open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Roma Sabina Alimienė

**Roma Sabina Alimienė** (g. 1947 m. Kalvarijoje, Marijampolės rajonas) – teisininkė, buvusi Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja, LR generalinės prokuratūros prokurorė ir advokatė.

## Biografija
1964 m. baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą. 1970 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1970 m. rugpjūčio mėn. iki 1988 m. vasario mėn. Kaišiadorių rajono prokuratūros stažuotoja, prokuroro padėjėja, vyr. prokuroro padėjėja, nuo 1988 m. vasario mėn. iki 1993 m. gruodžio mėn. LR generalinės prokuratūros Civilinių bylų skyriaus prokurorė, vyr. prokuroro pavaduotoja, nuo 1994 m. iki 1994 m. gruodžio mėn. Valstybinio akademinio dramos teatro (VADT) juriskonsultė, nuo 1995 m. iki 1999 m. birželio mėn. Advokatės R. S. Alimienės biuro advokatė, nuo 1999 m. birželio mėn. iki 2002 m. kovo mėn. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja, nuo 2002 m. kovo mėn. iki 2008 m. balandžio mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėja, nuo 2008 m. balandžio mėn. iki 2012 m. balandžio  Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja, nuo 2012 m. balandžio Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos narė.

Moka rusų, vokiečių, anglų kalbas.

## Šaltiniai
Laimė Baltrūnaitė

**Laimė Baltrūnaitė** (g. 1952 m. Ryliškiuose, Utenos rajonas) – teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja, buvusi tardytoja.

## Biografija
1972 m. baigė Utenos rajono Tauragnų vidurinę mokyklą. 1977 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1977 m. rugpjūčio iki 1984 m. lapkričio Šiaulių miesto VRS tardytoja, nuo 1984 m. lapkričio iki 1985 m. rugpjūčio Šiaulių m. VRS Tardymo poskyrio viršininko pavaduotoja, nuo 1985 m. rugpjūčio iki 1988 m. balandžio mėn. Šiaulių m. VRS Tardymo poskyrio viršininkė, nuo 1988 m. balandžio mėn. iki 1989 m. birželio mėn. VRS Šiaulių miesto Šiaulių ir Joniškio tarprajoninio tardymo skyriaus viršininkė, nuo 1989 birželio mėn. iki 1991 m. birželio mėn. Šiaulių miesto Tardymo poskyrio viršininkė, nuo 1991 m. birželio mėn. iki 1993 m. balandžio mėn. Tardymo skyriaus prie Šiaulių miesto policijos komisariato viršininkė, nuo 1993 m. balandžio mėn. iki 1999 m. balandžio mėn. Tardymo departamento prie LR vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotoja, nuo 1999-05–2007-12 Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėja.

Nuo 2007 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja.

Moka rusų, anglų kalbas.

## Šaltiniai
Danganonas

**Danganonas** – miestas pietinėje Šiaurės Airijoje. Išvystyta tekstilės, maisto, lengvoji, žemės ūkio pramonė.

## Sportas
* Dungannon Swifts FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Kililėjus

**Kililėjus** – gyvenvietė pietrytinėje Šiaurės Airijoje, netoli Daunpatriko. Garsėja XII a. pilimi, kurią aplanko daug turistų.

## Sportas
* Killyleagh Youth FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Larnas

**Larnas** – miestas rytinėje Šiaurės Airijoje, prie Karikferguso. Jūrų uostas, geležinkelio stotis. Pramoninis centras.

## Istorija

Minimas nuo viduramžių.

## Sportas
* Larne FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Limavadis

**Limavadis** – miestas šiaurinėje Šiaurės Airijoje, 27 km į rytus nuo Londonderio ir 23 km į vakarus nuo Kolreino. Geležinkelio stotis.

## Istorija

V a. vietovę apgyvendino keltai.

## Sportas
* Limavady United FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Laugolas

**Laugolas** – kaimas pietinėje Šiaurės Airijoje. Pagrindinė ūkio šaka yra obuolių auginimas. Yra išlikęs XVII a. dvaras, parkas.

## Sportas
* Loughgall FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Kasldosonas

**Kasldosonas** – gyvenvietė vidurio Šiaurės Airijoje, prie Mojolos upės. Išvystyta tekstilės ir aprangos pramonė, yra pramoninis parkas, neveikianti geležinkelio stotis.

## Sportas
* Moyola Park FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali miesto svetainė]
Keturių paktas

**Keturių paktas**, kitaip **Keturšalis susitarimas** buvo 1933 m. birželio 7 d. inicijuota tarptautinė sutartis, kurią 1933 m. liepos 15 d. Venecijos rūmuose, Romoje, pasirašė Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Hitlerinė Vokietija ir Italija. Pakto neratifikavo Prancūzijos parlamentas.

## Keturių pakto tikslai

Keturių paktą, kaip priemonę užtikrinti tarptautinį saugumą, 1933 m. kovo 19 d. pasiūlė sudaryti Benito Musolinis. Pagal šį planą mažosios valstybės turėtų mažesnę įtaką didžiųjų valstybių vykdomai politikai. Keturios didžiosios valstybės galiausiai pasirašė sušvelnintą premjero Musolinio pasiūlyto Keturių pakto versiją. Vienas iš Musolinio tikslų siūlant šią sutartį buvo pasiekti suartėjimą su Prancūzija. 

## Išnašos
Erdris

**Erdris** – miestas pietinėje Škotijoje, 19 km į rytus nuo Glazgo, prie Koutbridžo. Išvystyta gėrimų pramonė, anksčiau buvo ir tekstilės, angliakasybos, sunkioji pramonė.

## Sportas
* Airdrie United FC (futbolas)

## Šaltiniai
Koutbridžas

**Koutbridžas** – miestas pietinėje Škotijoje, 16 km į rytus nuo Glazgo, greta Erdrio. Dauguma gyventojų yra airių klimės. Veikia pramonės muziejus.

## Istorija
Vietovė apgyvendinta jau akmens amžiuje. XII a. suteiktos įkurtas vienuolynas. XIX a. buvo pagrindinis anglies ir geležies gavybos centras Škotijoje, bet XX a. ši pramonė nuslopo.

## Sportas
* Albion Rovers FC (futbolas)

## Miestų partnerystė
*  Sen Deni, Prancūzija
*  Kampi Bizencijus, Italija
*  Gatčina, Rusija

## Šaltiniai
Albanija olimpinėse žaidynėse

**[[Albanija]] [[Olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** iš viso dalyvavo 10 kartų, iš kurių 7 kartus vasaros ir 3 kartus žiemos olimpiadose. Šalis yra viena iš nedaugelio Europos valstybių, kurioms nei karto nepavyko laimėti olimpinio medalio. Albanijos tautinis olimpinis komitetas įkurtas 1972 m. Tais pačiais metais šalis debiutavo 1972 m. vasaros olimpiadoje. Iš viso valstybei atstovavo 33 sportininkai aštuoniose sporto šakose.

Vienintelis Albanijos atstovas žiemos olimpinėse žaidynėse lygi šiol buvo slidininkas Erjon Tola. Pastarojo aukščiausias pasiekimas – 2006 m. didžiojo slalomo rungtyje pasiekta 35 vieta. Vasaros žaidynėse Albanija įprastai deleguoja sportininkus į lengvosios atletikos, sunkiosios atletikos ir šaudymo rungtis. Sėkmingiausias vasaros žaidynių dalyvis vyras yra sunkiaatletis Ilirjan Suli, kuris 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 5 vietą. Geriausia Albanijos olimpietė moteris yra taip pat sunkiaatletė Romela Begaj, kuri 2008 m. olimpiadoje iškovojo šeštąją vietą.

## Olimpinės žaidynės

### Vasaros olimpinės žaidynės

### Žiemos olimpinės žaidynės

## Nuorodos
* Albanijos olimpinis komitetas
Kambernoldas

** Kambernoldas** – miestas pietryčių Škotijoje, Glazgo priemiestis. Oro uostas.

## Istorija

Įkurtas 1956 m.

## Sportas
* Clyde FC (futbolas)
Trečiojo Reicho menas

**Trečiojo Reicho menas** – 1933–1945 m. Vokietijoje sukurti, oficialiai tuometinės Vokietijos vyriausybės pripažinti meno kūriniai. Trečiojo Reicho menas nebuvo vieno stiliaus ar krypties. Modernistų ir avangardistų taip pat visų žydų menininkų kūryba oficialiai buvo vertinama kaip degeneratiška. Jų kūriniai buvo šalinami iš muziejų ir viešai prieinamų meno rinkinių, dalis parduota į užsienį ar sunaikinta.

Trečiojo Reicho menui būdingas romantinis realizmas, daug remtasi senovės graikų menu. Populiarios Trečiojo Reicho meno temos buvo fašistinės ideologijos vertybės – rasinis grynumas, militarizmas, tėvynės meilė. Taip pat dažnai vaizduojami dirbantys paprasti žmonės. Moterų vaizdavimas mene dažniausiai atspindėjo trijų K (Kinder, Küche, Kirche) lozungą, t. y. moterų vaidmuo tuometinėje visuomenėje buvo suprantamas kaip "vaikai, virtuvė, bažnyčia".

Muzika būdavo tonaciška, negalėjo būti jokių panašumų į džiazą.

Menas būdavo cenzūruojamas, tačiau partijos ideologiją atitinkantis menas valstybės buvo labai remiamas ir skatinamas. Pavyzdžiui, 1944 m., karo pabaigoje, kai Vokietija buvo kritiškoje padėtyje, Propagandos ministerija parengė 1 041 menininko sąrašą. Į jį pateko žmonės, kurių kūryba buvo laikoma ypač svarbia nacionalsocialistų kultūrai ir todėl jie buvo atleisti nuo karinės tarnybos.

Tarp žymiausių nacistinės Vokietijos menininkų yra skulptoriai Josef Thorak ir Arno Breker, dailininkai Werner Peiner, Adolf Wissel ir Conrad Hommel.

## Šaltiniai
Metilas (Škotija)

**Metilas** – miestas Škotijoje, rytiniame Faife, greta Bakheiveno, prie Liveno upės. Uostas. Yra uždaryta elektrinė, varoma anglies kuru.

## Sportas
* East Fife FC (futbolas)

## Šaltiniai
Grinokas

**Grinokas** – miestas pietvakarių Škotijoje, pietiniame Klaido upės krante; srities centras. Išvystyta elektronikos pramonė, paslaugų sektorius.

## Istorija

XIX a. klestėjo laivų statyba, cukraus ir vilnos pramonė.

## Sportas
* Greenock Morton FC (futbolas)

## Šaltiniai
Gretna

**Gretna** – miestas pietų Škotijoje, greta sienos su Anglija.

## Istorija

Minima nuo XVII a. kaip muitinės postas.

## Sportas
* Gretna FC (futbolas)

## Šaltiniai
Hamiltonas (Škotija)

**Hamiltonas** – miestas pietinėje Škotijoje, 19 km į pietryčius nuo Glazgo, Klaido pietiniame krante; srities centras. 3 geležinkelio stotys. Išvystyta elektrotechnikos pramonė.

## Sportas
* Hamilton Academical FC (futbolas)

## Šaltiniai
Invernesas

**Invernesas** – miestas šiaurės Škotijoje, prie Neso upės; srities centras. Oro uostas, geležinkelio stotis. Išvystyta aukštųjų technologijų, sveikatos tyrimų pramonė. Veikia Hailando ir salų universitetas.

## Istorija

Įkurtas VI a., miesto teisės suteiktos XII a.

## Sportas
* Inverness Caledonian Thistle (futbolas)

## Šaltiniai
Dambartonas

**Dambartonas** – miestas vidurio Škotijoje, 21 km į vakarus nuo Glazgo, prie Klaido upės ties Liveno žiotimis; srities centras.

## Istorija

Dambartono pilis minima nuo V a. 1222–1975 m. Dambartonas buvo karališkasis miestas. XIX a. išplėtota laivų statybos, stiklo, gėrimų pramonė, XX a. nusilpusi.

## Sportas
* Dumbarton FC (futbolas)

## Šaltiniai
Kilmarnokas

**Kilmarnokas** – miestas pietvakarių Škotijoje, tarp Glazgo ir Ero miestų. Geležinkelio stotis. Išvystyta tekstilės pramonė. Veikia Diko institutas (kaip biblioteka, muziejus ir meno galerija), rūmų teatras, išlikusi Dyno pilis (apie 1350 m.).

## Sportas
* Kilmarnock FC (futbolas)

## Šaltiniai
Livingstonas (Škotija)

**Livingstonas** – miestas pietų Škotijoje, 25 km į vakarus nuo Edinburgo. 2 geležinkelio stotys. Veikia Vakarų Lotiano kolegijos filialas.

## Istorija

Įkurtas 1962 m. iš Livingstono ir gretimų kaimų.

## Sportas
* Livingston FC (futbolas)

## Šaltiniai
Madervelis

**Madervelis** – miestas pietinėje Škotijoje, Šiaurės Lanarkšyre, į pietryčius nuo Glazgo; srities centras.

## Istorija

Minimas nuo XVI a. pabaigos. XIX a. klestėjo plieno pramonė.

## Sportas
* Motherwell FC (futbolas)

1996 m. mieste vyko Pasaulio akademinio irklavimo čempionatas.

## Šaltiniai
Damfrisas

**Damfrisas** (poetiškai vadinamas *Queen of the South* – „Pietų karalienė“) – miestas pietvakarių Škotijoje, prie Nito žiočių. Geležinkelio stotis. Yra muziejus, karališkasis teatras, akademija, 3 parkai.

## Sportas
* Queen of the South FC (futbolas)

## Šaltiniai
Lamarko medlieva

**Lamarko medlieva** (*Amelanchier lamarckii*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimai priklausanti augalų rūšis.

Tai didelis, 4-6 m aukščio lengvai nusvyrantis, išsiplėtojantis krūmas ar medelis. Laja 4-6 m pločio, piltuvo formos. Žiedai balti, žydi nuo balandžio iki gegužės. Vaisius - tamsiai purpurinis obuolėlis. Jis yra valgomas, saldokas.

Mėgsta saulėtą vietą arba dalinį šešėlį, pralaidžią smėlingą arba molingą žemę.


Image:Amelanchier-lamarckii-flower-close.JPG|Žiedai
Image:Amelanchier lamarckii struik.jpg|Žydintis medis
Image:Amelanchier_lamarckii_(101).jpg|Vaisiai
Sulanžo magnolija

**Sulanžo magnolija** (*Magnolia × soulangeana*) – magnolijinių (*Magnoliaceae*) šeimos hibridinis augalas, gautas sukryžminus puošniąją magnoliją (*Magnolia denudata*) su purpurine magnolija (*Magnolia liliiflora*).

Tai nedidelis, 4-8 m aukščio medis, kurio laja nuo nuo piltuvo formos iki apvalainos. Lapai tamsiai žali, žiedai nuo rožinių iki rausvai baltų, žydi nuo balandžio iki gegužės. Mėgsta nuo pralaidžią ar humusingą žemę, maistingą dirvožemį (nuo rūgštaus iki neutralaus), saulėtą vietą arba dalinį šešėlį.


Image:171 Magnolien.JPG|Žydintis medis
Image:Magnolien Samen.jpg|Sunokę vaisiai
Image:Magnolia x soulangeana 04 by Line1.jpg|Lapai
Audrius Bakaveckas

**Audrius Bakaveckas** (g. 1968 m. Kūlsodyje, Kretingos rajonas) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, teisėtyrininkas administratyvistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius.

## Biografija
1983 m. baigė Kūlupėnų aštuonmetę mokyklą, 1986 m. – Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, 1998 m. – Vilniaus Gedimino technikos universitete, vadybos magistras. Nuo 1998 m. lapkričio mėn. iki 2002 m. rugsėjo mėn. Lietuvos teisės universiteto (MRU) Teisės fakulteto doktorantas. Nuo 2000 m. sausio mėn. iki 2000 m. birželio mėn. stažavosi Jungtinėje Karalystėje, Londono universiteto koledže. 2002 m. birželio 28 d. Lietuvos teisės universitete apgynė disertaciją tema „Lietuvos Respublikos vykdomosios valdžios institucijų sistema: problemos ir sprendimai“, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

Nuo 1998 m. lapkričio mėn. iki 1999 m. vasario mėn. Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos vyresnysis specialistas, nuo 1999 m. vasario mėn. iki 2004 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos savivaldybių asociacijos (LSA) juristas, patarėjas teisės klausimais, nuo 2004 m. rugpjūčio mėn. iki 2009 m. liepos mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo, nuo 2009 m. liepos mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.

Moka rusų, prancūzų bei anglų kalbas.

## Etikos skandalas
Vyriausiajame administraciniame teisme 2010 metų pabaigoje išnagrinėjo Bakavecko skolas išieškoti bandžiusio antstolio Dariaus Blizniko administracinę bylą (skundą), tuo šiurkščiai pažeisdamas teisėjo etiką. Teisėjų etikos ir drausmės komisijai teisėjas nutylėjo, kad tuomet buvo baigtas vykdymo procesas ne dėl jo skolos M. Janovič, bet dėl pačiam teisėjui priteistų 3800 litų bylinėjimosi išlaidų. D.Blizniko ginčas su LR teisingumo ministerija buvo išspręstas rekordiškai greitai – per 1 mėnesį. Apie būsimą teismo posėdį nei antstolis, nei jo advokatas nebuvo įspėti. Vietoj pranešimo apie būsimą teismo posėdį jie gavo sprendimą, kad antstolio skundas atmestas.

## Pedagoginė veikla

Nuo 1995 m. spalio mėn. iki 1998 m. lapkričio mėn. Lietuvos policijos akademijos (MRU) asistentas, nuo 2002 m. rugsėjo mėn. iki 2004 m. birželio mėn. Lietuvos teisės universiteto lektorius, nuo 2004 m. birželio mėn. iki 2010 m. birželio mėn. MRU docentas, nuo 2010 m. rugsėjo mėn. MRU profesorius.

## Šaltiniai
Maksimaitis

**Maksimaitis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Maksimaitienė (ištekėjusi moteris) ir Maksimaitytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Mindaugas Maksimaitis (g. 1933 m.), užsienio teisės istorikas, MRU profesorius.
*Vidmantas Maksimaitis, draudimo teisininkas
Laimutis Alechnavičius

**Laimutis Alechnavičius** (g. 1966 m. Upninkuose, Jonavos rajonas) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs tardytojas, prokuroras.

Tėvas Juozas Alechnavičius (g. 1938 m.), Jonavos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Motina Laimutė Alechnavičienė (g. 1945 m.), Jonavos rajono politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1981 m. baigė Jonavos rajono Upninkų aštuonmetę mokyklą, 1984 m. – Jonavos 4-ąją vidurinę mokyklą. 1989 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1989 m. liepos iki 1990 m. birželio Vilniaus m. Tarybų r. prokuratūros stažuotojas, nuo 1990 m. birželio iki 1992 m. spalio mėn. Vilniaus miesto prokuratūros tardytojas, nuo 1992 m. spalio mėn. iki 1999 m. liepos LR generalinės prokuratūros Nusikaltimų tyrimo departamento tardytojas, Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus ypatingai svarbių bylų tardytojas, prokuroras, 1999 m. liepos iki 1999 m. rugpjūčio mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo (VAAT) teisėjas, 1999 m. rugpjūčio mėn. iki 2000 m. Teismų departamento prie Teisingumo ministerijos direktoriaus pavaduotojas, nuo 2000 m. iki 2007 m. gruodžio VAAT teisėjas.

Nuo 2007 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.

Nuo 2008 m. gruodžio mėn. Teisėjų etikos ir drausmės komisija, narys.

Moka rusų, vokiečių, anglų kalbas.

## Šaltiniai
Antanas Ablingis

**Antanas Ablingis** (g. 1947 m. Šilutėje) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, Kauno miesto apylinkės teismo teismo pirmininkas.

## Biografija
1965 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1972 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1972 m. iki 1975 m. Kaišiadorių rajono liaudies teismo teisėjas, 1975 m. – 1981 m. Gamybinio susivienijimo „Lietuvos buitinė chemija" Juridinio biuro viršininkas, 1990 m. – 1993 m. Kauno miesto apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininkas, 1993 m. – 1995 m. LR teisingumo ministerijos Teismų departamento direktorius, 1995 m. – 2000 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas.

Nuo 2000 m. balandžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.

Moka rusų, anglų kalbas.

## Šaltiniai
Dziegoraitis

**Dziegoraitis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dziegoraitienė (ištekėjusi moteris) ir Dziegoraitytė (mergautinė pavardė).

## Asmenybės
Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Algimantas Dziegoraitis (1939–2007), advokatas, teisėtyrininkas administratyvistas, MRU docentas, katedros vedėjas.
Gustavas Bolšackas

**Gustavas Bolšackas** (1914 m. lapkričio 11 d. Kaunas – 1974 m. balandžio 12 d. Vilnius) – lietuvių kompozitorius, vienas reikšmingiausių XX a. operos kūrėjų.
Šaltenių apylinkė (Kelmė)

**Šaltenių apylinkė** (arba ***Šaltinių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Baršiškių apylinkės ir Kušleikių apylinkės. 1969 m. sausio 13 d. Šaltenių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Kelmės apylinkės ir Šaukėnų apylinkės.

## Šaltiniai
Pašilės apylinkė (Kelmė)

**Pašilės apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Karklėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1969 m. sausio 13 d. panaikinta, jos teritorija prijungta prie Karklėnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pašilės“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 32,95 || || „Pašilės“ kolūkis  || 1 miestelis, 21 kaimas, 4 vienkiemiai
|}

## Šaltiniai
Labardžių apylinkė

**Labardžių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. 1954 m. prijungta Piaulių apylinkė, 1963 m. – Skaborų apylinkė. 1969 m. birželio 25 d. Labardžių apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Pelaičių apylinkės ir Tverų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Kelias į komunizmą“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 38 || || „Kelio į komunizmą“ kolūkis  || 10 kaimų
|}

## Šaltiniai
Bakaveckas

**Bakaveckas** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bakaveckienė (ištekėjusi moteris) ir Bakaveckaitė (mergautinė pavardė).

## Asmenybės
Pavardę turi šie garsesni asmenys:

*Audrius Bakaveckas (g. 1968 m.), teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, teisėtyrininkas administratyvistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius.
Vieštovėnų apylinkė

**Vieštovėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kulių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Plungės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Nausodžio apylinkės, 1963 m. – dalis Šėmulių apylinkės. 1969 m. birželio 25 d. visa Vieštovėnų apylinkė prijungta prie Nausodžio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Žvaigždės“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 39,31 || || „Žvaigždės“ kolūkis, „Ateities“ kolūkis  || 4 kaimai
|}

## Šaltiniai
Algimanta Žukauskienė

**Algimanta Nainytė-Žukauskienė** (g. 1952 m. rugsėjo 27 d. Pasvalyje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, televizijos laidų vedėja.

## Biografija
1960–1970 m. mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje, baigė aukso medaliu. 1970–1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete studijavo žurnalistikos specialybę. 1973 m. praktiką atliko Lietuvos televizijoje, dirbo radijuje, jaunimo redakcijoje.

1975–1976 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ muzikos skyriaus redaktorė. 1976–1989 m. dirbo Lietuvos radijo informacijos redakcijoje. Nuo 1989 m. Lietuvos televizijos naujienų direkcijoje rengė reportažus informacinei laidai „Panorama“, vėliau šios laidos išleidėja, laidos „Labas rytas“ vedėja, nuo 1990 m. laidos „Panorama“ vedėja.

1999 m. parodos „Infobalt’99“ spaudos centro vadovė. 1999–2001 m. TV3 laidos „Nuoširdžiai jūsų…“ vedėja. 2001–2007 m. laidos „Moterų laimė“, 2006–2007 m. bendrovės „Spaudos televizija“ laidos Lietuvos televizijoje „Tarp mūsų, moterų“, 2008 m. Lietuvos ryto TV laidos „Naujas gyvenimas“ autorė. 2009–2011 m. BTV, 2011–2012 m. LNK, 2013–2016 m. LRT televizijos laidos „Girių horizontai“ vedėja. Laisvalaikiu mėgsta žvejoti, grybauti.

## Įvertinimas
* 1994 m. „Auksinė bitė“
* 1999 m. žurnalo „Moteris“ „Metų Moteris“

## Šaltiniai
Dainių apylinkė

**Dainių apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Jurbarko rajone;
* Kaišiadorių rajone;
* Žiežmarių rajone.
Juozas Žukauskas (1910)

**Juozas Žukauskas** (1910 m. sausio 7 d., senu stiliumi 1909 m. gruodžio 25 d. Mažeikiuose – 1986 m. Melburne) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Per Pirmąjį pasaulinį karą su tėvais buvo Rusijoje, į Lietuvą grįžo 1919 m. 1930 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1931 m. – karininkų kursus, 1936 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą.

Nuo 1932 m. bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Vairas“, „Karys“, „Fiziškas auklėjimas“, „Jaunoji karta“, „Pasaulio lietuvis“. 1936–1938 m. žurnalo „Trimitas“ redaktoriaus pavaduotojas. Išspausdino reportažų apie keliones po Europos šalis. 1941–1942 m. Vilniuje redagavo laikraštį „Naujoji Lietuva“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. apsigyveno Australijoje. Nuo 1949 m. savaitraščio „Mūsų pastogė“ redakcijos darbuotojas, 1949–1950 m. ir 1952–1953 m. jo redaktorius. 

## Šaltiniai
Ketūnų apylinkė

**Ketūnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sedos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. 1954 m. prijungta Padagų apylinkė, dalis Kulšėnų apylinkės ir dalis Paežerės apylinkės, o dalis Ketūnų apylinkės prijungta prie Užežerės apylinkės. 1963 m. prijungta Šerkšnėnų apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. apylinkės centras perkeltas į Šerkšnėnus, tad Ketūnų apylinkė reformuota į Šerkšnėnų apylinkę.

|-
| 1954-05-25  || || || „Paryžiaus Komunos“ ir „Pirmyn“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 49,91 || || „Paryžiaus Komunos“ kolūkis, „Pirmyn“ kolūkis  || 11 kaimų, 1 vienkiemis
|}

## Šaltiniai
Indinis tamarindas

**Indinis tamarindas** arba **tamarindas** (*Tamarindus indica*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos lapuotis, vienintelis šios rūšies medis. Šio tropinių miškų medžio gimtinė yra rytų Afrika ir Madagaskaro sausieji lapuočių miškai. Dabar tamarindas paplitęs Azijos, Lotynų Amerikos ir Karibų tropiniuose miškuose.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo arabiško vardo *tamr hindi* („indiška datulė“). Tamarindas įvairiuose kraštuose turi labai daug pavadinimų. Arabų kalba – , Tailande – , Indijoje –  (pra-čat) ir pan.

## Augalo morfologija

Tamarindo medis gali užaugti iki 20 m aukščio ir regionuose, kur nėra sausojo periodo, yra visžalis augalas. Mediena yra tamsiai raudona, o jauna mediena – minkšta, gelsvos spalvos. Lapas sudėtinis – porinis plunksniškas su 10–40 lapelių. Žiedą sudaro žiedynas. Vaisius – ruda ankštis, kurioje minkšta masė su daug kietų sėklų

## Panaudojimas

Tamarindo vaisius yra valgomas bei naudojamas kaip prieskonis azijiečių ir Lotynų Amerikos virtuvėse. Mediena, dėl savo didelio tankio ir raudonos spalvos, plačiai naudojama baldų gamyboje ir grindims. Tamarindo vaisiai, lapai ir žievė naudojami medicinoje. Iš lapų pagaminta arbata mažina maliarijos karščiavimą. Dėl savo gydomųjų savybių tamarindas naudojamas ajurvediniuose mišiniuose virškinimo ligoms gydyti. Tamarindas turi daug naudingų medžiagų – kalcio, fosforo, geležies, tiamino, riboflavino ir niacino. Taip pat turi nemažai vitaminų, ypač daug vitamino C. Šis vaisius puikiai gali pagerinti virškinimo veiklą. 
Iš tamarindų gaminami sirupai, ledai, uogienės, vynas. Minkštimas taip pat tinka prieskonių mišiniams, troškiniams. Tamarindai valgomi su sultimis, medumi, ledais ar kitais vaisiais (guava, papaja, bananais).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tamarindus indica L.
Meškučių apylinkė

**Meškučių apylinkė** sovietmečiu buvo:

* Alytaus rajone;
* Kapsuko rajone;
* Marijampolės rajone.
Vaidotas Žukas

**Vaidotas Žukas** (g. 1956 m. liepos 24 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas, žurnalistas, kolekcininkas, meno kuratorius.

## Biografija
Mokėsi Vilniaus 23-oje vidurinėje ir Vilniaus dailės mokykloje, 1974–1979 m. – Vilniaus dailės institute, 2000 m. baigė dailės akademiją.

1989 m. pradėjo katalikų radijo laidas, įkūrė „Mažąją studiją", vadovavo redakcijai iki 1996 m., rengė kultūrines ir religines radijo laidas („Vėjai“, „Tiltai“, „Akis į akį“). Vėliau buvo LRT (2000–2001 m.) ir Žinių radijo (2005–2006 m.) generalinis direktorius.

1990 m. pastatė dviejų dalių televizijos filmą „Agrastų vynas“ apie neformalų mąstytoją Justiną Mikutį. Spaudoje paskelbė apie šimtą straipsnių ir pokalbių apie kultūrą ir religiją. Parašė ir išleido aštuonias dokumentines knygas. Yra Operos ir baleto paramos fondo narys ir Palaimintojo Teofiliaus Matulionio fondo valdybos pirmininkas.

## Kūryba
Dailės parodose dalyvauja nuo 1979 m. Surengė pusšimtį autorinių tapybos, keramikos, koliažų parodų Lietuvoje ir užsienyje: Italijoje, Suomijoje, Belgijoje, Vokietijoje. Kuria įvairių žanrų dailę: molbertinę tapybą, freskas, grafiką, žiestą ir reljefinę keramiką, juvelyriką. Ankstesnėje kūryboje buvo politiniai ir etniniai ciklai, vėliau – religinė tematika, portretai ir peizažai. Taip pat didelis tapybinis „Įsimylėjėlių“ ciklas. Keramikos reljefai ir pano – širdys, Madonos, gėlės, votinės kaukės, rankos ir kojos, rokailinių ornamentų reljefai asocijuojasi su fosilijomis, slėpiningais ženklais iš praeities. Tapybai būdingas išraiškingas piešinys, sodrus koloritas, paveikslus užpildantis ekspresyvių faktūrų žymėmis.
Nuo 1988 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Autoriaus kūrybos turi įsigiję Lietuvos muziejai (MO, LNDM), universitetai, Zimmerli muziejus JAV. 2015 m. Molėtų savivaldybė Alantos dvare įkūrė nuolatinę Vaidoto Žuko meno galeriją su autoriaus dovanota 180 kūrinių kolekcija.

## Bibliografija
* *Vilius Orvidas*, 1999 m.
* *Molėtai 625: žmonės, istorija, gamta*, 2012 m.
* *Teofilius Matulionis: palaimintasis vyskupas kankinys*, 2019 m.
* *Vincentas Vasiliauskas (1895–1989): snaiperis, krautuvininkas, tapytojas*, 2020 m.
* *Bikuškio dvaras: Gruodžių plenerai*, 2022 m.
* *Teofilius Matulionis. Laiškai,* 2022 m.
* *Išgelbėtas Žemaitijos sakralinis menas. Žukų šeimos kolekcija,* 2024 m.

## Įvertinimas
* 1995 m. Lietuvos radijo „Auksinė bitė“.
* 1999 m. Stasio Lozoraičio premija

## Šaltiniai
Stepas Žukas

**Stepas Žukas** (1904 m. spalio 18 d. Dubeliai, Aluntos valsčius, Utenos apskritis – 1946 m. gegužės 6 d. Kaunas) – Lietuvos dailininkas grafikas, karikatūristas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Per Pirmąjį pasaulinį karą buvo Rusijoje. 1923 m. grįžo į Lietuvą. 1929 m. baigė Kauno meno mokyklos tapybos skyrių. Lankė M. Dobužinskio studiją.

Nuo 1930 m. dirbo Valstybės teatre. Palaikė ryšius su Lietuvos komunistų partija. Buvo vienas iš pogrindinės „Šluotos“ organizatorių ir bendradarbių, 1940–1941 m. – redaktorius. Karikatūras spausdino „Aitvaras“, „Yla“, „Vėpla“, „Kuntaplis“, „Lietuvos žinios“ ir kiti leidiniai.

1940–1942 m. LTSR dailininkų sąjungos pirmininkas. 1944–1946 m. dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyviosios dailės institute (1959–1989 m. Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumas). Yra sukūręs estampų, knygų viršelių ir iliustracijų, tapybos ir scenografijos darbų. 

## Bibliografija
* Veidai ir kaukės, karikatūrų rinkinys, 1939 m.
* Stepas Žukas, 1968 m.

## Šaltiniai
SS ir policijos vadas

**SS ir policijos vadas** () – vyriausiųjų SS pareigūnų pareigos prieš Antrąjį pasaulinį karą ir jo metais. Tokie pareigūnai vadovavo didelėms SS, gestapo ir Vokietijos policijos pajėgoms tam tikruose regionuose. 

SS ir policijos vadai buvo trijų lygių:
* SS ir policijos vadas (),
* aukštesnysis SS ir policijos vadas (),
* aukščiausiasis SS ir policijos vadas ().

## Istorija
Pirmieji aukštesnieji SS ir policijos vadai buvo paskirti 1937 m., parinkus juos iš tuometinių SS oberšnitų () vadų. Aukštesnieji SS ir policijos vadai turėjo būti tiesioginiai viršininkai visiems regiono SS ir policijos daliniams, patys būdami pavaldūs tik H. Himleriui ir A. Hitleriui.  

Trečiojo Reicho teritorijoje regiono aukštesnysis SS ir policijos vadas paprastai būdavo kartu ir SS oberabšnito vadas. Tuo tarpu už Reicho ribų SS oberabšnitų nebuvo, tad ten aukštesnieji SS ir policijos vadai su oberabšnitais buvo nesusiję. Tačiau tokių teritorijų aukštesnieji SS ir policijos vadai (*HSSPF*) turėjo po kelis pavaldžius *SS ir policijos vadus* (*SSPF*), kurie veikė kaip padėjėjai.

Egzistavo ir du aukščiausieji SS ir policijos vadai:
* Italijos (1943–1945)
* Ukrainos (1943–1944).
Jie turėjo pavaldžių HSSPF ir SSPF.

SS ir policijos vadai tiesiogiai vadovavo štabams, kurių sudėtyje buvo beveik visų SS šakų atstovų. Paprastai tai būdavo tokios šakos kaip tvarkos policija (*Ordnungspolizei*), gestapas (*Gestapo*), Kaukolės junginys (*[[Totenkopfverbände]]*, valdęs koncentracijos stovyklas), SS saugumo tarnyba () ir kai kurie SS kariuomenės daliniai. Teoriškai SS ir policijos vadas turėjo galią vadovauti bet kuriam jo regione esančiam SS daliniui, tačiau praktiškai SS daliniai būdavo tiesiogiai pavaldūs savo tiesioginiams vadams, tad SS ir policijos vadai turėjo teisę perimti tokių dalinių valdymą tik ypatingais atvejais. 

Aukštesnieji SS ir policijos vadai arba HSSPF bei jiems pavaldūs SS ir policijos vadai (SSPF) buvo vieni įtakingiausių (ir labiausiai bijomų) SS pareigų, kurias sukūrė H. Himleris.

## Karo nusikaltimai
Viena iš blogiausiai pagarsėjusių SS ir policijos vadų funkcijų buvo būti regione veikiančių ainzacgrupių () – daugiausia mirties būrių – vadu. Daugelis SS ir policijos vadų pareigas ėjusių asmenų davė įsakymus nužudyti dešimtis tūkstančių žmonių. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui beveik visi SS ir policijos vadai, tarnavę Lenkijoje ir TSRS, buvo apkaltinti karo nusikaltimais. Nemažai nelaisvėn patekusių SS ir policijos vadų, įsivėlusių į tokius nusikaltimus, nusižudė.
 
SS ir policijos vadai Lenkijoje:
* prižiūrėdavo žydų getus,
* tiesiogiai koordinavo žydų gabenimą į naikinimo stovyklas (padedant SS saugumo vyriausiajai valdybai (RSHA)),
* tiesiogiai vadovavo policijos batalionams ir SD pulkams, kurie prižiūrėdavo tvarką getuose.

## Perkėlimas į SS kariuomenę
1944 ir 1945 m. daug HSSPF Himlerio dėka gavo SS kariuomenės generolų laipsnius. Manoma, kad tai buvo daroma siekiant juos apsaugoti pagal Hagos konvencijas dėl kariavimo taisyklių.. Vienas iš HSSPF, liudijęs Niurnbergo teisme, pareiškė, kad taip buvo siekiama pagal konvenciją suteikti HSSPF teisę saugoti karo belaisvių stovyklas.

## Nuorodos
Leonardas Žitkevičius

**Leonardas Žitkevičius** (1914 m. lapkričio 19 d. Vabalninkas, Biržų apskritis – 1995 m. kovo 6 d. Niujorkas, JAV) – Lietuvos poetas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1938 m. baigė Klaipėdos pedagoginį institutą, 1939–1941 m. studijavo lituanistiką Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete. Kurį laiką mokytojavo, eilėraščius vaikams spausdino „Vyturyje“. 1942–1944 m. Valstybės leidyklos direktorius ir Kauno radiofono literatūros skyriaus redaktorius. Dalyvavo antinacistinėje rezistencijoje, pogrindžio spaudai rašė satyrinius kūrinius apie okupantų piktadarystes, bendradarbiavo laikraštyje „Į Laisvę“.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1947 m. vadovavo Augsburge leisto žurnalo „Žiburiai“ literatūros skyriui. 1947 m. atvykęs į JAV, redagavo laikraštį „Amerika“. 1968–1984 m. dirbo „Darbininko“ redakcijoje, spausdinosi „Pradalgėje“. 

## Bibliografija
* Čyru vyru pavasaris, poezija vaikams, 1935 m.
* Su tėvelio kepure, poezija vaikams, 1938 m.
* Muzikantų brigada, poezija vaikams, 1941 m.
* Nemunėlio šnekos, poezija vaikams, 1945 m.
* Šilkai ir vilkai, satyriniai eilėraščiai, 1950 m.
* Saulutė debesėliuos, poezija vaikams, 1953 m.
* Daiktai ir nuorūkos, satyriniai eilėraščiai, 1954 m.
* Vizijos prie televizijos, satyriniai eilėraščiai, 1957 m.
* Milžinai ir slibinai, satyriniai eilėraščiai, 1984 m.

## Šaltiniai
Armėnija olimpinėse žaidynėse

**[[Armėnija]] [[olimpinės žaidynės|olimpinėse žaidynėse]]** kaip nepriklausoma šalis debiutavo 1994 m. žiemos olimpinėse žaidynėse. Prieš tai Armėnijos sportininkai gynė Tarybų Sąjungos garbę, o 1992 m. dalyvavo kaip mišri kelių buvusių tarybinių šalių jungtinė komanda. Šalies olimpinis tautinis komitetas sukurtas 1990 m., bet oficialiai pripažintas tarptautinio olimpinio komiteto tik 1993 m.

Šalies sportininkai sėkmingiausiai pasirodo jėgos sporto šakose" imtynėse, sunkiojoje atletikoje ir bokse. Iš viso šalis šiose sporto varžybose olimpiadose pelnė devynis medalius. Nepriklausomai Armėnijai istorijoje iš viso atstovavo 104 sportininkai septyniolikoje sporto šakų. Valstybė neturi nei vieno žiemos olimpiados prizininko.

## Medalininkai

## Medaliai pagal sporto šakas

## Šaltiniai
Algimantas Žukas (1944)

**Algimantas Žukas** (1944 m. sausio 3 d. Vilgirdaičiai, Šeduvos valsčius – 2001 m. kovo 23 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1960 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. – Rygos valstybinį universitetą, 1980 m. – Leningrado aukštąją partinę mokyklą.

1963–1972 m. dirbo Lietuvos žvejybos ir prekybos laivyne, įvairiose gamyklose. 1972–1975 m. dienraščio „Tarybinė Klaipėda“ korespondentas, 1975–1978 m. savaitraščio „Lietuvos žvejys“ redaktorius, 1980–1984 m. dienraščio „Tarybinė Klaipėda“ atsakingasis sekretorius, 1984–1990 m. – LKP CK instruktorius. 1990–1994 m. – dienraščio „Respublika“ apžvalgininkas, užsienio naujienų skyriaus redaktorius, 1994–1996 m. dienraščio „Diena“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1996 m. spalio mėn. laikraščio „Lietuvos žinios“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1997–1998 m. vyriausiasis redaktorius.

1985–1990 m. Lietuvos televizijoje vedė laidas „Vyriausybės studija“ ir „Dialogai“, 1995–1996 m. – LNK televizijos laidą „Monitorius“. Nuo 1989 m. – radijo stoties „Laisvė“ korespondentas Lietuvoje. 

## Šaltiniai
Jonas Žilius-Jonila

**Jonas Žilius-Jonila** (*Žilinskas*, 1870 m. spalio 18 d. Jurkšuose, Paežerių valsčius – 1932 m. kovo 2 d. Smiltynėje, palaidotas Kopgalio kapinėse) – Lietuvos rašytojas, kunigas, redaktorius, valstybės veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, Plocko kunigų seminarijoje, 1893 m. baigė Overbriuko (JAV) kunigų seminariją, 1893–1908 m. ir 1916–1921 m. gyveno JAV. 1896–1899 m. redagavo žurnalo tipo leidinį „Tėvynė“, 1900 m. Amerikos lietuvių katalikų apšvietos draugijos „Motinėlė“ vienas steigėjų. 1900 m. vienas Paryžiaus pasaulinės parodos Lietuvos skyriaus organizatorių. 1910–1914 m. studijavo Ciuricho, Berlyno universitetuose. 1917–1919 m. Lietuvių tautos tarybos (JAV) narys, atstovavo JAV lietuviams Paryžiaus taikos konferencijoje. 1925–1926 m. – Klaipėdos krašto gubernatorius.  Lietuvos žemės banko organizatorius.

Kūrinius pradėjo spausdinti 1893 m. Parašė eilėraščių, poemų, dramų, apsakymų, literatūrinių padavimų, publicistikos ir istorinių apybraižų, išvertė A. Mickevičiaus kūrinių. Kūryboje kėlė baltų vienybės, kovos už Tėvynės laisvę idėjas.

## Bibliografija
* *Kražių skerdynė ir jos pasekmės*, 1894 m.
* *Lietuviai Amerikoje*, 1899 m.
* *Gudai ir lietuviai*, 1900 m.
* *Dainų pynės iš gyvenimo dabartinės gadynės*, poezijos rinkinys, 1907 m.
* *Veikalai, veikalėliai ir vertimai eilėmis*, 1912 m., 3 kn.
* *Lietuvos rubežiai*, 1920 m.

|-

## Šaltiniai

## Literatūra
* Jonas Šlekys. *Jonas Žilius*: biografija, visuomeninės veiklos ir kūrybos metmenys. Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2011.
*Rimvydas Butautas. Mūsų šaknys. Biografinė - genealoginė apybraiža. Vilnius: Amžius,1994. ISBN 9986-430-17--8
Antikominterno paktas

**Antikominterno paktas** (, , ) – 1936 m. lapkričio 25 d. nacistinės Vokietijos ir Japonijos imperijos sudarytas antikomunistinis paktas, nukreiptas prieš Komunistų Internacionalą (Kominterną). Jį pasirašė Vokietijos ambasadorius ypatingiems pavedimams Joachimas fon Ribentropas ir Japonijos ambasadorius Vokietijoje Kintomo Mushanokoji. Italija prisijungė 1937 m., tačiau pagal jos prisijungimo sąlygas ji buvo teisiškai pripažinta kaip pirminė signatarė. Ispanija ir Vengrija prisijungė 1939 m. Kitos šalys prisijungė Antrojo pasaulinio karo metais.

Pasirašiusieji japonai tikėjosi, kad Antikominterno paktas faktiškai bus aljansas prieš Sovietų Sąjungą, ir sovietai neabejotinai taip jį suvokė. Taip pat buvo slaptas papildomas protokolas, kuriame buvo nurodyta bendra Vokietijos ir Japonijos politika, specialiai nukreipta prieš Sovietų Sąjungą. Tačiau prie pakto prisijungus fašistinei Italijai ir ypač po Molotovo-Ribentropo pakto suartėjus Vokietijos ir Sovietų Sąjungos santykiams, paktas įgavo vis labiau antivakarietišką ir antibritišką tapatybę.

Po 1939 m. rugpjūčio mėn. dėl Molotovo-Ribentropo pakto Japonija atsiribojo nuo Vokietijos. Po Antikominterno pakto 1940 m. rugsėjo mėn. buvo pasirašytas Trišalis paktas, kuriame pagrindine grėsme buvo įvardytos Jungtinės Amerikos Valstijos, o ne Sovietų Sąjunga, tačiau iki 1941 m. gruodžio mėn. ir šis paktas praktiškai nebeveikė. Vėliau 1941 m. lapkričio mėn. antikominterno paktas buvo atnaujintas, į jį įstojo kelios naujos narės.

## Išnašos
Vincas Žilėnas

**Vincas Žilėnas** (1907 m. gruodžio 31 d. Vaišniūnuose, Linkmenų valsčius, Švenčionių apskritis – 1982 m. spalio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas, žurnalistas, muziejininkas, redaktorius.

## Biografija
1930–1936 m. studijavo istoriją Vilniaus universitete. 1935–1939 m. „Vilniaus žodžio“ vyriausiasis redaktorius, 1938–1939 m. „Lietuvos žinių“ oficialus korespondentas Lenkijoje, 1939–1940 m. „Lietuvos žinių“ generalinis atstovas Vilniuje. 1940–1946 m. dirbo administracinį darbą. 1947–1952 m. Etnografijos muziejaus, 1952–1973 m. Istorijos ir etnografijos muziejaus direktorius. 1973–1982 m. Mokslo muziejaus Vilniuje direktorius.

Paskelbė straipsnių iš Lietuvos istorijos, mokslotyros, muziejininkystės. 1965 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vinco Žilėno 1957 m. ekspedicijos dienoraštis. Šiaurės Atėnai, 2010-05-07
* Vinco Žilėno 1957 m. ekspedicijos dienoraštis. Pabaiga. Šiaurės Atėnai, 2010-05-14
Edmundas Žiauberis

**Edmundas Žiauberis** (1932 m. kovo 11 d. Kražiuose, Raseinių apskritis – 1985 m. gruodžio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas grafikas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Mokėsi Kražių vidurinėje mokykloje ir kartu dirbo miestelio bibliotekoje. Nuo 1951 m. gyveno Vilniuje. 1956–1969 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“ bendradarbis. 1957 m. baigė LSSR dailės institutą. 1969–1985 m. žurnalo „Genys“ meninis redaktorius. Bendradarbiaudavo Kelmės rajono laikraštyje „Komunistinis žodis“, „Tiesoje“.

Nuo 1957 m. dalyvavo šalies ir tarptautinėse dailės parodose. Iliustravo ir apipavidalino apie 80 knygų, iš jų nemažai leidinių vaikams ir jaunimui; sukūrė estampų-kompozicijų, portretų, peizažų, nupiešė portretinių šaržų, aktualios tematikos piešinių periodinei spaudai. Kūrybai būdinga racionali kompozicija, realios detalės, apibendrintos, ritmiškos formos, kai kada lyriškas tikrovės traktavimas.

## Įvertinimas
* 1982 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

## Šaltiniai

## Literatūra
* D. Liandsbergaitė. Ištikimas lietuvių liaudies grafikai // Pergalė, 1983 m., Nr. 9. – 182–183 p.
* Jautriai mylėjęs Kražius ir Kelmę…: apie grafiką ir knygų iliustratorių Edmundą Žiauberį (sud. Idalija Stankienė). – Kelmė: Žemaitės viešoji biblioteka, 2002. – 14 p.: iliustr.
Gabrielius Žemkalnis-Landsbergis

**Gabrielius Žemkalnis-Landsbergis** (1929 m. sausio 31 d. Kaune – 2017 m. gruodžio 10 d. Melburne) – Australijos lietuvių radijo ir spaudos darbuotojas.

## Biografija
Tėvas inžinierius architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis, motina kalbininko Jono Jablonskio duktė Ona, brolis Vytautas Landsbergis.

Mokėsi „Aušros“ berniukų gimnazijoje Kaune, Vokietijoje baigė Eichšteto-Rebdorfo lietuvių gimnaziją. 1944 m. su Voldemaru Adamkavičiumi ir Liūtu Griniumi leido ir redagavo pogrindinį laikraštį „Jaunime, budėk!“ Buvo gestapo areštuotas ir iki 1945 m. kalintas Vokietijoje. Apie savo išgyvenimus aprašė atsiminimuose "Lietuviai Gestapo kalėjimuose", kurie 1946 m. buvo dalimis spausdinami Augsburge (Vokietijoje) leistame lietuvių laikraštyje "Žiburiai". Iki 1948 m. gyvendamas Vokietijoje bendradarbiavo lietuviškuose laikraščiuose.

1948 m. išvyko į Australiją. Australijos lietuvių kultūros fondo vienas steigėjų. Paskelbė rašinių vietos lietuvių laikraščiuose „Australijos lietuvis“, „Mūsų pastogė“, „Tėviškės aidai“, „Baltic News“, kitur leidžiamuose lietuvių leidiniuose „Europos lietuvis“, „Tėviškės žiburiai“, „Pasaulio lietuvis“, „Lietuvos aidas“, „Lithuanian Weekly“.

1974 m. su kitais Melburno radijo stotyje „3ZZ“ pradėjo rengti lietuviškas laidas, buvo jų prodiuseris, pranešėjas. Nuo 1975 m. Australijos SBS radijo lietuviškų laidų rengėjas; 1979–1994 m. jų vadovas. Priklausė Australijos žurnalistų sąjungai. 1998–2009 m. Australijos lietuvių bendruomenės atstovas Lietuvoje.

Gabrieliaus Žemkalnio-Landsbergio ir jo žmonos Danutės Landsbergienės palaikai, parvežti iš Australijos, 2019 m. rugpjūčio 3 d. perlaidoti Kaune, Petrašiūnų kapinėse.

## Šaltiniai
Henrikas Žemelis

**Henrikas Žemelis** (1913 m. balandžio 8 d. Liepoja – 2000 m. lapkričio 12 d. Elkhornas, JAV) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė Kauno karo mokyklą, Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę. Priklausė Romuvos korporacijai ir suredagavo jos 10-mečiui skirtą leidinį. Vokiečių okupacijos metais dalyvavo rezistencijoje, kalintas koncentracijos stovykloje.

1947-1949 m. redagavo Memingeno (Vokietija) stovyklose leistus leidinius „Laisvoji Lietuva“ „Mintis“, „Vytis“. 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Ročesteryje (Niujorko valstija), dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje, vienas „Radijo klubo“ organizatorių. Nuo 1965 m. vadovavo „Margučio radijo“ programai, nuo 1968 m. – mėnraščio „Akiračiai“ vienas steigėjų ir redakcijos kolektyvo narys, rengė lietuvių spaudos apžvalgas. 

## Bibliografija
* Okupantų replėse, Mintis, 1947 m.

## Šaltiniai
Vytautas Žemaitis (1944)

**Vytautas Žemaitis** (g. 1944 m. vasario 18 d. Kelpučiuose, Ignalinos valsčius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1970 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę. 1965–1970 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ skyriaus vedėjas, 1970–1971 m. – žurnalo „Jaunimo gretos“ skyriaus redaktorius. Nuo 1971 m. – žurnalo „Švyturys“ skyriaus vedėjas, nuo 1988 m. – vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašė ekonomikos, socialinėmis, taip pat sporto temomis. Nuo 1990 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto literatūrinio redagavimo kurso dėstytojas. 

## Bibliografija
* *Krepšininkas Modestas Paulauskas*, 1978 m.; 1985 m. rusų kalba.
* *Metai ir akimirkos*, su kitais, 1982 m.
* *Vaikystės ieškojimas*, 1984 m.
* *Autostrada E*, su kitais, 1987 m.

## Įvertinimas
* 1989 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

## Šaltiniai
Petras Želvys

**Petras Želvys** (g. 1925 m. spalio 8 d. Šiluvoje) – Lietuvos mokytojas, žurnalistas, redaktorius, vertėjas.

## Biografija
1946–1949 m. studijavo Kauno universitete. 1956 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultetą.

1949–1950 m. Šiluvos vidurinės mokyklos, 1950–1951 m. Tytuvėnų vidurinės mokyklos direktorius, iki 1954 m. mokytojas. 1954 m. pradėjo dirbti laikraščio „Tarybinis mokytojas“ redakcijoje; 1965–1987 m. šio laikraščio redaktorius. Nuo 1987 m. dirbo Lietuvos kultūros fonde, nuo 1992 m. – žurnalo „Rankas aukštyn!“ redakcijoje.

Daugiausia rašė įvairiais pedagogikos klausimais. Parašė apybraižų, kurios išleistos rinkiniais. Išvertė grožinės literatūros kūrinių. 

## Bibliografija
* *Pedagoginio darbo meistrai*, 1959 m.
* *Garantuoju asmeniu ir gyvybe*, 1971 m., rusų kalba 1982 m.
* *Esu pasiryžęs*, 1972 m.
* *Netylėsiu!*, Vaga, 1977 m.
* *Pušys pražydo raudonai*, Šviesa, 1986 m.
* *Santykių sūkuriuose*, tikrovės etiudai, Žygimantų spaustuvė, 2004 m. ISBN 9955-509-11-2

**Vertimai:**
* Hermanas Melvilis. *Mobis Dikas*, Alka, 1971 m.

## Įvertinimas
1970 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

## Šaltiniai
Alagoinjasas

**Alagoinjasas** () – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, 108 km į šiaurę nuo Salvadoro. Pro miestą eina keliai BR 101 (Turosas-San Žozė do Nortė) ir BR 110 (Areja Branka-Katu).

Odos, tabako pramonė. Prekyba bananais, citrusiniais vaisiais, manijoku, pieno produktais, mediena. Apylinkėse kasamos akmens anglys.

## Istorija

Alagoinjasui suteiktos miesto teisės 1880 m.

## Šaltiniai
Bridų apylinkė

**Bridų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.

## Istorija

1940 m. vasarą panaikinta Bridų seniūnija ir po 1940 m. lapkričio 12 d., LKP CK patvirtinus LTSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaką dėl vykdomųjų komitetų sudarymo įkurta Bridų apylinkės taryba. Pirmuoju naujos tarybos pirmininku tapo jaunuolis Jonas Gegeckas, kilęs iš neturtingos šeimos, iki tol dirbęs geležinkelyje darbininku, netekęs vienos rankos. Tai buvo linksmas, draugiškas jaunuolis. Jis susižavėjo siūlomu nauju gyvenimu, įstojo į komjaunimą. Prasidėjus karui su Vokietija, iš pareigų pasitraukė, dirbo mokyklos sargu, politika nebesidomėjo, tarybų valdžia nusivylė. Vengė bendrauti su žmonėmis, vakarais valė ir kūreno mokyklą. Tačiau 1943 m. buvo suimtas ir žuvo Šiaulių kalėjime.

Vokiečių okupacijos metais apylinkės vėl tapo seniūnijomis. Pasibaigus karui, seniūnija vėl pervadinta į apylinkės tarybą. 1949 m. apylinkė buvo Šiaulių valsčiuje, 1950 m. ji priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Vinkšnėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Bridų apylinkė prijungta prie Ginkūnų apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Pirmyn“ kolūkis ir Ginkūnų tarybinio ūkio Smilgių skyrius  || 
|-
| 1959-02-01  || 81,8 || || „Pirmyn“ kolūkis, Ginkūnų tarybinio ūkio Smilgių skyrius  || 10 kaimų, 1 vienkiemis, 1 glžk. stotis
|}

## Vadovai

Apylinkės pirmininkai:
* 1944–1953 m. – Sutkūnų kaimo ūkininkas Jonas Šantaris,
* 1953 m. – Mykolas Dambrauskas,
* 1954–1957 m. – Kazys Gylys,
* 1957–1959 m. – Anelė Paulauskaitė,
* 1959 m. – Jonas Masandukas,
* 1960 m. – keletą mėnesių Emilija Žemelytė-Ratkienė,
* 1960–1962 m. – Aleksas Riškus,
* 1962 m. nuo birželio 1 d. iki gruodžio 20 d. – Justinas Lietuvininkas,
* 1962 m. pirmininke išrinkta V. Stankūnaitė, bet netrukus Bridų apylinkė prijungta prie Ginkūnų apylinkės.

## Šaltiniai
Bridų seniūnija

**Bridų seniūnija** buvo šiaurės Lietuvoje. Centras – Bridai.

## Istorija

1920 m. Lietuvoje įsteigus seniūnijas, Bridų seniūnu išrinktas Smilgių kaimo ūkininkas Pranas Petrauskas, sekretoriumi – Bridų kaimo ūkininkas Mykolas Dambrauskas.

1940 m. vasarą seniūnija panaikinta ir įkurta Bridų apylinkės taryba. Vokiečių okupacijos metais seniūnu dirbo Bridų kaimo ūkininkas Petras Abromas, palankus vokiečių režimui. Po karo, vengdamas trėmimų, slapstėsi ir trėmimų išvengė. Žmona su vaikais buvo ištremta į Sibirą. Petras Abromas apsigyveno Rozalime, dirbo pagalbinius darbus, įprato prie degtinės. Grįžusi iš Sibiro žmona jo nebepriėmė. Jis taip ir mirė svetimame miestelyje visų apleistas. 

Pasibaigus karui, 1944 m. seniūnija vėl performuota į Bridų apylinkės tarybą .

## Išnašos