open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pūstelninkai (reikšmės)

**Pūstelninkais** vadinami kaimai:

* Jonavos rajone;
* Kėdainių rajone;
* Kupiškio rajone;
* Vilkaviškio rajone;
* Vilniaus rajone.
Mikronezijos Federacinių Valstijų prezidentas

**Mikronezijos Federacinių Valstijų prezidentas** renkamas kas ketverius metus, pareigas pradeda eiti rinkimų metų gegužės 11 d. Dabartinis prezidentas yra Wesley Simina, pradėjęs eiti pareigas 2023 m.

## Mikronezijos prezidentų sąrašas

## Šaltiniai
Edmundas Emilijonas Frykas

**Edmundas Emilijonas Frykas** (1840 m. spalio 15 d. Gardino gubernija – apie 1920 m. Kaunas) – Lietuvos inžinierius, architektas.

## Biografija

Gimė Gardino gubernijoje, baigė Slucko gimnaziją. 1857–1863 m. mokėsi Sankt Peterburgo statybos mokykloje (civilinių inžinierių institute). Paskirtas į Permės statybos ir kelių komisiją 1870–1890 m. dirbo Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ruožo priežiūros viršininku, 1895–1899 m. – Vitebsko gubernijos inžinierius.

Nuo 1875 m. (su pertraukomis) gyveno Kaune, vertėsi privačia architekto praktika.

Sūnus Edmundas Alfonsas Frykas taip pat buvo architektas.

## Projektai

Pagal jo projektus pastatyta:
* Antroji Liepojos–Romnų geležinkelio linija Lentvaris–Kaunas, 1879 m.
* Kaišiadorių geležinkelio stoties vandentiekio pastatai, 1883 m.
* Kauno arklinis tramvajus, 1891 m.
* Kauno elektrinė, 1900 m., neišlikusi
* S. Hlaskos rūmai Stanislavovo dvare prie Polocko, 1904 m.
* Prižiūrėjo Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčios statybą, 1902–1909 m., architektas Vaclovas Michnevičius.

## Šaltiniai
Pūstelninkai (Vilkaviškis)

**Pūstelninkai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, prie kelio .

## Istorija

Nuo XIX a. iki 1914 m. kaimas buvo Lešnictvo valsčiaus centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė rašytojas Pranas Mašiotas (1863–1940).

## Šaltiniai
Pabalčiai

**Pabalčiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, kairiajame Balčios krante. 2 km į šiaurės vakarus nuo kaimo irgi kairiajame Balčios krante stūkso Pabalčio piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Milžavėnai

**Milžavėnai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių. 1 km į pietvakarius nuo Milžavėnų stūkso Pabalčio piliakalnis.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs nuo istorinės Milžavos žemės.

## Istorija

1595 m. minimas nedidelis Milžavėnų dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Milviečiai

**Milviečiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante. Į šiaurės rytus nuo kaimo stūkso Pabalčio piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Medekšinė

**Medekšinė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Nemakščių, dešiniajame Šešuvies krante.

Iki XX a. vid. vadinta Viduklės Medekša.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Fuldos aktas

**Fuldos aktas** – du 1946 m. ir 1947 m. Mažosios Lietuvos tarybos pareiškimai, paskelbti Fuldoje (Heseno žemė, tuomet Vakarų Vokietijos amerikiečių okupacinė zona).

## Pirmasis aktas
1946 m. lapkričio mėn. Vokietijoje atsikūrusi taryba pirmuoju aktu paskelbė Mažosios Lietuvos deklaraciją: 1919 m. Versalio taikos sutartimi tik iš dalies buvo patenkinti mažlietuvių reikalavimai – prie Lietuvos valstybės prijungtas tik Klaipėdos kraštas, už jos ribų liko Mažosios Lietuvos pagrindinė dalis – Karaliaučiaus kraštas. Reikalaujama TSRS administruojamą Karaliaučiaus kraštą prijungti prie atkurtos Lietuvos valstybės. Šis aktas, kaip Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto memorandumo priedas, 1949 m. buvo įteiktas Didžiosios Britanijos, Prancūzijos vyriausybėms ir JAV Valstybės departamentui.

## Antrasis aktas
1947 m. sausio 15 d. antruoju aktu „Mažosios Lietuvos lietuvių protestas“ mažlietuviai protestuoja dėl to, kad jų tėvynę Mažąją Lietuvą kolonizuoja rusai bei rusakalbiai. Prašoma Mažąją Lietuvą iki bus įgyvendintas reikalavimas sujungti su nepriklausoma Lietuvos valstybe pavesti valdyti Jungtinių Tautų komisijai. Aktą pasirašė Valteris Didžys. 

## Šaltiniai
Pabalčių piliakalnis

**Pabalčio piliakalnis** – piliakalnis stūksantis kairiajame Balčios krante, 5 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, į rytus nuo piliakalnio praeina kelias Nemakščiai – Jauniškė.

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte. Piliakalnio aikštelė trikampė, orientuota rytų vakarų kryptimi, 22 m ilgio ir 26 m pločio rytiniame gale. Čia supiltas 60 m ilgio, 4 m aukščio (išlikęs tik šiaurės rytiniame krašte), 14 m pločio lanko formos pylimas. Rytiniame piliakalnio šlaite, 4 m aukščiau papėdės yra 7,5 m pločio pusmėnulio formos terasa. Rytinėje kalvos pašlaitėje iškastas 8 m pločio ir metro gylio lanko formos griovys. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.

Į rytus ir į šiaurę nuo piliakalnio yra papilys. Jo 30 m ilgio ir 80 m pločio aikštelė orientuota rytų vakarų kryptimi. Jos pietinis kraštas 2 m stačiu šlaitu leidžiasi į 11 m pločio ir 70 cm gylio griovį.

Į rytus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako. Aikštelėje buvo rasta sukamųjų girnų pusė, pjautuvas ir kitų radinių.

Piliakalnyje stovėjo Milžavos pilis, kuri 1385–1386 m. minima kaip piliavietė.

## Nuorodos
* Pabalčių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Pužų piliakalnis

**Pužų piliakalnis** – piliakalnis stūksantis kairiajame Balčios krante santakoje su Skersinuku, 2 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, Pužų kaimo teritorijoje.

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, aikštelė trikampė, pailga pietvakarių šiaurės rytų kryptimi, 20 m ilgio, 19 m pločio šiaurės rytuose. Čia jos krašte supiltas 19 m ilgio, 1,5 m aukščio ir 11 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 26 m ilgio, 5 m pločio ir metro gylio griovį.

## Nuorodos
* Pužų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Fiurstenvaldės kapinynas

**Fiurstenvaldės kapinynas** – prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, Karaliaučiaus apskritis, tarp Neitkaimio ir Fiurstenvaldės (, nuo 1938 m. *Fürstenwalde*, nuo 1946 m. , Gurjevsko rajonas, Kaliningrado sritis). 

## Tyrimai
1868 m. kasinėjo A. Henšė. Ištyrė kelis kapus, viename iš jų buvo palaidoti du mirusieji ir du žirgai. 1877 tyrinėjo Otas Tišleris, 1902 m. – Emilis Holakas, 1923-1933 m. muziejaus „Prussia“ darbuotojai. 

Rasta I a. - IV a. ir XI a. - XII a. mirusiųjų ir žirgų kapų. I-IV a. mirusieji laidoti nedeginti ir sudeginti, su urnomis ir be jų, su gausiomis įkapėmis; kai kurių kapų viršus apdėtas akmenimis. Rasta ietigalių, kirvių, peilių, diržo sagčių, apyrankių, akinių, profiliuotų ir žieduotųjų segių, žiedų, antkaklė trimitiniais galais, stiklo karolių, drožtuvas, molinis verpstukas, Romos monetų: Trajano (98-117 m.), Faustinos I (141 m.), Faustinos II (175 m.), Domiciano ir Septimijaus Severo (193-211 m.). Žirgų kapuose rasta kamanų ir žąslų. Greta XI-XII a. sudegintų mirusiųjų kapų buvo nedegintų žirgų su puošniomis kamanomis kapų. Kapinyne surinkta pavienių VI a. dirbinių, tarp jų – lankinė segė kryžine kojele.

## Šaltiniai
Baltrakis

**Baltrakis** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Šunskų. Pastatytas paminklas G. Landsbergiui-Žemkalniui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šūkliai

**Šūkliai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Klausučių, Šeimenos kairiajame krante. Išliko didelis buvusio dvaro parkas.

## Istorija

Pirmąkart Šūklių vardas paminimas 1595 m. ATR valdovo Zigmanto Vazos privilegijoje Jonui Vyšniauskui ir jo žmonai Galinai Bankovskai.

Vos 3 km į vakarus nuo Žaliosios gyvenvietės, Širvintos ir Šeimenos santakoje, 9 ha sulaukėjusiame parke stovi Šūklių dvaro sodybos pastatai. Legendos byloja, kad rūmai iškilo senoje kryžiuočių piliavietėje.

XVII a. Šūkliai priklausė Kauno pavieto Alvito seniūnijai. 1694 m. dvare įvykdyta inventorizacija. 1827 m. Šūklių dvare gyveno 410 gyventojų. XIX a. viduryje savininko Viktoro Gauronskio iniciatyva iškilo ponų rūmai (apleisti tebestovi iki šiol). Aplink suvešėjo angliško stiliaus parkas su kuklias gėlynais. Paskutinysis Šūklių dvaro savininkas Viktoro sūnus Stanislavas (1860–1942) valdė 1115 margų žemės (1868 m. duomenys). Jo žmona kunigaikštytė Helena Liubomirskytė–Gauronskienė (1870–1950) įsteigė vaikų prieglaudą, kurioje veikė ir slapta daraktoriška mokykla.

Jųjų sūnus Janas Gavronskis (1892–1983) užaugęs tapo lenkų rašytoju ir diplomatu. Buvo vedęs žinomo italų dienraščio „La Stampa“ įkūrėjo dukterį Lučianą Frazati (1902–2007), abu Antrojo pasaulinio karo metais dalyvavo Antinaciniame pasipriešinime. Šeima užaugino Jasių Gavronskį (g. 1936), Italijai atstovavusį europarlamentarą.

Po Pirmojo pasaulinio karo Šūkliai įėjo į Nepriklausomos Lietuvos sudėtį. 1923 m. rugsėjo 17 d. surašymo duomenimis kaimas buvo pati didžiausia, 3678 gyv. turinčio, Žaliosios valsčiaus vietovė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Gintautas Iešmantas (1930–2016) – žurnalistas, rašytojas, politinis kalinys.

## Šaltiniai

* Šūklių dvaras // etnografija.vilkaviskis.lt 
* Algirdas Žalnierius. ''Šūklių dvarvietė''
* Šūklių dvaras pagal „Dvylika kėdžių“ 
* Miestai ir architektūra: Šūklių dvaras
* Šūklių medžiotojų būrėlio svetainė
Rūda (reikšmės)

Žodis **rūda** reiškia:

* rūda – mineralinė žaliava metalams išgauti. Pvz.:
** geležies rūda
** polimetalų rūda
* kaimai Lietuvoje:
** Rūda – Lazdijų rajone;
** Rūda – Prienų rajone;
** Rūda – Vilkaviškio rajone.

Sudėtiniai terminai:
* Gavrichų Rūda – kaimas Lenkijoje;
* Kazlų Rūda – miestas Lietuvoje;
* Sena Rūda – kaimas;
* Višakio Rūda – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje.
Eduardas Gabnys

**Eduardas Gabnys** (g. 1952 m. kovo 17 d. Panevėžyje) – Lietuvos akordeonininkas, pedagogas.

## Biografija
Baigė J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą. 1976 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Baikos klasę. 1982–1986 m. studijavo Kijevo konservatorijos asistentūros stažuotėje.

1974–1979 m. Vilniaus J. Tallat Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokyklos, nuo 1977 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, nuo 1994 m. prorektorius, nuo 2005 m. rektorius. Nuo 1998 m. profesorius.

## Kūryba
Nuo 1978 m. koncertuoja su akordeonininku G. Savkovu. Vienas ir su G. Savkovu gastroliavo Europos šalyse, JAV, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, dalyvavo tarptautiniuose konkursuose (1989 m. Vokietijoje laimėjo II vietą). Su G. Savkovu sudarė (ir instrumentavo) kūrinių rinkinių akordeonų duetui, parengė kitų leidinių Lietuvos ir Italijos leidykloms. Tarptautinių seminarų Slovakijoje, Latvijoje, atvirų pamokų Didžiojoje Britanijoje, Rusijoje vadovas. Lietuvos ir Baltijos šalių akordeonininkų draugijų, tarptautinių akordeono muzikos festivalių Vilniuje meno vadovas, žiuri pirmininkas.

## Šaltiniai
Šapalai

**Šapalais** vadinama:

* žuvys:
** amerikiniai šapalai;
** didžiasnukiai šapalai;
** europinis šapalas;
** ežeriniai šapalai;
** jūriniai šapalai;
** kietagalviai šapalai;
** liepsnotieji šapalai;
** margieji amerikiniai šapalai;
** odašoniai šapalai;
** raguotieji šapalai;
** šapalai rubuiliai;
** ūsuotieji šapalai;
* kaimai:
** Kupiškio rajone;
** Rokiškio rajone;
** Vilkaviškio rajone.
Šapalai (Vilkaviškis)

**Šapalai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, greta kelio . Stūkso Šapalų piliakalnis (arba Rementiškių piliakalnis). Yra Prano Stanaičio tiltas per Šešupę.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Misviečiai

**Misviečiai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio, prie Brideikio upelio. Stūkso Misviečių piliakalnis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Skališkės

**Skališkės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Buivydžių. Kaimas įsikūręs Neries kairiajame krante, priešais Liucionis, miškuose. Šalimais praeina Vilniaus–Turmanto geležinkelis (stotelė Skersabaliuose, 1,6 km). Kitame krante stūkso Skališkių uola ir šaltinis. Yra žvyro telkinys.

## Etimologija

Skališkių pavadinimas (*Скалишки, Сколишки*) kilo nuo savo gydančiu vandeniu garsėjančios Skališkių uolos, vietinių tiesiog vadinamos *skala* („uola“).

## Istorija

Tarybiniais metais Skališkėse ir apylinkėse vasarnamius statėsi vilniečiai, atvykėliai iš Rusijos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Maseliškės

**Maseliškės** (seniau ***Masališkės***) – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurėje, 4 km į šiaurę nuo Glitiškių, prie kelio . Šiauriniu pakraščiu teka Akmenos upelis. Kaime stovi medinė Akmenos sentikių cerkvė (pati Akmena yra kiek šiauriau, kitapus upelio). Maseliškių sentikių kapinės yra prie dabartinio Santakos kaimo. Kaimo pietinėje dalyje stūkso Maseliškių akmuo su ženklais.

## Istorija

Maseliškių sentikių parapija buvo įkurta XIX a. viduryje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikulionys

**Mikulionys** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Stūkso Mikulionių akmuo su ženklais.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bareikiškės

**Bareikiškės** (anksčiau ***Boreikiai***) – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio , 14 km nuo Vilniaus. Veikia biblioteka. Išlikęs poeto V. Sirokomlės namas-muziejus, atminimo paminklas (stalas ir girnų akmuo).

## Istorija

Sovietmečiu kaime veikė mokykla.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime išlikęs namas, kuriame gyveno poetas Vladislovas Sirokomlė (1823–1862). Jis čia atsikėlė su šeima 1853 m. po skaudžios nelaimės – mirus trims vaikams. Name įrengta memorialinė ekspozicija, kuri vaizduoja rašytojo gyvenimą ir kūrybą. Kieme ant nupjauto medžio kamieno užkeltas girnų akmuo – prie jo sėdėdamas poetas sukūrė poemą „Margiris“. Greta namo yra juodo granito stalelis, kurio paviršiuje iškalta lyra – savotiškas paminklas poetui, iškaltas 35 m. po jo mirties. Čia mėgdavo lankytis ir V. Sirokomlės draugas kompozitorius Stanislovas Moniuška (1819–1872).

## Šaltiniai
Antanas Gabrėnas

**Antanas Gabrėnas** (1922 m. vasario 7 d. Kuršėnuose – 1984 m. rugpjūčio 10 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.

## Biografija
1943 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1952 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno institutą.

1952–1982 m. Kauno dramos teatro aktorius, 1977–1981 m. ir direktorius. 1955–1982 m. Kauno mokytojų namų liaudies teatro režisierius. Nuo 1960 m. vaidino kino ir TV filmuose. 1965 m. LSSR nusipelnęs artistas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

### Šeima
Žmona Genovaitė Tolkutė, duktė Eglė Gabrėnaitė, sūnus Žilvinas Gabrėnas, anūkai – Rokas Ramanauskas, Ieva Gabrėnaitė, Mindaugas Gabrėnas.

## Vaidmenys
### Teatre
* Cyganovas – Maksimas Gorkis. Barbarai, 1952 m.
* Kareninas – Levas Tolstojus. Gyvasis lavonas, 1954 m.
* Dūdaris – Rudolfas Blaumanis. Siuvėjų dienos Silmačiuose, 1956 m.
* Kulyginas – Antonas Čechovas. Trys seserys, 1960 m.
* Glosteris – Viljamas Šekspyras. Karalius Lyras, 1961 m.
* Lunačiarskis – Michailas Šatrovas. Bolševikai, 1970 m.
* Helmeris – Henrikas Ibsenas. Nora, 1972 m.
* Registratorius – Maksas Frišas. Biografija: vaidinimas, 1974 m.
* Gelovinis – Vincas Krėvė. Šarūnas, 1980 m.

### Kine ir televizijoje
* Kranininkas – Gyvieji didvyriai, 1960 m., rež. Vytautas Žalakevičius, Lietuvos kino studija (LKS)
* Naktys be nakvynės, 1966 m., rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka, LKS
* Ave, Vita, 1969 m., rež. Almantas Grikevičius, LKS
* Džonas Grifinas – Juodas, kaip aš, 1969 m., rež. Tonis Kaskas, Ekran
* Kapitonas Kosovskis – Paskutinis „Albatroso“ reisas, 1971 m., rež. Leonidas Pčiolkinas, Ekran
* Protėvių paslaptis, 1972 m., rež. Maratas Aripovas, Tadžikfilm
* Džonas Belju – Smokas ir Mažylis, 1975 m., rež. Raimondas Vabalas
* Fabriko direktorius – Nesėtų rugių žydėjimas, 1978 m., rež. Marijonas Giedrys
* Mokyklos direktorius – Pasigailėk mūsų, 1978 m., rež. Algirdas Araminas
* Finansų ministras – Veidas taikinyje, 1978 m., rež. Almantas Grikevičius, LTV
* Kunigas - Kaimynai, 1979 m., rež. Vidmantas Bačiulis, LTV
* Karo ministras – Žaltvykslės, 1980 m., rež. Gytis Lukšas, LKS
* Gordonas – Ispaniškas variantas, 1980 m., rež. Erikas Lacis, Rygos kino studija
* Raudonmedžio rojus, 1981 m., rež. Bronius Talačka, LTV
* Dėdė Albertas – Lošimas be kozirių, 1981 m., rež. Algimantas Kundelis, LKS
* Teisėjas – Amerikietiška tragedija, 1981 m., rež. Marijonas Giedrys, LKS
* Rektorius – Turtuolis, vargšas…, 1982 m., rež. Arūnas Žebriūnas, LKS

## Šaltiniai
Vytautas Gabrijolavičius

**Vytautas Gabrijolavičius** (1915 m. birželio 29 d. Ryga – 2001 m. sausio 15 d. Kaunas) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1947 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1955 m. veterinarijos mokslų kandidatas. 1948-1993 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas. Nuo 1977 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – galvijų kvėpavimo organų ligų diagnostika ir gydymas. Trijų išradimų autorius.

## Bibliografija
* Mineralinių medžiagų, vitaminų ir antibiotikų reikšmė gyvulių šėrimui, su kitais, 1958 m.
* Naminių gyvulių vidaus ligų klinikinė diagnostika, su B. Janoniu, 1976 m.
* Žemės ūkio gyvulių neužkrečiamosios vidaus ligos, su J. Čepuliu, 1981 m.
* Neužkrečiamosios galvijų ligos, su kitais, 1990 m.
* Gyvulių vidaus ligų klinikinė diagnostika, 1991 m.

## Šaltiniai
Skersabaliai

**Skersabaliais** vadinami kaimai:

* Kalvarijos savivaldybėje:
** Skersabaliai I;
** Skersabaliai II;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Vilniaus rajone.
Skersabalių geležinkelio stotelė

**Skersabalių geležinkelio stotelė** – keleivių laipinimo vieta Skersabalių kaime (Vilniaus rajono savivaldybėje), prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio. Stoja keleiviniai traukiniai Vilnius–Ignalina–Turmantas.

## Istorija

1995 m. stotyje buvo vagonų plovykla. 2003 m. stotelė buvo uždaryta, tačiau vėliau joje keleivinis eismas buvo atnaujintas. 2025 m. vagonų plovykla perduota aukcionui, jos kompleksą sudaro penki pastatai (administracinis pastatas, sandėlis, katilinė, skydinė, siurblinė), aikštelė ir plovimui reikalinga infrastruktūra.

## Šaltiniai
Pažiezdrė

:: *Apie kaimą Ignalinos rajone žr. [[Pažiezdris]]*.

**Pažiẽzdrė**  (, 1938–1945 m. *Großgarten*, nuo 1945 m. ) – kaimas šiaurės rytų Lenkijoje (Unguros apskritis, Varmijos Mozūrų vaivadija), 11 km į pietryčius nuo Unguros. Valsčiaus centras. Stovi katalikų bažnyčia ir evangelikų koplyčia.

## Istorija

Įkurtas 1543 m. XIX–XX a. priklausė Vokietijai. II pasaulinio karo metais miške prie Pažiezdrės įkurta nacių veikėjo H. Himlerio slėptuvė, kurioje 1944 m. jis susitiko su antisovietiniu rusų veikėju A. Vlasovu. 1945 m. besitraukdami vokiečiai ją susprogdino. Tais metais kaimas atiteko Lenkijai.

## Šaltiniai
Alksnas (Utenos r., Kuktiškių sen.)

**Alksnas** – ežeras Aukštaitijoje, Utenos rajono pietuose, Kuktiškių seniūnijoje, 2 km į pietvakarius nuo Kuktiškių. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,7 km, plotis 0,53 km. Altitudė 157,2 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 4,35 km. Krantai vietomis pelkėti, apaugę mišku – ežerą supa Kuktiškių, Legorių ir Alksnalės miškai. Vakarinės ežero dalies krantai aukšti. Rytuose upeliu jungiasi su Dumblio ežeru. Priklauso Dumblės upelio baseinui (Žeimenos baseinas). Vakariniu pakraščiu eina Molėtų-Kuktiškių kelias (Nr.2813), ten įsikūrusi Paalksnės gyvenvietė.

## Šaltiniai
Vytautas Gabriūnas

**Vytautas Gabriūnas** (1930 m. liepos 7 d. Kaunas – 1992 m. gegužės 3 d. Vilnius) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1954–1976 m. dirbo Mokslinėse restauracinėse gamybinėse dirbtuvėse Vilniuje, Paminklų konservavimo instituto grupės vadovas, projektų vyr. architektas. 1961–1968 m. ir 1976–1978 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas.

## Kūryba

Suprojektavo individualių gyvenamųjų namų, interjerų, antkapinių paminklų. Nuliejo akvarelių su Vilniaus architektūros vaizdais. Pagal jo projektus pastatyta:
* J. Biliūno antkapinis paminklas, Liudiškiai, 1958 m.
* Motina, paminklas, Pirčiupiai, 1960 m., skulptorius Gediminas Jokūbonis
* Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčia, restauravimo projektas, 1960 m.
* Paminklų konservavimo instituto pastatas Vilniuje, 1969 m.
* Juozo Naujalio paminklas, Raudondvaris, 1969 m.
* Monumentas Pergalė, Kryžkalnis, 1970 m., skulptorius Bronius Vyšniauskas, dail. Kazys Morkūnas, 1973 m. – LTSR valstybinė premija, su kitais; 1999 m. perkeltas į Grūto parką
* L. Gucevičiaus paminklas, Migonys, Kupiškio rajono savivaldybė, skulptorius Petras Aleksandravičius, 1978 m.
* Jono Biliūno sodyba (restauracija), 1979 m.
* Žagarės dvaro žirgynas, restauravimo projektas, 1980 m.
* Aikštė su A. Vienuolio paminklu, Anykščiai, 1982 m., skulptorius Petras Aleksandravičius
* A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinis muziejus, Anykščiai, 1982 m.

## Šaltiniai
Alksnas (Zarasų r.)

**Alksnas** – ežeras Aukštaitijoje, Zarasų rajono pietvakariuose, 10,5 km į vakarus nuo Salako. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 1,05 km, plotis iki 0,34 km. Altitudė 152,5 m. Didžiausias gylis 31 m. Alksno krantai sausi, aukšti, ežeras rininis.

Per ežerą iš pietų į šiaurės rytus teka Ilgės upelis (iš Katišiaus į Vastelio ežerą). Pietinis ir rytinis krantai apaugę Pūslių mišku. Šiaurės vakariniame krante įsikūręs Vajasiškio kaimas, šiaurrytiniame – Aštrakalnio kaimas.

## Šaltiniai
Antanas Gabužis

**Antanas Gabužis** (1928 m. gegužės 6 d. Balanėliai, Vaškų valsčius – 2008 m. rugpjūčio 29 d. Jonavoje) – Lietuvos gydytojas onkologas, pasipriešinimo sovietų okupaciniam režimui dalyvis, Jonavos rajono visuomenės veikėjas.

## Biografija
1957-1961 m. mokėsi Irkutsko medicinos mokykloje (Rusija). 1961-1968 m. studijavo ir baigė medicinos studijas Irkutsko medicinos institute.

Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos Panevėžio apskrities skyriaus narys. 1945 m. spalio mėn. suimtas, kalintas Šilutės lageryje, kaip mažametis 1948 m. spalio mėn. paleistas. Nuo 1949 m. sausio „Vyčio“ apygardos Vėtros būrio partizanas (slapyvardis *Dobilas*). 1949 m. balandžio mėn. suimtas, 1949 m. rugpjūčio mėn. nuteistas, iki 1955 m. kalintas. 1949 m. pab. – 1950 m. pr. Ekibastuze (Kazachijos šiaurėje) suorganizavo lietuvių politinių kalinių nelegalią pasipriešinimo organizaciją. 1953 m. gegužės mėn. sukilimo Norilsko lageryje, kuriame dalyvavo apie 5000 politinių kalinių, iš jų apie 400 lietuvių, vienas organizatorių. Kalintas Vladimiro kalėjime. 1955 m. paleistas kaip antros grupės invalidas. 1955–1960 m. dirbo Bratsko, 1960–1968 m. Irkutsko ligoninėse. 1968 m. leidus grįžti į Lietuvą apsigyveno Jonavoje, Jonavos ligoninės gydytojas onkologas. Nuo 1988 m. politinių ir visuomeninių organizacijų narys, veikėjas. 1999 m. Karys savanoris.

Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos (LPKTS) Jonavos skyriaus narys, Jonavos rajono visuomenės veikėjas. Prižiūrėjo Tremtinių koplyčios statybą Jonavos kapinėse.

Buvo vedęs; žmona Veronika Gabužienė (g. 1931 m.), buhalterė, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro Jonavos r. komisijos pirmininkė.

## Apdovanojimai
* 2001 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius

## Šaltiniai
Drezdeno Šv. Martyno bažnyčia

**Šv. Martyno Bažnyčia**, Dresdene, Vokietijoje, buvo įgulos bažnyčia, kuriuos 1895 m. pastatė tuo metu Viljamo Losovo ir Hermano Vyvėgerio () firma. Bažnyčia buvo suskirstyta į dvi dalis. Ji buvo ir liuteronų bažnyčia ir katalikų bažnyčia.

## Nuorodos
* Drezdeno-Noištadto Pranciškaus Ksavero parapija 
* Drezdeno Šv. Martyno ir kitų bažnyčių rėmėjų draugija  (*Förderverein Simultankirche St. Martin*)
Tarptautinių atsiskaitymų bankas

**Tarptautinių atsiskaitymų bankas** () – tarptautinė centrinių bankų organizacija, skatinanti ir prižiūrinti tarptautinį monetarinį ir finansinį bendradarbiavimą. Tarptautinių atsiskaitymų bankas (TAB) įsteigtas 1930 m. Bazelyje ir yra seniausia veikianti pasaulio tarptautinė finansų organizacija. Banko steigėjai – valstybių centriniai bankai. Bankas skatina bendradarbiavimą tarp centrinių bankų, jiems teikia daug finansinių paslaugų (teikia kreditus, priima depozitus, veikia kaip garantas ir tarpininkas). Šiuo metu TAB nariai yra 55 valstybių centriniai bankai, Europos Centrinis Bankas ir Tarptautinis valiutos fondas.

## Lietuvos narystė TAB
Lietuvos bankas yra Tarptautinių atsiskaitymų banko narys nuo 1931 m. 1940 m., Lietuvą okupavus TSRS, Tarptautinių atsiskaitymų bankas nuostoliams, patirtiems užšaldžius jo sąskaitą Lietuvos banke, kompensuoti perėmė iš Lietuvos banko 62,2 kg aukso. Likusią aukso dalį (569,8 kg) Lietuva iš Tarptautinių atsiskaitymų banko atgavo 1992 m. Nuo 1992 m. Lietuvos banko narystė TAB buvo atkurta ir grąžintos jam priklausiusios banko akcijos. Šiuo metu Lietuvos bankas turi 1070 TAB akcijų. Lietuvos banko vadovas dalyvauja TAB metiniuose akcininkų susirinkimuose ir kituose renginiuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tarptautinių atsiskaitymų banko tinklalapis (anglų k.)
* Lietuvos bankas. Tarptautiniai ryšiai
Alksnas (Utenos r., Sudeikių sen.)

**Alksnas** – ežeras Aukštaitijoje, Utenos rajono šiaurėje, Užpalių seniūnijoje, 4,5 km į rytus nuo Užpalių. Telkšo 1 km į vakarus nuo šiaurės vakarinio Alaušo ežero kranto. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,67 km, plotis iki 0,41 km. Altitudė 157,9 m. Ežeras užželiantis. Kranti žemi, daug kur supelkėję. Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Rytuose iš ežero išteka Alksnaitės upelis į Alaušą.

Vakariniame krante yra Daugilio kaimas, į šiaurę – Liepakalnių, į rytus – Šeimyniškių kaimai.

## Šaltiniai
Vladimiras Gadonas

**Vladimiras Dionizas Gadonas** (1775 m. spalio 9 d. Seda – 1842 m. rugpjūčio 9 d. Nansi, Prancūzija) – Lietuvos 1794 m. ir 1831 m. sukilimų veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
Mokėsi Kražių gimnazijoje ir Vilniaus universitete. Per 1794 m. sukilimą vadovavo raitelių būriui. 1809–1815 m. Telšių apskrities bajorų vadovas. 1831 m. kovo mėn. išrinktas Telšių apskrities laikinosios vyriausybės pirmininku. Sukilimui baigiantis pasitraukė į Prūsiją, vėliau emigravo į Prancūziją.

Svarbiausiame veikale „Žemaitijos kunigaikštystės statistika“ (*Statystyka Księstwa Żmudzkiego*, 1839 m.) pateikė duomenų apie krašto fizinę ir politinę geografiją, gyventojus, kalbą, pabrėžė sunkią valstiečių padėtį.

## Šaltiniai
Diana Gaičiūnaitė

**Diana Gaičiūnaitė** (g. 1976 m. gruodžio 13 d. Gorkyje, dab. Žemutinis Naugardas) – Lietuvos cirko artistė, iliuzionistė.

## Biografija
Tėvai Lidija Gaičiūnienė ir Arvydas Gaičiūnas, brolis Arvydas Gaičiūnas. 1990–1991 m. kilnojamojo cirko „Jantar“ artistė Maskvoje. 1997 m. baigusi Maskvos estrados ir cirko meno mokyklą dirba su broliu Lietuvoje įkurtame kilnojamajame magijos teatre „DiArchy“.

Teatro „DiArchy“ trupės gastrolių geografija: Graikija, Indija, Italija, Japonija, Prancūzija, Vietnamas, Vokietija ir kt. šalys.

## Įvertinimas
Tarptautinių iliuzionistų festivalių Grand Prix: 1994 m. Paryžius, 1998 m. Praha, 2000 m. Berlynas, 2002 m. Viena

## Šaltiniai
Arvydas Gaičiūnas (1969)

**Arvydas Gaičiūnas** (g. 1969 m. gegužės 8 d. Gorkyje, dab. Žemutinis Naugardas) – Lietuvos cirko artistas, iliuzionistas.

## Biografija
Tėvai Lidija Gaičiūnienė ir Arvydas Gaičiūnas, sesuo Diana Gaičiūnaitė. 1984–1990 m. mokėsi Maskvos estrados ir cirko meno mokykloje. 1990–1991 m. Maskvos kilnojamojo cirko „Jantar“, nuo 1991 m. su seserimi Lietuvoje įkurto kilnojamojo magijos teatro „DiArchy“ artistas. Parengė numerių su sūnumi Arvydu (g. 2001 m.).

Teatro „DiArchy“ trupės gastrolių geografija: Graikija, Indija, Italija, Japonija, Prancūzija, Vietnamas, Vokietija ir kt. šalys.

## Įvertinimas
Tarptautinių iliuzionistų festivalių Grand Prix: 1994 m. Paryžius, 1998 m. Praha, 2000 m. Berlynas, 2002 m. Viena

## Šaltiniai
Lidija Gaičiūnienė

**Lidija Gaičiūnienė** (g. 1946 m. gegužės 13 d. Gorkyje, dab. Žemutinis Naugardas) – Lietuvos cirko artistė, oro akrobatė.

## Biografija
Vyras Arvydas Gaičiūnas, vaikai Arvydas Gaičiūnas ir Diana Gaičiūnaitė. 1967 m. baigusi estrados ir cirko meno mokyklą Maskvoje dirbo „Sojuzgoscirk“ cirkuose. Su V. Pikčiūnaite-Putriene parengė numerį „Kordeparelis“, su vyru – „Žaidimas su lašu ir šmaikščiais“ (1975 m.). Nuo 1991 m. Lietuvoje įkurto magijos teatro „DiArchy“ kostiumų dailininkė, cirko artistų asistentė.

## Šaltiniai
Lubomir Gadon

**Liubomiras Gadonas** (slapyvardis *Poraj*, ; 1831 m. gruodžio 16 d. Skuodas – 1908 m. vasario 5 d. Krokuva) – teisininkas, lietuvių ir lenkų visuomenės veikėjas, publicistas, istorikas.

## Biografija
Baigęs Mintaujos gimnaziją 1852–1856 m. studijavo Tartu universitete. Nuo 1858 m. teisėjas Kaune, vienas iš Kauno bajorų klubo pirmininkų. Per 1863 m. sukilimą sukilėlių paskirtas kurį laiką ėjo Kauno miesto viršininko pareigas. Emigravęs gyveno Prancūzijoje, Anglijoje, dirbo Tautinės valdžios agentūroje Londone, Vokietijoje. 1867–1894 m. V. Čartoriskio asmeninis sekretorius ir jo politinių siekių rėmėjas, diplomatinis pasiuntinys. Emigrantų istorijos ir literatūros draugijos Paryžiuje veikėjas. 1880–1892 m. Lenkų bibliotekos Paryžiuje direktorius. Organizavo žinių apie Lietuvą ir Lenkiją (ypač gyventojų persekiojimus) teikimą Vakarų Europos demokratinei spaudai; daug rašė ir pats. Persikėlęs į Krokuvą tvarkė Čartoriskių rinkinius. 1899 m. išspausdino surinktų atsiminimų apie A. Mickevičių.

## Bibliografija
* Iš lenkų gyvenimo Prancūzijoje (*Z życia Polaków we Francji*), 1882 m.
* Kunigaikštis Adomas Čartoriskis Lapkričio (1830–31 m.) sukilimo laikais (*Ks. Adam Czartoryski w czasie Powstania Listopadowego*), 1892 m.
* Lenkų emigracija (*Emigracja polska*), 3 t. 1901–1902 m.
* Šis tas apie mūsų giminę (*Nieco o naszej rodzinie*). 1905 m.

## Šaltiniai
Alsuodis

**Alsuodis** arba **Baltelis** – ežeras Aukštaitijoje, Utenos rajono pietryčiuose, Saldutiškio seniūnijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Labanoro, Labanoro girioje ir Gasiulio miške. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,29 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 149,9 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai žemi, drėgni, daug kur apaugę mišku. Šiaurės rytuose išteka Alsuodėlės upelis (Aisetos intakas, Kiaunos baseinas). Ežeras yra Alsuodžio telmologiniame draustinyje.

Prie Alsuodžio įsikūręs Paalsuodės II kaimas.

Pavadinimas *Alsuõdis* gali būti kilęs tiek iš žodžio *alėti* ('sunktis, tekėti'), tiek iš *alsus* ('troškus, tvankus').

## Šaltiniai
Pieštuvėnų ežeras

**Pieštuvėnų ežeras** arba **Alšia** – ežeras Lietuvoje, Prienų rajono rytinėje dalyje, Stakliškių seniūnijoje, 5 km į šiaurę nuo Stakliškių. Ilgis vakarų-pietryčių kryptimi 1,4 km, plotis iki 0,53 km. Altitudė 105,6 m. Gylis iki 12 m. Krantai šiaurėje ir pietuose statūs, ardomi, rytuose – pelkėti. Krantai daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Atabradas siauras, padengtas dumblingu smėliu, apaugęs lūgnėmis, elodėjomis, ajerais. Dugnas padengtas dumblingu moliu. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Pro ežerą iš rytų į vakarus prateka Verknės intakas Alšia, įteka Alšykščia ir dar 4 upeliai (dalis jų iš Juodžio ežero). Į vakarus stūkso Sobuvos miškas, pietrytinėje pakrantėje – Pieštuvėnų piliakalnis.

Prie Pieštuvėnų ežero įsikūrę kaimai: Pieštuvėnai, Kielionys, Alšininkai.

## Šaltiniai
Ute Starke

**Ute Starke-Kahlenberg** (g. 1939 m. sausio 14 d. Eisleben, Vokietija) – vokiečių sportininkė, gimnastė, jojikė žirgais.

## Biografija

1968 m. vasaros olimpinėse žaidynėse (Meksikas) kartu su VDR komanda laimėjo bronzos medalį. Taip pat dalyvavo 1960, 1964 ir 1968 m. atskirose rungtyse. Baigusi karjerą, dirbo trenere *SC [[Leipzig]]*.

## Nuorodos
Pavėžio piliakalnis

**Pavėžio piliakalnis** (arba ***Drobūkščių piliakalnis***) – piliakalnis dešiniajame Vėžaus upelio krante, kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų vakarų kryptimi. Jos rytiniame gale supiltas beveik tiesus 18 m ilgio, 1,2 m aukščio ir 6,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 5 m pločio ir metro gylio griovys. Vakariniame aikštelės gale supiltas 30 cm aukščio ir 5 m pločio pylimas, kurio 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 2 m pločio ir 30 cm gylio griovį. Už jo supiltas antras – 0,5 m aukščio ir 2 m pločio pylimas. Už antrojo pylimo yra 3,5 m pločio terasa, kurios 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į antrą – 1,5 m pločio terasą.

## Istorija

Piliakalnyje lokalizuojamas 1385–1395 m. minimas Genioto dvaras (kiemas).

## Nuorodos
* Pavėžio piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vytautas Gaidamavičius

**Vytautas Gaidamavičius** (1931 m. liepos 21 d. Kaune – 2008 m. gegužės 31 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, kultūros veikėjas.

## Biografija
1955 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Dvarionienės fortepijono klasę.

1955–1957 m. Lietuvos operos ir baleto teatro koncertmeisteris. 1957–1974 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1959–1974 m. Instrumentinės muzikos katedros vedėjas, 1974–2001 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1975–1984 m. ir 2000–2001 m. Fortepijono, muzikos teorijos ir kompozicijos fakulteto dekanas; nuo 1976 m. docentas. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos kultūros ir švietimo viceministras. Parašė muzikos mokymo priemonių.

Vedęs Ireną (Poškutę) Gaidamavičienę, turi dukrą Jurgą (Gaidamavičiūtę) Kanovičienę (g. 1966.05.12) ir sūnų Vytautą Gaidamavičių (g. 1978.03.11) 

## Šaltiniai
Rūta Gaidamavičiūtė

**Rūta Gaidamavičiūtė** (g. 1954 m. rugsėjo 26 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1978 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Ambrazo muzikos teorijos klasę. 1993 m. humanitarinių mokslų daktarė.

1978–1981 m. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų (dab. LMTA Klaipėdos fakultetas), nuo 1981 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, 1981–1993 m. Muzikos teorijos laboratorijos, nuo 1993 m. Muzikologijos instituto Muzikos teorijos ir istorijos skyriaus vedėja; nuo 1998 m. docentė.

Tiria lietuvių liaudies ir profesionaliosios muzikos ritmiką, šiuolaikinių kompozitorių kūrybą. Paskelbė mokslinių ir kritikos straipsnių, parengė televizijos ir radijo laidų. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

## Bibliografija
* Osvaldas Balakauskas: Muzika ir mintys, sudarytoja, 2000 m.

## Šaltiniai
Dalija Salomėja Gaidamonienė

**Dalija Salomėja Šiurkutė-Gaidamonienė** ( 1938 m. gegužės 2 d. Kaune – 	2018 m. gegužės 13 d. ) Lietuvos gydytoja pulmonologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1961 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute apgynė disertaciją „Suaugusių pirminės tuberkuliozės klinikinės eigos ypatumai šiuolaikinio antibakterinio gydymo laikotarpiu“, medicinos mokslų kandidatė. 1982 m. Maskvos centriniame tuberkuliozės mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Kvėpavimo organų sarkoidozės diagnostika ir gydymas tuberkuliozės endemijos sumažėjimo sąlygomis“, medicinos mokslų daktarė.

Nuo 1966 m. dirba Respublikinėje tuberkuliozės ir infekcinių ligų ligoninėje (iki 2003 m. veikė kitais pavadinimais), nuo 1974 m. klinikinio skyriaus vedėja, nuo 1989 m. direktorė. Nuo 1990 m. profesorė. Medicinos diagnostikos centro gydytoja.

Nuo 1989 m. Lietuvos tuberkuliozės asociacijos prezidentė. 1992–1996 m. Europos respirologų asociacijos Lietuvos skyriaus pirmininkė.

## Mokslinė veikla
1970 m. pirmoji Lietuvoje pradėjo tirti sarkoidozės epidemiologiją, pritaikė kepenų punkciją sarkoidozei diagnozuoti. Mokslinio darbo sritis – plaučių ligų, ypač intersticinių (difuzinių), tuberkuliozės diagnostika ir gydymas. Parengė (su kitais) Nacionalinę tuberkuliozės profilaktikos ir kontrolės programą.

## Bibliografija
* Sarkoidozė, su kitais, 1982 m., rusų k.

## Šaltiniai
Amerikos ežeras

**Amerikos ežeras** (ankstesnis pavadinimas **Ertenis**) – nebeegzistuojantis nedidelis ežerėlis vakarų Lietuvoje, Plungės rajono šiaurėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Platelių. Įeina į Žemaitijos nacionalinį parką. Ežero forma apvali. Pietinis krantas aukštas, kiti žemi ir pelkėti. Įteka upelis.

## Šaltiniai
Povilas Gaidelis

**Povilas Gaidelis** (g. 1934 m. birželio 29 d. Lepšiuose, Švenčionių apskritis) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
1959 m. baigė miškininkystės mokslus ir 4 metus dirbo gamtposaugos srityje. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1974 m. apgynė disertaciją „Kai kurių imunodepresantų poveikis linijinių pelių odos alotransplantatų gyvybingumo trukmei ir morfohistocheminiams pokyčiams juose“, medicinos mokslų kandidatas. 1989 m. TSRS medicinos mokslų akademijos Leningrado eksperimentinės medicinos mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Naujų priešuždegiminių priemonių paieškos tarp arilketonų ir jų darinių struktūriniai pagrindai“, medicinos mokslų daktaras, profesorius.

Nuo 1969 m. Vilniaus universiteto Vaistų sintezės ir tyrimo laboratorijos bendradarbis, 1987-1992 m. Farmakologijos sektoriaus vedėjas, nuo 1992 m. laboratorijos vedėjas. Nuo 2000 m. profesorius. 1990 m. kartu su kitais  Vilniaus ir Kauno mokslininkais įkūrė Lietuvos vaistų registravimo  įstaigą. Stažavosi Islandijoje ir JAV FDA žinyboje.1997-1998 m. stažavosi Oksfordo universitete psichologijos ir neurofarmakologijos srityse.  2019 m. paruošė ir išleido Jubiliejinį leidinį "Šimtas širdžių - ant Tėvynės laisvės kovų aukuro."2021 m., "Lietuvos laisvė kovos 1941-1953 m", "Lietuvos laisvės kovų pogrindinio fronto kariai" 1 ir 2 dalis. išleido atsiminimus "Gyventi, negalima mirti! Sunki kelionė per epochų lūžius."

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – naujų vaistų nuo uždegimo paieškos. Organizavo vaistų registravimo sistemą. 1990-1995 m. Lietuvos farmakologijos komiteto pirmininkas. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių. 24 išradimų autorius, su kitais.

## Šaltiniai
Valentas Gaidelis

**Valentas Gaidelis** (g. 1936 m. gegužės 10 d. Šiūlėnuose, Utenos apskritis) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1959–1964 m. ir 1969–1994 m. Elektrografijos mokslinio tyrimo instituto mokslo darbuotojas. 1964–1969 m. ir nuo 1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1985 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

Mokslinių tyrimų sritys: organinių puslaidininkių tyrimai, organinių elektrofotografinių sluoksnių kūrimas ir tyrimai.

## Bibliografija
* Fizikiniai procesai elektrofotografiniuose ZnO sluoksniuose, su kitais, 1968 m., rusų k.

## Įvertinimas
* 1978 m. LSSR valstybinė premija (kartu su Edmundu Montrimu)
* 2006 m. Lietuvos mokslo premija (kartu su Edmundu Montrimu, Vygintu Jankausku, Vytautu Getaučiu ir Donatu Jonu Sidaravičiumi)

## Šaltiniai
Ežerinis meldas

**Ežerinis meldas** (*Schoenoplectus lacustris*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalų rūšis.

Stiebas status, iki 2,5 m aukščio ir 15 mm skersmens, beveik belapis. Šakniastiebiai vešlūs, šliaužiojantys. Žiedynas sudarytas iš daugelio kotuotų varpučių. Vaisius – riešutas. Auga ežerų, upių pakrantėse, šlapynėse. Sudaro tankius sąžalynus. Lietuvoje labai dažnas.
Leokadija Diržinskaitė-Piliušenko

**Leokadija Diržinskaitė-Piliušenko** (1921 m. sausio 20 d. Ančlaukyje, Vilkaviškio rajonas – 2008 m. Vilniuje) – sovietinės Lietuvos valstybės ir partinė veikėja, tuo metu aukščiausią partinį postą užėmusi moteris.

## Biografija
Tėvas Juozas Diržinskas (1889–1941), Spalio revoliucijos Rusijoje bei pogrindinio komunistinio judėjimo Lietuvoje dalyvis; po sovietų okupacijos 1940 m. paskirtas Pajevonio valsčiaus vykdomojo komiteto pirmininku ir sušaudytas prasidėjus karui su Vokietija.

1940–1941 m. Pajevonio valsčiaus sekretorė ir LLKJS Pajevonio valsčiaus komiteto sekretorė, vėliau LLKJS Vilkaviškio apskrities komiteto instruktorė. Karo metais gyveno Ivanovo srityje, dirbo gamykloje, 1943–1944 m. mokėsi sovietinių darbuotojų kursuose Šujoje, vėliau mokytojavo lietuvių vaikų namuose Kirovo srityje.

1946–1949 m. dirbo komjaunimo darbą Tauragėje, Šiauliuose ir kt. 1949–1951 m. mokėsi Respublikinėje partinėje mokykloje. 1951–1953 m. LKP Šiaulių srities komiteto instruktorė, sektoriaus vedėja. 1953–1958 m. LKP Šiaulių miesto komiteto sekretorė, 1958–1960 m. I sekretorė. 1958 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1960–1976 m. LSSR MT pirmininko pavaduotoja, 1966–1976 m. dar ir butaforinė LSSR užsienio reikalų ministrė. 1976–1985 m. LSSR AT prezidiumo pirmininko pavaduotoja.

Nuo 1950 m. SSKP narė. Nuo 1958 m. LKP CK narė, 1960–1964 m. kandidatė į LKP CK biuro narius. 1959–1963 m. ir nuo 1967 m. LSSR AT deputatė, 1962–1966 m. SSRS AT deputatė. 1985 m. išėjusi į pensiją kurį laiką dirbo Lietuvos kraštotyros draugijoje. Teigiama, kad jos nurodymu buvo organizuotas Kryžių kalno naikinimas.

## Šaltiniai
Pranas Gaida-Gaidamavičius

**Pranas Gaidamavičius-Gaida** (1914 m. sausio 26 d. Bajoruose, Želvos valsčius, Ukmergės apskritis – 2013 m. liepos 24 d. Aukštadvaryje, Trakų rajonas) – Lietuvos kunigas, žurnalistas, redaktorius, publicistas, teologijos daktaras.

## Biografija
1924–1927 m. mokėsi Širvintų progimnazijoje, 1931 m. baigė Kėdainių gimnaziją. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą ir Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. 1938–1940 m. vikaravo Širvintose. 1940 m. pasitraukė į Vokietiją. Apsistojo Gleisgarbeno pabėgėlių stovykloje, vėliau persikėlė į Berlyną. 1940–1946 m. studijavo Miunsterio, Freiburgo (ten gavo teologijos daktaro laipsnį) ir Leveno universitetuose. 1944–1946 m. Freiburgo lietuvių tremtinių kapelionas.

1950 m. išvyko į Kanadą. 1950–1952 m. dėstė filosofiją Mont-Laurier (Kvebekas) kunigų seminarijoje. 1954 m. persikėlė į Torontą. Nuo 1954 m. dirbo laikraščio „Tėviškės žiburiai“ redakcijoje, nuo 1961 m. vyr. redaktorius. Bendradarbiavo laikraščiuose „Darbininkas“, „Draugas“, „Rytas“, „XX amžius“, žurnaluose „Židinys“, „Naujoji Romuva“, „Aidai“. 1987 m. pakeltas Popiežiaus garbės prelatu. 2010 m. grįžo į Lietuvą – Kaišiadorių vyskupiją, apsigyveno vyskupijos administruojamuose namuose Aukštadvaryje (Trakų rajonas). Palaidotas Kaišiadorių katedros šventoriuje.

## Bibliografija
* Išblokštasis žmogus: benamio likimo perspektyvos. – Augsburg: Venta, 1951. – 278 p.
* Milžinas, didvyris, šventasis: žmogiškosios pilnaties vizija. – Brooklyn, N. Y.: Tėvų pranciškonų leidinys, 1954. – 246 p.
* Didysis nerimas: žvilgsnis jieškančion žmogaus širdin. – Putnam, Conn.: Immaculata, 1961. – 297 p.: iliustr.
* *Lithuanians in Canada = Les lituaniens au Canada* / by Pr. Gaida, S. Kairys, J. Kardelis, J. Puzinas, A. Rinkūnas, J. Sungaila. – Ottawa: Lights Printing; Toronto: Time Press Litho, 1967. – 370 p.: iliustr.
* Krikščionis tarp kolektyvizmo ir individualizmo. – Roma: Lietuvių katalikų mokslo akademija, 1974. – 24 p.
* Nemarus mirtingasis arkivyskupas Teofilius Matulionis: ganytojas, kalinys, kankinys ir laimėtojas. – Roma: LKMA, 1981. – 369 p.
* Raštai / Pranas Gaida-Gaidamavičius. – Vilnius: Mintis, 1996. – 603 p.: portr. – ISBN 5-417-00727-7
* *Undying mortal: Archbishop Teofilius Matulionis – shepherd, prisoner, martyr*. – Toronto: Lights of Homeland, 1997. – 176 p.: portr. – ISBN 0-9682427-0-7

## Įvertinimas
* 1993 m. Sausio 13-osios atminimo medalis 
* 2002 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius 
* 2009 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didysis kryžius 

## Šaltiniai
Juozas Petkevičius (1924)

**Juozas Petkevičius** (1924 m. vasario 18 d. Eiviliuose – 1992 m. Vilniuje) – LKP ir sovietinio saugumo veikėjas, generolas leitenantas, LTSR KGB pirmininkas.

## Biografija
1940 m. liepos mėn. įstojo į LKJS. 1942 m. Norske (Jaroslavlio sritis) baigė LKP(b) CK komjaunimo darbuotojų kursus. 1942–1944 m. dirbo VLKJS Kostromos miesto komitete.

1944–1945 m. Ukmergės, 1945–1946 m. Marijampolės apskrities, 1948–1950 m. Šiaulių miesto, 1950–1952 m. Šiaulių srities komiteto I sekretorius. 1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1952 m. gruodžio mėn. – 1960 m. vasario mėn. LLKJS CK I sekretorius.

1961–1967 m. Lietuvos SSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) pirmininko pavaduotojas, 1967–1987 m. pirmininkas. 1962 m. baigė neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1983 m. generolas leitenantas. 1974 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

1954–1960 m. ir nuo 1971 m. LKP CK narys. 1954 m. vasario mėn. – 1960 m. kovo mėn. ir 1976 m. sausio mėn. – 1985 m. kandidatas į LKP CK Biuro narius. 1985–1987 m. gegužės 23 d. LKP CK Biuro narys. 1951–1955 m. ir 1959–1980 m. Lietuvos SSR AT, 1954–1958 m. ir nuo 1979 m. SSRS AT deputatas.

## Šaltiniai

|-
Ganyklinis duonis

**Ganyklinis duonis** (*Eleocharis quinqueflora*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Auga Šiaurės Amerikos, Europos, Vakarų Azijos vidutinio klimato srityse.

Stiebas status, iki 15 cm aukščio, tvirtas, tamsiai arba pilkšvai žalias. Žiedynas – varpa, žydi nuo gegužės iki birželio. Vaisius – riešutas. Auga drėgnose pievose, ganyklose, pelkėtose lankose, pakrančių kopose. Dėl pievų melioracijos nyksta.
Adatinis duonis

**Adatinis duonis** (*Eleocharis acicularis*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis.

Stiebas status, apie 15 cm aukščio. Žiedynas susitelkęs 6 mm ilgio kekėje. Vaisius - riešutas. Auga pelkėse, sekliuose, gerai apšviestuose vandenyse, lankose, balose.
Pelkinis duonis

**Pelkinis duonis** (*Eleocharis palustris*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis.

Stiebas status, iki 1 m aukščio. Žiedynas – varpa, žydi nuo gegužės iki rugpjūčio. Vaisius – riešutas. Auga upių, ežerų, pelkių pakrančių sąžalynuose.
Pievinis duonis

**Pievinis duonis** (*Eleocharis uniglumis*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis.

Stiebas status, tamsiai mėlynas arba žalias, iki 40 cm aukščio. Žiedynas – varpa, žydi nuo gegužės iki rugpjūčio. Vaisius – riešutas. Auga drėgnose, dažnai užliejamose pievose, maršose.
Rišiklis

**Rišiklis** () – medžiaga, įeinanti į sudėtingų medžiagų sudėtį ir jungianti kietas grūdelių ar gijų pavidalo daleles į vieningą masę.

Daugelis rišiklių geba sustingti (fiziškai ar chemiškai) ir sujungti mišinio komponentus ar kitas medžiagas.

## Statybiniai rišikliai
Statybinis rišiklis – medžiaga užpildo dalelėms apgaubti ir užtikrinti jų sukibimą. Tokie rišikliai naudojami ne tik statybose, bet ir kelių tiesyboje. Pvz, bituminiai rišikliai yra esminiai sudarant asfaltinę kelio dangą.

Statybose ir statybinių medžiagų pramonėje pastos ar tyrės pavidalo medžiaga virsta akmens kietumo medžiaga ir suriša akmenis, skaldą, žvyro ar smėlio daleles. Taip gaminami betonas ir gelžbetonis, silikatinės plytos, asbocementas ir kitos medžiagos. Rišiklis privaloma statybinių skiedinių (mūro, tinko ir specialiųjų) dalis.

Statybiniai rišikliai būna:
* neorganiniai – kalkės, cementas, statybinis gipsas, skystasis stiklas ir kt. Skiedžiamos vandeniu, kartais – vandeniniais druskų tirpalais. Vieni rišikliai stingsta ore, kiti – vandenyje, tretiems sukietinti reikia kaitinti, pvz., autoklave.
* organiniai – bitumai, dervos, gyvūniniai klijai, polimerai ir kt. Skystą darbinę būseną įgyja kaitinami, išlydyti ar ištirpinti vandenyje ar organiniuose tirpikliuose. Kietinami aušinant, išgarinant lakų tirpiklį.

## Klijai ir dažai
Klijuose rišiklis yra komponentas, užtikrinantis jų priekibą (adheziją) ir sankibą (koheziją)

Dažuose rišikliai yra dažų nelakiosios dalies medžiagos, kurios sudaro plėvelę ir sukabina šią plėvelę su dažomu pagrindu.
Ūta (Kaniava)

**Ūta** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Varėnos, prie kelio . Per kaimą teka Ūlos intakas Mazupis, aplink supa Dainavos giria (Ūtos, Noškūnų miškai). 2005 m. pastatytas paminklas A. Barauskui (1899–1940 m.).

## Istorija
Vietovardis kilęs iš žodžio *ūtà* (←  ar ) „stiklo, geležies lydykla; dervos degykla“.

Kaimas greičiausiai įsikūrė XVIII a. šalia metalo apdirbimo centro – Rudnios kaimo. Šaltiniuose minima nuo 1744 m. 1798 m. Ūtoje būta 2,5 valako dirbamos žemės. 1850 m. minimos pavardės – Semsės, Barčiai, Klimavičiai, Bigeliai. XIX a. pab. gyventojai vertėsi daugiausia bitininkyste.

XX a. tarpukariu kaimas buvo Lydos apskrityje, Kaniavos valsčiuje. Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 54 žmonių, iš kurių 48 užsirašė lietuviais ir 6 lenkais.

1940 m. birželio 15 d. paryčiais Ūtos pasienio sargybos postą užėmė Raudonosios armijos 185-osios šaulių divizijos žvalgybos grupė ir nužudė pasienio policininką Aleksandrą Barauską, nors TSRS vadovybė dar nebuvo davusi oficialaus įsakymo pulti Lietuvą.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* http://www.bernardinai.lt/index.php?url=articles/49662
Kotujus

**Kotujus** () – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašte, Evenkijoje ir Taimyre; viena iš Chatangą sudarančių upių. Prasideda Putorano plynaukštėje. Pradžioje teka į pietryčius, o vidurupyje pasuka į šiaurę. Žemupyje teka Šiaurės Sibiro žemuma. Susilieja su Cheta ir sudaro Chatangą.

Didžiausi intakai: Mojeras, Kotujkanas, Eriječka, Čangada, Tukalanas.

Vaga slenkstėta. Kotujus būna užšalęs nuo rugsėjo pabaigos ar spalio pradžios iki gegužės pabaigos ar birželio pradžios.


File:Kotuy river.JPG|Skardingi Kotujaus krantai
Река Котуй.jpg|Kotujo vandenys
Hivus-10 hovercraft on Kotuy river.JPG|Laivyba upe


## Šaltiniai
Vėriškės

:: *Apie kaimą Vilniaus rajone žr. [[Veriškės]]*.

**Vėriškės** – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Daugailių.

## Gyventojai

## Šaltiniai