open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pradedas

**Pradedas** (; ;  'prosenelis') – aukščiausias Hruby Jesenyko kalnų grandinės kalnas (1491,3 m aukštis virš jūros lygio), penktas pagal aukštį Čekijos kalnas.

Vidutinė metinė oro temperatūra yra apie +1 °C. Kalno viršūnėje stovi 162 m aukščio televizijos bokštas. Viršutinė bokšto platforma naudojama kaip apžvalgos aikštelė. Kalnas naudojamas slidinėjimui.

## Istorija

Pirmasis bokštas ant šio kalno buvo 32 m aukščio akmeninis bokštas, pastatytas tarp 1903–1912 m. Sudetų vokiečių turistų asociacijos. Po 1945 m. bokštas buvo neprižiūrimas (Sudetų vokiečiai buvo išvaryti iš Čekoslovakijos). Plyšiuose užšąlantis vanduo skaldė mūrą, ir 1959 m. gegužės 2 d. bokštas nugriuvo. Buvo likę nedaug laiko iki suplanuoto remonto.

*Petro akmenys* yra gneiso uolos netoli Pradedo viršūnės. Viduramžiais buvo tikima, kad šiuose uolose gyvena raganos.

Kalno apylinkėse auga daug retų augalų, todėl kalno apylinkių lankymas yra ribojamas.

1968–1983 m. buvo pastatytas televizijos bokštas. Pastate įrengtas restoranas, kurį galima pasiekti grįstu keliu. Iš bokšto apžvalgos aikštelės galima pamatyti Aukštuosius Tatrus, Mažąją Fatrą ir Alpes.

## 1950 m. aviacijos avarija
1950 m. vasario 27 d. 07:31 avialinijų *Československé státní aerolinie* (dabar *[[Czech Airlines]]*) lėktuvas *Douglas* C-47A-15-DK, skrisdamas iš Ostravos Hrabuvkos oro uosto į Prahos Ruzynės tarptautinį oro uostą, atsitrenkė į kalno šlaitą. Žuvo 3 įgulos nariai ir 3 keleiviai, o dar 21 keleivis ir 4 įgulos nariai liko gyvi.

## Nuorodos
Dūminiai pesliai

**Dūminiai pesliai** (*Elaninae*) – vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) būrio, vanaginių (*Accipitridae*) šeimos plėšriųjų paukščių pošeimis.

## Paplitimas
Paplitę visų žemynų (išskyrus Antarktidą) subtropikų ir atogrąžų dalyse.

## Apibūdinimas
Tai nedideli, ilgais sparnais, gerai skraidantys plėšrieji paukščiai. Perlamutrinis peslys (*Gampsonyx swainsonii*) tarp mažiausių rūšių visoje vanaginių (*Accipitridae*) šeimoje. Raštuotasparnis palšasis peslys (*Elanus scriptus*) vienintelis aktyvus naktį ir prietemose.

## Mityba
Priklausomai nuo rūšies, minta smulkiais graužikais (dažniausiai), smulkesniais driežais, smulkesnėmis gyvatėmis, varlėmis, smulkesniais paukščiais, didesniais vabzdžiais, triušiais, šikšnosparniais.

## Gentys ir rūšys
Dūminių peslių (*Elaninae*) pošeimyje **3** gentys ir **6** rūšys:

## Šaltiniai
Upytės bandymų stotis

**Upytės bandymų stotis** – nuo 2010 m. Lietuvos agrarinių ir miškų mokslų centro filialas, iki tol – Lietuvos žemdirbystės instituto padalinys. Bandymų stotis užsiima pluoštinių ir aliejinių linų bei kitų pluoštinių augalų fundamentiniais ir taikomaisiais tyrimais, sėklininkyste, selekcinės medžiagos, genetinių išteklių kaupimu. 

Stotis įsikūrusi Linininkų g. 3, Upytėje, Panevėžio rajone. Direktorius – Audrius Zalatoris. Dirba du mokslo darbuotojai.

## Veikla Upytės bandymų stotyje
Stotyje yra vystomos linų ir kitų pluoštinių augalų (kanapių, dilgėlių) auginimo ir derliaus apdorojimo technologijos, selekcija, pirminė sėklininkystė, genetinių išteklių kaupimas, augalų veislių tyrimai. Įstaigoje veikia paroda „Linai Lietuvoje ir pasaulyje“, rengiamos konsultacijos, paskaitos, seminarai-lauko dienos. 

Pagrindiniai projektai ir programos:
* „Šiaurės šalių ir Baltijos valstybių augalų genetinių išteklių išsaugojimas“, 2009 m.
* „Europos augalų genetinių išteklių išsaugojimo programa“, 2009 m.
* „Sėjamųjų kanapių veislių introdukavimo Lietuvoje tyrimai“, 2008–2009 m.
* „Pluoštinių dilgėlių auginimo bei vegetatyvinio dauginimo tyrimai“, 2008–2009 m.
* „Sėmeninių linų auginimo technologijos“, 2008–2009 m.

## Pasiekimai
Per 2005–2009 m. laikotarpį į Nacionalinį augalų veislių sąrašą ir ES bendrąjį žemės ūkio augalų veislių katalogą įrašytos 5 Upytėje sukurtos pluoštinių linų veislės: „Kastyčiai“, „Vega 2“, „Dangiai“, „Snaigiai“ ir „Sartai“. Be mokslinių straipsnių, parengti keli leidiniai:
# Z. Jankauskienė, E. Gruzdevienė, A. Endriukaitis „Sėjamųjų kanapių auginimo technologija“,
# E. Gruzdevienė „Linų ligos – kaip jų išvengti“,
# „A. Vyčas. Bibliografija“

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Upytės bandymų stotis 
* Upytės bandymų stotis parodoje „Ką pasėsi… 2012“
Šilutės profesinio mokymo centras

**Šilutės profesinio mokymo centras** – profesinio mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą. Įmonės kodas 190965375. Steigėjas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija. Mokykloje vykdomas antrojo, trečiojo ir ketvirtojo ISCED 97 lygmens profesinis mokymas. Taikomos formaliojo pirminio ir tęstinio profesinio mokymo programos su įprasta vyraujančia dalykine specializacija, derinant teorinį bei praktinį ugdymą. Mokymas teikiamas ne jaunesniems, kaip 14 metų asmenims. Programos trukmė yra 1-4 metai. Veikia mokyklos skyrius Žemaičių Naumiestyje.

## Istorija

1897 m. atsidarė pirmoji dvimetė žemės ūkio mokykla, veikusi iki 1914 m. 1947 m. Hugo Šojaus dvare buvo atidarytas Kretingos žemės ūkio mokyklos sodininkystės-daržininkystės skyrius. 
Nuo 1950 m. pradėjo veikti Šilutės brigadininkų ir ūkvedžių mokykla, kurioje buvo organizuojami 10 mėnesių kursai kolūkių ūkvedžiams ir brigadininkams. Vėliau keitėsi mokymo įstaigos pavadinimai:
* 1952 m. - Šilutės žemės ūkio vidurinė mokykla,
* 1959 m. -  Šilutės žemės ūkio technikumas,
* 1975 m.  - Šilutės tarybinis ūkis–technikumas
* 1990 m. - Šilutės mokykla agrofirma
* 1992 m. - Šilutės žemės ūkio mokykla
* 2019 m. - VšĮ Šilutės profesinio mokymo centras 

## Mokymo programos

Mokykloje mokoma pagal veikiančias programas įvairių profesijų:

## Direktoriai
* Jonas Muralis (1950)
* Jonas Gutauskas
* H. Sudikas (1959–1961)
* Stasys Bagdonas (1961–1975)
* Ignas Venckavičius (1975–1987)
* Bernardas Maliauskas (1987–1994)
* Algimantas Abromaitis (1994–dabar)

## Žymūs auklėtiniai
* Gintaras Bružas, Šilutės politikas
* Kazimieras Nausėda, Kauno politikas
* Antanas Noreika, Neringos politikas
* Vaidas Pavilonis, Šilutės politikas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
* Oficiali svetainė
Naujosios Kaledonijos vėliava

Oficialiai **Naujosios Kaledonijos vėliavos** yra dvi – pirmąja laikoma Prancūzijos trispalvė, naudojama nuo 1794 m., antroji – Naujosios Kaledonijos vėliava, įteisinta 2010 m. Naujoji Kaledonija yra viena iš kelių pasaulio valstybių, turinčių dvi oficialias vėliavas.

2008 m. šalies vyriausybė pradėjo diskusijas dėl atskiros vėliavos ir himno sukūrimo. Naująja vėliava pasirinkta Nacionalinio Kanakų ir socialistų išsilaisvinimo fronto aljanso vėliava. Buvo nutarta dar dvejus metus oficialia vėliava laikyti Prancūzijos trispalvę, o nuo 2010 m. abi vėliavos tapo oficialiomis.

Naujosios vėliavos simbolika yra tokia: mėlyna spalva reiškia dangų ir vandenyną, supantį Naująją Kaledoniją. Raudona atspindi Kanakų pralietą kraują kovojant už nepriklausomybę. Žalia spalva reiškia šalies žalumą. Geltonas diskas simbolizuoja saulę, o jame pavaizduotas vienas šalies simbolių – Flèche faîtière. Jis laikomas ant kanakų namų ir apsaugo namus nuo blogų sielų.

## Šaltiniai
Kanakai

**Kanakai** – Melanezijos čiabuviai, gyvenantys Naujojoje Kaledonijoje. 2009 m. kanakai sudarė apie 40 % šalies gyventojų skaičiaus.

Kanakų kalba labai skiriasi nuo oficialios šalies prancūzų kalbos ir turi 28 skirtingus dialektus. Apie 60 000 šalies gyventojų kalba bent viena iš šių kanakų kalbų.

Naujoji Kaledonija buvo aneksuota Prancūzijos 1853 m. Kanakai visada aktyviai palaiko nepriklausomybės idėjas, o 1967 m. nesėkmingai organizavo pasipriešinimo judėjimą. 1986 m. gruodžio mėnesį Jungtinės Tautos išreiškė palaikymą Naujosios Kaledonijos nepriklausomybei. 2018 m. buvo surengtas referendumas dėl nepriklausomybės. Didžioji balsavusiųjų dalis pasisakė prieš atsiskyrimą nuo Prancūzijos.

## Šaltiniai
Almantas Savonis

**Almantas Savonis** (1970 m. sausio 6 d. Druskininkuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos rankininkas, ilgametis Lietuvos vyrų rankinio rinktinės narys, kapitonas.

## Karjera
A.Savonis sportinę karjerą pradėjo nuo 3 klasės. Iki Druskininkų Ryto gimnazijos 9 klasės puikių fizinių duomenų vaikiną treniravo Sporto mokyklos treneris Antanas Andrijauskas. Šoklų, lankstų, įgimtos žaibiškos reakcijos druskininkietį pastebėjo Kauno Granito meistrų komandos treneriai ir pasikvietė mokytis sportinėje klasėje Kaune, kur jis baigė vidurinę mokyklą. Vaikinas pagarsėjo ne tik kaip puikus vartininkas, bet ir kaip lengvaatletis, tapęs Kauno miesto šuolių į aukštį čempionu.

Almantas Savonis vėliau atvyko į Kauno Granito jaunimo mokyklą, kur debiutavo pirmoje Lietuvos lygoje. Su Granitu pavyko laimėti Lietuvos lyga visus kartus po nepriklausomybės atkūrimo. Todėl Savonis netrukus ieškojo naujo iššūkio ir persikėlė į Karlovacą Kroatijos lygoje, kur žaidė 3 sezonus. 1998 m. jis pirmą kartą pateko į Vokietijos rankinio bundeslygą su SC Magdeburg Gladiators, kur 1999 m. laimėjo EHF taurę. Tačiau Savonis dažniausiai buvo tik antrasis Magdeburgo komandos vartų pasirinkimas po Henningo Fritzo, todėl po vienerių metų jis persikėlė į Dessauer HV 1996 2-ojoje rankinio bundeslygoje. 2000 m. jis metams išvyko į Ispanijos „Garbel Zaragoza“ klubą, kuris tuo metu žaidė „Liga ASOBAL“ lygoje; 2001 metais Savonis grįžo į Vokietiją ir prisijungė prie antrojo diviziono klubo „HC Empor Rostock“. Po vienerių metų jis išvyko į HSG Düsseldorf, su kuriuo 2004 m. pakilo į pirmąjį divizioną. Su Diuseldorfu jam pavyko ketverius metus išlikti aukščiausiame Vokietijos divizione, 3 kartus būti išrinktam tarp 3 geriausių vartininkų Bundeslygoje.

### Pasiekimai
* Lietuvos rankinio lyga Čempionas: 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 
* Lithuania taurės laimėtojas: 1991, 1992, 1993, 1994,
* Kroatijos Aukščiausia Lyga 2-oji vieta: 1996
* EHF Taurė laimėtojas:  1999
* 1997 Pasaulio Rankinio Čempionatas Japonijoje 10 vieta su Lietuvos vyrų rankinio nacionaline rinktine
* 1998 Europos Rankinio Čempionatas Italijoje 9 vieta su Lietuvos vyrų rankinio nacionaline rinktine

## Nuorodos
* Biografija (vok.);
* Legionieriai iš Druskininkų ;
* SC Magdeburg Gladiators 1998/1999 m. sezono komanda ;
* HSG Düsseldorf 2003/2004 m. sezono komanda ;
* Interviu (vok.).
* Lietuvos rankininkai tiki, kad turi gerus šansus įveikti norvegus.

## Šaltiniai
Arūnas Vaškevičius

**Arūnas Vaškevičius** (1973 m. rugpjūčio 3 d. Druskininkuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos rankininkas, ilgametis Lietuvos vyrų rankinio rinktinės narys. 

## Karjera

Nuo 3 klasės A. Vaškevičių treniravo garsus Druskininkų treneris Romas Zautra. 2009, 2010, 2011 ir 2012 m. A. Vaškevičius išrinktas geriausiu Lietuvos metų rankininku.

### Klubai

* 1991-1999:  Granitas Kaunas
* 1999-2001:  Dunaferr SE
* 2001-2005:  A1 Bregenz
* 2005-2006:  1. SV Concordia Delitzsch
* 2006-2008:  Eintracht Hildesheim
* 2008-2011:  Amicitia Zürich
* 2011-2014:  Kadetten Schaffhausen
* 2014-2018:  Pfadi Winterthur
### Pasiekimai

* 2012 m. Šveicarijos čempionas
* 2009 m. Šveicarijos taurės laimėtojas
* 2009 m. Šveicarijos čempionas
* 2005 m. Austrijos čempionas
* 2004 m. Austrijos čempionas
* 2003 m. Austrijos taurės laimėtojas
* 2002 m. Austrijos taurės laimėtojas
* 2002 m. Austrijos čempionas
* 2000 m. Vengrijos taurės laimėtojas
* 2000 m. Vengrijos čempionas
* 1999 m. EHF Čempionų lygoje 2 vieta
* 1998 m. Europos vyrų rankinio čempionate 9 vieta
* 1997 m. Pasaulio vyrų rankinio čempionate 10 vieta
* 1998 m. Lietuvos čempionas
* 1997 m. Lietuvos čempionas
* 1996 m. Lietuvos čempionas
* 1995 m. Lietuvos čempionas
* 1994 m. Lietuvos čempionas
* 1993 m. Lietuvos čempionas
* 1992 m. Lietuvos čempionas

## Nuorodos

* Žaidėjo profilis Kadetten Schaffhausen ;
* Susiję straipsniai www.delfi.lt;
* Susiję straipsniai www.15min.lt;
* Legionieriai iš Druskininkų ;
* Geriausias Lietuvos rankininkas .

## Šaltiniai
Hidroponika

**Hidroponika** – augalų auginimas vandenyje, praturtintame mineralinėmis medžiagomis, nenaudojant dirvožemio. Kaip pagrindas augalų šaknims hidroponikoje naudojamas žvyras, degto molio granulės (keramzitas), kempinės, akmens vata, šiaudai ar kitokios medžiagos.

Hidroponinės sistemos būna tiek atviros, kuriose mineralinis tirpalas nuolat cirkuliuoja, tiek ir uždaros, kur naudojamas laistymas ir drenažas. Sudėtingesnės hidroponinės sistemos įrengiamos šiltnamiuose su kontroliuojama temperatūra, apšvietimu.

Hidroponika yra žinoma nuo XVII a., tačiau išsamesni šios srities tyrimai pradėti atlikinėti XX a. pradžioje. Komerciniais tikslais metodas taikomas nuo XX a. antros pusės, ypač paplitęs auginant daržoves ir gėles.

## Privalumai ir trūkumai

Privalumai:
* augalai gali būti auginami ten, kur nėra derlingos dirvos arba ji užteršta kenksmingomis medžiagomis;
* nebūtinas žemės įdirbimas, sumažėja darbo sąnaudos;
* tinkamai paruošus mineralinių medžiagų tirpalą, galima gauti maksimalų augalų derlių;
* optimaliai panaudojamos mineralinės medžiagos, jos nėra išplaunamos į vandens telkinius, kas dažnai nutinka tręšiant dirbamus laukus;
* sukūrus uždarą sistemą, sumažinama augalų ligų, atsirandančių iš užkrėsto dirvožemio, rizika.

Trūkumai:
* didelė pradinių investicijų kaina;
* reikalingos tikslios žinos apie augalų mineralinių medžiagų poreikius;
* greitas ligų plitimas vandeniu;
* reikalinga nuolatinė hidroponinės sistemos priežiūra.

## Šaltiniai
Naujosios Kaledonijos herbas

**[[Naujoji Kaledonija|Naujosios Kaledonijos]] herbe** pavaizduota nautilų kriauklė, o už jos kanakų kultūros skluptūra Flèche faîtière.
Harri Holkeri

**Haris Holkeris** (,  1937 m. sausio 6 d. Oripiaja – 2011 m. rugpjūčio 7 d. Helsinkyje) – suomių politikas, buvęs partijos Nacionalinė koalicija pirmininkas (1971–1979 m.), Suomijos ministras pirmininkas (1987–1991 m.), JT Generalinės asamblėjos pirmininkas (2000–2001 m.).

## Biografija
1962 m. baigė politologijos studijas Helsinkio universitete. 1970 m. išrinktas Eduskuntos (Suomijos parlamento) deputatu. Būdamas vos 34 metų amžiaus 1971 m. išrinktas Nacionalinės koalicijos partijos pirmininku (buvo jauniausias politinės partijos vadovas Europoje).

1978–1987 m. H.Holkeris buvo Suomijos banko direktorių tarybos narys. 1982 ir 1988 m. kandidatavo Suomijos prezidento rinkimuose (rinkimuose buvo antras ir trečias)

1981–1987 m. buvo Helsinkio miesto tarybos narys. Po 1987 m. parlamento rinkimų jis suformavo vyriausybę ir tapo pirmuoju dešiniosios pakraipos premjeru Suomijoje po karo. Valdančiąją koaliciją jis sudarė kartu su Suomijos socialdemokratų partija bei Suomijos centro partija.

1991 m. palikęs premjero postą, buvo aviakompanijos „Finnair“ valdybos pirmininkas, vėliau aktyviai dalyvavo sprendžianti tarptautinius konfliktus – buvo taikos plano Šiaurės Airijoje autorius, 2003 m. paskirtas vadovauti JT misijai Kosove. Iš pareigų atsistatydino 2004 m. dėl sveikatos būklės.

## Papildoma informacija
* 1991 m. liepos 1 d. mobiliuoju telefonu atliko pirmąjį pasaulyje GSM 900MHz dažnio skambutį Nokia Siemens Networks tinkle Tamperės vicemerei.

## Nuorodos
* Nekrologas GUARDIAN laikraštyje

## Šaltiniai

|-

|-
Čekijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotė

**Čekijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotė** – dabar Čekijos ginkluotųjų pajėgų turimų ginklų ir jų naudojimo priemonių visuma.

Karinė technika 2012 m. sausio 1 d.:

## Nuorodos
Charlie Whiting

**Charlie Whiting** (1952 m. rugpjūčio 12 d. – 2019 m. kovo 14 d.) buvo Formulės 1 lenktynių direktorius, saugumo srities atstovas, Formulės 1 techninio skyriaus vadovas. Jis rūpinosi Formulės 1 komandų logistika kiekviename etape, visų automobilių tikrinimu Parc fermé prieš lenktynes, tvirtinant FIA taisykles, reguliuojant starto šviesoforo šviesas.

Jo pirmasis darbas autosporte buvo pagalba broliui Nickui ruošti kėbulinius ir ralio automobilius lenktynėms netoli Brands Hatch trasos Anglijoje. 1976 m. abu broliai dirbo Surtees ekipoje ir ruošė automobilius lenktynininkei Divina Galica. Vėliau Charlie kilo karjeros laiptais ir 1988 m. tapo techniniu delegatu Formulės 1 lenktynėse. Nuo 1997 m. iki pat savo mirties 2019 m. kovo 14 d. jis buvo Formulės 1 lenktynių direktorius ir saugumo delegatas.

## Išnašos
Druskininkų senosios miesto kapinės

**Druskininkų senosios miesto kapinės** – riboto laidojimo kapinės, esančios Druskininkų mieste, šalia Druskonio ežero.

## Istorija

Kapinės įkurtos XIX a. Pirmasis miestelio gyventojas čia buvo palaidotas 1858 m. –tai buvo iš Lenkijos Kongreso karalystės kilęs Druskininkų bažnyčios elgeta. Kapinėse vienoje pusėje buvo laidojami katalikai, kitoje stačiatikiai. Centrinėje dalyje yra ir vietinių protestantų tikėjimą išpažinusių miestiečių kapų. Katalikų pusėje yra jau nebeveikianti vietinių turtuolių Kiersnovskių statyta neogotikinio stiliaus koplyčia.

Kurorto turtuoliai, tiek katalikai, tiek stačiatikiai buvo įsirengę didesnius šeimų ir net giminių kapus. Katalikų pusėje yra O‘Brien De Lacy, De‘ Nizo, Kiersnovskių, Grudzinskių ir kiti kapai. Seniausieji – šalia koplyčios. Kapinėse išlikęs 1864 m. palaidoto garsaus gydytojo Ksavero Volfgango kapas. Taip pat 1878 m. palaidoto kurorto populiarintojo daktaro Jono Pileckio kapas. Kapinėse palaidoti M.K.Čiurlionio tėvai Konstantinas ir Adelė Čiurlioniai. Kapinėse įkurtas simbolinis nacių nužudyto Druskininkų kunigo Boleslovo Valeikos kapas.

Stačiatikių kapinių pusėje yra Šv. Gabrieliaus cerkvė (perstatyta) bei Erbšteinų Džiulianių kapo koplyčia, katalikų pusėje – Kiersnovskių koplyčia.

Kapinės yra riboto laidojimo, už miesto įrengtos naujosios kapinės.

### Palaidoti asmenys
* Jonas Čečiotas (1796-1847) - Lietuvos visuomenės veikėjas, poetas, tautosakos rinkėjas
* Jonas Pileckis (1821–1878) – gydytojas, žurnalistas
* Karolis Dineika (1898–1980) – pedagogas, gydomosios kūno kultūros specialistas

## Galerija

CmentarzDruskiejnniki2.JPG|Erbšteinų–Džulijanių šeimos koplyčia
Druskininkai. Stačiatikių vartai.jpg|Stačiatikių vartai
CmenatrzDruskienniki3.JPG|Paminklai
Druskininkai, Čiurlionio tėvai, Jadvyga.jpg|Čiurlionio tėvų ir sesers Jadvygos kapai
Druskininkai, Karolis Dineika.JPEG|Karolio Dineikos šeimos kapas


## Šaltiniai

## Literatūra
* Jadwiga Siedlecka, „Druskienniki nad Niemnem: przewodnik turystyczny“, Warszawa 1997
* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6, s.134

## Nuorodos
* Lankytinos vietos: Pažinkime kitokius Druskininkus 
* Kultūros paveldo registras 
* Senosios Druskininkų miesto kapinės (Senamiesčio įžymybės)
* Fotogalerija (''livejournal.com'')
Druskininkų šv. Pantaleono cerkvė

**Druskininkų Šv. Pantaleono cerkvė** – nuo 1895 m. iki XX a. penktojo dešimtmečio Druskininkuose egzistavusi stačiatikių cerkvė, priklausiusi Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapijai.

## Istorija

Cerkvė pastatyta 1895 m., kai į mieste anksčiau pastatytą Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvę pradėjo nebetilpti tikintieji. 1893 m. miesto valdžia davė leidimą cerkvės statyboms bei buvo pradėti rinkti pinigai šventovės statyboms. Šventovės pastatas buvo sujungtas su šalia stovėjusia mokykla. Cerkvė pašventinta 1895 m. gegužės 28 dieną. Po I pasaulinio karo, 1918 m. cerkvė buvo perduota katalikų bažnyčiai, tačiau čia nebuvo vykdomos pamaldos. Po II pasaulinio karo šventovė buvo paversta į šokių klubą, o vėliau ir visai nugriauta. 

## Literatūra

* G. Szlewis, Православные храмы Литвы, Свято-Духов Монастыр, Vilnius 2006, ISBN 9986-559-62-6

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija

**Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ parapija** – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Druskininkų mieste. Parapijai priklauso Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas“ cerkvė ir Druskininkų Šv. Gabrieliaus cerkvė. Anksčiau, iki sunaikinimo, priklausė ir Druskininkų Šv. Pantaleono cerkvė.

## Istorija

Parapija įkurta 1865 m. ir be pertraukų egzistavo iki pat II pasaulinio karo. Iš naujo parapija oficialiai užregistruota 1947 m., tuo metu parapijoje buvo 350 narių. Postsovietiniais laikais stačiatikių Druskininkuose sumažėjo tačiau cerkvė vis dar lankoma negausių parapijiečių.

## Nuorodos

* Parapijos informacija;
* Druskininkų stačiatikių cerkvė.
Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas

**Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas** – vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Vilniuje. Dekanate yra 10 parapijų ir 2 vienuolynai: Vilniaus Šv. Dvasios vyrų stačiatikių vienuolynas bei Vilniaus Šv. Marijos Magdalietės moterų stačiatikių vienuolynas. Dekanas - vyskupas Ambrosijus.

## Parapijos

Dekanate yra 10 parapijų:

* Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų parapija;
* Vilniaus Šv. Mikalojaus Stebukladario palaikų Pernešimo parapija;
* Vilniaus Dievo Motinos ikonos „Ženklas iš dangaus“ parapija;
* Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija;
* Vilniaus Arkangelo Mykolo parapija;
* Vilniaus Šv. Eufrosinijos Polockietės parapija;
* Vilniaus Šv. Konstantino ir Mykolo parapija;
* Vilniaus Šv. Aleksandro Neviškio parapija;
* Vilniaus šv. Paraskevės parapija
* Vilniaus šv. Kotrynos parapija

## Nuorodos
* Aprašymas apie dekanatą (rus.).
Vytauto Kazimiero Jonyno galerija

**Vytauto Kazimiero Jonyno galerija** − dailininko Vytauto Kazimiero Jonyno kūrinių galerija Druskininkų mieste, adresas - Turistų g. 9. Galerijos pastatas pastatytas 1989 m. (architektas A. Kančas), o galerija atidaryta 1993 m. lapkričio 4 dieną. Iki pat mirties (1997 m.) dailininkas V. K. Jonynas galerijoje praleisdavo vasaras, bendraudavo su lankytojais, komentuodavo savo kūrybą. Visi galerijoje saugomi jo kūriniai – dailininko dovana Lietuvai. Galerijoje ekskursijos organizuojamos lietuvių, anglų, rusų, estų, suomių kalbomis.

## Ekspozicija

Galerijoje eksponuojami dailininko grafikos kūriniai (medžio raižiniai, litografijos), piešiniai, pastelės, akvarelės, vitražų projektai, pašto ženklai, gausi foto ir video medžiaga apie kūrinius Jungtinių Amerikos Valstijų bažnyčioms. Ekspozicija prasideda buvusioje dailininko studijoje – erdvioje aukštoje patalpoje su židiniu. Čia chronologiškai eksponuojami europinio laikotarpio profesoriaus medžio raižiniai, iliustracijos, piešiniai, litografijos atskleidžia dailininko meistrystės pradžias ir aukštumas.

Galerijoje *Vokietijos laikotarpis* pristatomas medžio raižinių iliustracijomis J. V. Getės „Jaunojo Verterio kančioms“ (pradėtos 1943 m. Kaune, 1947 m. baigtos Freiburge), P. Merime „Lokiui“. Pirmąkart eksponuojamos iliustracijos V. Šekspyro „Hamletui“ (knyga neišleista), O. Milašiaus „Migeliui Manjarai“ (knyga neišleista), J. V. Getės „Mainco apgulimui“. Iš natūros piešti Nicos, Freiburgo, Vilifranco, Monte Karlo, Sigmaringeno ir kt. peizažai, Mainco litografijos.

Nedideliame kambarėlyje eksponuojami dailininko darbo įrankiai bei medžiagos, medžio raižinių klišės. Ant itališko trikojo – 1950 m. piešinys sangina „Moters aktas“. Taip pat eksponuojama papildyta V. K. Jonyno pašto ženklų, sukurtų keturioms Vokietijos žemėms, kolekcija. 

Galerijos lenktame koridoriuje, 16-oje rėmų, foto medžiagoje, parodyta nedidelė profesoriaus sukurto religinio meno dalis. Kitose galerijos patalpose – tapybos, grafikos darbai, piešiniai, skulptūros, bareljefai, keturių dalių vitražas. Eksponuojamas iš kolekcionieriaus A. Juškio pasiskolintas 1982 m. tapybos darbas. Rodoma video medžiaga, kurioje profesorius pasakoja apie savo gyvenimą ir kūrybą, pristatomi kūriniai bažnyčioms.

Galerijoje taip pat vykdomos V. K. Jonyno vaikų dailės mokyklos auklėtinių kūrybos parodos. Vienoje salėje (80 m²) rengiamos ir keičiamos dailės kūrinių parodos iš Nacionalinio M.K. Čiurlionio dailės muziejaus fondų ir iš privačių kolekcijų. Darželių ir mokyklų auklėtiniams organizuojamos dailės pamokos – užsiėmimai galerijoje, kur gausu eksponatų. Tam tikslui yra 15 molbertų. Organizuojami tradiciniai renginiai – kameriniai ir klasikinės muzikos koncertai, minėjimai, susitikimai su dailininkai, edukaciniai renginiai, paskaitos apie meną, etnokultūriniai vakarai.

## Nuorodos
* Vytauto Kazimiero Jonyno galerija www.muziejai.lt;
* Vytauto Kazimiero Jonyno galerija www.druskininkai.info ;
* Vytauto Kazimiero Jonyno galerija www.ciurlionis.lt .
Mulčias

**Mulčias** – natūralios organinės ir sintetinės medžiagos, naudojamos dirvos paviršiui dengti, siekiant išsaugoti drėgmę, palaikyti šilumą, padidinti derlingumą, sustabdyti piktžolių augimą, mažinti eroziją arba dėl estetinių priežasčių. Mulčiuojama paprastai pavasarį. 

Mulčias gali pakeisti agrocheminę dirvos sudėtį, jos rūgštingumą. Spygliai, žievė, durpės rūgština. O kalkinga skalda ir žvyras tinka alpinariumams, kur dažnai sodinami šarminę terpę mėgstantys augalai.

## Organinės kilmės mulčias

Organinis mulčias, kuris palaipsniui yra, turi būti nuolat atnaujinamas. Dažniausiai naudojamos organinės medžiagos: nupjauta žolė, lapai, kompostas, pjuvenos, mėšlas, medžio drožlės, skiedros, žievė, javų šiaudai. Organinis mulčias suaktyvina bakterijų veiklą ir taip sumažina azoto kiekį, todėl reiktų patręšti azotinėmis trąšomis.

## Neorganinės kilmės mulčias

Tačiau kartais pasitelkiama ir skalda, keramzitas, žvirgždas, kartonas. Auginant kai kurias daržoves ar uoginius augalus kaip mulčias naudojama plastikinė plėvelė, kurioje iškerpama anga kiekvienam augalui.
Latvijos Respublikos žemės ūkio ministerija

**Latvijos Respublikos žemės ūkio ministerija** () – Latvijos Vyriausybės pagrindinė institucija, atsakinga už žemės ūkio sritį.

Žemės ūkio ministerija įsikūrusi Republikas laukums 2, Rygoje.

## Veikla

Žemės ūkio ministerijos veiklos kryptys:

* Valstybės subsidijų žemės ūkio plėtrai priežiūra ir išnaudojimas;
* Žemės ūkio konkurencingumo ir stabilumo užtikrinimas;
* Miškų politikos įgyvendinimo programa;
* Vidaus vandenų žuvų išteklių naudojimo efektyvumo programa;
* Mėsinių galvijų veisimo programa;
* Intervencinių priemonių mėsos ir pieno rinkoje naudojimas;
* Aplinkosauga ir ją užtikrinančių priemonių kūrimas bei įgyvendinimas;
* Netradicinių žemės ūkio verslų vystymas;
* Dalyvavimas tarptautinėse organizacijose;
* Europos Sąjungos žemės ūkio rėmimo programų įgyvendinimas.
* Vieningos Baltijos šalių pozicijos rėmimas dėl vienodų tiesioginių išmokų ūkininkams Baltijos ir kitose ES šalyse.

## Ministrai

Latvijos žemės ūkio ministrė – Laimdota Straujuma (g. 1951 m.), valstybės sekretorė – Dace Lucaua (g. 1957 m.).

## Nuorodos
* Oficialus Latvijos Respublikos žemės ūkio ministerijos tinklalapis (latvių, anglų k.)
* Memorandumas dėl bendradarbiavimo su Baltijos šalių žemės ūkio ministerijomis
ČZ 75

**ČZ 75** – populiarus čekiškas pistoletas. Sukurtas 1975 m. Gamintojas – „Česká zbrojovka Uherský Brod“ (ČZUB). Pistoletas turi dvieilę dėtuvę, plieninę konstrukciją, kaldintą vamzdį. Giriamas už adekvačią kainą, kokybę, patikimumą, patvarumą, taiklumą, universalumą.

2007 m. spalį pagaminta >1 mln. vienetų. Labiausiai pasaulyje kopijuojamas pistoletas. Populariausias pistoletas Čekijoje.

## Istorija
1918–1938 m. ginklų gamyba buvo svarbi Čekoslovakijos ūkiui, sudarė ženklią dalį šalies eksporto. Ppvz., *[[Bren]]* lengvieji kulkosvaidžiai, buvo čekoslovakiško kulkosvaidžio *[[ZB vz. 26]]* variantas. Po 1948 m. Čekoslovakijos sunkioji pramonė nacionalizuota. Daugelis Varšuvos sutarties organizacijos valstybių priklausė nuo ginklų importo iš sovietų, bet Čekoslovakijos kariuomenė buvo ginkluota savos gamybos ginkluote. Pvz., vietoj AK-47 naudoti šturmo šautuvai Vz. 58.

Po Antrojo pasaulinio karo konstruktoriai broliai Josef ir František Koucký tapo ČZUB vyr. inžinieriais, dalyvavo visų ginklų konstravime. Savo kūrybą žymėjo tik pavarde, tad neaišku, kuris brolis ką sukūrė.

1969 m. František Koucký buvo neseniai išėjęs į pensiją, bet ČZUB jam pasiūlė sukurti naują 9 mm pistoletą. Gaminys nesirėmė ankstesnėmis konstrukcijomis, daugeliu atžvilgių buvo naujoviškas ir tapo plačiai eksportuojamu.

Čekoslovakijos kariuomenė, kaip ir daugelis Varšuvos sutarties valstybių, naudojo pistoletų šovinius 7,62×25 mm Tokarev, vėliau *[[9×18 mm Makarov]]*. Kouckių konstrukcija buvo patentuota Čekoslovakijoje, tačiau patentas buvo slaptas, t. y. jie buvo neatskleidžiami, o kitas analogiškas patentas nebūtų buvęs registruojamas. Tačiau nei Kouckis, nei ČZUB negalėjo pistoleto konstrukcijos užpatentuoti užsienyje. Tad daug kitų pistoletų gamintojų ėmė ČZ 75 masiškai kopijuoti.

Iki 1985 m. pistoletas Čekoslovakijoje nepardavinėtas. Vėliau išpopuliarėjo sportinių šaulių tarpe (sportinis šaudymas yra trečia pagal populiarumą sporto šaka Čekijoje po futbolo ir ledo ritulio).

## Naudotojai
Šios valstybės naudoja originalius (ne klonus) ČZ 75:
* : Čekijos kariuomenė (priimtas po Aksominės revoliucijos), nuo 1999 m. Čekijos policija.
* 
* : Naudoja policija ir policijos specialiosios pajėgos.
* : Lenkijos policija (ribotai).
* : Naudoja policija.
* : Slovakijos geležinkelio policija, karo policija, policijos specialiosios pajėgos ().
* : Naudoja Tailando kariuomenės specialiosios pajėgos.
* : Turkijos policijos pajėgos.
* : Keli policijos departamentai ir dalinys *[[Delta Force]]*.

### Anksčiau
* : Lietuvos kariuomenė.

## Šaltiniai
Estijos Respublikos žemės ūkio ministerija

**Estijos Respublikos žemės ūkio ministerija** ()  – Estijos Vyriausybės pagrindinė institucija, atsakinga už žemės ūkio politikos vykdymą.

Ministerija įsikūrusi  Lai tänav 39/41, Taline.

Ministerijos įsteigimo data laikoma 1918 m. lapkričio 12 d., pirmuoju jos vadovu buvo paskirtas daktaras Jaan Raamot. Jos veiklą reglamentuoja Estijos Vyriausybės įstatymas Nr.264, patvirtintas 2004 m. liepos 30 d. 

Ministerijos skyriai:

* Administracinis
* Vidaus audito
* Žuvininkystės
* Žemės ūkio produktų apdirbimo ir prekybos
* Kaimo plėtros
* Žemės ūkio rinkos reguliavimo
* Augalų apsaugos
* Maisto ir veterinarijos
* Mokslo ir pažangos
* Ryšių su užsieniu ir Europos Sąjungos institucijomis koordinavimo

## Ministrai

Estijos žemės ūkio ministro postą nuo 2007 m. užima Helir-Valdor Seeder (g. 1964 m.).

## Nuorodos

* Estijos žemės ūkio ministerijos oficiali svetainė
* Memorandumas dėl bendradarbiavimo su Baltijos šalių žemės ūkio ministerijomis
Konstitucinio Teismo rūmai

**Konstitucinio Teismo rūmai** – pastatas Naujamiestyje, Vilniuje. Projekto autoriai – Z. Tarasinas ir S. Siestrženčevičius.

## Istorija
1931–1932 m. pastatyti kaip ***Prekybos ir amatų rūmai***. 1941–1944 m. veikė Vermachto komendantūra.

1944–1990 m. pastate buvo Lietuvos komunistų partijos Vilniaus miesto komitetas ir LLKJS Vilniaus miesto komitetas, 1990–1991 m. – LKP (TSKP) Vilniaus miesto komitetas.

1980 m. pastatas rekonstruotas (projekto autorė Dalia Drėmienė).

1991–1993 m. veikė Lietuvos Respublikos energetikos ministerija ir Vilniaus miesto privatizavimo tarnyba. Nuo 1993 m. – Lietuvos Respublikos Konstitucinis Teismas.

## Šaltiniai
Joniškio žemės ūkio mokykla

**Joniškio žemės ūkio mokykla** – profesinio mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą. Įstaigos kodas 190804219. Steigėjas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija. Adresas – Upytės g. 77, LT-84152, Joniškis. 

Mokykloje ruošiami  aukšto profesinio lygio žemės ūkio bei pramonės darbininkai ir verslo specialistai. Veikia mokyklos Gruzdžių skyrius Gruzdžiuose, Šiaulių rajone.

## Apie mokyklą

Mokykla istoriją skaičiuoja nuo 1987 m., kai pirmuosius 220 moksleivių priėmė naujai pastatyta Vidurinė profesinė technikos mokykla nr.99 . Vėliau mokyklos pavadinimas keitėsi 4 kartus. Nuo pat pirmųjų mokslo metų mokyklai vadovauja edukologijos magistras Liudas Jonaitis.

Mokykla tapusi viena gražiausių vietų Joniškyje. Mokykloje veikia mažoji paveikslų galerija, kurioje ekspozicija nuolat atnaujinama. Mokykloje kasmet organizuojami medžio skulptorių plenerai. Veikia biblioteka-informacinis centras su skaitykla, bendrabutis, mokomosios dirbtuvės su technikos remonto sale, garažai, degalinė, valgykla, sporto aikštynas, mokomoji ferma-laboratorija, autodromas vairuotojų mokymui, Gruzdžiuose pastatytas modernus profesinio technikos mokymo centras, kuris buvo finansuojamas iš Europos Sąjungos lėšų. Įrengtos 3 kompiuterių klasės, vaizdo konferencijų salė, užmiestyje yra 86 ha mokomasis ūkis. Geriausiems studentams ir moksleiviams sudaroma galimybė pasimokyti bei gamybinę praktiką atlikti užsienio šalyse.

2012 m. mokyklą baigė 23-ioji absolventų laida. Pagrindinio profesinio mokymo diplomai įteikti 164 moksleiviams, tarp jų įteiktas ir 3000-tasis profesinio mokymo diplomas nuo mokyklos gyvavimo pradžios.

## Mokymo programos

Šiuo metu mokoma pagal 8 pirminio profesinio mokymo programas. Mokosi per 500 mokinių. Mokykla turi gimnazijos statusą, čia ateina mokytis pagrindinę mokyklą baigę mokiniai. Jie per dvejus metus įgyja vidurinį išsilavinimą. Mokydamiesi profesijos, mokiniai įgyja vidurinį išsilavinimą ir vieną iš specialybių. Mokykloje įdiegtos skirtingos mokymo programos, kurios yra skirtos suaugusiems įgyti profesinę kvalifikaciją, asmenims, turintiems pagrindinį išsilavinimą ir siekiantiems vidurinio išsilavinimo bei asmenims, turintiems vidurinį išsilavinimą:

## Direktoriai
* Liudas Jonaitis (1987–dabar)

## Žymūs auklėtiniai
* Asta Lukošiūnienė, Joniškio politikė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
* Oficiali mokyklos svetainė
Flèche faîtière

**Flèche faîtière** – medinis kanakų simbolis Naujojoje Kaledonijoje, dažniausiai naudojamas tradicinių namų viršūnėms. Tai yra ceremoninis simbolis, laikantis savyje protėvių sielas. Flèche faîtière pavaizduotas pailgas karūnuotas veidas ant ieties centro.

Šis simbolis dažnai sutinkamas įvairiose šalies vietose. 2007 m. Flèche faîtière buvo pavaizduotas naujai išleistame pašto ženkle, o nuo 2010 m. simbolis yra antroje šalies vėliavoje bei herbe.

## Šaltiniai
Naujosios Kaledonijos varna

**Naujosios Kaledonijos varna** (*Corvus moneduloides*) – varninių (*Corvidae*) šeimos paukštis, paplitęs Naujosios Kaledonijos teritorijoje. Šios rūšies varnos pasižymi ypatingu protingumu, sugeba pasigaminti primityvius įrankius (pagaliukus) ir jais pasinaudoti ieškodamos maisto ar jį iškrapštyti iš sunkiai pasiekiamų plyšių bei atlikti kitus įvairius testus. Tokiais ypatingais sugebėjimais pasižymi ir labai retos havajinės varnos.

## Įrankių naudojimas
Šių varnų sugebėjimai gaminti įrankius geresni nei šimpanzių ir tarp visų gyvūnų labiausiai panašūs į žmogaus. Iškrapštymui jos pasigamina ne tik tiesius pagaliukus (palyginus mažai darbo), bet ir kabliuko pavidalo įrankius, panaudodamos tam šakotą medžio, žolės fragmentą nuo kurio nuplėšoma kas nereikalinga bet paliekamas „kablys“ gale. Konkreti varna labiau linkusi gaminti „kairinius“ ar „dešininius“ įrankius, jei jie nesimetriški. Prireikus panaudojamos įvairios medžiagos, tai kas randama aplinkoje. Naujosios Kaledonijos varnos be vargo atkuria pasakoje aprašytą elgesį, primesdamos į nepilną asotį akmenėlių, kad vanduo jame pakiltų ir varna pasiektų atsigerti. Gebėjimas gamintis įrankius yra didele dalim įgimtas, tačiau nors kitų varnų nematęs paukštis ir pagamina tinkamus krapštymui kabliukus, jam daug ilgiau užtrunka išmokti jais sėkmningai naudotis.

## Išvaizda
Naujosios Kaledonijos varna yra įprasto dydžio (apie 40 cm), labai panaši į juodąją varną. Naujosios Kaledonijos varna pasižymi labai tamsiu juodu atspalviu. Paukščio kojos ir snapas taip pat yra juodi. Naujojoje Kaledonijoje šie paukščiai dažnai vadinami *qua-qua* dėl labai panašaus išreiškiamo balso.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* hbw.com / New Caledonian Crow (''Corvus moneduloides'')
* bbc.co.uk / Wild New Caledonian crows possess tool-craft talent, By Rebecca Morelle Science Correspondent, 10 August 2016
Čekijos ginkluotosios pajėgos

**Čekijos ginkluotosios pajėgos** – Čekijos Respublikos ginkluotųjų pajėgų visuma, sudaryta iš sausumos ir oro pajėgų. Nuo 1919 iki 1992 m. vadinosi *[[Čekoslovakija|Čekoslovakijos]] ginkluotosiomis pajėgomis*. 

Šaltojo karo laikais kariuomenę sudarė apie 200 000 kareivių. Po Čekoslovakijos panaikinimo, kariuomenė buvo pervadinta į dabartinį pavadinimą. 1999 m. kariuomenė buvo pertvarkyta, kad atitiktų NATO reikalavimus.

## Šaltiniai
Tawny Roberts

**Tavnė Roberts** (tikrasis vardas – *Adrienne Carol Almond *; g. 1979 m. kovo 18 d. Solt Leik Sitis) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė.

## Biografija

Tavnė Roberts gimė Solt Leik Sityje, Jutos valstijoje, 
labai religingoje šeimoje. Jos tėvas buvo mormonų dvasininkas.

Vėliau šeima persikėlė į Dalasą, Teksaso valstijoje, kur Tavnė baigė mokyklą. Čia ji buvo golfo, krepšinio ir tinklinio komandų narė. Įstojusi į koledžą Jutoje ji 2 metus studijavo mažmeninės prekybą , o po to persikėlė į Kaliforniją, kur įsidarbino mažmeninės prekybos vadybininke universalinėje parduotuvėje.

Greta šio darbo Tavnė tapo foto modeliu, o į pornografiją ją pastūmėjo aktorė Dayton Rain.

Jos susipažino Holivudo „Key“ klube, kuriame dažnai lankydavosi pornografinių filmų aktorės. Dayton tuo metu dirbo kompanijoje „Vivid Entertainment“ ir pakvietė Tavnę į susitikimą su šios atstovu. Tačiau tuo metu vyko derybos tarp „Vivid“ ir „Hustler Entertainment“ ir kompanijos atstovai naujoke nesusidomėjo 

Tada Dayton supažindino ją su atstovais iš „Metro Interactive“. 2000–2001 metų sandūroje Tavnė nusifilmavo 3 juostose, tačiau buvo nepatenkinta rezultatu ir darbo sąlygomis, todėl beveik apsisprendė atsisakyti karjeros pornografijoje.

Nuo šio žingsnio ją sulaikė pažintis su jau išgarsėjusia aktore Jill Kelly, kuri kaip tik buvo įsteigusi savo kompaniją ir ieškojo naujų talentų. Pirmasis filmas buvo „Immorta“ ir jame kartu su Tavne vaidino ką tik iš „Vivid“ kompanijos išėjusi aktorė Devon, su kuria užsimezgė artimi santykiai. Netrukus prie jų prisijungė kita pornografinių filmų žvaigždė Asia Carrera.

Po „Jill Kelly Entertainment“ Tavnė filmavosi „Odyssey“, „Evil Angel“ ir „Digital Sin“ kompanijų filmuose. 2002 metais pasirašė 2 metų sutartį su „VCA Pictures“, tačiau nepatenkinta bendradarbiavimu nutraukė sutartį, vėl pasirinkdama „Vivid“. Kiek vėliau ji vėl susitarė su „VCA“.

Viso per savo aktorės karjerą 2000–2011 metais Tavnė suvaidino apie 80 juostų, o jos nuotraukos buvo spausdinamos žurnluose „Playboy“, „FHM“ ir „Revolver“.

2003 metais sukūrė epizodinį vaidmenį trileryje „Shade“ bei dalyvavo keliose „Joe Schmo Show“ laidose.

2005 metais išleido knygą „Private Access: A Vivid Girls Book“.

## Asmeninis gyvenimas

Tavnė daug metų draugavo su aktoriumi Rick Patrick, kartu filmavosi ne viename filme, tačiau vėliau Rickas ją paliko ir vedė kitą aktorę Jesse Jane.

Asmeniniame gyvenime Tavnė palaikė artimus ryšius su Mary Carey  ir kai kuriomis kitomis aktorėmis.
 
2006 metais ištekėjo už David O‘Conner ir gruodį susilaukė dukters, tačiau vėliau jie išsiskyrė.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Antanas Maziliauskas

**Antanas Maziliauskas** (g. 1954 m. gegužės 26 d. Paaluonyje, Kėdainių rajone) – inžinierius-hidrotechnikas, profesorius, Vytauto Didžiojo universiteto Žemės ūkio akademijos kancleris.

## Biografija

1977 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgydamas inžinieriaus-hidrotechniko profesiją. Po studijų pasiliko dirbti Akademijoje. Iki 1984 m. dirbo moksliniu bendradarbiu, asistentu, vyr. dėstytoju. 1985–1988 m. dirbo užsienyje – Alžyro Hidrotechnikos aukštosios nacionalinės mokyklos dėstytoju ir katedros vedėju. 1988–2004 m. – Lietuvos žemės ūkio universiteto Vandens ūkio ir žemėtvarkos fakulteto (VŪŽF) Vandentvarkos katedros docentu (iki 2003 m.) ir profesoriumi (nuo 2003 m.) nepagrindinėje darbovietėje. 1997–1998 m. LR žemės ūkio ministerijoje ėjo Melioracijos ir aplinkos apsaugos skyriaus vedėjo pareigas, 1998–2001 m. dirbo Žemės ūkio plėtros ir maisto departamento direktoriumi. 2001–2004 m. – Lietuvos žemės ūkio universiteto Vandens ūkio ir žemėtvarkos fakulteto dekanas. 2004 m. Universiteto prorektorius, 2004–2005 m. Vandentvarkos katedros profesorius. 2005–2010 m. toliau dirbo minėtos katedros profesoriumi ir vadovavo UAB „Projektų gama“. Nuo 2010 m. – Vandentvarkos katedros profesorius. 2011 m. kovą tapo tuometinio Lietuvos žemės ūkio universiteto 14-uoju rektoriumi, pakeitęs ankstesnį universiteto vadovą Romualdą Deltuvą. Nuo 2019 m. sausio 1 d. Aleksandro Stulginskio universitetui (buvęs Lietuvos žemės ūkio universitetas) tapus VDU Žemės ūkio akademija - akademijos kancleris.

Nuo 1989 m. – Lietuvos žemėtvarkos ir hidrotechnikos inžinierių sąjungos tarybos narys. Nuo 2002 m. – Valstybinio mokslo ir studijų fondo ekspertas.

## Tarptautiniai projektai

A. Maziliauskas turi strategijų rengimo ir planavimo, derybų bei tarptautinių organizacijų, tokių kaip Pasaulio bankas bei Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija, ekspertinę patirtį įvairiose pasaulio valstybėse. Po Nepriklausomybės atgavimo pradėjo dalyvauti projektuose, konsultacinėse misijose Afrikoje, Pietų Amerikoje, Azijoje. Nuo 1993 m. – Lietuvos atstovas Tarptautinėje drėkinimo ir drenažo komisijoje (ICID) ir Europos regioninėje darbo grupėje. Nuo 1993 m. – Jungtinių Tautų FAO ekspertas žemės ūkio ir vandentvarkos klausimams. 

## Nuorodos ir šaltiniai
* A. Maziliausko biografija ASU svetainėje
* A. Maziliausko gyvenimo aprašymas
* Naujasis LŽŪU rektorius
Maziliauskas

* Antanas Maziliauskas, profesorius, Aleksandro Stulginskio universiteto rektorius
* Gediminas Maziliauskas, Šiaulių futbolininkas
* Robertas Maziliauskas, Šilalės politikas
* Tadas Maziliauskas, Kauno futbolininkas
Pariečės valsčius

:: *Apie valsčių Gardino gubernijoje žr. [[Parečos valsčius]]*.

**Pariečės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos ir pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pariečė. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Ratnyčia, Švendubrė, Jaskonys, Latežeris, Dubas, Piesčiai, Senovė, Naujasodė ir Daržinėlės.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1919 m. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurės rytinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus, o šiauriniai kaimai – prie naujai įkurto Druskininkų valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji Armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.


Parečča, Skirmunt. Парэчча, Скірмунт (J. Bułhak, 1930).jpg|Skirmuntų audinių fabrikas 1930 m. Pariečėje
Parečča. Парэчча (J. Bułhak, 1930).jpg|Pariečės gatvelė tarpukaryje


## Gyventojai

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6404 žmonės:

* Lenkai – 77,63% (4972);
* Baltarusiai – 12,96% (830);
* Lietuviai – 6,9% (442);
* Žydai – 2,09% (134);
* Rusai – 0,26% (17);
* Vokiečiai – 0,14% (9).

## Šaltiniai
Fuji Television

**Fuji Television Network** (, taip pat žinoma kaip **Fuji TV** (フジテレビ *Fuji Terebi*)) – Japonijos televizijos tinklas, įsikūręs Daiboje, Minate, Tokijuje.

## Istorija

Fuji Television tinklas buvo įkurtas 1948 m. lapkričio 18 d., o pirmosios transliacijos buvo pradėtos 1959 m. kovo 1 d. Tų pačių metų liepą Fuji TV kartu su Tokai TV, Kansai TV ir KBC Television susijungė į tinklą. 1966 m. buvo įsteigtas žinių tinklas informacijos keitimuisi tarp vietinių stočių, pavadinimu FNN (*Fuji News Network*).

2008 m. spalio 1 d. Fuji TV tapo holdingo bendrove. 

Fuji TV, kuri nuo 1987 m. šalyje transliuoja Formulės 1 lenktynes, yra vienintelė pasaulyje žiniasklaidos bendrovė, remianti Formulės 1 Grand Prix lenktynes.
Pariečės rajonas

**Pariečės rajonas** (, ) – administracinis vienetas, egzistavęs 1940 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Pariečės kaime. Rajono teritorija buvo 1405 km² ir gyveno 21 500 žmonių. Rajoną sudarė Druskininkų miestas ir 10 apylinkių: Kleboniškio, Pervalko, Druskininkų, Mašnyčių, *Michačavo*, Pariečės, Naujosios Rūdos, Beržtų, Šklėrių ir Marcinkonių.

## Istorija

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Balstogės vaivadijos Pariečės, Druskininkų, Marcinkonių ir Beržtų valsčių. 1940 m. lapkričio 25 d. šiaurinės rajono žemės – Druskininkų ir Marcinkonių valsčiai perduoti Lietuvos TSR, o pietinės žemės padalintos tarp Gardino ir Skidliaus rajonų.

## Literatūra
* Памяць: Гіст.-дакум. хроніка Гродзенскага р-на / Рэдкал. У. П. Верхась і інш. – Мн.: БелЭн, 1993.– 431 с.: іл. С. 115
* Èncyklapèdyâ gìstoryì Belarusì, T. 5, M-P, Mińsk 1999.
Beržtų valsčius

**Beržtų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos ir pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Beržtai. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Kabeliai, Ašašninkai, Musteika, Pogarenda ir Katra.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.

|-
| 1877 m. || || 4169 || 527 kiemai  || 12 seniūnijų || 34
|}

## Suskirstymas

1933 m. spalio 16 d. valsčius suskirstytas į 10 seniūnijų.

## Gyvenvietės

1921 m. į valsčiaus sudėtį pateko šios gyvenvietės:

* Babinas, k. ir gir.
* Didžioji Berastavica, k.
* Beržtai, k.
* Biankai, užs.
* Boras, užs.
* Bžozovi Moscikas, užs.
* Cemne Blotas, k.
* Dudkos, k.
* Hlušnevas, k.
* Ivačiai, užs.
* Jokūbonys (Jakubavičai), k.
* Jelnikai, kol.
* Karaviškės, užs.
* Kabeliai, k.
* Koscevičiai, vs.
* Kazliškės, gir.
* Krasnajė, k.
* Krapivnyca, k.
* Krivulė (Kšivulia), užs.
* Kucy Lesas, k.
* Lipnikai, užs.
* Lozkos, užs.
* Musteika, užs. ir gir.
* Motora, gir.
* Matyliai, k.
* Naikuliškiai, gir.
* Nova Ruda, k.
* Noviščė, k.
* Navasiolkai, k.
* Ogorodiščia, lentp. ir užs.
* Arlova Hura, vs.
* Ausianica, k.
* Perevešas, gir.
* Pilaunia, k.
* Paberžtai, k.
* Pakabelnia, gir.
* Pogarenda, užs.
* Paharelecas, k.
* Promekas, gir.
* Predlohai, k.
* Ramanavas, k.
* Ryskai, gir. ir užs.
* Siniaciauka, k.
* Smuha, užs.
* Sucharai, k.
* Ščanecas, k.
* Šklenskas, k.
* Šumas, k.
* Ščežka, užs.
* Vuhlai, k.
* Zomašiai (Zamoša), k.
* Zamascianai, k.
* Zasada, užs.
* Žabinka, užs.
* Zubravas, užs.
* Zubruvka, užs.
* Žubalaitis, k.


## Gyventojai

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6119 žmonės:

* Baltarusiai – 67,34 % (4121);
* Lenkai – 23,17 % (1418);
* Lietuviai – 7,71 % (472);
* Žydai – 0,94 % (58);
* Rusai – 0,81 % (50).

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės. Radzima.net
Užubalio valsčius

**Užubalio valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Užubalis. 1919–1940 m. valsčiui priklausė dabartinės Lietuvos kaimai – Rakai ir Balbutai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prie valsčiaus prijungta dalis Sabackinės valsčiaus kaimų, o dalis Užubalio valsčiaus kaimų prijungta prie Voverių valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Baranovičių srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Rodūnios rajoną.

|-
| 1869 m. || || 2826 || 308 kiemai  || || 39
|-
| 1874 m. || || 3170 || 303 kiemai  || 2 seniūnijos || 36
|-
| 1880 m. || || 3963 || 306 kiemai  || 2 seniūnijos || 40
|-
| 1885 m. || || 4107 || 306 kiemai  || 2 seniūnijos || 40
|-
| 1890 m. || || 4238 || 303 kiemai  || 2 seniūnijos || 40
|}

## Vadovai
* O. Kunėjus, 1884–1887 m.
* V. Jurevičius, 1887–1890 m.
* U. Chodyšas, nuo 1890 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):

* Apanavičiai *(Апонаўцы)*, k.
* Asipavičiai *(Асіпаўцы)*, bajork.
* Babrauninkai *(Баброўнікі)*, k.
* Biarozauka *(Бярозаўка)*, k.
* Detkai *(Дзеткі)*, k.
* Gudiniškės *(Гудзінішкі)*, k.
* Jakubavičiai *(Якубаўцы)*, k.
* Jedelevičiai *(Едзялёўцы)*, k.
* Katavičiai *(Катовічы)*, k.
* Kazlėnai *(Казляны)*, k.
* Kubelčykai *(Кубельчыкі)*, k.
* Kukliai *(Куклі)*, k.
* Kunėjai *(Кунеі)*, k.
* Kurčaucai *(Курчоўцы)*, k.
* Kurdinkos *(Курдзінкі)*, k.
* Lebeda *(Лебяда)*, plv.
* Lelėnai *(Лялянцы)*, k.
* Maliukai *(Малюкі)*, k.
* Mantūnai *(Мантуны)*, k.
* Misevičiai *(Місевічы)*, vs.
* Naujoji Pelesa *(Пеляса Новая)*, plv.
* Naujoji Pravoža *(Правожа Новая)*, k.
* Navasodai *(Навасады)*, k.
* Padeikiai *(Падэйкі)*, k.
* Paškai *(Пашкі)*, k.
* Peralenskija *(Пераленскія)*, bajork.
* Piaraucai *(Пяроўцы)*, k.
* Remzai *(Рэмзы)*, k.
* Saltoniškės *(Салтанішкі)*, k., plv.
* Senoji Pelesa *(Пеляса Старая)*, plv.
* Senoji Pravoža *(Правожа Старая)*, kolonija
* Smilginiai *(Смільгіні)*, k.
* Šlavėnai *(Шлавенцы)*, k.
* Taločkai *(Талочкі)*, k.
* Traigiai *(Трайгі)*, k.
* Valeišiai *(Валейшы)*, k., plv.
* Zapasninkai *(Запаснікі)*, bajork.
* Zaprudzianai *(Запрудзяны)*, k.
* Zaračanai *(Зарачаны)*, k.
* Užubalis *(Забалаць)*, mstl., plv.


## Gyventojai

### Tautinė sudėtis

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6508 žmonės:

* Lenkai – 96,52 % (6282);
* Baltarusiai – 2,76 % (180);
* Lietuviai – 0,24 % (16);
* Rusai – 0,13 % (9).

## Šaltiniai