Lygnugariškiai

**Lygnugariškiai** – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Kartenos ir 3 km į šiaurės vakarus nuo Kalniškių, abipus Alanto. Teritorijos plotas – 87,07 ha.

## Etimologija

Tai asmenvardinis vietovardis, kilęs iš pirmojo naujakurio Lygnugario pavardės daugiskaitos formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas , , . Vietos gyventojai vardą tarmiškai taria: , rečiau – .

Vietovė seniau neoficialiai vadinta Smarglynu, Smurglynu (), vėliau – Šileikynu, Šileikinu (). Pirmojo neoficialaus vietovardžio kilmė nežinoma, o antrasis kilo nuo palivarko nuomininko bajoro Šileikos pavardės.

## Geografija

Centrinę kaimo dalį kerta Alantas, šiaurės rytinę – Karkluojė, o rytiniu pakraščiu teka Juodupis. Nuo Bumbulių miško pietvakarine dalimi vingiuoja dar vienas Alanto intakas, vadintas Lazdupiu (), kitaip – Upeliu (). Pietiniu pakraščiu praeina kelias .

Didžiąją teritorijos dalį užima brandūs miškai ir jaunuolynai. Vakarinėje dalyje auga Eglynėlio, o rytiniame pakraštyje – Domarko miškas. Dirbamos žemės yra per 20 ha. Kaimą juosia Gaudučių, Kupšių, Lubių, Kalniškių ir Vėlaičių žemės.

## Istorija

Kaimas susiformavo XVIII a. II pusėje Alanto upės kairiajame krante plytėjusioje plėšininėje Kartenos dvaro bendrųjų ganyklų ir miško žemėje.

XIX a. pr. buvo 2, 1846 m. – 8 dūmai. Už išsinuomotą žemę žemdirbiai mokėjo Kartenos dvarui činšą, atlikinėjo įvairias prievoles. Dvasiniu kaimiečių gyvenimu rūpinosi Kartenos parapijos dvasininkai.

Per baudžiavos panaikinimo reformą išbaudžiavinti žemdirbiai buvo priskirti Kartenos valsčiaus valstiečių luomui ir gavo teisę išsipirkti iš dvaro dirbamą žemę. Dvarui likusiai žemei administruoti dvarininkai Pliateriai pastatė palivarką, kuris pavaldus buvo Adomo Pliaterio įkurtam Kartenos dvaro Gaudučių palivarkui.

1916–1921 m. kaime gyveno valstiečių Leonardo Drakšo, Ignaco Šlyžiaus, Kazimiero ir Antano Pocių, Jono Beržonskio, o palivarke – kumečių Kazimiero Budrio ir Kazimiero Baltuonio šeimos. Jonas Beržonskis buvo Gediminaičių Beržanskių giminės palikuonis.

1923 m. buvo 5 ūkiai. Per Lietuvos žemės reformą palivarkas iš Sofijos Pliaterytės-Vieliopolskos nusavintas, 1923–1931 m. išparceliuotas, o žemė prijungta prie kaimo, kuris neoficialiai vadintas Šileikinu.

Tarpukariu Lygnugariškiuose gyveno Kazimiero Pociaus, Jono Beržonskio, Edvardo Pryžginto, Kazimiero Kniūkštos, Prano Šlyžiaus, Jono Drakšo šeimos, Konstantinas Jazdauskis, Steponas Kazlauskas, nuo 1933 m. dirbęs mechaniku ir budėtoju Stonaičių vandens elektrinėje. Jono Drakšo žmona, atitekėjusi iš Suvalkijos, buvo kaimo siuvėja. Kaimo ūkininkai valdė nedidelius, vidutiniškai 8–14 ha dydžio žemės sklypus.

1949 m. dauguma valstiečių ūkių buvo priversta jungtis prie Eitučių kolūkio, apėmusio dar kaimynystėje esančius Eitučius ir Kupšius. Individualius valstiečių ūkius išsaugojo Edvardas Prižgintas (8,37 ha), Kazys Jazdauskas (8,05 ha) ir Vladas Slyžius (12,76 ha). V. Slyžius 1950 m. buvo priverstas įstoti į kolūkį, kurio valdyba asmeniniam kolūkiečio sodybiniam sklypui paliko 60 arų (54 arus arimui, po 2 arus sodybai, sodui ir daržui) žemės.

Sovietmečio melioracija ir kolūkių ariamos žemės laukų plėtra kaimą sunaikino. Jame nuo 2001 m. gyventojų neliko, o paskutinis iš Lygnugariškių kilęs Antanas Prižgintas mirė 2008 m.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* 1917 m. gimė **Edvardas Prižgintas**, partizanų rėmėjas, ryšininkas, nuo 1948 m. Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanas *Garsas*. Žuvo 1948 m. rugpjūčio 10 d. miške prie Balsiškių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Irena Šeškevičienė. Gyvenimas prie raistų ir akivarų. – Pajūrio naujienos. – 2009 m. spalio 16 d.
* Lietuvos žemės vardynas. Žemės vardai Lygnugariškių kaimo Kartenos valsčiaus Kretingos apskrities.  – 1937 m. – Lietuvių kalbos institutas
* [[Julius Kanarskas]. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Pajūrio naujienos. – 2023 m. rugsėjo 22 d.]
* [[Julius Kanarskas]. Lygnugariškiai, vadinti dar Šileikynu ir Smarglynu. – Vakarų ekspresas. – 2023 m. rugsėjo 30 d.]