščioniškasis Egiptas
* 2006 m. – Armėnija Ararato akyse
* 2006 m. – Auksinė Žuvėdra
* 2008 m. – Šalom, Izraeli!

## Šaltiniai
Kazys Sruoga

**Kazys Sruoga** (1899 m. balandžio 2 d., senuoju stiliumi kovo 20 d., Baibokai, Biržų valsčius – 1974 m. kovo 9 d. Elginas, Ilinojaus valstija, JAV) – Lietuvos ekonomistas, spaudos darbuotojas, karo valdininkas.

## Biografija
Broliai Adolfas Sruoga, Balys Sruoga, Juozapas Sruoga, Aniolas Sruoga ir sesuo Emilija Sruogaitė.

1918 m. baigęs Panevėžio realinę gimnaziją, kuri dėl karo buvo iškelta į Tulos guberniją, grįžo į Lietuvą. Nuo 1919 m. spalio 28 d. iki 1922 m. rugpjūčio 5 d. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1925 m. Šveicarijoje baigė Sen Galeno prekybos institutą. 1929 m. Berno universitete gavo daktaro laipsnį.

1929-1936 m. Lietuvos finansų ministerijos paskolų ir ekonominių informacijų skyriaus vedėjas, leido biuletenius anglų, vokiečių, prancūzų kalba. 1936-1940 m. – akcinės bendrovės „Maistas“ vyr. direktoriaus pavaduotojas. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, 1947 m. nuvyko į JAV, gyveno Čikagoje. Buvo JAV lietuvių bendruomenės tarybos narys, Lietuvių žurnalistų sąjungos skyriaus pirmininkas.

## Bibliografija ir leidyba
Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Tautos ūkis“ ir kt. 1933-1936 m. redagavo savaitraštį „Verslas“, Vokietijoje 1945-1946 m. laikraščio „Mūsų kelias“ bendradarbis, JAV 1953 m. – „Laisvosios Lietuvos“ redaktorius. Rašė į laikraščius „Darbininkas“, „Dirva“, „Vienybė“ ir kt. 

Parašė knygas *Vidaus paskola* (1935), *Amatų klausimas Lietuvoje* (1936), *Mėsos pardavėjas* (1937), *Tautiškosios vyriausybės ūkio ir finansų politika* (1937).

## Šaltiniai
Gut Records

**Gut Group** buvo nepriklausoma Jungtinės Karalystės įrašų kompanija, kuri gyvavo nuo 1991 m. iki 2005 m.

## Istorija
1991 m. Guy Holmes, kuris prieš tai buvo vienas iš „Island Records“ vadovų, įkūrė kompaniją „Gut Records“. Netrukus ši nepriklausoma įrašų kompanija patyrė sėkmė dėl tokių atlikėjų kaip Tom Jones, Right Said Fred, Aswad, Jimmy Sommerville, Uniting Nations ir Crazy Frog. Pirmasis kompanijos singlas buvo Right Said Fred daina „I'm Too Sexy“, kuri tapo pasauliniu hitu. Netrukus prie kompanijos prisidėjo ir tokios grupės, kaip Sparks ir Tears for Fears, kurios gan gerai išpopuliarėjo Europos Sąjungoje. 2005 m. Jessie J pasirašė kontraktą su įrašų kompanija, tačiau ji nespėjo išleisti muzikos kūrinių, nes netrukus kompanija patyrė bankrotą.  2008 m. kompanija buvo perduota „Phoenix Music“ globai.

## „Gut Group“ priklausiusios įrašų kompanijos
* Contact Recordings
* Gusto Records
* Gut Vision
* Tug Records
* Bubblin'
* Hug Records

## Atlikėjai
* Stan
* Tom Jones
* Right Said Fred
* Aswad
* Jimmy Somerville
* Uniting Nations
* Crazy Frog
* Jessie J
* Jarcrew
* Sarah Cracknell
* Fightstar
* Pulse

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė  
* Gut Vision  
* MySpace profilis
Kemešys (ežeras)

**Kemešys** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono pietryčiuose, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio.

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,26 km, plotis iki 0,58 km. Altitudė 185 m. Giliausia ežero vieta (4,1 m) yra šiaurinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, patvenktinis. Pietvakarinis krantas žemas, pelkėtas, kiti – įvairaus aukščio. Ežeras yra karosinio tipo. Vakarinėje pakrantėje stūkso Kemėšio miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, auga miškeliai ir sodai. Rytinėje pakrantėje įkurtas Indubakių geologinis draustinis.

Ežero centrinėje dalyje yra sala (plotas 0,05 ha).

Per Kemešį iš Gelainio ežero šiaurėje į Lamėsto ežerą pietuose teka Kemeša.

Kaimai prie ežero: Kemešys, Indubakiai, Šarkiai, Katiniškė. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurrytine pakrante eina kelias .

Ežero pavadinimas siejamas su žodžiais *kemėša, kemėšis, kemėšius* ('griozdiškas, nerangus žmogus').

## Šaltiniai
Kylio kanalas

**Kylio kanalas** () – jūrų laivybos kanalas Vokietijoje, tarp Kylio įlankos ir Elbės žiočių. Jungia Baltijos ir Šiaurės jūras. Ilgis 98,7 km. Plotis 102 m, (dugno 44 m). Gylis farvateryje 11,3 m.

Atidarytas laivybai 1895 m. Tai vienas labiausiai lankomų dirbtinių vandens kelių pasaulyje, kanalu per metus vidutiniškai praplaukia 32 000 laivų (90 per dieną), gabenančių apie 100 mln. tonų prekių.

## Šaltiniai
P/E rodiklis

**Kainos ir pelno vienai akcijai santykis**, *dar vadinamas P/E rodikliu*, yra vienas iš labiausiai paplitusių ir paprasčiausių apskaičiuojamų įmonės vertės nustatymo rodiklių.

## P/E rodiklio apskaičiavimas
Jis apskaičiuojamas akcijos kainą (angl. price per share) padalijus iš jai tenkančio pastarųjų 12 mėnesių pelno (angl. earnings per share), šis rodiklis žymimas P/E ().

\mbox{P/E rodiklis}=\frac{\mbox{Akcijos rinkos kaina }}{\mbox{Grynasis pelnas vienai akcijai}}

Pigu, jeigu mažiau nei 10, brangu, jei daugiau nei 20. Bet sparčiai augančioms įmonėms gali būti pigu ir 25, O cikliškoms bendrovėms (nafta, metalų gavyba) brangu ir 7-8. Vidutinis P/E Lietuvoje apie 15-20.

## P/E rodiklio reikšmė
P/E rodiklis rodo, kiek investuotojas esamu laiko momentu yra linkęs mokėti už vieną JAV dolerio įmonės pelno. Manoma, kad kuo mažesnis P/E santykis, tuo pigesnė yra įmonės akcija. Tačiau aukšta P/E reikšmė gali rodyti, kad investuotojai tikisi spartaus įmonės pelno augimo ateityje. Santykinai žemas P/E rodo, kad įmonės akcija yra pigi arba atspindi pesimistinius investuotojų lūkesčius. P/E rodiklis yra naudingas lyginant to paties sektoriaus įmones ar su sektoriaus vidutiniu P/E dydžiu. Taip pat, investuotojui pravartu žinoti, kaip istoriškai kito konkrečios įmonės P/E dydis. Vienas pagrindinių šio rodiklio trūkumų yra tas, kad jis nieko nepasako apie įmonės veiklos perspektyvą, kuri yra vienas iš svarbiausių kriterijų priimant sprendimą investuoti ar ne.
Saulius Sondeckis (1954)

**Saulius Sondeckis** (g. 1954 m. birželio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos žurnalistas, prodiuseris

## Biografija
1978 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto ekonominės statistikos specialybę.

Nuo 1978 m. Lietuvos televizijos ir radijo komiteto Informacijos vyriausiosios redakcijos redaktorius, skyriaus vedėjas, Lietuvos televizijos Naujienų direkcijos komentatorius. 1992 m. Valstybinės ekonominės ir komercinės televizijos laidų direkcijos direktoriaus pavaduotojas. 1993–1996 m. Lietuvos televizijos direktorius, 1997 m. Ryšių su visuomene skyriaus vadovas. Rengė laidas ekonomikos temomis, kelionių filmus ir reportažus. Nuo 1997 m. „PRO S studijos“ direktorius, rengia laidas televizijoms, dokumentinius filmus, įvairius renginius.

## Šaltiniai
Conus abbreviatus

**Conus abbreviatus** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos kūgenių (*Conus*) genties rūšis. Aptinkama Havajuose.

## Išnašos
Conus achatinus

***Conus achatinus*** () – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. 

## Paplitimas
Paplitę Indijos-Ramiojo vandenyno biogeografiniame regione, Raudonojoje jūroje ir Maskerenų salyno baseine.

## Atmainos
* *Conus achatinus var. infumata*, , 1937, dabar yra laikomas (*Conus achatinus*) sinonimu.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus achatinus Gmelin, 1791. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=215431 on 2011-01-06
* Drivas, J. & M. Jay (1988). Coquillages de La Réunion et de l'île Maurice Žr.
* Vine, P. (1986). Red Sea Invertebrates. Immel Publishing, London. 224 pp. Žr.
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr. 
## Sinonimai
* *Conus achatinus var. infumata*, , 1937
* *Conus barbara*, , 1898
* *Conus contusus*, , 1848
* *Conus figulinus violascens*, , 1933
* *Conus frostiana*, , 1898
* *Conus monachus*, , 1758
* *Conus nebulosus*, , 1791
* *Conus ranunculus*, , 1792
* *Conus vinctus*, , 1855
* *Cucullus cinerarius*, , 1798
* *Cucullus maculosus*, , 1798
* *Cucullus ventricosus*, , 1798

## Išnašos
Konstancijus III

**Flavijus Konstancijus** (arba ***Konstancijus III***; gimė Niše – mirė 421 m. rugsėjo 2 d. Ravenoje) – Vakarų Romos imperatorius, valdęs 421 m. septynis mėnesius. Imperatoriaus Valentiniano III tėvas, svarbus generolas ir politikas. Kaip galia už sosto jis valdė nuo 410 m., o 421 m. Konstancijus kartu su Honorijumi valdė kaip imperatorius.

## Gyvenimas

Konstancijus gimė Naise (dabar Nišas Serbijoje) ir tikriausiai buvo profesionalus karys, pasiekęs *magister militum* rangą valdant Honorijui.

411 m. jis nugalėjo Geroncijų, uzurpatoriaus Maksimo Ispano generolą, ir uzurpatorių Konstantiną III Arlyje. Konstantinas sukilo 407 m., bet susipyko su generolu Geroncijumi, kuris 409 m. paskelbė Maksimą imperatoriumi ir pradėjo karą su Konstantinu ir Honorijumi. 411 m. Geroncijus apgulė Konstantiną Arlyje, bet iš Italijos atvykus Konstancijaus kariams jis pats buvo apgultas. Geroncijų paliko jo kariai, o po to jį nužudė Ispanijoje. Konstancijus tris mėnesius buvo apgulęs Arlį, kol Konstantino generolas Edobichas grįžo su didele frankų ir alemanų armija. Netoli Arlio Konstancijus nugalėjo Edobichją, kurį išdavė ir nužudė draugas. Konstantinas pasidavė, kai jo kariai prie Reino susidėjo su uzurpatoriumi Jovinu, ir buvo įšventintas į kunigus, bet Konstancijus jį pagavo ir nužudė.

412 m. Konstancijus išvijo vizigotus iš Italijos. 413 m. pirmąkart tapo konsulu. 414 m. jis puolė vizigotus, o jų vadas Ataulfas paskelbė Priską Atalą, kuris jau buvo uzurpatorius, imperatoriumi. Po Galijos uostų blokados vizigotai pabėgo į Ispaniją 415 m. Priskas Atalas bandė bėgti, bet buvo pagautas ir nusiųstas į Raveną. Po Ataulfo ir jo įpėdinio Sigeriko mirties Konstancijus susitarė su naujuoju vizigotų karaliumi Valija: už teritoriją Akvitanijoje, jis sutiko kautis romėnų pusėje kaip sąjungininkas. Vandalai, alanai ir svebai, kurie kirto Reiną 407 m., apsistojo Ispanijoje. Su šia sutartimi buvo paleista Gala Placidija, kurią vizigotai paėmė į nelaisvę siaubdami Romą 410 m.

Konstancijus tapo patricijumi 417 m., tais metais buvo konsulu su Honorijumi, vedė Galą Placidiją, tapdamas Teodosų šeimos dalimi. Pora turėjo 2 vaikus: Justa Grata Honorija (gimė 417/418 m.) ir būsimas imperatorius Valentinianas III (gimė 419 m.). 420 m. jis trečiąkart tapo konsulu su Teodosijumi II.

421 m. vasario 8 d. Konstancijus tapo imperatoriumi ir iš esmės valdė vietoj neveiksmingo Honorijaus. Jis skundėsi, kad naujas vaidmuo atima daug asmeninės laisvės. Be to Teodosijus II nepripažino naujo imperatoriaus.

Teigiama, kad Konstancijus ruošėsi karui su Teodosijumi II dėl titulo pripažinimo, kai staiga mirė rugsėjo 2 d.

Konstantino veiksmai įtakojo vėlesnius patricijus Flavijų Etijų ir Ricimerą, bet tik Petronijus Maksimas norėjo tapti imperatoriumi ir valdė dar trumpiau už Konstancijų.

## Šaltiniai
Conus aculeiformis

***Conus aculeiformis*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. 

## Paplitimas
Yra aptinkama Australijoje, Filipinuose, Honkonge, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Kinijoje, Mozambike, Omane, Papua Naujoje Gvinėjoje, Saliamono Salose, Taivane, Tanzanijoje.

## Porūšiai
* *[[Conus aculeiformis torensis]]*

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus aculeiformis Reeve, 1844. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=215540 on 2011-01-06
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr. 
## Sinonimai
* *Conus delicatus*, , 1913

## Išnašos
Akcijų rinkos griūtis

**Akcijų rinkos griūtis** – staigus ir dramatiškas akcijų rinkos nuopuolis, pasireiškiantis drastišku akcijų kainų nuvertėjimu. Akcijų rinkos griūtis įžiebia investuotojų panikos kibirkštis, kurios grindžiamos giluminiių ekonominių veiksnių pokyčiais. Tokio pobūdžio griūtis dažniausiai būna spekuliacinio akcijų rinkos burbulo atomazga. Tai retas socialinis reiškinys, atsirandantis tuomet kai išoriniai ekonominiai įvykiai persipina su bandos elgsena ir bandos psichologija. Tokiu atveju svariam rinkos dalyvių skaičiui pardavus savo vertybinius popierius, baimės banga užplūsta ir kitus investuotojus. Pagrindiniai veiksniai iššaukiantys tokį rinkos dalyvių atsaką dažniausiai būna pernelyg užsitęsęs akcijų rinkų vertės kilimas bei perdėtas investuotojų optimizmas. O tai atskleidžia P/E rodiklis, smarkiai viršijantis savo vidurkį. Kitas svarbus veiksnys įplieskiantis akcijų rinkos griūtį – plačiai paplitusi maržinė prekyba ir finansinio sverto naudojimas.

## Didžiausi akcijų rinkų nuosmukiai
* 1929 10 28-29: JAV akcijos -23% per 2 dienas;
* 1987 10 19: JAV akcijos -23% per dieną;
* 2000 04 07-14: JAV technologijų akcijos -25,3% per savaitę;
* 2008 10 01-10: JAV akcijos -22% per 10 dienų.
Turnetreskas

**Turnetreskas** (, ) − ežeras šiaurinėje Švedijos dalyje, Laplandijoje. Tai septintas pagal dydį ir antras pagal gylį ežeras Švedijoje.

Turnetreskas yra didžiausias kalnų ežeras visoje Skandinavijoje. Suformuotas paskutinio ledynmečio, ežeras paprastai nuo gruodžio mėnesio iki birželio vidurio būna padengtas ledu. Vasarą, lygiai mėnesį nuo birželio 13 d. iki liepos 13 d. Saulė čia nenusileidžia visą parą.

Palei pietinį ežero krantą driekiasi Europos automobilinis maršrutas E10 O, Moskenesas (Norvegija) − Lulėjas (Švedija) ir geležinkelio atšaka Narvikas − Stokholmas. Ežero pietvakariuose išsidėstęs Abisko nacionalinis parkas. Šiaurinė ežero dalis beveik neištyrinėta.

Nuo Abisko į pietų pusę nutiestas *Karališkasis kelias* (*Kungsleden*) − garsus pėsčiųjų maršrutas, nusidriekęs apie 450 km.

## Nuorodos
* Turnetresko ežero nuotraukos (rusų k.)
Conus aculeiformis torensis

***Conus aculeiformis torensis*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų porūšis.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus alainallaryi Bozzetti & Monnier, 2009. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=431730 on 2011-01-06
Udjaurė

**Udjaurė** () − ežeras šiaurinėje Švedijos dalyje, Norboteno lėne, Arjeplogo komunoje.

Udjaurės ežeras jungiasi su Hurnavano ir Storavano ežerais, pro kuriuos prateka Šeleftės upė.
Bolmenas

**Bolmenas** () − ežeras pietų Švedijoje, vakarinėje Smolando lėno dalyje. Tai dešimtas pagal dydį Švedijos ežeras.

Bolmeno ežeras turi apie 365 nedideles salas, iš kurių didžiausia − Bolmso sala. Ežero vanduo pasižymi švarumu ir geru skoniu. Todėl, 1970−1980 m. iš Bolmeno ežero iki Skonės lėno buvo iškastas 82 km ilgio vandens tunelis.
Vašuokėnų apylinkė

**Vašuokėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Troškūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Umėnų apylinkės ir dalis Vidugirių apylinkės, o dalis Vašuokėnų apylinkės prijungta prie Latavėnų apylinkės ir Surdegio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vašuokėnų apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Latavos apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Gegužės 1-osios“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 41,87 || || „Gegužės Pirmosios“ kolūkis  || 9 kaimai, 7 vienkiemiai, 1 glžk. stotis
|}

## Šaltiniai
Hurnavanas

**Hurnavanas** () − ežeras šiaurinėje Švedijos dalyje, Norboteno lėne, Arjeplogo komunoje. Tai aštuntas pagal dydį ir pirmas pagal gylį ežeras Švedijoje.

Hurnavano ežeras išsidėstęs Skandinavijos kalnuose, 425 m virš jūros lygio. Ežere yra apie 400 nedidelių salų, kurios skiriasi savo flora ir fauna bei ekosistemų įvairove.

Pietuose Hurnavano ežeras jungiasi su Udjaurės ežeru, o pietvakariuose yra Arjeplogo miestas.
Eduardas Cinzas-Čiužas

**Eduardas Cinzas-Čiužas** (1924 m. balandžio 14 d. Rietave – 1996 m. sausio 20 d. Briuselyje) – išeivijos romanistas.

## Biografija
Mokėsi Rietavo vidurinėje mokykloje, vėliau Telšiuose. 1944 m. per karo sumaištį atsidūrė Vokietijoje, o 1947 m. išvyko į Belgiją, kur liko iki savo gyvenimo pabaigos. E. Cinzas baigė elektrotechnikos institutą, dirbo anglių kasyklose. Įvykus nelaimei, kurios metu neteko kojų, ėmėsi literatūrinio darbo. Redagavo Belgijos lietuvių laikraštį „Gimtoji šalis“. Rašė lietuviškai. Jo knygos buvo leidžiamos Lietuvoje ir užsienyje.

## Kūryba
* Brolio Mykolo gatvė. – Chicago (Ill.): A. Mackaus knygų leidimo fondas, 1972. – 303 p.
* Raudonojo arklio vasara: romanas. – Chicago: Algimanto Mackaus knygų leidimo fondas, 1975. – 312 p.
* Mona: romanas. – Chicago (Ill): Mackaus knygų leidimo fondas, 1981. – 207 p.
* Spąstai: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1981. – 296 p.
* Šventojo Petro šunynas: romanas. – Chicago (Ill.): Ateities literatūros fondas, 1984. – 234 p.
* Raudonojo arklio vasara; Trys liūdesio dienos (Mona): romanai. – Vilnius: Vaga, 1986. – 319 p.
* Švento Petro šunynas: romanas, novelės. – Vilnius: Vaga, 1990. – 394 p.
* Sutemose: romanas. – Vilnius: Lietuvos rytas, 1996 (Kaunas: Aušra). – 287 p.

## Nuorodos
* http://www.rasyk.lt/rasytojai/eduardas-cinzas.html
Sareko nacionalinis parkas

**Sareko nacionalinis parkas** () yra Švedijos šiaurėje, Laplandijoje, Norboteno lėne, Jokmoko komunoje. Plotas 1970 km². Skirtas apsaugoti Skandinavijos kalnų landšaftą.

Sareko nacionalinis parkas įsteigtas 1909 m. ir yra vienas didžiausių Europoje (daugiau kaip 0,5 mln. ha). Jis  apima kalnus ir ledynus, tundrą ir pelkes, ežerus ir sraunias upes su kriokliais. Parkas yra populiarus tarp turistų ir alpinistų.

Sareko nacionalinis parkas ribojasi su Stora Šiofaleto ir Padjelantos nacionaliniais parkais. Parkas savo forma primena ratą, kurio diametras yra apie 50 km. Parke yra tik du tiltai; jame nėra nutiestų maršrutų. Be to, Sareko nacionalinis parkas yra toje Švedijos dalyje, kuri pasižymi kritulių gausa.

Sareko nacionaliniame parke yra aštuonios kalnų viršūnės, viršijančios 2000 m aukštį. Čia yra antras pagal dydį Švedijos kalnas Sarektjaka (*Sarektjåkkå*). 

Parke yra retų augalų (*Arenaria humifusa, Potentilla hypartctica*), paukščių (kilniųjų erelių, gulbių giesmininkių, tilvikų, žąsų, ančių), žinduolių (rudųjų lokių, ernių, vilkų, lūšių, poliarinių lapių). 

1996 m. Sareko nacionalinis parkas įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Laponijos.

## Nuorodos
*Sareko nacionalinis parkas  (anglų k.)
Conus aemulus

***Conus aemulus*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. 

## Paplitimas
Yra aptinkama Angoloje, Ispanijoje, Libane, Namibijoje, Pietų Afrikos Respublikoje, Prancūzijos Polinezijoje, Senegale, Vakarų Sacharoje.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus aemulus Reeve, 1844. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=224480 on 2011-01-06
* Gofas, S.; Afonso, J.P.; Brandào, M. (Ed.). (S.a.). Conchas e Moluscos de Angola = Coquillages et Mollusques d'Angola. [Shells and molluscs of Angola]. Universidade Agostinho / Elf Aquitaine Angola: Angola. 140 pp. Žr.
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr. 
## Sinonimai
* *Conus lobitensis*, , 1977

## Išnašos
Skuleskogeno nacionalinis parkas

**Skuleskogeno nacionalinis parkas** () yra Švedijos šiaurėje, Vesternorlando lėne, Ornskoldsviko ir Kramforso komunose.

Skuleskogeno nacionalinį parką supa aukšti kalnai, senovės miškai, o nuo jūros kranto atsiveria įspūdingas kraštovaizdis. Čia yra nutiesta apie 30 km pėsčiųjų takų.

2000 m. Skuleskogeno nacionalinis parkas įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Aukštojo kranto.

## Nuorodos
* Skuleskogeno nacionalinis parkas  (anglų k.)
Conus algoensis

***Conus algoensis*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. 

## Paplitimas
Aptinkama Indijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Liberijoje, Pietų Afrikos Respublikoje.

## Porūšiai
* *[[Conus algoensis algoensis]]*
* *[[Conus algoensis scitulus]]*
* *[[Conus algoensis simplex]]*, , 1858

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus algoensis G. B. Sowerby II, 1834. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=225448 on 2011-01-06
* Branch, G.M. et al. (2002). Two Oceans. 5th impression. David Philip, Cate Town & Johannesburg. Žr.
* Filmer R.M. (2001). A Catalogue of Nomenclature and Taxonomy in the Living Conidae 1758 - 1998. Backhuys Publishers, Leiden. 388pp. Žr.
* Tucker J.K. (2009). Recent cone species database. September 4th 2009 Edition. Žr. 
## Sinonimai
* *Conus algoensis agulhasi*, , 1980
* *Conus danieli*, , 1858
* *Conus jaspideus*, , 1845
* *Conus scitulus*, , 1849

## Išnašos
Conus alainallaryi

***Conus alainallaryi*** – kūgeninių (*Conidae*) šeimos gyvūnų rūšis. Kaip ir visos kūgenių genties rūšys yra plėšrios ir nuodingos. Kriauklės dydis svyruoja nuo 30 mm iki 40 mm. Ši rūšis aptinkama Karibų jūroje prie Kolumbijos krantų.

## Literatūra
* WoRMS (2010). Conus alainallaryi Bozzetti & Monnier, 2009. Accessed through:  World Register of Marine Species at http://www.marinespecies.org/aphia.php?p=taxdetails&id=431730 on 2011-01-06
Padjelantos nacionalinis parkas

**Padjelantos nacionalinis parkas** () yra Švedijos šiaurėje, Laplandijoje, Norboteno lėne, Jokmoko komunoje. 

Padjelantos nacionalinis parkas vakaruose ribojasi su Norvegija, o rytuose su Sareko nacionaliniu parku ir yra vienas didžiausių Švedijoje. Parkas yra plynaukštėje, o jį supa du dideli ežerai − Vastenjaurė (*Vastenjávrre*) ir Virihaurė (*Virihávrre*). Parko flora ir fauna labai įvairi: čia suskaičiuojama virš 400 rūšių skirtingų augalų ir gyvūnų. Per parką eina 800 km ilgio *Nordkalottru* takas.

1996 m. Padjelantos nacionalinis parkas įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Laponijos.

## Nuorodos
*Padjelantos nacionalinis parkas  (anglų k.)
Veiviržėnų herbas

**Veiviržėnų herbas** – pagrindinis Veiviržėnų miestelio ir Veiviržėnų seniūnijos (Klaipėdos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke į kairę pusę ant rudo žirgo joja atgal atsigręžęs sidabrinis šarvuotas raitelis, dešinėje rankoje laikantis pakeltą sidabrinį kardą. Raitelio dešinįjį petį ir juosmenį juosia ties klubais surišta raudona juosta. Virš šalmo trys plunksnos – geltona, mėlyna, geltona. Žirgo gūnia mėlyna, kamanos ir kiti diržai juodi, balno kilpa sidabrinė. Rudoje skydo papėdėje – 4 auksiniai stilizuoti augalai. Po skydu sidabrinis kaspinas su auksiniu Veiviržėnų devizu – „Tėvynei mūsų turtas, kraujas ir gyvybė“.

## Simbolika

Herbo simbolika – ant žirgo, atgal atsigręžęs kardu ginkluotas raitelis „atspindi susirūpinimą dėl Tėvynės ateities ir supratimą, kad nuo gresiančio pavojaus galima apsiginti tik ginklu“. Tai patvirtina ir herbo devizas „Tėvynei mūsų turtas, kraujas ir gyvybė“.

## Istorija

1792 m. kovo 17 d. ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 37 Veiviržėnams suteikė laisvojo miestelio teises ir herbą – šarvuotą raitelį ant žirgo su įrašu po juo. ATR žlugus herbas panaikintas.

Pagal Metrikos duomenis atkurtą Veiviržėnų istorinį herbą 1992 m. liepos 20 d. patvirtino Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas Vytautas Landsbergis. Etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.

## Šaltiniai
Veliuonos dvaras

**Veliuonos dvaras** – dvaras, stovintis Veliuonoje. XIX a. pradžios klasicistinės architektūros paminklas. Išlikęs parkas, Zaleskių koplyčia. Veliuonos dvaro sodybos fragmentai patenka į Veliuonos miestelio istorinę dalį. Sodybos teritorijos pietinėje dalyje yra Veliuonos kapinynas.

## Istorija

Apie XVI a. viduryje Žygimantas Augustas miestelį užrašė B. Radvilaitei. Vėliau dvarą valdė karalienė Bona Sforca, XVIII a. – Žemaičių seniūnas J. Poniatovskis, o Poniatovskiams užsitraukus caro nemalonę bendradarbiaujant su Napoleonu dvaras perduotas bajorų Zaleskių („Lubicz” herbo) lietuviškos šakos nuosavybei. Jie čia 1818–1820 m. pastatė medinius klasicizmo stiliaus dvaro rūmus ir įveisė parką. 

1909 m. dvarą nupirko švedų kilmės didikas Aleksandras Vakselis.

Po I pasaulinio karo čia veikė pradinė mokykla, 1948–1978 m. vidurinė mokykla. Po Nepriklausomybės atgavimo dvarą atgavo paveldėtoja Olga Vakselytė-Larson-Švarc. Nuo 1994 m. dvare veikė Veliuonos krašto istorijos muziejus. Dvaras buvo neprižiūrimas Kanadoje gyvenančios savininkės ir 2016 m. liepos 23 d. muziejus išsikėlė, nes jame esančios nuomojamos patalpos tapo netinkamos muziejui.

2021 m. duomenimis, privatiems asmenims priklausantis dvaras buvo prastos būklės, reikalavo kapitalinio remonto.

## Parkas
Veliuonos parkas įkurtas buvusioje dvarvietėje. Jo svarbiausias akcentas – iš kitų kraštų atvežti medžiai – juodosios ir veimutinės pušys, didžioji tuopa, glaustašakis ąžuolas, sidabrinė liepa, raudonasis klevas, lenktašakis uosis, europinis maumedis, du reti gelsvažiedžiai tulpmedžiai (25 m aukščio ir 76–80&nbsp;cm skersmens).

## Žymūs žmonės
* Veliuonos dvare įsikūrusioje mokykloje mokėsi būsimasis rašytojas Petras Cvirka (1909–1947), vadintas Klangių Petriuku.
* Veliuonos dvare gimė titulinis vyskupas Vladislovas Mykolas Zaleskis (1852–1925).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Veliuonos dvaro rūmai – įspūdingiausi medinės klasicistinės architektūros rūmai Lietuvoje | bernardinai.lt
* Sąrašas:Lietuvos dvarai
Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris

**Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris** () – 2004 m. JAV mokslinės fantastikos filmas; „Erdvėlaivio kariai“ tęsinys.

Kino teatruose buvo rodomas tik Japonijoje ir Ispanijoje, JAV platintas tik VHS ir DVD formatuose. Šio filmo biudžetas tebuvo 7 mln. JAV dolerių, kai pirmojo filmo biudžetas siekė 105 mln. Filmas taip pat niekaip nesusijęs su Robert A. Heinlein knyga „Erdvėlaivio kariai“. Tęsinyje taip pat nepasirodo nei vienas iš pirmojo filmo personažų. Abiejuose filmuose filmavosi aktorė Brenda Strong, tačiau atliko skirtingų personažų vaidmenis. Filmą režisavo Phil Trappett, kuris yra vienas iš vizualinių efektų kūrimo studijos „TriStar Pictures“ kūrėjų. Ši studija pirmame filme sukūrė padarus ir specialiuosius efektus. Po ketverių metų buvo sukurtas dar vienas tęsinys – „Erdvėlaivio kariai 3: plėšikas“.

## Išnašos
Conus jaspideus (reikšmės)

**Conus jaspideus** gali reikšti:
* Conus algoensis (sin. ) – moliuskų tipo pilvakojų klasės kūgeninių šeimos kūgenių genties rūšis.
* Conus jaspideus  – moliuskų tipo pilvakojų klasės kūgeninių šeimos kūgenių genties rūšis.
Aušra Lėka

**Aušra Ražaitytė-Lėka** (g. 1957 m. vasario 16 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

## Biografija
1963–1974 m. mokėsi Kauno Salomėjos Nėries vidurinėje mokykloje. 1974–1980 m. studijavo Vilniaus universitete.

1979–1985 m. LSSR literatūros muziejaus mokslinė sekretorė, skyriaus vedėja. 1985–1992 m. dienraščio „Kauno tiesa“ (nuo 1992 m. „Kauno diena“) korespondentė, atsakingoji sekretorė, 1992–1999 m. specialioji korespondentė Vilniuje, 1999–2007 m. vyriausioji redaktorė. 2007–2008 m. LTV naujienų tarnybos direktorė. 2008–2017 m. savaitraščio „Veidas“ žurnalistė. 2017–2019 m. dienraščio „Lietuvos žinios“ žurnalistė. Nuo 2019 m. *diena.lt* žurnalistė.

## Įvertinimas
* 2002 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Kernų tvenkinys

**Kernų tvenkinys** – tvenkinys šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajone, 4 km į pietus nuo Skuodo. Susidaręs patvenkus Erlos upę (Bartuvos baseinas) 0,5 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 5,75 km, plotis iki 0,36 km. Yra 2 salelės (0,09 ha ir 0,02 ha). Altitudė 31,2 m. Šiaurvakarinėje pakrantėje stūkso Kernų miškas. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Kranto linija vingiuota. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vidurinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias Nr.3707 (Puodkaliai – Daukšiai). Priešsroviui į rytus, ant patvenkto E-2 upelio, telkšo Skaisgerklės tvenkinys.

Debitas:
* Upės: 1,3 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 47,9 m³/s

Užtvanka 180 m ilgio, 6 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1977 m. 110 kW galios mažoji hidroelektrinė pastatyta 2005 m.

Prie tvenkinio esantys kaimai: Kernai, Puodkaliai, Šakaliai, Budriai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Estijos vyrų krepšinio rinktinė

**Estijos vyrų krepšinio rinktinė** – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Estijos valstybei. Žymių pergalių nėra pasiekusi.

Estija dalyvavo 1936 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur nugalėjo Prancūziją, bet pralaimėjo JAV ir Filipinams, ir užėmė 9–14 vietą. Taip pat 1937 ir 1939 m. Baltijos šalyse vykusiuose krepšinio čempionatuose. 1990 m., atkūrus Estijos rinktinę, ši kartais patenka į Europos čempionatus, bet iš grupių etapo neišeina (išimtis – itin sėkmingas 1993 m. Europos krepšinio čempionatas, kuriame estai pasiekė ketvirtfinalį).

## Dalyvavimas čempionatuose

### Europos krepšinio čempionatas
* 1937 – 5
* 1939 – 5
* 1993 – 6
* 2001 – 14
* 2015 – 20
* 2022 – 19
* 2025 – 19

### Olimpinės žaidynės

## Žymesni žaidėjai
* Maik Kotsar
* Kristjan Kangur
* Gert Kullamäe
* Martin Müürsepp
* Siim-Sander Vene
* Henri Drell

## Treneriai


*  Herbert Niiler (1929–1940 m.)
*  Jaanus Levkoi (1991–1992 m.)
*  Jaak Salumets (1993–1997 m.)
*  Maarten van Gent (1997–1999 m.)
*  Üllar Kerde (1999–2001, 2007–2009 m.)
*  Heino Enden (2001–2004 m.)
*  Tiit Sokk (2004–2007, 2009–2019 m.)
*  Jukka Toijala (2019–2024 m.)
*  Heiko Rannula (2024–)



## Šaltiniai
Eduardas Vilkelis

**Eduardas Vilkelis** (1953 m. kovo 7 d. Veisiejuose – 2023 m. liepos 22 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, buvęs finansų ministras.

## Biografija
1971 m. baigė Druskininkų 1-ąją vidurinę mokyklą. 1971–1976 m. studijavo Vilniaus universitete.

1975–1977 m. LSSR finansų ministerijos ekonomistas, 1977–1981 m. skyriaus viršininko pavaduotojas, 1981–1990 m. valdybos viršininko pavaduotojas. 1990–1991 m. LR valstybės kontrolės departamento valstybės kontrolieriaus pavaduotojas. 1991–1992 m. UAB „Biocentras“ ekonomikos direktorius.

1992–1995 m. Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio ir Adolfo Šleževičiaus Vyriausybėse – LR finansų ministras. Šiam laikotarpiui būdingas besikuriančio finansinio kapitalo ir nusikalstamų struktūrų (EBSW ir kt.) interesų suartėjimas. 1995–2004 m. Lietuvos banko valdybos narys. 1995–2005 m. Lietuvos bankų asociacijos prezidentas. 2005–2011 m. banko „Snoras“ prezidento R. Baranausko patarėjas.

## Įvertinimas
* 2004 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius 

## Šaltiniai

|-
Kerotis

**Kerotis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Labanoro girioje (Kiškėnų, Žeimenos miškai), Baranavos botaniniame zoologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,79 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 141,5 m. Giliausia vieta (7,4 m) yra pietinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Šiaurinis ir šiaurės vakarinis krantai žemi, pelkėti, kiti sausi, aukštoki. Atabradas gan platus, smėlingas, dugną dengia sapropelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Liedelės upės baseinui (Kiaunos upės baseinas).

Ežero pakrantės negyvenamos, kiek toliau pietryčiuose yra Luknos kaimas.

Ežerėvardis *Kerõtis* kildinamas nuo žodžių *keroti* („šakotis, plėstis“), *kerotas* („išsikerojęs, šakotas“).

## Šaltiniai