Vecpilio valsčius

**Vecpilio valsčius** () – viena iš Pietų Kuršo savivaldybės administracinių teritorijų Latvijos pietvakariuose, į rytus nuo Liepojos. Plotas 80,07 km², 383 gyventojai (2025 m.). Administracinis centras – Vecpilis.

2025 m. duomenimis, veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, svečių namai. Iki 2010 m. veikė pagrindinė mokykla. Vecpilyje stovi katalikų bažnyčia, Dižilmajoje – liuteronų, abi valstybinės reikšmės kultūros paminklai. Kiti kultūros paminklai: valstybinės reikšmės – Vecpilio piliakalnis, Ilmajos senkapiai ir Dižilmajos senkapiai; regioninės reikšmės – Dižlanių alkakalnis ir Kupšių-Kiegelniekų alkakalnis. 

## Istorija
XII a. pabaigoje dabartinio valsčiaus teritorija buvo kuršių Piemarės žemėje. XIII a. ją užėmė Livonijos ordinas. 1253 m. minima Lindalė (dabar Vecpilis), kurioje stovėjusi kuršių pilis.

Dabartinis valsčius susiformavo apie 1890 m., sujungus Vecpilio, Lanių, Struokių, Lekšių ir Ilmajos dvarų žemes. 1935 m. buvo 97,3 km² ploto, turėjo 47,6 km² ariamos žemės, 14,1 km² pievų, 4,6 km² ganyklų, 5,0 km² miško ir 0,9 km² pelkių. Valsčiuje buvo 319 valstiečių ūkių, auginti rugiai, kviečiai, miežiai, avižos, bulvės, dobilai ir kitos pašarinės žolės, veikė vandens ir vėjo malūnai, pieninė, 6 maisto prekių parduotuvės, kalkių degykla, plytinė, dvi neįgaliųjų prieglaudos.

1945 m. Vecpilio valsčiuje įkurtos Vecpilio ir Struokių apylinkės, o pats valsčius 1945 m. panaikintas. 1954 m. abi apylinkės sujungtos į vieną – Vecpilio. 1958 m. apsikeista teritorijomis su Aizputės apylinke, 1968 m. dalis Vecpilio apylinkės atiduota Kalvenės apylinkei. Sovietmečiu veikė pieno nugriebimo punktas, mechaninės dirbtuvės, girininkija, miško ruošos punktas, du felčerių ir akušerių punktai. 1990 m. apylinkė pertvarkyta į valsčių. Po XX a. administracinių teritorinių reformų dabartinis valsčius kiek sumažėjo – tarpukariu buvusio valsčiaus šiaurinė dalis atiteko Aizputės valsčiui. Iki Antrojo pasaulinio karo valsčius priklausė Gruobinios (iki 1920 m.) ir Liepojos apskričiai, 1990–2009 m. Liepojos rajonui, 2009–2021 m. Durbės savivaldybei.

## Geografija

Ribojasi su Pietų Kuršo savivaldybės Dunalkos, Aizputės, Kalvenės, Bunkos ir Durbės valsčiais. Valsčiaus teritorija yra Vakarų Kuršo aukštumos Bandavos kalvyne. Paviršius kalvotas, pietrytiniame kampe iškyla virš 105 m., vidurinėje dalyje – iki 97,8 m virš jūros lygio (Kykyzerio kalnas). Šiaurinę dalį kerta plati, 25 m gylio Durbės–Vartajos slėnio Laniupės atšaka. Čia, Dunalkos valsčiaus paribyje, yra žemiausias valsčiaus taškas – 23,4 m (Laniupės vandens lygis). Valsčiumi teka Laniupė su Rasūte (Sakos baseinas) ir Plūgiupytė, arba Dubliupė (Bartuvos baseinas). Dubumose tarp kalvų telkšo tvenkiniai: Typoras, Leiporas, Balinių, Taurinių, Remesų, Apšių, Pirties, Dylanka, Kiupis ir kiti. Yra nedidelių pelkių. Šiaurės rytuose ir pietryčiuose plyti miškų masyvai. Miškai užima apie 35 % valsčiaus teritorijos, krūmynai – apie 3 %, pelkės – apie 3 % (2002 m. duomenys). Nedidelė Laniupės slėnio dalis valsčiaus vakariniame pakraštyje patenka į Durbės ežero pievų gamtos draustinio teritoriją.

Valsčių kerta Jelgavos–Liepojos geležinkelis ir Rygos–Liepojos plentas (A9), veikia Ilmajos geležinkelio stotis. Iš Ilmajos eina regioninės reikšmės kelias (P114) į Skuodą.

## Gyventojai
1935 m. valsčiuje gyveno 1812 žmonių, iš jų 95,0 % latvių, 1,4 % vokiečių, 0,8 % rusų. 1941 m. sovietų valdžia į tremtį išsiuntė 8, 1949 m. – 123 gyventojus. 2000 m. valsčiuje buvo 614 gyventojų, iš jų 91,2 % latvių, 6,0 % lietuvių, 1,2 % rusų, 1,0 % lenkų, 0,5 % ukrainiečių.

Didžiausios gyvenvietės – Vecpilis (171 gyv., 2025 m.), Dižilmaja, Lekšiai, Mazilmaja, Dižstruokiai, Mazstruokiai, Mazlaniai.

## Šaltiniai