open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karmazinų piliakalnis

**Karmazinų piliakalnis ir pilkapynas** – piliakalnis ir pilkapynas Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Karmazinų kaimo.

## Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas **Viršupiu**, yra apie 0,8 km į šiaurės vakarus nuo kaimo, apie 40 m į vakarus nuo Dūkstos dešiniojo kranto. Žemą Dūkštos slėnio kalvą supa daubos ir pelkės. Šlaitai statūs, 7–12 m aukščio. Aikštelė ovali, 20x10 m dydžio. Piliakalnio šiaurės rytų šlaite, 1 m žemiau aikštelės krašto, yra 4 m ilgio ir 0,5 m aukščio pylimas. Kitas 6 m ilgio ir 0, 5 m aukščio pylimas yra pietvakariniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės krašto. Abu pylimus piliakalnio šiaurės vakarų šlaite jungia 1–2 m pločio ir 28 m ilgio terasa. Aikštelėje ir pietinėje papėdėje yra kultūrinio sluoksnio liekanų.

## Pilkapynas
Karmazinų pilkapynas yra apie 1,8 km į pietryčius nuo piliakalnio, apie 0,3 km į šiaurės rytus nuo kaimo, apie 0,2 km į šiaurės rytus nuo Neries dešiniojo kranto, miške. Išliko apie 150 pilkapių. Sampilai nuo 6 m iki 12–15 m skersmens ir 0,3-1,0 m aukščio, dauguma plokšti, dalis apardyti. Piliakalnių pagrindus juosia grioviai arba duobės.

## Tyrimai
1857 m. Konstantinas Tiškevičius ištyrė 3 pilkapius, 1933 m. Vilniaus universiteto archeologijos muziejus – 43 pilkapius (tyrimų vadovė H. Cehak-Holubovičova), 1997 m. Vilniaus universitetas (tyrimų vadovas Gintautas Vėlius) – 3 pilkapius. Pilkapius nutarta tirti, nes vienas jų buvo nuolat ardomas, ariant miško kvartalinę liniją, kiti du – sandėliuojant medieną miško aikštelėje.

Dalis pilkapių buvo su akmenų vainikais. Rasta sudegintų mirusiųjų kapų, kurie įrengti sampile ar ant pagrindo, su įkapėmis. Rasta verpstukų, vytinių antkaklių ir peilių fragmentų, pjautuvėlis, melsvo stiklo karolis. Kai kurie kapai be įkapių, kai kurie apdėti akmenimis. Kapai datuojami VI a.-VIII a. 1997 m. ištirtų 3 pilkapių sampilai buvo vėl supilti. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Nuotraukos

Vaizdas:Karmazinu piliaklnis is pietvakariu puses.jpg |Karmazinų piliakalnis iš pietvakarių pusės
Vaizdas:Karmazinu piliakalnis nuo Karmazinu apzvalgos bokstelio.JPG |Karmazinų piliakalnis nuo Karmazinų apžvalgos bokštelio
Vaizdas:Karmazinu piliakalnis is siaures vakaru puses.jpg |Karmazinų piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės
Vaizdas:Karmazinu piliakalnis is siaures rytu puses.jpg|Karmazinų piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Karmazinu piliakalnis is siaures puses.jpg |Karmazinų piliakalnis iš šiaurės pusės
Vaizdas:Karmazinu piliakalnio aikstele is pietvakariu puses.jpg|Karmazinų piliakalnio aikštelė iš pietvakarių pusės


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karmazinų piliakalnis 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Hiparchas (astronomas)

**Hiparchas** (; g. 190 m. pr. m. e. Nikėjoje – m. 125 m. pr. m. e.) – senovės graikų astronomas ir matematikas.

Hiparchas laikomas astronomijos pradininku. Labai aktyviai stebėjo šviesulius. Jis įvedė geografines koordinates – platumą ir ilgumą. Pasinaudodamas 129 metų pr. m. e. įvykusio saulės užtemimo duomenimis, nustatė tikslų atstumą nuo Žemės iki Mėnulio ir atstumą nuo Žemės iki Saulės.

Jis yra laikomas trigonometrijos kūrėju. Gali būti, kad jis yra pirmasis sukūręs saulės užtemimų prognozavimo metodą.

Hiparchas sudarė 850 žvaigždžių koordinačių katalogą. Jas suskirstė į 6 ryškių klases. Ryškiausias žvaigždes jis pavadino pirmojo ryškio žvaigždėmis, silpniausias – šeštojo.
Atrastas žvaigždes suskirstė į 28 žvaigždynus. Vėliau, analizuodamas savo matavimų rezultatus su savo pirmtakų patirtimi, aptiko Žemės ašies precesiją bei nustatė jos dydį.

## Biografija
Apie Hiparcho gyvenimą ir darbus daugiausiai žinoma iš Ptolemėjaus veikalo „Almagestas“, II m. e. a. Kitų senovės ne astronomijos autorių šaltiniai dažnai neteisingai pateikė arba neteisingai suprato jo darbus. Hiparchas gimė Nikėjoje (İznik, Bitinijoje, šiuolaikinės Turkijos teritorijoje). Tai buvo kultūros centras, kuriame jis įgijo pagrindinį išsilavinimą ir dar, tikriausiai būdamas jaunas, persikėlė į Rodą, kur vėliau atliko daugumą astronominių stebėjimų.

Ptolemėjus Hiparchui priskiria stebėjimus nuo 147 iki 127 m. pr. m. e., tačiau galima priskirti ir senesnius stebėjimus, pradedant nuo 162 m. pr. m. e. Jo gimimo datą (apie 190 m. pr. m. e.) apskaičiavo prancūzų matematikas ir astronomas Žanas Baptistas Delambras remdamasis Hiparcho darbu. Panašiai remiantis jo paskutinių stebėjimų analize, daroma prielaida, kad Hiparchas turėjo gyventi po 127 m. pr. m. e. Iš jo darbų taip pat yra žinoma, kad jis gavo informacijos iš Aleksandrijos ir Babilonijos, tačiau nežinoma, ar jis buvo ten nuvykęs ir kada.

II ir III a. jo garbei Bitinijoje buvo pagamintos monetos su jo vardu ir pavaizduotas gaublys.

Manoma, kad mirė Rodo saloje, kur praleido didžią dalį savo brandaus gyvenimo. Ptolemėjus jam priskiria Rodo stebėjimus laikotarpyje tarp 141 ir 127 m. pr. m. e.

## Geometrija, trigonometrija ir kitos matematinės technikos
Hiparchas buvo pripažintas pirmuoju matematiku, turėjusiu trigonometrinę lentelę, kurios jam prireikė skaičiuojant Mėnulio ir Saulės orbitų ekscentriškumą. Jis surašė stygos funkcijos reikšmes, kurioje stygos ilgis buvo nurodytas kaip kampo funkcija.

## Šaltiniai

## Literatūra
*
Gjanendra

**Gjanendra Vyra Bikrama Šahadeva** (, g. 1947 m. liepos 7 d.) – paskutinis Nepalo karalius, valdęs šalį nuo 2001 m. birželio 4 d. iki 2008 m. gegužės 28 d. Jis paveldėjo sostą iš savo sūnėno Dipenros, kuris karaliumi išbuvo tik 3 dienas.

Tai paskutinis Nepalo monarchas, nes 2008 m. po 240 monarchijos metų Nepalas paskelbtas respublika.

## Išnašos

## Nuorodos
* Nepalo Karališkoji Taryba
Kartupėnų piliakalnis

**Kartupėnų piliakalnis** (A689K 1P) – piliakalnis Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, Kartupėnų kaime (Skirsnemunės seniūnija), Nemuno dešiniajame ir Kartupio kairiajame krantuose, kyšulio gale.
## Piliakalnis

Kartupėnų piliakalnis dar vadinamas **Kiaukalniu**, **Sargučiu**. Iš vakarų ir šiaurės vakarų piliakalnį juosia Kartupis, iš pietų - Nemuno slėnis, šiaurės rytų pusėje tęsiasi aukštuma, nuo kurios jis atskirtas 25 m pločio (viršuje) ir 2,5 m gylio grioviu bei 7 m aukščio ir 21 m pločio pylimu, supiltu aikštelės r. gale. Šlaitai statūs, 20 m aukščio. Aikštelė stačiakampė, 36x28 m dydžio. Piliakalnio šiaurės vakarų šlaite, 4 m žemiau aikštelės, yra 2 m pločio terasos liekanų. Piliakalnio šiaurės rytų papėdėje, kyšulio tęsinyje, yra senovės gyvenvietė. 
Piliakalnis datuojamas XIII a.-XIV a. Jis apardytas, jo aikštelės šiaurinę ir vakarinę dalis nuplovė Kartupio upelis, pastaruoju metu tvarkomas. 

## Istorija
Ant piliakalnio stovėjo **[[Bisenė]]s pilis** (*Bisena, Bisin*), kurią 1283 m. žiemą sudegino Vokiečių ordinas, pirmoji kryžiuočių užpulta pilis Lietuvoje. Ji buvo atstatyta, vėl du kartus, vasarą ir rudenį pulta 1313 m., 1316 m. sudeginta. Pilis priklausė gynybinei sistemai, buvusiai palei Nemuną, joje budėjo Lietuvos didžiojo kunigaikščio skiriama įgula. Petras Dusburgietis mini, kad 1307 m. joje buvo 85 kariai.
Vaizdas:Kartupėnų piliakalnis.JPG|Takas pilakalnio šlaite
Vaizdas:Kartupenu piliakalnis 2010 balandis 01.jpg|Kartupėnų piliakalnis nuo Nemuno pakrantės
Vaizdas:Kartupenu piliakalnis 2010 balandis 03.jpg|Kartupėnų piliakalnio informacinė lentelė.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kartupėnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Spitzer kosminis teleskopas

.

**Spitzer kosminis teleskopas** (Spitzer Space Telescope) - tai 85 cm skersmens NASA teleskopas su infraraudonųjų spindulių imtuvu 3–180 mikrometrų diapazone. Jis yra paleistas į kosmosą 2003 m. rugpjūčio 25 d. Nors planuota mokslinės programos trukmė buvo tik 2,5 metų, beveik pilnu pajėgumu observatorija veikė iki 2009 m. gegužės 15 d. (iki kol išseko skysto helio atsargos, reikalingos teleskopo aušinimui). Nuo tada teleskopas veikia vadinamuoju "šiltuoju režimu" (stebima tik 3,4 ir 4,5 mikrometrų diapazonuose).

## Misija
Spitzer teleskopas fotografuoja žvaigždes bei jų spektrus. Teleskopas ieško infraraudonųjų šviesos šaltinių, kurie spinduliuoja 3–180 mikrometrų bangų ilgio ruože. Beje, teleskopas dalį laiko skirs aplink žvaigždes atrastus dulkių ir dujų diskų tyrimams. Spitzer gali prasiskverbti pro tarpžvaigždinės medžiagos debesis, kur susidaro žvaigždžių ir planetų sistemos.
Ginkluotųjų pajėgų rūšis

**Ginkluotųjų pajėgų rūšis** – ginkluotųjų pajėgų dalis, skirta kovoti tam tikroje aplinkoje (sausumoje, jūroje, ore, kosmose).

Kiekviena ginkluotųjų pajėgų rūšis susideda iš kariuomenės rūšių.

## Standartinis skirstymas
Valstybė dažniausiai turi tris ginkluotųjų pajėgų rūšis:
* sausumos kariuomenė (arba armija)
* karinės oro pajėgos
* karinis jūrų laivynas. Neturinčios priėjimo prie jūros valstybės paprastai neturi karinio jūrų laivyno.

## Retesnės rūšys
Kai kurios valstybės turi ir daugiau ginkluotųjų pajėgų rūšių:

* Karabinieriai – Italija
* Žandarmerija – Prancūzija
* Jūrų pėstininkai – JAV ir Pietų Korėja (Pietų Korėjos Jūrų pėstininkų korpusas formaliai yra Karinio jūrų laivyno dalis, tačiau faktiškai naudojama kaip atskira ginkluotųjų pajėgų rūšis).
* Specialiosios pajėgos – Lenkija
* Pakrančių apsauga – JAV


File:Coat of arms of the Carabinieri.svg|Italijos karabinierių emblema
File:Flag of the Republic of Korea Marine Corps.svg|Korėjos respublikos Jūrų pėstininkų korpuso emblema
File:POL Wojska Specjalne.svg|Lenkijos specialiųjų pajėgų emblema
File:USMC logo.svg|JAV Jūrų pėstininkų korpuso emblema
Kaniavėlė

**Kaniavėlė** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Panočių, prie Šipetos upelio, netoli sienos su Baltarusija. Šiaurės vakariniame pakraštyje stūkso Kaniavėlės piliakalnis. Yra akmenine tvora apjuostos kapinaitės.

## Etimologija
Pavadinimas su mažybine priesaga padarytas iš vietovardžio ''Kaniava'.

## Istorija

XIX a. pab. Kaniavėlėje (Kaniaukoje) buvo dvaras ir palivarkas. Lenkų valdymo laikais kaime veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius.

## Gyventojai

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 48 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.

## Šaltiniai

*
Fos do Igvasu

**Fos do Igvasu** ( 'Igvasu žiotys') – miestas pietų Brazilijoje, Paranos valstijoje, 650 km į vakarus nuo Kuritibos. Išsidėstęs *[[Triple Frontera]]* regione, Paragvajaus ir Argentinos pasienyje, prie Paranos ir Igvasu upių, netoli Igvasu krioklio. Draugystės tiltu sujungtas su Siudad del Este Paragvajuje, Tankredo Neveso tiltu – su Puerto Igvasu Argentinoje. Svarbus ekonominis, prekybinis, transporto ir turistinis centras. Miestą aptarnauja tarptautinis Katarataso oro uostas. Į šiaurę nuo miesto yra Itaipu hidroelektrinė.

Fos do Igvasu vienas labiausiai daugiakultūrių šalies miestų. Čia gyvena gausios arabų, italų, argentiniečių, vokiečių, japonų, ukrainiečių, kinų bendruomenės.

Savivaldybės plotas – 617,7 km², gyventojų skaičius – 257 971 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės – Lagoasas.

## Istorija

Iki 1860 m. Fos do Igvasu žemės buvo Paragvajaus teritorija, bet šis ją prarado po Trigubo Aljanso karo. Gyventojai pradėjo kurtis 1897 m. Miesto statusą gavo 1914 m.

## Šaltiniai
Šalinėnai

**Šalinėnai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Antalieptės. Šiaurėje remiasi į Jūžinto ežerą ir Šventosios senvagę, pietuose riba eina 200–300 metrų šiauriau Zarasų-Utenos plento. Rytuose – Zokoriai, o vakaruose – jau išnykę Kruopeliai. Išlikusios senos kapinaitės.

## Istorija

Šalinėnai priklausė Balčių dvarui. Minimas nuo 1634 m. Dvaro savininkai didikai Strutinskiai 1637–1744 m. laikotarpiu buvo išnuomavę Tomaševičiams. XVIII a. antroje pusėje dvarą, tuo pačiu ir kaimą, įsigyjo Chliudzinskiai. 1790 m. gyveno 45 baudžiauninkai, nuomavo žemę 4 laisvųjų valstiečių šeimos (31 asmuo) ir 11 šlėktų – viso 87 gyventojai. Veikė karčiama, kurią nuomojo Antalieptės žydas Radovičius.

Po baudžiavos panaikinimo 1865 m. gyveno 24 šeimos, 132 asmenys. Balčių dvaro savininkas, kuriam priklausė Šalinėnų kaimas, ponas Averlianas Chliudzinskis 14-ai šeimų skyrė po 18 dešimtinių žemės. Trys nuomotojai žemę išsipirko vėliau, o 7-ios šeimos liko be nieko. Iki XIX a. pabaigos visa žemė priklausė valstiečiams. 1913 m. kaime įvyko žemės reforma. Visi 27 valstiečiai gavo sklypus ir pradėjo keltis į vienkiemius.

1941 m. birželio-liepos mėnesiais kaime aktyviai veikė partizanų-sukilėlių būrys. 1966–1970 m. numelioravus ir įrengus ganyklas, iškeldintos 8 sodybos.

## Kapinės

Nuo senų laikų veikė kapinaitės, kuriose iki baudžiavos panaikinimo laidojo visus mirusius baudžiauninkus ir kai kuriuos šlėktas. Vėliau laidojimų mažėjo. XX a. laidojo tik senelius, kūdikius ir vienišius. Paskutinį mirusįjį palaidojo 1955 m. Gerokai apleistos, akmeninė tvora išgriuvusi.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Iš Šalinėnų kilę: Lietuvos kariuomenės majoras, Vyčio kryžiaus ordininkas Antanas Žemaitis, rašytoja-poetė pedagogė Genovaitė Randienė (Kvedaraitė), filologas hab. daktaras profesorius Kazimieras Musteikis, metalotyrininkas daktaras docentas Valdas Kvedaras. Šalinėnuose gimė matematikas, fizinių mokslų daktaras Bronislavas Kvedaras (1934–).

## Šaltiniai

## Literatūra
* Gimtieji Šalinėnai (sud. Bronius Kvedaras). – Kaunas: Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjunga, 2009. – 284 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-940-49-4
Senegalo demografija

Apie 70 % Senegalo populiacijos yra įsikūrusi žemės ūkio srityse. Žmonių tankis labai įvairus - nuo 77 gyv./km. vakarų centriniame regione iki 2 gyv./km. rytuose. Senegale gyvena apie 50.000 europiečių (daugiausia prancūzų), taip pat yra libaniečių ir vietnamiečių. Daug pačių senegaliečių gyvena Europoje - daugiausia Prancūzijoje, Italijoje ir Ispanijoje.

## Gyventojų skaičius
: 9,987,494 (2000)
: 11,987,121 (2006)

### Amžiaus struktūra
#### 0-14 metai
: 45 % (vyrų 2,237,678; moterų 2,213,632)
: 40.8 % (vyrų 2,467,021/moterų 2,422,385)

#### 15-64 metai
: 52 % (vyrų 2,501,649; moterų 2,729,412)
: 56.1 % (vyrų 3,346,756/moterų 3,378,518)

#### 65 metai ir vyresni
: 3 % (vyrai 152,236; moterys 152,887) (2000)
: 3.1 % (vyrai 174,399/moterys 198,042) (2006)

## Gyventojų skaičiaus augimas
: 2.34 % (2006)

### Gimimų skaičius
: 37.94 gimimų/1,000 gyventojų (2000)
: 32.78 gimimų/1,000 gyventojų (2006)

### Mirčių skaičius
: 8.57 mirčių/1,000 gyventojų (2000)
: 9.42 mirčių/1,000 gyventojų (2006)

### Migracijos lygis
0 migrantų/1,000 gyventojų (2000)

### Lyčių lygio skaičius
#### nuo gimimo
1.03 vyrų/moterų

#### iki 15 metų
1.01 vyrų/moterų

#### 15-64 metų
0.92 vyrų/moterų

#### 65 metų ir vyresni
1 vyrų/moterų

#### Visų gyventojų
0.96 vyrų/moterų (2000)

### Mirtingumas
: 58.08 mirčių/1,000 gimimų (2000)
: 52.94 mirčių/1,000 gimimų (2006)

### Gyvenimo trukmė
#### Visu gyventojų
: 62.19 m. (2000)
: 59.25 m. (2006)

#### Vyrai
: 60.6 m. (2000)
: 57.7 m. (2006)

#### Moterys
: 63.82 m. (2000)
: 60.85 m. (2006)

## Kalbos
Oficiali Senegalo kalba yra prancūzų. Taip pat kalbama volofų, pulaarų, vietnamiečių, jola, mandinka kalbomis.
Indinė kana

**Indinė kana** (*Canna indica*, sin. *Canna edulis*) – kaninių (*Cannaceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Karibuose ir Amerikos tropikuose, bet auginama visame pasaulyje.

Tai daugiametis 0,5 – 2,5 m aukščio žolinis augalas, su gumbo formos šakniastiebiais. Lapai dideli, vešlūs, iki 50 cm ilgio ir 25 cm pločio, kiaušiniški arba lacentiški. Stiebas medingas, tuščiaviduris. Šiaurinėse platumose žydi liepos-spalio mėnesiais sudarydama raudonus, geltonus, oranžinius žiedynus. Iš jų susidaro sėklos (pradžioje baltos, subrendusios pajuoduoja), susitelkusios ovaliose trilizdėse dėžutėse. Žiemojimui šaknys iškasamos ir laikomos sausoje vietoje.
Arara

**Arara** () – miestas ir savivaldybė rytų Brazilijoje, Paraibos valstijoje, 142 km nuo Žoan Pesoa miesto, 467 m aukštyje. Pro miestą teka Mamanguapės upė. 12,3 tūkst. gyventojų (2007 m.). Maisto pramonė. Žemdirbystė (kukurūzai, pupelės, manijokas, medvilnė), gyvulininkystė.
Tarptautinis Draugystės tiltas

**Tarptautinis Draugystės tiltas** (, ) – tarptautinis tiltas virš Paranos upės, *[[Triple Frontera]]* regione, jungiantis Paragvajaus miestą Siudad del Estę ir Brazilijos miestą Fos do Iguasu. Struktūra arkinė. Ilgis 552,4 m, arkos plotis 303 m.

Statybos darbai pradėti ruošti 1956 m., o tiltas atidarytas 1965 m. kovo 27 d. Paragvajaus ir Brazilijos prezidentų Alfredo Strešnerio ir Humberto de Alenkaro Kaštelo Branko. Paragvajuje Stroešnerio diktatūros laikotarpiu tiltas vadintas *Puente Presidente Alfredo Stroessner*.

## Šaltiniai
Čakra (ginklas)

**Čakra** () – senovinis Indijoje naudotas metalinis sviedžiamasis žiediško disko (plokščio žiedo) aštria išorine briauna pavidalo ginklas. Čakros skersmuo nuo 13 iki 30 cm. Čakras plačiai naudojo sikhai.

Jis sviedžiamas taip: pirštas įkišamas į čakros skylę, čakra įsukama sukant ranką ir paleidžiama į taikinį. Dėl formos ypatumų skriejančias čakras nenuneša vėjas.

Žodis *čakra* kilęs iš sanskrito žodžio, reiškiančio 'ratas'.
Hiparchas

Žodis **hiparchas** gali reikšti:

* hiparchas – kavalerijos karininkas senovės Graikijoje, vadovavęs hiparchijai.
* Hiparchas (astronomas) – senovės graikų astronomas;
** Hiparchas – krateris Mėnulyje;
** Hiparchas – krateris Marse.

Susijusios sąvokos:
** 4000 Hipparchus – asteroidas, pavadintas Hiparcho vardu;
** Hipparcos – kosminis astrometrijos palydovas.
Čakra (reikšmės)

Žodis **čakra** ( 'ratas, apskritimas') reiškia:

: *[[Čakra (ginklas)|čakra]]* – senovinis Indijoje naudotas svaidomasis ginklas.
: *[[Čakrų sistema|čakra]]* – bioenergetinis centras žmogaus kūne.
Žaliųjų ežerų kraštovaizdžio draustinis

**Žaliųjų ežerų kraštovaizdžio draustinis** yra Vilniaus šiaurrytinėje dalyje, 11 km nuo miesto centro, prie Žaliųjų ežerų. Draustinis įkurtas apie 1960 m. Dalis Žaliųjų ežerų kraštovaizdžio draustinio patenka į Verkių regioninį parką.

Gilūs ir stačiašlaičiai Žaliųjų ežerų dubakloniai susiformavo ledynmečiu, maždaug prieš 18 000 metų. Žemiausiose jų vietose telkšo ežerai. Reljefas vakarinėje dalyje daugiausia moreninis, kalvotas daubotas; pietryčiuose − fliuvioglacialinis, terasingas.

Iš šiaurės į pietus draustinis ištįsęs 9 km, iš vakarų į rytus apie 5 km. Miškuose vyrauja pušynai, nemažai yra ąžuolynų su beržo, drebulės, eglės, baltalksnio priemaiša.

Žaliųjų ežerų kraštovaizdžio draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti giliuose dubakloniuose tyvuliuojančius Balsio, Gulbino, Mažojo Gulbino ežerus ir mažuosius ežerėlius, taip pat retųjų augalų augavietes, brandžius liepynus ir ąžuolyninius eglynus, kuriuose auga viena didžiausių Europoje plačialapių klumpaičių (*Cypripedium calceolus*) populiacija.

Statūs Balsio (*Kryžiuočių*) ežero − didžiausio ir giliausio Žaliųjų ežerų grupėje − duburio šlaitai, virš vandens iškilę iki 40 m, beveik tiek pat nusileidžia ir po vandeniu. Šlaituose gausu šaltinių. Bene didžiausias galvosūkis yra žalia ežerų spalva. Jų vanduo iš tiesų ryškiai žalias, nes požeminiai vandenys, maitinantys ežerus, yra labai karbonatingi.

Kraštovaizdžio draustinių steigimo tikslas yra išsaugoti vieną ar kelis gamtinius kompleksus, užtikrinti kraštovaizdžio ekologinę pusiausvyrą, dėl to tokiose teritorijose yra apribota ūkinė veikla.
Turniškės kraštovaizdžio draustinis

**Turniškės kraštovaizdžio draustinis** yra Vilniuje, 8 km į šiaurę nuo miesto centro. Jis įeina į Verkių regioninio parko teritoriją.

Turniškės kraštovaizdžio draustinyje Riešės upelis išsišakoja į du − *Riešės* ir Turniškės − upelius. Tai gana retas reiškinys Lietuvoje. Šalia upelio yra XIX a. technikos paminklas − Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas popieriaus fabrikas su inžinerine kanalų sistema.

Ant Neries upės šlaito išsidėstęs Turniškių rajonas yra įtrauktas į kraštovaizdžio draustinių sąrašą.
Arbata (muzikos grupė)

**Arbata** – 2001 m. vasarą Vilniuje susikūrusi roko grupė, labiausiai išgarsėjusi dainomis „Nuo durų prie durų“ ir „Linkėjimai tau“.

## Istorija
Grupė susibūrė 1996 m. pavadinimu „Princesė Diana“, o koncertuoti pradėjo 2001 m. pavadinimu „Arbata“.

## Nariai

### Dabartiniai
* Zala (balsas, akustinė gitara)
* Povilas Račas (elektrinė gitara)
* Sigis Lobė(akordeonas, klavišiniai, Back vocal)
* Mindaugas Stundžia (būgnai)

### Buvę
* Marius (būgnai)
* Jonas (būgnai)
* Justinas Ladyga(elektrinė gitara)
* Milda Prušinskaitė (barokinė fleita)
* Gincė (bosinė gitara)
* Gediminas Svilas (bosas)
* Andriucha (el. gitara)
* Aušra Murauskaitė (bosinė gitara)
* Gediminas Stankevičius (būgnai)

## Apdovanojimai
* 3 vieta festivalyje „Gers Ruoks“
* 2 vieta „Brodvėjus Star 2005“
* 1 vieta laidoje „Lietuvos dainų dešimtukas“ (2006)

## Diskografija

### Albumai
* „Linkėjimai tau“ (2007 m., debiutinis).
* „Molekulių džiaugsmui“ (2009 m.).
* „SOS“ (2011 m.). 
* "Kiekvienas teisus" (2013)
* *Visiems saviems iš mėnulio" (2015) 
* *15 ± 1'' (vinilas 2017) 

### Dainos, nepriklausančios jokiam albumui
* Aguona (su A. Orlova)
* Ačiū
* Prie fontano
* Kalėdos
* Andriucha bliuz
* V rot menia
* Tavim sergu
* Tai buvo vakar
* Prabėgus
* Petras
* Nebylus kinas
* Mergaitė
* Lopšinė
* Lelija
* Kodėl
* Kimono
* Gyvenk kuo smagiau
* Gyvenime
* Gyvenantis žmogus
* Bėk, sese, bėk

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Vienišumas

**Vienišumas** – emocinė būsena, kai žmogus jaučia gilų tuštumo ir izoliacijos nuo kitų žmonių jausmą. Vienišas žmogus jaučia poreikį bendrauti su kitu žmogumi ar žmonių grupe, tačiau jaučiasi lyg atskirtas nuo kitų, niekam nereikalingas ir neįdomus.

Vienišumas netapatus vienatvei. Vienatvėje būna visi žmonės, savo noru, ar susiklosčius aplinkybėms. Buvimas vienatvėje gali būti ir teigiamas, malonus jausmas. Tuo tarpu vienišas žmogus jaučia liūdesį dėl tokios savo padėties ir joje yra ne savo noru.

Žmonės tampa vieniši dėl įvairių priežasčių. Dažnai žmonės tampa vieniši, jei nuo pat vaikystės neturi draugų, artimų žmonių. Taip pat po išsiskyrimo ar brangaus žmogaus netekties, pakeitus gyvenamąją vietą, darbovietę ar pan.

Vienišam žmogui būdingi simptomai:
* Jausmas, kad „visi kiti“ turi draugų
* Nesugebėjimo bendrauti jausmas
* Įsitikinimas, kad esi nepilnavertis, kad kažkas blogai su tavimi
* Įsitikinimas, kad niekas nesupranta tavo situacijos
* Jausmas, kad nebegali pasikeisti, kad viskas prarasta
* Depresija, tuštumo jausmas
* Nervingumas, galimai bendravimo baimė (sociofobija)

Paradoksas, bet žmonės labiausiai vieniši jaučiasi didžiuosiuose miestuose. Čia pasijaučiama nereikšminga, anonimine minios dalimi. Žmogus gali jaustis vienišas netgi tarp žmonių, tačiau su jais neturėdamas emocinio kontakto, nerasdamas bendrumo su aplinkiniais. Pasak JAV sociologinių tyrimų, daugėja žmonių, kurie namuose gyvena vieni, bei mažėja vidutinis atskiro individo draugų skaičius.

Vienišumas skatina savižudybes, alkoholizmą, narkomaniją, destruktyvų elgesį, keršto jausmą, ligų atsiradimą.

## Išnašos
Kavalčiukų piliakalnis

**Kavalčiukų piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 12096; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1597; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24135) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kavalčiukų (Strūnaičio seniūnija) kaimo, 0,08 m į šiaurę nuo Strūnos ir Barškėčio santakos.

## Piliakalnis

Stačiašlaitę kalvą iš trijų pusių juosia Strūnos ir Barškėčio slėniai bei pelkės, šiaurės pusėje ją nuo gretimos aukštumos skiria dauba. Piliakalnio šlaitai statūs, apie 10 m aukščio. Viršūnės aikštelė trapecijos formos, apie 64 m ilgio, vakariniame gale apie 30 m, rytiniame apie 17 m pločio. Aikštelėje aptiktas iki 0,3 m storio kult. sluoksnis. Piliakalnio šiaurės ir šiaurės vakarų papėdėje buvo senovės gyvenvietė, rasta kultūrinio sluoksnio žymių. Datuojamas I tūkstantmečiu.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1979 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. 1997 m. piliakalnį žvalgė archeologas Rimantas Kraujalis, rytiniame šlaite buvo iškasta 5x1,7–2,1 m dydžio, 0,5–0,6 m gylio duobė. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 3,3 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 001 000 m².

## Šaltiniai

* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V.,1994. T.1. P.42.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V.,1995. P.234.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. P.316.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 74-75.

## Nuorodos
* Kavalčiukų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vienatvė

**Vienatvė** – padėtis, kuomet objektas yra atskirtas nuo kitų tokių pat objektų. Paprastai terminas taikomas žmogui, kai šis yra atskirtas nuo kitų žmonių. Žmogus atsiduria savo noru (norėdamas pailsėti nuo žmonių, triukšmo, pabūti su savimi, patirti naujų įspūdžių ir t. t.) arba susiklosčius aplinkybėms (pasiklydus, dėl nelaimingo atsitikimo, dėl tremties, išlaipinimo). Vienatvė nepainiotina su vienišumu, kuomet žmogus emociškai jaučiasi atskirtas, nors yra apsuptas žmonių.

## Taip pat skaitykite
* Atsiskyrėlis
* Mizantropija
Monica Lewinsky

**Monica Samille Lewinsky** (g. 1973 m. liepos 23 d. San Franciske, Kalifornijoje) – amerikietė, su kuria JAV prezidentas Bill Clinton prisipažino turėjęs „nederamų santykių”, kai ši dirbo Baltuosiuose Rūmuose 1995–1996 m. Šis sekso skandalas ir jo padariniai tapo žinomi Lewinsky skandalo pavadinimu.

Gimė San Francisko mieste Rusijos žydų šeimoje. Mokėsi Beverli Hilso vidurinėje mokykloje. Vėliau įstojo į Santa Monikos koledžą, Lewis & Clark koledže apgynė psichologijos diplomą.

1995 m. persikėlė į Vašingtoną dirbti Baltuosiuose rūmuose. Nuo 1995 m. lapkričio 15 d. iki 1996 m. balandžio 7 d. Lewinsky turėjo intymių santykių su JAV prezidentu Bill Clinton, jos pasakojimu tik oraliniu būdu. Po kilusio skandalo ji buvo perkelta dirbti į Pentagoną, rašė knygą.

## Nuorodos
* Monica Lewinsky profilis
Ežerėlių geomorfologinis draustinis

**Ežerėlių geomorfologinis draustinis** yra Vilniaus šiaurinėje dalyje, Verkių regioninio parko ribose. Draustinio plotas − 157,09 ha.

Ežerėlių geomorfologiniame draustinyje saugomas įdomus geomorfologinis kompleksas. Čia gausu mažų, uždarų, tarpusavyje nesusisiekiančių ežerėlių arba pelkėtų, jau užakusių ežerų duburių.

Draustinyje galima matyti ežerų gyvenimo ciklus. Maži, uždari, tarpusavyje nesusisiekiantys ežerėliai mena skirtingas gyvavimo stadijas: vienur juos buvus liudija tik pelkėta dauba, kitur − užpelkėję pakrantės, o didieji Alsas ir Sausasis ir šiandien tyvuliuoja.

Ežerėlių geomorfologiniame draustinyje gyvena ir yra saugomas skiauterėtasis tritonas (*Triturus cristatus*). Draustinyje plytinčioje kalkingoje žemapelkėje auga būdingi pelkių augalai: balžuva, spanguolė, kiminas, saulašarė, sutinkami reti augalai – mažasis pataisiukas ir pelkinė lanksva. 1962 m. įveistas pajūrinis sotvaras. Ežeruose gausiai veši vandens lelijos.

Geomorfologiniai draustiniai steigiami tipiškų ir unikalių reljefo formų kompleksams saugoti. Tokių draustinių Lietuvoje yra apie 40, kai kurių plotas siekia 1000 ha.


File:Bevardis ežerėlis, Verkiai.JPG|Bevardis ežerėlis šalia Žaliųjų Ežerų gatvės
File:Alsas 1.JPG|Alsas
File:Sausas 1.JPG|Sausas
Kazlupiškės piliakalnis

**Kazlupiškės piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16129; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1960; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1434P) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Kazlupiškės viensėdžio, Kazitiškio seniūnija. Pasiekiamas keliu Naujasis Daugėliškis – Grybėnai, leidžiantis nuo kalniuko pasukus į kairę pro kalvos šlaite stovinčią sodybą, pavažiavus vos žymiu lauko keliuku į vakarus, už miškelio pasukus į dešinę šiaurėn – iš viso 1,7 km, yra dešinėje rytuose. 

## Piliakalnis

Piliakalnis – pailga kalva, supama slėnių laukų. Į šiaurės rytus nuo piliakalnio, už daubos, yra kita kalva. Piliakalnio šlaitai nuolaidūs, apie 15 m aukščio, apardytas ariant. Aikštelė ovali, 77x30 m dydžio, iškiliu viduriu. Jos pakraščiuose yra apie 0,3 m storio kultūrinio sluoksnio liekanų. Rasta lipdytos brūkšniuotu ir lygiu paviršiumi keramikos, šlako. Piliakalnio šiaurės rytų ir pietvakarių šlaituose išliko 0,45-0,9 m storio kultūrinis sluoksnis.

Apie 1100 m. į pietryčius yra **Vilkakulalis**, mišku apaugęs apie 150 m. skersmens, 10–12 m aukščio mitologinis sakralinis kalnelis, į kurį vedė klaidus grįstas kelias – kūlgrinda. Išlikęs jo fragmentas vadinamas Vilko keliu.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1978 m. ir 1985 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu iki m.e. - I tūkstantmečio pirma puse. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 48 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 194 000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.68
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 162-163.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. Vilnius. 1994. T. 1, p. 41 (Nr. 18).
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 234 (Nr. 33). 

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Kazlupiškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Perudža

**Perudža** () – miestas vidurio Italijoje, Umbrijos regiono sostinė; provincijos centras. Išvystyta maisto, tekstilės, siuvimo, keramikos, metalo pramonė. Yra universitetas (nuo XIII a.), Umbrijos nacionalinė galerija, archeologijos muziejus, katedros muziejus, miesto muziejus. Yra išlikusios etruskų sienos liekanos (IV–II a. pr. m. e.). Gotikinė bažnyčia (XIII–XIV a.), *Comunale* rūmai (XIII–XV a.; dabar Nacionalinė galerija).

## Transportas

Perudža ėmėsi drastiškų priemonių prieš automobilių eismą. Kai kuriomis dienos valandomis jis uždraustas miesto centre. Miesto pakraščiuose yra didelės mašinų stovėjimo aikštelės, iš kur per Rocca Paolina eskalatoriais pakylama į miestą. Nuo 2008 m. veikia Minimetro su septyniomis stotelėmis.

San Egidio oro uostas yra 12 km už miesto.

## Miestų partnerystė
Perudža turi bendradarbiavimo sutartis su šiais miestais
*  Provanso Eksas, Prancūzija
*  Bratislava, Slovakija, nuo 1962
*  Grand Rapidsas, JAV
*  Potsdamas, Vokietija
*  Sietlas, JAV
*  Tiubingenas, Vokietija

## Sportas
* Perugia Calcio (futbolo klubas).
* Stadio Renato Curi, stadionas.

## Išnašos
Joldijos jūra

**Joldijos jūra** vadinama skirtingo sūrumo vandens stadija Baltijos jūros baseine, kuri prasidėjo, kai atsivėrė Baltijos ledyninis ežeras ir vandens lygis susilygino su pasauliniu vandenynu.

Jūros pavadinimas kilo iš dvigeldžio moliusko *[[Portlandia arctica]]* (anksčiau vadinto *Yoldia arctica*), kuris randamas šio laikotarpio nuogulose. Joldijos jūros laikotarpis buvo skaičiuojamas nuo maždaug 10 300 m. iki 9 500 metų pr. m. e., kai regionas baigė izostatiškai kilti ir užsivėrė. Tuomet susiformavo Anciliaus ežeras.
Kejėnų piliakalnis

**Kejėnų piliakalnis**, dar vadinamas **Kaukuru, Švedų bokštu** – piliakalnis, pilkapynas ir kapinynas Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kejėnų kaimo (Ariogalos seniūnija), Šventupio kairiajame krante, miške.

## Piliakalnis
Piliakalnis yra į pietryčius nuo kaimo, prie Šventupio ir bevardžio upelio santakos. Jį iš pietų juosia Šventupio, iš rytų ir šiaurės – bevardžio upelio slėniai. Nuo slėnių pusės šlaitai statūs, apie 14 m aukščio, vakarinėje pusėje tęsiasi aukštuma. Aikštelė trikampė, kraštinės ilgis apie 16 m, ją nuo aukštumos skiria 18 m ilgio ir 2,5 m aukščio pylimas ir už jo esantis apie 2 m gylio ir 38 m ilgio griovys. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu-II tūkstantmečio pradžia.

## Pilkapynas
Apie 300 m į vakarus nuo piliakalnio yra apardytas pilkapynas (17 pilkapių), vadinamas ***Švedkapiais***, į šiaurę nuo jo – kapinynas. Ištirti 2 pilkapiai ir 500 m² kapinyno. Pilkapių sampilai 6–12 m skersmens ir 0,3-0,6 m aukščio, iškasinėti lobių ieškotojų, rasta akmenų vainikų liekanų. Mirusieji laidoti nedeginti su įkapėmis, kapuose rasta po vieną III a.-IV a. geležinį įmovinį ietigalį.

## Kapinynas
1970 m. tyrimų metu kapinyne rasti 8 sudegintų X a.-XII a. mirusiųjų kapai ir 8 X–XIII a. žirgų griaučiai su įkapėmis. Rasta apie 380 dirbinių. Taip pat rasti 83 nedegintų XV a.-XVII a. mirusiųjų kapai.

Du degintiniai kapai buvo beveik be įkapių, rasti virš žirgų griaučių. Viename rastas žalvarinio lazdelinio smeigtuko fragmentas. Kapai buvo įrengti labai negiliai, vos 30 cm gylyje, ovalinėse 90x60 ir 120x60 cm dydžio duobutėse. Žirgai laidoti su geležiniais žąslais, turinčiais kaulinius skersinukus. Jų galvos puoštos žalvario apkalais, pagražintomis kamanomis, žvangučiais, gintariniais karoliukais. Visame 250 m² dydžio tyrinėtame plote iškart po velėna buvo daug degėsių, sudegusių kauliukų, įvairių perdegusių ir ugnyje nebuvusių dirbinių: žalvarinių vytinių antkaklių, juostinių apyrankių platėjančiais galais dalių, smeigtukų įvijine galvute, pasaginių segių aguoniniais, cilindriniais, pastorintais kampuotais bei gyvuliniais galais, plokštinių apskritų segių, geležinių pentinių plačiaašmenių kirvių, ietigalių, skiltuvų, ylų, verpstukų, datuojamų XI a.–XV a.

## Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. atliko Kauno istorijos muziejus, tyrimų vadovas Juozas Antanavičius. 1999 m. kapinyną tyrė V. Kazakevičius. Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kejėnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Riešės hidrografinis draustinis

**Riešės hidrografinis draustinis** yra Vilniaus rajone, netoli Riešės, Verkių regioniniame parke.

Riešės hidrografinis draustinis saugo natūralią Riešės upelio atkarpą. Čia gausu retų gyvūnų, saugomų Europos mastu. Draustinio plotas − 126,24 ha.

Hidrografiniai draustiniai steigiami norint išsaugoti netransformuotą hidrografinio tinklo elementų – upių, ežerų, tvenkinių gamtinę struktūrą, kuri svarbi dėl būdingų arba labai unikalių požymių.

## Nuorodos
* Riešės hidrografinis draustinis
Laižuvos herbas

**Laižuvos herbas** – pagrindinis Laižuvos miestelio ir Laižuvos seniūnijos (Mažeikių rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke auksinis kilti besiruošiantis strazdas su sparnais virš nugaros, su sidabriniu liežuviu, ant sidabrinės liepos šakelės su sidabriniais lapais ir sidabriniu liepžiedžiu.

## Istorija

Herbas patvirtintas 2008 m. vasario 7 d. Lietuvos prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 1K‑1252. Etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
100 geriausių Formulės 1 lenktynininkų (knyga)

**100 geriausių Formulės 1 lenktynininkų** – žurnalisto veterano Alano Henrio 2008 m. išleista knyga apie geriausius Formulės 1 pilotus.

Visų laikų geriausiuoju A. Henris laiko nė vieno „Formulės-1“ čempiono titulo taip ir neiškovojusį Sterlingą Mosą, o daugkartinį pasaulio čempioną Michaelį Šumacherį laiko nevertu pirmojo geriausiųjų dešimtuko.

A. Henris tikina, kad vertindamas lenktynininkus, atsižvelgia ne vien į jų talentą, bet ir į tai, kaip jie elgėsi trasoje. Žurnalisto įsitikinimu, M. Šumacherio karjerą suteršė ne vienas, jo žodžiais, nesportiškas poelgis lenktynių įkarštyje.

Iš 2008 m. „Formulėje-1“ lenktyniavusių A. Henris geriausiai vertino Kimi Raikkoneną, už jo seka Luisas Hamiltonas, Fernando Alonso, Davidas Coulthardas, Felipe Massa ir kiti.

## Nuorodos
* [[A. Henry] knygų sąrašas] .
Pjačenca

**Pjačenca** () – miestas šiaurės Italijoje, Emilijoje-Romanijoje, prie Po upės. Svarbus susisiekimo mazgas, upių uostas. Išvystyta mašinų, chemijos, cemento, tekstilės pramonės. Naftos ir dujų gavybos rajono centras. Yra universitetas, miesto muziejus, šiuolaikinio meno galerija *Ricci Oddi*, *Alberoni* kolegijos galerija, Šv. Antano muziejus. Stovi XII–XIII a. katedra, *Comune* rūmai (nuo XIII a.), *Madonna di Campagna* bažnyčia (XVI a.).

## Sportas
* Piacenza Calcio (futbolas)
Paranenija

**Paranenija, Rytų Paragvajus** () – vienas iš dviejų gamtinių Paravajaus regionų. Yra Paranos ir Paragvajaus upių tarpupyje. Vyrauja kalnuotas, miškais apaugęs, kraštovaizdis. Klimatas šiltas ir drėgnas.
Mondajus

**Mondajus** () – upė rytų Paragvajuje, Paranos dešinysis intakas.

Prasideda kordiljerose ir teka į rytus per Kaguasu ir Aukštutinės Paranos departamentus. Įteka į Paraną *[[Triple Frontera]]* srityje, prie Presidente Franko, keli šimtai metrų žemiau Paranos ir Igvasu santakos. Mondajaus žemupio kanjone yra 40 m aukščio Mondajaus krioklys.

## Šaltiniai
HE

**HE** gali reikšti:

* HE – hidroelektrinė, pvz.:
** Kauno HE – didžiausia atsinaujinančius išteklius naudojanti elektrinė Lietuvoje;
** Kegumo HE – seniausia Dauguvos hidroelektrinė, ir trečia didžiausia hidroelektrinė Latvijoje ir Baltijos šalyse;
** Aiviekstės HE – hidroelektrinė ant Aiviekstės upės Maduonos rajono Kalsnavos valsčiuje;
** Pliavinių HE – galingiausia hidroelektrinė Latvijoje ir visoje Baltijoje, taip pat didžiausias elektros energijos gamintojas Latvijoje;
** Balskų HE – Balskų hidroelektrinė;
** Rygos HE – naujausioji Dauguvos hidroelektrinė ir antra didžiausioji elektrinė Latvijoje;
* HE 1523-0901 – žvaigždė, galaktikos raudonoji milžinė;
* Hidroakumuliacinė elektrinė:
** Kruonio HE – vienintelė tokio tipo elektrinė Baltijos šalyse, veikianti Lietuvos energetinėje sistemoje;
* HE styga – Heterostygų teorija.

**He** gali reikšti:
* He – helis (cheminis elementas);
* Pavardė:
** Dženg He – kinų jūrininkas, tyrėjas, diplomatas ir flotilės admirolas.

**³He** gali reikšti:
* Helionas – yra pilnai jonizuoto helio izotopas.

**he** gali reikšti:
* Hebrajų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Hebrajiška Vikipedija (:he:).
Luokės herbas

**Luokės herbas** – pagrindinis Luokės miestelio ir Luokės seniūnijos (Telšių rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

## Aprašas

Sidabriniame skydo lauke trys raudonos triliežuvės liepsnos virš pakelto žalio trikalnio.

## Simbolika

Istorinio herbo Luokė neturėjo. Svarstant herbo idėjas, nutarta pavaizduoti svarbiausią seniūnijos įžymybę – Šatrijos kalną.

## Istorija

Herbo etaloną sukūrė dailininkas Rolandas Rimkūnas. Herbas Lietuvos Prezidento dekretu patvirtintas 2007 m. rugpjūčio 14 d. dekretu Nr. 1K-1082.

## Šaltiniai
TI

**TI** gali reikšti:

* TI – Formulės 1 Trasa TI;
* TI – Transparency International organizacija;
* Teisės institutas, pvz.:
** Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetas (*VDU TI*);
* Tičinas () – kantono Šveicarijos pietuose, prie Italijos sienos, kodas pagal ISO 3166-2:CH standartą;
* Texas Instruments – JAV puslaidininkių, elektronikos gamintojas.

**TĮ** gali reikšti:
* Teismų įstatymas, pvz.:
** Lietuvos Respublikos teismų įstatymas (*LR TĮ*) – Lietuvos teismų santvarką įtvirtinantis įstatymo lygmens teisės aktas.

**Ti** gali reikšti:
* Ti – titanas (cheminis elementas);
* Netiesioginiai mokesčiai ().

**T.I.** gali reikšti:
* Clifford Joseph Harris, Jr.

**ti** gali reikšti:
* Tigrinijų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Tigrinijų Vikipedija (:ti:).
Sekykla

**Sekykla** – laikina ar nuolatinė vieta, iš kurios stebimas priešas, savi padaliniai ir artilerijos ugnis.

Skiriamos pagrindinės, atsarginės ir pagalbinės sekyklos.

Nuolatinės sekyklos paprastai yra įtvirtintos, kad stebėtojai būtų apsaugoti nuo priešo ugnies, todėl jos yra įtvirtinimų rūšis. Tokios sekyklos gali turėti šarvuotuosius gaubtus. Tuo tarpu laikinosios sekyklos gali būti visiškai neįrengtos (tiesiog patogūs krūmai ar kraštinis gyvenvietės namas, iš kurių patogu stebėti) ar įrengtos minimaliai (pvz., apkasas ir nutiesta telefoninio ryšio linija; platforma medyje ir ryšio linija). Gali būti naudojamos ir mobilios sekyklos – patogioje vietoje stovintis šarvuotis, anksčiau naudoti stebėjimo aerostatas, o šiais laikais – baražuojantis lėktuvas.

Puolime, kai daliniai juda pirmyn, stebyklomis būna tam skirtos kovos mašinos, žvalgybiniai šarvuočiai, bet gali būti ir paprasti tankai, savaeigės ar kt.

Parenkant vietą sekyklai vengiama pasirinkti pirmiausiai priešo stebimas vietas – kalvų viršūnes, vandentiekio ar bažnyčių bokštus, pavienius medžius. Sekykla turi turėti patogų priėjimą, kas kareiviai galėtų nepastebėti priešo patekti į sekyklą ar ją palikti. Tai svarbu, kadangi kareivius stebėtojus rekomenduojama dažnai keisti, kadangi po 20-30 minučių nuolatinio stebėjimo gebėjimas pastebėti gerokai sumažėja. Sekykloje paprastai būna bent du kareiviai. Dėl stebėtojų keitimo ir poreikio apsiginti sekyklai gali reikėti daugiau kareivių. Sekyklai svarbi įranga – ryšio įranga (geriau laidinė, kad sunkiau būtų susekti), stebėjimo įranga (binoklis, stereoskopinis ar lazerinis tolimatis, periskopas ir kt.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Где же цель? Наблюдательный пункт
Nuotraukos:
* Prancūzų sekykla priešakiniame apkase. FHirtzbach’o miškas (1917 m. birželis)
* 30-ojo šaulių korpuso vado sekykla (1944 m. sausis, Leningrado frontas)
* Kanados karališkosios artilerijos 1-ojo pulko B baterijos sekykla Poteza’oje (Italija, 1943 m. rugsėjis)
* Balfour’o baterijos sekykla (Hoxa Head, South Ronaldsay, Orknio salos) 
* An Observation Post, equipped with sophisticated surveillance kit
Kazlupiškė

:: *Apie viensėdį Daugėliškio seniūnijoje žr. [[Kazlupiškė II]]*.

**Kazlupiškė** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje. Stūkso Kazlupiškės piliakalnis.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko vaivadijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Švenčionių apskritis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kejėnai

**Kejėnai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Girkalnio, Dubysos regioniniame parke, prie Šventupio upelio. Eina kelias . Kejėnuose yra gynybinis-sakralinis senovės lietuvių kompleksas – teka sraunus šaltiniuotas Šventupis, stūkso Kejėnų piliakalnis, yra pilkapynas, kapinynas (X–XVIII a.).

## Istorija

XX a. pradžioje minimas Kejėnų kaimas ir dvaro valda Mankūnų valsčiuje. 1970 m. aptiktas Kejėnų pilkapynas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
BK 1903

**Kopenhagos B1903** – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos.

## Istorija

XX a. klubas buvo vienas stipriausių šalyje, tačiau 1992 m. kuriant FC København klubą į pastarąjį perėjo didžioji dalis stipriausių žaidėjų, o B1903 liko faktiškai mėgėjišku klubu.

## Pasiekimai

## Sezonai
### [[UEFA]] varžybos

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
Danijos futbolo supertaurė

**Danijos futbolo supertaurė** – Danijos futbolo trofėjus, dėl kurio 1994–2005 m. varžydavosi  ir .

## Titulai

Per 1994–2004 m. Danijos supertaurę laimėjo 4 komandos, tarp kurių sėkmingiausia – IF Brondby (4 kartai).

|-
| IF Brondby || 4 || 1994, 1996, 1997, 2002
|-
| FC Kobenhavn || 3 || 1995, 2001, 2004
|-
| AB Kobenhavn || 1 || 1999
|-
| FF Viborg || 1 || 2000
|}

## Rungtynės

|  || IF Brondby || IF Silkeborg || 4-0
|-
|  || FC Kobenhavn || BK Alborg || 2-1
|-
|  || IF Brondby || GF Arhus || 4-0
|-
|  || IF Brondby || FC Kobenhavn || 2-0
|-
| 1998 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || Akademisk Kobenhavn || BK Alborg || 2-2 (baud. 6-4)
|-
|  || FF Viborg || BK Herfolge || 1-1 (baud. 8-7)
|-
|  || FC Kobenhavn || IF Silkeborg || 2-0
|-
|  || IF Brondby || BK Odense || 1-0
|-
| 2003 m. || colspan=3 | Nevyko
|-
|  || FC Kobenhavn || BK Alborg || 2-1
|}

## Nuorodos
* Denmark - List of Super Cup Finals (Rsssf.org)
* Samtlige Super Cup / Liga Cup-vindere fra Danmark (Foot.dk)
* Denmark Super Cup (Soccerway.com)
Gvarani tarptautinis oro uostas

**Guarani tarptautinis oro uostas** () – yra rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente. Aptarnauja Siudad del Estės miestą (pats uostas yra priemiestyje Minga Guasu).

Aptarnaujančios bendrovės ir reisai:
* ARPA - Aerolineas Paraguayas (Asunsjonas, Pedro Chuan Kabaljeras)
* TAM Airlines (*TAM Linhas Aéreas*) (San Paulas-Guaruljosas)
* TAM Mercosur (Asunsjonas, Buenos Airės-Eseisa, Santjagas, San Paulas-Guaruljosas)

## Galerija

File:Guaraní International Airport.JPG|
File:IATA AGT Aeropuerto Guaraní by Felipe Méndez.jpg |
File:Sol del Paraguay by Felipe Méndez.jpg |
Frederiksborg IF Hillerød

**Frederiksborg IF Hillerød** – Danijos futbolo klubas iš Hileriodo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1897 m.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo sveatinė
Ringkøbing IF

**Ringkøbing IF** – Danijos futbolo klubas iš Ringkiobingo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1900 m. kovo 29 d.

## Sezonai

|}

## Pasiekimai

## Spalvinė gama
* Mėlyna ir balta spalvos.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Korkas (reikšmės)

Žodis ***korkas*** reiškia:

* Korkas – miestas Airijoje;
* Augustas Korkas – TSRS karinis veikėjas, antro rango komandarmas.

Taip pat:
* Korko grafystė – administracinis vienetas Airijoje.
San Rafaelio Kordiljera

**San Rafaelio Kordiljera** (), **San Rafaelio aukštumos** (*Serranías de San Rafael*), **Mbarakaju** () – kalnai rytų Paragvajuje. Driekiasi pietryčių kryptimi, Aukštutinės Paranos, Kanindeju, Itapujos, Kasapos departamentuose. Aukščiausia vieta – San Rafaelio kalnas (850 m), kuris yra aukščiausias visame Paragvajuje. Kalnai apaugę drėgnaisiais miškais. Kordiljeros gamta saugoma San Rafaelio rezervate ir Mbarakaju rezervate.
Centrinis kompiuteris

**Centrinis kompiuteris** () – didelis ir spartus kompiuteris, gebantis vienu metu vykdyti užduotis, gaunamas iš daugelio (šimtų ar tūkstančių) prie jo prijungtų terminalų arba mažesnių kompiuterių. Terminalas būna sudarytas iš vaizduoklio ir klaviatūros, skirtas valdyti, apdoroti ir keistis informaciją. Centriniai kompiuteriai dažniausiai naudojami stambiose organizacijose administracinio pobūdžio darbams ar savitiems uždaviniams spręsti.

Centriniu kompiuteriu vienu metu gali naudotis labai daug naudotojų, o asmeniu kompiuteriu ar darbo stotimi vienu metu naudojasi vienas naudotojas.

## Šaltiniai
Augustas Korkas

**Augustas Korkas** (,  1887 m. rugpjūčio 2 d. – 1937 m. birželio 11 d.) – estas, TSRS karinis veikėjas, antro rango komandarmas (1935 m.). Carinėje Rusijoje buvo štabo karininkas papulkininkis.

## Biografija
Gimė 1887 m. liepos 22 d. (rugpjūčio 3 d.) Lifliandijos gubernijos Jurjevo apskrities Ardla kaime, esto valstiečio šeimoje. Jurjeve mokėsi keturklasėje mokykloje.

Karinį išsilavinimą gavo Čiugujevo pėstininkų mokykloje (1908 m. gavo podporučiko laipsnį), o 1914 m. baigė Rusijos Imperatoriškąją karo akademiją. Mokėsi lakūnų – stebėtojų karo mokykloje.

1917 m. paskirtas į Vakarų fronto veikiančios armijos štabą. 1918 m. vasarį armijos štabą išformavo, Korkas demobilizuotas su papulkininkio laipsniu.

## [[Rusijos pilietinis karas]]
* 1917 m. rugpjūtis – 1918 m. vasaris – buvo išrinktasis Vakarų fronto kareivių komiteto pirmininkas
* 1918 m. liepos mėn. – įstojo į Raudonają armiją, tarnavo Visos Rusijos Vyriausiame štabo (*Всероглавштаб*) operatyviniame skyriuje.
* nuo 1918 m. spalio – Vakarų fronto štabo skyriaus viršininkas, kartu 9-osios armijos operatyvinio – žvalgybos skyriaus viršininkas
* 1919 m. vasaris – 1919 m. gegužė – Estliandijos armijos štabo viršininkas
* 1919 m. birželis – 7-osios armijos vado pavaduotojas. Vadovavo Petrogrado gynybai nuo generolo N. Judeničiaus kariuomenės.
* 1919 m. rugpjūtis – 1920 m. spalis – 15-osios armijos vadas. Dalyvavo kare su Lenkija.
* 1920 m. spalis – 1921 m. gegužė – 6-armijos vadas. Veikė prieš generolo Piotro Vrangelio kariuomenę, vadovavo Perekopo šturmui ir pozicijų prie Ušunio kaimo piečiau Perekopo užėmimą.
* nuo 1921 m. – Charkovo karinės apygardos vadas, Ukrainos ir Krymo ginkluotųjų pajėgų vado padėjėjas.
* 1922-1923 m. – Turkestano fronto vadas. Vadovavo kovai su basmačiais Vidurinėje Azijoje.

## Po pilietinio karo
* 1924–1925 m. Vakarų karinės apygardos vado padėjėjas, vėliau – apygardos vadas.
* nuo 1925 m. vasario vadovavo Kaukazo Raudonosios Vėliavos armijai.
* nuo 1925 m. lapkričio – Baltarusijos ir Leningrado karinių apygardų kariuomenių vadas.
* 1927 m. įstojo į VKP(b).
* Karinis atašė Vokietijoje
* Raudonosios Armijos Tiekimo valdybos viršininkas.
* 1929–1935 m. – Maskvos karinės apygardos vadas.
* nuo 1935 m. iki suėmimo – Frunzės Karo akademijos viršininkas.

## Areštas ir mirties bausmė
* 1937 m. gegužės 14 d. buvo suimtas Maskvoje.
* Buvo tardomas Tuchačevskio byloje, apkaltintas priesaikos pažeidimu, Tėvynės išdavyste ir TSRS tautų ir Raudonosios Armijos išdavyste. Kankinamas tardymo metu prisipažino dalyvavęs „kariniame - fašistiniame sąmoksle“.

1937 m. birželio 11 d. TSRS Aukščiausiojo teismo specialiosios sudėties buvo nuteistas mirti ir naktį į birželio 12 d. buvo sušaudytas. Kremuotas, palaidotas Maskvoje.

Reabilituotas 1957 m. sausio 31 d., nes „nebuvo nusikaltimo sudėties“.

## Apdovanojimai
* Raudonosios Vėliavos ordinas – 1919 m. ir 1920 m. už sumanų vadovavimą kare su Lenkija.
* Garbės revoliucinis ginklas su pritvirtintu Raudonosios Vėliavos ordinu – „už energingą ir sumanų vadovavimą armijai, ko dėka buvo sutriuškinta ir sunaikinta Vrangelio armija“ (1920 m.).