open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Argentinos vyrų tinklinio rinktinė

**Argentinos vyrų tinklinio rinktinė** – komanda, atstovaujanti Argentinai tarptautinėse vyrų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Argentinos tinklinio federacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Ukrainos vyrų rankinio rinktinė

**Ukrainos vyrų rankinio rinktinė** – komanda, atstovaujanti Ukrainai tarptautinėse rankinio varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Ukrainos rankinio federacija.

## Dalyvavimas čempionatuose

### Europos čempionatas

### Pasaulio čempionatas

### Olimpinės žaidynės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jenisiejaus įlanka

**Jenisiejaus įlanka** () – Karos jūros įlanka, įsiterpusi tarp Gydano ir Taimyro pusiasalių. Ilgis apie 225 km, plotis prie žiočių apie 150 km, gylis 6–20 m. Į Jenisiejaus įlanką įteka Jenisiejus sudarydamas estuariją. Žiotyse – Sibiriakovo sala. Didesniąją metų dalį įlanką dengia ledai. Potvyniai kyla kas pusė paros, jų aukštis iki 0,4 m.

Įlanka priklauso Rusijai (Krasnojarsko kraštas). Vykdoma žvejyba (omuliai, baltosios lašišos), ruonių medžioklė. Prie Jenisiejaus įlankos žiočių įsikūręs Diksono uostas.

## Šaltiniai
Jenisiejaus kalvagūbris

**Jenisiejaus kalvagūbris** () – neaukštų kalnų juosta Sibire, Vidurinio Sibiro plokščiakalnio pietvakariuose, nusidriekusi lygiagrečiai dešiniojo Jenisiejaus kranto. Ilgis apie 700 km, plotias iki 200 m, aukštis iki 1104 m (Jenašimino Polkano k.). Angaros žemupio slėnis kalvagūbrį dalina į du masyvus – Pietų Jenisiejaus (arba Angaros–Kano) ir Užangarės.

Kalvagūbrį sudaro senovinės smiltainio, klinties, skalūnų, konglomeratų uolienos. Gausu aukso (viena didžiausių Rusijoje Olimpiados kasykla), geležies rūdų, boksito, magnezito, talko telkinių.

Šlaituose veši tamsioji taiga, vyrauja sibiriniai kėniai.

## Šaltiniai
Jergak Targak Taiga

**Jergak Targak Taiga** arba ***Tazarama*** (, ) – kalnagūbris Rusijoje (Tuvoje ir Krasnojarsko krašte), Vakarų Sajane, ties sandūra su Rytų Sajanu, Uso ir Kazyro aukštupyje. Ilgis virš 200 km, aukštis iki 2500 m. Kalnai sudaryti iš granito, metamorfinių uolienų. Būdingas vidutinkalnių kraštovaizdis, paviršiai sudūlėję.

Šlaituose (iki 1800 m) veši tamsioji kėnių ir sibirinių pušų taiga, aukščiau – subalpinės pievos, aukštikalnių tundra, akmenynai. Krasnojarsko krašte įsteigtas Jergakų gamtos parkas.

## Šaltiniai
Rūšių atsiradimas

**Rūšių atsiradimas** (, pilnas pavadinimas ) – 1859 m. lapkričio 24 d. išleista Čarlzo Darvino knyga, kurioje pristatoma evoliucinė gyvųjų organizmų natūralios atrankos teorija (vėliau pradėta vadinti darvinizmu). Knyga yra laikoma padėjusia pagrindus evoliucinės biologijos mokslo krypčiai. *Rūšių atsiradimas* po išleidimo sulaukė didelio populiarumo, vien Darvino gyvenimo metais pasirodė šeši leidimai, kurių kiekvieną autorius papildė ir taisė.

*Rūšių atsiradimas* savo laiku sukėlė daug diskusijų tiek tarp mokslininkų, tiek tarp eilinių žmonių, nes knygoje išsakyti teiginiai prieštaravo vyravusiai krikščioniškai natūralios gamtos atsiradimo ir kaitos interpretacijai. Dalis mokslininkų, kaip kad Thomas Henry Huxley, palaikė Darvino teiginius ir propagavo mokslo sekuliarizaciją, o kiti (pavyzdžiui, biologas Philip Henry Gosse) juos atmetė ir liko prie krikščioniškos pasaulėžiūros.

## Leidimai

Knyga Darvino gyvenimo metu buvo išversta į 11 kalbų, o po jo mirties į dar keliasdiašimt kitų.

Lietuvių kalba knyga pirmą kartą išleista 1959 m. Valstybinės politinės ir mokslinės literatūros leidyklos pažymint 100 metų originalaus leidimo jubiliejų. Pratarmę lietuviškam leidimui parašė Tadas Ivanauskas. Iš anglų kalbos vertė Kostas Bėčius, Jonas Dagys, Marija Natkevičaitė-Ivanauskienė, Juozas Maniukas, Pranas Mantvydas, V. Povilaitis. Vertimą redagavo Vytautas Kauneckas.

## Šaltiniai
Kauno Prisikėlimo bažnyčios terasos koplyčia

**Kauno Prisikėlimo bažnyčios terasos koplyčia** – veikianti koplyčia Kaune, Žaliakalnyje, įsikūrusi ant Kristaus Prisikėlimo bazilikos stogo įrengtos terasos. Ji vadinama **Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia**, skirta žuvusiems už Lietuvos laisvę atminti. Koplyčioje teikiami Santuokos ir Krikšto sakramentai, vyksta šv. Mišios, rekolekcijos nedidelėms grupėms.
 

## Architektūra

Šv. Mišių metu terasoje gali tilpti apie 2000 žmonių. Koplyčia įrengta terasos pietvakariniame gale esančiame mažajame bokšte. Priekiniu fasadu koplyčia orientuota į terasos aikštelę ir didįjį bazilikos bokštą. Koplyčios patalpa yra praeinama, iš jos (altoriaus pusėje) patenkama į kraštinį terasos balkoną. 

Bazilikos stogo terasa yra 45x13 m dydžio. Nuo jos atsiveria įspūdinga Kauno miesto panorama. Tai vienas populiariausių Kaune turistų traukos objektų. Į terasą patenkama pro šonines duris į viršų lipant laiptais arba keliantis liftu, kurie įrengti didžiajame bokšte. Terasos aukštis 28 m (kaip 10 aukštų namas), į ją veda 186 laipteliai.

## Istorija

Kauno Prisikėlimo bažnyčia pastatyta 1940 m. Prasidėjus sovietinei okupacijai, pastatas buvo konfiskuotas, po karo čia įkurdinta Radijo gamykla (vėliau pavadinta „Banga“). Pritaikant gamybos reikmėms, pastatas iš esmės buvo pertvarkytas, įrengiant atskirus aukštus, nuverčiant kryžius, nugriauta terasos koplyčia. Atgimimo metais bažnyčia buvo grąžinta tikintiesiems. Ant bažnyčios stogo atstatyta koplyčia ir jos altorius, kuriame įmūryta šv. Antano relikvija, iškilmingai pašventinti 2004 m. liepos 22 d. Koplyčios projekto autorius – architektas Algimantas Sprindys.

## Galerija


2. Prisikėlimo bažnyčia. Koplyčios interjeras.JPG|Vaizdas nuo altoriaus. Išėjimas į didžiąją terasą
Prisikėlimo bažnyčia. Koplyčios interjeras. Langas.JPG|Vaizdas nuo altoriaus. Už lango – bazilikos didysis bokštas
Kaunas Auferstehungskirche Dach Kapelle Altar.JPG|Altorius su Jėzaus monograma „IHS“, 2014 m.
3. Prisikėlimo bažnyčia. Koplyčios interjeras, paveikslas.JPG|Altoriaus paveikslas, 2019 m.
Prisikėlimo bažnyčia. Koplyčia.JPG|Koplyčios fasadas iš balkono, priešingoje pusėje nuo terasos


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Terasa ir Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia (parapijos svetainė)
* Kauno paminklinė Kristaus Prisikėlimo bažnyčia
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia (reikšmės)

**Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia** vadinamos kelios koplyčios:

* Kauno Prisikėlimo bažnyčios terasos koplyčia – Kristaus Prisikėlimo bazilikoje, Kaune;
* Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo koplyčia – Šiluvoje, Raseinių rajone;
* Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia (Vašingtonas) – Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bazilikoje, Vašingtone, JAV.
Jergeniai

**Jergeniai** () – aukštuma Rytų Europos lygumos pietryčiuose, Rusijoje (Kalmukija, Rostovo ir Volgogrado sr.). Tęsiasi nuo Volgos (ties Volgogradu) iki Rytų Manyčiaus per 350 km. Aukštis iki 222 m (Šaredo k.). Rytuose stačiais šlaitais leidžiasi į Pakaspijo žemumą. Paviršius smarkiai sudūlėjęs, gausu raguvų. Šiaurėje telkšo Sarpos ežerai.

Būdingos pusdykumės (auga kiečiai, eraičinai, ašuotės, druskės), rytinėse pašlaitėse pasitaiko gluosnių, ąžuolų, drebulių, guobų.

## Šaltiniai
Nyderlandų vyrų rankinio rinktinė

**Nyderlandų vyrų rankinio rinktinė** – komanda atstovaujanti Nyderlandus tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Nyderlandų rankinio federacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

### Europos čempionatas

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Išhara

**Išhara** – deivė Mesopotamijos mitologijoje, taip pat garbinta huritų bei hetitų. Minima Gilgamešo bei Atrahasio epuose. Pagal vieną iš tradicijų, jos vyras buvęs dievas Dagonas. Aptiktas ritualo aprašymas, kuriame ji įvardijama *Sebittu* (septyneto dievų) motina.

Išharos kilmė nėra iki galo aiški, nežinoma ir vardo reikšmė. Kartais manoma, kad tai semitiškos kilmės dievybė, kurios kultas pietinės Mesopotamijos regione paplito iš Eufrato vidurupio regiono. Kitur tvirtinama, kad tai ikisemitiškos kilmės deivė. Vėliau ši deivė pateko į huritų panteoną. Iš pastarųjų Išharą perėmė hetitai, jos svarbiausia šventvietė buvo Kizuvatnoje. 

Žinios apie Išharos kultą siekia III tūkst. pr. m. e. Ankstyviausi įrašai, minintys Išharą, aptikti Ebloje. Trečiosios Ūro dinastijos laikais šios dievybės šventykla buvo Dreheme, o nuo Senosios Babilonijos karalystės laikų – Sipare, Larsoje ir Harbidume. Didelę svarbą Išharos kultas turėjo ir Maryje.

Ši dievybė turėjusi įvairių funkcijų. Išhara buvo laikoma meilės deive ir tapatinama su Ištare (Inana). Abiejų dievybių epitetas buvo *belet rame* („meilės deivė“). Taip pat turėjusi karo dievybės bruožų, buvo siejama su būrimu pagal paaukotų gyvūnų vidurius. Manoma, jog kai kada atlikusi ir Deivės Motinos vaidmenį. Dievybė tokiu pat vardu buvo garbinama ir huritų (pietryčių Anatolijoje bei šiaurės Sirijoje), kurie ją siejo su požemio pasauliu. Šiame regione buvo garbinama Alalache (drauge su Tešubu ir Šimiga), Ugarite, Emare bei Čagar Bazare. Hetitai šios deivės užkalbėjimuose šaukdavosi, norėdami sukelti ligas, nubausti priesaikos laužytojus. Teigiama, kad taip buvo apkerėta karaliaus Muršilišo II šeima. Gydymo tikslais į Išharą buvo kreipiamasi rečiau.

Pradžioje Išharos šventasis gyvūnas buvo gyvatė *bašmu*, o nuo vėlyvojo Kasitų dinastijos laikotarpio – skorpionas. Buvo sutapatinta su Skorpiono žvaigždynu.

## Šaltiniai
Obuolių sultys

**Obuolių sultys** – sultys, spaudžiamos iš obuolių. Saldus skonis atsiranda dėl obuoliuose esančio natūralaus cukraus. Šiais laikais nemaža dalis produkcijos yra gaminamos pramoniniu būdu, įskaitant pasterizavimą ir aseptinę pakuotę. Taip pat gaminamos obuolių sultys iš koncentrato.  Daugelyje šalių, įskaitant JAV, Kiniją, Vokietiją ir Lenkiją, obuolių sultys yra vienas iš labiausiai paplitusių nealkoholinių gėrimų. 2000 m. pasaulyje buvo pagaminta apie 660 tūkst. tonų obuolių sulčių koncentrato.
## Šaltiniai
Piršenas

**Piršenas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, Balninkų miestelio pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,82 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 114,8 m. Pietinis krantas aukštas, kiti – žemesni, sausi. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, plyti dirbami laukai, pievos, šiaurinėje stovi gyvenamieji namai. Iš rytų į vakarus ežerą prateka A-1 upelis link čia pat telkšančio Alaušų ežero (Siesarties intako Plaštakos baseinas). Prie ežero yra kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Plynas

**Plynas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške ir Poviliškio pelkėje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,32 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 155,1 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka upelis link netoliese telkšančio Miruolio ežero (Aiseto ežero baseinas).

## Šaltiniai
Pamiškė

**Pamiškė** – pereinamoji zona tarp dviejų ekosistemų – iš miško ar miško teritorijos į laukus ir kitas atviras vietas. Tam tikros augalų ir gyvūnų rūšys yra prisitaikiusios gyventi miško pakraštyje, todėl jos žmonėms dažniausiai yra labiau pažįstamos nei rūšys, aptinkamos giliau miškuose. Klasikinis miško pakraščio rūšių pavyzdys yra baltauodegis elnias, paplitęs Šiaurės Amerikoje.

## Pamiškė žemėlapiuose

Topografiniuose žemėlapiuose miškai vaizduojami žalia spalva. Jų pakraščiai, kaip ir kiti vietovės požymiai, paprastai nustatomi pagal aeronuotraukas, bet kartais ir pagal antžeminę vietovės apžvalgą. Tačiau jie atspindi tik esamą vaizdą, nes beveik visi miškai turi tendenciją plisti ir palaipsniui užpildyti erčias. Be to, sunku tiksliai nustatyti miško kraštą ten, kur krūmynuose ima augti ploni medžiai. Žemėlapių sudarytojų nuomonių skirtumai, nurodant miško pakraštį, dažnai siekia keliolika metrų. Be to, daugelis kartografų nori parodyti net mažas medžių salas, o kiti, priklausomai nuo žemėlapio mastelio, renkasi bendresnes, ištisines linijas miško ar pamiškės vaizdavimui. Specializuotam darbui dažnai naudojamos oro nuotraukos ar vaizdai iš palydovų, todėl nereikia taisyti žemėlapių, kurie dėl išlaidų gali būti atnaujinami tik gana dideliais laiko intervalais.

## Pamiškės biologija

Miško pakraštyje keičiasi ne tik flora, bet ir fauna bei dirvožemio rūšis. Daugelis gyvūnų rūšių renkasi pamiškes, o ne miško gilumą, nes jie čia gali ir pasislėpti, ir gauti šviesos. Miško pakraštyje medžiai dažnai yra kitokie, nei miško gilumoje. Tas pats pasakytina ir apie kitą, žemiau besivystančią augmeniją. Kuo laipsniškesnis perėjimas nuo atviro kraštovaizdžio į miškingą teritoriją (pavyzdžiui, per tarpinius jaunus medžius ar krūmus), tuo mažesnė rizika, kad audringu oru stiprus vėjas pažeis pamiškės išorines medžių eiles. Miško pakraščio medynų ir kitos augalijos sudėtis yra svarbūs miškotvarkoje, ypač atkuriant mišką. Pamiškes savo tikslams dažnai išnaudoja medžiotojai, kuriems patogu čia pastatytuose bokšteliuose stebėti gamtą ar medžioti gyvūnus. o kultūrinės ribos nėra teisiškai įpareigojančios

## Tautosakoje

Įvairiose kultūrose yra susijusių patarlių:
* „Kaip pamiškėj šaukia, taip miške atsiliepia“ (lietuvių).
* „Iš pamiškės nespręsk apie mišką“ (rusų). 

## Šaltiniai
Promislavas

**Promislavas** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, Molėtų miesto vakarinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 143,1 m. Krantai daugiausia aukšti. Pakrantėse stovi Molėtų, Ažubalių ir pietinėje pakrantėje esančio Promislavos kaimo gyvenamieji namai. Šiaurės vakaruose įteka Žežiebros upelis iš Dūrių ežero. Iš pietryčių į vakarus ežerą prateka Šventosios upės intakas Siesartis. Ežeras buvo labai uždumblėjęs ir užžėlęs vandens augalija. 2012–2014 metais atlikti ežero dumblo išvalymo ir pakrančių sutvarkymo darbai.

## Šaltiniai
Pūgžlelis

**Pūgžlelis** arba **Rūgštelis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajonas, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,11 km. Altitudė 154,6 m. Krantai žemi, vakaruose pelkėti, o pietryčiuose sausi, aukštoki. Krantai ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas). Pietrytine pakrante eina kelias , piečiau įsikūręs Obelynės kaimas.

## Šaltiniai
Kirtavietė

**Kirtavietė** – iškirstas ir neatsodintas, savaime dar neatžėlęs miško plotas. Miško ir kirtavietės ekosistemos yra skirtingos. Kirtavietėje, likusioje be miško augmenijos, pakinta apšvietimas, lauko temperatūra, dirvožemio drėgmės režimas, dėl to keičiasi augalijos rūšinė sudėtis. Buvusių ūksminių augalų vietoje ima vešėti šviesomėgiai augalai. 

## Ar kirtavietė yra miškas?

Miškui priskiriami ne tik apaugę miško medžiais, bet ir jų dangos laikinai netekę plotai. Siekiama, kad kirtavietėse miškas būtų atkurtas ne vėliau kaip per 3–4 metus po kirtimo. Tiek kirtavietė, tiek jaunuolynas ar suaugę medžiai laikomi mišku, nes tai atskiri jo vystymosi etapai. Kirtavietės, kaip ir kiti laikinai miško medžių netekę plotai (žuvę medynai, želdintinos miško aikštės ir pan.), ne tik Lietuvoje, bet ir daugelyje užsienio šalių yra laikomos mišku pagal visuotinai pripažintą ir Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos patvirtintą miško sąvokos apibrėžimą. 

## Lietuvoje

Turimų kirtaviečių apskaitą Lietuvoje veda  Valstybinė miškų tarnyba. Pasigirsta siūlymų iš įstatymų leidėjų kirtavietes išbraukti iš miškų ploto. 

## Šaltiniai
Pūgžlinis

**Pūgžlinis** - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,41 km, plotis - iki 0,17 km. Altitudė 155 m. Pietinis krantas aukštas, kiti - žemesni, rytinis - pelkėtas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrę Obelynės ir Papūgžlynės kaimai, eina kelias . Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Biržė

**Biržė** – miško kirtimui atrėžtas arba kertamas medynų plotas, atribotas spindžiais (siauromis proskynomis) arba natūraliomis ribomis.  Biržės ribos dažnai sutampa su miško kvartalinėmis linijomis, upeliais, keliais, mišku neapaugusių plotų ribomis. Biržės viduje pagal poreikį paliekami nekirstinų biržės dalių plotai. 

## Biržės atribojimas

Biržės paruošimas atliekamas numatytoje kirsti miško teritorijoje prieš pagrindinius darbus, įskaitant pavojingų medžių šalinimą, trasų žymėjimą ir paruošimą. Biržės atribojamos iškertant iki 1 m pločio spindžius. Šioje juostoje pašalinami augantys medžiai ir krūmai. Storesni nei 16 cm medžiai (1,3 m aukštyje) nekertami, bet spindžiu apeinami. Su spindžiais besiribojantys biržės medžiai yra pažymimi užtašymu ar kitais būdais iš spindžių pusės. Kirstini medžiai paženklinami spaudais, asmeniniais žymekliais, numeriais, žievės patašymu, dažais, rėžtuku arba nustatytais medienos kokybės ženklais. Biržės atrėžiamos pagal miško valdytojų patvirtintą biržių atrėžimo projektą. Sudaromi biržių atrėžimo ir įvertinimo dokumentai. 
 
## Biržės charakteristikos

Biržės būna stačiakampio ir netaisyklingos formos. Stačiakampė biržė kertama plynai, dalijama į kelias mažesnes biržes. Netaisyklinga biržė rėžiama, kai kertama neplynai arba plynai nedidelio ploto medynai. Pagal kiekvienos šalies pagrindinių kirtimų taisykles numatomi biržės plotis, ilgis, plotas, biržių šliejimo būdas ir laikas, jų kirtimo ar šliejimo kryptis. Biržės skirstomos į siauras (iki 100 m), vidutinio platumo (100–150 m) ir plačias (150–250 m). Biržių plotį ir plotą lemia miškų grupė, augavietės sąlygos, medyno rūšinė sudėtis, kirtimo rūšis ir būdas. Lietuvoje plyno kirtimo biržių plotis 75–150 m, o plotas ne didesnis kaip 5–8 ha, priklausomai nuo miško grupės. Nustatoma metinė biržė – tai metinė medyno kirtimo apimtis pagal miškotvarkos duomenis.

## Šaltiniai
Italijos vyrų tinklinio rinktinė

**Italijos vyrų tinklinio rinktinė** – komanda, atstovaujanti Italijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Italijos tinklinio federacija.

## Dalyvavimas čempionatuose
### Olimpinės žaidynės

## Žaidėjai
: 2017 m. sudėtis Europos čempionato varžybose:

*Luigi Randazzo
*Luca Vettori
*Luca Spirito
*Simone Giannelli
*Fabio Balaso
*Daniele Mazzone
*Filippo Lanza
*Simone Buti
*Massimo Colaci
*Matteo Piano
*Oleg Antonov
*Iacopo Botto
*Giulio Sabbi
*Fabio Ricci

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Zababa

**Zababa** () – šumerų ir akadų dievybė, garbinta Kišo mieste, buvusiame šiaurinėje Babilonijoje. Šiame mieste buvo jam skirta *E-mete-ursag* šventykla. Babilone būta Zababos vardu pavadintų vartų. Žinios apie Zababą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį. Zababos sutuoktinė pagal vietinę tradiciją – Inana, kai kada nurodoma, jog Baba. 

Zababa buvo karo dievybė, Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu imtas tapatinti su Ninurta (Ningirsu). Viename dievų sąraše įvardijamas „Marduku mūšyje“. Akadų dantiraštį perėmę ir jį adaptavę hetitai Zababos vardu įvardijo keletą karo dievybių, kaip antai hatų Vurunkatį, huritų Aštabį, Hešujį ir Nubadigą, hetitų-luvių Hašamilį, Ijarį ir Zapaną.

Zababos simbolis – lazda su erelio galva.

## Šaltiniai
Pušynas

**Pušynas** – medynas, kuriame vyrauja pušys. Būna gryni pušynai ir mišrūs – Eurazijos vidutinių platumų juostoje su beržais, eglėmis, drebulėmis, rečiau juodalksniais, Šiaurės Amerikoje – su sekvojomis, Meksikoje – su kadagiais. Pušų medynai labiau paplitę nederlinguose sausuose, laikinai įmirkstančiuose, įmirkusiuose smėlio ir priesmėlio augaviečių dirvožemiuose – smėlžemiuose. Gryni, šviesūs pušynai vadinami **[[šilas|šilais]]**. Paplitę pušynai daugiausia vidutinių platumų miškų ir miškastepių juostoje, mažiau subtropikų ir atogrąžų juostose. Dėl ažūriškų pušų viršūnių miško skliautas retas, miškui tenka daug šviesos ir drėgmės, todėl pušynuose būdingas vešlus pomiškis, gausu atžalų.

Eurazijos vidutinių platumų juostoje paplitę kerpinis, brukninis, brukninis‑mėlyninis, mėlyninis, mėlyninis‑kimininis, viksvinis‑kimininis ir gailinis‑kimininis pušynai. Rečiau pušynų pasitaiko mėlyngirio, sausgirio ir raisto miško augavietėse.

Pušys išskiria stiprius fitoncidus, bei kitas medžiagas, teigiamai veikiančias žmogaus sveikatą. Pušynuose gausiai auga valgomieji grybai, uogos (mėlynės, bruknės, pelkėtose vietose – spanguolės, tekšės, kirtimuose, pamiškėse – žemuogės, avietės). Pušynai pasižymi vertinga mediena, renkami sakai.

Lietuvoje dauguma pušynų yra savaiminės kilmės. 2009 m. jie sudarė 35,4 % (723,4 tūkst. ha) visų Lietuvos medynų ploto. Pušynų vidutinis amžius 67 m., bonitetas II,0, skalsumas 0,75, medienos vidutinis tūris 255 m³/ha, bendras metinis tūrio prieaugis 6,9 m³/ha. Pušynai veši daugiausia Lietuvos pietrytinėje dalyje – Dainavos, Kapčiamiesčio, Ažvinčių–Minčios, Labanoro, Lavoriškių, Rūdninkų giriose, Subartonių miškuose, kitur dideli pušynai yra Kazlų Rūdos, Karšuvos, Šimonių, Žaliojoje giriose, Baltijos pajūryje. Pušynai sudaro miestų žaliąsias zonas, juose įsikūrę kurortai, poilsio namai.

## Šaltiniai
Puntas (ežeras)

**Puntas** - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į pietus nuo Molėtų, į vakarus nuo plento . Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,7 km, plotis - iki 0,24 km. Altitudė 151,6 m. Krantai aukštoki, sausi, tik rytinis krantas žemas ir pelkėtas. Krantai vietomis apaugę medžiais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, auga maži miškeliai. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Puntos upė (iš Ilgio ežero į Bebrusų ežerą). Priklauso Šventosios upės intako Siesarties baseinui. Prie ežero įsikūrę Antapuntės ir Leliūnų kaimai.

## Šaltiniai
Pusnė (ežeras)

**Pusnė** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Giedraičių, Pusnės kaimo pietrytiniame pakraštyje. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 136 m. Krantai žemi, pelkėti. Šiaurrytinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Rytuose išteka upelis link Mielkos intako Pusnės (Širvintos upės baseinas). Rytinėje pakrantėje įsikūręs Marguolių kaimas.

## Šaltiniai
Pūstoška (Molėtų r.)

**Pūstoška** - ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 8,5 km į rytus nuo Inturkės, Juodenėnų miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,1 km, plotis - iki 0,055 km. Altitudė 147,7 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

## Šaltiniai
Alan Facundo Torres

**Alanas Fakundas Toresas** (; g. 1995 m. gruodžio 29 d.) – Brazilijos futbolininkas žaidžiantis saugo pozicijoje. Buvęz FK Palanga narys.

## Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose Brazilijoje. Tai buvo mėgėjiški arba pusiau profesionalūs klubai, todėl apie tą laikotarpį mažai žinoma.

### [[FK Palanga]]
2019 m. vasarą tapo FK Palanga nariu. 
Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 12 d. XIX (19) turo rungtynėse prieš FK Panevėžys, kurios baigėsi palangiškių pralaimėjimu 1:3.
Šiose rungtynėse Toresas pasirodė po keitimo 75 minutę, kai FK Palanga pirmavo 1:0. Jau netrukus (76 min.) panevėžiečiai išlygino rezultatą, o netrukus įmušė dar du įvarčius ir palangiškiai pralaimėjo rezultatu 1:3.

Žaisdamas už Palanga B ekipą Alanas pelnė du įvarčius, o iš viso pasirodė aštuoniose rungtynėse.

### Statsistika

## Išnašos

## Nuorodos
* Soccerway: '''ALAN TORRES'''
*
Rituškis

**Rituškis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Molėtų, į pietus nuo plento . Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,11 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 122,7 m. Krantai žemi, pelkėti. Iš rytų prieina Gudeliškio miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, krūmai. Vakaruose išteka Rituškės upelis link Šventosios upės intako Siesarties. Šalia įsikūręs Lėlių kaimas.

## Šaltiniai
Jackson Allan da Cruz Miguel

**Džeksonas Alanas da Kruzas Migelis** (; g. 1992 m. liepos 24 d.) – Brazilijos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose Brazilijoje. Tai buvo mėgėjiški arba pusiau profesionalūs klubai, todėl apie tą laikotarpį mažai žinoma.

### [[FK Palanga]]
2019 m. vasarą tapo FK Palanga nariu. 

Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 3 d. XVIII (18) turo rungtynėse prieš FK Riteriai, kurios baigėsi palangiškių pralaimėjimu 0:1.

2019 m. rugpjūčio 12 d.	žaidė prieš FK Panevėžys, bei 2019 m. rugpjūčio 25 d. prieš FK Atlantas.

LFF taurės varžybose Džeksonas padėjo Palangos klubui nugalėti Telšių “Džiugo” komandą ir iškopti į turnyro pusfinalį.	

2019 m. rugsėjo 11 d. pranešta, kad FK Palanga atsisveikino su Džeksonu. Per tą laiką žaidėjas A lygoje sužaidė trejas rungtynes (visas palangiškių ekipa pralaimėjo). Praleido šešis įvarčius.

### Statsistika (A lygoje)

## Rungtynės [[FK Palanga]]

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Soccerway: Jackson Allan da Cruz Miguel 
* alyga.lt žaidėjo profilis
Bukynas

**Bukynas** – medynas, kuriame vyrauja bukai.

Bukas dažniau nei kitos plačialapės rūšys sudaro grynus miško medynus, taip pat yra mišrių miškų su spygliuočiais dalis. Paprastasis bukas Europoje auga ir lygumose, ir kalnuotose vietovėse; kalnuose tai paprastai aukščiausiai auganti medžių rūšis. Stačiuose kalnų šlaituose bukynai turi didelę reikšmę dirvožemio apsaugai ir vandens išsaugojimui. Miškininkystėje bukas vertinamas kaip mišką formuojanti, klimatą reguliuojanti rūšis. Paprastasis bukas Europoje savaime auga beveik visoje Europoje – nuo Ispanijos iki Kaliningrado srities, Lenkijos, Vakarų Ukrainos, taip pat Jungtinėje Karalystėje. Tarp bukynų pastatyta daugybė sanatorijų ir poilsio namų. 

Nors anksčiau bukynai Europoje užėmė didelę teritoriją, dėl žmogaus ūkinės veiklos daug jų buvo išnaikinta. Dabar iškirstų bukynų vietoje buvo pasodinti kitokie medžiai. Natūralūs bukynai yra saugomi daugelyje Europos šalių.

## Lietuvoje
Lietuva yra už natūralaus bukų arealo. Bukų introdukcija Lietuvoje prasidėjo XIX a. Miškuose bukynų yra labai nedaug, tik drėgnokose miško augavietėse Lietuvos vakarinėje dalyje, kitur pernelyg šalta. Nedidelių bukynų yra Šilutės, Kliošių, Ašpurvių ir Girulių miškuose.

## Šaltiniai
Rudesėlis (Pabebrusė)

**Rudesėlis** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6 km į pietryčius nuo Molėtų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,41 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 148,9 m. Krantai aukšti, tik vakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Ežerą supa Rudesos miškas, vietomis plyti pievos. Šiaurės rytuose išteka upelis link Rudesos ežero (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas). Prie ežero įsikūrę Raukučių ir Pabebrusės kaimai.

## Šaltiniai
Runionių ežeras

**Runionių ežeras** - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Alantos. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,17 km, plotis - iki 0,09 km. Altitudė 118,5 m. Krantai neaukšti, sausi, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos, auga miškeliai. Šalia įsikūręs Runionių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Virintos intako Vastapos baseinui.

## Šaltiniai
Salinis (Molėtų r.)

**Salinis** - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į pietus nuo Kuktiškių, Kuktiškių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus - 0,22 km, plotis - iki 0,16 km. Altitudė 157,4 m. Pietinėje dalyje yra 0,02 ha salelė. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Į vakarus įsikūręs Mintaučių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Lapavartės intako Dumblės baseinui (Aiseto ežero baseinas).

## Šaltiniai
Nabu

**Nabu** () – dievybė Mesopotamijos mitologijoje. Laikytas rašto dievu, raštininkų globėju. Ilgainiui jam priskirta ir kitų funkcijų. Nabu tapo išminties dievybe, perėmė kai kurias dievo Ninurtos funkcijas ir pradėtas sieti su žemės ūkiu. Galiausiai Nabu svarba dar labiau išaugo, jis imtas laikyti likimo dievybe. Nabu sutuoktinė buvo likimo deivė Tašmetu, vėliau – Nisaba. Mituose, kaip gana vėlyva dievybė, nėra minimas. 

Nabu garbintas Ebloje, todėl manoma, kad iš pradžių tai buvo vakarų semitų dievybė, kurios kultas Mesopotamiją pasiekė II tūkst. pr. m. e. pradžioje, migruojant amoritams. Tuo laikotarpiu, manoma, išplito ir Marduko kultas. Šios dievybės buvo glaudžiai susijusios, tačiau jų ryšys laikui bėgant keitėsi. Iš pradžių Nabu laikytas Marduko raštininku ir pasiuntiniu. Marduko kulto centras buvo Babilone, o Nabu – gretimame Borsipos mieste, kur buvo jam skirta *[[Ezida|E-zida]]* šventykla. Marduko bei Nabu ryšys gali būti ir antraeilis, susiklostęs dėl geografinio Babilono ir Borsipos miestų artumo. Vėliau, Kasitų dinastijos laikais, imtas laikyti Marduko ir Sarpanitu sūnumi, raštininkų globėju (šį vaidmenį perėmė iš deivės Nisabos). Per babiloniečių Naujųjų metų ceremoniją Nabu statula iš Borsipos šventyklos būdavo nugabenama į Babiloną. Taip Nabu simboliškai aplankydavęs tėvą Marduką.

Nabu kultas buvo paplitęs ir Asirijoje. Pirmąją Nabu šventvietę pastatė Šalmaneseras I XIII a. pr. m. e. Ašūre. Vėliau jų pastatyta Ninevijoje, Kalache, Dur Šarukine. Nuo Sargono II laikų Nabu buvo svarbi asirų dievybė, jo vardas neretai aptinkamas to laikotarpio karališkuosiuose įrašuose, taip pat asmenvardžiuose, laiškuose, maldose. Teigiama, jog Asirijoje Nabu perėmė nemažai Marduko funkcijų, nes pastarasis, kaip Babilonijos karalystės vyriausiasis dievas, buvo nepriimtinas asirams. Nabu svarba ypač išaugo, valdant Asirijos karaliams Esarhadonui (680–669 m. pr. m. e.) bei Ašurbanipalui (668–627 m. pr. m. e.). Ašūre rastame užkalbėjime vadinamas dievo Ea sūnumi.

Naujosios Babilonijos karalystės laikotarpiu Nabu buvo tapęs vienu iš aukščiausių dievų, palaipsniui ėmė išstumti Marduką. Laikytas likimo lentelės raštininku, kai kada manyta, kad jam ši lentelė patikėta. Nabu kultas Mesopotamijoje išsilaikė ir žlugus Naujosios Babilonijos karalystei, graikai jį sutapatino su Apolonu. IV a. pr. m. e. kultas paplito už Mesopotamijos ribų Anatolijoje bei Senovės Egipte aramėjiškai kalbančiųjų bendruomenėse. Nabu ir kitų Mesopotamijos dievybių kultas pirmaisiais Romos imperijos metais dar buvo išsilaikęs centrinėje bei šiaurės Sirijoje (Palmyroje ir Dura-Europe) ir gyvavo bent iki II m. e. a.

Nabu simboliai – molio lentelė ir stilius. Kai kada vaizduojamas stovintis ant gyvatės-slibino ir laikantis rankoje pleišto formos stilių.

## Šaltiniai
Jaunuolynas

**Jaunuolynas** – jaunas miškas, kuriam priskiriami spygliuočių (pušynai, eglynai) ir kietųjų lapuočių (ąžuolynai, uosynai, skroblynai) medynai iki 40 metų, minkštųjų lapuočių (beržynai, drebulynai, juodalksnynai) medynai iki 20 metų, baltalksnynai iki 10 metų. 

Miško auginimo procesą reguliuoja valstybė. Miško savininkai įstatymu įpareigoti atlikti jaunuolynų ugdymo kirtimus, kurių metu padedamas pagrindas būsimam miškui. Kirtimų dažnumas jaunuolynuose priklauso nuo vyraujančios medžių rūšies, augavietės sąlygų, vidutinio medžių aukščio, stiebų skersmens ir kitų sąlygų.

## Jaunuolynų ugdymas

Jaunuolynų ugdymo laikas ateina, kai pasodintus ar savaime išdygusius medelius ima stelbti nepageidaujamų rūšių medžiai ar krūmai. Laikoma, kad minkštiems lapuočiams (beržas, juodalksnis) tai yra šešti metai, o spygliuočiams ir kietiems lapuočiams (eglė, pušis, ąžuolas, klevas) – aštunti metai. Jauname miške medeliai kovoja tarpusavyje ir su kitais medžiais bei krūmais dėl išlikimo. Žmogui nesikišant, medeliai gali praaugti krūmus, ypač jei tam palankus dirvožemis. Tačiau tai pavyksta ne visiems, todėl vystosi išretėjęs, netolygus medynas. Netinkamoje žemėje pasodinti medeliai gali ir neįveikti krūmų, jų vietoje suželia lazdynai ar karklai. Jei niekas jaunų medelių nestelbia, jie auga per daug tankiai, todėl būtinas retinimas, iškertant silpnesnius. Tokiu būdu formuojamas tolygus augančių medžių tankumas. Retesnio jaunuolyno vietose paliekami ir silpnesni tikslinės rūšies medeliai, aplink juos pašalinus stelbiančius krūmus. Ilgainiui tokie medeliai, pašalinus jų konkurentus, pasiveja savo „giminaičius“ ir lajomis kartu suformuoja šešėlį, neleidžiantį plėstis krūmams.

## Šaltiniai
Zuzana Čaputová

**Zuzana Čaputova** (g. 1973 m. birželio 21 d. Bratislavoje) – Slovakijos teisininkė, politikė, Slovakijos Respublikos prezidentė (2019–2024 m.). Čaputova yra pirmoji moteris, užėmusi Slovakijos prezidento pareigas, ir jauniausia prezidentė Slovakijos istorijoje (45 metai).

1996 m. baigė Komenskio universiteto teisės fakultetą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-

|-
Atžalynas

**Atžalynas** – jaunas medynas, išaugęs iš šaknų atžalų ar kelmų ataugų. Iš šaknų atžalų išauga drebulės, baltalksniai, šermukšniai, iš kelmų ataugų – juodalksniai, liepos, klevai, uosiai, gluosniai. Didėjant amžiui medžių atžalinė galia mažėja. Atžalynas geriau susiformuoja kertant medžius žiemą, blogiau – vasarą, nes rudenį išaugęs atžalynas dažnai nespėja sumedėti ir atlaikyti būsimus šalčius.  

Atžalų sužėlimas yra medžio reakcija į jam padarytą žalą ir gali vykti natūraliai. Medžius dažnai pažeidžia ar nulaužia dideli žolėdžiai gyvūnai (galvijai, drambliai), išverčia stiprūs vėjai, nugraužia bebrai. Kai kurie medžiai, pavyzdžiui, liepa, iš nukritusio kamieno gali išauginti ūglių liniją, kuri kartais virsta subrendusių medžių eile. 

## Ūkinė reikšmė

Atžalų auginimas yra vienas iš tradicinių atsinaujinančio miško tvarkymo būdų, siekiant gauti reikalingą miško produkciją. Jauni, smulkesni atžalynai pritaikomi tradicinių krepšių, tvorų pynimui (karklai, lazdynai), stambesni naudojami gauti energetinei medienai, malkoms. Taip pat jie gali būti išauginami iki polinių rąstų apimties medžių (ąžuolai, uosiai). Pastarieji iš atžalų išsivysto ilgesni ir tiesesni, bešakiai, palyginus su natūraliai išaugusiais medžiais. Atžalyno pjaustymu išgaunamos dekoratyvinės medžių formos. Atžalynas visada išlieka jaunas, nesusensta, nes reguliariai nukertamas. Kai kurie atželiantys kelmai pasiekia įspūdingą amžių, kuris gali būti nustatomas pagal jų diametrą, kartais siekiantį daugiau kaip 5 m, taigi, mediena iš jų buvo gaunama šimtmečiais.

Paprastai kertamas tam tikrų rūšių medžių atžalynas nuo kelmo ar šaknų. Atžėlusių jaunų medžių stiebai pakartotinai nupjaunami beveik nuo žemės paviršiaus lygio. Pradeda augti naujas atžalynas, kuris po kelerių metų vėl kertamas. Gavus medieną ciklas prasideda iš naujo. Panašūs atžalynai formuojami ir ant kai kurių rūšių medžių kamienų viršaus – nupjaunant šakas.

Paprastai miškas atželdinamas ir nukertamas sulaukęs tinkamos brandos ir tam tikruose plotuose rotacijos būdu. Taip visame tokio tipo miške kasmet galima nuimti derlių. Skirtingo amžiaus medynų ugdymas gretimuose plotuose suteikia buveines daugeliui įvairių rūšių, pasitarnauja biologinei įvairovei. Ciklo trukmė priklauso nuo medžių ar krūmų rūšies, vietinių papročių ir užaugintos medienos panaudojimo srities.

## Taip pat skaitykite

* Jaunuolynas

## Šaltiniai
Sirvydis (ežeras)

**Sirvydis** – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 0,5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų. Ežerėlio ilgis iš vakarų į rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,075 km. Altitudė 136,4 m. Krantai žemi, vakaruose pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Ežerėlį supa Toliejų ir Užuožerio miškai. Vakaruose per pelkę išteka upeliukas link Lobinio ežero (Virintos upės baseinas). Į šiaurės rytus įsikūręs Anomislio kaimas.

## Šaltiniai
Didysis Tilis

**Didysis Tilis** () – milžinas didvyris estų mitologijoje. Apie jį pasakojama padavimuose (daugiausia Vakarų Estijos, ypač Saremos), pasak kurių, gyvenęs Saremos saloje. Dėl Didžiojo Tilio veiklos atsirasdavusios įvairios reljefo formos, jis mėtydavęs akmenis. Teigiama, kad atliko gyventojų seniūno vaidmenį, gynė nuo įvairių priešų (tarp jų – milžino Vanapagano). Žmona – Pirvet. Pirmasis rašytinis šaltinis, kuriame minimas Didysis Tilis, datuojamas 1782 m.

Pavardės Tõll ir Toll iki šiol sutinkamos Saremos saloje.

Sovietmečiu apie Didįjį Tilį buvo sukurtas animacinis filmas „Suur Tõll“ (Tallinnfilm, 1980 m.). Be to, milžino vardu pavadintas ledlaužis „Suur Tõll“, saugomas Estijos jūrų muziejuje.

## Šaltiniai
Skarblys

**Skarblys** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Toliejų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,44 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 146,4 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežerą iš visų pusių supa Poviliškio miškas. Šiaurės rytuose 20 m pločio protaka jungiasi su Ilgyno ežeru, o pietvakariuose 13 m pločio protaka jungiasi su Graužio ežeru (Virintų ežero intako V-3 baseinas).

## Šaltiniai
Miškingumas

**Miškingumas** – rodiklis, nurodantis kokią tam tikros teritorijos dalį dengia miškai, paprastai išreiškiamas procentais. Vietovės miškingumas priklauso nuo fizinių-geografinių, klimatinių ir dirvožemio sąlygų palankumo miškams augti, taip pat nuo ūkinės veiklos, miškų kirtimo intensyvumo.

Visiškai bemiškės sritys yra tundra, dykumos, alpinės pievos. Miškingiausios gamtinės juostos yra taiga (50–80 %), taip pat miškinga yra vidutinių platumų miškų juosta (30–45 %). Mažas miškingumas būdingas miškastepėms (10–25 %) ir stepėms (2–5 %). Tinkamas vietovės miškingumas padeda stabdyti dirvožemio eroziją, užtikrina tinkamą hidrologinį režimą vandens telkiniuose, sukuria palankią gamtinę aplinką.

Miškingumo nustatymas skirtingose vietose gali skirtis, nes kartais prie miškingų plotų priskiriamos kirtavietės, krūmynai. Pasaulio maisto ir žemės ūkio organizacija mišką apibrėžia kaip teritoriją, kurioje auga savaiminiai arba sodinti medžiai, siekiantys bent 5 metrų aukštį. Į miškus neįtraukiami pramoniniai medynai (vaismedžių plantacijos, medelynai), miestų želdynai ir sodai. Miškingumo rodikliai pasaulyje tolydžio mąžta (žr. miškų nykimas). 2020 m. miškingiausios pasaulio šalys buvo: Surinamas (97,41 %), Gajana (93,55 %), Gabonas (91,32 %), Saliamono Salos (90.14 %), Palau (90.02 %), Pusiaujo Gvinėja (87.29), Papua Naujoji Gvinėja (79,18 %), Liberija (79.08), Suomija (73,73 %), Seišeliai (73,26 %), Sent Vinsentas ir Grenadinai (73,18 %) Brunėjus (72,11 %); mažiausiai miškingos – Kataras, Nauru, Monakas, Grenlandija (0 %), Omanas (0,01 %), Egiptas (0,05 %), Libija (0,12 %), Džibutis (0,25 %), Mauritanija (0,30 %),  Kuveitas (0,35 %), Saudo Arabija (0,45 %), Islandija (0,51 %).

Lietuvoje miškingumas 2017 m. siekė 33,5 %. Miškingiausios savivaldybės: Neringos savivaldybė, Druskininkų savivaldybė, Varėnos rajonas, Kazlų Rūdos savivaldybė, Visagino savivaldybė, Švenčionių rajonas; mažiausiai miškingos – Vilkaviškio rajonas, Skuodo rajonas, Pasvalio rajonas, Pakruojo rajonas (žr. Lietuvos savivaldybių miškingumas).

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Šalys pagal miškų plotą

## Šaltiniai
Slabados ežeras

**Slabados ežeras** – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 9,5 km į pietryčius nuo Inturkės, Slabados kaime. Ežerėlio ilgis iš vakarų į rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 153,7 m. Krantai žemi, apaugę krūmais. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Iš vakarų į rytus ežerėlį prateka upelis link Šlavino ežero (Pravalos upės intako P-1 baseinas, Žeimenos upės baseinas). Veikia kaimo turizmo sodyba. Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Pomiškis

**Pomiškis** – po miško skliautu želiantis miško atžalynas, galintis sudaryti naują medyną. Pomiškiui priskiriami 2 m. ir vyresni vienastiebiai medeliai, kurie siekia ne daugiau kaip 1/4 viršutinio ardo aukščio. Be jaunų medelių pomiškyje taip pat želia įvairūs tamsiamėgiai krūmynai, puskrūmiai, žemaūgiai medžiai, pvz., avietės, lazdynai, ožekšniai, šaltekšniai, kadagiai, šermukšniai, plačialapių miškuose – bugieniai, sedulos.

Pomiškio vešlumas priklauso nuo medyno: šviesiuose pušynuose, beržynuose pomiškis vešlus, įvairiopas, o tankiuose eglynuose dažnai jo visai nėra. Pomiškis sulaiko miško drėgmę, mažina paklotės įkaitinimą – tokios sąlygos leidžia augti grybams ir kitiems reducentams, grąžinti maistingas medžiagas dirvon.

## Taip pat skaitykite
* Ardas
* Miško skliautas
* Miško paklotė

## Šaltiniai
Smailių ežeras

**Smailių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į rytus nuo Giedraičių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,55 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 157,9 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukšti, rytinis ir vakarinis – žemi, vietomis pelkėti. Pietinė pakrantė miškinga, kitose pakrantėse plyti pievos, auga miškeliai ir krūmai. Prie ežero įsikūrę Smailių ir Kovaičių kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso S-1 upelio baseinui (Asvejos ežero baseinas).

## Šaltiniai
Miško paklotė

**Miško paklotė** – dirvožemio sluoksnis, susidarantis iš yrančių miško nuokritų (spyglių, lapų, šakelių, žievės, kankorėžių), negyvų žolių, samanų ir kerpių liekanų. Paklotės storis ir masė priklauso nuo dirvožemių derlingumo, įmirkimo, medynų rūšinės sudėties, amžiaus, skalsumo. Paklotės skiriasi frakcine, chemine sudėtimi, suirimu, storiu, mase, mikrofloros įvairove ir kitais požymiais. Būdingas storis nuo kelių iki 40–60 cm, masė nuo kelių iki 100 t/ha ir daugiau. Paklotės pH būna neutralus, rūgštus ir vidutinio rūgštumo. Šių tipų miško paklotė dar skirstomos į smulkesnius taksonominius vienetus (lapuočių, žolių, sausą, drėgną miško paklotę). Pagal tarptautinę P. Miulerio klasifikaciją miško paklotė skirstoma į švelniąją, grubiąją ir tarpinio tipo.

Miško paklotėje vyksta intensyvūs organinių medžiagų skaidymo procesai. Joje yra daugybė pirmuonių, bakterijų, vabzdžių ir kitų bestuburių skaidytojų, grybų. Vidutinių platumų miškų paklotė paprastai gana stora ir vešliai apaugusi samanomis, žoliniais augalais, krūmokšniais, paparčiais, tuo tarpu atogrąžų miškuose paklotė dažnai būna menka dėl greito puvimo, skaidymo, mažo apšvietimo.

Miško paklotėje susidaro puvenos, ji saugo dirvožemį nuo mechaninio poveikio, palaiko vandenį ir maistingąsias medžiagas.

## Taip pat skaitykite
* Ardas
* Miško skliautas
* Pomiškis

## Šaltiniai
Diurando linija

**Diurando linija** – 2640 km ilgio faktinė tarpvalstybinė siena tarp Afganistano ir Pakistano.

## Istorija

Diurando linija buvo nustatyta derybomis tarp Afganistano emyro Abdur Rahmano ir Britų Indijos vyriausybės sekretoriaus Henrio Mortimero Diurando. Susitarimas pasirašytas 1893 m. lapkričio 12 d. Kabule.

1849 m. britai nukariavo Pandžabą. Tarp neaiškių Pandžabo vakarinių sienų ir Afganistano gyveno puštūnų gentys, tad tapo neaiškus jų administravimo ir gynybiniai klausimai šioje teritorijoje. Tarp britų buvo dviejų politikos krypčių šalininkai: vieni siūlė laikytis Indo slėnio ribų, kiti siūlė sieną nustatyti toliau į vakarus, Kabulas–Kandaharas linijoje. Laimėjus antrosios pozicijos šalininkams prasidėjo Antrasis anglų-afganų karas, vykęs 1878–80 m., kurio britai nelaimėjo ir įtaka puštūnų teritorijoje buvo paskirstyta apylygiai tarp Afganistano ir Britų Indijos. Ilgainiui britai per genčių karus įtvirtino įtaką savo teritorijose, Afganistano įtakos pusėje padėtis nepakito.

1947 m. Pakistanas tapo nepriklausoma valstybe ir Diurando linija tapo nepažymėta siena tarp Pakistano ir Afganistano. 85 % sienos eina upėmis ir kitais fizinio reljefo žymenimis ir neseka etninėmis ribomis. Tokiu būdu puštūnų gentys tapo atskirtos Pakistano-Afganistano sienos. Religiškai pandžabai ir puštūnai yra sunitai, tačiau tarp jų vyksta konfliktai. Puštūnai turi įtaką Afganistane, o Pakistane dominuoja pandžabai. Nei Afganistanas, nei Pakistanas nepripažino Diurando linijos valstybine siena. Nors Afganistano emyrai yra patvirtinę ją siena su Britų Indija, tačiau argumentuojama, kad šis susitarimas buvo su britais, ne su Indija ar Pakistanu. Tarp puštūnų yra pasisakančių už atskiros jų valstybės, Puštūnistano sukūrimą.
## Šaltiniai
* National Geographic
* Enciklopedija Britannica
Sarpanitu

**Sarpanitu** – deivė Mesopotamijos mitologijoje, Marduko sutuoktinė ir svarbiausia Babilono miesto deivė. Dar buvo žinoma *Erua* (iš  – „būti nėščiai“) aspektu, tikėta, jog padedanti nėštumo, gimdymo metu. Sūnus – rašto dievas Nabu.

Vardo kilmė aiškinama įvairiai. Teigiama, kad vardas reiškia „ta, kuri iš Sarpano“. Archeologinių duomenų apie šią gyvenvietę nėra, spėjama, kad ji galėjusi būti netoli Babilono. Pagal kitą versiją, vardas kildinamas iš akadų k. *sarpu*, reiškiančio „žėrinti sidabru“. Žinoma ir liaudies etimologija, pagal kurią jos vardas (*Zerpanitum*) reiškia „kuriančioji sėkla“. Šiuo atžvilgiu Sarpanitu įvaizdis įgyja ir Deivės Motinos bruožų.

Babilone, Marduko šventykloje Esagiloje, buvo ir Sarpanitu skirta šventoji vieta.

## Šaltiniai
Spygliuočių miškai

**Spygliuočių miškai** – miškai, kuriuose vyrauja spygliuočių medžių medynai. Kartais gali būti su didesne ar mažesne lapuočių medžių rūšių priemaiša. Paplitę beveik visuose žemynuose, daugiausia Šiaurės pusrutulio subarktinio ir vidutinių platumų klimato juostose. Dažnai sudaro didelius miškų masyvus. Pagrindinis spygliuočių miškų arealas vadinamas **[[taiga]]**. Ji driekiasi per visą šiaurinę Euraziją bei Šiaurės Ameriką. Piečiau spygliuočių medynai dažnai auga pramaišiui su lapuočiais, daug kur sudaro mišrius miškus. Atogrąžų kraštuose spygliuočių miškai veši daugiausia kalnuose.

Pagal lajos tankumą spygliuočiai miškai skirstomi į tamsiuosius (sudaro eglės, kėniai, cūgos) ir šviesiuosius (maumedžiai, pušys, kedrai, sekvojos). Taigoje auga daugiausia eglės, pušys, kėniai ir maumedžiai. Rytų Sibire vyrauja maumedynai bei žemųjų pušų sąžalynai, Šiaurės Amerikoje būdingiausios rūšys – juodoji eglė, baltoji eglė, balzaminis kėnis, amerikinis maumedis, suktaspyglė pušis, kanadinė cūga. Ypač įvairūs vakarinės žemyno dalies medynai (vyrauja sitkinė eglė, didžioji pocūgė). Atogrąžose paplitę daugiausia pušynai, o Pietų Amerikos pietuose (Patagonijoje) veši araukarijų, kiparisinių ficrojų miškai, Australijai būdingi podokarpų medynai.

2017 m. Lietuvoje spygliuočiai miškai užėmė 55,6 % bendro miškų ploto (pušynai 34,6 %, eglynai 20,9 %). Labiausiai paplitę Pietryčių Lietuvoje ir Žemaitijoje.


Cedar Tree (Khenchla).jpg|Kedrų miškas Alžyre
Alercecosterovista.JPG|Ficrojų miškas Čilėje
Coniferous forest in Sweden near the Svartälven river 09.jpg|Pušynas Švedijoje
Hoh Rainforest - Olympic National Park - Washington State (9780228836).jpg|Spygliuočių sengirė vakarų JAV


## Šaltiniai
Žeimelio miškas

**Žeimelio miškas** (*Glebavos miškas, Glėbavo miškas*) – miškas šiaurės Lietuvoje, Pakruojo rajone, 3 km į rytus nuo Žeimelio, šalia Latvijos sienos. Priklauso Pakruojo miškų urėdijos Žeimelio girininkijai. Apima 16,3 km² plotą.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai glėjiški sujaurėję ir velėniniai karbonatiniai priemoliai. Prateka Yslykio baseino upeliai – Svirkalnis ir Marčiupys.

Medynai:
* uosynai: 42 %
* beržynai: 28 %
* drebulynai: 10 %
* eglynai: 9 %
* baltalksnynai: 8 %
* juodalksnynai: 2 %
* pušynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 25 % medynų, pusamžiai medžiai 36 %, pribręstantys 20 %, brandūs 19 %. Tai didžiausias Lietuvos miškas, kuriame vyrauja uosynai. Įsteigtas Glėbavo pedologinis draustinis.

Žeimelio miške gyvena stambieji kanopiniai žvėrys (šernai, stirnos, briedžiai ir kt.).

Per mišką eina kelias . Šalia esantys kaimai: Gedeikoniai, Rozentalis, Pagiriai, Balanėliai, Noreikai.

## Šaltiniai
Nanaja

**Nanaja** () – kūniškos meilės ir karo deivė Mesopotamijos mitologijoje. Artimai susijusi su Inana ir Ištare, kartais laikoma, kad tai vienas iš Ištarės vardų. Žinios apie Nanajos kultą siekia Trečiosios Ūro dinastijos laikus. Uruke ši dievybė buvo garbinama drauge su dukterimi Kanisura bei Inana, jos sudarė tam tikrą deivių triadą. Vėliau garbinta ir Kiše (Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu). Vėlesniuose apeiginiuose tekstuose Nanaja – vienas iš Inanos (Ištarės) aspektų. Tėvas – dangaus dievas Anu, brolis – Utu (kaip ir Inanos). 

Aptiktas himnas, kuriame teigiama, kad „tėvas Anu iškėlęs josios galvą tarp kitų deivių“. Kitame himne, užrašytame šumerų ir akadų kalbomis, Nanaja teigia, jog jos „sunkios krūtys [yra] Dadumu“, o „barzda Babilone“, taip pat priduria: „ir vis tiek esu Nanaja“. Šiuo atveju užsimenama apie tai, kad Ištarė garbinta ir moteriškuoju, ir vyriškuoju pavidalu. Mitologiniuose tekstuose nėra sutinkama, tačiau Nanajos dažnai šaukiamasi vėlyvesniuose meilės užkalbėjimuose. Juose įvardijama *<sup>d</sup>Na-na-a belet kuzbu* („Nanaja, kūniškojo patrauklumo deivė“).

I tūkst. pr. m. e. imta tapatinti su Tašmetu (rašto dievo ir Borsipos miesto globėjo Nabu žmona). Strabonas Borsipą įvardijo Artemidės ir Apolono miestu, greičiausiai tai rodo Borsipą buvus Nanajos-Tašmetu ir Nabu miestu. Helenizmo laikais Nanajos kultas išplito už Mesopotamijos ribų – sutinkamas Sirijoje ir Irane. Irane šis kultas išsilaikė iki Sasanidų laikų.

## Šaltiniai
Čiurlionio meno mokykla (reikšmės)

**Čiurlionio meno mokykla** – Mikalojaus Konstantino Čiurlionio vardu pavadintos mokyklos:

* Druskininkų Mikalojaus Konstantino Čiurlionio meno mokykla – Druskininkuose;
* Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla – Vilniuje.