open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gižų dvaras

**Gižų dvaras** – buvusi dvaro sodyba Gižuose, Vilkaviškio rajone. Iki mūsų dienų išliko dviaukštis mūrinis dvaro svirnas – architektūros paminklas, nuo 1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Dvaras Gižuose minimas nuo XVIII a., kai jis priklausė Minsko vaivadai A. M. Chmarai, pastatydinusiam medinę Gižų bažnyčią. Dvare veikė plytinė, spirito varykla, alaus darykla, vėjo malūnas. Abipus kelio, vedusio nuo dvaro link bažnyčios, pradėjo kurtis gyvenvietės. XIX a. pradžioje Gižų dvarui priklausė Gižų ir Marijanavo palivarkai ir 8 aplinkiniai kaimai (apie 1600 ha).

1922–1930 m. dvare veikė Seinų kunigų seminarija. 1930 m. rudenį iš Gižų dvaro seminarija su 59 tada studijavusiais klierikais persikėlė į naujus seminarijos rūmus Vilkaviškyje. Iš Gižų seminarijos laikotarpio išlikę tik autentiški tilteliai buvusiame parke ir viena didžiulė liepa netoli dabartinės Gižų mokyklos. Po seminarijos iškėlimo dvaro patalpose buvo įkurdinta mokykla, kurioje mokėsi kelios gižiečių kartos.

Tarpukariu Gižų dvarą buvo nupirkęs žinomas to meto bankininkas J.Vailokaitis, kuris savo pirkinį padovanojo seseriai. Ši su vyru čia sėkmingai ūkininkavo.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Gižų dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
* Gižų dvaro nuotraukos ''miestai.net'' svetainėje
* Gižų dvaro nuotraukos ''fotki.com'' svetainėje
Aura (daina)

**„Aura“** – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga daina iš trečiojo studijinio albumo „Artpop“ (2013). Daina pasirodė filme „Machete Kills“, kurio premjera įvyko 2013 m. spalio 11 d. Kūrinys pirmiausia buvo išleistas atlikėjos „Vevo“ muzikos kanale 2013 m. spalio 10 d. Dainos autoriai – Lady Gaga ir Anton Zaslavski, prodiuseriai – taip pat pati atlikėja su Amerikoje gerai žinomu atlikėju Zedd.

## Išleidimas ir kompozicija

Dainos žodžiai išreiškia atlikėjos artistiškumą ir uniklamumą. Kūrinys buvo nutekintas į internetą anksčiau laiko, negu buvo planuojamas išeisti.

## Įvertinimas
„Slant Magazine“ žurnalistas Sal Cinquemani teigė, kad ši daina būtų buvęs geresnis variantas kaip pirmasis albumo „Artpop“ singlas negu „Applause“. Ankstenis dainos pavadinimas buvo „Burqa“, bet dėl neigiamos musulmonų bendruomenės reakcijos kūrinys buvo pervadintas į „Aura“.

## Reklama
Daina reklamavo Robert Rodriguez filmą „Machete Kills“ ir remiantis filmo motyvais buvo išleistas kūrinio video klipas su žodžiais.

## Top

## Šaltiniai
Vaško išlydos

**Vaško išlydos** () – likučiai, susidarę lydant bičių vašką iš senų korių ir kitokių vaškingų atliekų.

Lydant vašką iš korių, kuriuose buvo auginti bičių perai, lieka nesilydantys likučiai, kuriuos sudaro korio akutėse likę bičių lervučių apvalkalai, lervučių ekskrementai ir kitokios šiukšlės.

Išlydų būna mažai, jei vaškas lydomas iš atakiuotų dangtelių ir naujų korių, kuriuose nebuvo perų ir kurie buvo tušti ar tik laikytas medus. Lydant korius su bičių duona ir jos likučiais išlydose būna daug žiedadulkių liekanų. Senuose koriuose, ypač laikytuose ne aviliuose, dažnai būna vaškinio ugniuko (*Galleria mellonella*) kokonų, išmatų ir kitokių liekanų.

Išlydų tankis šiek tiek didesnis nei vaško, tad išlydyto vaško luite jos sudaro apatinį sluoksnį (nuo rudos iki juodos spalvos).

## Panaudojimas
* Išlydos gerai dega. Kai kuriose vietovėse išlydų lydalu aplieja kankorėžius, kuriuos naudoja kaip prakuras.
* Išlydų gabalai traukia bites, ypač saulės pakaitinti. Todėl juos kartais naudoja bičių spiečiams privilioti.
* Išlydas kartais naudoja kaip trąšas kai kuriems augalams. Eksperimentai rodo, kad, pvz., išlydos gerina pomidorų daigų augimą.

Prastai išlydžius vašką išlydose jo lieka dar pakankamai daug, tad tokios išlydos dar gali pasitarnauti kaip žaliava vaško lydymui naudojant tobulesnę technologiją.

## Nuorodos

* Morales-Corts, M. A. Gómez-Sánchez, R. Pérez-Sánchez and C. Prieto-Calvo.2009.Characterization of bee keeping wastes for using in seedling production. Spanish Journal of Agricultural Research 2010 8(2), 493–500
Kenijos kalnas

**Kenijos kalnas** (, ) – užgesęs ugnikalnis Rytų Afrikoje, Kenijos centrinėje dalyje, Rytų Afrikos lūžių zonoje. Tai aukščiausia Kenijos vieta ir antra pagal aukštį vieta Afrikoje (po Kilimandžaro). Aukštis iki 5199 m (Batiano viršūnė). Kitos viršūnės – Nelionas (5188 m) ir Point Lenana (4985 m). Tai kūginis stratovulkanas, ženkliai paveiktas erozijos, iškylantis virš lavos plynaukštės. Susidarė maždaug prieš 3 mln. metų. Viršūnę dengia 11 ledynų (ilgis iki 1,5 km). Žemiau šlaituose auga įvairių endeminių augalų aukštikalnių pievos, miškai.

Kenijos kalnas ir jo apylinkės sudaro Kenijos kalno nacionalinį parką (715 km²) – UNESCO Pasaulio paveldo objektą.

Vokiečių misionierius Johanas Ludvigas Krapfas, pirmasis europietis, užfiksavęs kalną 1849 m. Pirmąjį šaltiniuose užfiksuotą įkopimą į Kenijos kalną 1899 m. atliko britų geografas Halford Mackinder. Kenijos papėdėje gyvena kikujai, masajai, embu ir amerai. Šių tautų mitologijoje Kenija yra šventasis kalnas. Nuo Kenijos kalno kilo Kenijos valstybės pavadinimas. Manoma, kad šis pavadinimas (*Kirinyaga, Kirenyaa, Kiinyaa*) kilo iš kikujų, embų ir amerų kalbų bei reiškia „Dievo poilsio vieta“.

## Išnašos
Reinhard Wenskus

**Reinhardas Venskus** (1916 m. kovo 10 d. Saugose, Vokietijos imperija – 2002 m. liepos 5 d. Getingene, Vokietija) – Vokietijos istorikas.

## Biografija
Gimė 1916 m. kovo 10 d. Saugose. 1933 m. pradėjo mokytis Tilžės *Herzog Albrecht* pedagoginėje mokykloje. Baigęs mokslus dvejus metus dirbo mokytoju, o prasidėjus Antrajam pasauliniam karui buvo paimtas į kariuomenę, kurioje tarnavo iki karo pabaigos. 1948 m. pradėjo mokytis vakarinėje mokykloje Hanoveryje, o nuo 1949 m. iki 1954 m. studijavo istoriją, etnologiją ir germanistiką Marburgo universitete. 1961 m. tapo universiteto docentu, tais pačiais metais tapo *Rytų ir vakarų Prūsijos istorinių tyrimų komisijos* nariu. Nuo 1963 m. iki 1981 m. dėstė Getingeno universitete. 1985 m. apdovanotas Rytų Prūsijos kultūros prizu už pasiekimus moksle. Istorikas per savo darbo metus daugiausiai dėmesio skyrė germanų tautų istorijai ir Prūsijos regiono viduramžių istorijai. 1973 m. kartu su Herbertu Jankūnu, Kurt Ranke ir Percy Ernst Schramm išleido germanų tautų istorijos enciklopediją nuo ankstyvosios istorijos iki viduramžių.

## Nuorodos
* Straipsniai susiję su Reinhard Wenskus (vok.);
* Knygos susijusios su Reinhard Wenskus (vok.) ;
* Geneologija (vok.).

## Literatūra

* Heinrich Beck: Nachruf auf Reinhard Wenskus. In: Jahrbuch der Akademie der Wissenschaften Göttingen 2003. Göttingen 2004, S. 345–352.
* Hans Patze: Ausgewählte Aufsätze zum frühen und preussischen Mittelalter. Festgabe zu seinem 70. Geburtstag. Sigmaringen 1986, ISBN 3-7995-7038-1.
* Catalogus professorum academiae Marburgensis. Band 2: Von 1911 bis 1971. Bearbeitet von Inge Auerbach. Marburg 1979, S. 634.
* Eintrag Reinhard Wenskus. In: Jürgen Petersohn (Hrsg.): Der Konstanzer Arbeitskreis für mittelalterliche Geschichte. Die Mitglieder und ihr Werk. Eine bio-bibliographische Dokumentation. Stuttgart 2001, ISBN 3-7995-6906-5, S. 433–438.
Humanitarinė pagalba

**Humanitarinė pagalba** – pagalba daiktais, maistu, logistika ar kitomis priemonėmis, siekiant padėti atstatyti žmogaus aplinką, įvykus humanitarinėms krizėms, stichinėms nelaimėms ar žmogaus sukeltoms nelaimėms. Pagrindiniai humanitarinės pagalbos tikslai yra išsaugoti gyvybes, sumažinti kančias ir išlaikyti žmogišką orumą. Ši veikla yra kitokia nei vystomasis bendradarbiavimas, kurio pagrindiniai tikslai susiję su socioekonominiais tikslais.

Pagal 2009 m. Užjūrio vystymosi instituto Londone ataskaitą, patys skaudžiausi metai humanitarinei pagalbai buvo 2008, kuomet žuvo 122 humanitarinės pagalbos darbuotojai ir dar 260 buvo sužeisti. Pačios nesaugiausios šalys šiuo aspektu buvo Somalis ir Afganistanas.

Visa humanitarinė veikla yra finansuojama iš asmenų, kooperacijų, įmonių ir valstybės institucijų aukų. Šios veiklos vykdymą prižiūri JT humanitarinės veiklos koordinavo biuras. 2008 m. duomenimis humanitarinės pagalbos srityje dirbo 210 800 žmonių visame pasaulyje.

Per paskutinius dešimtmečius humanitarinės pagalbos visuomenė inicijavo kelis projektus, kurių tikslas – humanitarinės pagalbos atskaitomybės, kokybės ir įvykdymo gerinimas.

## Šaltiniai
Humanitarinis dienos racionas

**Humanitarinis dienos racionas** – maisto paketai, naudojami įvykus humanitarinė krizei. Kiekvienas paketas tenkina visos dienos maisto poreikį žmogui, tai sudaro apie 2 200 kalorijų. Šie paketai galioja 3 metus ir yra pritaikyti visų etninių ir religinių grupių naudojimui. Taip pat paketas yra pagamintas taip, jog nebūtų pažeistas metimo iš lėktuvo be parašiuto metu. Šių paketų kaina sudaro apie 20 % pilnai paruošto maisto kainos.

Pirmą kartą humanitariniai dienos racionai buvo panaudoti 1993 m. Bosnijos pilietiniame kare.

## Paketo sudėtis

## Šaltiniai
Mykolas Tiškevičius (1897)

**Mykolas Tiškevičius** (1897 m. Paryžiuje, Prancūzija. – 1955 m.) – Lietuvos ir Lenkijos bajoras, didikas, Leliva herbo grafas.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Antanas Tiškevičius (). Motina Elena Civinskaitė (, 1879–1947 m.). Sesuo Marija Pliater-Zyberk (1899–1985 m.).

## Literatūra
* Julius Kanarskas. Grafai Tiškevičiai. – Kretingos muziejus grafų Tiškevičių dvare. – Kretinga: Druka, 2010. – P. 10-16

## Šaltiniai
Humanitarinių darbuotojų užpuolimai

Humanitariniai darbuotojai, teikiantys humanitarinę pagalbą įvairiose pasaulio vietose, yra saugomi tarptautinių ir vietos įstatymų. Tačiau nepaisant to įvyksta ir **[[humanitarinių darbuotojų užpuolimai]]**. Ypač užpuolimai padažnėjo paskutiniame XX a. dešimtmetyje ir po 2000-ųjų metų, vykstant įvairiems kariniams konfliktams.

Pagrindinės teisinės bazės ir humanitarinių darbuotojų saugumas buvo priimtas su 1949 m. Ženevos konvencijomis. Tiesa, šios konvencijos neleido humanitariniams darbuotojams pasiekti karo zonas – priešiškos vyriausybės ar jėgos, užėmusios tas vietas, turėjo visas teises neleisti tokiems darbuotojams įžengti į tam tikras teritorijas. Tai buvo pakeista 1971 m., įkūrus Gydytojų be sienų organizaciją. Pagrindinis organizacijas tikslas – teikti medicininę pagalbą visiems žmonėms, nepaisant jų rasės, lyties, tikėjimo ir teritorinių sienų.

2003 m. Jungtinių Tautų Saugumo Taryba patvirtino „1502 rezoliuciją“, kuri humanitarinių darbuotojų užpuolimus priskyrė karo nusikaltimams.

## Humanitarinių darbuotojų aukos šalyse (1997–2003)
# Angola: 58 (didžioji dalis nuo JT atakų Angolos kariuomenei 1998 ir 1999 m., bei žemės minų)
# Afganistanas: 36
# Irakas: 32
# Sudanas: 29
# Kongo Demokratinė Respublika: 18
# Ruanda: 17
# Somalis: 16
# Burundis: 11
# Palestina: 7
# Uganda: 7
# Serbija, Juodkalnija (Kosovas): 5
# Liberija: 5

## Šaltiniai
Gydytojai be sienų

**Gydytojai be sienų** (pranc. *Médecins Sans Frontières*) – tarptautinė humanitarinės pagalbos nevyriausybinė organizacija, Nobelio taikos premijos laureatė, geriausiai žinoma dėl medicininės pagalbos teikimo besivystančioms šalims. Organizacija įkurta 1971 m. Jos būstinė yra Ženevoje.

2007 m. 26 000 įvairių medicinos darbuotojų, logistikos ekspertų, vandens ir sanitarijos inžinierių bei administratorių teikė medicininę pagalbą daugiau nei 70 šalių visame pasaulyje. Šie darbuotojai savanoriškai skiria savo laiką pasaulio žmonių sveikatai gerinti. Organizaciją sudaro 23 asociacijos ir būstinė Ženevoje.

Apie 90 % organizacijos lėšų skiria privatūs fondai ir žmonės, o likusius skiria įvairios vyriausybės ir korporacijos. 2012 m. metinės organizacijos įplaukos buvo 938 milijonai eurų.

## Istorija

Nigerijos pilietinio karo metu 1967–1970 m. Nigerijos kariuomenė užblokavo naujai susikūrusią Biafros teritoriją. Tuo metu Prancūzija buvo vienintelė valstybė, palaikanti šios teritorijos gyventojus (JAV, Jungtinė Karalystė ir Sovietų Sąjunga buvo Nigerijos kariuomenės pusėje), ir šios blokados padėtis buvo nežinoma visam pasauliui. Prancūzų gydytojai savanoriškai kartu su Raudonojo Kryžiaus darbuotojais teikė pagalbą vietiniams gyventojams. Vienas organizacijos įkūrėjų buvo daktaras Bernard Kouchner.

Savanoriai ir gydytojai Biafroje buvo liudininkai Nigerijos kariuomenės atakų prieš civilius gyventojus bei jų žūčių nuo bado. Gydytojai viešai kritikavo šalies vyriausybę bei Raudonojo Kryžiaus darbuotojus už jų aplaidumą ir veiksmų trūkumą. Gydytojai nutarė imtis veiksmų ir įkurti organizaciją, kuri sugebėtų padėti žmonėms, nepaisant politinių ar religinių aspektų bei teritorinių padalijimų. 1971 m. gruodžio 20 d. dvi prancūzų gydytojų grupės susijungė ir sudarė naują organizaciją – „Gydytojai be sienų“.

Pirmoji oficiali šios organizacijos misija įvyko Nikaragvos sostinėje Managvoje, kurioje 1972 m. žemės drebėjimas pražudė nuo 10 000 iki 30 000 žmonių. Organizacijos nariai per tris dienas sugebėjo atvykti į įvykio vietą ir pradėti pagalbos darbus.

Po 1974 m. rugsėjo 18 d. Hondūre praūžusio uragano Fifi „Gydytojai be sienų“ organizacija pradėjo savo pirmąją ilgo laikotarpio pagalbos misiją.

1999 m. organizacijai buvo suteikta Nobelio taikos premija.

2012 m. organizacija vykdė 71 misiją visame pasaulyje. Jose dirbo 32 000 darbuotojų. 66 procentai misijų vyko Afrikoje, 25 procentai – Azijoje ir Artimuosiuose Rytuose.

## Nuorodos
* Oficiali organizacijos svetainė

## Šaltiniai
Balbieriškio dvaras

**Balbieriškio dvaras** – istorinė dvarvietė Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Balbieriškyje.

## Istorija
Dvarą XVI a. pr. įkūrė vokiečių miško pirklys Hanusas Sudormanas, gavęs 1502 m. iš Žygimanto Senojo išsikirtimui prie Nemuno miško sklypą. Pirmąkart paminėtas 1507 m., Žygimantui Senajam dovanojant dvarą maskvėnui Motiejui Mikitiničiui Holovčinskiui, kurio palikuonys valdė iki 1670 metų. Šalia dvaro iki 1520 m. išaugo miestelis, buvo pastatyta katalikų bažnyčia.

XVII–XVIII a. valdė Korvinai-Gonsievskiai, Lietuvos didysis iždininkas Benediktas Povilas Sapiega, Kauno pavieto vėliavininkas Liudvikas Chelchovskis, Žemaičių seniūnas Stasnislovas Antanas Tiškevičius (palaidotas 1801 m. Balbieriškyje), nuo XIX a. pr. – jo sūnus, generolas Tadas Tiškevičius.

XIX a. Balbieriškis buvo vienas didžiausių apylinkės dvarų. Jame grafai Tiškevičiai įkūrė landšaftinio stiliaus parką, statė naujus sodybos pastatus. Dvarui priklausė Balbieriškio miestelis ir 29 kaimai.  Po 1831 m. sukilimo Rusijos imperijos valdžia dvarą iš Tado Tiškevičiaus atėmė, o 1841 m. grąžino jo dukterims Juozapai Vodzinskienei ir Marijonai Lempickienei. 1874 m. dvaras kaip nuotakos kraitis atiteko Kocko (Lenkijos karalystė) dvarininkui, grafui Edvardui Marceliui Žultovskiui, vedusiam Mariją Vodzinskaitę. Vėliau valdė jų sūnus Edvardas Pranciškus Marijonas Žultovskis. 
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, grafai Žultovskiai evakavosi į Rusiją, o vėliau persikėlė į Lenkiją. Dvaro rūmai karo metais sudegė. 

1923 m. dvare buvo 42 kiemai ir 253 gyventojai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, 1922 m. dvaras buvo suvalstybintas ir išparceliuotas, o jo žemė išdalinta ūkininkams.

## Dvaro sodyba
Dvaro sodybą sudarė rūmai, kumetynai, sodininko namas, arklidės, keletas kitų ūkinių ir gamybinių pastatų, iš kurių šiai dienai išliko kumetyno griuvėsiai ir kultūros namais paverstos arklidės. Sodybą supo 8 ha ploto landšaftinio stiliaus parkas, įkurtas Peršėkės upelio kilpoje. Jame išliko amerikinių liepų alėja, auga totoriniai ir ginaliniai klevai, europiniai maumedžiai, uosiai. Balbieriškio dvaro parkas – saugomas gamtos paveldo objektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Balbieriškio dvaro sodyba: Lietuvos dvarų duomenų bazė
Jomo Kenyatta

**Jomo Kenyatta** (1889 – 1978 m. rugpjūčio 22 d.) buvo Kenijos vadovas nuo šalies nepriklausomybės 1963 m. iki mirties 1978 m. Iš pradžių buvo ministras pirmininkas (1963–64 m.), vėliau – prezidentas (1964-78 m.). Jomo Kenyatta laikomas Kenijos tėvu.

Buvo išsimokslinęs intelektualas, parašęs keletą knygų, prijautė panafrikos judėjimui. Jomo Kenyatta yra ketvirtojo ir dabartinio Kenijos prezidento Uhuru Kenyattos tėvas.
Walter Hilpert

**Valteris Hilpertas** (1908 m. balandžio 12 d. Plaškiuose, Vokietijos imperija – 1962 m. liepos 10 d. Hamburge, Vakarų Vokietija) – Vokietijos radijo ir televizijų stočių vadybininkas, direktorius.

## Biografija

Gimė 1908 m. balandžio 12 d. Plaškiuose. Baigęs studijas dirbo Karaliaučiaus radijo stotyje. II pasaulinio karo metu dirbo karinėse radijo stotyse. Po karo pradėjo dirbti Hamburgo radijo stotyje, kiek vėliau Vokietijos šiaurės rytų radijuje ir televizijoje. 1955 m. tapo pirmuoju NDR televizijos direktoriumi, kuriuo išbuvo iki 1961 metų. Nuo 1957 m. sausio 1 d. iki gruodžio 31 d. buvo televizijos ARD direktoriumi. Mirė 1962 m. liepos 10 d. Hamburge.

## Nuorodos

* Biografija (vok.).
Benedicta Boccoli

**Benedikta Bokoli** (; g. 1966 m. lapkričio 11 d. Minale) – italų aktorė.

## Biografija

Gimė Milane 1966 metais. Vaikystėje su šeima persikėlė į Romą.

## Filmografija

### Teatras

* *Blithe Spirit*, Noël Coward – 1992/1993
* *Cantando Cantando*, Maurizio Micheli – 1994/1995
* *Buonanotte Bettina*, Pietro Garinei & Sandro Giovannini – 1995/1996/1997
* *Can Can*, 1998/1999
* *Orfeus all’inferno*, Opera, Jacques Offenbach – 1999 – Tersicore
* *Polvere di stelle*, 2000/2001/2002
* *Le Pillole d’Ercole*, 2002/2003/2004
* *Anfitrione*, Plautus, 2004
* *Stalker* Rebecca Gillmann, 2004
* *Plutus*, Aristofanas, 2004
* *Fiore di cactus* 2004/2005/2006
* *Prova a farmi ridere*, Alan Ayckbourn – 2006
* *[[Audra]]*, William Shakespeare – 2006 – Ariel
* *Sunshine*, William Mastrosimone – 2007/2008
* *L’Appartamento*, Billy Wilder – 2009–2010
* *Vite private*, Noël Coward – 2012–2013
* Dis-order, Neil LaBute - 2014
* Incubi d'Amore, Augusto Fornari, Toni Fornari, Andrea Maia, Vincenzo Sinopoli - 2014
* Crimes of the Heart, Beth Henley - 2015
* A Room with a View, E. M. Forster - 2016
* *[[Flor de cactus]]*, Pierre Barillet - Jean-Pierre Grédy - 2016
* *Il più brutto week-end della nostra vita* Norm Foster - 2016
* *Il test*, Jordi Vallejo - 2019-2020; 
* *Su con la vita*, Maurizio Micheli - 2020; 
* *Le preziose ridicole*, Molière, Stefano Artissunch (2023-2024)
* *Donne in pericolo*, Wendy MacLeod, Enrico Maria Lamanna (2024-2025)

### Kinas

* *Gli angeli di Borsellino* – 2003
* *[[Valzer]]* – 2007
* *Dolce di latte* – 2008
* *[[Ciao Brother]]* – 2016

## Trumpametražis filmas

* *La confessione* - 2020; 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus Benedicta Boccoli tinklalapis 
* IMDb profilis
Pasaulinė humanitarinių darbuotojų diena

**Pasaulinė humanitarų diena** skirta pagerbti ir paminėti visus humanitarinės pagalbos darbuotojus bei netekusius gyvybių dirbant humanitarinėse misijoje. Ši diena pagal Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos rezoliuciją kiekvienais metais minima rugpjūčio 19 dieną.

Šią dieną paminėti paskatino 2003 m. rugpjūčio 19 d. įvykę Canal viešbučio sprogimai Bagdade. Jų metu žuvo 22 žmonės, tarp kurių buvo specialus JT pasiuntinys Irake Sérgio Vieira de Mello. Taip pat virš 100 žmonių buvo sužeista.

## Šaltiniai
Majlinda Kelmendi

**Majlinda Kelmendi** (g. 1991 m. gegužės 9 d. Peče, Kosove) – Kosovo dziudo imtynininkė, pirmoji šalies pasaulio čempionė. Pirmoji šalies olimpinė čempionė.

## Biografija
Sportininkė pagal pasaulio reitingą pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes, bet kadangi Kosovas neturėjo pripažinto olimpinio komiteto, sportininkei teko atstovauti Albanijos rinktinę.

2013 m. sportininkė pelnė bronzą Europos čempionate ir iškovojo auksą pasaulio čempionate po Kosovo vėliava.

2016 m. sportininkė pateko į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes, kuriose atstovavo debiutuojantį Kosovą ir buvo šalies vėliavnešė atidarymo ceremonijoje. Žaidynėse Kelmendi pateko į finalą, kuriame nugalėjo Italijos atstovę ir pelnė pirmąjį Kosovo olimpinį medalį ir pirmąjį Kosovo olimpinį auksą.

## Šaltiniai
Lamu salynas

**Lamu salynas** () − salynas Indijos vandenyne. Priklauso Kenijai, Lamu apskričiai.

Lamu salyną sudaro trys didelės salos − Lamu, Manda, Patė; viena mažesnė − Kivaju ir keletas nedidelių salelių.

Didžiausias miestas salyne − Lamu, kuris 2011 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. 

1415 m. Lamu salyną aplankė žymus kinų keliautojas Dženg He.

Lamu ir Manda salose įrengti aerouostai. Taip pat Lamu salyne įsikūręs  Kiungos nacionalinis jūrų draustinis.

## Nuorodos

*Lamu senamiestis (anglų k.)
*Kiungos nacionalinis jūrų draustinis (anglų k.)
Funafučio tarptautinis oro uostas

**Funafučio tarptautinis oro uostas** (), (IATA: **FUN**, ICAO: **NGFU**) – oro uostas Tuvalu sostinėje Funafutyje. „Air Pacific“, „Fiji Airlines“ savininkas, vykdo skrydžius nuo Suvos (lėktuvai pakyla Nadyje) iki Funafučio 40-ies vietų lėktuvu, dukart per savaitę.

## Istorija
Funafučio oro uostą 1943 m., Antrojo pasaulinio karo metu, įkūrė JAV laivyno „Seabee“ statybos batalionai. Karinis aerodromas apėmė kilimo ir tūpimo aikštelę, valdymo bokštą bei įrenginių ir radijo stotį Tepukoje, kuri kabeliu buvo sujungta su aerodromu. Centrinė bazės būstinė buvo įsikūrusi dabartinėje *Teagai Apelu* rezidencijoje. Toje vietoje dar tebestovi bunkeris.
 
1943 m. lapkritį čia buvo įsikūręs JAV armijos karinių oro pajėgų VII bombonešių dalinys, vykdęs operacijas prieš Japonijos pajėgas Taravoje ir kitose Gilberto salose įsikūrusiose bazėse. Aerodrome buvo dislokuoti B-24 Liberator sunkieji bombonešiai. Pirmoji puolimo operacija vyko lapkričio 20 d., kai iš Funafučio link Nauru pakilo dvidešimt du B-24 bombonešiai.

Karui einant į pabaigą amerikiečiai pasitraukė, kartu su savimi išsigabenę ir savo įrangą. Karinis aerodromas buvo paverstas civiliniu oro uostu.

## Šaltiniai
Bogorija

**Bogorija** () – druskingas, šarminio vandens ežeras, telkšantis 900 m aukštyje, grabeno vulkaniniame regione, į pietus nuo Baringo ežero, Kenijoje. Šiek tiek į šiaurę prasideda pusiaujas. Kaip ir Nakuru, Elmenteitos, Magadžio ir Lagipio ežerai, Bogorija yra viena didžiausių pasaulyje mažųjų flamingų buveinė. Ežeras yra Ramsar konvencijos saugomas objektas, jo teritorija 1973 m. lapkričio 29 d. paskelbta saugomu nacionaliniu draustiniu. Ežeras seklus (gylis iki 10 m), ilgis siekia apie 34 km, plotis – 3,5 km, plotas – 700 km².

Į šiaurę nuo ežero plyti Kesubo klampynės, rytuose – Siračo atodanga. Ežere bei jo apylinkėse taip pat yra karštųjų versmių ir geizerių, iškylančių į 5 m aukštį. Į ežerą įteka *Sandai* ir *Emsos* upės, ištakų jis neturi, todėl dėl didelio regiono garingumo, jo vanduo sūrus. Ežeras yra meromiktinio tipo (sluoksniuotas), t. y. mažesnio tankio paviršinis vandens sluoksnis nesimaišo su didesnio tankio, druskingesniu apatiniu sluoksniu.

## Šaltiniai
Engelbert Humperdinck

: *Apie vokiečių kompozitorių skaitykite [[Engelbert Humperdinck (1854)]]*

**Engelbert Humperdinck** (tikrasis vardas *Arnold George Dorsey*; g. 1936 m. gegužės 2 d.) – britų pop dainininkas, geriausiai žinomas dėl Nr.1 hitų „Release Me“ ir „The Last Waltz“, taip pat „After the Lovin'“ ir „A Man Without Love“.

Gimė Madrase, Britų Indijoje, vėliau persikėlė į Lesterį, Angliją, ankstyvoje vaikystėje susidomėjo muzika. Iš pradžių grojo saksofonu naktiniuose klubuose, netrukus pradėjo dainuoti, vėliau išleido pirmąjį singlą „I’ll Never Fall in Love Again“, parašytą 1958 m. Po to kovoja su tuberkulioze, 7-ojo dešimtmečio viduryje Dorsey grįžo į muzikinę karjerą jau su sceniniu vardu „Engelbert Humperdinck“. Vėliau jis pasirašė sutartį su „Decca Records“, tapo populiarus Belgijoje po atstovavimo Anglijoje 1966 m. Knokke dainų konkurse. Grįžęs į Jungtinę Karalystę, jis išleido singlą, kuris pasirodė komerciškai sėkmingas tiek savo šalyje, tiek Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Nuo tada Humperdinck toliau kuria muziką, skirtingai priimant kritikams. Jis atstovavo Jungtinei Karalystei 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane, užėmė 25 vietą iš 26 dalyvių, tesurinkęs 12 taškų.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Canal viešbučio sprogimai

**Canal viešbučio sprogimai** įvyko Bagdade, Irake 2003 m. rugpjūčio 19 d. Sprogimų metu žuvo 22 žmonės, daugiau nei 100 sužeisti. Sprogimų taikinys buvo vietos „Canal“ viešbutis, kuriame savo būstinę buvo įkūrę JT pagalbos misijos Irake dalyviai.

Tarp šių sprogimų aukų buvo specialusis JT pasiuntinys Irake brazilas Sérgio Vieira de Mello. Praėjus mėnesiui po šių sprogimų, įvyko dar vienas išpuolis, po jo JT paskelbė atšaukiantis visus 600 savo personalo iš Irako.

Atsakomybę už šiuos išpuolius prisiėmė tuometinis al-Qaeda lyderis Abu Musab Zarqawi.

2008 m. gruodžio 11 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja paskelbė rugpjūčio 19 dieną atmintina pasauline humanitarų diena, siekiant pagerbti visus humanitarinę pagalbą teikiančius darbuotojus bei aukas.

## Šaltiniai
Pagirmuonio dvaras

**Pagirmuonio dvaras** (*Pagirmuonių dvaras*) – dvaras, esantis Pagirmuonyje, Prienų rajone.

Savitos architektūros dvaro rūmai apgriuvę, yra išlikęs svirnas, tvenkinys, parko želdinių. Svirnas, kurio fasade po girnomis įrašyta data 1858 m., ir oficina yra naudojami. Buvusios arklidės perstatytos į daugiabutį gyvenamąjį namą. 

Dvaro rūmai nėra deramai apsaugoti, juos niokoja plytų vagys. Kultūros paveldo departamentas yra baudęs dvaro sodybos savininkus už objekto nepriežiūrą.

Dvaras statytas XIX a. viduryje. Dvaro sodybos istorija netyrinėta, archyvinių ir istorinių šaltinių duomenys nesurinkti.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Pagirmuonio dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
* Pagirmuonio dvaro nuotraukos ''miestai.net'' svetainėje
* Pagirmuonio dvaras nuotraukose (''flickr.com''}
Kenijos kalno nacionalinis parkas

**Kenijos kalno nacionalinis parkas** () – saugoma teritorija aplink Kenijos kalną. Nacionalinis parkas įkurtas 1949 m., prieš tai jo vietoje buvo miško rezervatas. Dabar nacionalinį parką iš visų pusių supa miško rezervato teritorija. 1978 m. balandį teritorija buvo paskelbta UNESCO biosferos rezervatu. Nacionalinis parkas kartu su miško rezervatu 1997 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Kenijos vyriausybė nutarė įkurti nacionalinį parką siekdama išlaikyti turizmo svarbą vietos ir nacionalinei ekonomai bei taip pat siekdama išsaugoti vaizdingą regiono kraštovaizdį, bioįvairovę ir vandens telkinių baseino teritoriją.

Nacionalinis parkas apima 715 km² plotą, kurio didžioji dalis iškyla virš 3000 m aukščio. Miško rezervatas užima 705 km² plotą. Kartu paėmus, tai yra 1420 km² teritoriją apimantis UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Kai kuriose vietose, kur parko teritorija ribojasi su gausiai žmonių apgyvendintomis vietovėmis, įrengtos elektrifikuotos tvoros, siekiant užkirsti kelią drambliams patekti į aplinkinius dirbamuosius laukus. Ši teritorija itin palanki žemdirbystei dėl apylinkių dirvožemyje esančių vulkaninių nuosėdų ir dideliais kiekiais nuo kalno šlaitų atitekančio vandens.

Žemesniuose aukščiuose sutinkami kolobai ir kitokios beždžionės, taip pat afrikinių buivolų kaimenės.

## Šaltiniai
Venus

**„Venus“** – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga daina iš trečiojo studijinio albumo „Artpop“ (2013). Dainos „Venus“ ištrauka išleista 2013 m. spalio 25 d., o visa daina – spalio 27 d.

## Išleidimas

Apie antrojo singlo išleidimą, atlikėja paskelbė savo socialinio tinklalapio paskyroje Twitter: „Antrasis singlas #VENUS pasauliniu mastu bus išleistas 2013 m. spalio 27 d. Nuleiskit savo disko rutulius. #TAKEMETOYOURPLANET #TAKEMETOYOURLEADER #TAKEMETOYOURVENUS“.. Lady Gaga tame pačiame tinklalapyje prašė savo gerbėjų, kad padėtų apsaugoti singlą nuo nutekėjimo į internetą anksčiau laiko. Toks įvykis įvyko su pirmuoju singlu iš albumo „Applause“, kai į internetą daina nutekėjo rugpjūčio 12 dieną, nors turėjo būti išleista rugpjūčio 19 dieną.

2013 metų spalio 15 dieną atlikėja paskelbė, kad su naujuoju singlu „Venus“ pradės naująją trilogiją. Taip pat planuojama išleisti iš albumo singlą, kuris tęs ir pabaigs „Paparazzi“ ir „Telephone“ trilogiją.

## Gyvo garso pasirodymai
Pirmasis gyvo garso dainos pristatymas įvyko 2013 m. spalio 26 d. G-A-Y klube, Londone. Anot „Daily Mail“, 27 metų atlikėja ant scenos užlipo išbalusi kaip vaiduoklis ir apsivilkusi ilgą lengvo audinio baltą suknelę. Kontroversiškoji dainininkė netrukus nustebino gerbėjus per pasirodymą nusimesdama drabužius ir atskleisdama savo visiškai nuogą kūną.

Lady Gaga singlą gyvai atliko spalio 27 dieną Jungtinės Karalystės X Faktoriuje.

## Video Klipas
Video klipą režisavo Ruth Hogben. Režisierė su atlikėja bendradarbiavo „The Monster Ball Tour“ ture ir kuriant spalio mėnesio žurnalo „Elle“ viršelį.

## Dainos versijos
* **Skaitmeninis parsisiuntimas**
# „Venus“ – 3:54

## Top

### Savaitės Top

## Išleidimo istorija

## Taip pat skaitykite
* Venera (mitologija)

## Šaltiniai
Pabėgėlių stovykla

**Pabėgėlių stovykla** () – laikina žmonių gyvenvietė, įkurta pabėgėliams apgyvendinti. Neretai pabėgėlių stovyklose gali būti virš šimto tūkstančio žmonių. 2012 m. vidutinis pabėgėlių stovyklos gyventojų skaičius buvo 11400 žmonių. Pabėgėlių stovyklas paprastai įrengia ir prižiūri valstybės vyriausybė, Jungtinės Tautos, tarptautinės organizacijos (pvz., Tarptautinis Raudonojo kryžiaus komitetas) ar nevyriausybinės organizacijos.

Paprastai pabėgėlių stovyklos įrengiamos skubiai ir tinkamos tenkinti gyventojų poreikius tik trumpą laiko tarpą. Dažnai dėl didelio gyventojų tankio ir infrastruktūros nebuvimo pabėgėlių stovyklos būna nehigieniškos, dėl to pasižymi dideliu sergamumu infekcinėmis ligomis. Jei pabėgėliai negali grįžti (dažnai dėl pilietinio karo), gali ištikti humanitarinė krizė.

Pabėgėlių stovyklose dažniausiai gyvena karo pabėgėliai, pasitraukę dėl karo veiksmų jų tėvynėje į kaimyninę šalį, kurį suteikė prieglobstį. Kai kuriais atvejais pabėgėliai palieka namus dėl aplinkos ar ekonomikos problemų.

Kai kurios pabėgėlių stovyklos egzistuoja dešimtmečiais, ir pabėgėliai jose gyvena taip pat dešimtmečiais, kas kelia žmogaus teisių problemų. Kai kurios pabėgėlių stovyklos perauga į nuolatines gyvenvietes, kartais jos susilieja su gretimomis vietinių gyventojų gyvenvietėmis (pvz., *Ein el-Helweh* ir *Deir al-Balah* Palestinoje).

## Struktūra
Paprastai pabėgėlių stovyklose būna:
* gyvenamosios patalpos (dažnai palapinės)
* higieniniai įrengimai (prausyklos, dušai, tualetai)
* klinikos, ligoninės, skiepijimo centrai
* maitinimo ir maisto skirstymo centrai
* ryšių įranga ar centras (radijas, telefonas)
* saugumo sistema, pvz., supančios užtvaros (pvz., barikados), kontrolės postai, taikdarių pajėgų įgula.
* koplyčios ar panašios religinės garbinimo vietos
* mokyklos ir mokymo centrai (jei leidžia prieglobstį suteikusi šalis)
* turgus (jei leidžia prieglobstį suteikusi šalis)

Prieglobstį suteikusi valstybė gali neleisti stovykloje įrengti turgaus ar mokyklų, kad pabėgėliai neapsigyventų pabėgėlių stovykloje kaip nuolatinėje gyvenamojoje vietoje.

Kartais pabėgėlių stovyklų augimas ir struktūra stebima iš palydovų.

## Trukmė
Žmonės pabėgėlių stovyklose gyvena, gaudami maistą ir medicininę pagalbą, kol gali saugiai grįžti į savo namus. Yra buvę atvejų kai kai kurios valstybės po keleto metų nutarė, kad pabėgėliams niekada nebus saugu grįžti namo, todėl juos perkelia į trečiąsias šalis, toliau nuo vietos, kur jie kažkada kirto valstybės sieną.

Pabėgėlių stovyklos įrengiamos kaip laikinos, tačiau neretai jos išlieka ne vieną dešimtmetį. Pvz., palestiniečių pabėgėlių stovyklos egzistuoja jau 50 metų, o Buduburamo stovykla Ganoje veikia virš 20 metų.

## Nuorodos
Barikada

**Barikada** (, iš  'statinė') – fortifikacinė užtvara, sudaryta iš parankinių medžiagų, pertverianti kelią, gatvę, tiltą, tarpeklį ar koridorių. Barikados statomos iš įvairių medžiagų, kurios pasitaiko netoliese – iš statinių, dėžių, betoninių blokų, transporto priemonių (automobilių, šarvuočių, vežimų ir pan.) ir jų dalių, medžių, baldų ir t. t. Barikados įrengiamos sukilimų, ginkluotų konfliktų metu. Barikadomis stabdomas priešininko judėjimas, priešininkas gali būti nukreipiamas norima kryptimi. Už barikadų gali būti įrengiamos šaulių pozicijos.

Dabar barikadas paprastai sušaudo savaeige artilerija ar tankais, nes atakuojant ginamas barikadas pėstininkais gali būti patiriami dideli gyvosios jėgos nuostoliai. Neturint artilerijos barikadas atakuojantys pėstininkai stengiasi užimti pastatus barikados šonuose, kad būtų galima apšaudyti už jos įsitvirtinusius priešininkus.

## Kitokios užtvaros
Žodžiu  vadinamos ir laikinosios eismo užtvaros (), kuriomis atitveriami saugomi ar pavojingi plotai. Tokios užtvaros gali būti sudėtos iš betoninių blokų, kurie sulaiko net bandančius prasiveržti automobilius. Juostos ant eismo užtvarų tvorelių būna įstrižos ir leidžiasi žemyn ta kryptimi, kur nukreipiamas eismas.


Vaizdas:French troops barricades3 paris 1940.png|Barikada Paryžiaus gatvėje (1940 m. gegužė)
Vaizdas:Semaine des barricades Alger 1960 Haute Qualité.jpg|Barikada Alžyre (Alžyro nepriklausomybės karas, 1960 m.)
File:Riga barricade 1991.jpg|Barikada Rygoje, prie Latvijos parlamento (1991 m.)


## Nuorodos
Aladinas (1986 filmas)

**Aladinas** () – pasakos apie berniuką Aladiną, radusį stebuklingą lempą, kurioje gyvena norus pildantis džinas, šiuolaikinė interpertacija, kurios veiksmas vyksta JAV, Floridoje. Džino vaidmenį šiame filme atliko aktorius Badas Spenceris, o jo dukra Diamante Pedersoli (titruose nurodoma kaip Diamy Spencer) filme vaidino Aladino mylimą merginą.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Bud Spencer – džinas / Judžinas
* Luca Venantini – Al Hadinas  
* Janet Agren – Džanetė Hadin 
* Julian Voloshin – Džeremis, Alo senelis   
* Umberto Raho – policijos viršininkas 
* Diamy Spencer – Patricija O‘Konor
* Fred Buck – seržantas O‘Konoras

## Turinys

Berniukas Al Hadinas, kitų vadinamas Aladinu, gyvena su našle motina Džanete ir jos tėvu Džeremiu. Šis savo pensiją nuolat išleidžia arklių lenktynėms ir alkoholiui, o motina dirba naktiniame klube, kur priversta kęsti nuolatines šeimininko, vietinių nusikaltėlių vadeivos Mončio Sirakūzos priekabes.  Tuo tarpu Alas už kelis dolerius padeda nedidelės krautuvės šeimininkui.

Kartą pastarasis nusiperka iš žvejo lempą, šio rastą jūros dugne, ir liepia Alui ją nušveisti. Šiam besidarbuojant, iš lempos pasirodo džinas, pasirengęs išpildyti visus jo norus. Pradžioje Alas juo netiki, tačiau pamažu įsitikina stebuklingomis galiomis ir ima jomis naudotis. Jis ima važinėti raudonu limuzinu, norėdamas padaryti įspūdį jam patinkančiai merginai Patricijai, vietinio policininko dukrai, padeda laimėti komandai krepšinio varžybas ir nugali vandens slidinėjimo rungtynėse, tačiau jos tėvas nėra sužavėtas Alu bei jo nauju draugu, kurį visi vadina Judžinu.

Kadangi džinas gali norus pildyti tik dieną, o naktį jis neturi stebuklingų galių, tai nuolatos kelia nesklandumų su policija. Netrukus Alas ir džinas atsiduria policijos viršininko rankose, o pastarasis nori jo pagalba tapti pasaulio valdovu.
Kerijas

**Kerijas** () – upė Kenijoje, Lūžio slėnio provincijoje. Tai viena ilgiausių Kenijos upių, prasideda ties pusiauju.

Kerijas išteka iš šiaurinių Amasijos kalvų šlaitų, į vakarus nuo Bogorijos ežero. Teka šiaurės kryptimi per Kerijo slėnį, tarp Tageno kalvų ir Elgejo atodangos, kuri kai kuriose slėnio vietose iškyla virš 1800 m aukščio. Toliau tekėdama į šiaurę, upė dažnai kerta gylius ir siaurus slėnius ir įteka į Turkanos ežerą, tuoj į pietus nuo deltos, suformuotos Turkvelo ir Lokičaro upių. Kartu paėmus, Kerijas ir Turkvelas tiekia iki 98 % vandens Turkanos ežerui.

Upės vandeningumas labai kinta metų bėgyje – liūčių metu smarkiai paplūsta, o per sausras nusenka. Upės vanduo naudojamas pasėlių (daugiausia kukurūzų ir sorgų) drėkinimui.

## Šaltiniai
Max Krause

**Maksas Krauzė** (1859 m. liepos 15 d. Doviluose, Prūsijos karalystė - 1916 m.) – Klaipėdos krašto žemvaldys, Vokietijos imperijos Reichstago deputatas.

## Biografija

Gimė 1859 m. liepos 15 d. Doviluose. Nuo 1866 m. iki 1876 m. mokėsi Klaipėdos, Karaliaučiaus ir Berlyno gimnazijose, vėliau studijavo žemės ūkio mokykloje, nuo 1887 m. tapo Dovilų kaimo valdytoju, tuo pačiu priklausė pėstininkų pulko rezervui. 1890 m. tapo Dovilų apylinkės vadovu. Nuo 1898 m. iki 1908 m. buvo Prūsijos landtago narys ir nuo 1903 m. iki 1907 m. Vokietijos imperijos reichstago narys, išrinktas kaip Vokietijos konservatorių partijos atstovas Karaliaučiaus apygardos Klaipėdos ir Šilutės apylinkėse.  

## Nuorodos

* Dovilų kaimo istorija (vok.);
* Aprašas Vokietijos reichstago duomenų bazėje (vok.).
Werner Schützler

**Verneris Šiucleris** (1902 m. liepos 20 d. Bruzdeilyne, Vokietijos imperija - 1994 m. gegužės 27 d. Bad Saulgaue, Vokietija) – Vokietijos politikas, rezistentas, Vokietijos komunistų partijos narys. 

## Biografija

Gimė 1902 m. liepos 20 d. Bruzdeilyne. 1929 m. Štetine susituokė su *Margarete Bäcker*. 1933 m. į valdžią atėjus naciams buvo suimtas ir kalinamas, paleistas 1934 m. pabaigoje. Paleistas persikėlė dirbti žemės ūkio mašinų inžinieriumi į Hanoverį. Nuo 1950 m. sausio 9 d. iki 1951 m. balandžio 30 d. buvo Žemutinės Saksonijos landtago deputatas. Mirė 1994 m. gegužės 27 d. Bad Saulgaue.

## Literatūra

* Barbara Simon: Abgeordnete in Niedersachsen 1946–1994: Biographisches Handbuch, 1996, Seite 349

## Šaltiniai
Baringas

**Baringas** () – ežeras Kenijoje, Didžiajame Lūžių slėnyje. Telkšo ~970 m aukštyje, karštoje ir dulkėtoje vietovėje. Ežero ilgis siekia 21 km, plotis – 13 km. Tai vienas iš dviejų gėlavandenių ežerų Kenijos Didžiojo Lūžių slėnio dalyje, kitas Naivašos ežeras. Ežeras paskelbtas Ramsar konvencijos saugomu objektu. Manoma, kad pirmasis europietis, atradęs Baringo ežerą, buvo Joseph Thomson 1883 metais.

Ežerą maitina Molo, Perkeros ir Ol Arabelo upės, aiškių ištakų jis neturi; manoma, jog ežero vanduo pro nuosėdas įsisunkia gilyn į pasislinkusias vulkanines pamatines uolienas. Į vakarus nuo ežero plyti Tageno kalvos, rytuose yra Leikipijos atodanga. Tai kritiškai svarbi daugiau kaip 500 paukščių ir gyvūnų, taip pat keleto žuvų rūšių buveinė. Prie ežero sutinkami migruojantys flamingai.

Ežero vandens lygis nuseko dėl sausrų ir intensyvios irigacijos. Jo vanduo drumzlinas iš dalies dėl intensyvios baseino dirvožemio erozijos, ypač į pietus nuo ežero esančioje Lobojaus lygumoje.

Ežere yra keletas salelių, iš kurių didžiausia Ol Kokvė, sunykęs šiaurėje stūksančio Korosi ugnikalnio centras. Saloje yra karštųjų versmių ir fumarolių (iš kai kurių veržiasi sieros dujos). Vietiniai gyventojai užsiima žvejyba. Didžiausias miestelis šalia ežero yra Marigatas.

## Šaltiniai
Njeris

**Njeris** () – miestas vidurio Kenijoje, Rytų Afrikos plokščiakalnyje, Aberdero kalnagūbrio papėdėje, 150 km į šiaurę nuo Nairobio. Apskrities centras. Praeina Nairobio–Nanjukio geležinkelis, keliai į Nairobį, Nakuru, Nanjukį, Othają. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (arbata, kava, kukurūzai, pupos, naminiai gyvuliai). Maisto pramonė (gaiviųjų gėrimų gamyba, vandens, pieno, arbatos fasavimas, kukurūzų miltų gamyba). Veikia 2 universitetai ir keli filialai. Njerio apylinkėse yra Aberdero nacionalinis parkas.

## Istorija

Njeris įkurtas 1902 m. kaip britų karinis postas kikujų žemėse.
Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija

**Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija** – buvusi Lietuvos ministerija, veikusi 1990–1998 m. Ji buvo atsakinga už urbanistikos ir statybos komplekso strategijos formavimą, urbanistikos, architektūros ir statybos pažangos užtikrinimą ir kapitalinės statybos bei komunalinio ūkio vystymą.

## Istorija

Įkurta 1990 m. reorganizavus Lietuvos TSR valstybinį statybos komitetą.

1998 m. ši ministerija reorganizuota, prijungiant ją prie Lietuvos Respublikos aplinkos apsaugos ministerijos.

## Ministrai

## Šaltiniai
Evaso Ngiras

**Evaso Ngiras** (*Ewaso Ng’iro*) – upė Kenijoje ir Somalyje. Prasideda vakariniuose Kenijos kalno šlaituose ir teka šiaurės kryptimi, paskui pasuka į rytus, tada į pietryčius ir tekėdama pro Somalį susilieja su Džuba. Upės aukštupio baseino plotas apima 15 200 km². Upės vandenis nuolatos maitina Kenijos kalno ledynų tirpsmo vanduo. Kadangi upė labai slenkstėta, ja plaukiojama baidarėmis.

Upės pavadinimas kilo iš vietinių bendruomenių kalbos ir reiškia „rudo arba purvino vandens upė“. Taip pat dar vadinama kaip *Ewaso Nyiro*.

Upės slėnyje sausringoje šiaurinėje Kenijoje susidarė oazės. Nors Samburu, Šabos ir *Buffalo Springs* nacionaliniai rezervatai išsidėstę sausringoje vietovėje, juose gausu floros ir faunos dėl to, kad jų teritorijomis teka Evaso Ngiro upė. Pratekėjusi pro Seričo miestelį, upės vaga išsiplečia, sudarydama šlapynes. Netoli Njahururu miestelio vidurio Kinijoje nuo upės krenta 74 m aukščio Tomsono krioklys.

Vienas iš upės intakų yra Evaso Narokas.

## Šaltiniai
Tomsono krioklys

**Tomsono krioklys** () – 74 m aukščio krioklys ant Evaso Ngiro upės, ištekančios iš Aberdero kalnagūbrio. Krioklys yra 2360 m aukštyje virš jūros lygio ir nutolęs per 3,2 km nuo Njahururu miestelio centrinėje Kenijoje.

Krioklį 1883 m. pirmasis pasiekė škotų geologas ir gamtininkas Joseph Thomson, kuris jį pavadino savo tėvo garbei. Jis taip pat pirmasis XIX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje pėsčiomis nukeliavo nuo Mombasos iki Viktorijos ežero.

Tankų mišką krioklio apačioje gaubia rūkas. Nuo krioklio viršaus žemyn veda takelis. Upės vagoje aukštupio kryptimi sutinkami didžiausi šalyje hipopotamų būriai.
Lamu (miestas)

**Lamu** () – miestas Kenijos rytuose, Indijos vandenyne, svarbiausia gyvenvietė Lamu salyne (įsikūrusi Lamu saloje). Yra nedidelis uostas (planuojama įrengti gilavandenį). Verčiamasi turizmu, amatais, žvejyba. Lamu 2001 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip geriausiai išsilaikęs suahilių architektūros pavyzdys. Yra XIX a. pr. Lamu fortas, pastatytas sultono Fumo Madi ibn Abi Bakro, XIX a. Mnarani ir Rijadhos mečetės, asilų prieglauda, unikalios architektūros gyvenamieji ir ūkiniai pastatai, pastatyti iš koralinio kalkakmenio. Veikia keli muziejai. Kadangi automobilių saloje nėra, kaip transporto priemonė naudojami asilai.

## Istorija

Lamu yra seniausias tebegyvenamas Kenijos miestas ir viena pirmųjų suahilių gyvenviečių. Įkurtas XIV a., miestas tapo svarbiu prekybos centru Indijos vandenyno prekyboje, čia susiformavo svahilių civilizacijos miestas-valstybė, valdoma sultonų, tituluojamų *mfalme*. Vietinis svahilių etninis pogrupis, kaip ir visame Lamu salyne, yra *amu*, ir kalba *kiamu* dialektu. 

1415 m. greta Lamu nuskendo keli Dženg He laivyno laivai, išsigelbėję kinų jūrininkai apsigyveno Lamu. 1441 m. Lamu minimas arabų šaltiniuose. 1506 m. čia įsitvirtino portugalai. Kadangi portugalai labai varžė prekybą, uždėjo didžiulius mokesčius, miesto gyventojai sukilo apie 1580 m. XVII a., regione įsigalint Omano imperijai, 1652 m. Lamu padėjo išvyti portugalus, ir, viešpataujant musulmoniško Omano valdovams, saloje suklestėjo islamiška kultūra.

Per visą XVIII a. Lamu konkuravo su stipresne Pate rytuose, kurios sultonai ne kartą įsiverždavo į salą. Apie 1800 m. Pate sultonas Fumo Madi ibn Abi Bakr okupavo Lamu miestą, pastatydamas ten galingą tvirtovę. 1813 m. kitas Pate sultonas vėl bandė įsigalėti, tačiau patyrė nesėkmingą mūšį prie Šelos gyvenvietės, kuris nulėmė Pate nuosmukį ir Lamu įsigalėjimą.

Iki pat XIX a. Lamu buvo svarbus vergų, dramblio kaulo, vėžlių kiautų prekybos centras. 1873 m. uždraudus vergų prekybą Lamu nebeteko ekonominio pagrindo. 1890 m. miestą užvaldė Zanzibaro sultonatas, tuo pat metu tapęs Britų imperijos protektoratu. Nuo XX a. pr., kai geležinkelis nutiestas į Mombasą, Lamu reikšmė sumenko.


File:Lamu Town.jpg|Miesto panorama
File:Lamu Fort 2005.jpg|Lamu fortas
File:Lamu coast.jpg|Krantinė
File:Boutres de Lamu.JPG|Tradicinės Lamu valtys (dhau)
File:Window, Stone House Hotel in Lamu, Kenya (June 30, 2001).jpg|Lamu architektūra


## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Kilva Kisivanis ir Songo Mnara (1981)
* : Mozambiko sala (1991)
* : Zanzibaro akmeninis miestas (2000)
* : Gedžio istorinis miestas ir archeologinė vietovė (2024)
Gustav Fenkohl

**Gustavas Fenkolis** (1872 m. kovo 1 d. Barškiuose, Vokietijos imperija - 1950 m. Berlyne, Vokietijos Demokratinė Respublika) – tapytojas, peizažistas.

## Biografija

Gimė 1872 m. kovo 1 d. Barškiuose. Jaunystę praleido Juodkrantėje. Nuo 1895 m. pradėjo gyventi Berlyne, tapyti mokėsi pas W. Müller-Schönefeld ir Max Uth. Nuo 1913 m. pradėjo dalyvauti įvairiose parodose. 1914 m. susituokė su dailininke Erna Fenkohl-Herzer. Iki Antrojo pasaulinio karo priklausė Berlyno dailininkų asociacijai. 1943 m. britų aviacijai subombardavus Berlyną sudegė didelė dalis dailininko kūrinių. Netekęs namų išvyko gyventi į Kiulungsborną, vėliau grįžo į Berlyną, kur ir mirė 1950 m.

## Darbai
* *Schneidemühle.* 
* *Sägemühle in Ostpreußen.* 
* *Auf der Reede.* 
* *Sommer auf Sylt.* 
* *Schleppdampfer vor einer Flussmündung.* 
* *Hamburger Hafen.* 
* *Flußlandschaft.* 
* *Deichschart mit Hafen.*
* *Ankernder Dreimaster.* 
* *Windmühlen am Fluss.* 
* *Hafen von Brake.*
* *Auf der Trave.* 
* *Lübecker Hafen.* 
* *Mühlen.* 
* *Fischkutter.* 
* *Fischerboote am Langeooger Landungssteg.*
* *Vereiste Ausfahrt aus dem Memeler Hafen.*
* *Kleiner Hafen bei Nacht.* 
* *Frachter und Schlepper.* 
* *Boote in der Bucht.*

## Nuorodos
* Biografija ir darbai (vok.) ;
* Literatūra susijusi su Gustav Fenkohl (vok.).

## Šaltiniai
Malindis

**Malindis** () – miestas pietryčių Kenijoje, Indijos vandenyno pakrantėje, prie Galanos upės žiočių, 120 km į šiaurės rytus nuo Mombasos; didžiausias Kilifio apskrities miestas. Jūrinis uostas (išvežamas sizalis), eina Mombasos–Garisos kelias, yra oro uostas. Medvilnės valymo pramonė, verčiamasi žvejyba. Svarbus turistinis centras – greta yra Vatamu kurortas, Malindžio jūrinis nacionalinis parkas, yra didžioji mečetė, suahilių tradicinės architektūros statinių.

## Istorija

XIV a. Malindis buvo svarbi suahilių gyvenvietė, drauge su Mombasa buvo vienu iš pagrindinių Rytų Afrikos uostų. 1414 m. miestą aplankė Dženg He ekspedicija, o 1498 m. – Vasko da Gama. Savo apsilankymo proga, portugalų keliautojas pastatė paminklą, išlikusį iki šių laikų. 1499 m. portugalai Malindyje įkūrė prekybinį postą ir pastatė bažnyčią.

## Šaltiniai


File:Pillar of Vasco da Gama.jpg|Vasko da Gamos piliorius
File:Malindi 02.jpg|Miesto gatvė
File:Malindi - Markt in Stadtzentrum.jpg|Prekybinis rajonas
File:Malindi.jpg|Malindžio pakrantė
Longonotas

**Longonotas** () – užgesęs ugnikalnis Didžiajame Lūžių slėnyje, Kenijoje, į pietus nuo Naivašos ežero. Manoma, kad ugnikalnis paskutinį kartą išsiveržė 7-ajame XIX a. dešimtmetyje. Jo pavadinimas kilęs iš masajų žodžio *oloonong’ot*, reiškiančio „kalnai iš daugelio atšakų“ arba „statūs kalnagūbriai“.

Tai stratovulkanas, turintis 8 x 12 km kalderą, kurią suformavo prieš ~21 tūkst. metų išsiveržusi trachitinė lava. Dabartinė kūginė viršūnė, turinti 1,8 km skersmens kraterį, susidarė ankstesnės kalderos vietoje. Kalderos šlaituose ir jos dugne karts nuo karto prapliumpa lava, sudarydama nedidelius satelitinius kūgius. 2004–2006 m. užregistruotas periodinis geodezinis aktyvumas rodo magminių sistemų po ugnikalnio paviršiumi aktyvumą.

Longonoto kalnas kaip dalis Longonoto kalno nacionalinio parko yra Kenijos laukinės gamtos tarnybos saugomas objektas. Nuo parko įėjimo iki pat kraterio pakraščio veda takas, kuris supa ir patį kraterį. Šio tako ilgis tėra apie 8–9 km, bet jis labai status, todėl kelionė šia perėja trunka apie 3–4 val. Dantyta kalnų perėja iškilusi į ~2150 m aukštį virš jūros lygio, tuo tarpu kalno viršūnės aukštis siekia 2780 m.

Kraterio dugnas apaugęs nedideliais medžiais, o kraštuose yra nedidelių angų, pro kurias veržiasi garai. Kalno apylinkėse auga įvairių rūšių augmenija, sutinkami tokie gyvūnai kaip zebrai, žirafos, buivolai, galvijinės antilopės. Retais atvejais pastebimi ir leopardai.

Longonoto kalnas yra 60 km į šiaurės vakarus nuo Nairobio ir nuo jo gudronuotu plentu yra pasiekiamas per valandą. Netoliese esantis miestelis taip pat pavadintas Longonotu. Į pietus nuo kalno yra palydovinė antžeminė stotis.

2009 m. iki pat kraterio nusidriekęs gaisras nusiaubė kalno apylinkes, įkalindamas gyvūnus ir suniokodamas sudžiuvusius krūmus.

## Šaltiniai