open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Castaway

**Castaway** – 1986 m. sukurtas filmas pagal Lucy Irvine atsiminimų knygą. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Oliver Reed – Džeraldas Kingslandas
* Amanda Donohue – Liusė Irvin
* Georgina Hale
* Frances Barber
* Tony Rickards
* Todd Rippon
* Virginia Hey
* Paul Reynolds

## Turinys

1980-ieji metai. Pusamžis britų žurnalistas Džerlandas Kingslandas nusprendžia atlikti socialinį eksperimentą – metus praleisti negyvenamoje saloje. Ieškodamas kompanionės, jis įdeda į laikraštį skelbimą, į kurį atsiliepia gerokai jaunesnė Liusė Irvin (realybėje jai buvo 25, Džeraldui – 49). Dėl migracinių niuansų jie turėjo susituokti ir 1982 m. atvyko į Tuino salą, priklausančią Australijai. Netrukus tarp menkai pažįstamų žmonių pradėjo kilti konfliktai ir gyvenimas saloje tapo tikru išbandymu abiems. Porai pavyko saloje išgyventi suplanuotą laiką, tačiau, grįžę į Britaniją, jiedu iškart išsiskyrė.
Prostitučių žudikas

**Prostitučių žudikas** () – 2018 m. sukurtas trileris.
 
## Turinys

Jaunas vyras Rydas turi žmoną ir naujagimę dukterį, tačiau jį nuolat persekioja troškimas įvykdyti žmogžudystę. Galiausiai jis pasiryžta įgyvendinti planą: pareiškęs, kad išvyksta verslo reikalais, jis išsinuomoja viešbutyje kambarį ir užsisako prostitutę, kuri ir turi tapti jo auka. 

Atvykus Džekei, Rydas kiek sutrinka ir nesugeba padaryti tai, ką planavo. Negana to, mergina pasirodo esanti keistoka, o galiausiai ji užsidaro vonios kambaryje ir pradeda žaloti save nedideliu peiliu. Išsigandęs Rydas nekviečia policijos, bet parveža Džekę į jos namus. Atsigavusi mergina pakviečia jį į vidų ir pavaišina gėrimu, nuo kurio Rydas apsvaigsta. Dabar jau Džekė tampa padėties šeimininke ir turi panašių ketinimų, kaip ir Rydas...
Bjaurioji Merė, Pašėlęs Laris

**Bjaurioji Merė, Pašėlęs Laris** () – 1974 m. JAV sukurtas trileris.

## Siužetas

Vairuotojas Laris ir mechanikas Dekas, svajojantys apie dalyvavimą NASCAR automobilių lenktynėse, pagrobia prekybos centro valdytojo šeimą ir gauna 150 tūkst. dolerių išpirką. Sprunkant prie jų netikėtai prisijungia Merė – mergina, su kuria Laris praleido vieną naktį ir kurios ketino atsikratyti. Vis tik Merė pasirodė įkyri ir sumani, todėl prisijungė prie porelės, kurią netrukus pradėjo persekioti visa valstijos policija. Neeiliniai Lario vairavimo sugebėjimai padeda jiems pabėgti iš įvairių situacijų kelyje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Peter Fonda – Laris
* Susan George – Merė
* Adam Roarke – Dekas
* Kenneth Tobey
* Eugene Daniels
* Lynn Borden
* Janear Hines

## Išnašos
Sekso monstras

**Sekso monstras** – 1999 m. JAV sukurta komedija. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Mariel Hemingway – Laura Barns
* Mike Binder – Martis Barnsas
* Renee Humphrey – Didi
* Taylor Nichols – Bilis
* Missy Crider – Diva
* Joanna Heimbold – Evė 

## Turinys

Martis Barnsas nori paįvairinti savo ir žmonos Lauros seksualinį gyvenimą. Geriausias tam būdas – seksas trise ir Martis įvairiais būdais įkalbinėja žmoną surasti merginą jų eksperimentui. Laura nesužavėta tokios įdėjos, tačiau galiausiai nusileidžia ir į svečius pakviečia savo bendradarbę Divą.  Martis džiūgauja, tačiau netrukus supranta, kad viskas pakrypo nenumatyta linkme – Laura ir Diva vis daugiau laiko praleidžia kartu ir Martis pats tampa pašaliniu išlaisvintose žmonos fantazijose.
Šiuolaikinė krikščioniška muzika

**Šiuolaikinė krikščioniška muzika** ( arba *CCM*) – populiariosios muzikos žanras, kurios lyrika susijusi su krikščionių tikėjimu ir Dievo šlovinimu. 

## Istorija
Šiuolaikinės krikščioniškos muzikos pradžia laikomas praėjusio amžiaus 7 dešimtmetis Našvilyje, kur ji netrukus paplito taip vadinamose pietinėse JAV valstijose, kur vienas svarbiausių kultūrinių aspektų yra evangelinis protestantizmas, o pačios valstijos net turi pavadinimą „Biblinė juosta“ (). Naujas šiuolaikinės muzikos pritaikymas čia ėmė sėkmingai konkuruoti su iki tol bažnyčiose vyravusia giesmių ir gospelo muzika. Tuo metu šalyje augo rokenrolo populiarumas ir šią muziką netrukus buvo pamėginta pritaikyti ir skelbiant krikščioniškas tiesas, o pradžioje nauja muzikos kryptis buvo pavadinta „Jėzaus muzika“. Vienu iš krikščioniškojo roko „tėvų“ yra laikomas Larry Norman ir jo 1969 m. išleistas albumas „Upon This Rock“ bei tais pačiais metais pasirodęs atlikėjo Mylon LeFevre darbas „We Believe“.

Žymiausi šio žanro atlikėjai tuo laikotarpiu buvo Keith Green, 2nd Chapter of Acts, Barry McGuire, Benny Hester ir kiti.
Palaipsniui krikščioniška muzika tapo didele muzikos verslo dalimi.
Nuo 1980 m. kovo 29 d. populiarus muzikos žurnalas „Billboard“ skelbia geriausių krikščioniškų albumų () sąrašą, o nuo 2003 m. JAV „Billboard“ sudaro ir populiariausių krikščioniškų dainų sąrašą (). Nuo 1978 m. iki 2008 m. kas dvi savaites buvo leidžiamas žurnalas „CCM Magazine“, skirtas šiuolaikinei krikščioniškai muzikai. Nuo 2008 m. jis pasirodo internete.

Lietuvoje šiuolaikinę krikščionišką muziką transliuoja radijo stotis XFM.

## Stilius
Šiuolaikinė krikščioniška muzika jungia folkloro, gospelo, taip pat pop ir roko muzikos elementus. Gerokai rečiau galima sutikti hiphopo, punk arba metalo muzikos atlikėjus. Kai kurie populiarūs atlikėjai (U2, Bob Dylan, Van Morrison) savo kūryboje taip pat kartais naudoja krikščioniškus simbolius ar tekstus, tačiau nepriklauso šiam muzikos žanrui.

## Atlikėjai
Populiariausi šiuolaikinės krikščioniškos muzikos atlikėjai: MercyMe, Casting Crowns, Third Day, Chris Tomlin, Matthew West, TobyMac, Lauren Daigle, Jeremy Camp, Amy Grant. Žymiausi krikščioniškojo metalo atlikėjai yra laikomi grupė Skillet.

## Nuorodos
* Krikščioniška muzika 
* radijo stotis XFM
* CCM žurnalas
* Krikščioniškų albumų topas 

## Šaltiniai
Anissa Kate

**Anisa Keit** (; g. 1987 m. gegužės 7 d. Lionas) – prancūzų pornografinių filmų aktorė, besifilmuojanti tiek, Europoje, tiek JAV.

Jos motina prancūzė, tėvas – alžyrietis. Yra baigusi Sent Etjeno universitetą, kur studijavo ekonomiką, turi magistro laipsnį.

Gyvena Ispanijoje, dažnai filmuojasi JAV. Pati yra režisavusi 2 pornografinius filmus.

## Apdovanojimai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficialus puslapis
* Twitter profilis
* Instagram profilis

## Šaltiniai
Friedrich Lorentz

**Frydrichas Lorencas** (, , 1870 m. gruodžio 18 d. Giustrovas, Meklenburgas – 1937 m. kovo 29 d. Sopotas, Dancigas) – vokiečių kalbininkas, etnografas ir istorikas, Vakarų slavų instituto Poznanėje narys (*Instytut Zachodnio-Słowiański*), Rusijos mokslų akademijos narys korespondentas. Žinomas dėl darbų apie kašubų kalbą, kultūrą ir istoriją, taip pat ir apie jų liuteronišką subgrupę Vakarų Pamaryje – slovincus.
## Biografija
Gimė Giustrove, Meklenburge. 1890 m. Vismare baigė gimnaziją. Kalbotyrą ir slavistiką studijavo Heidelberge bei Leipcige. 1894 m. gavo daktaro laipsnį. 1896 m., gavęs kunigaikščio ir grafo stipendijas, apsigyveno Gdanske ir savo tyrimus paskyrė kašubų kalbai. Ištyręs slovincus gyveno Veiherove, Kartūzuose ir Sopote. 1907 m. Kartūzuose įsteigė Kašubų folkloro draugiją, kurios vadovaujamasis organas buvo Kašubų folkloro draugijos žinios. 1920 m. F. Lorencas  bendradarbiavo su kašubų laikraščiu „Gryf“. Tais pačiais metais jis tapo Vakarų slavų instituto nariu, o po penkerių metų – Leningrado mokslų akademijos nariu. F. Lorencas yra veikalo „Kašubai – liaudies kultūra ir kalba“ bendraautoris, šis darbas buvo išverstas ir išleistas anglų kalba kaip „The Cassubian Civilization“ (1935).

Palaidotas Sopoto kapinėse.

## Bibliografija
* 1903, Slovinzische Grammatik
* 1905, Slovinzische Texte
* 1908-12, Slovinzisches Wörterbuch
* 1911, Zarys ogólnej pisowni i składni pomorsko-kaszubskiej
* 1919, Kaschubische Grammatik
* 1923, Polskie i kaszubskie nazwy miejscowości na Pomorzu Kaszubskiem () ()
* 1924, Teksty pomorskie
* 1925, Geschichte der pomeranischen Sprache
* 1926, Geschichte der Kaschuben
* 1934, Kaszubi – kultura ludowa i język [z: Adam Fischer, Tadeusz Lehr-Spławiński
* Gramatyka pomorska, t. 1-3, Wrocław 1958-1962
## Išnašos
Manon 70

**Manon 70** – 1968 m. sukurtas filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Catherine Deneuve – Manon
* Jean-Claude Brialy – Žanas Polas
* Sami Frey – Fransua
* Elsa Martinelli – Anė
* Robert Webber
* Paul Hubschmid
* Claude Genia

## Turinys

Manon – laisva moteris, išnaudojanti sutiktus vyrus savo tikslams pasiekti ir susikurti patogų bei prašmatnų gyvenimą. Žurnalistas Fransua, išvydęs ją oro uoste, iš karto įsimylėjo ir visomis išgalėmis ėmė siekti jos dėmesio. Jiedu pradeda susitikinėti, tačiau Manon brolis Žanas Polas nepatenkintas šia draugyste ir visaip stengiasi jai sutrukdyti. Norėdama patenkinti savo poreikius, Manon mėgina slapta susitikinėti ne tik su Fransua, bet ir su kitu turtingu vyru. Sužinojęs apie neištikimybę, Fransua taip pat randa kitą moterį, tačiau nei vienas iš jų nėra laimingas su kitu.
FK Aljans Lipova Dolina

**Lipova Dolinos futbolo klubas „Aljansas“** () arba trumpiau **FK „Aljansas“** – Ukrainos futbolo klubas iš Lipova Dolinos.

## Istorija
Klubas įkurtas 2016 metais. 2020–2021 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2021–2022 m. čempionatas dėl Rusijos invazijos į Ukrainą buvo nutrauktas. Sekantį sezoną klubas nedalyvavo čempionate.

## Spalvinė gama
Juoda, Žalia ir balta - klubo spalvos.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose rungtyniauja žalia juoda apranga.

## Sezonai
### Ukrainos varžybos

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* SOCCERWAY
* Transfermarkt (FK Aljans Lipova Dolina)
FK Polissja (2016)

**Žitomiro futbolo klubas „Polesė“ (Polissja)** () arba trumpiau **FK „Polesė“** – Ukrainos futbolo klubas iš Žitomiro.

## Istorija
Klubas įkurtas 2016 metais. Tuo metu vadinosi **Žitomiro savivaldybės futbolo klubu** () arba sutrumpintai **MFK Žitomir**. Tuo metu klubas turėjo mėgėjiškos komandos statusą ir rungtyniavo mėgėjų lygoje.

Vėliau klubas buvo pervadintas ir tapo **Futbolo klubu „Polesė“** (FK Polissja). Buvo siekiama gauti profesionalaus klubo statusą.

Nuo 2020–2021 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2022–2023 m. sezone po pirmojo etapo pateko į stipriųjų ekipų grupę. O galutinėje ekipų rikiuotėje buvo pirmi ir tapo Pirmos lygos nugalėtojais.

## Sezonai
### Ukrainos varžybos

|}

## Spalvinė gama
Geltona, žalia ir balta.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* **MFK Žitomiras** () aprangos 2016–2017 m. sezone. Aprangų gamintojas Lotto.
* Namuose žaidė baltais marškinėlias, raudonais šortais ir raudonomis kojinėmis.
* Svečiuose rungtyniavo žalia apranga.

* Namuose **FK „Polissja“** žaidžia gelton žalia apranga, o svečiuose – žalia balta.
* Nuo 2017 m. aprangų gamintojai – italų firma Erreà. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo oficiali svetainė
* SOCCERWAY
Laima Liuda Gėgžnaitė

**Laima Liuda Gėgžnaitė** (1930 m. sausio 14 d. Šėtoje, Kėdainių apskrityje – 2020 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje) – Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, fizikos mokslų daktarė docentė.

## Biografija
L. L. Gėgžnaitė gimė 1930 m. sausio 14 d. Šėtoje, Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorio, Vyties Kryžiaus ordininko, pedagogo Jurgio ir Marijos Gėgžnų šeimoje. Jos tėvas Jurgis Gėgžna 1925–1929 (1930?) m. dirbo Šėtos pradinės mokyklos vedėju, o nuo 1931 m. sausio 1 d. eidamas Krekenavos pradinės mokyklos vedėjo pareigas pradėjo naujos mokyklos statybą Šeduvos gatvėje, kuri buvo atidaryta 1933 m. spalio mėn. Šiuo metu pastate įsikūrę slaugos namai ir ligoninė, kur ant pastato yra atminimo lenta mokyklos statytojui J. Gėgžnai.

Baigusi Krekenavos pradžios mokyklą Laima Gėgžnaitė mokėsi Panevėžio mergaičių gimnazijoje (1949 m. pervadinta 2-ja vidurine mokykla), ją baigusi įstojo į Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, kur jai dėstė prof. P. Brazdžiūnas, A. Jucys, doc. H. Jonaitis ir kt. 1953 m. ji studijavo Kauno politechnikos instituto aspirantūroje, kurią baigusi 1956 m. pradėjo darbą VU eksperimentinės fizikos katedroje asistentės pareigose, kartu antraeilėse pareigose dėstydama specialiuosius fizikos dalykus VVPI. Čia ji įsijungė į kristalofosforų tyrimų laboratorijos veiklą, ir 1973 m. VU Fizikos fakulteto Mokslo taryboje apgynė kandidatinę disertaciją „Cinko sulfido kristalofosforų elektroliuminescencijos kai kurie efektai“ (Vad. doc. P. Pipinys), kuri 1993 m. buvo nostrifikuota kaip Lietuvos Respublikos fizikos mokslų daktaro disertacija. 1978 m. jai buvo suteiktas docentės pedagoginis vardas.

Su bendraautoriais įvairiuose Lietuvos ir užsienio prestižiniuose fizikos žurnaluose ji paskelbė 17 mokslo straipsnių, skaitė pranešimus nacionalinėse ir užsienio valstybių fizikų konferencijose.

Palaidota Krekenavos kapinėse.

## Apdovanojimai
* 1980 m. apdovanota Aukštojo mokslo ministro prof. H. Zabulio garbės raštu.
* 1993 m. apdovanota LR Kultūros ir švietimo ministro D. Trinkūno padėkos raštu.

## Šaltiniai
Hišep-ratepas

**Hišep-ratepas** – Elamo karalius, valdęs III tūkst. pr. m. e. antroje pusėje. Tėvas – Luh-išanas; mirus tėvui, Hišep-ratepas iš pradžių tapo Anšano karaliumi. Hišep-ratepo brolis Zinuba jam valdant buvo karaliaus vietininkas, o Sūzų valdytojas Epirmupis veikiausiai buvo Hišep-ratepo sūnus.

Drauge su Abalgamašu, Marhašio (Varahšio) karaliumi, sukilo prieš Akado valdovą Rimušą (tai įvyko netrukus po to, kai Rimušas paveldėjo sostą iš tėvo Sargono). Užėmusios Derą (dab. Badra, Irakas), 2312 m. pr. m. e. Rimušo vadovaujamos akadų pajėgos prasiskverbė į Kerchės slėnį, kur sumušė jungtines Elamo ir Marhašio pajėgas. Akadai persekiojo sąjungininkus iki Sūzų lygumos; tarp Sūzų ir Avano, prie Kabnito upės (galbūt Balarudas, Dizo intakas), kilo antrasis mūšis, jį taip pat laimėjo akadai. Hišep-ratepo likimas neaiškus.

Iš Elamo akadai išsigabeno didelį karo grobį. Nipūre ir Ūre aptiktos Rimušo dievams dedikuotos vazos: „iš Elamo grobio, kuomet jis numalšino Elamą ir Varahšį“.

## Šaltiniai
FK VPK-Agro

**Ševčenkivkos futbolo klubas „VPK-Agro“** (), trumpiau **Ševčenkivkos „VPK-Agro“** bei **FK „VPK-Agro“** – Ukrainos futbolo klubas iš Ševčenkivkos.

## Istorija
Klubas įkurtas 2011 metais. Nuo 2020–2021 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje. Debiutantai iškovojo dešimtą vietą.

2021–2022 m. sezonas buvo nutrauktas dėl prasidėjusio karo (Rusijos invazijos į Ukrainą).

## Spalvinė gama
Juoda, Žalia ir balta - klubo spalvos.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai: 

## Sezonai

|}

## Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. rugpjūčio 30 d.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Klubo oficiali svetainė] 
* SOCCERWAY (apie klubą)
* Transfermarkt (apie klubą)
* Transfermarkt (Pirma lyga)
MFK Kristal Cherson

**Chersono savivaldybės futbolo klubas „Kristalas“** () arba trumpiau **Chersono „Kristalas“**, bei **MFK „Kristalas“** – Ukrainos futbolo klubas iš Chersono. Namų rungtynes žaidžia „Kristalo“ arenoje, kuri talpina tris tūkst. žiūrovų. Dalyvauja Pirmos lygos pirmenybėse (nuo 2020 m.). 

## Istorija
Klubas įkurtas 1961 metais. Nuo 2020/21 m. žaidžia Pirmoje lygoje.

## Spalvinė gama
Mėlyna, žalia ir balta - klubo spalvos.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia žalia mėlyna balta aprangomis, o svečiuose balta. 

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Klubo oficiali svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* worldfootball.net
* Globalsportsarchive
Lipova Dolina

**Lipova Dolina** () – miestas Ukrainoje, Sumų srityje. Rajono administracinis centras. 2018 m. mieste gyveno 5,1 tūkst. gyventojų. Išvystyta maisto pramonė.

## Istorija
Istoriniuose šaltiniuose paminėtas 1647 m., kai čia lankėsi Prancūzijos karaliaus pasiuntinys. Tuo metu čia būta 150 kiemų. 

1884 m. čia gyveno 4,3 tūkst. gyventojų.

2016 m. patriarchas Filaretas pašventino miestelyje esančią Šventos Trejybės bažnyčią.

## Sportas
* FK „Aljansas“ – futbolo klubas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ševčenkivka

**Ševčenkivka** () – kaimas Ukrainoje, Dniepropetrovsko srityje. 2018 m. kaime gyveno 398 gyventojai. Žinomas dėl futbolo klubo, kuris 2020 m. pateko į Ukrainos Pirmą futbolo lygą.

## Istorija
Istoriniuose šaltiniuose paminėtas XVIII a. Pirmieji čia įsikūrė Zaporožės kazokai, o vėliau atvyko naujakuriai iš Poltavos apylinkių.

Tais laikais kaimas vadinosi **Čaplinka**. o 1926 m. pervadintas ir tapo **Taraso–Ševčenkivka**, o nuo 1956 m. tiesiog **Ševčenkivka**.

## Sportas
* FK „VPK-Agro“ futbolo klubas.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Elim Chan

**Elim Chan** (kinų kalba: 陳以琳; Honkongas; 1986 m. lapkričio 18 d.) yra dirigentė. 2019–2020 m. koncertų sezone E. Chan buvo Antverpeno simfoninio orkestro vyriausioji dirigentė, o nuo 2018–2019 m. sezono – Karališkojo Škotijos nacionalinio orkestro pagrindinė kviestinė dirigentė.

## Studijos
Honkonge E. Chan dainavo vaikų chore, būdama šešerių metų pradėjo groti pianinu. Muzikos mokslų bakalaurą ji įgijo Smito koledže Masačusetse. Vėliau studijavo Mičigano universitete, kur ėjo Mičigano universiteto studentų simfoninio orkestro ir Mičigano pop orkestro meno vadovės pareigas. Ji baigė orkestro dirigavimo magistro ir doktorantūros studijas ir 2014 m. įgijo dirigento specialybę. 2013 m. E. Chan gavo Bruno Walter’io vardo dirigavimo stipendiją, o 2015 m. Liucernoje lankė meistrystės kursą su Bernard Haitink.

## Muzikinė karjera
2014 m. gruodžio mėn., būdama 28 metų, E. Chan laimėjo Donatella Flick vardo dirigavimo konkursą. Po pergalės šiame konkurse ji buvo paskirta Londono simfoninio orkestro dirigento asistente 2015–2016 m. koncertų sezonui. 2016–2017 m. sezone ji dalyvavo G. Dudamel’io stipendijų programoje kartu su Los Andželo filharmonijos orkestru.

2018–2019 m. E. Chan pakeitė Thomas Søndergård ir tapo Karališkojo Škotijos nacionalinio orkestro nuolatine kviestine dirigente.

Nuo 2019–2020 m. sezono Elim Chan yra Antverpeno Karalienės Elžbietos salėje (Koningin Elisabethzaal) reziduojančio Antverpeno simfoninio orkestro vyriausioji dirigentė. Sekusi tokių dirigentų kaip Edo de Waart ir Jaap van Zweden pėdomis, E. Chan yra visų laikų jauniausia vyriausioji dirigentė, paskirta vadovauti Antverpeno simfoniniam orkestrui.

Be to, E. Chan kaip kviestinė dirigentė pasirodė su Mariinsky teatro orkestru, Honkongo filharmonijos orkestru, Londono simfoniniu orkestru, Koninklijk Concertgebouworkest, Liuksemburgo filharmonijos orkestru, Filharmonijos orkestru, Karališkuoju Liverpulio filharmonijos orkestru, Frankfurto radijo simfoniniu orkestru, Liono nacionaliniu orkestru, Roterdamo filharmonijos orkestru, Hjustono simfoniniu orkestru ir Vakarų muzikos akademijos orkestru.

2012 m. Nacionalinio menų centro Vasaros muzikos institute bendradarbiaudama su Pinchas Zukerman ji taip pat dirigavo Otavoje įsikūrusio Nacionalinio menų centro orkestrui ir Frankofonijos orkestrui. Dirigentė dalyvavo Sankt Peterburge vykusiame festivalyje „Muzikinis Olimpas“, lankė seminarus su Kabriljo festivalio orkestru ir Baltimorės simfoniniu orkestru (su Marin Alsop, Gerard Schwarz ir Gustav Meier).

## Asmeninis gyvenimas
E. Chan yra susižadėjusi su olandų perkusininku Dominique Vleeshouwers, kuris 2020 m. pelnė Nyderlandų muzikinį prizą (Nederlandse Muziekprijs).

## Nuorodos

* Tinklalapis Elim Chan
* Harrison Parrott, puslapis apie Elim Chan
* Antverpeno simfoninis orkestras naujuoju vyriausiuoju dirigentu paskiria Elimą Chaną 

## Išnašos
Stasiūnų II tvenkinys

**Stasiūnų II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Kaišiadorių miesto pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Lomenos intakas) 2,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,14 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 96,6 m. Krantai aukštoki, apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo 0,15 ha tvenkinėlis, pasroviui – Stasiūnų I tvenkinys. Šiaurinėje tvenkinio pakrantėje įsikūręs Kriaučiškių kaimas, pietinėje – Stasiūnų kaimas, kaimo turizmo sodyba, yra paplūdimys.

## Šaltiniai
Ponas Bynas

**Ponas Bynas** () – britų televizijos serialas, situacijų komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atlieka Rovanas Atkinsonas. Komediją sudaro 15 pusvalandžio trukmės serijų, kurias kūrė ir pats R. Atkinsonas. Serialas pradėtas rodyti per ITV kanalą, pradedant pirmuoju epizodu 1990 m. sausio 1 d. ir baigiant „The Best Bits of Mr. Bean“ 1995 m. gruodžio 15 d.

R. Atkinsonas pradėjo vaidinti seriale, kai dar mokėsi Oksfordo universiteto Kvinso koledže. Pasak R. Atkinsono, jį įkvėpė senos prancūzų komedijos personažas Monsieur Hulot, kurį vaidino prancūzų komikas Jacques Tati. Visi epizodai pasakoja apie pono Byno „išnaudojimą“ atliekant įvairias kasdienio gyvenimo užduotis ir dažnai baigiasi netikėtais sprendimais, kurie kartais sukelia nedidelį chaosą. Ponas Bynas kalba retai, personažas daugiau kuriamas veiksmais ir mimikomis, todėl suprantamas įvairių šalių žiūrovams. Didžioji dalis serialo humoro slypi jo bendravime su kitais žmonėmis ir neįprastais problemų sprendimais. Televizijos serialo stiliui didelę įtaką darė nebyliojo kino aktoriai komikai.

Per šešerius rodymo metus vien Jungtinėje Karalystėje serialas sulaukė didžiulio populiarumo. Pavyzdžiui, 1992 m. seriją „Ponas Bynas ir jo bėdos“ žiūrėjo 18,74 mln. žmonių. Be to, serialas pelnė daugybę tarptautinių apdovanojimų, įskaitant „Auksinę rožę“. Teisės rodyti serialą buvo įsigytos daugiau nei dviejuose šimtuose pasaulio šalių. Buvo išleisti du pilnametražiai filmai: „Bynas“ ir „Pono Byno atostogos“, taip pat animacinių trumpametražių filmų serija.

## Siužetas

Ponas Bynas tikras nevykėlis, nes nuolatos įsivelia į pačias kvailiausias situacijas. Negana to, bėdų jis pridaro ne vien sau, bet ir aplinkiniams. Jo gyvenime nutinka viena juokinga situacija po kitos. Jis beveik nekalba, bet žodžių nereikia. Viskas, ką jis daro, yra juokinga. Nuo golfo žaidimo iki lankymosi pas odontologą ir bažnyčioje. Jis yra suaugęs vyras, tačiau elgiasi kaip vaikas. Turi meškiuką vardu Tedis, kurį visą laiką vežiojasi su savimi. 

## Serijos

# „Mr. Bean“
# „The Return of Mr. Bean“
# „The Curse of Mr. Bean“
# „Mr. Bean Goes to Town“
# „The Trouble with Mr. Bean“
# „Mr. Bean Rides Again“
# „Merry Christmas, Mr. Bean“
# „Mr. Bean in Room 426“
# „Do-It-Yourself Mr. Bean“
# „Mind the Baby, Mr. Bean“
# „Back to School Mr. Bean“
# „Tee Off, Mr. Bean“
# „Goodnight Mr. Bean“
# „Hair by Mr. Bean of London“
# „The Best Bits of Mr. Bean“

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* 
* Ponas Bynas  svetainėje TV.com
Andironas

**Andironas** (, ) – vienas iš dviejų metalinių įtaisų židinyje, palaikančių pakeltas medines pliauskas degimo metu. Po jais susiformuoja erdvė ir cirkuliuoja oras, malkos geriau sudega ir teikia daugiau šilumos. 

Andironai buvo naudojami dar ikidinastiniais laikais senovės Egipte, ankstyvajame geležies amžiuje išplito pagaminti iš geležies. Šie įtaisai buvo populiarūs ir viduramžiais, ir naujasiais laikais. Tuo metu turtingųjų namuose atsirado mada jų galvutes puošti įvairiomis figūromis ar ornamentais.  

## Galerija

Vaizdas:Eisenzeitliche Feuerböcke.jpg|Geležies amžiaus andironai šiuolaikiniame piešinyje
Vaizdas:Akrotiri terracotta firedogs with zoomorphic finials.jpg|Senovės graikų Akrotiryje naudoti terakotiniai andironai
Vaizdas:Musée lorrain MB chenet aux armes du roi Stanislas.jpg|Stanislovo Leščinskio andironas
Vaizdas:Grates and fireplace fixtures in iron and brass (1907) (14598479779).jpg|Metalinių galvučių pavyzdžiai, 1907 m.
Vaizdas:NaturalFireplace.jpg|Šiuolaikinis vientisas andironas atvirame židinyje neleidža malkoms iškristi


## Šaltiniai

* Andiron // www.britannica.com
Ur-garas

**Ur-garas** arba **Ur-nigas** () – Lagašo valdovas (ensis), valdęs apie 2100 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); jo valdymas apytikriai sutapo su Šu-turulo, paskutinio Akado imperijos valdovo, valdymu.

Ur-garas buvo Ur-Babos žentas, jo pirmtakas – Ur-Ningirsu arba Pirigme. Išlikę keletas šio valdovo apžadinių įrašų. Ur-garo įpėdinis – paskutinis Antrosios Lagašo dinastijos valdovas Nam-mahanis.

Išlikęs tik vienas šio valdovo metų vardas:

Aptikta buožės galva, kurią už Ur-garo gyvybę dievui Šulšaganai dedikavo karalienė Nininimgina:

## Šaltiniai
Arnošt Muka

**Arnoštas Muka** (sorb. *Arnošt Muka*, , 1854 m. kovo 10 d. Vulki Vosyko k., Lužica, Vokietija – 1932 m. spalio 10 d. Baucenas, Lužica, Vokietija) – sorbų pedagogas, visuomenininkas, slavistas. Sorbų muziejaus ir Sorbų namų Baucene įkūrėjas.

## Biografija
Laikomas vienu iškiliausių XIX ir XX a. sorbų humanistų, žymiai prisidėjusiu prie sorbų tautinės savimonės susidarymo. 1874–1879 m. mokėsi Leipcigo universitete, kur studijavo klasikinę filologiją ir slavistiką. 1875 m. sorbų gimnazistams surengė pirmąją festivalinę stovyklą „Susitikimas“ (, ). Nuo 1879 m. dirbo mokytoju Citau (Žitavoje), o vėliau – Bauceno gimnazijoje. Nuo jaunų dienų dalyvavo kultūriniame ir moksliniame sorbų judėjime. Organizacijų „Societas Slavica Budissenensis“ ir „Maśica Serbska“ narys.

1882–1886 m. buvo žurnalo „Łuzica“ redaktorius, o 1884–1932 m. redagavo „Časopis Maćicy Serbskeje“ („Maśica Serbska“ žurnalą). Šiame žurnale 1884–1886 m. publikavo demografinį tyrimą „Statistikа Łužiskich Serbow“, kuriame pateikė statistinius duomenis apie sorbų skaičių, gyvenamąsias vietas, socialinę struktūrą ir išsilavinimo lygį.

Jo atkaklumo ir organizacinio talento dėka 1904 m. Baucene pavyko atidaryti Sorbų namus. Be to, A. Muka stengėsi įsteigti Sorbų muziejų. Jis buvo ne vienos akademijos ir mokslo draugijos narys (taip pat buvo išrinktas Sankt Peterburgo mokslų akademijos nariu korespondentu). Keliaudamas po Aukštutinę ir Žemutinę Lužicas tyrė sorbų kalbas, folklorą ir kultūrinį paveldą. A. Muka yra daugybės didelę įtaką sorbų šviesuomenei padariusių mokslinių darbų autorius. Pasisakė prieš vokietinimą. Už tautinę veiklą Vokietijos valdžios buvo du kartus ištremtas į Vokietijos gilumą. 

Palaidotas Taucherio kapinėse Baucene.

## Bibliografija
* *Szczątki języka połabskiego Wendów Luneburskich,* [in:] Materiały i prace Komisyi językowej Akademii Umiejętności w Krakowie, t. I, Kraków 1904, s. 313—569.
* *Historische und vergleichende Laut — und Formenlehre der niedersorbischen (niederlausitzisch — wendischen) Sprache*, Lipsk 1891
* *Słownik dolnoserbskeje rěcy a jeje narěcow*, St. Petersburg — Praga 1911
* *Statistika łužiskich Serbow*, 1980. 

## Išnašos

## Literatūra
* Гугнин А. А., Введение в историю серболужицкой словесности и литературы от истоков до наших дней, Российская академия наук, Институт славяноведения и балканистики, научный центр славяно-германских отношений, М., 1997, стр. 19, 50, 70, 106—107, 110, 120—121, 123—124, 127, 130, 132—133, 136, ISBN 5-7576-0063-2
Žiežmarių II tvenkinys

**Žiežmarių II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Žiežmarių miesto vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Kunigo upelį (Strėvos intakas) 0,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,12 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 77,5 m. Krantai žemi, sausi, vietomis apaugę medžiais. Priešsroviui telkšo 4 tvenkiniai (0,38 ha, 0,18 ha, 0,18 ha ir Žiežmarių I tvenkinys) ir pasroviui dar 4 maži tvenkinėliai.

## Šaltiniai
Domas Smaliukas

**Domas Smaliukas** (1936 m. liepos 28 d. Švendubrėje, Druskininkų valsčiuje – 2020 m. rugpjūčio 28 d. Vilniuje) – lietuvių botanikas.

## Biografija
1954 m. baigė Druskininkų vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos-geografijos fakultetą įgydamas biologijos, chemijos ir žemės ūkio pagrindų mokytojo specialybę. 1959–1979 m. dirbo Botanikos institute. 1979–2010 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete (iki 1992 m. Vilniaus pedagoginis institutas), 1980–2002 m. dirbo Botanikos katedros vedėju, 1999 m. jam suteiktas pedagoginis profesoriaus vardas.

1967 m. Vilniaus universitete D. Smaliukas apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos gluosniai (Salix L), jų biologija ir biocheminė charakteristika“, o 1996 m. Botanikos institute apgynė habilitacinę disertaciją „ Lietuvos gluosniai (Salix L): taksonomija, biologija, fitocenologija, biocheminės savybės ir ištekliai“ ir jam buvo suteiktas habilituoto daktaro laipsnis.

Profesorius buvo Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos Gamtos mokslų ekspertų komisijos narys, Nuolatinės augalų nacionalinių genetinių išteklių komisijos narys, kartu su Botanikos katedros kolegomis vykdė plačius tyrimus gamtamokslinio ugdymo mokyklose problematikoje. Daugelį metų jis vadovavo Gamtos mokslų fakulteto tarybai, buvo ilgalaikis universiteto Senato narys. Jo pastangomis buvo įsteigta universiteto oranžerija. Be to, labai rūpinosi Gamtos mokslų fakulteto studentų praktikos baze Tamošiavoje, vadovavo fakulteto studentų lauko ir gamybinėms praktikoms bei tyrimo ekspedicijoms.

Palaidotas Karveliškių kapinėse.

## Mokslinė veikla
D. Smaliuko mokslinių tyrimų svarbiausios sritys buvo Lietuvos laukinės floros naudojamųjų augalų rūšių botaninė įvairovė, jų paplitimas, biologinės ir ekologinės ypatybės, Lietuvos gluosnių genofondas, kloninė atranka, genotipų morfologinės savybės bei produktyvumas. Paskelbė per 100 mokslinių straipsnių, tarp kurių buvo 12 darbų biologijos didaktikos klausimais ir 65 mokslo populiarinimo straipsnius.

## Bibliografija
* *Vaistiniai augalai*. – Vilnius: Mintis, 1973. – 431 p.
* *Rauginiai augalai ir jų panaudojimas* (1975, rusų kalba)
* *Biologo vadovas* – Vilnius: Mokslas, 1987. – 276 p.
* *Lietuvos naudingieji augalai* – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1992. – 254 p.
* *Lietuvos gluosniai (Salix L.): taksonomija, biologija, biocheminės savybės ir ištekliai* – Vilnius, 1996. – 61 p.
* *Lietuvos dendroflora* – Kaunas, 2003. – 576 p.
* *Lietuvos raudonoji knyga* (2007; visos su kitais)

## Šaltiniai
* 
* https://www.etaplius.lt/mire-biologas-prof-habil-dr-domas-smaliukas
Čekijos futbolas 2020–2021 m.

**[[Čekija|Čekijos]] futbolo varžybos [[2020]]–[[2021]] m.**
*  prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 21 d., baigėsi 2021 m. gegužės 28 d.
* s turnyras prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 11 d., finalas įvyko 2021 m. gegužės 20 d.

## 2020–2021 m. Čekijos futbolo Pirma lyga
* **Čekijos futbolo Pirma lyga** arba **Fortuna:Liga** – aukščiausioji futbolo lyga.
* Dalyvavo 18 komandų. (Dviem daugiau, nei ankstesniame sezone.)

* Pastaba. **(N)** FK Pardubice ir FC Zbrojovka Brno lygos naujokai.

### Galutinė lentelė
*  **[[SK Slavia Praha|Prahos „Slavia“]]** futbolininkai tapo čempionais.

## 2020–2021 m. Čekijos futbolo Antra lyga
* **Čekijos futbolo Antra lyga ()** – antros pakopos pirmenybės.
* Dalyvavo 14 komandų. (Dviem mažiau, nei ankstesnį sezoną.)

FNL paliko šios komandos:
* FK Pardubice (pateko į 2020/21 m. Pirmą lygą)
* FC Zbrojovka Brno (pateko į 2020/21 m. Pirmą lygą)
* FK Baník Sokolov (iškrito į Bohemijos futbolo lygą)
* MFK Vítkovice (iškrito į Čekijos ketvirtą divizioną, F grupę)

Pateko į FNL:
* Táborsko (pateko iš 2019/20 m. Bohemijos futbolo lygos)
* Blansko (pateko iš 2019/20 m. Moravijos–Silezijos futbolo lygos)

### Galutinė komandų rikiuotė
*  **[[FC Hradec Králové]]** tapo pirmenybių nugalėtojais ir pateko į 2021/22 m. Superlygą.

## 2020–2021 m. [[Čekijos futbolo taurė]] ''(MOL Cup 2020/21)''
* **[[Čekijos futbolo taurė]]** – pagrindinis taurės turnyras Čekijoje, vykstantis nuo 1939 metų.
* Turnyras prasidėjo 2020 m. rugpjūčio 11 d.

### Finalo rungtynės
----

* ✔️ **[[SK Slavia Prague]] finale rezultatu 1-0 nugalėjo varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
------------------------------------------------------------------

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čekijos čempionų sąrašai
: Čekijos futbolo taurės turnyrai
: RSSSF 2020–2021 m. sezonas
* Taurės rezultatai FLASHSCORE
FK Blansko

**Blansko futbolo klubas „Blansko“** (), o trumpai **FK „Blansko“** – Čekijos futbolo klubas iš Blansko miesto Pietų Moravijos krašte. Namų arena yra „Stadion na Údolní“ (futbolo stadionas, kuris talpina 3,5 tūkst. žiūrovų). Klubas žaidžia tamsiai mėlynos spalvos aprangomis, o svetur gali rungtyniauti raudonomis arba raudonai baltomis aprangomis.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2004 m., kai susijungė du klubai (ASK Blansko ir TJ ČKD Blansko). Tuo metu vadinosi **FK APOS Blansko** ir žaidė žemesniuose divizionuose. 

2012 m. pasikeitė klubo pavadinimas. Nuo to laiko žinomi **FK Blansko** vardu. 

2019/20 m. tapo Moravijos/Silezijos regioninės lygos nugalėtojais ir pateko į Antrą lygą.

### Pavadinimai
* 2004&nbsp;— **FK APOS Blansko** (Fotbalový klub APOS Blansko)
* 2012&nbsp;— **FK Blansko** (Fotbalový klub Blansko)

## Pasiekimai
;Moravijos–Silezijos futbolo lyga (1)
:Nugalėtojai: 2019/20

## Sezonai

|}

## Apranga
* **FK „Blansko“** namuose žaidžia tamsiai mėlyna apranga.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* msfl.cz
Išme-Daganas

**Išme-Daganas** (, Diš-me-Dda-gan, *Išme-Dagān*) – Isino karalius, valdęs 1953–1935 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); tai ketvirtasis Isino dinastijos valdovas. Sostą paveldėjo iš tėvo Idin-Dagano. Titulavosi „Šumero ir Akado karaliumi“ (kaip ir pirmtakai Šu-ilišu bei Idin-Daganas), taip pat „Keturių šalių karaliumi“.

Valdant Išme-Daganui, buvo sutvirtintos Isino miesto sienos. Manoma, kad tuo metu Isino valdžioje buvo Nipūro, Ūro, Uruko, Eridu miestai. Visgi esama požymių, kad šiuo laikotarpiu kiti miestai (ypač Larsa) nebepaisė Isino valdžios, sumažėjo politinis stabilumas. 

Išlikusi poema, pasakojanti apie Nipūro sugriovimą ir jo atstatymą valdant Išme-Daganui. Šis valdovas figūruoja ir keliose kitose literatūrinėse kompozicijose. Vadinamuosiuose metų varduose pabrėžiamas Išme-Dagano rūpestis įstatymų, reguliuojančių visuomeninius santykius, leidyba, esama užuominų ir į mokesčių reformas.

Išme-Daganas susilaukė dukters Enanatumos; Ūre ją paskyrė Mėnulio dievo žyne.

Po Išme-Dagano mirties sostas atiteko jo sūnui Lipit-Eštarui.

## Šaltiniai
Zdzisław Stieber

**Zdzislavas Štyberis** (, 1903 m. birželio 7 d. Ščakova, Austrija-Vengrija – 1980 m. spalio 12 d. Varšuva, Lenkija) – lenkų slavistas.

## Biografija
Gimė 1903 m. Ščakovoje netoli Chšanuvo Austrijoje-Vengrijoje (dabar – Lenkijoje).

Visus savo tyrimus vykdė Krokuvoje. Po chemijos studijų 1921–1926 m. Jogailos universitete pradėjo mokytis kalbotyros ir 1928 m. gavo slavų filologijos magistro bei filosofijos daktaro laipsnius. Vėliau sukonkretino savo mokslinių interesų sritį ir 1936 m. įgijo daktaro laipsnį, apgynęs disertaciją apie sorbų kalbų giminingumą („Stosunki pokrewieństwa języków łużyckich“).

Z. Štyberis dirbo mokytoju vidurinėje mokykloje, vėliau ėjo profesoriaus asistento pareigas Jogailos universitete, nuo 1937 m. Lvovo universitete Slavų filologijos katedroje (iki 1939 m.), vėliau – Lenkų kalbos katedroje buvo profesorius (1939–1941 ir 1944–1945 m.). Vokiečių okupacijos metu (1941–1944 m.) slapta dirbo dėstytoju. Po Antrojo pasaulinio karo atgimstančiame Lodzės universitete organizavo Lenkų kalbos katedrą, kuriai vadovavo iki 1952 m. Iki 1966 m. buvo Varšuvos universiteto Slavų filologijos katedros vadovas. Tuo pat metu aktyviai dalyvavo kuriant Lenkijos mokslų akademijos kalbotyros ir slavistikos institutus. Nuo 1961 m. iki pensijos 1973 m. Z. Štyberis vadovavo Slavistikos institutui.

Jo tiriamieji darbai (daugiau kaip 300) daugiausia skirti dialektologijos (lenkų, ukrainiečių, slovakų, sorbų) problemoms, XVII a. laikotarpio lenkų kalbai, filologijai, morfologijai, taip pat – slavų kalbų lyginamajai gramatikai. Dalyvavo ruošiant didelius kolektyvinius darbus, pavyzdžiui, „Mały atlas gwar polskich“ (Krokuva, 1957–1970), „Atlas językowy kaszubszczyzny i dialektów sąsiednich“ (Vroclavas, 1964), „Atlas językowy dawnej Łemkowszczyzny“ (Lodzė, 1956–1964), „Zarys gramatyki porównawczej języków słowiańskich“ (Varšuva, 1969–1973).

Mirė 1980 m. spalio 12 d. Varšuvoje.

## Literatūra
* L’Hermitte René. Zdzisław Stieber (1903–1980). In: Revue des études slaves. Tome 53, fascicule 4, 1981. Pp. 631–632.
* Siatkowski J. Droga życiowa Zdzisława Stiebera
1968 metų JAV prezidento rinkimai

**1968 metų JAV prezidento rinkimai** vyko 1968 metų lapkričio 5 dieną. Šiuose rinkimuose respublikonų partijos kandidatas, buvęs JAV viceprezidentas Ričardas Niksonas nugalėjo JAV demokratų partijos kandidatą, tuo metu pareigas ėjusį JAV viceprezidentą Hubert Humphrey. Analitikai teigia, kad šie rinkimai ir jų baigtis turėjo didelės reikšmės Naujojo kurso koalicijos, dominavusios prezidentinėje politikoje nuo 1932 metų, žlugimui.

JAV prezidento pareigas tuo metu ėjęs Lyndonas Džonsonas iš pradžių buvo aiškus pirminių rinkimų lyderis, tačiau po to kai per plauką laimėjo pirminius rinkimus Naujajame Hamšyre, pasitraukė iš kovos. Eugene McCarthy, Robert F. Kennedy ir Humphrey iškilo kaip trys pagrindiniai kandidatai JAV demokratų partijos pirminiuose rinkimuose. Tačiau po to kai Kenedis buvo nužudytas, pirminius rinkimus lengvai laimėjo Humphrey. Niksonas respublikonų partijos pirminiuose rinkimuose nugalėjo savo konkurentus Nelson Rockefeller ir Ronaldą Reiganą. Alabamos gubernatorius George Wallace dalyvavo rinkimuose kaip Amerikos nepriklausomos partijos kandidatas, rinkimų kampanijos metu pasisakė už rasinę segregaciją.

Rinkimų metai buvo pakankamai audringi – buvo nužudytas Martinas Liuteris Kingas, dėl to šalyje prasidėjo riaušės; buvo nužudytas Robertas Kenedis; šalies universitetų miesteliuose vyko masiniai protestai prieš Vietnamo karą. Niksonas savo kampanijos metu žadėjo atstatyti teisėtvarką šalies miestuose ir suteikti naują lyderystę Vietnamo karo klausimu. Po metų Niksonas išpopuliarino terminą „tylioji dauguma”, apibūdindamas savo tikslinius rinkėjus. Jis taip pat ėmėsi įgyvendinti „Pietinę strategiją”, sukurtą pritraukti baltųjų konservatyvių pietiečių balsus, kurie tradiciškai palaikė demokratus.  Humphrey žadėjo tęsti Džonsono karą su skurdu, ir paramą pilietinių teisių judėjimui. Humprey ženkliai atsiliko apklausose, atliktose tų metų rugpjūčio antroje pusėje, tačiau sugriuvus Wallace‘o kampanijai, o Džonsonui laikinai sustabdžius bombardavimą Vietname kare, Humphrey ir Niksono atotrūkis apklausose sumažėjo.

Niksonas nežymiu balsų skirtumų laimėjo rinkėjų balsavime (), tačiau Rinkikų kolegijos balsavimą laimėjo dideliu balsų skirtumu. Wallace laimėjo rinkimus 5 valstijoje Giliuosiuose Pietuose. Wallace vienas iš nedaugelio trečiųjų partijų kandidatų laimėjusių prezidento rinkimuose balsavimą valstijoje. Tai buvo pirmieji rinkimai po to kai buvo išleistas 1965 metų balsavimo teisių aktas lėmęs balsavimo teisių suteikimą rasinėms mažumoms visoje šalyje, ypač Pietuose. Niksono pergalė pažymėjo respublikonų dominavimo prezidento rinkimuose pradžią – respublikonai laimėjo 4 iš 5 artimiausių prezidento rinkimų.
FA Šiauliai B

**Šiaulių Futbolo Akademijos B ekipa** (***SG-FA Šiauliai B***, ankstesniais metais ***Šiaulių sporto gimnazijos ir futbolo akademijos „Šiauliai“ B komanda***) – Lietuvos futbolo komanda iš Šiaulių. Suburta 2020 m. ir dalyvauja Antros lygos pirmenybėse (Vakarų zonoje). Namų rungtynes žaidžia Šiaulių miesto savivaldybės stadione, o atsarginis stadionas yra Gytarių dirbtinės dangos aikštė. Komandos tradicinės spalvos yra juoda ir geltona.

## Istorija

Šiaulių futbolo akademija įkurta 2007 metais sujungus VšĮ „Napoleono“ futbolo klubą ir „Klevo“ sporto mokyklą.

### Nuo 2020 m.
2020 m. Šiaulių futbolo akademija sėkmingai licencijavosi ir žaidė Pirmoje lygoje, bei subūrė dublerinę ekipą, kuri dalyvavo Antroje lygoje, Vakarų zonoje. Treneriu paskirtas Marius Gurskis. Dublerių komanda debiutavo 2020 m. II lygoje. Galutinėje komandų rikiuotėje ekipa liko trečioje vietoje.

2021 m. ekipa žaidė Antroje lygoje, kurioje nebeliko Vakarų ir Pietų zonų, o 20 komandų rungtėsi vientisoje lygoje. Pirmame etape šiauliečiai buvo tarp lyderių ir pateko į stipriųjų grupę. Finaliniame etape užėmė penktą vietą.

2022 m. keturios komandos iš Antros lygos galėjo licencijuotis į Pirmą lygą. Kadangi trečią vietą užėmę FK Panerys nesiekė licencijos, šią vietą užėmė FA Šiaulių B komanda. Gavo licenciją, ir sėkmingai susiklosčius aplinkybėms, rungtyniavo 2022 m. Pirmoje lygoje.

2025 m. sezone Pirmoje lygoje tarp šešiolikos dalyvių liko keturioliktoje vietoje ir dėl išlikimo kovojo pereinamosiose rungtynėse.

## Sezonai

|}

## Apranga
Komanda žaidžia geltonai/juodais marškinėliais, juodais šortais, geltonomis arba juodomis kojinėmis. 

Svečiuose aprangos raudonos, o kojinės geltonos.

## Sudėtis
*Atnaujinta: *

## Dublerių treneriai
* Marius Gurskis (2020–2024 m.)
* Mantas Kuklys (2025 m.)
* Haroldas Šidlauskas (nuo 2026 m.)B komandos vairas patikėtas H. Šidlauskui
:: asistentas Dovydas Alaunė (nuo 2026 m.)

## Taip pat skaitykite
* FA Šiauliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Pirma lyga (1lyga.lt)
* Globalsportsarchive
* YouTube kanalas
* lietuvosfutbolas.lt
Jerzy Nalepa

**Ježis Nalepa** (, 1926 m. liepos 29 d. Kraševicė, Lenkija) – lenkų istorikas, kalbininkas, Lenkijos apgyvendinimo istorijos tyrėjas, Lundo universiteto Švedijoje profesorius, Lenkijos žinių akademijos narys, nuo 2007 m. – ordinarinis profesorius.
## Mokslinė veikla
Svarbių monografijų apie slavų autochtoninę etnogenezę Lenkijos teritorijoje (*Słowiańszczyzna północno-zachodnia : podstawy jedności i jej rozpad*, Poznań 1968) ir apie Lenkijos vakarinės sienos pokyčius Lenkijos valstybingumo aušroje autorius (*Granice Polski najdawniejszej : prolegomena. T. 1, Granica zachodnia, część południowa*, Kraków, 1996).
Be apgyvendinimo temų, J. Nalepos mokslinių interesų sričiai priklauso onomastika.
Prisidėjo prie *Slavų [[Archaizmas|archaizmų]] žodyno*.

## Bibliografija
* *Słowiańszczyzna północno-zachodnia : podstawy jedności i jej rozpad*, Poznań : PWN, 1968 (Seria Prace Komisji Historycznej / Poznańskie Towarzystwo Przyjaciół Nauk. Wydział Historii i Nauk Społecznych; t. 25).
* *Jaćwięgowie : nazwa i lokalizacja*, Warszawa 1964 (Seria Prace Białostockiego Towarzystwa Naukowego ,  ; nr 2)
* *Granice Polski najdawniejszej : prolegomena. T. 1, Granica zachodnia, część południowa*, Kraków, 1996 (Rozprawy Wydziału Historyczno-Filozoficznego / Polska Akademia Umiejętności; t. 83). ISBN 83-86956-16-X
* *Z badań nad jaćwieskimi relikatami onomastycznymi Połeksza*, [w:] *Studia linguistica slavica baltica K.-O. Falk*, Lund 1966, S. 185—202.
* *Połekszanie (Pollexiani) — Plemię Jaćwięskie u północno-wschodnich granic Polski*, «Rocznik Białostocki», t. VII: 1966, Warszawa 1967, s. 7-33.
* *Łemkowie, Wołosi i Biali Chorwaci : uwagi dotyczące kwestii genezy osadnictwa ruskiego na polskim Podkarpaciu*, Acta Archaeologica Carpathica, T. 34 (1997/ 1998), s. 135—177.
* *Prapolski bastion toponimiczny w Bramie Przemyskiej i Lędzanie*, Onomastica, R. 36: 1991, s. 5-45.
* *Polacy nie przejęli od Ukraińców nazwy rzeki San : ze studiów nad najdawniejszym pograniczem polsko-ruskim*, Język Polski, 1997, z. 2/3 s. 150—162.
* *Z problematyki Słowiańszczyzny plemiennej nad Łabą środkową i Hawelą — głównie w czasach Karola Wielkiego*, Slavia Occidentalis, T. 55: 1998, s. 69-91.
* *Pogranicze polsko-ruskie do połowy wieku XIV a archaiczne hydronimy i toponimy : weryfikacja «weryfikacji»*, Slavia Antiqua, T. 41: 2000, s. 27-48.
* *Pierwotna granica między Słowiańszczyzną zachodnią a wschodnią w świetle archaicznych hydronimów na *-y: -ew*, Slavia Antiqua, t. 42: 2001, s. 9-50.
* *O nowszym ujęciu problematyki plemion słowiańskich u «Geografa Bawarskiego». Uwagi krytyczne*, Slavia Occidentalis, T. 60 (2003), s. 9-63.
* *«Stavanoi» Klaudiusza Ptolemeusza — wschodniobałtyccy *Stabianie* nad górnym Dnieprem*, Slavia Antiqua, T. 45: 2004, s. 9-46.
* *Mogilanie — prasłowiańskie plemię nad Łabą w czasach Chrystusa (Mugilones, Strabo, Geographica)*, Slavia Occidentalis, T. 63 (2006), s. 13-44.
## Išnašos
Sklandieji priebalsiai

**Sklandieji priebalsiai**, arba **balsingieji priebalsiai** ( [numanoma *voces*]) – [l] arba [r] tipo sonantai balsingoje skiemens dalyje. Lietuvių literatūroje terminai „sklandieji priebalsiai“, „balsingieji priebalsiai“, „sonantai“ ir „pusbalsiai“ dažnai vartojami kaip sinonimai.

Antikinėse gramatikose terminas buvo taikomas priebalsiams *l, m, n, r*. Graikų mokslininkas Dionisas Trakietis tokio tipo priebalsius įvardijo žodžiu  (sklandus, takus; pažodžiui 'skystas'), kurį lotynų gramatikai pirmaisiais mūsų eros amžiais išsivertė ir po to plačiai vartojo visą viduramžių laikotarpį. Pagal taisyklę *muta cum liquida* atskirti skiemens dalis tarp vadinamųjų „bebalsių“ priebalsių ([b], [p], [d], [t], [g], [k]) ir sklandžiųjų lotynų kalboje negalima (pavyzdžiui, žodį *integrum* taisyklingai reikėtų skaidyti in-te-grum, skiemenavimas in-teg-rum būtų netaisyklingas).

Specifinė sklandžiųjų priebalsių fonetika graikų poezijoje dvigarsėse priebalsių grupėse buvo naudojama perėjimo efektui sudaryti, kur sklandusis priebalsis būdavo antrasis grupės narys. Tradicinėje grigališkojoje monodijoje fonetinis „nutekėjimo“ efektas iš sklandžiojo priebalsio į bet kurį kitą laikomas viena būdingiausių likvescencijų.

Lietuvių kalboje, praplėtus sklandžiųjų priebalsių sąvoką, galima aprėpti 11 garsų: [v], [v'], [j], [m], [m'], [n], [n'], [l], [l'],
[r], [r']. Pagal tarimo būdą jie smulkiau skirstomi į nosinius ([m], [m'], [n], [n']), virpamuosius ([r], [r']), šoninius ([l], [l']); pusbalsius – lūpų dantinius ([v], [v']), liežuvio vidurinius ([j]).

## Išnašos
Idin-Daganas

**Idin-Daganas** (, Di-din-Dda-gan) – Isino karalius, valdęs 1974–1954 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); tai trečiasis Isino dinastijos valdovas. Sostą paveldėjo iš tėvo Šu-ilišu. Kaip ir pastarasis, titulavosi „Šumero ir Akado karaliumi“.

Teigiama, kad Idin-Dagano valdymo laikotarpiui būdingas politinis stabilumas, Babilonijoje tuo metu vyravo taika. Išlikusiuose metų varduose kalbama apie įvairius kulto reikalus.

Išlikę keletas karaliaujant Idin-Daganui sukurtų literatūrinių kompozicijų, viena iš jų – himnas deivei Ninisinai. Šiame kūrinyje aprašoma Naujųjų metų šventė, kurios kulminacija – Idin-Dagano šventosios vedybos  su deive (hierogamija). Be to, aptikta šešiakampė molinė prizmė, ant kurios įrašytas himnas Idin-Daganui (datuojama 1950 m. pr. m. e., saugoma Luvro muziejuje). Kūrinyje aprašoma valdovo išmintis ir galybė, kuriomis jį apdovanoję dievai.

Po Idin-Dagano mirties sostas atiteko jo sūnui Išme-Daganui.

## Šaltiniai
Algirdas Jurevičius

**Algirdas Jurevičius** (g. 1972 m. kovo 24 d. Vievyje) – Telšių vyskupas ordinaras.

## Biografija
1991–1996 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje bei su pagyrimu baigė ir įgijo kvalifikacinį teologijos bakalauro laipsnį Vytauto Didžiojo universitete. 1996 m. rugsėjo 15 d. paskirtas Kaišiadorių vyskupijos diakonu.

2000–2004 m. Frankfurte, Vokietijoje studijavo ir baigė filosofijos-teologijos universitetą bei gavo praktinės teologijos mokslų daktaro laipsnį.

Nuo 2004 m. ėjo Kaišiadorių vyskupo generalvikaro pareigas ir dėstė Vilniaus kunigų seminarijoje. 1998–2008 m. buvo arkivyskupo Teofiliaus Matulionio beatifikacijos bylos notaras, o 2017–2018 m. buvo Teofiliaus Matulionio beatifikacijos bylos postulatorius.

2011 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijoje.

2019 m. kovo 1 d. Kauno arkivyskupijoje paskirtas apaštaliniu administratoriumi.

2020 m. birželio 1 d. popiežiaus Pranciškaus paskirtas Telšių vyskupu ordinaru.

## Šaltiniai
* „Popiežius Pranciškus Telšių vyskupu paskyrė vyskupą Algirdą Jurevičių“, ELTA, 2020–06–01 https://www.delfi.lt/news/daily/lithuania/popiezius-pranciskus-telsiu-vyskupu-paskyre-vyskupa-algirda-jureviciu.d?id=84422467

## Išnašos