open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Riga FC

**Riga FC** – Latvijos futbolo klubas iš Rygos.

## Istorija
2014 m. sezone futbolo klubas „Karamba“ iš Rygos užėmė pirmąją vietą Latvijos futbolo Antroje lygoje ir įgijo teisę kovoti Pirmojoje lygoje, tačiau 2015 metų pradžioje klubas nusprendė atsisakyti šios teisės.

2015 m. vasario mėnesį „Karamba“ klubas susijungė su futbolo klubu „Dinamo“, kitu klubu iš Rygos, kuris taip pat dalyvavo II lygos pirmenybėse. Ši jungtinė komanda vadinosi „Karamba-Dinamo“ («Карамба/Динамо») ir pareiškė norą dalyvauti 2015 metų I lygos čempionate. Savo gretas papildė žinomais žaidėjais ir dalyvavo I lygos pirmenybėse, bei iškovojo teisę kovoti elitinėje lygoje. 

2016 m. dar kartą klubas pakeitė pavadinimą ir tapo **FC Riga**.

2017 m. gegužės 17 d. kovojo 2016–2017 m. Latvijos futbolo taurės finale ir pralaimėjo FK Ventspils tik po baudinių serijos.

2018, 2019 ir 2020 m. tapo šalies čempionais.

2021 m. pandemijos sąlygomis vykstantis čempionatas klostėsi nesėkmingai: nesugebėjo apginti titulo ir liko be medalių. Galutinėje komandų rikiuotėje užimta vos ketvirtoji vieta.

2022 m. sausio mėn. Latvijos ekipa oficialiai pranešė, kad komandai vadovaus vyr. treneris iš Vokietijos Thorsten Fink. Sezonas klostėsi nesėkmingai ir šis strategas gegužę paliko ekipą.

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Metta

**„Mettos“ futbolo klubas**, o kitaip **Rygos „Metta“** arba **Futbolo klubas „Metta“**, o trumpai **FK Metta** – Latvijos futbolo klubas iš Rygos.  
Ankstesniais metais žinomas **FS METTA/Latvijas Universitāte** pavadinimu.

## Istorija
2006 m. gegužės 2 d. oficialiai įkurta **Futbolo mokykla „Metta“**.

### FS METTA/LU
Nuo 2007 m. prasidėjo mokyklos ir Latvijos Universiteto bendradarbiavimas ir partnerystė. 

Futbolo mokykla „Metta“ nuo 2012 m. dalyvavo Latvijos aukščiausioje futbolo lygoje. Tuomet būta jungtinės futbolo mokyklos "Metta" ir Latvijos universiteto komandos. 

Ekipa nuolat atsidurdavo turnyrinės lentelės apatinėse vietose ir eilę metų iš eilės kovojo dėl išlikimo aukščiausioje lygoje. Išlikdavo Virslygoje nugalėję pereinamosiose rungtynėse arba dėl to, kad kitos ekipos pasitraukdavo iš čempionato, todėl LFF suteikdavo jiems A tipo licenciją.

### FK Metta
Nuo 2019 m. pakito statusas ir pavadinimas. Buvo atsisakyta žymens futbolo mokykla bei nebeliko pavadinime žymens Latvijos universitetas. Radosi **Futbolo klubas „Metta“**.

2022 m. Latvijos futbolo taurės turnyre FK Metta rezultatu 13-0 sutriuškino FK Salaspils.

2025 m. sezone tarp dešimties Virslīga komandų liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta žalia apranga. 
* Išvykose rungtyniauja balta juoda apranga.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

### Latvijos varžybos iki 2019 m.

|}
### Latvijos varžybos nuo 2019 m.

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Lietuviai
*  Kristupas Keršys, saugas (2022-2024 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FK Spartaks Jūrmala

**FK Spartaks Jūrmala** – Latvijos futbolo klubas iš Jūrmalos.  

## Klubo istorija
Klubas įkurtas 2007 metų pradžioje ir tais pačiais metais debiutavo šalies Antrojoje futbolo lygoje. Debiutantai joje užėmė pirmąją vietą ir iškovojo teisę žaisti Pirmoje futbolo lygoje. 

Nuo 2008 metų dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. 

2012 m. klubas debiutavo elitinėje lygoje ir užėmė 5 poziciją.

2016 ir 2017 m. tapo šalies čempionais.

## Spalvos

## Pasiekimai

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Sezonai

|}

## Pasirodymai Europos turnyruose

## Vyriausieji treneriai
*  Sergejs Golubevs (2007 — 2009)
*  Pjotrs Trebuhovs (2010)
*  Artūrs Šketovs (2011)
*  Oļegs Blagonadeždins (2012)
*  Arminas Narbekovas (2012)
*  Oļegs Kubarevs (2013)
*  Aleksandrs Stradiņš (2013) — v.i.
*  Jurijs Popkovs (2013)
*  Fabio Mikarelli (2014)
*  Oļegs Blagonadeždins (2014)
*  Romāns Piļipčuks (2014 — 2015)
*  Aleksandrs Koļinko (2015)
*  Oļegs Kubarevs (2016)
*  Marek Zub (2017)
*  Jozef Vukušič (2017)
*  Valdas Urbonas (2017)
*  Samvelas Babajanas (2018)
*  Aleksandras Grišinas (2018)
*  Tomas Ražanauskas (2018-2019)
*  Victor Basadre, nuo 2022 m. liepos 23 d.

## Lietuviai
### Žaidėjai
* Marius Rapalis, vartininkas 2016
* Tomas Mikuckis, gynėjas 2018
* Edgaras Žarskis, gynėjas 2020

### Treneriai
* Arminas Narbekovas, vyr. treneris 2012
* Valdas Urbonas, vyr. treneris 2017
* Tomas Ražanauskas, vyr. treneris 2018

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
* RSSSF (Čempionai ir sezonai)
* RSSSf (Taurių laimėtojai)
Sluokos stadionas

**Sluokos stadionas** (, pilnas pav. **Jūrmalos miesto stadionas „Sluoka“** ) – futbolo stadionas Jūrmaloje, Latvijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Sėdimų vietų skaičius – 2500. Jame namų rungtynes žaidžia FK Spartaks Jūrmala.

Adresas: Skolas iela 5, Jūrmala, LV-2011.

## Šaltiniai
Obelių ežeras (Ukmergės r.)

**Obelių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, apie 7 km į šiaurę nuo Ukmergės. Ilgis iš rytų į vakarus 0,9 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 79,4 m. Ežero krantai žemi, daugiausiai apaugę medžiais ir krūmais, pietinis krantas pelkėtas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Iš ežero rytuose išteka upelis link Obeltekos upelio (Ūsioginės intakas, Šventosios baseinas).

Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūręs Obelių kaimas. Šiaurės vakarinėje pakrantėje yra Obelių kapinynas.

## Šaltiniai
Mardakertas

**Mardakertas** (, ) – miestas šiaurės rytinėje Kalnų Karabacho dalyje. De facto Mardakerto rajono administracinis centras, de jure Tartaro rajono dalis (Azerbaidžanas). Nutolęs 62 km į šiaurę nuo Stepanakerto. 4 600 gyventojų (2015 m. duomenys).

Mardakerte yra 1881 m. statyta bažnyčia. 2003 m. restauruota.


Martakert055.JPG|Bažnyčia
Martakert049.JPG|Kultūros namai
Martakert061.JPG
Martakert002.JPG


## Išnašos
Obelyno–Ringių miškai

**Obelyno-Ringių miškai** – miškai vakarų Lietuvoje, Tauragės ir Šilalės rajonuose, 10 km į šiaurę nuo Tauragės. Priklauso Tauragės miškų urėdijai, Obelyno girininkijai. Apima 63,9 km² plotą. Masyvą sudaro Obelyno, Ringių, Sutkų miškai.

Paviršius banguotas. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priemoliai ir priesmėliai. Miškai patenka į Jūros baseiną: vakariniu pakraščiu teka Akmena, per miškus – Bremena ir Šunija su savo intakais (Žalpe, Ringe, Irtuona).

Medynai:
* eglynai: 39 %
* beržynai: 37 %
* drebulynai: 10 %
* juodalksnynai: 7 %
* pušynai: 3 %
* baltalksnynai: 3 %
* ąžuolynai: 1 %
* uosynai ir kt.: 1 %

Jaunuolynai sudaro 24 % medynų, pusamžiai medžiai 50 %, pribręstantys 17 %, brandūs 9 %.

Obelyno-Ringių miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, kiškių, usūrinių šunų, kiaunių, lapių, jerubių, slankų. 53-ajame Obelyno miško kvartale riogso akmuo Velnio stalas, Ringių miško 14-ajame kvartale auga saugoma eglė (aukštis 40 m, skersmuo 120 cm).

Šalia miškų įsikūrę kaimai: Ringaliai, Patulė, Ruibiškė, Šakvietis, Griaužai, Sutkai, Užbūdupis, Kreiviai, Pūtvė.

## Šaltiniai
Obelijos miškai

**Obelijos miškai** – miškai pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, Nemuno kairiajame krante, 9 km į pietus nuo Alytaus. Priklauso Alytaus miškų urėdijai, Dirmiškių girininkijai. Apima 18,4 km² plotą. Masyvą sudaro Obelijos, Dirmiškių, Norūnų miškai.

Būdingi velėniniai jauriniai ir jauriniai silpnai sujaurėję smėliai ir priesmėliai. Per miškus teka Nemuno intakai: Urkupis, Žilvia, Zembrė. Telkšo Tolkūnų ežeras.

Medynai:
* pušynai: 62 %
* eglynai: 16 %
* beržynai: 15 %
* juodalksnynai: 4 %
* drebulynai: 2 %
* uosynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 22 % medynų, pusamžiai medžiai 52 %, pribręstantys 16 %, brandūs 10 %.

Obelijos miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, kiškių, usūrinių šunų, kiaunių, lapių, voverių, jerubių, slankų. 45-ajame Dirmiškių miško kvartale yra Dirmiškių pilkapynas, šalimais – Dirmiškių piliakalnis, Norūnų miško 44-ajame riogso saugomas Raudonasis akmuo. Šalia Nemuno esanti miškų dalis patenka į Balkasodžio botaninį draustinį.

Miškuose įsikūrę kaimai: Balkasodis, Plenta, Dirmiškės, Strimina, Padirmiškis, Pupasodis, Tolkūnai.

## Šaltiniai
Terteras (miestas)

**Terteras** () – miestas Azerbaidžane, 332 km į vakarus nuo Baku. Rajono centras. 19 419 gyventojų (2010).

## Istorija

1940 m. suteiktos miesto teisės. 1949–1991 m. buvo žinomas kaip ***Mir Bašyras***.

## Šaltiniai
Hadrutas

**Hadrutas** (, ) – Hadruto rajono administracinis centras, Kalnų Karabacho Respublikoje (de facto), de jure miestas Chodžavendo rajonas, Azerbaidžane. Apsuptas kalnų. 4 100 gyventojų (2015 m. duomenys).

## Miestų partnerystė
*  Vaharšapatas, Armėnija
*  Berbankas, JAV


Hadrut005.jpg|Viešbutis
Hadrout001.JPG


## Išnašos
Geminacija

**Geminacija**, arba **dvigubinimas** ( 'dvigubinu, dvejinu') – tokių pačių arba artimų (skardusis – duslusis) priebalsių ėjimas iškart vienas po kito, priebalsių ilginimas. Geminacija atsiranda dėl skirtingų priežasčių ir gali turėti skirtingą paskirtį. Geminacija retorikoje – kontaktinis to paties žodžio arba sakinio dalies kartojimas stilistiniais tikslais.

## Geminacijos pavyzdžiai

### [[Baltų kalbos]]
* Priebalsių sankirta dūriniuose
:: latv. *pamats* 'pagrindas, pamatas' + *tonis* 'priegaidė; tonas' = *pamattonis* 'pagrindinė priegaidė; pagrindinis tonas'.
:: liet. *švarus + raštas = švarraštis*; paprastai liet. k. sudvigubinti priebalsiai tariant neilginami.
* Morfemų sandūra
:: lat. *izzust* 'pradingti', liet. *užželti*
* Išskyrus sklandžiuosius, latvių kalboje ilginami tarp dviejų trumpųjų balsių atsidūrę priebalsiai; rašyboje neatspindima.
:: *visa* [vis: a] 'visà'
:: *upe* [up: e] 'upė'
* Istoriškai išnykusios geminatos
:: latv. *rast* 'rasti', liet. *rasti* < **radtei*; plg. liet. *rado*, latv. *rada* 'rado' ir bendraties priesaga -t, -ti.

### [[Italų kalba]]
* Žodžių skyrimo paskirtis
:: *coma* 'koma' – *comma* 'punktas, skirsnis'
:: *pala* 'kastuvas' – *palla* 'kamuolys'

### [[Lotynų kalba]]
* Asimiliacija
:: *affero < ad-fero* 'atnešu'
* Ekspresinis dvigubinimas
:: *bucca* 'skruostas' 

### [[Suomių kalba]]
* Formų skyrimo paskirtis
Suomių kalboje geminacija atsiranda dėl šiai kalbai būdingos stipriųjų ir silpnųjų priebalsių laipsnių šaknyje kaitos.
* Linksniavimas
:: *harakka* 'šarka' (vardininkas) – *harakan* 'šarkos' (kilmininkas)
* Asmenavimas
:: *antaa* 'duoti' – *annat* 'duodi'

### [[Japonų kalba]]
* Žodžių skyrimo paskirtis
:: *kite* 'ateiti' – *kitte* 'pašto ženklas'

### [[Vokiečių kalba]]
* Vokiečių kalboje geminatos taip pat kartais susidaro žodžių arba morfemų sandūrose:
:: *annehmen* [ˈan‿ne: mən] 'priimti'
:: *am Mittag* [ˈam‿mɪtɑ:k] 'vidurdienį'
(Sudvigubintų priebalsių rašymas paprastai nerodo geminacijos, šitaip žymimas prieš priebalsį einančio balsio trumpumas:
:: *beten* [ˈbe: ten] 'melstis' – *Bett* [bet] 'lova'.)

## Geminacija retorikoje
Tas pats dėmuo kartojamas, dvigubinamas be formos pokyčių, jis neatskiriamas kitais dėmenimis. Taip siekiama atkreipti skaitytojo dėmesį, sustiprinti reikšmę arba sukurti norimą skambesį.
:: Iš negandingų vakarų
:: Audrų perkūnijų prikrauti
:: Lingavo debesų laivai.
:: Tada *graži, graži* buvai,
:: Akim tyliųjų ežerų…
:: Lyg eidama linelių rauti.
(S. Nėris „Lietuvai”)

## Šaltiniai
Fonologija

**Fonologija** ( *phōnē* 'garsas' ir λόγος *lógos* 'mokymas') – kalbotyros atšaka, nagrinėjanti „kalbos garsinių elementų funkcijas ir garsų sąveikos modelius“.
Pagrindinis fonologijos vienetas yra fonema, pagrindinis tyrimų objektas – fonemų priešpriešos (opozicijos), kurių visuma sudaro fonologinę kalbos sistemą.

Paprastai kalbininkai fonologiją (mokslą apie funkcinį kalbos garsų atžvilgį) laiko fonetikos (mokslo apie kalbos garsus) dalimi, nors yra nuomonių, kad šiedvi kalbotyros atšakos yra savarankiškos.

Fonologijos ir fonetikos skirtumas tas, kad fonetika telkiasi ne tik į funkcinį kalbos garsų aspektą, bet kartu su juo aprėpia ir substancinę pusę, tai yra fizinį ir biologinį (fiziologinį) aspektus: kalbos padargus (artikuliavimą), akustines garsų ypatybes ir kaip jas suvokia klausytojas.

Dabartinės fonologijos pagrindėju laikomas lenkų kilmės mokslininkas J. Baudouin de Courtenay. Žymų indėlį į fonologiją įnešė R. Jakobsonas, N. Chomsky’s, M. Halle’as.

## Svarbiausios fonologijos sąvokos
# Kalbos garsas arba fonas – tam tikros trukmės kalbos garso atkarpa, sudaranti fonemą.
# Fonema – garsas, turintis skiriamąją (distinktyvinę) funkciją. Jeigu žodyje, pakeitus vieną kalbos garsą kitu, pasikeičia žodžio ar morfemos reikšmė, tai tokie garsai laikomi skirtingomis fonemomis.
# Alofonas – fonemos tarimo būdas, jos variantas, nulemtas tam tikros fonetinės aplinkos ir neturintis skiriamosios funkcijos (pvz., žodžiuose kaln**a**s ir keli**a**s abu **a** yra alofonai, bet ne dvi skirtingos fonemos).
# Fonemų priešprieša arba opozicija – fonemos, besiskiriančios pagal tarimo pobūdį, t. y. vien tik jų pakeitimas gali nulemti žodžio reikšmę: **k**auti – **g**auti – **r**auti – **m**auti – **š**auti – **dži**auti ir kt. Pagal priešpriešas nustatoma, ar tai yra atskiros fonemos – ar kalbos garsai turi skiriamąją funkciją.
# Priešpriešų neutralizavimas:
:: a) pvz., skardžiųjų priebalsių virtimas dusliaisiais liet. k. žodžių gale: dau**g** > dau**k**, u**ž** > u**š**;
:: b) asimiliacija – skardžiųjų priebalsių prieš dusliuosiusius duslėjimas, dusliųjų prieš skardžiuosius skardėjimas, kietųjų priebalsių prieš minkštuosius minkštėjimas, balsių po minkštųjų priebalsių priešakėjimas ir kitokios fonologinės ypatybės.
: 6. Priešpriešų skiriamieji požymiai – balsiai lietuvių kalboje gali skirtis trukme, pakilimu, eile ir kt., priebalsiai – skardumu, minkštumu ir kitokiais požymiais.

## Šaltiniai
FK RFS

**FK RFS** – Latvijos futbolo klubas iš Rygos. Ankstesniais metais pavadinimas buvo Rygos futbolo mokykla. Klubas įkurtas 2005 m. gegužės mėnesį. Iki 2008 metų sausio mėnesio klubas vadintas FK „Daugava-90“. 

## Istorija

2003 m. žinomas treneris Vladimiras Beliajevas () ir futbolo agentas Andrejus Bacharevas (*Андрей Бахарев*) nutarė atgaivinti Rygos „Daugavos“ klubą. 2005 m. įkūrė klubą. 2009 metais klubas žaidė Virslygoje, bet liko paskutiniai ir iškrito į Pirmą lygą. Nuo 2010 metų net šešis sezonus žaidė I-oje šalies lygoje. 

2015 m. užėmė trečią vietą Pirmoje lygoje, o dėl komandų pašalinimo iš Virsliga, RFS atsirado galimybė dalyvauti Virslygos čempionate. 

Nuo 2016 m. sezono RFS rungtyniavo Latvijos aukščiausioje lygoje. Debiutantai užėmė šeštąją vietą. 2021 m. iškovojo čempionų titulą, 2023 m. sezone pakartojo šį pasiekimą.

2024 m. spalio 30 d. Latvijos futbolo taurės finale pratęsimo metu nugalėjo FK Auda ir iškovojo trofėjų. 2024 m. sezone RFS futbolininkai tapo Latvijos čempionais.

## Simbolika

Nuo 2016 m. RFS simbolis yra liūtas, po letena laikantis futbolo kamuolį ir tris raides – RFS. Ankstesniais metais buvo ir data – 1962. dabartinėje versijoje šios datos nebeliko.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Lietuviai
* Vytautas Černiauskas, vartininkas, 2020-2022 m.;
* Darius Kazubovičius, puolėjas, 2016 m.
* Valdas Dambrauskas, treneris, nuo 2017 m. iki 2020 m. vasario.
* Edvinas Girdvainis, gynėjas, 2019 m.
* Jonas Skinderis, saugas, 2020 m.
* Karolis Uzėla, saugas, 2022–2023 m.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Linaresas (Čilė)

**Linaresas** () – miestas vidurio Čilėje, Maulės regione, Vidurio Čilės slėnyje, 50 km į pietus nuo Talkos; provincijos centras. Maisto, odos, medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse yra kurortų. Yra Šv. Ambrozijaus katedra, krašto muziejus, kolonijinės architektūros pastatų.

## Istorija

Linaresą (kaip *Villa de San Ambrosio de Linares*) 1794 m. įkūrė Ambrozijus O'Higinsas.

## Šaltiniai
Leksema

**Leksema** ( ' žodis, posakis') kalbotyroje – žodis kaip abstraktus morfologinės analizės vienetas. Į vieną leksemą įeina skirtingos paradigminės vieno žodžio formos. Pavyzdžiui, *žodynas*, *žodyno*, *žodynui*  – tai formos tos pačios leksemos, kuri pagal susitarimą gali būti užrašyta kaip ŽODYNAS.

Pagal kai kurias koncepcijas į leksemą įtraukiami įvairūs žodžio semantiniai (prasminiai) variantai, priklausantys nuo konteksto, kuriame jis vartojamas (pavyzdžiui, *druska* kaip medžiagos pavadinimas ir kaip dalykas, suteikiantis kokiam nors pasakymui, minčiai aštrumo arba keliantis susidomėjimą). 

Pasenusios leksemos reikšmės – tai besisiejančių žodžių grupė. Dabar tokia reikšme vartojamas terminas „semantinė grupė”.  

Leksema – labai svarbi morfologijos sąvoka, todėl daugybę kitų sąvokų galima perteikti kaip šios sąvokos vedinius. Pavyzdžiui, žodžių kaitybos ir žodžių darybos skirtumus galima paaiškinti šitaip:
* Žodžių kaitybos taisyklės leksemą sieja su jos formomis.
* Žodžių daryba leksemą sieja su kitomis leksemomis.
## Šaltiniai
Kaakupė

**Kaakupė** (, ) – miestas Paragvajuje, Kordiljeros departamento administracinis centras. Pro miestą eina plentas *[[Ruta 2]]*. Yra Šv. Mergelės Marijos bazilika, kasmet gruodžio 8 d. vyksta Kaakupės Mergelės atlaidai, sutraukiantys daug maldininkų iš visos šalies.

## Istorija

Miestą 1770 m. įkūrė karaliaus Karolio III grenadierius Karlosas Merfis, nors pirmosios gyvenvietės čia egzistavo nuo XVII a.

## Šaltiniai
Saru apskritis

**Saru apskritis** (, ) – apskritis, įsikūrusi Hokaide, Japonijoje. Nuo pat administracinio rajono įkūrimo 1879 m. miestelių skaičius nepasikeitė.

## Savivaldybės
Apskrityje yra du miesteliai:
* Biratoris
* Hidaka

## Istorija
Įkurta 1879 m.
Chuan Lakasė

**Chuan Lakasė** () – miestas pietvakarių Urugvajuje, Kolonijos departamente, La Platos pakantėje, 43 km į rytus nuo Kolonija del Sakramento, 150 km į vakarus nuo sostinės Montevidėjo.

## Gyventojai
2011 m. surašymo duomenimis Chuan Lakasėje gyveno 12 816 žmonės.
 
Šaltinis: *Instituto Nacional de Estadística de Uruguay*

## Žinomi žmonės
* José Carbajal, muzikantas.
* Javier Chevantón, futbolininkas.
* Osvaldo Laport, aktorius.
* Cristian Rodríguez, futbolininkas.
* Obdulio Trasante, futbolininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto oficialus tinklalapis
Saulius Gagas

**Saulius Gagas** (g. 1973 m. rugsėjo 10 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos teisininkas.

## Biografija

1994 m. baigė Lietuvos policijos akademiją.

1993–1994 m. Vidaus reikalų ministerijos Policijos departamento Viešosios policijos valdybos užsienio šalių atstovybių apsaugos rinktinė „Vytis“ policininkas. 1994–1997 m. Policijos departamento Areštinės ir konvojaus skyriaus inspektorius, vyresnysis inspektorius. 1997–1999 m. departamento Viešosios policijos valdybos komisaras inspektorius. 1999–2002 m. departamento Viešosios policijos Viešosios tvarkos užtikrinimo ir licencijavimo kontrolės tarnybos Patrulių skyriaus komisaras. 2002–2011 m. Lietuvos viešosios policijos rinktinės „Vytis“ komisaras, vadas.

2011–2016 m. Policijos departamento Viešosios policijos valdybos viršininkas. 2016–2022 m. Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato viršininkas.

## Šaltiniai
Siudad del Plata

**Siudad del Plata** () – miestas Urugvajuje, San Chosės departamente, vienas iš Montevidėjo priemiesčių. Šiaurine riba teka Santa Lusijos upė, o iš vakarų skalauja La Plata. Miestas yra išsidėstęs tarp 23 ir 39 nacionalinių kelių. Didelė pramonės įmonių koncentracija.

## Istorija
Vieta, kuri dabar yra žinoma kaip Siudad del Plata, anksčiau vadinta Rinkon de la Bolsa. Tuo metu čia būta keleto gyvenviečių, kurios besiplėsdamos susijungė į vieną miestą.

Oficialiai miesto statusą gavo 2006 m. spalio 25 d.

## Gyventojai

Pagal 2011 m. surašymą, Siudad de la Platoje gyveno 31 145 žmonės.

Šaltinis: *Instituto Nacional de Estadística de Uruguay*

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali miesto svetainė
* Miesto žemėlapis  (3.3MB)
* Siudad de la Platos vystymo agentūra
* INE Delta del Tigre, Santa Mónica, Safici (Parque Postel) ir Monte Grande žemėlapis
Biratoris

**Biratoris** () – miestas Japonijoje, Hokaido saloje, Hidakos subprefektūros esančioje Saru apskrityje. 2016 m. duomenimis miestelyje gyveno 5305 gyventojai. Miesteliui priklausančiame istoriniame-kultūriniame Nibutanio rajone Saru upėje pastatyta Nibutanio užtvanka, nors statant buvo pasipriešinimo, kadangi ainų čiabuvių vieta buvo laikoma šventa. Nibutanyje taip pat įkurtas Ainų kultūros centras, kultūrinis kraštovaizdis ties Saru upe įtrauktas į valstybinį paveldo sąrašą. 

Miestelyje tradiciškai daugiausia užsiimama žemės ūkiu – auginami ryžiai, neapsemtų laukų ūkininkavimas, miškininkystė ir galvijų auginimas. Yra 3 pašto poskyriai, 5 pradinės mokyklos, 2 progimnazijos, gimnazija, amatų mokykla, Hokaido universiteto šiaurės kultūros centras Nibutanyje. Yra karštosios versmės, Jošicunės šventykla, Furenai stoties muziejus, pramogų parkas.

## Istorija
Biratorio kaimas kaip administracinis vienetas įkurtas 1923 m., 1954 m. reorganizuotas į miestelį. 1997 m. baigta užtvanka. 2003 m. rugpjūčio 9 d. miestelį nusiaubė „Etau“ uraganas – buvo apsemta 10 namų ūkių.

## Geografija
Miestelis ribojasi su Obihiro, Hidaka, Niikappu, Mukava ir Šimukappu. Miestelio teritorijoje yra keletas kalnų, kurių aukščiausias – Poroširis (2 km), teka Saru, Nukabira, Nukibetsu upės.

## Kultūra
Miestelyje minimi šie festivaliai ir renginiai:
*Gerėjimasis pakalnučių žiedais gegužės pabaigoje-birželio pradžioje
*Čipusanke (rugpjūčio mėn.), tradicinis ainų festivalis
*Biratorio Saru upės festivalis (rugsėjo mėn.)

## Taryba
Miestelio tarybą sudaro 12 narių, 6 komitetai. Dabartinė kadencija darbą pradėjo 2015 m. gegužės 1 d., baigs 2019 m. birželio 30 d.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra paprastoji pakalnutė, medis – japoninis puošmedis, paukštis – didysis margasis genys.

## Miestų partnerystė
* Minamiavadžis (Miharos miestelis, įjungtas į miestą), Hiogo prefektūra, Japonija (nuo 1994 m.)

## Žymūs žmonės
*Šigeru Kajano, ainų kultūros ir kalbos aktyvistas
*Penriuku Hiramura, vienas ainų vadų Meidži laikotarpiu, Biratorio gyvenvietės vyresnysis
*Tadaši Kaizava, buvęs Biratorio miestelio tarybos narys ir buvęs Hokaido ainų bendrijos pirmininkas
*Koičis Kaizava, nevyriausybininkas
*Tozo Kaizava, ainų kultūros aktyvistas
*Pirika Matsumae, ainų liaudies dainų dainininkė
*Toru Ifukube, japonų inžinierius

## Išnašos
Askeranas

**Askeranas** (, ) – Askerano rajono administracinis centras, Kalnų Karabacho Respublikoje (de facto). De jure miestas Chodžali rajone, Azerbaidžane. Įsikūręs Karkarčajaus kairiajame krante, 14 km į šiaurės vakarus nuo Stepanakerto. 2 300 gyventojų (2015 m. duomenys).

Į pietus nuo miesto yra Askerano tvirtovė, kuri buvo pastatyta apsaugoti Šušą. 2002 m. renovuota.


Askeran fortress2.jpg|Askerano tvirtovė
Ասկերանի մայրաբերդ9.JPG
Askeran037.JPG|Bažnyčia
Askeran Marzadasht 26.06.2011.jpg|Miesto stadionas


## Išnašos
RK1913

**RK1912** – rajoninis kelias, jungiantis krašto kelią , Rokelius, Vainatrakį ir Pakuonį. Kelio ilgis – 13,96 km.

Kelias prasideda ties Rokeliais, nuo jo iki Vainatrakio veda asfaltuotas kelias, toliau iki pat Dvylikių eina eina žvyrkelis. Atkarpa nuo Dvylikių iki Pakuonio miestelio vėl asfaltuota ir baigiasi sankryžoje su RK1901.

## Maršrutas

|}
|}
Eržvilko koplyčia

**Eržvilko kapinių koplyčia** – katalikų kapinių koplyčia Eržvilke, Jurbarko rajone, prie kelio . Kapinės veikiančios, užima 1,4 ha teritoriją. Kapų apsuptyje, prie pagrindinio tako stovinti medinė koplyčia pagal paskirtį nenaudojama, joje išlikę bažnytinio interjero fragmentų (altorius).

Anksčiau koplyčia stovėjo prie dabartinės Eržvilko Šv. Jurgio bažnyčios, šventoriuje, kur veikė kaip laikinoji bažnyčia iki 1855 m. Pastačius naują (dabartinę) bažnyčią, buvo perkelta į Eržvilko kapines.

## Istorija

Eržvilko trečioji bažnyčia sudegė 1847 m., klebonaujant kunigui Ulinskui. Jai sudegus, dešinėje dabartinės bažnyčios pusėje buvo pastatyta laikina koplyčia ir pradėta statyti nauja, dabartinė bažnyčia. Kunigo Andrijausko statoma bažnyčia galutinai užbaigta 1855 m. Nuo to meto pradėtos aukoti šv. Mišios. 

Kunigo Stanislovo Rocevičiaus rūpesčiu laikinoji koplyčia iš šventoriaus perkelta į dabartinius kapus, kur ji stovi iki šių dienų. Vietos kalvis, vokietis Albrechtas koplyčios perstatymui nukalė rankų darbo vinis ir geležinį kryžių. Koplyčios altorių padarė liaudies meistras Drugelis (dėl mažo ūgio ir judraus būdo juo vadintas dievdirbys Jonas Balsaitis), gyvenantis Garšvilų kaime.

Paskutinį kartą koplyčią suremontuoti bandyta parapijos kunigo Petro Meilaus (1981-1990 m.) rūpesčiu. Norėjo sudėti grindis, deja,  nespėjo, buvo patiesti tik atraminės sijos.. Tos veiklos daugiau rimtai niekas nesiėmė. Kad stogas nebėgtų - buvo šiek tiek patvarkoma ir užlopoma.

1990 m. gegužės 9 d. į kapinių koplyčią iki perlaidojimo buvo pervežti šešių partizanų palaikai, surasti Balandinės miškelyje užverstame šulinyje. Kapinėse pastatytas atminimo akmuo.

## Architektūra

Statinys stačiakampio plano, su trisiene apside, apkaltas horizontaliomis lentomis, uždengtas dvišlaičiu stogu su šiferio danga (ant senųjų malksnų). Ant priekinio kraigo įtaisytas geležinis kryžius. Durų, langų angos stačiakampės. Viduje nėra grindų dangos (išardyta). Išlikęs didelis altorius be paveikslo, manoma, tebėra nuo to laiko, kai buvo bažnyčia.

## Galerija


Eržvilkas, koplyčios altorius 2021.JPG|Tradicinis altorius (be paveikslo)
Eržvilkas, kapinių koplyčia., priekis.JPG|Priekis. Įėjimo durys šoninėje sienoje
Eržvilkas, kapinių koplyčia.JPG|Koplyčia antkapių apsuptyje
Eržvilkas, kapinės.JPG|Kapinės
Eržvilkas, kapinių koplyčia. Kryžius.JPG|Geležinis kryžius ant stogo


## Šaltiniai
Mindživanas

**Mindživanas** (, ) – miestas Kašatago rajone, Kalnų Karabacho Respublikoje (de jure Azerbaidžanas). 324 gyventojai (2010 m. duomenys).

1912 m., Mindživane gyveno 100 žmonių, beveik visi azerbaidžaniečiai.

## Išnašos
Kašatago rajonas

**Kašatago rajonas** () – de facto vienas iš septynių Kalnų Karabacho Respublikos rajonų (de jure Azerbaidžano dalis). Administracinis centras – Lačinas. 9 656 gyventojai (2013 m. duomenys). Rajono plotas – 3376,6 km².

Svarbesnės gyvenvietės: Lačinas, Mindživanas, Zangelanas, Kubadli.

Šiaurėje ribojasi su Šahumiano rajonu (Kelbečero rajonas), šiaurės rytuose su Mardakerto rajonu, rytuose su Askerano, Šušos ir Hadruto rajonais. Turi pasienio ruožus: pietuose su Iranu ir vakaruose su Armėnija.
Prezidento Rioso ežeras

**Prezidento Rioso ežeras** () – ežeras pietų Čilėje, Aiseno regione, Taitao pusiasalyje, 60 m aukštyje, 170 km į pietvakarius nuo Puerto Aiseno, Tai penktas pagal dydį ežeras šalyje. Kranto linija labai vingiuota, gausu giliai įsiterpiančių įlankų ir užutėkių (ežeras pavidalu primena raidę *H*). Ilgis ir plotis siekia 40 km.

Prezidento Rioso ežeras patenka į San Rafaelio lagūnos nacionalinį parką.

Ežeras pavadintas Čilės prezidento (1942–1946 m.) Chuano Antonijo Rioso Moraleso garbei.

## Šaltiniai
Toro ežeras

**Toro ežeras** () – ežeras Čilės pietuose, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Paskutinės Vilties provincijoje, 50 km į šiaurę nuo Puerto Nataleso. Telkšo Patagonijos Andų apsuptyje. Kranto linija vingiuota, gausu pusiasalių, įlankų. Ežero ilgis 24 km, plotis iki 13 km. Rytinėje dalyje yra Linkolno sala.

Ežerą maitina sniego ir ledynų tirpsmo vandenys, suteka keletas upių. Iš Toro ežero išteka Seranas, nešantis vandenį į Ramųjį vandenyną.

Torės ežeras laivuojamas, bet vasarą laivybą sunkina smarkūs vėjai. Dalis ežero patenka į Tores del Painės nacionalinį parką.


Torres del Paine, Toro 2.jpg|Ežero pakrantė
Mountains by a large lake (Unsplash).jpg|Ežeras ir Painės kalnai
Cuernos del Paine reflecting on Lake Toro - panoramio.jpg|Žara, atsispindinti Toro ežere
Cuernos del Paine (Lago el Toro) - panoramio.jpg|Kelias ežero pakrante


## Šaltiniai
Rio Brankas (Urugvajus)

**Rio Brankas** () – miestas Sero Largo departamente, šiaurrytinėje Urugvajaus dalyje, prie Brazilijos sienos.

Pavadinimas *Rio Branco* portugalų kalboje reiškia „balta upė“. Tačiau pavadinimas neturi ryšių su jokia vietine upe; tai yra duoklė Brazilijos diplomatui José Paranhos, Rio Branko baronui, kuris susitarė dėl tikslių Brazilijos ir Urugvajaus sienų.

## Vieta

Miestas įsikūręs 26-o valstybinio kelio rytiniame gale, 86 km į šiaurės rytus nuo Sero Largo departamento administracinio centro Melo.

## Geografija

Jaguarono upė (), kuria eina valstybinė siena su Brazilija, teka per šiaurinę miesto ribą. Priešais miestą, kitoje upės pusėje, jau Brazilijos teritorijoje yra įsikūręs Žaguarano miestas. Abu miestus jungia tiltas.

## Gyventojai

Per 2011 m. gyventojų surašymą, mieste gyveno 14 604 gyventojai

Šaltinis: *Instituto Nacional de Estadística de Uruguay*

## Šaltiniai
Trialetijos kalnagūbris

**Trialetijos kalnagūbris** () – kalnagūbris Gruzijoje. Priklauso Mažojo Kaukazo kalnynui; Kuros dešiniajame krante, į vakarus nuo Tbilisio. Kalnagūbrio ilgis 150–200 km. Plotis – iki 30 km. Aukščiausias taškas – Šavikldė (2850 m). Išteka Chramis, Algetis, kt.

Kalnagūbrio šlaituose daugiausiai auga lapuočiai: ąžuolai, bukai ir skroblai. Vakarinėje dalyje – spygliuočiai ir mišrūs medžiai: kėniai, eglės, pušys, bukai ir ąžuolai.

Kalnagūbris susiformavo paleogeno eroje.

## Išnašos
Putrė

**Putrė** – miestelis Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione, Parinakotos provincijos administracinis centras. Miestelis yra nutolęs 130 km į rytus nuo Arikos.

Putrė yra Laukos nacionalinio parko pakraštyje ir yra populiari lankytojų, norinčių aklimatizuotis prie esamų aukščių, vieta.

## Gyventojai
Remiantis 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis, Putrėje gyveno 1977 žmonės (1345 vyrai ir 632 moterys).

## Galerija

Vaizdas:Correo, Putre.jpg|Putrės paštas
Vaizdas:Chile putre markt.jpg|Putrės turgus


## Šaltiniai
Meschetijos kalnagūbris

**Meschetijos kalnagūbris** () – kalnagūbris Meschetijoje, pietvakarių Gruzijoje. Priklauso Mažojo Kaukazo kalnynui. Kalnagūbrio ilgis – 150 km. Aukščiausias taškas – Mepisckaras (2850 m).

Kalnagūbrio šlaituose žemiau 1200 m virš jūros lygio daugiausiai auga lapuočiai: ąžuolai, kaštainiai, klevai, skroblai, bukai, o 1200–1800 m aukštyje virš jūros lygio auga spygliuočiai: eglės, kėniai, pušys. Kalnų tundrai būdinga augalija pasireiškia daugiau iškilusiose vietose.
2016 m. Rusijos gynybos ministerijos lėktuvo avarija

**2016 m. Rusijos gynybos ministerijos lėktuvo avarija** įvyko 2016 m. gruodžio 25 d., kuomet lėktuvas Tupolev Tu-154 skrido iš Sočio į Sirijos Latakijos miestą. Avarijos metu žuvo visi 93 juo skridę žmonės. Tarp jų buvo 64 Aleksandrovo ansamblio nariai, kartu ir vadovas Valerijus Chalivovas, bei 9 rusų žiniasklaidos atstovai.

Lėktuvo avarija įvyko netrukus po jo pakilimo iš Sočio, 1,5 km nuo pakrantės. Nuolaužos buvo rastos 50-70 m gylyje.

## Šaltiniai
Linas Kukuraitis

**Linas Kukuraitis** (g. 1978 m. gegužės 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos socialinio darbo pedagogas ir organizatorius, politinis veikėjas.

## Biografija
1997 m. baigė Vilniaus tiksliųjų, gamtos ir technikos mokslų licėjų. 2001 m. Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete baigė socialinio darbo bakalaurą, 2003 m. – magistrą.

1997–2000 m. VšĮ „Vilniaus SOS vaikų kaimas“ dirbo socialiniu pedagogu. 2000–2001 m. Vilniaus Palaimintojo Jurgio Matulaičio parapijoje dirbo socialiniu darbuotoju, 2000–2005 m. VšĮ Pal. J. Matulaičio socialiniame centre – projektų koordinatoriumi, įstaigos vadovu.

2002–2005 m. VšĮ Jaunimo tarptautinio bendradarbiavimo agentūroje dirbo mokymų vadovu. 2002–2016 m. VšĮ „Kitokie projektai“ dirbo mokymų vadovu.

2003–2007 m. ir 2010–2016 m. ėjo VU socialinio darbo lektoriaus pareigas.

2005–2016 m. Vilniaus arkivyskupijos „Carite“ ėjo direktoriaus pareigas.

2016–2020 m. socialinės apsaugos ir darbo ministras.

Nuo 2020 m. Seimo narys.

## Šeima
Žmona Rima – biomedicinos mokslų magistrė.

Visi vaikai gimė namuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biografija 
* Šeima

|-
Didi Abulis

**Didi Abulis** () – kalnas Gruzijoje; vienas aukščiausių Mažojo Kaukazo taškų (3301 m). Užgesęs vulkanas stūkso Samsaro kalnagūbryje. Šlaituose yra nedidelių ežerų, auga medžiai. Dideli plotai dengiami kalnų tundros.
Širakio stepė

**Širakio stepė** () – lyguma Jorio plynaukštėje, rytų Gruzijoje, tarpupyje, tarp Jorio pietuose ir Alazanio šiaurėje (Kuros baseinas). Rytuose stepės statūs šlaitai ribojasi su Mingečevyro tvenkiniu, vakaruose ribojasi su Civio-Gomborio kalnagūbriu.

Širakio stepė yra plokščia žemuma, iškilusi 500–700 m virš jūros lygio. Ilgis – 35 km, plotis – 15 km. Vidutinė metinė temperatūra – 10 °C, -3.8 °C sausio mėn. ir 22.8 °C liepa. Vietovėje vyrauja žemyninis klimatas. Žemė naudojama žemės ūkiui. Auginami javai.
Bezdonių geležinkelio stotis

**Bezdonių geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis Vilniaus rajone, Bezdonių miestelyje, geležinkelio Vilnius–Turmantas ruože tarp Mickūnų (į pietus) ir Skersabalių (į šiaurę). Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Turmantas. Toliau nuo Bezdonių dvipusis traukinių eismas pereina į vienpusį. Stotis aptarnauja Bezdonių miestelį, gretimus durpynus ir kitas smulkias pramonės įmones, atliekamos įvairios geležinkelio paslaugos.

Išlikusi senoji geležinkelio infrastruktūra: keleivių namas, pakhauzai, rampa, pagalbiniai statiniai, geležinkelininkų gyvenamieji namai. Stoties pastatas pastatytas pagal tipinį projektą, priešais įrengtas automobilių privažiavimo žiedas, iš abiejų pusių stūkso mediniai geležinkelininkų namai. Išlikę prekių sandėliai pastatyti 1862 m.

## Istorija

1860 m. per Arvydų-Bezdonių dvaro žemes nutiesta Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio linija, 1860 m. rugsėjo 16 d. čia pravažiavo pirmasis traukinys Lietuvoje. Bezdonių stotelėje užpildytas vandeniu ir pakrautas malkomis, likusius 35 varstus iki Vilniaus jis nuvažiavo nesustodamas. 1862 m. įrengta IV klasės traukinių stotis. 1908 m. Bezdonys pagarsėjo visoje Rusijos imperijoje Bezdonių traukinio apiplėšimu, kuriam vadovo Juzefas Pilsudskis.

XX a. tarpukariu nutiestos dvi siauruko atšakos į apylinkių durpynus. Iki 1960 m. siauruko bėgiai buvo išardyti, yra išlikę pylimo fragmentai.

2001 m. suremontuotas stoties keleivių namas.

## Nuorodos
Minbaras

**Minbaras** – sakykla musulmonų šventyklose − mečetėse. Pagamintas iš medžio, akmens arba iš abiejų medžiagų. Tai buvo didžiausias, o kartais ir vienintelis, baldas mečetėje. Didelėse ir šiuolaikinėse mečetėse minbaras yra architektūrinė struktūra, pritaikyta pagal mečetės mastelį.

Minbaras kildinamas iš teisėjo kėdės senovės arabų kultūroje. Pirmasis minbaras datuojamas apie 628−631 m. ir jį užsakė Mahometas mečetei Medinoje. Tai buvo medinė kėdė su dviem laipteliais, iš kurios Mahometas sakė pamokslus tikintiesiems. Pirmieji arabų kalifai priimdavo pagarbą sėdėdami šiame krėsle. Umajadų kalifas Muavija I 670 m. šiam minbarui pastatė 6 pakopų platformą. Umajadų laikotarpio metu valdovai ir jų vietininkai iš minbarų skelbdavo svarbius pranešimus ir sakydavo penktadienio pamokslą tikintiesiems. Minbarai buvo pastatyti beveik visose mečetėse, labai retai daugiau nei po vieną vienetą. Minbaras beveik visada statomas prie kiblos sienos, mihrabo dešinėje. Minbarai taip pat buvo statomi kai kurių medresių susirinkimų salėse ar piligrimų susirinkimo vietose, pavyzdžiui, apie Meką. Labiausiai paplitusi minbaro forma yra trikampės formos statinys su platforma viršuje, į kurią veda siauri laipteliai. Tiek laipteliai, tiek platforma būna su ranktūriais. Ankstyvaisiais islamo religijos plitimo metais minbarai buvo kilnojami, o kai kurie su ratukais. Kai nebūdavo sakomi pamokslai šie minbarai buvo perkeliami iš mečetės į sandėlį. Tokios formos minbarai dar naudojami Magribe ir Rytų Afrikoje. Paprastai šiuolaikiniai minbarai yra stacionarūs. Ankstyviausias išlikęs minbaras yra Kairuano didžiojoje mečetėje (apie IX a. vidurys) Tunise. Minbarai buvo dekoruojami medžio drožybos kūriniais, kartais dramblio kaulu, inkrustuojami pusbrangiais akmenimis.
## Šaltiniai

* Jonathan M. Bloom, Sheila S. Blair. *The Grove Encyclopedia of Islamic Art and Architecture*. Oxford University Press Inc., 2009, p. 534−535 
* Doğan Kuban. *The Mosque and Its Early Development*. BRILL, 1974, p. 4−5
Mihrabas

**Mihrabas** (michrabas) – niša musulmonų šventyklose − mečetėse. Ji įrengiama kiblos sienoje.

Mihrabu senovės arabų kultūroje buvo vadinamas valdovo sosto kambarys ar kambarys, kur reziduoja valdovas. Mahometas mihrabu vadino asmeninį maldos kambarį savo namuose, iš kurio jis išeidavo į mečetę. Mihrabas mečetėse tikriausiai buvo vieta, kurioje melsdavosi valdovas, kuris kartu buvo ir mečetės imamas. Mihrabas tikriausiai kilęs iš poreikio mečetės sienoje pažymėti kryptį į Meką tikintiesiems. Iš pradžių tai tikriausiai buvo ženklas sienoje ir po to jis pradėtas išskirti architektūriniu elementu − niša. Valdovui pakeitus meldimosi vietą į maksurą, mihrabas išliko mečetėse. Architektūriškai mihrabas turi ryšių su krikščionių apside. Požymiai Umajadų laikotarpio (VII a. pb.−VIII a. pr.) mečetėse rodo, kad jos galbūt turėjo mihrabus. Anksčiausias išlikęs mihrabas yra Bagdade ir datuojamas VIII a. pabaiga. Jis sukurtas iš monolitinės marmuro uolos ir tikriausiai iš pradžių buvo iškaltas Sirijoje. Kitas, vienas iš anksčiausių išlikusių mihrabų, yra Kairuano didžiojoje mečetėje (IX a. vidurys). Mihrabo planai buvo įvairių formų: kvadrato, pusapskritimio, heksagono. Jų gylys paprastai siekia iki 2 metrų. Pažymėtina išimtis yra Kordoboje esantis Meskitos mihrabas, kuris nėra atsuktas į Mekos pusę ir jo oktagono plano spindulio ilgis yra daugiau nei 3 metrai. Mihrabai buvo puošiami marmurinėmis ar keramikinėmis plytelėmis suformuojant įvairius islamiško meno stiliaus raštus. Mihrabo abejose pusėse paprastai panaudotos kolonos, o nišos lubos paprastai būna kriauklės formos. Paprastai nišos lubose ar prieš pat mihrabą ant grandinės būna pakabintas mečetės žibintas. Iš Fatimidų laikotarpio išliko kilnojamų mihrabų, pagamintų iš medžio. Mihrabai buvo statomi kapuose, mauzoliejuose.
## Šaltiniai

* Jonathan M. Bloom, Sheila S. Blair. *The Grove Encyclopedia of Islamic Art and Architecture*. Oxford University Press Inc., 2009, p. 515−517 
* Doğan Kuban. *The Mosque and Its Early Development*. BRILL, 1974, p. 3−4
Stanislovas Skaševskis

**Stanislovas Skaševskis** (m. 1579 m.) - mozūrietis, bajoras, LDK politinis veikėjas, reformacijos šalininkas. 

## Kilmė
S. Skaševskis buvo kilęs iš Lenkijos - Mozūrijos, tėvoninės Skaševo valdos Zakročino paviete. Karjeros galimybės ir noras praturtėti atvedė jį ir jo šeimą į Žemaitiją.Pagrindinė rezidencija buvo Kurtuvėnuose.  

## Politinė veikla
Prie S. Skaševskio karjeros aiškiai prisidėjo Prūsijos kunigaikštis Albrechtas, kuris intensyviai rėmė LDK protestantus. Skaševskis figūruoja XVI a. kelių Žemaitijos valsčių valdytojų sąraše. Nuo 1551 iki 1558 m. jis buvo Kražių seniūnu, rūpinosi mokesčių surinkimu, prekybinėmis privilegijomis. 1558-1561 m. Skaševskis užėmė Batakių seniūno pareigas. 1559 m. jam suteiktos Jurbarko seniūno pareigos.  

## Asmenybė
Manoma, kad S. Skaševskis buvo  išsilavinęs, veikiausiai universitetinio mokslo ragavęs žmogus. Puikiai rašė lenkiškai, o su Prūsijos kunigaikščiu Albrechtu susirašinėjo lotyniškai. 

## Šeima
Vyresnysis sūnus - Jonas Skaševskis. 1579 m. jis vedė Elžbietą Jokūbaitę Ostrorogską. Palikuonių neturėjo.  

Antroji žmona - Jadvyga Kamenskaitė, Jurgio Kamensko dukra. Jų santuoka galėjo įvykti tarp 1562 ir 1565 m. Su ja susilaukė dukters Kotrynos Skaševskos.
Setas (Aičis)

**Setas** () – miestas Aičio prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 128,6 tūkst. gyventojų (2016 m. duomenys). Jis yra 35 min. nuo Nagojos keliaujant Meitecu Seto traukinio linija.

## Istorija
Edo laikotarpiu Setą valdė Ovari Tokugava iš Nagojos. Apylinkes garsino keramikos dirbiniai nuo Kamakura laikotarpio. Meidži laikotarpiu buvo įkurtas Seto kaimas 1888 m., kuris tapo miesteliu 1892 m. Prijungus Akacu kaimą 1925 m. Setas tapo miestu 1929 m. spalio 1 d. Setas buvo smarkiai sugriautas per Antrą pasaulinį karą.

Pokario metais Setas tapo Nagojos „miegamuoju rajonu“ ir turizmo centru.

## Miestai partneriai
*  Ičonas, Korėja, nuo 1996 m.
*  Limožas, Prancūzija
*  Nabulas, Tunisas
*  Dzingdedženas, Dziangsi, Kinija (draugystės miestas),

## Išnašos
Čiriū

**Čiriū** () – miestas Aičio prefektūroje, Japonijoje.

## Istorija
Čiriū pirmąkart mimimas Nara laikotarpio dokumentuose. Edo laikotarpiu Čiriū buvo pašto stotis Tokaido kelyje iš Edo į Kiotą. Miestas garsėjo arklių prekybos mugėmis. Dalis dabartinio miesto priklausė Karijos valdai.

Čiriū gavo miesto statusą 1970 m. gruodžio 1 d.

## Miestai partneriai
*  – Ina, Japonija,
*  – Vyndhamas, Viktorija, Australija.

## Išnašos
Rengės geležinkelio stotis

**Rengės geležinkelio stotis** () – stotis Ruboje, Rubos valsčiuje, Saldaus savivaldybėje, Latvijoje, prie Mažeikių–Rygos geležinkelio.

## Istorija

Įrengta 1873 m., tais pačiais metais statytas stoties pastatas per Pirmąjį pasaulinį karą sudegė. 1936–1937 m. į stotį perkeltas uždarytos Zylanų stoties medinis pastatas. 2008 m. rudenį nutraukus traukinių susisiekimą ir išardžius bėgius Lietuvos pusėje, stotis tapo paskutine linijoje.

2010 m. vasario 22 d. sustabdytas paskutinio stotyje stojančio keleivinio traukinio Ryga–Rengė kursavimas. 2020 m. vasario 15 d. atnaujintas krovinių eismas atstatytais bėgiais.

## Šaltiniai

* Станция Реньге (Railwayz.info)
Turmanto geležinkelio stotis

**Turmanto geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis Turmanto miestelyje (Zarasų rajonas), prie Lietuvos–Latvijos sienos, geležinkelio Vilnius–Turmantas ruožo pabaigoje. Stotis yra tarp Visagino (į pietus) ir Daugpilio (į šiaurę). Aptarnauja Turmanto miestelį, atvyksta keleiviniai traukiniai Vilnius–Ignalina–Turmantas, taip pat krovininiai traukiniai, atliekamos krovinių paslaugos.

Stoties pastatų kompleksas – kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. ), jam priklauso geležinkelio stotis (32450), vandens siurblinė (32451), transformatorinė (32452), lauko tualetas (32453), 3 sandėliai (32454, 32455, 32456). Geležinkelio svarbą miesteliui vaizduoja plieniniai žirgai Turmanto herbe.

## Istorija

1859–1861 m. nutiesus Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio liniją, Turmante 1862 m. pastatyta IV klasės traukinių stotis. Dar 1862 m. ji vadinta ***Novoaleksandrovsko stotimi*** (pagal šalia esančius Zarasus, tuomet vadintus Novoaleksandrovsku), vėliau pervadinta *Turmanto* vardu. Stotis buvo pusiaukelėje tarp Dūkšto (21 varstas) ir Kalkūnų (17 varstų) stočių.

XX a. tarpukariu stoties pastatas buvo prastos būklės namas iš medinių lentų. Nepaisant to, geležinkelio tarnautojai turėjo savo namus, vadintus *Ognisko*, kuriuose buvo salė ir keli kambarėliai kaip skaitykla. Stotyje pastatytas raudonų plytų mūro netinkuotas sandėlis-bagažinė.

2003 m. stotyje atnaujinti peronai. 2008 m. stoties pastatų kompleksas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą. 2015 m. panaikintas tarptautinis traukinys Vilnius–Daugpilis–Sankt Peterburgas, nuo 2018 m. sausio 13 d. savaitgaliais pradėjo kursuoti traukinys Vilnius–Daugpilis.

## Šaltiniai
MAN NG 272

**MAN NG 272** – Vokietijos automobilių gamybos koncerno „MAN“ autobusas, gamintas 1990–1992 m. Tai prailginta modelio MAN NL 202 atmaina.

Tai žemagrindis autobusas, kurio ilgis 17 940 mm, plotis 2500 mm, aukštis 2872 mm. Bazinis svoris – 28 t. Turi 3 ratų tiltus. Autobuse MAN NG 272 įrengtos 3–4 durys (sudarytos iš 2 dalių, atsidaro į salono vidų). Autobuso gale įtaisytas MAN D 5865 LUH variklis (184 kW).

Standartinės sąrankos MAN NG 272 turi 51 sėdimą ir 111 stovimų vietų, pritaikytas miesto maršrutams. Pradžioje šie autobusai važinėjo daugiausia Vokietijoje, bet palaipsniui buvo nurašyti, perduoti į Rytų Europą. Lietuvoje šiuos autobusus naudojo ar dar tebenaudoja „Vilniaus viešasis transportas“ (22 vnt.), „Klaipėdos autobusų parkas“ (2), „Mažeikių autotransporto ūkis“ (4).


MAN_NG272_MZK_Konin_-_wnętrze.JPG|Salonas
Bern_mobil_225.JPG|Berne (Šveicarija)
APS_502_Padova_Corso_Garibaldi_070329.jpg|Padujoje (Italija)


## Šaltiniai
Jorio plokščiakalnis

**Jorio plokščiakalnis** () – plokščiakalnis pietryčių Gruzijoje; tarpupyje tarp Kuros ir Alazanio. Pietvakarinė jos dalis priklauso Azerbaidžanui. Aukštis – tarp 200 m ir 900 m. Ilgis – 170 km, plotis – 55-60 km. Plokščiakalniu teka Joris.

Plokščiakalnio dirvožemis daugiausiai juodžemis. Didelę dalį užima stepės, daugiausia sukultūrintos. Rytinė plynaukštės dalis Azerbaidžane žinoma kaip Širakio stepė.

## Šaltiniai
Civio-Gomborio kalnagūbris

**Civio-Gomborio kalnagūbris** () – kalnagūbris Kachetijoje rytų Gruzijoje. Priklauso Didžiajam Kaukazui. Kalnagūbrio ilgis – 107 km. Aukščiausias taškas iškilęs 1 991 m virš jūros lygio. Civio-Gomborio kalnagūbris skiria Alazanio ir Jorio upių slėnius. Pietinėje dalyje yra Mariamdžvario draustinis.
Skivė

**Skivė** () – miestas Vidurio Jutlandijos regione, Danijoje; savivaldybės centras. Įsikūręs Jutlandijos pusiasalio šiaurės vakaruose, Skivės fjordo pakrantėje, kuris yra Limfjordo dalis, Karupo upės žiotyse. 20 505 gyventojai (2014 m. duomenys).

Miestas nutolęs 29 km į šiaurės vakarus nuo Viborgo, 36 km į šiaurės rytus nuo Struerio, 40 km į šiaurės rytus nuo Holstebro, 51 km į šiaurę nuo Herningo, 92 km į pietvakarius nuo Olborgo ir 94 km į šiaurės vakarus nuo Orhuso.

## Galerija


File:Skive Lystbådehavn.JPG|Skive Marina
File:Skive - Posthuset.jpg|Paštas
File:Skive Museum 2007.jpg|Muziejus
File:Church of Our Lady - Skive - approx 1200 - Tower approx 1500 - panoramio.jpg|Bažnyčia
File:Ko af Bernhard Lipsøe, midlertidigt opstillet Skive Posthustorv, 0105-2008 - panoramio.jpg|Karvė
File:Skive_railway_station,_Denmark_-_20110109.jpg|Geležinkelio stotis


## Nuorodos
* Miesto oficiali svetainė 
* The new Skive municipality's official website (Danish only)
* The 11 Stars of Skive. Art in traffic
* Skive Skive Folkeblad - City Local Newspaper
* Skive tourism bureau
* Spøttrup Castle
* Skive Art Museum
* Mønsted Limestone Caves
Mercedes-Benz O 405

**Mercedes-Benz O 405** – Vokietijos automobilių gamybos koncerno „Mercedes-Benz“ gamintas autobusų modelis. Jis rinktas Manheime nuo 1983 iki 2001 m. ir buvo vienas populiariausių „Mercedes“ autobusų.

Pagaminta daug skirtingų šio modelio atmainų: žemagrindžių, aukštagrindžių, trumpų, prailgintų ir kt. Autobuso kėbulo plotis 2,5 m, ilgis – 11,1 m, 11,7 m arba 12,2 m (trumpojo), 17,1 m arba 18,0 m (prailginto). Trumpas autobusas paprastai turi 2, prailgintas 3 duris, sudarytas iš 2 dalių ir atsidarančias į salono vidų (Jungtinės Karalystės rinkai gaminti 1 ar 2 durų autobusai).

Standartinio modelio Mercedes-Benz O 405 turi laiptuotą įlipimą, paaukštintą stogo priekį, išlenktą stiklą. Prailginta, trijų ašių atmaina žinoma kaip Mercedes-Benz O 405G. Mercedes-Benz O 405 būta 2 atmainų: O405 MkI su Mercedes Benz OM447h savaiminio įpurškimo 157 arba 184 kW galios varikliu (arba dujiniu M447hG varikliu, kurio galia 150 kW) bei O405 MkII su 184 kW galio turbo įpurškimo varikliu OM447hA (taip pat su savaiminio įpurškimo OM447h-II, ar dujiniu M447hG Euro II varikliu).

Vėliau pradėta gaminti žemagrindė autobuso atmaina O405N (prailgintas – O405GN) bei O405N2 (prailgintas – O405GN2). Šių autobusų įlipimas be laiptelių, sėdynės įrengtos ant pakilų.

Mercedes-Benz O 405 kėbulo pagrindu pasaulyje pagaminta daug įvairių kitų autobusų modelių: GolAZ-AKA-6226 ir AKA-5225 (Rusija), Camo Camus, Camo U1001S (Portugalija), Hispano Carrocera, Castrosua (Ispanija), Alexander PS, CityRanger, Optare Prisma, Duple Metsec (Jungtinė Karalystė), Ramseier & Jenzer (Šveicarija) ir kt.

Mercedes-Benz O 405 ir jo atmainos XX a. pab. plačiai naudotos Vokietijos, Jungtinės Karalystės, Australijos, Ispanijos, daugelio Europos šalių miestuose. Lietuvoje naudota/tebenaudojama: 0405 (23 vnt.; VVT, „TOKS“, „Meteorit Turas“, „Trakų autobusai“, įvairios ne viešojo transporto įmonės), O405GN (21 vnt.; VVT, „Meteorit Turas“, KLAP), O405G (35 vnt.; VVT, „Meteorit Turas“), 0405GN2 (13 vnt.; VVT, „Meteorit Turas“), O405N2 (29 vnt.; VVT, „Meteorit Turas“, Panevėžio AP), O405N2Ü CNG (2 vnt., VVT, privatūs vežėjai), O405 GN2 CNG (1 vnt.; VVT). Taip pat VVT turėjo 3 švecariškus Ramseier & Jenzer, pagamintus ant Mercedes-Benz O 405 kėbulo.

## Šaltiniai