open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kauno Šv. Dvasios bažnyčia

**Kauno Šv. Dvasios bažnyčia** (arba ***Šilainių bažnyčia***) – bažnyčia, stovinti Kaune, Šilainiuose, 0,2 km į šiaurės rytus nuo Žemaičių plento ir Milikonių g. sankirtos. Aptarnauja vieną didžiausių Kauno miesto parapijų.

Vykstantys atlaidai:
* Šventosios Dvasios Atsiuntimo (Sekminių) 
* Kristaus Atsimainymo – rugpjūčio 6 d. (keliama į artimiausią sekmadienį)
* Rožinio Švč. Mergelės Marijos – spalio 7 d. (keliama į artimiausią sekmadienį)

## Istorija

1989 m. kovo 16 d. buvo užregistruota Kauno miesto Šilainių katalikų religinė bendruomenė ir gautas Ministrų Tarybos leidimas naujos bažnyčios statybai. Ruošiantis jos statybai Vilijampolės šv. Juozapo parapijos klebono monsinjoro Liongino Vaičiulionio rūpesčiu buvo pastatyta parapijos salė, kurioje buvo įrengta laikina koplyčia (Milikonių g. 18). 1994 m. rugpjūčio 3 d. kardinolo Vincento Sladkevičiaus dekretu leista pašventinti laikiną koplyčią suteikiant „Šventosios Dvasios“ titulą ir parapijinės bažnyčios teises. 1995 m. gegužės 16 d. monsinjoras L. Vaičiulionis buvo atleistas iš Vilijampolės Šv. Juozapo parapijos klebono pareigų ir paskirtas Kauno Šilainių parapijos klebonu.

1997 m. liepos 26 d. Kauno arkivyskupas metropolitas Sigitas Tamkevičius pašventino būsimos bažnyčios (arch. Eugenijus Miliūnas) kertinį akmenį. Bažnyčios statybų darbai buvo pradėti 1998 m. 1999 m. rugpjūčio 14 d. atidarytas kotryniečių vienuolynas ir koplyčia (architektai D. Paulauskienė ir E. Miliūnas). 2006 m. liepą baigtos mūryti sienos. Rugpjūčio mėnesį sudaryta sutartis su statybine organizacija „YIT Kausta“, kad per keturis mėnesius bus atlikti lubų ir stogo sijų betonavimo darbai. 2007 m. sausio 15 d. stogas uždengtas čerpėmis. 2009 m. įrengtos šildomos grindys. 2010 m. bažnyčioje jau vyko pamaldos.

## Statybų užbaigimas

2012 m. įrengtas parapijos Pastoracinis-evangelizacinis centras, bažnyčios grindys padengtos granito apdaila, buvo tvarkomas šventorius, kurį papuošė Švč. Mergelės Marijos skulptūra. Naujoviškos architektūros bažnyčios aplinka, šventorius 2013 m. iki galo dar nebuvo sutvarkyti. Netoliese dar vieną pastatą projektavę architektai siūlė čia suformuoti aikštę, atveriant bažnyčios prieigas į Žemaičių plentą, taip pat įrengti prekybos paskirties pastatą, šarvojimo sales.

2013 m. lapkričio 4 d. Šilainiuose įsteigta Kauno Palaimintojo Jono Pauliaus II parapija, jai priskiriant dalį Šventosios Dvasios bažnyčios aptarnaujamos parapijos teritorijos. 2015 m. joje pradėjo veikti Kauno šv. Jono Pauliaus II koplyčia.

2017 m. birželio 4 d. švenčiant Sekmines Kauno arkivyskupas metropolitas Lionginas Virbalas konsekravo naująją bažnyčią. Tais pačiais metais šalia bažnyčios pastatyti 660 m² modernūs gedulo namai (E. Miliūno studijos projektas).

## Galerija

Kauno Sv. Dvasios baznycia.jpg|Laikinoji koplyčia
Kauno Šv. Dvasios senoji bažnyčia.jpg
Šilainių bažnyčia. Liudviko Čechavičiaus kapas..JPG|miniatiūra|Kunigo, Vytauto Didžiojo bažnyčios bokšto atstatytojo, L. Čechavičiaus kapas šventoriuje
Šilainiai. Bažnyčia, balkonas.JPG|Bažnyčios balkonas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Arkivyskupijos informacija
Kauno Gerojo Ganytojo bažnyčia

**Kauno Gerojo Ganytojo parapijos bažnyčia** – bažnyčia Kauno miesto šiaurės rytuose, Dainavos mikrorajone.

## Istorija

Parapija įsteigta 1998 m. balandžio 28 d. Kauno arkivyskupo Sigito Tamkevičiaus dekretu Nr. 773 atskyrus dalį Šv. Antano parapijos teritorijos. Iš pradžių parapija naudojo Kauno Dainavos vidurinės mokyklos patalpas. 1999 m. kovo 5 d. Kauno arkivyskupijos bažnytinio meno komisijos patvirtinto bažnyčios projekto autoriai – architektai Algimantas Kančas ir Marius Preisas. Pagal projektą bažnyčioje numatyta 350 sėdimų vietų. Pastatas modernus, suderintas su Dainavos mikrorajono architektūra. 1999 m. liepos 3 d. pradėti kloti pamatai. Tų pačių metų rugpjūčio 31 d. pašventintas kertinis bažnyčios akmuo.

2001 m. kovo 10 d. vyskupas Rimantas Norvila pašventino koplyčios kryžių. 2001 m. birželio 25 d. Sigitas Tamkevičius pašventino parapijos koplyčią (120 sėdimų vietų). 2002 m. toliau buvo tęsiamas pastatytos koplyčios įrengimas. 2003 m. rudenį buvo galutinai baigta įrengtos pagalbinės patalpos, skirtos parapijos sielovadai: katechezės kabinetas, patalpos jaunimui, choristams ir kitoms reikmėms.

2004 m. pakloti bažnyčios pamatai. 2005 m. pradėti bažnyčios sienų mūro darbai, pastatytos administracinės ir sielovadai skirtos patalpos. 2006 m. buvo tęsiami bažnyčios sienų mūro darbai. 2007 m. baigti visi mūro darbai, uždengtas stogas, įrengtos naujos administracinės patalpos, sielovados centras. 2007 m. rugpjūčio 14 d., Žolinės išvakarėse, Kauno arkivyskupas metropolitas Sigitas Tamkevičius, dalyvaujant kunigams ir tikintiesiems pašventino šias patalpas ir kryžių, kuris buvo iškeltas virš pastatytos bažnyčios. 2008 m. ištinkuotas bažnyčios vidus, sudėti langai, durys, įrengtas grindinis šildymas.

2008 m. birželio 22 d. buvo iškilmingai švenčiamas parapijos 10 metų įsteigimo jubiliejus. Į pastatytą parapijos bažnyčią buvo iškilmingai įnešta stebuklingojo Šiluvos Šv. Mergelės Marijos paveikslo kopija, aukojamos jubiliejinės šventos Mišios. Šv. Mišioms vadovavo Kauno arkivyskupas metropolitas S. Tamkevičius, koncelebravo generalinis vikaras vyskupas Jonas Ivanauskas, kiti svečiai. 2009 m. gegužės 3 d. bažnyčią konsekravo Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius.

2012 m. balandžio 15 d. pašventintas šventojo Jono Pauliaus II relikvijorius, kuriame saugojama šio šventojo kraujo relikvija. 2013 m. gegužės 5 d. Kauno Gerojo Ganytojo parapijos bažnyčioje lankėsi popiežiaus ypatingasis pasiuntinys, Krokuvos arkivyskupas kardinolas Stanislavas Dzivišas. Jo Eminencija 2012 m. padovanojo parapijai šventojo Jono Pauliaus kraujo relikviją, kuri yra saugoma pirmajame Lietuvoje įrengtame relikvijoriuje. Bažnyčios statyba ir parapijos bendruomenės sielovada rūpinosi klebonas kun. teol. lic. Jonas Stankevičius.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Arkivyskupijos informacija
Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia

**Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Kėdainių rajone, rytinėje Labūnavos dalyje, kapinėse, kairiajame Nevėžio krante, prie kelio . Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu. Bažnyčia pokaryje įrengta dvarininkų Zabielų memorialinėje koplyčioje, kuri paskelbta regioniniu architektūros ir istorijos paminklu.

Atlaidai: Dievo Apvaizdos (pirmąjį liepos sekmadienį), šv. Onos (liepos 26 d. arba keliama į artimiausią sekmadienį), šv. Pranciškaus Asyžiečio (spalio 4 d. arba keliama į artimiausią sekmadienį).

## Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią Labūnavoje 1799 m. pastatė dvarininkas Ignotas Zabiela. Jai 1812 m. sudegus, netrukus naują bažnyčią pastatė Labūnavos dvaro paveldėtojas Anupras Zabiela.

1859 m. Labūnavos kapinėse pastatyta mūrinė, klasicistinė koplyčia. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje bažnyčiai 1944 m. sudegus, kapinių koplyčia 1945 m. buvo pertvarkyta į bažnyčią ir pagal šią paskirtį tebenaudojama iki šių dienų. Greta bažnyčios stovėjusi medinė varpinė perkelta į kapinių, kurių centre stovi koplyčia, kampą. Remontuota 1896, 1945, 1960 m.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo klasicizmo stiliaus, apskrito plano, su stačiakampe apside ir prienaviu. Navą dengia apie 10 m skersmens kupolas su stačiakampiu bokšteliu, užsibaigiančiu metaliniu kryžiumi. Pastato tūris sudėtinis, susidedantis iš rotondinės vidurinės dalies ir simetriškai iš abiejų pusių prigludusių prieangio ir presbiterijos tūrių. Pokaryje prie presbiterijos priestato pristatytas zakristijos priestatas. Priestatų stogų forma – dvišlaitė. 

Patalpose įrengti 3 altoriai (didysis ir du šoniniai), vargonų choras, vitražai (1984). Laidojimo rūsyje užmūrytos 6 kriptos su Zabielų giminės mirusiųjų palaikais. Prie pagrindinio koplyčios įėjimo perkeltos tarpukariu šalia sunaikintos bažnyčios buvusios dvi skulptūros su postamentais – Jėzaus Kristaus ir Mergelės Marijos. Priešais bažnyčią klebono Stepono Pilkos  (1917–1994) rūpesčiu pastatytos dvi iškilios skulptūros: Vytauto Didžiojo (1987) ir šv. Kazimiero (1988).

## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* Vyskupo vizitas Labūnavos parapijoje (2006)
Kauno Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčia

**Kauno Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės bažnyčia** – bažnyčia Kauno miesto šiaurės rytinėje dalyje, Palemone. Parapijos teritorijos ribos apima Palemoną ir Neveronis. Čia gyvena apie 10 000 gyventojų. Kiekvieną sekmadienį į mišias ateina nuo 600 iki 800 tikinčiųjų. Bažnyčios šventoriuje įsikūrę seserų saleziečių (Marijos Krikščionių pagalbos dukterų) namai.

Švenčiami šie kasmetiniai atlaidai:
* šv. J. Bosko – sausio 31 d.
* Švč. M. Marijos Krikščionių Pagalbos – gegužės 24 d.
* Švč. M. Marijos Rožinio Karalienės – spalio 7 d.

## Istorija

1991 m. birželio 4 d. prasidėjo bažnyčios statybos. 1991 m. spalį arkivyskupas Sigitas Tamkevičius pašventino bažnyčios kertinį akmenį. Bažnyčios statyba ir parapijos kūrimu rūpinosi klebonas salezietis kun. Krizantas Juknevičius SDB, 1993 m. tai buvo pavesta šv. Jono Bosko saleziečių draugijai.

1993 m. mišios jau vyko naujai statomos bažnyčios rūsyje. Šioje laikinoje koplyčioje buvo pastatytos Marijos Krikščionių Pagalbos ir šv. Jono Bosko statulos. Vidaus statybos darbai galutinai baigti 1996 m. pavasarį, o bažnyčia pašventinta tų pačių metų rugpjūčio 15 d.

## Seserų saleziečių bendruomenė

Seserų saleziečių bendruomenės atgimimas Lietuvoje prasidėjo 1981 m. Joms padėjo seserys salezietės iš Lenkijos. 1986 m. seserys pradėjo bendruomeninį gyvenimą mažame namelyje Baranausko gatvėje, Kaune. 1992 m. saleziečiai persikėlė į Palemoną ir pradėjo auklėjamąją jaunimo ir vaikų veiklą parapijoje.

1993 m. Palemono bažnyčios šventoriaus teritorijoje, pietvakarių pusėje nuo bažnyčios, pradėtas statyti Marijos Krikščionių Pagalbos Dukterų Instituto (seserų saleziečių) namas. 1994 m. rugpjūčio mėnesį Marijos Krikščionių Pagalbos Dukterų Instituto generalinė Motina S. Marinella Castagno oficialiai patvirtina pirmąją seserų saleziečių bendruomenę Lietuvoje. 1997 m. kovo 31 d. vyskupas Vladas Michelevičius pašventino seserų saleziečių bendruomenės namą bažnyčios šventoriuje.

## Architektūra

Bažnyčios architektas Gediminas Jurevičius. Bažnyčios vidų puošia liaudies meistro Henriko Ratauto medžio drožiniai „Šviesos kelias“, pasakojantys Švento Rašto įvykius po Jėzaus prisikėlimo. Altorius, krikštykla, tabernakulis, sakykla, vėliau ir tradiciniai „Kryžiaus keliai“ sukurti to paties menininko. Bažnyčioje sumontuoti iš Anglijos atvežti 1939 m. gamybos vargonai. 2001 m. į bažnyčios varpinę įkelti Lenkijoje nulieti varpai. Didžiausias varpas pavadintas Švč. M. Marijos ir šv. J. Bosko garbei, antrasis šv. Antano – Lietuvos saleziečių pradininko kunigo Antano Skelčio šventojo globėjo garbei, trečiasis – lietuvaitės kankinės Elenos Spirgevičiūtės (pradėta jos beatifikacijos byla) garbei.

## Galerija

Kaunas, Palemono bažnyčia.JPG|Bažnyčia 2017 m.
Kaunas, Palemono bažnyčia 2.JPG|Vaizdas nuo vienuolyno
Kaunas, seserų saleziečių namas prie Palemono bažnyčios.JPG|Saleziečių namas šventoriuje


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Palemono parapija (Kaunoarkivyskupija.lt)
* Palemono bažnyčia (''palemonas.info'') 
* Palemono parapija (''facebook.com'')
Antipodų salos

**Antipodų salos** () – negyvenamų vulkaninių salų grupė Ramiajame vandenyne, 650 km į pietryčius nuo Stiuarto salos, 560 km nuo Naujosios Zelandijos Pietų salos. Priklauso Naujajai Zelandijai.

Viso archipelago plotas – 60 km². Didžiausia Antipodų sala, kurios plotas 20 km². Antroji pagal dydį sala – Bolansas (2 km²). Likusiusios salelės daugiausia labai mažos arba tiesiog uolos.

Aukščiausia vieta – Galovėjaus kalnas (402 m), kuris taip pat yra ir aktyvus ugnikalnis. Salose peri gausybė paukščių (albatrosai, pingvinai), čia gyvena endeminės Antipodų papūgos, Antipodų albatrosai.

Antipodų salas atrado britai 1880 m. Salos gavo tokį pavadinimą, kadangi yra antipodinėje pozicijoje, t. y. diametraliai priešingoje Žemės vietoje, nei yra Jungtinė Karalystė.

Naujosios Zelandijos subantarktinių salų grupei priskiriamos salos įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Antipodes South Bay.JPG|Pietų įlanka
Image:Antipodes Penguin.JPG|Pingvinų kolonija
Image:Antipodes Castaway Hut.JPG|Nublokštųjų trobelė


## Šaltiniai
Vynuogė

**Vynuogė** – mėsinga vynmedinių (*Vitaceae*) šeimos vynmedžių (*Vitis*) uoga. Uogos auga sudėtinėse kekėse (iki 300 uogų kekėje), uogos gali būti juodos, mėlynos, auksinės, žalios, purpurinės, raudonos, rausvos, rudos, baltos spalvos.

Uogos valgomos šviežios arba iš jų daro razinas, uogienes, drebučius, spaudžia sultis, vynuogių sėklų aliejų, daro vyną.

## Besėklės vynuogės
Besėklystė yra labai vertinama desertinių vynuogių savybė, todėl dabar sukurta daug besėklių vynmedžių veislių, auginamų daugelyje vynuogynų. Kadangi vynmedžiai dauginami vegetatyviai, besėklystė jiems visiškai nekenkia. Tuo tarpu selekcininkai, kurdami besėkles veisles, naudoja sėklas brandinančius motininius augalus arba audinių kultūrų metodus. Praktiškai visos besėklių vynmedžių veislės kilusios iš vienos iš trijų pamatinių veislių (*Thompson Seedless*, *Russian Seedless*, ir *Black Monukka*).

## Produkcija
Klaipėdos šv. Juozapo Darbininko bažnyčia

**Klaipėdos šv. Juozapo Darbininko bažnyčia** (arba ***Klaipėdos jėzuitų bažnyčia***) – statoma katalikų bažnyčia Klaipėdos miesto pietiniame pakraštyje, Varpų mikrorajone, Smiltelės g. 27.

## Istorija

1990 m. kovo 22 d. buvo išskirtas 3 ha žemės sklypas Smiltelės gatvėje naujos bažnyčios statybai, įsteigtas jėzuitų vienuolynas. Netrukus, 1990 m. gegužės 1 d. buvo pašventintas bažnyčios kertinis akmuo ir šv. Mišios imtos aukoti lauke. Po kelių dienų, gegužės 10 d. paskelbtas statomos bažnyčios projekto konkursas. Buvo manoma, kad įpusėjus statybos darbams, greitai bus galima melstis statomos bažnyčios rūsyje. Tačiau paaiškėjo, kad tai nebus taip paprasta, kadangi pastebėta, jog žemė yra labai vandeninga, nelygi. Vien žemės lyginimo ir nusausinimo darbai užėmė nemažą laiko dalį. Todėl kunigas Bronislovo Burneikio (1923–1991) rūpesčiu Smiltelės gatvėje pradėta statyti laikina koplyčia, kuri 1990 m. spalį statyti baigta ir imta joje melstis. Laikiną šv. Juozapo Darbininko koplyčią 1990 m. lapkričio 11 d. pašventino Telšių vyskupas Antanas Vaičius. 1991 m. pradėti mūrinės šv. Juozapo Darbininko bažnyčios darbai. Bažnyčios projekto konkursą laimėjo architektai Saulius Plungė, Valdas Janulis ir Gintaras Čičiurka.

2000 m.  didžiųjų švenčių metu (šv. Kalėdų ir šv. Velykų progomis) mišios pirmą kartą aukotos didžiojoje bažnyčioje. 2003–2004 m. mišios pradėtos aukoti joje nuolat. 2007 m. sausio 7 d. įkurta Šv. Brunono Kverfurtiečio parapija, kuriai buvo perleista dalis šv. Juozapo parapijos ploto.

2008 m. lapkričio 2 d. gaisras sunaikino 1990 m. pastatytą medinę bažnyčią, pastaraisiais metais tarnavusią kaip sandėlį, kuriame buvo laikomos organizacijos „Caritas“ surinktos aukos. Po gaisro iš 25 metrų ilgio ir 12 metrų pločio sandėlio liko tik nuodėguliai. Per 70 metrų nuo sandėlio stovinti šv. Juozapo Darbininko bažnyčia nenukentėjo.

2009 m. gegužę sutvarkyta naujosios bažnyčios aplinka (išasfaltuota aikštelė). 2010 m. rugpjūčio 20 d. bažnyčia pripažinta tinkama naudoti, nors ir neužbaigta. Beveik prieš du dešimtmečius pastatyta bažnyčia dėl lėšų stygiaus sutvarkyta iki galo nebuvo, todėl per ilgą laiką bažnyčios stogas pradėjo leisti vandenį, sienose įsimetė pelėsis, plytos pradėjo skilinėti ir trupėti. 2011 m. buvo tinkuojamos išorės sienos, bažnyčią apjuosė tvorelė. 2012 m. darbai persikėlė į bažnyčios bokštus, kurie buvo tinkuojami dekoratyviniu tinku.

Bažnyčios statyba nėra užbaigta, pagal projektą dar turėtų būti statomi papildomi 30 metrų aukščio bokštai. Bažnyčią nuo Sąjūdžio parko skiria riedulių krūva, suaukota bažnyčios sklypą aptversiančios tvoros statyboms.

## Galerija

Klaipėdos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia.jpg|Šoninis fasadas
Sv Juozapo darbininko baznycia.JPG|Bažnyčios vidus


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* 
* Vyskupijos informacija
* Parapijos „Facebook“ paskyra
Naujosios Zelandijos vėliava

**[[Naujoji Zelandija|Naujosios Zelandijos]] vėliava** – stačiakampiame mėlyname fone – kantonas, kuriame Jungtinės Karalystės vėliava. Laisvojoje vėliavos pusėje įkomponuotas Pietų kryžiaus žvaigždynas – keturios raudonos penkiakampės žvaigždės aprėmintos baltomis fimbromis.

Viena iš vadinamųjų Mėlynųjų vėliavų.

## Istorija

Pirmoji N. Zelandijos vėliava buvo priimta 1867m. Ja tapo tuometinė D. Britanijos karinio jūrų laivyno vėliava, kurios apatiniame dešiniajame kampe buvo pridėtos raidės NZ. Dabartinė N. Zelandijos vėliava 1869 m. pirmiausia pradėta kabinti vyriausybiniuose laivuose. Oficialiai ši vėliava buvo įtvirtinta ženklų ir kodinių signalų įstatyme, kurį 1902 m. kovo 24 d. patvirtino karalius Eduardas VII.

## Konstrukcija

## Spalvos
 Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 280;  RGB spalvų sistemoje: Mėlyna – 0, 38, 127.

 Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 186;  RGB spalvų sistemoje: Raudona – 210, 16, 52.

 Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra;  RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.

## Panašios vėliavos

## Nuorodos
* www.vexilla-mundi.com
Kedaho sultonatas

**Kedaho sultonatas** – musulmoniška malajų valstybė, egzistavusi nuo 1136 m dabartinėje Malaizijoje (Kedaho ir Perliso valstijose) ir Tailande (Satun provincija). Formaliai nei sultonų dinastija, nei sultonato egzistencija nėra nutraukta. Jis įtrauktas į Malaizijos sudėtį kaip viena valstijų.

## Istorija
Sultonatas buvo nuo seno šioje teritorijoje egzistavusios hinduistinės Kedaho karalystės (630–1136) įpėdinis.

Paskutinis Kedaho valdovas *Phra Ong Mahawangsa* 1136 m atsivertė į islamą, tapdamas sultonu *Muzaffar Šah*. Taip buvo įkurtas Kedaho sultonatas, kurio sultonų dinastija egzistuoja iki šiol. Kedaho sultonatas apėmė ne tik dabartinį Kedahą, bet ir Penangą, Perlisą ir Tailando Satun provinciją.

XVIII a pabaigoje labai sustiprėjo Siamo grėsmė. Siekdamas britų pagalbos, sultonas prižadėjo jiems Penango salą, kurią britai pasiėmė, o pagalbos nesuteikė. Likęs Kedahas buvo okupuotas Siamo 1821 m. 1909 m. britų-Siamo sutartimi Kedahas buvo padalintas į keletą dalių. Šiaurinė jo dalis liko Tailandui (dabartinė Satun provincija), likusios teritorijos perėjo britams, bet jose buvo išskirta atskira dalis Perlisas. Tokiu būdu Kedahas ir Perlisas tapo Britų Malajos sudėtine dalimi, Nefederacinėmis Malajų Valstijomis.

Japonų okupacijos laikais per Antrąjį pasaulinį karą Kedahas vėl perėjo Tailandui ir pavadintas Syburi, tačiau po karo vėl grįžo britams. 1946 m. jis įsijungė į Malajos Sąjungą, o 1948 m. – į Malajos Federaciją, tapdamas viena iš Malaizijos valstijų. Jame išlikusi sultono institucija ir nuo XII a besitęsianti dinastija.

### Kedaho sultonų sąrašas
* Muzafar Šachas I (1136–1179 m.)
* Muazam Šachas (1179–1201 m.)
* Mohamed Šachas (1201–1236 m.)
* Maazul ŠŠachas (1236–1280 m.)
* Mahmud Šachas I (1280–1320 m.)
* Ibrahim Šachas (1320–1373 m.)
* Sulaiman Šachas I (1373–1422 m.)
* Atadula Muhamed Šachas I (1422–1472 m.)
* Muhamed Dživa Zainal Abidinas I (1472–1506 m.)
* Mahmud Šachas II (1506–1546 m.)
* Muzafar Šachas II (1546–1602 m.)
* Sulaiman Šachas II (1602–1625 m.)
* Ridžaludin Šachas (1625–1651 m.)
* Muhidžudin Šachas (1651–1661 m.)
* Zijaudin al-Mukaram Šachas (1661–1687 m.).
* Atadula Muhamed Šachas II (1687–1698 m.).
* Abdulah al-Muazzam Šachas (1698–1706 m.), mirė 1706/1723? m.
* Ahmad Tadžudin Halim Šachas I (1706–1709 m.), mirė 1709/1710 m.
* Abdula II (1709–1723 m.).
* Atadula Muhamedas III (1723–1741 m.).
* Muhamed Dživa Zainal Abidinas II (1741–1778 m.).
* Abdula Makaram Šachas III (1778–1797 m.)
* Zijaudin Mukaram Šachas II (1797–1803 m.)
* Ahmad Tadžudin Halim Šachas (1803–1843 m.)
* Zainal Rašid Muadzam Šachas II (1843–1854 m.)
* Ahmad Tadžudin Mukaram Šachas (1854–1879 m.)
* Zainal Rašid Muadzam Šachas III (1879–1881 m.)
* Abdul Hamid Halim Šachas (1881–1943 m.)
* Badli Šachas (1943–1958 m.)
* Abdul Halim Muadzam Šachas (1958-2017 m.)
Oklando salos

**Oklando salos** (, ) − Naujajai Zelandijai priklausančių vulkaninių salų grupė Ramiojo vandenyno pietvakariuose, 465 km į pietus nuo Naujosios Zelandijos Pietų salos.

Oklando salos negyvenamos, bet jose dažnai lankosi mokslinės ekspedicijos, nes čia yra ruonių gulyklos; peri pingvinai.

## Geografija
Vyrauja vėsus, drėgnas ir vėjuotas klimatas. Salų dirvožemis prastas, žemumose auga krūmynai. Veisiasi laukiniai galvijai, ruoniai, jūrų liūtai, jūrų drambliai. Didelės paukščių, ypač petrelinių bei pingvinų populiacijos. Yra endeminių paukščių, augalų rūšių.

Salyno plotas − virš 600 km². Didžiausias aukštis − 705 m. sudarytas iš 6 pagrindinių: Oklando (45 917 ha), Adamso (9 696 ha), Enderbio (696 ha), Nusivylimo (290 ha), Roso (80 ha), Juingo (58 ha) ir keleto mažesnių salų.

## Istorija
Yra įrodymų, kad salyne, Enderbrio saloje, XIII a. gyveno polineziečiai. Tai buvo piečiausia žinoma polineziečių gyvenvietė. 

Oklando salas 1806 m. atrado britų jūrininkas Abrahamas Bristou. Veikė banginių medžioklės stotis, kuri 1852 m. uždaryta. XIX a. viduryje nesėkmingai bandyta apgyvendinti salas: maoriai ir jų moriorių kilmės vergai iš Čatamo salų salyne gyveno 20 metų. Kai kurie iš jų grįžo į Čatamo salyną, bet didžioji dalis persikraustė į Stiuarto salą, kurioje jų palikuonys gyvena iki šiol. Taip pat europiečių bandyta sukurti žemės ūkiu ir banginių medžiokle besiversiančią gyvenvietę, tačiau ši gyvavo neilgai − tik du su puse metų. XIX a. 10 dešimtmetyje į salyną atvežti naminiai jaučiai bei avys.

1998 m.  Naujosios Zelandijos subantarktinės salos, įskaitant Oklando salas, įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oklando salos  (anglų k.)
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia

**Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Naujojoje Akmenėje. Priklauso Telšių vyskupijai.

## Istorija

Bažnyčia pradėta statyti 1989 m. Statyba rūpinosi klebonas Donatas Stulpinas. Pašventinta 1999 m. Bažnyčiai 3 varpus padovanojo Vokietijos katalikų kunigas iš Arnsbergo, Akmenės rajono Garbės pilietis Gerhardas Langė. Kanauninkas G. Langė (g. 1921 m.) Antrojo pasaulinio karo metu tarnavo eiliniu kareiviu Lietuvoje, buvo čia sužeistas. Uolia labdaros veikla, kiek jėgos leido, jis stengėsi grąžinti vokiečių tautos skolą – į remontuojamus, naujai statomų įvairių Lietuvos bažnyčių bokštus buvo įkelti kanauninko rūpesčiu parapijoms dovanoti varpų komplektai.

2014 m. Naujosios Akmenės bažnyčią buvo planuojama modernizuoti, tobulinant projektą, svarstant galimus bažnyčios apšildymo ir modernizacijos techninius bei vizualinius sprendinius, pagal projektą planuotas ir įgyvendintas aplinkos sutvarkymo idėjas. Vien pastato dekoratyviniam apšvietimui įrengti ir išorės sienų apdailai reikėtų apie 1 milijono litų. Aplink bažnyčią numatyta pastatyti stulpus su lempomis, kurios iš apačios apšviestų fasado viršų. Silikatinių plytų sienas numatyta nutinkuoti ir dalį padengti keramika, nesirenkant brangesnių apdailos medžiagų iš klinkerio ir natūralaus akmens. Fasado apšiltinimas reikalingas sumažinti energijos sąnaudoms. Paruoštas projektas galimiems įrengti amfiteatrui, tvenkiniui. 

## Architektūra

Bažnyčios architektas – Rimantas Zimkus. Naujosios Akmenės bažnyčia sumūryta iš baltų plytų. Statinys sudėtingo plano su dviem bokštais, dideliu nuožulniu čerpių stogu. Vienas bokštas smailiu priekiu prigludęs prie pagrindinio fasado. Kitas keturkampis bokštas su piramidiniu stogu yra kampe. Viena siena išlenkta, įėjimas kampe. Langų angos stačiakampės ir siauros.

Vidaus erdvė vienos navos. Lubos viduryje plokščios, šonuose lentelės kaltos nuožulniai. Apsidė smaili, su plokščiomis įgilintomis lubomis. Apsidės languose sumontuoti abstraktūs vitražai, kuriuos sukūrė Olegas Katėnskij. Tai pilkų, raudonų, geltonų, žalių, mėlynų linijų kompozicijos. Tapytos stacijos ekspresionistinės išraiškos, originalių kompozicijų. Grindų danga sudėta iš rusvų plytelių su raudonomis ir žaliomis juostomis. U raidės formos balkonas įrengtas ant stambių stulpų. Vietoje altoriaus pastatytas balto šlifuoto marmuro stalas su skydeliais ir piupitras su įgilintu kryželiu. Ant sienos kabo tradicinės ikonografijos Nukryžiuotojo skulptūra. Klausykla medinė su trikampiu frontonu, ažūrinėmis šoninėmis sienelėmis.


Naujoji Akmenė, bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas 2015 m. kovą
Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia.jpg|Priekinis fasadas 2024 m. birželį


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Valentinas Cibulskas. Šiaurės Lietuvos naujosios bažnyčios
* Libertas Klimka. Į Lietuvą grįžtantys varpai primena apie savo turtingą istoriją 
* Klebonas Naujojoje Akmenėje nustatė griežtą tvarką
Aukso standartas

**Aukso standartas** – piniginė sistema, kurioje pagrindinis atsiskaitymo vienetas yra fiksuotas kiekis aukso.

Atsiskaitymuose, kurių pagrindas – auksas, garantuojama, kad kiekvienas išleistas piniginis vienetas gali būti bet kada pakeistas auksu pagal anksčiau nustatytą kiekį. Anksčiau, kai pinigai buvo padengti auksu (susieti su auksu), kiekvienas pinigus galėjo pakeisti į auksą. Palaipsniui tokios praktikos buvo atsisakyta.

Auksinio standarto šalininkai teigia, kad pinigų susiejimas su auksu drausmina vyriausybes, neleidžia joms beatodairiškai spausdinti pinigų ir taip sukelti hiperinfliaciją, labiau pasitikima popieriniais pinigais. Praktikoje esant ekonominiams sunkumams ar karo veiksmams valstybės atsisakydavo pinigus susieti su auksu ir jų prispausdindavo tiek, kad sukeldavo hiperinfliaciją.

Pirmą kartą aukso standartą 1821 m. įvedė Jungtinė Karalystė, vėliau – 1873 m. JAV ir Vokietijos imperija, 1878 m. – Prancūzija. Iki Pirmojo pasaulinio karo galiojo auksinių monetų standartas. Po karo jį pakeitė aukso luitų ir aukso devizų standartai. Pasibaigus Didžiajai depresijai beveik visose valstybėse atsisakyta aukso standarto. 1968 m., kilus valiutų krizei, JAV viduje auksą nustota keisti į JAV dolerius. Paskutinį kartą 1975 m. tik valstybių vyriausybėms pareikalavus JAV dolerius buvo galima pakeisti į auksą. Šiuo metu nei vieni pinigai nėra padengti auksu.

## Šaltiniai
Kedahas (istorinė valstybė)

**Kedahas** (, indų šaltiniuose vadinamas *Kedaram*, *Kalagam*, o persų – *Kataha*, *Kalah*) hinduistinė malajų valstybė. Viena seniausių Malajų salyne, egzistavusi dabartinės Kedaho valstijos (Malaizija) ir Satuno bei Trang provincijų (Tailandas) teritorijoje nuo maždaug V a. iki XII a.

Tuo pačiu vardu vadinama ir ją pakeitusi musulmoniška valstybė – Kedaho sultonatas.

## Istorija

Pirmaisiais mūsų eros amžiais Kedaho miestą prie Muda upės įkūrė indų pirkliai, ir jis dalyvavo Transmalakinėje prekyboje tarp Indijos ir Kinijos. Kedahas buvo naudojamas kaip pusiasalį kertančio upių kelio vakarinis uostas. Šis kelias baigėsi pusiasalio rytinėje pakrantėje, Langkasukoje.

Ilgainiui šios sritys buvo suvienytos Langkasukos valstybėje.

Nors Langkasuka kontroliavo dideles teritorijas Malakos pusiasalyje, Kedahas buvo dalinai nepriklausomas. Jį valdė vietinė hinduistinė dinastija, įkurta *Merong Mahavangsa*, kildinanti save iš Aleksandro Makedoniečio. Žinomi devyni jos valdovai.

1136 paskutinis valdovas Phra Ong Mahawangsa atsivertė į islamą, įkurdamas Kedaho sultonatą. Tai buvo hinduistinio Kedaho pabaiga.

## Archeologija

Svarbiausi radiniai iš Kedaho valstybės yra Budžang slėnyje netoli Muda upės. Kartu tai yra turtingiausia archeologiniais radiniais vieta visoje Malaizijoje.
Rinkos rizika

**Rinkos rizika** – aktyvų vertės sumažėjimas dėl rinkos pokyčių.

## Rūšys
Pagrindinės rizikos:
* Nuosavybės rizika – akcijų kainų svyravimai
* Palūkanų normos rizika – palūkanų normos svyravimai
* Valiutos rizika – valiutos kurso svyravimas
* Prekių kainų rizika – prekių kainų svyravimai.

## Reikšmė
Rinkos rizika suprantama kaip nuostolių, kuriuos gali patirti rinkos dalyviai dėl nepalankios dinamikos finansų rinkose, dydis. Paprasčiausiai tai parodo, kokią riziką prisiima rinkos dalyviai, kokius nuostolius jie gali patirti ir ar jie moka pagrįstą kainą už prisiimtą riziką. Šios rizikos poveikis finansų rinkų stabilumui paprastai yra toks: rinkos dalyviai per daug optimistiškai vertina prisiimamą riziką, didina savo investicijas ir naudoja finansinį svertą, todėl esant tam tikram nedideliam šokui finansų rinkose patiria daug didesnius nuostolius nei galėjo įsivaizduoti, kadangi prisiimtos rizikos lygis iš tikrųjų buvo daug didesnis nei tikėtasi.

## Išnašos
Vilkyčių šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia

**Vilkyčių šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia, priklausanti Telšių vyskupijai, esanti Vilkyčiuose, Saugų seniūnijoje, Šilutės rajone. 

Vilkyčių parapijos bažnyčiai įsikurti pritaikytos nenaudojamos patalpos buvusiuose vietos kultūros namuose. Prie maldos namų – atvira vietovė, apsodinta želdiniais, mokyklos stadionas, kurie naudojami vietos bendruomenės susibūrimams ir kitiems renginiams.

## Istorija

Privatizuojant kultūros namus krikščioniška parapijiečių grupelė nusprendė turėti maldos namus Vilkyčiuose. Tam reikėjo įregistruoti bendruomenės centrą. Jis įsikūrė 2002 m. rugsėjo 30 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta 2003 m. gegužės 10 d. Vilkyčiuose pašventino koplyčią, įrengtą buvusių kultūros namų dalyje, paskirdamas jos globėju šv. Brunoną. 

Lietuvos 1000-mečio metais, 2009 m. gegužės 17 d., per šv. Brunono atlaidus parkelyje prie bažnyčios pastatytas ir pašventintas jubiliejinis stogastulpis (aut. kalvis Darius Vilius). 2013 m. buvo planuojama renovuoti bažnyčios patalpas.

Iki 2012 m. koplyčią aptarnavo Kintų ir Saugų klebonas Alfredas Memys (1960–2015), kurį pakeitė klebonas Vytautas Tamašauskas.

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Vilkyčių bendruomenės centras „Viltis“
Limitas (finansai)

**Limitas** – rizikos ir jos kiekio apribojimas.

Limituojamas kiekis, kuriuo organizacija gali rizikuoti. Limitai ypatingai populiarūs bankuose.

Limituojant nurodomi tokie parametrai:
* rodikliai, kuriems nustatytas limitas
* rodiklio pasikeitimai – kaip rodikliai bus apskaičiuojami
* ribinis rodiklio dydis.

## Nuorodos
* http://www.finrisk.ru/m_limit.html 
* http://www.riskglossary.com/link/risk_limits.htm
Hekšero-Olino teorema

**Hekšero-Olino teorema** – viena Hekšero-Olino modelio teoremų, tvirtinanti, kad valstybė eksportuoja prekes, kurių gamybai naudoja sąlyginai perteklinius gamybos veiksnius ir importuoja prekes, kurių gamybai trūksta gamybos pajėgumų.

Tai susidaro dėl valstybės geografinės padėties. Įtaką daro šiltas klimatas, leidžiantis auginti šiltamėgius augalus, šalyje turimi gausūs gamtiniai resursai ir naudingos iškasenos, ekonominis išsivystymas.

Kuo aukštesnis ekonominis išsivystymas tuo brangesnė darbo jėga.
Porto franko

**Porto-franko** () – uostas, į kuri ir iš kurio galima įvežti ir išvežti prekes nemokant jokių mokesčių.

Porto-franko neįeina į muitų erdvę. Jis kuriamas siekiant padidinti uosto apyvartą. Įvežant prekes iš uosto į muitų teritoriją reikia sumokėti visus mokesčius. Tokiuose uostuose gali būti įsteigtos neapmokestintų prekių parduotuvės.
Leontjevo paradoksas

**Leontjevo paradoksas** – 1953 m. Vasilijaus Leontjevo atrastas ekonominis paradoksas, bandant patikrinti Hekšero-Olino teoremos teisingumą. Išanalizavęs 1947 m. JAV prekybą, Leontjevas atrado, kad JAV prekybos balansas neatitiko Hekšero-Olino teoremos prielaidų.

## Teorija
V. Leontjevas iškėlė prielaidą, kad kapitalui imlių prekių dalis eksporte turi augti, o darbui imlių - mažėti. Iš tikrųjų analizuojant JAV prekybos balansą buvo pastebėta, kad darbui imlių prekių eksportas nemažėjo. Tai ir buvo paradokso esmė.

Leontjevo paradoksas aiškinamas taip: importuojamų į JAV prekių darbo imlumas gana aukštas, bet darbo kaina prekių vertėje akivaizdžiai mažesnė negu eksportuojamose iš JAV prekėse. Darbo kaina JAV aukšta, aukštas darbo našumas. Tai akivaizdžiai daro įtaką eksportuojamų prekių kainoms. JAV darbui imlių prekių eksportas nuo 1947 m. auga patvirtindamas Leontjevo paradoksą. Tai priklauso nuo paslaugų sektoriaus augimo, darbo kainos ir JAV ekonomikos struktūros (Pagal JAV Darbo ministerijos duomenis 2007 m. vasarį gamybiniame sektoriuje dirbo 22,475 iš 137,410 milijonų žmonių užimtų ne žemės ūkyje.), tai didina visą Amerikos ekonomikos darbo imlumą, neišskiriant ir eksporto.
Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia

**Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia** (arba ***Vidzgirio bažnyčia***) – bažnyčia, stovinti Alytaus vakarinėje dalyje, Vidzgirio mikrorajone. Tai naujausia Alytaus bažnyčia, pradėta statyti 1991 m., pastatyta 2001 m. 

Aptarnaujama Luksnėnų koplyčia.

## Istorija

Apie naujos bažnyčios Alytuje statymą pradėta rūpintis 1988 m. Tada įkurtas Alytaus Vidzgirio religinės bendruomenės bažnytinis komitetas. Jos nariai tuo metu priklausė vienintelei Alytaus mieste Vilkaviškio vyskupijos Šv. Angelų Sargų parapijai. Šios parapijos klebonas buvo kun. Pranas Račiūnas. 1989 m. spalio 30 d. Alytaus dekanu ir Šv. Angelų Sargų parapijos klebonu paskiriamas kunigas salezietis Petras Dumbliauskas, kuris suteikė parapijai Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos titulą ir rūpinosi parapijos namų statyba.

1991 m. spalį pradėti naujos bažnyčios statybos pirmieji darbai tiesiant komunikacijas, įrengiant kolektorių po Jurgiškių gatve, statant gelžbetoninius šulinius, tiesiant elektros kabelį. 1992 m. spalį įvyko bažnyčios kertinio akmens pašventinimas. 1993 m. gegužės 30 d. kunigas Leonas Jakimavičius paskirtas parapijos klebonu. Paskyrimo tikslas – kurti naujai įsteigtos parapijos bendruomenę ir statyti Dievo namus – bažnyčią. Paskyrimo metu jau buvo išrinktas naujai bažnyčiai statyti sklypas ir pradėta statyti parapijos namai – klebonija. Alytaus Marijos Krikščionių Pagalbos parapijoje pirmos mišios, pirmieji pakrikštyti kūdikiai ir pirmos sutuoktos poros buvo Alytaus Likiškėlių vidurinės mokyklos sporto salėje. 1995 m. birželį išbetonuotas pirmasis naujosios bažnyčios pamatų polius. Darbus vykdė AB „Alvista“.

2001 m. rugpjūčio 26 d. naujai pastatytą bažnyčią, mišias aukojant 23 kunigams, pašventino ir konsekravo vyskupas Juozas Žemaitis.

## Architektūra

Bažnyčios eksterjero stilius būdingas skandinaviškoms bažnyčioms. Bažnyčios projekto autoriai – architektai Kęstutis Kisielius, Kęstutis Pempė, Gytis Ramunis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
* Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia*panoramas.lt*
Rokų šv. Antano Paduviečio bažnyčia

**Rokų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – parapinė bažnyčia piečiausiame Kauno mikrorajone Rokuose, šalia įmonės UAB „Rokų keramika“.

Bažnyčioje yra medinis altorius, sakykla, „Šventosios Šeimos" skulptūros, kryžius, balto gipso Kryžiaus kelio stotys, iš dailės kūrinių – paveikslas „Šv. Antanas", du angelai iš gobeleno.

## Istorija

Rokų ir aplinkinių kaimų gyventojai dažniausiai eidavo melstis į Aukštosios Panemunės bažnyčią arba susirinkdavo per gegužines ir birželines pamaldas parapijiečių namuose giedoti giesmių ir litanijų. 1933 m. už suaukotus Rokų gyventojų pinigus buvo pastatytas kryžius šalia Kauno–Prienų kelio. Prie Rokų kaimo kryžiaus per Šeštines rokiečiai švęsdavo „kryžiavos“ dienas. Sovietiniais metais kryžius buvo nuimtas nuo postamento. 1989 m. Rokų kryžius buvo atstatytas, atgimė tradicija giedoti „kryžiavos“ dienas.

1998 m. rudenį Rokų gyventojai pradėjo rinkti parašus, kad Rokuose būtų įsteigta koplyčia. Tuščiuose AB „Rokų keramika“ kabinetuose 1999 m. įkurtas Kauno apskrities šeimos dvasinio ugdymo centras „Šeimyna“. Nuo 1999 m. gegužės 1 d. rokiečiai „Šeimynoje“ įrengė mažą altorėlį ir čia rinkosi melstis, giedoti, tais pačiais metais vyskupas Juozas Žemaitis MIC palaimino koplyčios steigimą Rokuose. Koplyčioje buvo sukurti liturginiai baldai, kryžius (aut. Henrikas Ratautas), suburtas bažnytinis choras. 1999 m. spalio 31 d. koplyčia buvo pašventinta, jai suteiktas Šventosios Šeimos titulas.

2004 m. aktyvių parapijiečių iniciatyva vyskupui buvo įteiktas prašymas dėl parapijos steigimo. Rokų šv. Antano Paduviečio parapija įkurta 2005 m. rugsėjo 13 d. vyskupo Rimanto Norvilos dekretu.

## Galerija

Rokų bažnyčia 2020.JPG|Atnaujinta bažnyčia
Rokai, parapijos akmuo.JPG|Akmuo parapijos 10-mečiui, pastatytas 2015 m.
Bažnyčia, Rokai .JPG|Interjeras


## Nuorodos

* Parapijos svetainė (vyskupijos inf.)
Paulio matricos

**Paulio matricos** – trys 2x2 kompleksinės ermito ir unitariosios matricos. Paprastai žymimos graikiška raide 'sigma' (σ), retkarčiais – 'tau' (τ). Naudojamos aprašyti izotopinio sukinio simetrijas. Jos yra:
: 
\sigma_1 = \sigma_x =
\begin{pmatrix}
0&1\\
1&0
\end{pmatrix}


: 
\sigma_2 = \sigma_y =
\begin{pmatrix}
0&-i\\
i&0
\end{pmatrix}


: 
\sigma_3 = \sigma_z =
\begin{pmatrix}
1&0\\
0&-1
\end{pmatrix}


Pavadintos žymaus austrų fiziko Volfgango Paulio vardu.

## Algebrinės savybės
: \sigma_1^2 = \sigma_2^2 = \sigma_3^2 = \begin{pmatrix} 1&0\\0&1\end{pmatrix} = I
kur *I* yra vienetinė matrica.

Paulio matricų determinantas ir pėdsakas (diagonaliųjų narių suma) yra:

: \begin{matrix}
\det (\sigma_i) &=& -1 & \\[1ex]
\operatorname{Tr} (\sigma_i) &=& 0, & \quad \ i = 1, 2, 3
\end{matrix}

### Komutatyvumo sąryšiai
: \sigma_1\sigma_2 = i\sigma_3\,\!
: \sigma_3\sigma_1 = i\sigma_2\,\!
: \sigma_2\sigma_3 = i\sigma_1\,\!
: \sigma_i\sigma_j = -\sigma_j\sigma_i,\quad i\ne j\,\!

* Paulio matricos turi tokias komutatyvumo ir nekomutatyvumo savybes:

: \begin{matrix}
[\sigma_i, \sigma_j]     &=& 2 i\,\varepsilon_{i j k}\,\sigma_k \\[1ex]
\{\sigma_i, \sigma_j\} &=& 2 \delta_{i j} \cdot I
\end{matrix}

Kvadratiniai skliausteliai žymi komutatorių ([a, b] = ab - ba), riestiniai skliausteliai - antikomutatorių (\{a, b\} = ab + ba). Čia a ir b yra operatoriai.

## Šaltiniai
Vilkaviškio Šv. Kryžiaus bažnyčia

**Vilkaviškio Šv. Kryžiaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vilkaviškyje, į rytus nuo Vilkaviškio katedros. Tai antroji Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo parapijos bažnyčia.

## Istorija

Vilkaviškyje 1894 m. pastatyta cerkvė po Pirmojo pasaulinio karo neteko parapijiečių, todėl 1922 m. perduota katalikams ir vadinosi ***Vilkaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia***. Cerkvės pertvarkymu į bažnyčią rūpinosi kunigas (vėliau prelatas) Juozas Laukaitis.

1944 m. nugriovus Vilkaviškio katedrą, buvusi cerkvė tapo vienintele Vilkaviškio bažnyčia, į ją perkeltos šventųjų relikvijos. Ją atnaujino, įvedė šildymą klebonas (nuo 1958 m. Vilkaviškio dekanas) Konstantinas Ambrasas (1922–1985). Vikaras Juozas Jakaitis (1923–1988) 1949 m. rugpjūčio 19 d. areštuotas ir 10 metų ištremtas.

## Architektūra

Bažnyčia yra stačiatikių cerkvėms būdingos struktūros ir ašinės trijų dalių kompozicijos, su varpinės bokštu virš prieangio. Viduje dominuoja aukšta navos erdvė. Yra trys altoriai.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vilkaviškio dekanato bažnyčios
Stiuarto sala

**Stiuarto sala** (, ) – trečioji pagal dydį Naujosios Zelandijos sala. Ją nuo Pietų salos skiria Fovo sąsiauris.

Salą 1770 m. atrado kapitonas Džeimsas Kukas, tačiau palaikė Pietų salos dalimi. 1809 m. kapitonas V. Stiuartas įrodė, kad ši sala nėra Pietų salos dalis. Sala buvo pavadinta V. Stiuarto vardu.

Salos plotas 1746 km². Aukščiausia vieta yra Maunt Anglemas (979 m). Saloje yra 2 didesni (Frešvoterio, Rakeahua) ir 3 mažesni (Toitoi, Lordų, Herono) slėniai.

Aplink Stiuarto salą yra 3 didelės (Ruapuko, Kodfišo, Big Sauf Keipo) ir keletas mažesnių salelių pietvakariuose.
Saloje gyvena apie 400 gyventojų. Visi jie gyvena vienintelėje salos Obano gyvenvietėje. Stiuarto salą su Pietų sala jungia keltų linija, vykdomi skrydžiai, jungiantys salą su Inverkargilo miestu.
Ganga Negara

**Ganga Negara** (malajų kalba: *Gangga Negara*) hinduistinė malajų valstybė. Viena seniausių Malajų salyne, greičiausiai egzistavusi dabartinės Perako valstijos (Malaizija) teritorijoje nuo pirmųjų mūsų eros amžių iki XI a.

## Istorija

Gangara Negara miestas buvo įkurtas pirmaisiais mūsų eros amžiais prie Perako upės. Jo įkūrimą, matyt, paskatino kambudža tautos migracija ir kolonizacijos. Miestas – valstybė intensyviai dalyvavo Transmalakinėje prekyboje tarp Indijos ir Kinijos. Prekės upe būdavo gabenamos, tada pernešamos į kitų upių aukštupius ir galiausiai pasiekdavo rytines pusiasalio pakrantes.

Žinomas vienintelis valstybės valdovas Raja Gangga Shah Johan. Yra spėjama, kad valdovų dinastija galėjo kilti iš Kedaho valdovų dinastijos.

Valstybę I tūkstantmečio pabaigoje kontroliavo malajų valstybė Šrividžaja. Spėjama, kad ją galutinai sunaikino Čola atakos XI a.

## Archeologija
Nors valstybė minima keletame senovės šaltinių, ilgą laiką nebuvo žinoma jos vieta. XIX ir XX a viduryje vykdant kasinėjimus, nustatyta, kad Ganga Negaros sostinė greičiausiai buvo dabartiniame Beruas miestelyje, kur randama nemažai archeologinių radinių.
Kęstutis Bilius

**Kęstutis Bilius** (g. 1958 m. spalio 10 d. Noreišiuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1969 m. baigė Kelmės rajono Karčiupio pradinę mokyklą, 1970–1974 m. mokėsi Elvyravos aštuonmetėje mokykloje. Lankė kraštotyros ir aviamodelistų būrelius, lengvosios atletikos treniruotes. 1974 m. įstojo ir 1977 m. baigė Šiaulių 2-ąją vidurinę mokyklą – internatą, lankė slidinėjimo treniruotes, įvykdė I suaugusiųjų atskyrį. Vienuoliktoje klasėje vadovavo kultmasiniam sektoriui. 1982 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, įgijo geografijos ir fizinio lavinimo mokytojo specialybę. Studijų metais SSD „Žalgiris“ bei Lietuvos slidinėjimo rinktinės narys, ketvirtame kurse įvykdė kandidato į sporto meistrus normatyvą.

1982 m. pagal paskyrimą – Šiaulių rajono Kužių aštuonmetės mokyklos geografijos mokytojas. Taip pat ir SSD „Žalgiris“ Šiaulių Kaimo vaikų ir jaunimo sporto mokyklos slidinėjimo treneris. 1985–1990 m. SSD „Žalgiris“ Šiaulių miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 1988–1990 m. Šiaulių „Tauro“ moterų žolės riedulio meistrų komandos viršininkas. 1990 m. Šiaulių automobilių serviso Kelmės TAS priėmėjas. 1992 m. UAB „Berkutas“ direktorius, 2002 m. Lionės Bilienės įmonės direktorius, UAB „Marsera“ direktorius.

1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės skyriaus pirmininkas. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys. Švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

1992 m. įsteigto sporto klubo „Aušra“ pirmininkas. Lietuvos žolės riedulio federacijos Vykdomojo komiteto narys, drausminės techninės komisijos pirmininkas. Lietuvos badmintono federacijos viceprezidentas.

Sutuoktinė Lionė, vaikai Ramūnas, Šarūnas.

## Šaltiniai
Kivylių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Kivylių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – Telšių vyskupijos katalikų bažnyčia, stovinti Akmenės rajone, Kivyliuose, 10 km į šiaurės vakarus nuo Naujosios Akmenės. 

## Istorija

Bažnyčia naujai pastatyta 2000 m. pagal architekto Rimanto Zimkaus projektą. Statyba rūpinosi klebonas Gediminas Norvilas, lėšos surinktos iš parapijiečių, Akmenės savivaldybės, kuratorių vokiečių (padovanojo varpus).

## Architektūra

Bažnyčia palyginti nedidelė, stačiakampio plano, su iškištu bokštu, bokšteliu, trisiene apside. Statybai panaudotos baltos silikatinės plytos, pilkas akmuo. Priekinio fasado kampe pastatytas atviras priengis. Bokštas stačiakampis, dviejų nevienodo dydžio tarpsnių su piramidiniu stogu, siaurais stačiakampiais ir trapeciniais langais, durimis su stogeliu. Šoniniai langai taip pat siauri. 

Statinio vidus halinis, vienos navos, interjere vyrauja tinkuotos baltos sienos. Grindys išklotos plytelėmis. Lubas atstoja ažūrinės gegnės. Presbiterijos šone įrengta zakristija. Vietoje altoriaus stovi juodo granito, paprastų geometrinių formų staliukas ir medinis drožinėtas piupitras. Ant sienos kabo dailininkės Rūtos Kučinskaitės tapytas tradicinės ikonografijos paveikslas „Švč. Mergelės Marijos ėmimas į dangų" (drobė, aliejus). Kryžiaus kelio stočių vaizdai profesionaliai pertapyti.

## Galerija

2.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG
3.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG
4.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG
5.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG
6.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG
7.Kivyliu-baznycia-2011.10.04.JPG


## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Valentinas Cibulskas. Šiaurės Lietuvos naujosios bažnyčios
* Kivylių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia *panoramas.lt*
Izidorius Šimkus

**Izidorius Šimkus** (1949 m. vasario 20 d. Bulavėnuose, Kelmės rajonas – 2018 m. lapkričio 13 d.) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1973–1979 m. Kelmės rajono Vaiguvos kolūkio vyriausiuoju agronomas. 1979–1981 m. Kelmės rajono agrocheminio susivienijimo pirmininkas. 1981–1989 m. Kelmės rajono žemės ūkio valdybos viršininkas.

1989–1990 m. Kelmės rajono vykdomojo komiteto pirmininkas. 1990–1991 m. Kelmės rajono valdytojas.

1992–1995 m. Kelmės buitinių paslaugų akcinės bendrovės direktorius. 1995–2002 m. IĮ Šimkaus įmonės, 2002–2015 m. – UAB „Lukojus“ savininkas, direktorius.

2015–2017 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1995–1997 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos, 2007–2017 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.

Liberalų ir centro sąjungos Kelmės rajono skyriaus narys.

Vaikai Kristina, Tautvydas.

## Šaltiniai

|-
Borisas Markulis

**Borisas Markulis** (g. 1964 m. spalio 10 d. Paloniuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1982 m. baigė Užvenčio vidurinę mokyklą, 1983–1985 m. tarnavo armijoje. 1987 m. baigė Plungės statybos technikumą, statybininkas-technikas, 2009 m. baigė verslo vadybą Šiaulių universitete.

1987 m. Kelmės statybos valdybos darbų vykdytojas, 1992 m. ėmėsi privataus verslo. UAB „Bomarkus“ direktorius. 2004 m. Seimo nario Zenono Mikučio padėjėjas, 2008 m. Seimo nario K.Daukšio padėjėjas.

Darbo partijos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas, DP ekonomikos komiteto narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Hilda-Laima, vaikai Emilis, Erika, Karolis..

## Šaltiniai
Mikėnas

* Aidas Mikėnas – pedagogas, politikas
* Algimantas Mikėnas – inžinierius architektas, scenografas
* Alius Mikėnas (g. 1955 m.) –  šachmatininkas
* Antanas Mikėnas – pedagogas, treneris, lengvaatletis
* Jonas Mikėnas – karo lakūnas, keramikas, skulptorius
* Juozas Mikėnas – skulptorius, pedagogas
* Kęstutis Mikėnas – politikas
* Vytautas Mikėnas – politikas
* Vladas Mikėnas – šachmatininkas, žurnalistas