open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Puntukas

**Puntuko akmuo**, taip pat **Dvaronių akmuo** – antrasis pagal dydį riedulys Lietuvoje, stūkso 5 km į pietus nuo Anykščių, Anykščių šilelio kraštovaizdžio draustinyje, Dvaronių kaime, netoli Šventosios. Tai gamtos, mitologijos ir istorijos paminklas, geologiniu gamtos paminklu paskelbtas 2000 m.

Iki 1957 m. Puntukas laikytas didžiausiu Lietuvos akmeniu, kol Puokėje nebuvo aptiktas Barstyčių akmuo.

Šalia Puntuko įrengtas Anykščių šilelio medžių lajų takas, Anykščių šilelio lynų tiltas. Į pietvakarius nuo Anykščių, priešingoje Šventosios upės pusėje, yra akmuo Puntuko brolis ir Karalienės liūnas.

## Aprašas

Puntukas yra 7,54 m ilgio, 7,34 m pločio ir 5,7 m aukščio (iš jų – 1,5 m po žeme). Didžiausia horizontali apimtis – 21,39 m. Pagal 2021 m. Lietuvos geologijos tarnybos informaciją akmens masė yra 446 tonos, nors VLE nurodo 400, o daugelis kitų šaltinių – 265. 
Pagal petrologinę sudėtį Puntukas – pilkai rausvos spalvos amfibolinis biotitinis granitas (jame esama feldšpatų, kvarco, raginukės, biotito ir kitų mineralų kristalų); pagal struktūrą – rapakivis.

Puntuko akmenyje iškalti Lituanicos lakūnų Stepono Dariaus ir Stasio Girėno bareljefai bei jų testamento žodžiai lietuvių tautai. Antrojo pasaulinio karo metu lakūnų reljefinių portretų kaldinimą Puntuko akmenyje organizavo Tomas Zauka, šiems darbams atlikti 1942–1943 m. surinkęs aukas. Bareljefus ir žodžius 1943 m. vidurvasarį, per 180 dienų slapta iškalė skulptorius Bronius Pundzius su pagalbininkais, 10-ųjų skrydžio metinių proga.

Akmuo nuo pagonybės laikų buvęs religinių apeigų vieta.

### Kilmė
Archeologų manymu, milžinišką riedulį paliko Skandinavijos kalnų ledynai, slinkę čia prieš 15–24 tūkstančių metų pleistoceno laikotarpiu iš Suomijos ir Rusijos pasienyje esančio Vyborgo rapakivio masyvo.

## Pavadinimo kilmė ir padavimai

Puntuko vardo kilmė kartais siejama su žodžiu *pusti* (tapti neįprastai dideliu). Buožgalviai liaudies kartais vadinami „puntagalviais“. 

Pagal kitus aiškinimums, „Puntukas“ – tai žmogaus vardas. Viename iš padavimų pasakojama, kad Puntukas buvęs vyriausiojo kunigo ar bajoro, aukojusio ant akmens aukas, vardas. Pagal kitą padavimą, akmuo pavadintas karžygio Puntuko vardu, kuris čia galbūt sudegintas.

Žinomame mite pasakojama, kaip velnias nešęs akmenį Anykščių bažnyčiai nugriauti, o pragydus gaidžiams, jį pametęs.

Netoli Anykščių taip pat yra buvęs Puntuko kaimas.

## Taip pat skaitykite
* Didžiausi Lietuvos rieduliai
* Biliakiemio Puntukas

## Šaltiniai
Dirvožemio chemija

**Dirvožemio chemija** – dirvotyros šaka, tirianti dirvožemio mineralinių ir organinių cheminių junginių sudėtį, sandarą, savybes, jų kitimą, vykstant dirvodarai ir naudojant dirvožemį.

Ji naudojama tiriant mineralų irimą, organinių liekanų mineralizaciją, humuso susidarymą, cheminių elementų ir junginių migraciją, augalų mitybą, dirvožemio koloidus ir sorbciją, dirvožemio užterštumą radioktyviomis ir nuodingomis medžiagomis. Dirvožemio chemija susijusi su agrochemija. Padeda tirti dirvožemių genezę, klasifikuoti dirvožemius, juos racionaliai naudoti.

## Mokslininkai

Žymiausi dirvožemio chemijos mokslininkai:

* K. Šprengelis (*Sprengel*; Vokietija),
* G. Mulderis (*Mulder*; Nyderlandai),
* F. Diušofūras (*Duchaufour*; Prancūzija),
* S. Vaksmenas (*Waksman*; JAV),
* V. Vernadskis (Rusija).
Lietuvoje:
* G. Pauliukevičius,
* B. Baginskas,
* M. Vaičys.
Psichiatrija

**Psichiatrija** ( 'siela, dvasia' + *γιατρεία* 'gydymas'), medicinos mokslo šaka, tirianti psichikos sutrikimų etiologiją, patogenezę, epidemiologiją, psichopatologiją, diagnostiką ir gydymą, taip pat psichiatrinės pagalbos organizavimą bei socialinius ir teisinius aspektus (psichikos sutrikimų profilaktiką, ligonių reabilitaciją, ekspertizes ir kt.).

## Psichiatrija Lietuvoje

Lietuvoje dominuoja gydymas vaistais. Psichoterapija sunkiai prieinama. Valstybinė ligonių kasa per mažai ir neadekvačiai finansuoja psichoterapijos paslaugas. 
Viena didžiausių problemų Lietuvoje - psichikos sveikatos priežiūros specialistų - ypač vaikų psichiatrų, psichoterapeutų - trūkumas. Jų etatai daugelyje pirminių psichikos sveikatos centrų (PSC) nenumatyti, o galimybių teikti ir antrinio lygio paslaugas PSC centrai neišnaudoja.

## Šaltiniai
Dirvožemio fizika

**Dirvožemio fizika** – dirvotyros šaka, tirianti dirvožemio fizikines savybes ir procesus.

Daugiausia tiria dirvožemio granuliometrinę ir mikroagregatinę sudėtį, strūkturingumą, bendrasias fizikines (drėgmės, oro, šilumos ir elektrines) savybes. Padeda nustatyti tinkamiausia augalams augti drėgmės, oro ir šilumos režimą. Tyrimų duomenys svarbūs dirvožemių melioracijai, agrotechnikai. Naudojami lauko ir laboratoriniai metodai.

## Mokslininkai
Žymiausi dirvožemio fizikos mokslininkai:
* E. Mitčerlichas (*Mitcherlich*; Vokietija),
* E. Raselas (*Russel*; D. Britanija),
* A. Zigmondas (*Sigmond*; Vengrija),
* N. Dimo,
* G. Visockis,
* A. Rodė,
* N. Kačinskis,
* F. Zaidelmanas (Rusija).

Lietuvoje:
* V. Miliauskas.
Wong Kar Wai

**Wong Kar Wai** (trad. kin.: 王家衛, supapr. kin.: 王家卫; bendrine kinų kalba pinyin: *Wáng Jiāwèi*, Kantono tarme Yale trans.: *Wòhng Gà Waih* g. 1958 m. liepos 17 Šanchajuje) – žymus Honkongo kino režisierius, scenaristas, aktorius.

## Biografija
Wong Kar Wai gimė Šanchajuje, Kinijoje. Kai jam buvo penkeri, su šeima persikraustė į Honkongą. Iš pradžių Honkonge buvo sudėtinga, nes nuo vaikystės kalbėjo tik standartine bendrine kinų kalba bei šanchajietiškai, o Kantono tarmės, kuria šnekama Honkonge, nemokėjo.

1980 m. Honkongo Politechnikos kolegijoje baigė grafinį dizainą. Po studijų pradėjo dirbti televizijoje ir netrukus pradėjo rašyti scenarijus kinui. Šiek tiek vėliau pradėjo režisuoti ir pats: debiutinis filmas 1988 m. „As Tears Go By“, tačiau labiausiai išgarsėjo po 1991 m. „Days of Being Wild“.

Kartu su režisieriumi ir prodiuseriu Jeffrey Lau įkūrė nepriklausomą kino kompaniją „Jet Tone Films Ltd.“.

Vienas žymiausių Wong Kar Wai filmų – apie dvi meilės istorijas Honkonge pasakojantis 1994 m. „Chungking Express“ („Čunkingo ekspresas“, arba „Čunkingo tankumynas“).

1997 m. Kanų kino festivalyje buvo pripažintas geriausiu režisieriumi už filmą „Happy Together“.

Wong Kar Wai taip pat yra režisavęs reklamas, muzikinius vaizdo klipus, trumpametražius filmus, rašęs scenarijus, prodiusavęs.

## Režisuoti filmai
Pilno metražo:
* *Wong gok ka moon / [[As Tears Go By]]* (1988 m.)
* *A Fei zheng chuan / Days of Being Wild* (1991 m.)
* *Chung Hing sam lam / [[Chungking Express]]* (1994 m.)
* *Dung che sai duk / Ashes of Time* (1994 m.)
* *Duo luo tian shi / Fallen Angels* (1995 m.)
* *Chun gwong cha sit / [[Happy Together]]* (1997 m.)
* *Fa yeung nin wa / In the Mood for Love / [[Meilės laukimas]]* (2000 m.)
* *[[2046 (2004 filmas)|2046]]* (2004 m.)
* *My Blueberry Nights* (2007 m.)
* *The Lady from Shanghai* (*kuriamas*)

Trumpametražiai:
* *wkw/tk/1996@7′55″hk. net* (1996 m.)
* *Hua yang de nian hua / Years Like Flowers* (2000 m.)
* *The Follow* (2001 m.)
* *[[Eros (filmas)|Eros]]* (2004 m.)

## Apdovanojimai
* 1991: Honkongo kino apdovanojimai – Geriausias režisierius (už „Days of Being Wild“)
* 1995: Honkongo kino apdovanojimai – Geriausias režisierius (už „Chungking Express“)
* 1997: Kanų kino festivalis – Geriausias režisierius (už „Happy Together“)
* 2000: Europos kino apdovanojimai – Tarptautinis aktoriaus apdovanojimas (už „Meilės laukimą“)
* 2001: Cezaris (*César*) už geriausią užsienio filmą („Meilės laukimą“)
* 2004: Europos kino apdovanojimai – Tarptautinis aktoriaus apdovanojimas (už „2046“)
* 2004: HK Neo Reviews Awards – Geriausias režisierius (už „2046“)

## Nuorodos
* 
* Senses of Cinema svetainė
Tikritas

**Tikritas** () – miestas šiaurės Irake, prie Tigro upės, apie 150 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Bagdado. X a. čia buvo stipri tvirtovė, krikščionių vienuolynas. Miestas garsėjo vilnos gamyba. Apie 1137 m. čia gimė Ajubidų dinastijos pradininkas Saladinas. XIV a. pabaigoje miestą stipriai nusiaubė Timūro armija, įsiveržusi į Tarpupį, nuo to laiko iki XX a. Tikritas tebuvo nedidelis kaimas, paskui ėmė palaipsniui augti. 1937 m. netoli Tikrito gimė Irako diktatorius Sadamas Huseinas.
Tarpupis

**Tarpupiu** vadinama:

* vieta tarp upių;
* Mesopotamija;
* kaimai Trakų rajone:
** Naujasis Tarpupis,
** Senasis Tarpupis.
Timbuktu

**Timbuktu** (arba **Tombuktu**; ) – miestas Malyje apie 20 km į šiaurę nuo Nigerio upės. 32 463 gyventojų (2005 sausio 1). UNESCO saugomas pasaulio paveldo paminklas (nuo 1988 m.). Tarp 1990 ir 2005 ir nuo 2012 m. įtrauktas į atsidūrusių pavojuje paminklų sąrašą.

## Istorija
Tai senovinis miestas, pirmąkart paminėtas apie 1000 metus. Jo atsiradimui ir suklestėjimui įtaką darė Transsacharinė prekyba ir Vagadu imperija vakaruose.

Timbuktu nuo XII a. priklausė Songajų valstybei, o XIII a. viduryje jį užėmė Malio karalystė. Dykumos pakraštyje ant Nigerio upės kranto įsikūręs miestas buvo svarbus prekybinis (ypatingai prekyba druska) taškas bei vienas svarbiausių islamo centrų. Malio imperijos laikais XIV a. suklestėjo Timbuktu universitetas, išdygo architektūros šedevrai.

Nuo XV a. miestą vėl užvaldė Songajaus imperija, o XVI a. pabaigoje čia įsiveržė Marokas. Vėliau Timbuktu priklausė Bamanos imperijai.

Pirmasis europietis, apsilankęs Timbuktu, buvo škotas *Alexander Gordon Laing* 1826 m., kuris žuvo grįždamas į Europą. Pirmasis europietis, pranešęs apie senovinį miestą, buvo prancūzas *René Caillié*. Nuo 1893 m. miestas – Prancūzijos kolonija.

## Kultūros paminklai

Mieste gausu XIII – XV a. mečečių ir charakteringų gyvenamųjų statinių iš molio.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Tradiciniai ašančių statiniai (1980)
* : Dženės senamiesčiai (1988)
Senegalo socialistų partija

**Senegalo socialistų partija** (**PSS**, :) – Senegalo kairioji demokratinio socializmo politinė partija.

## Istorija
Įkurta 1958 m. Leopoldo Sedaro Sengoro iniciatyva, tęsė 1948–1956 m. veikusio *Senegalo demokratinio bloko* darbus. Iki 1976 m. vadinosi *Senegalo pažangos sąjunga*.

1960 m. rugpjūčio 20 d. iširus Malio federacijai ir Senegalui pasiskelbus nepriklausoma respublika, šalies prezidentu iki 1981 m. buvo partijos steigėjas ir lyderis Leopoldas Sengoras. 1964 m. beveik visa dirbama žemė buvo nacionalizuota ir perduota kooperatyvams. 1972 m. įvesta bendruomenių, vietos ir regionų savivalda, 1976 m. – daugiapartinė sistema, nuo 1978 m. – proporcinė rinkimų sistema.

1968 ir 1973 m. parlamento rinkimuose visas vietas šalies parlamente užėmė PSS nariai. 1978 m. 100 vietų parlamente jau 17 narių turėjo ir Senegalo demokratų partija (PDS).

1981 m. Senegalo prezidentu išrinktas Abdu Diufas. Jis pratęsė šalies demokratizavimo procesą. Šalyje sustiprėjo ir kitos politinės srovės. 1983 m. rinkimuose 120 vietų parlamente 1 vietą laimėjo Nacionalinis demokratinis judėjimas. Tiesa, Demokratų sumažėjo iki 8. 1993 m. parlamente jau buvo atstovaujamos 6 partijos, o 1998 m., parlamentą išplėtus iki 140 narių, jame jau buvo 11 partijų atstovai.

2000 m., siekdamas suteikti galimybę dalyvauti šalies valdyme ir kitoms partijoms, Abdu Diufas nebekėlė savo kandidatūros. Prezidentu buvo išrinktas liberalios Senegalo demokratinės partijos kandidatas Abdulaja Vadas. 2001 m. socialistai, laimėję tik 10 vietų iš 120, liberalams užleido daugumą ir šalies parlamente.

## Struktūra

Partijoje 1990 m. buvo 500 000, 2004 m. – 1,2 mln narių. PSS glaudžiai susijusi su Nacionaline dirbančiųjų federacija. Veikia moterų ir jaunimo organizacijos, turi aukštąją partinę mokyklą ir 8 regioninius skyrius. 1996 m. restruktūrizavus partiją įkurti 10 regininių Centro komitetų. Aukščiausias organas – suvažiavimas, renkantis Nacionalinę tarybą, Politinį biurą ir Sekretoriatą.

Oficialus spaudos organas – laikraštis „*Unité africaine*“ (Afrikos vienybė). Partijos ideologinis kredo – afrikietiškas socializmas. 1981 m. viena iš Afrikos socialdemokratų internacionalo steigėjų. Socialistų Internacionalo narė nuo 1976 m.

## Pirmininkai:
 
* 1958 m. – Leopoldas Sengoras,
* 1980 m. – Abdu Diufas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Dovydas

**Karalius Dovydas** ( – „mylimas“, g. apie 1037 m. pr. m. e. Betliejuje – m. apie 970 m. pr. m. e.) – pagal Bibliją buvo antrasis suvienytosios Izraelio karalystės karalius po Sauliaus (~1005–965 m. pr. m. e.). Jis apibūdinamas kaip karys, muzikantas ir poetas. Tradiciškai jam priskiriama daugelio psalmių autorystė.

Dovydas pradėjo dinastiją, valdžiusią iš pradžių visą Izraelį, o vėliau pietinę Judėjos karalystę iki „Babilono nelaisvės“. „Babilono nelaisvė“ arba „Babilono ištremtis“ – tai prievartinis diduomenės, valdininkų, prekybininkų ir amatininkų iškraustymas į Babiloną. Tai įvyko VI amžiuje pr. m. e., kai buvo paimta Jeruzalė (597 m.) ir kai Babilonojos karalius Nabuchodonosaras galutinai sutriuškino Judėjos karalystę (586 m.).

Karaliaujant Dovydui, Jeruzalė tapo valstybės sostine. Dovydas pirmą kartą senovės žydų istorijoje paskyrė specialius metraštininkus, kurie turėjo nuolat registruoti visus įvykius. Vėliau tie metraščiai įėjo į biblines karalių knygas. Kaip sako Biblijos legendos, Dovydas atlikęs daugelį žygdarbių (nugalėjęs milžiną Galijotą ir pan.) ir sukūręs psalmes, sudėtas į Senajį testamentą.

Dovydas išgarsėjo savo žiaurumu, klastingumu ir daugpatyste. Jis išdavė savo globėją Saulių, užgrobė sostą ir apsistatė pulkais moterų. Jis nužudė savo karo vadą Urijų, norėdamas pasiimti jo gražuolę žmoną Betsabėją. Nukariavęs Užjordanę, Dovydas įsakė nužudyti kiekvieną trečią tos srities gyventoją.

## Dovydas Biblijoje
Dovydas gimė Betliejuje, ūkininko Jesės šeimoje. Būdamas jaunuoliu pateko į Sauliaus dvarą, kad Dovydas jį pralinksmintų savo arfos grojimu, nes, pasak Biblijos, Saulius kentėjo nuo jį apsėdusių piktųjų dvasių. Kilus karui su filistinais, Dovydas grįžo pas tėvą į Betliejų ganyti avių. Vėliau Dovydas, kuris nešė duoną ir sūrį savo kariuomenėje tarnaujantiems broliams, sugebėjo užmušti Galijotą paprasta akmenų svaidykle. Išgirdęs apie drąsų piemenį Saulius nurodė pakviesti jį į dvarą.

Kitoje vietoje minima, kad Galijotą užmušė ne Dovydas, bet kažkoks Elhananas iš Betliejaus, kai Dovydas jau buvo Izraelio karalius. Dar kitur rašoma, kad Elhananas užmušęs ne patį Galijotą, o jo brolį.

Mūšyje su filistinais, žuvus Sauliui ir jo sūnui Jehonatanui, Dovydas buvo vainikuotas Judėjos karaliumi. Visas Izraelis karaliumi jį pripažino tik po dvejų metų. Dovydas iš jebusiečių atkovojo Jeruzalę ir padarė Izraelio sostine, perkėlė į ją Sandoros skrynią. Dovydas taip pat ketino šiame mieste pastatyti šventyklą, tačiau Dievas tai jam uždraudė.

Dovydas įsimylėjo Ūrijo, vieno iš savo karių, žmoną Betšebą. Šiai nuo jo pastojus, Dovydas išsiuntė Ūriją į mūšį ir pasirūpino, kad jis ten žūtų. Po to Dovydas vedė Betšebą. Pranašas Natanas pasmerkė Dovydo nuodėmę, ir nors Dovydas gailėjosi dėl padarytos nuodėmės ir Dievas jam atleido, tačiau kūdikis, kurio laukėsi Betšeba, mirė. Saliamonas, antrasis jų sūnus, tapo Dovydo įpėdiniu.

Dovydo numylėtinis sūnus Abšalomas mėgino paveržti iš tėvo sostą, todėl Dovydas buvo priverstas palikti Jeruzalę. Vis dėlto Abšalomas pralaimėjo ir buvo nužudytas. Dovydui pasenus, kitas jo sūnus, Adonijas, taip pat rengė sąmokslą.

## Šaltiniai
Azuritas

**Azuritas** – karbonatų klasės mineralas turintis cheminę formulę Cu3(CO3)2(OH)2, vario karbonato hidroksidas. Arabų kalba reiškia mėlynas. Azuritas dažnai randamas kartu su malachitu, kaip vario sulfido mineralų dūlėjimo ir oksidacijos produktas dar vadinamas ''azurmalachitu.

Azurito milteliai plačiai naudojamas kaip pigmentas. Sumaišius su aliejum jie šiek tiek pažaliuoja, o sumaišius su kiaušinio tryniu nusidažo nuo žalios iki pilkos spalvos. Kartais yra painiojamas su lazuritu ar sodalitu.
Leopoldas Sedaras Sengoras

**Leopoldas Sedaras Sengoras** (, g. 1906 m. spalio 9 d. Žoalyje, Senegalas – 2001 m. gruodžio 20 d. Versone, Prancūzija) – Senegalo filosofas, poetas, politinis veikėjas, pirmasis nepriklausomo Senegalo prezidentas.

## Biografija
Mokėsi prancūzų misionierių mokykloje Senegale, nuo 1928 m. studijavo Prancūzijos universitetuose. 1935 m. – pirmasis juodaodis profesorius Prancūzijos universitete. 1936–1948 m. Prancūzijos socialistų partijos (SFIO) narys. 1937 m. *Tarptautinės darbininkų bendrijos* narys.

1938–1940 m. tarnavo prancūzų armijoje. 1940–1942 m. buvo vokiečių nelaisvėje, vėliau dalyvavo prancūzų Pasipriešinime.

## Politinė veikla
1948 m. įkūrė *Senegalo Demokratinį bloką* (SDB). 1951 m. šis blokas Senegale gavo 67 % balsų. L. Sengoras ir *Generalinės darbo federacijos* (Prancūzijos profesinių sąjungų susivienijimas) Senegalo lyderis Abas Gejė tapo Prancūzijos parlamento nariais. Tačiau rinkimų kampanija supriešino SFIO ir SDB.

1952 m. Prancūzijos vyriausybės valstybės sekretorius. 1958–1980 m. *Senegalo pažangiosios sąjungos* (nuo 1976 m. Senegalo socialistų partija) generalinis sekretorius. 1959 m. balandžio – 1960 m. rugpjūčio mėn. Malio federacijos Federalinės asamblėjos pirmininkas.

1960–1980 m. Senegalo prezidentas, 1962–1970 m. kartu ir vyriausybės vadovas. 1976–1983 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas. 1981–1987 m. Afrikos socialistinio ir demokratinio internacionalo iniciatorius ir pirmininkas.

## Filosofija
Vienas iš negritiudo filosofinės estetinės koncepcijos, akcentuojančios Afrikos istorijos ir kultūros savitumą, kūrėjų. L. Sengoras, Ėmė Cezaras ir Leonas Damas savo filosofija pasistengė sumažinti Europos kultūros įtaką Afrikos tautų kultūrai ir netgi politikai. Žinomas L. Sengoro posakis, kad Europa neišrado nieko naujo – ji netgi kurdama savivaldos sistemą kartoja afrikiečių bendruomeninę savivaldą, egzistuojančią jau daugelį amžių.

Būdamas Senegalo prezidentu L. Sengoras praktikoje išplėtojo afrikietiškojo socializmo teoriją kaip alternatyvą tuo metu paplitusiam marksizmui.

## Poezija
Sukūrė meilės lyrikos – „Dainos Naetai“ (*Chants pour Naëtt*), 1949), politinės poezijos apie Pasipriešinimo judėjimą – „Juodosios aukos“ (*Hosties noires*), 1948 m.), Afrikos tautų praeitį („Čaka“, 1949 m., „Etiopiški motyvai“ (*Éthiopiques*), 1956 m. L. Sengoras – Senegalo himno autorius.

1948 m. išleista jo „Naujosios negrų ir malgasių poezijos antologija“ (*Anthologie de la nouvelle poésie nègre et malgache*), kuriai įžangą parašė Žanas Polis Sartras.

### Kiti kūriniai

* Dainos šešėlyje (*Chants d’ombre*; 1945);
* Noktiurnai (*Nocturnes*; 1961);
* Laiškai žiemą (*Lettres de d’hivernage*; 1973);
* Didžiosios elegijos (*Elégies majeures*; 1979);
* Veiksmo poezija: pokalbis su Mohamedu Aziza (*La poésie de l’action: conversation avec Mohamed Aziza*; 1980);
* Tai, kuo aš tikiu (*Ce que je crois*; 1988).

1983 m. tapo pirmuoju afrikiečiu – Prancūzijos Akademijos nariu.

## Įamžinimas

Po jo mirties Dakaro oro uostas buvo pavadintas Leopoldo Sedaro Sengoro tarptautiniu oro uostu, Dakaro stadionas – Leopoldo Sedaro Sengoro stadionu.

## Nuorodos
* Biografija  (Prancūzų kalba).
Antoine Lavoisier

**Antuanas-Loranas de Lavuazjė** (; 1743 m. rugpjūčio 26 d. – 1794 m. gegužės 8 d.) – prancūzų mokslininkas, pasižymėjęs chemijos, biologijos ir ekonomikos srityse.

Šiandien jis vadinamas šiuolaikinės chemijos tėvu. Pirmasis suformulavo masės tvermės dėsnį (1774 m.), išskyrė ir pavadino deguonį, paneigė flogistono teoriją bei padėjo sukurti naują chemijos nomenklatūrą. 1777 m. pradėjo tirti gyvūnų šilumos gaminimo ir jų kvėpavimo ryšį, o po trejų metų dirbo su savo kolega Laplasu. Jis taip pat priklausė mokesčių rinkimo kompanijai „Ferme Générale“, buvo Mokslų akademijos narys ir apskritai užėmė aukštą visuomeninę padėtį. Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu dėl dalyvavimo mokesčių rinkime buvo suimtas, nuteistas ir nukirsdintas. Teisėjas pasakė, kad „respublikai nereikia nei mokslininkų, nei chemikų“. Tuo tarpu vėliau miręs Ž. Lagranžas pasakė, kad „užteko vos vienos akimirkos tai galvai nukirsti, bet prireiks kone 100 metų, kad tokia gera galva vėl užaugtų“.

## Biografija

Antuanas-Loranas de Lavuazjė gimė turtingoje šeimoje 1743 m. rugpjūčio 26 d. Paryžiuje. Lavuazjė pradėjo lankyti *Collège des Quatre-Nations* mokyklą būdamas 11 metų, joje būdamas paskutiniais metais (1760–1761) susidomėjo chemija, botanika, astronomija ir matematika. Tėvo valia studijavo teisę ir gamtos mokslus. 1766 m. gavo aukso medalį už Paryžiaus miesto apšvietimo pagerinimą.

## Šaltiniai
Dirvožemio hidrologija

**Dirvožemio hidrologija** – dirvožemio fizikos šaka, tirianti dirvožemio drėgmę, jos vandens sudėtį, savybes, įtaką dirvodarai ir augalų augimui.

Tiria dirvožemio kietosios fazės, vandens ir dujų sąveiką, dirvožemio drėgmės savybes, formas, režimą, balansą, įtaką augalų augimui ir derlingumui. Tyrimų duomenys padeda nagrinėti dirvožemio genezę ir ypač svarbūs dirvožemio melioracijai. Naudojami lauko ir laboratoriniai tyrimai. Lietuvoje dirvožemio hidrologijos tyrimus atlieka Lietuvos žemdirbystės institutas ir Vandens ūkio institutas.

## Hidrologai
Žymiausi dirvožemio hidrologai:
* P. Fageleris (*Fageler*),
* H. Cunkeris (*Zunker*; Vokietija),
* G. Visockis,
* A. Lebedevas,
* A. Rodė (Rusija).

Lietuvoje:
* V. Miliauskas,
* A. Balčiūnas.
Biotitas

**Biotitas** – filosilikatinis mineralas, kurio sudėtyje yra kalio, magnio, geležies ir aliuminio. Randamas granitinėse uolienose, gneisuose ir skalūnuose, pegmatito gyslose taip pat slūgso metamorfinėse uolienose. Biotitas yra tobulo skalumo ir turi bazalinį skilimą. Pavadintas prancūzų fiziko Žano Baptistės Bioto garbei.

Kietumas pagal Moso skalę – 2,5-3,0, specifinis tankis – 2,7-3,1.

Mineralas matinio blizgesio. Yra žalsvos, rudos, juodos spalvos.

### Radimvietės
Biotitas randamas Vezuvijaus ugnikalnio lavoje, taip pat daug kitų Europos vietų. JAV jis randamas pegmatituose Naujojoje Anglijoje, Virdžinijoje, Šiaurės Karolinoje ir granituose Paik Pyko kalnuose, Kolorade.
Gėlininkystė

**Gėlininkystė** – augalininkystės šaka apimanti augalų auginimą parkams, sodams, skverams ir kitiems želdynams, sodybiniams sklypams, gyvenamųjų ir visuomeninių patalpų vidui ir išorei (balkonams, palangėms) puošti, taip pat puokštėms, moksliniams tyrimams ir mokomiesiems reikalams.

Skiriama lauko ir šiltnamių gėlininkystė. Lietuvoje lauke daugiausia auginamos vietos klimato sąlygas pakeliančios gėlės (pvz., begonijos, bijūnai, flioksai, gvaizdūnės, tulpės, jurginai, kardeliai, našlaitės, ratiliai), šiltnamiuose – gėlės, kurioms lauko sąlygos netinka (pvz., gerberos, gvazdikai, rožės, ciklamenai, žilės).

Daugiausia gėlininkystė plėtojama Nyderlanduose (daugiausia auginama hiacintų, tulpių, kitų svogūninių gėlių), Prancūzijoje (gvazdikų), Italijoje (rožių), JAV (Kalifornija teikia ~75 % pasaulinės gėlių sėklos produkcijos), Lenkijoje, Japonijoje, Indijoje, Vokietijoje, Danijoje.

## Istorija

Gėles augino persai, egiptiečiai, graikai, romėnai. Viduramžiais Europoje gėlynai daugiausia įrengiami dvaruose, vienuolynuose. Gėlininkystė labiau paplito XIX amžiuje.

### Lietuvoje

Žinių apie gėlininkystę Lietuvoje yra iš XVI a. Daug gėlių XVIII a. pab. – XIX a. pr. buvo auginama miestų ir dvarų želdynuose, vienuolynų parkuose ir soduose. Didelę reikšmę gėlininkystės plėtotei turėjo Gardine (1775 m.) ir Vilniuje (1781 m.) įkurti botanikos sodai. 1923 m. gėlininkystės centru tapo Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos sodas Kaune. Nuo 1925 m. aukštesniojoje sodininkystės ir daržininkystės mokykloje (pokaryje tapusioje Kauno Mičiurino tarybiniu ūkiu-technikumu, Aukštoji Freda) buvo dėstoma dekoratyvinė sodininkystė, vėliau Žemės ūkio akademijoje (Dotnuva) buvo dėstomas gėlininkystės kursas. 1930 m. Kaune gėlėms auginti auginti buvo pastatyta 2000 m² šiltnamių. Gėlininkystė ypač buvo plėtojama nuo XX a. 7-o dešimtmečio. Įkurta apželdinimo trestų ir gėlininkystės ūkių, įrengta daug gėlynų miestų parkuose, aikštėse, skveruose, išplėsta šiltnamių statyba. Nuo 1959 m. rengiamos respublikinės gėlių parodos, metų pavyzdinių sodybų konkursai.

Lietuvoje gėles augina miestų želdinimo tarnybos, specializuoti ūkiai, ūkininkai ir gėlininkai mėgėjai. Gėlių ir jų veislių asortimentui gerinti bei naujinti sėklų ir sodmenų įvežama iš užsienio. Introdukuotos gėlės kurį laiką auginamos karantininiame kontrolės punkte (prie Kaišiadorių), paskui parduodamos ūkiams. Pramoniniam auginimui tinkamiausias gėlių veisles atrenka Dekoratyvinių augalų veislių tyrimo punktas (įkurtas 1978 m. prie Vilniaus). Gėlininkystės mokslinis darbas dirbamas botanikos soduose, Vytauto Didžiojo universiteto Žemės ūkio akademijoje, Sodininkystės ir daržininkystės institute.

## Literatūra
* Alina Boguševičiūtė, I. Daujotaitė. „Balkonų apželdinimas“ (1960)
* J. Rugytė, B. Andriuškevičienė. „Gėlės šiltnamiuose“ (1991)
* Angelė Baliūnienė, R. Juodkaitė. „Tulpės“ (1991)
* A. Boguševičiūtė, J. Čirpus, V. Juronis. „Rožės“ (1992)
George Gordon Byron

**Džordžas Noelis Gordonas Baironas** (, 1788 m. sausio 22 d. – 1824 m. balandžio 19 d.) – XIX a. pradžios anglų poetas, vienas iš žymiausių romantizmo ir vienas iš ryškiausių „pasaulio sielvarto“ poezijos atstovų.

Pagrindiniai jo kūrybos motyvai – nusivylimas gyvenimu ir maištas prieš pasaulyje esančią tvarką, prieš pasigailėtiną tikrovę.

## Biografija
Džordžas Noelis Gordonas Baironas gimė Londone 1788 m. sausio 22 d. senoje nusigyvenusioje aristokratų šeimoje. Tėvas mirė 1791 m., palikęs trejų metų sūnui daugybę skolų. Būsimasis poetas kartu su motina apsigyveno Škotijoje, motinos gimtinėje. Vaikystės metus temdė nuolatiniai motinos skundai dėl jų „neturto“, dėl tėvo negarbingo elgesio. Kentėjo būsimasis rašytojas ir dėl savo paties fizinio trūkumo – įgimto luošumo. Tačiau tai nesutrukdė jam vėliau tapti geru plaukiku, boksininku ir raiteliu.

Nuo pat mažų dienų Baironas daug skaitė, ypač jį traukė istoriniai veikalai ir kelionių aprašymai. Jis susipažino su antikine literatūra, Šekspyro, Miltono kūryba, vėliau labai pamėgo italų poetus – Dantę, Ludoviką Ariostą, Torkvatą Tasą, studijavo anglų ir prancūzų filosofų veikalus. Noriai keliavo po Škotijos kaimus ir kalnus, pamėgo Škotijos gamtą, paprastus žmones, jų papročius.

Baigęs mokyklą, Baironas studijuoja Kembridžo universitete.

Bairono kūrybos kelias prasidėjo 1807 m., kai buvo išleistas poezijos rinkinys „Laisvos valandos“. Pirmąjį Bairono poezijos rinkinį kritikai sutiko nepalankiai. Anoniminis autorius žurnale „Edinburgo apžvalga“ piktai kritikavo jo eilėraščius. Jam poetas atsakė satyrine poema „Anglų bardai“ (1809 m.), pašiepusia literatūrinius priešus ir kritiškai vertinančia to meto anglų literatūrą.

Jaunystėje Baironas svajojo apie aktyvią visuomeninę veiklą, kurią vertino ne mažiau už literatūrinį darbą. Žavėjosi Servantesu ir Dante. Įsitraukė į politinę veiklą. 1812 m. Lordų Rūmuose pasakė kelias kalbas, kuriose gynė darbininkus, persekiojamus airių katalikus, smerkė Anglijos kolonijinę politiką. Tuo dar labiau nuteikė prieš save reakcinę Anglijos visuomenės dalį. Pamatęs, kad vien kalbomis nieko gero nepasieks, nutarė pasitraukti iš Parlamento.

1816 m. Baironas visam laikui išvyko iš Anglijos. Iš pradžių apsistojo Šveicarijoje, o vėliau gyveno Italijoje, aktyviai dalyvaudamas nacionalinio išsivadavimo sąjūdyje. Gyvenimas Italijoje, bendravimas su italų kovotojais karbonarais dar labiau subrandino rašytojo politines pozicijas. Karbonarų pralaimėjimas paskatino gilintis į visuomenės būties dėsningumus. Rašytojas pradėjo vis labiau suvokti, kad istorijos raida – ne kažkoks paslaptingų jėgų procesas, o realūs žmonių visuomenės santykiai.

1823 m. Baironas įstojo į graikų kariuomenę ir, 1824 m. atvykęs į Graikiją, padėjo organizuoti žygį prieš pavergėjus. Tačiau mūšio poetas nebesulaukė. Susirgęs karštlige 1824 m. balandžio 19 d. poetas mirė. Graikijoje buvo paskelbtas nacionalinis gedulas, o Bairono palaikai iškilmingai palydėti į tėvynę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bairono draugija
Turgenija

**Turgenija** (*Turgenia*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **plačialapė turgenija** (*Turgenia latifolia*). Ši rūšis rasta ir Lietuvoje, bet labai reta, užneštinė. Augalas iki 60 cm aukščio su stačiu stiebu ir pliunksniškais lapais. Žiedynas skėtis, su 2-5 skėtukais. Žydi birželio mėn. Auga dirvonuose, bergždynuose, pakelėse.
Valgomasis salieras

**Valgomasis salieras** (*Apium graveolens*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos prieskoninių augalų rūšis.

Augalas iki 100 cm aukščio, stipriai kvepintis, su mėsinga šaknimi. Stiebas stačias, storas, su ryškiomis briaunomis ir vagomis. Žiedynai – iki 20 cm skersmens skėčiai su 6-12 trumpų stipinų. Žydi liepos–spalio mėnesiais.

Salieras auginamas kaip daržovė, prieskoninis ir vaistinis augalas. Maistui naudojami lapai, lapkočiai ir šaknys. Visose augalo dalyse gausu vitaminų ir kai kurių gydomųjų medžiagų (pvz., flavonoidų, reikalingų vitamino P sintezei). Salieruose yra flavonoido apigenino, pasižyminčio antivėžiniu poveikiu.


Image:Bleekselderij groen (Apium graveolens var. dulce green).jpg|Saliero lapkočiai
Image:Selleri, Iduns kokbok.jpg|Saliero šaknys


## Šaltiniai
Tuniso konstitucinė demokratinė asamblėja

**Tuniso konstitucinė demokratinė asamblėja** (**RCD**, pranc.: *Rassemblement Constitutionnel Démocratique*, arab.: *al Tajammu – al Dusturi – Dimuqrati*) – Tuniso kairoji politinė partija.

## Istorija
 
Įkurta 1905 m. kaip *Tuniso nacionalinio išsivadavimo judėjimas*, 1916 m. tapo *Nepriklausomybės ir permainų partija*. 1934 m. Habibas Burgiba vietoje jos įkūrė *Naujojo Dustūro partiją*, kuri 1964 m. pasivadino *Socialistine dustūro partija* (PSD).

1938 m. prancūzų kolonijinė valdžia visas kairiąsias partijas uždraudė. Tačiau 1946 m. profsąjungų vardu buvo įkurta *Visuotinė Tuniso darbo sąjunga*, kuri 1952 m. subūrė *Tuniso išsivadavimo armiją*.

1954 m. liepos 31 d. Tunisas gavo autonomiją, 1956 m. kovo 20 d. nepriklausomybę. Vyriausybės vadovu, o 1957 m. liepos 25 d. panaikinus monarchiją, prezidentu tapo H. Burgiba, valdęs šalį iki 1987 m. Buvo likviduotos prancūzų karinės bazės, kuriamas valstybinis pramonės sektorius ir kooperatyvai žemės ūkyje, atliktos ūkio reformos Vakarų Europos pavyzdžiu.

1969 m. partijos pozicija pakrypo dešinėn nuo marksizmo. RCD 25 metus buvo vienintele legalia Tuniso partija. 1987 m. lapkričio 7 d. naujojo šalies prezidento Zino El Abidino Ben Ali iniciatyva buvo įkurta Konstitucinė demokratinė asamblėja, pradėjusi naują šalies demokratizavimo erą. 1994 m. per prezidento ir parlamento rinkimus opozicija pirmą kartą pateko į Deputatų rūmus, gavusi 2,3 % balsų, o 1995 m. gavo 19 jau vietų iš 182.

Sušlubavus H. Burgibos sveikatai, 1998 m. liepos 30 d. – rugpjūčio 2 d. vykusiame III kongrese RCD lyderiu buvo išrinktas šalies prezidentas Ben Ali. 1999 m. jis trečią, o 2004 m. ketvirtą kartą buvo išrinktas Tuniso prezidentu.

Parlamento rinkimuose 1999 m. rinkimuose RCD laimėjo 91,6 % balsų ir 148 iš 182 parlamento vietų. Moterų parlamentarių skaičius padidėjo nuo 11 iki 21 d. Tuniso premjeru buvo paskirtas Mohamedas Ghanučis. 2000 m. savivaldybių rinkimuose RCD gavo 3885 vietas iš 4128. 2004 m. RCD gavo 152 iš 189 parlamento vietų, nes 37 vietos buvo garantuotos kitoms partijoms.

Socialistų Internacionalo narė nuo 1999 m.

2000 m. balandžio 6 d., sulaukęs 97 metų, mirė partijos lyderis H. Burgiba.

2011 m. kovo 18 d. partija buvo panaikinta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (prancūzų ir arabų k.)
Sudurtinis tarinys

**Sudurtinis tarinys** – tarinys, išreikštas asmenuojamąja veiksmažodžio forma ir linksniuojamuoju žodžiu. Asmenuojamoji forma yra vadinama tarinio jungtimi, o linksniuojamasis žodis – tarinio vardine dalimi.

*Vytautas yra pirmūnas*, čia sudurtinis tarinys – *yra pirmūnas*. Taip pat sudurtiniame tarinyje gali būti praleista tarinio jungtis: *Vytautas – pirmūnas*

## Išnašos
Barštis

**Barštis** (*Heracleum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis.

Priklauso dvimetės arba daugiametės žolės. Užauga iki 150 cm (dalis rūšių iki 5–6 m), stiebas tuščiaviduris, briaunotas, plaukuotas. Lapai plunksniški, apaugę šiurkščiais plaukeliais, jauni tinka maistui. Skėčių stipinai plaukuoti, vainiklapiai geltonai žalsvi. Turi eterinių aliejų, menkos pašarinės vertės žolės. Žydi nuo birželio pabaigos iki rugsėjo.

## Rūšys
Gentyje yra apie 60 rūšių.
Lietuvoje auga šios rūšys:
* sibirinis barštis (*Heracleum sibiricum*)
* siauralapis barštis (*Heracleum flavescens*)
* Sosnovskio barštis (*Heracleum sosnovskyi*, invazinis)
* Mantegacio barštis (*Heracleum mantegazzianum*, invazinis)

## Etimologija
Žodis *barš̃tis* (arba *bark̃štis*) kaip šios genties pavadinimas greičiausiai yra naujadaras, padarytas atsižvelgiant į slaviškus šios augalo pavadinimus , , . Pats žodis *barš̃tis* – skolinys iš  (‘barščiai, batviniai’), kuris giminiškas rus.,  (‘barščiai, batviniai; barštis’),  (‘barštis; vaistažolė’), , sorb. *baršć*. Kita vertus, teigiama, kad slavuose barščiu pradžioje vadintas šis augalas, iš kurio virtos sriubos, o vietoje jo pradėjus naudoti burokus, pavadinimas išliko. Toliau šis žodis vedamas iš  (‘aštrus, dygliuotas’, plg.  ‘smaigas, dyglys, aštruma’,  ‘viršūnėlė, viršugalvis’, sen.  ‘šluota iš kietų plaukų’,  ‘garšva’) – taip augalas esą pavadintas dėl aštriabriaunių lapų.

## Šaltiniai
Žaliojo Kyšulio nepriklausomybės Afrikos partija

**Žaliojo Kyšulio nepriklausomybės Afrikos partija** (**PAICV**, portug.: *Partido Africano da Independencia de Cabo Verde*) – Žaliojo Kyšulio Respublikos kairioji politinė partija.

## Istorija

Įkurta 1981 m. sausio 18 d. kaip politinė partija, tęsianti Bisau Gvinėjos *ir Žaliojo kyšulio nepriklausomybės Afrikos partijos* (PAIGC), FRELIMO ir kitų išsivadavimo judėjimų bei jų lyderių Amilkaro Kabralo, Eduardo Mondlanės, Luiso Kabralo veiklą.

1975 m. birželio 30 d. PAIGC tapo valdančiąja partija, stebint JTO atstovams laimėjusi 92 % balsų, jos lyderis Aristidas Pereira tapo prezidentu ir valdė šalį iki 1991 m. 1975 m. liepos 5 d. buvo paskelbta Žaliojo Kyšulio ir Bisau Gvinėjos nepriklausomybė nuo Portugalijos. Tačiau 1980 m. lapkričio 4 d. įvykus valstybės perversmui Bisau Gvinėjoje, Žaliojo kyšulio salos ir abi partijos dalys atsiskyrė.

1991 m. sausio 13 d. šalyje įvyko pirmieji daugiapartiniai rinkimai, kuriuose nugalėjo Judėjimas už demokratiją (MpD). 1995 m. gruodžio 17 d. antruosiuose rinkimuose PAICV gavo tik 28 % balsų. Tačiau jau 2001 m. sausio 30 d. rinkimuose PAICV gavo 49,5 % balsų bei 41 iš 72 parlamento vietų ir sudarė Chosės Marija Neveso vyriausybę. Žaliojo Kyšulio Respublikos prezidentu buvo išrinktas partijos lyderis Pedras Piresas.

2006 m. vasario 12 d. rinkimuose ?

## Struktūra

2003 m. birželio 27 – 29 d. X suvažiavime priimtas naujas statutas. Partijai vadovauja 19 narių Politinė komisija, 51 nario Nacionalinė taryba, bei 7 narių Vykdomoji komisija.

Laikosi demokratinio socializmo principų. Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.

## Pirmininkai

1998 m. Pedro Piresas,
2000 m. Chose Marija Nevesas.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Haičio socialdemokratų sąjunga

**Haičio socialdemokratų sąjunga** (PFSDH, kreolų k.: *Pati Fizyon Sosyal Demokrat Ayisyen*, pranc.: *Parti Fusion des Sociaux-Democrates Haitiens*) – Haičio Respublikos kairioji demokratinio socializmo politinė partija.

## Įkūrimas

Įkurta 2005 m. balandžio 22 – 23 d. Port o Prense vykusiame vykusiame *nacionalinės partijos AYITIKAPAB* , *Haičio demokratinio judėjimo nacionalinės partijos KONAKOM*, (Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.) ir *Haičio revoliucinės progresyvios nacionalistų partijos PANPRA*, (Socialistų Internacionalo narė nuo 1991 m.) susivienijimo suvažiavime.

Suvažiavime dalyvavo Socialistų Internacionalo Generalinis sekretorius Lujis Ayala ir Haičio Ministras pirmininkas Žeraras Latortiu.

## Ideologija

Priimtoje „Principų deklaracijoje“ sakoma, kad partija kuriama, siekiant sunaikinti senąją Haičio politinę sistemą, pasižymėjusią diktatūra, netolerancija, teisės negerbimu, korupcija ir užsienio jėgų kišimusi. Deklaruojami pagrindiniai socialdemokratijos principai – Laisvė, Socialinis teisingumas, Solidarumas, Žmogaus teisės, politinis ir ideologinis pliuralizmas.
Partijos lyderiu tapo buvęs KONACOM pirmininkas Viktoras Benua, partijos kandidatu prezidento rinkimuose – PANPRA įkūrėjas Seržas Žilis.

## Nuorodos

Oficiali svetainė
Lėtinis bronchitas

**Lėtinis bronchitas** () – bronchų gleivinės uždegimas. Liga prasideda lėtai ir nepastebimai, progresuojant gali atsirasti bronchų struktūrinai ir funkciniai pakitimai. Lėtiniu bronchitu laikomas toks bronchitas, kuris trunka ne mažiau kaip dvejus metus, ir per juos ligonis ne mažiau kaip tris mėnesius kosti ir skrepliuoja. Dažnesnės atsiradimo priežastys – rūkymas, pakartotinis peršalimas, nuolatinis kontaktas su dulkėmis ar dūmais, alergija ir kt.

Ligai būdingi klinikiniai simptomai: kosulys, pasunkėjęs kvėpavimas, dusulys, skrepliavimas, rentgenu pastebimas būdingas bronchų morfologinis pakitimas, būdingi plaučių funkciniai pakitimai ir kt.

Lėtiniu bronchitu serga apie 15-25 proc. vidutinio amžiaus vyrų ir apie 5-8 proc. to paties amžiaus moterų.

## Šaltiniai
Jamaikos liaudies nacionalinė partija

**Jamaikos liaudies nacionalinė partija** (**PNP**, *Peoples national party*) – Jamaikos kairioji demokratinio socializmo politinė partija.

## Istorija
Įkurta 1938 m. rugpjūčio 18 d. žymaus profsąjungų ir politinio veikėjo advokato Normano Menlio iniciatyva. Jis tapo ir pirmuoju partijos pirmininku. Generaliniu sekretoriumi 1938–1939 m. buvo išrinktas finansininkas Osmondas T. Fairklougas. 1943 m. nuo PNP atskilo kairysis sparnas, įkūręs Jamaikos leiboristų partiją (buvo valdžioje 1962–1971 m. ir 1980–1988 m.).

Normanas Menlis 1955–1962 m. buvo šalies Ministras pirmininkas. Buvo padidinti mokesčiai užsienio kompanijoms, išgaunančioms gamtos resursus, įvykdyta žemės reforma, nustatyta valstybinė kainų ir butų nuomos kontrolė, įvestas visuotinis pradinis mokslas.

1972–1980 m. premjeru tapo partijos įkūrėjo sūnus ir lyderis po jo mirties (1969 m.) Michaelis Menlis. 1977 m. buvo nutraukta sutartis su Tarptautiniu Valiutos Fondu, paremti nacionalinio išsivadavimo judėjimai kitose šalyse. 1978 m. priimta programa „*PNP principai ir tikslai*“, kurioje pareikšta, kad partija renkasi nekapitalistinį šalies vystymosi kelią pagal demokratinio socializmo koncepciją. Pabrėžta, kad gamybos priemonės ir įmonėse priimami sprendimai turi būti liaudies kontroliuojami, O privati gamyba neturi prieštarauti nacionaliniams interesams.

1989 m. parlamento rinkimuose LNP vėl gavo 57 % balsų ir 44 mandatus iš 60. Buvo sudaryta M. Menlio vyriausybė, dirbusi iki 1992 m., kai M. Menlis užleido Ministro pirmininko ir partijos lyderio postus Persivaliui Patersonui.

P. Patersono vadovaujama partija laimėjo 1993, 1997 ir 2002 m. parlamento rinkimus. Tiesa, 2002 m. ji gavo tik 34 vietas 60 vietų Atstovų rūmuose, netekusi 15 vietų. Nauji rinkimai numatomi 2007 m.

## Struktūra

Turi apie 125 000 narių. Aukščiausias organas – kasmetinė konferencija, renkanti Nacionalinę tarybą ir Nacionalinį vykdomąjį komitetą. Juose atstovaujamos jaunimo ir moterų organizacijos bei Nacionalinė darbininkų sąjunga.

Leidžia žurnalą „*Rising sun*“ (Kylanti saulė). Socialistų Internacionalo narė nuo 1952 m.

Partijos pirmininkas nuo 1992 m. Persivalis Patersonas, generalinis sekretorius P. Robertsonas.

## Nuorodos

Oficiali svetainė
Petras Čėsna

**Petras Povilas Čėsna** (g. 1945 m. vasario 20 d. Raseiniuose) – inžinierius, Lietuvos baldų pramonės ir politinis veikėjas.

## Biografija
1959–1963 m. mokėsi Raseinių vidurinėje mokykloje, 1963–1965 m. Klaipėdos politechnikume, 1966–1972 m. Kaliningrado technikos institute, 1973–1977 m. studijavo Vilniaus universitete, pramonės planavimo inžinierius.

1973–1976 m. Klaipėdos gyventojų aptarnavimo kombinato „Briedis“ direktorius. 1976–1980 m. baldų gamybinio susivienijimo „Klaipėda“ direktoriaus pavaduotojas. 1980–1985 m. Vilniaus baldų kombinato direktoriaus pavaduotojas.

1985–1990 m. Lietuvos SSR Baldų pramonės ministerijos valdybos viršininkas, kolegijos narys. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos materialinių išteklių ministerijos skyriaus viršininkas. 1992–1998 m. AB „Medienos plaušas“ generalinis direktorius. 1998–2001 m. AB „Vilniaus baldų kombinatas“ generalinis direktorius.

2001–2004 m. Lietuvos Respublikos dvyliktosios vyriausybės ūkio ministras. 2004–2005 m. UAB „Baldora“ patarėjas. 2005–2006 m. susisiekimo ministras. Nuo 2013 m. LITEXPO valdybos narys.

Nuo 2001 m. LSDP narys.

|-

## Apdovanojimai
* Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius;
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius;
* Prancūzijos Respublikos II laipsnio Nacionalinio Garbės legiono ordinas;
* Portugalijos ordino „Už nuopelnus" Didysis kryžius;
* Šv. Kristoforo statulėlė už nuopelnus Vilniaus verslui.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Algirdas Butkevičius

**Algirdas Butkevičius** (g. 1958 m. lapkričio 19 d. Paežeriuose, Radviliškio rajonas) – Lietuvos politikas,  Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas (2012-2016 m.)

## Biografija
Mokėsi Užuožerių pradinėje mokykloje, 1977 m. baigė Šeduvos vidurinę mokyklą, 1984 m. VISI Statybos ekonomikos fakultetą. 1982–1985 m. Vilkaviškio „Žemūktechnikos“ gamybinio susivienijimo statybos darbų vykdytojas. 1985–1990 m. Vilkaviškio vykdomojo komiteto architektas, valstybinis statybos ir architektūros inspektorius.

1990–1991 m. studijavo Lietuvos vadybos akademijoje. 1991–1995 m. Vilkaviškio rajono valdytojo pavaduotojas, ekonomikos ir finansų skyriaus vedėjas. 1993–1995 m. studijavo Kauno technologijos universiteto vadybos magistrantūroje. 1995–1996 m. AB „Vilkasta“ rinkotyros ir rinkodaros direktorius. 1994, 1998, 1999 ir 2001 m. stažavosi Vokietijoje, JAV ir Danijoje. 2008 m. birželio 26 d. Vilniaus Gedimino technikos universitete apgynė socialinių mokslų daktaro disertaciją „Nacionalinio biudžeto išlaidų planavimo pagrįstumo didinimas“.

Nuo 1999 m. Lietuvos imtynių federacijos prezidiumo narys, Lietuvos moterų krepšinio lygos prezidentas.

## Politinė veikla
1985–1988 m. SSKP narys. Nuo 1992 m. LSDP narys, Vilkaviškio grupės pirmininkas, skyriaus pirmininko pavaduotojas, 1995–1997 m. LSDP Vilkaviškio rajono skyriaus pirmininkas, nuo 1995 m. LSDP tarybos narys, 1997–1999 m. ir nuo 2001 m. LSDP Prezidiumo narys, 1999–2001 m. ir po LSDP bei LDDP susijungimo – LSDP pirmininko pavaduotojas, nuo 2009 m. LSDP pirmininkas.

1990–1995 m. Vilkaviškio rajono tarybos deputatas, 1995–2003 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys, išrinktas ir 2002 m. gruodžio mėn. rinkimuose. 1995–1996 m. rajono valdybos narys.

Nuo 1996 m. LR Seimo narys. 2001–2004 m. LR Seimo Biudžeto ir finansų komiteto pirmininkas. Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo Vyriausybėse – 2004–2005 m. finansų ministras, 2006–2008 m. susisiekimo ministras. 2009 m. dalyvavo LR prezidento rinkimuose. 

2012–2016 m. LR ministras pirmininkas. 2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pats kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.

## Šeima
A. Butkevičiaus sutuoktinė – ekonomistė Janina Butkevičienė, duktė – Indrė Vaitasė (g. 1986 m.), sūnus – Martynas Butkevičius (1982–2008, žuvo autoavarijoje).

## Bibliografija
* Nacionalinio biudžeto išlaidų planavimas: monografija / Algirdas Butkevičius, Juozas Bivainis; Vilniaus Gedimino technikos universitetas. – Vilnius: Technika, 2009. – 246 p.: schem. – ISBN 978-9955-28-469-7

## Įvertinimas
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 
* 2008 m. Vilkaviškio rajono garbės pilietis 
* 2015 m. Vytauto Didžiojo ordino Komandoro didysis kryžius 

## Šaltiniai

|-

|-
Bronislovas Cirtautas

**Bronislovas Cirtautas** (1881 m. birželio 3 d. Kaune – 1930 m. birželio 4 d. Kaune. Palaidotas Mastautų kaime prie Krakių) – teisininkas, Lietuvos politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, keletą metų buvo geriausias mokinys. 1897 m. vienas iš moksleivių pasipriešinimo prieš privalomą pravoslavų pamaldų lankymą organizatorių, už tai iš VII klasės pašalintas. Keletą kartų nesėkmingai bandė laikyti baigiamuosius egzaminus. Dirbo Petro Leono ūkyje, su jo parama pasisekė išlaikyti baigiamuosius egzaminus.

Nuo 1903 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905 m. įvykių dalyvis, už tai 1908 m. nuteistas 2 m. tvirtovės kalėjimo.

1917 m. Vilniaus konferencijos dalyvis. Nuo 1919 m. taikos teisėjas Kėdainiuose. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) apygardoje. Priklausė LSDP frakcijai. Nuo 1922 m. advokatas Kaune, toliau reiškėsi LSDP veikloje.

## Literatūra
* Cirtautas Bronius, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 14.
* Cirtautas Bronius, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1954, t. 4, p. 44.
* Tamošaitis M., Selenis V., Cirtautas Bronislovas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 117–118.
* Tamošaitis M., Selenis V., Cirtautas Bronislovas, Socialdemokratai Lietuvos seimuose, Vytenis Povilas Andriukaitis, Danutė Blažytė-Baužienė, Gediminas Ilgūnas… [et. al.], Vilnius, 2006, p. 111–113.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* CIRTAUTAS Bronislovas (1881–1930) | lrs.lt
Aristide Briand

**Aristidas Briandas** (, 1862 m. kovo 28 d. Nante – 1932 m. kovo 7 d. Paryžiuje) – Prancūzijos ir tarptautinis politinis veikėjas.

## Biografija

1882–1893 m. Prancūzijos anarchistų sindikalistų vadas, 1898–1903 m. Nepriklausomos socialistų partijos lyderis, 1899–1901 m. Jungtinės socialistų partijos Generalinis sekretorius.

Nuo 1902 m. iki mirties Prancūzijos parlamento narys. 1902 m. tapo Prancūzijos vyriausybės nariu, už tai buvo pašalintas iš Prancūzijos socialistų partijos. Įstojo į Respublikos socialistų partiją. 1904 m. vienas iš laikraščio „l'Humanité“ steigėjų.

1904 m. Amsterdamo kongrese socialistams sudarius vieną partiją, liko jos dešiniajame sparne. 1905 m. Bažnyčios atskyrimo nuo valstybės įstatymo projekto autorius. 1906–1908 m. kulto ir švietimo, 1908–1909 m. teisingumo ministras, 1909–1931 m. 11 kartų Prancūzijos Ministras pirmininkas, 17 kartų užsienio reikalų ministras. 

Pacifistas. 1920 m. iškėlė Paneuropos idėją, siūlė kurti Europos valstybių federaciją. Nusiginklavimo konferencijos iniciatorius. Kelis kartus pirmininkavo Tautų Sąjungos posėdžiams.

1926 m. kartu su vokiečiu Gustavu Strezemanu gavo Nobelio Taikos premiją.

## Nuorodos
* Nobelio premijos laureatų biografijos.
Lyva ir Lyvtrasis

Skandinavų mitologijoje **Lyva ir Lyvtrasis** (**Lifė and Liftrasis**, mot. „gyvenimas“ ir vyr. „trokštantis gyventi“) – vieninteliai du žmonės, išgyvensiantys ragnaroką. Jie pasislėps Hodmimio miške, kuris yra vienintelė vieta pasaulyje, kur ugnies milžino Surto kardas neturi galios, todėl jis vienintelis liks nesunaikintas. Žmonių pora miegos, kai bus naikinamas pasaulis, o kai atsibus, Žemė vėl bus žalia ir gyva. Išėję iš slėptuvės, jie vėl apgyvendins Žemę žmonėmis.
Stepinis gelsvys

**Stepinis gelsvys** (*Colias croceus*) – baltukų (*Pieridae*) šeimos drugys. Tai labai reta rūšis Lietuvoje, atskrenda iš pietinių kraštų (Vidurio Europos, Mažosios Azijos). Patinas oranžinis, sparnų išorinis pakraštys rudas, su geltonomis gyslelėmis. Patelės oranžinės, užpakaliniai sparnai su ryškiomis apvaliomis oranžinėmis dėmėmis.


(MHNT) Colias croceus - Durfort Tarn France - male dorsal.jpg| *Colias croceus croceus* ♂ 
(MHNT) Colias croceus - Durfort Tarn France - male ventral.jpg| *Colias croceus croceus* ♂ △
(MHNT) Colias croceus f. helice - Wyzyna, Okolice Polska - male dorsal.jpg|*Colias croceus f. helice*  ♀ 
(MHNT) Colias croceus f. helice - Wyzyna, Okolice Polska - female ventral.jpg|*Colias croceus f. helice* ♀  △
Žalgiris

**Žalgiris** gali reikšti:

## Mūšis
* Žalgirio mūšis
* Žalgirio mūšis (paveikslas)
* Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama

## Gyvenvietės
* Lietuvoje:
** Anykščių rajone;
** Biržų rajone;
** Elektrėnų savivaldybėje;
** Šiaulių rajone;
* Kaliningrado srityje:
** Kalužskojė (Žalgiris).

## Sporto komandos
** FK Kauno Žalgiris
** FK Žalgiris
** FK Žalgiris Naujoji Vilnia
** FK Žalgiris-2 Vilnius
** Kauno Žalgiris
** Kauno Žalgiris-Sabonio mokykla
** SM Tauras-Žalgiris Vilnius

## Kitos reikšmės
* AB Žalgiris, buvusi Lietuvos TSR LŪT Staklių ir įrankių pramonės valdybos staklių gamykla 
* Žalgiriai (reikšmės)
* Žalgirio apylinkė
* Žalgirio Arena
* Žalgirio miško pažintinis takas
* Žalgirio parkas
* Žalgirio rinktinė
* Žalgirio seniūnija
* Žalgirio stadionas
* Žalgiris 600, užrašas iš medžių prie Nemenčinės