open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vilma Pitrinaitė

**Vilma Pitrinaitė** (g. 1985 m.) – lietuvių šiuolaikinio šokio atlikėja ir choreografė, Auksinio scenos kryžiaus laureatė (2021 m.).

## Biografija
Vilma Pitrinaitė šokio pagrindus įgijo Kauno šiuolaikinio šokio teatre „Aura“. 2005–2007 m. mokėsi Prancūzijoje, Avinjono šokio konservatorijoje, 2007–2008 m. studijavo choreografiją CDC centre Tulūzoje, 2009–2010 m. – programoje „Ex.e.r.ce“ CCN šokio centre Monpeljė, 2010–2012 m. mokėsi režisūros Strasbūro nacionalinėje teatro mokykloje. Su dramaturgu Thomas Pondevie 2013 m. įkūrė nepriklausomo šokio trupę „WE compagnie“. Savo spektakliuose jungia teatro, šokio ir dokumentikos elementus.

Nuo 2018 m. spalio VšĮ Šokančio ruonio kompanija (Kaunas) direktorė.

Veda seminarus Lietuvoje, Prancūzijoje ir Belgijoje. Spektakliai rodyti Austrijoje, Čekijoje, Izraelyje ir JAV.
 
## Apdovanojimai
* 2021 m. Auksinis scenos kryžius Šokėjo(s) kategorijoje – už spektaklį „Tai ne tavo sapnas“ (VšĮ „Šokančio ruonio kompanija“)

## Išnašos

## Nuorodos
* Asmeninė svetainė
Dochna

**Dochna** () – upė Ukrainoje, Vinycios srityje; dešinysis Pietinio Bugo intakas. Ilgis siekia 68 km, baseino plotas – 1280 km².

Vagos plotis siekia 2–4 m, žemupyje – iki 10 m; vidutinis gylis – 1 m, didžiausias – 2–2,5 m. Upės mityba mišri, tačiau vyrauja sniego tirpsmo vanduo. Apledėjusi nuo gruodžio vidurio iki kovo pradžios.

Didžiausias intakas – Berladynka (kairysis).

Prie Dochnos įsikūrusi Beršadė.

## Išnašos
Alenas Simonianas

**Alenas Simonianas** (, g. 1980 m. sausio 5 d., Jerevanas, Armėnijos TSR, TSRS) – armėnų politinis, valstybės ir visuomenės veikėjas, 2021 m. vasario 1 d. – kovo 13 d. ėjęs Armėnijos prezidento pareigas.

## Biografija
Alenas Simonianas gimė 1980 m. sausio 5 d. Jerevane.

Mokėsi Jerevano 20-ojoje vidurinėje mokykloje. 2000 m. baigė Jerevano valstybinio universiteto teisės fakultetą. 2013–2015 metais mokėsi Nacionalinėje Armėnijos mokslų akademijoje.

2000–2002 m. tarnavo Armėnijos ginkluotosiose pajėgose.

Į politiką įsitraukė 2008 m. kovo 1 d. Nuo 2013 m. – partijos „Civilinė sutartis“ narys. 2017–2018 m. – Jerevano seniūnų tarybos narys. 2019 m. sausio 10 d. gavo deputato mandatą. 2021 m vasario 1 d. – kovo 13 d. ėjo Armėnijos prezidento pareigas.

## Šaltiniai
Pran

**Pranas Krišanas Sikandas** (, ; 1920 m. vasario 12 d.&nbsp;– 2013 m. liepos 12 d.), dažniausiai vadintas tiesiog vardu **Pranu** (*Prāṇ*), buvo Indijos aktorius, garsėjęs savo įkūnytais blogiukų personažais Bolivude (ypač XX amžiaus šeštaisiais ir septintaisiais dešimtmečiais) ir laikomas vienu sėkmingiausių ir gerbiamiausių kino veteranų Indijos kino istorijoje. Laikotarpiu nuo 1940 m iki 1947 m. jis įkūnydavo teigiamus herojus, 1942–1991 m. – blogiečius, o 1967–2007 m. yra vaidinęs šalutinius personažus. Yra teigiama, kad dėl įtikinamai vaidinamų blogiečių personažų, indai XX a. šeštajame ir septintajame dešimtmečiuose gimusioms atžaloms vengė duoti Prano vardą (tuo metu žiniasklaida jį jau vadino vien vardu).

Per savo ilgą ir itin produktyvią karjerą Pranas pasirodė 362 filmuose. Žymiausi filmai, kuriuose vaidino – „Khandaan“ (1942 m.), „Pilpili Saheb“ (1954 m.), „Halaku“ (1956), „Madhumati“ (1958 m.), „Jis Desh Mein Ganga Behti Hai“ (1960 m.), „Upkar“ (1967 m.), „Shaheed“ (1965 m.), „Purab Aur Paschim“ (1970 m.), „Ram Aur Shyam“ (1967 m.), „Aansoo Ban Gaye Phool“ (1969 m.), „Johny Mera Naam“ (1970 m.), „Victoria No. 203“ (1972 m.), „Be-Imaan“ (1972 m.), „Zanjeer“ (1973 m.), „Don“ (1978 m.), „Amar Akbar Anthony“ (1977 m.) ir „Duniya“ (1984 m.). Pelnė daugybę apdovanojimų, tarp kurių – prestižiniai Bolivudo apdovanojimai už geriausią nepagrindinio veikėjo aktorystę 1967, 1969 ir 1972 metais. 1997 m. apdovanotas Bolivudo gyvenimo pasiekimų apdovanojimu. 2000 m. Indijoje pelnė „tūkstantmečio blogiečio“ apdovanojimą. Indijos vyriausybė Praną kartu su Padma Bhušanu už indėlį į menus pagerbė 2001 metais, o 2013 metais skyrė Dadasaheb Falke apdovanojimą, aukščiausią valstybinį apdovanojimą kino artistams. 2010 m. „CNN“ aktorių įtraukė į geriausių visų laikų Azijos aktorių 25-uką.

## Biografija
Gimė pasiturinčių pandžabų šeimoje. Aktoriaus karjerą pradėjo 1940 m., atsitiktinai gavęs pasiūlymą suvaidinti nepirmaplanį vaidmenį. Iki tol jaunasis Pranas galvojo apie profesionalaus fotografo karjerą. Pasisekus debiute Pranas sulaukė pasiūlymų vaidinti poroje filmų 1941 m., o 1942 metais suvaidino reikšmingesnį personažą hindiškame filme „Khandaan“. Tačiau labiausiai Praną išpopuliarino 1949 m. išleisti filmai „Ziddi“ ir „Bari Behan“, kuriuose Pranas vaidino blogiečius. Nuo to laiko Pranas sulaukdavo daug kvietimų vaidinti blogiukus Bolivudo filmuose.

Pranas mirė Mumbajaus Lylavačio ligoninėje 2013 m. liepos 12 d., sulaukęs 93-ųjų metų.

## Šaltiniai
Glosematika

**Glosematika** – struktūrinės kalbotyros teorija, pateikta L. Jelmslevo ir H. Uldalo, nors galiausiai juodu pasuko skirtingais keliais ir kiekvienas taikė savus metodus. L. Jelmslevo teorija visų pirma yra kalbos analizės ankstyvoji matematinė metodologija, kuri vėliau buvo įtraukta į funkcinės-struktūrinės gramatikos šiuolaikinius analitinius pagrindus, pavyzdžiui, į danų funkcinę gramatiką, funkcinę diskurso gramatiką ir sisteminę funkcinę kalbotyrą. L. Jelmslevo teorija išlieka fundamentali šiuolaikinėje semiotikoje.

## Apibrėžimas
Glosematika glosemą apibrėžia kaip pagrindinį kalbos vienetą arba komponentą. Glosema nusakoma kaip mažiausias neskaidomas tiek kalbos turinio, tiek ir jos išraiškos vienetas; išraiškos atžvilgiu glosema beveik tapati fonemai. Turinio atžvilgiu glosema yra mažiausias reikšmės vienetas, kuriuo grindžiama sąvoka. Pavyzdžiui, *vyras* sudarytas iš reikšmių *žmogus* ir *patinas*, šios reikšmės galiausiai gali būti skaidomos į smulkesnius vienetus – glosemas. Analizė pamažu plečiama iki *funkcijų*, labiau žinomų kaip *priklausomybės*. Kalbos sistemoje tiriamos diskurso (vadinamo *procesu*) lygmens elementų ir reikšmės bei formos priklausomybės.

Terminą *glosema* XX a. 4-ajame dešimtmetyje sugalvojo Lui Jelmslevas ir Hansas Jorgenas Uldalas. Šis teminas sudarytas iš  (šiuo atveju reiškiančio 'kalba') ir priesagos *-ema*. Panašią idėją taikė L. Blumfildas, aprašydamas pagrindinius kalbos vienetus, tačiau glosematikos tyrimų laukas platesnis.

## Šaltiniai
37-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**37-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos. Jos vykdomos pagal ICCF taisykles.  Čempionato pradžia - 2019.12.15, pabaiga – 2020-11.29. Čempionatas vyko naudojant serverį.

## Varžybų tvarka

### Laikas galvojimui
Naudota 2016 m. ICCF suvažiavime Bremene pasiūlyta laiko skaičiavimo tvarka. Buvo pasirinkta 350 dienų trijų laiko blokų sistema su   75 dienų laiko banku ir 1 dienos priedu atliktiems ėjimams, pradedant nuo pirmojo ėjimo. Taisyklės buvo griežtos: kai dalyvio laikrodis pasiekia nulį, žaidėjui automatiškai skiriamas pralaimėjimas, nežiūrint to, kad laiko bankas, nėra dar tuščias. Žaidėjai gali imti atostogų, bet jų metu laikrodis nestabdomas. 

### Vietų paskirstymas

Vietos nustatomos pagal surinktus taškus: turintis daugiau taškų užima aukštesnę vietą. Surinkus vienodai taškų vietos nustatomos  pagal du rodiklius: pirmoj eilėj, naudojant - Baumbacho  metodą (pergalių skaičių), o jei lygu – Zonen-Bergerio koeficientą.

### Kitos nuostatos

Žaidėjai lygiąsias galėjo siūlyti tik praėjus 10 ėjimų nuo ankstesnio siūlymo.

## Varžybų lentelė

**Pastaba**. Titulų stulpelyje įrašas KŠM  reiškia korespondencinių šachmatų meistras, O KŠE - korespondencinių šachmatų ekspertas.

## Prizininkai

Pirmąją vietą iškovojo Vytautas Bareika surinkęs 9,5 tšk. iš 14-kos galimų. Jis tašku aplenkė kitus prizininkus: Gediminą Voverį ir Saulių Voverį, kurių kaupyklėje - po 8,5 tšk.   Prizininkų vietos buvo nustatytos pagal numatytus papildomus rodiklius. Antroji vieta dėka aukštesnio Sonenbergerio koeficiento atiteko Gediminui Voveriui, o trečioji - Sauliui Voveriui.
## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
Limerikas (poezija)

**Limerikas** – tai poezijos žanro satyrinis eilėraštis, dažnai humoristinis ir grubus. Pagal griežtą eiliavimo schemą sudarytas iš penkiaeilių: pirma, antra ir penkta eilutės rimuojasi, o trečia ir ketvirta yra trumpesnės ir turi kitą ritmą.

Limeriko formatas atsirado XVIII a. Anglijoje, o XIX a. Edward Lear išpopuliarintas, nors jis šio termino nevartojo. XX a. pradžioje limerikai buvo spausdinami žurnaluose, jų forma darėsi sudėtingesnė. Taisyklingi limerikai parašyti tik tomis kalbomis, kurių rimavimas panašus anglų kalbai.

## Išnašos
Lillian Gish

**Liliana Diana Giš** (*Lillian Diana Gish*, 1893 m. spalio 14 d. – 1993 m. vasario 27 d.) – JAV aktorė, režisierė ir scenarijaus autorė. Jos kaip kino aktorės karjera truko 75 metus, t. y., nuo nebyliojo kino 1912 metais iki trumpametražio filmo 1987 metais, o klajojančiame teatre vaidino jau nuo ketverių. Giš buvo vadinama „**Pirmąja Amerikos kino dama**“, jai priskiriamos kai kurios esminės pasirodymo filme technikos. 1999 metais Amerikos filmų institutas Giš įvertino kaip 17-ąją geriausią kino žvaigždę moterį klasikiniame Holivudo kine.

Giš buvo itin populiari kino žvaigždė laikotarpiu tarp 1912 metų ir trečiojo dešimtmečio. Daugiausiai vaidino režisieriaus D. V. Grifito režisuotuose filmuose. Vienas jų – tarp nebyliojo kino filmų daugiausiai pelno uždirbęs 1915 metais Grifito režisuotas „Tautos gimimas“, kuriame atliko pagrindinį vaidmenį. Kiti žymesni filmai iš nebyliojo kino laikų, kuriuose suvaidino: „Nepakantumas“ (1916 m.), „Nulaužti žiedai“ (1919 m.), „Kelias į rytus“ (1920 m.), „Audros našlaičiai“ (1921 m.), „Bohema“ (1926 m.) ir „Vėjas“ (1928 m.)

Atsiradus garsiniam kinui, daugiausia vaidino teatre. 1972 m. už indėlį į teatrą įrašyta į Amerikos teatro šlovės salę. Vėlyvuoju kūrybos laikotarpiu svarbesnius kino vaidmenis sukūrė filmuose 1946 m. vesterne „Dvikova saulėje“, 1955 m. trileryje „Medžiotojo naktis“, 1978 m. filme „Vestuvės“, 1987 m. filme „Rugpjūčio banginiai“.

Tarp šeštojo ir devintojo dešimtmečių dirbo televizijoje. Vėlesnius gyvenimo metus skyrė nebyliojo kino paveldo deramam saugojimui, skaitė kino istorijos paskaitas. 1971 m. apdovanota Garbės Oskaru, o 1982 m. – Kenedžio centro apdovanojimu.
  
## Šaltiniai
Ši Tao

**Ši Tao** (, 1642 m. Guangdžou, Guangsi provincija – 1707), tikrasis vardas (buvo Mingų imperatoriškosios dinastijos narys) **Džu Ruodži** (朱若極) – kinų budistų vienuolis, kaligrafas ir garsus ankstyvojo Čingų dinastijos laikotarpio peizažistas, vienas garsiausių Čingų dinastijos individualistų tapytojų.

## Galerija

ShiTao-Pine_Pavilion_Near_A_Spring.jpg|Pušų paunksmė prie šaltinio (1675 m.)
Shitao-Qinhuai.jpg|Prisiminimai apie Čin huai


## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos

* Ši Tao paveikslų galerija internetiniame Kinijos muziejuje
* Ši Tao paveikslai
Rusofobija

**Rusofobija** () – priešiškas požiūris į visa, kas susiję su Rusija ir rusus.

## Istorija
Terminą, iš pradžių turėjusį kitokią reikšmę, 1867 m. sugalvojo Fiodoras Tiutčevas, norėdamas įvardinti neracionalią baimę ar antipatiją Rusijos kitoniškumui.

1812–1830 m. rusofobija buvo Prancūzijos, 1900–1914 m. Vokietijos valstybinės propagandos dėmeniu. Jungtinėse Amerikos Valstijose Šaltojo karo metais rusai dažnai tapatinti su sovietais ir komunistais, o JAV gyvenantys rusai (dažniausiai antikomunistai) susidūrė su rusofobija.

## Požiūriai į rusofobiją

### Vakarų pasaulis
XXI a. kritišką požiūrį Rusijos ir rusų atžvilgiu paskatino Abchazijos ir Pietų Osetijos užgrobimas, Krymo aneksija, ypač plataus masto invazija į Ukrainą. Rusijos Vyriausybės kritika ar ją lydintys protesto veiksmai negali būti laikomi rusofobija.

### Rusija

Terminą „rusofobiją“ dažnai pasitelkia Rusijos politikai, visuomenės veikėjai ir propapandistai, atsakydami į Vladimiro Putino režimo kritiką. Rusofobija kaltinamos Baltijos šalys, Lenkija, Ukraina, kitos Vakarų valstybės. Konkretūs kaltinimai šalims skiriasi. Skirtumus lemia ne tik skirtinga šalių užsienio politika, bet ir tariamos rusų diskriminacijos apraiškos. Esant daugiau rusų, rusofobija traktuojamas atsisakymas rusų paskelbti valstybine kalba ar natūralizacija, kuria siekiama įtraukimo į visuomenę ir lojalumo. Kur rusų mažuma nedidelė, priekaištaujama dėl sovietmečio paminklų šalinimo, požiūrio į sovietinę simboliką, istorinių įvykių vertinimo.

Anot jos kritikų, rusofobiją palaiko prieš Vakarus veikianti ekspansyvios politikos, jos autokratinio režimo ir liberalių vertybių visuomenėje nepripažinimo bei kitų etninių grupių engimo jos įtakos zonoje mitai. Tokį požiūrį kursto propaganda. Teigiama, kad Vakarai seniai niekina Rusijos tautą, laiko ją prastesne, besižvalgančia į praeitį, barbariška Azijos civilizacija Europos pašonėje. Įvardija grėsme, galinčia sužlugdyti Vakarų civilizaciją, kurią reiktų suvaldyti arba nugalėti. Sakoma, kad rusai gali tik pasimokyti iš Vakarų, kaip reiktų gyventi, kaip buvo Petro I valdymo laikais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Russophobia in Russian official statements and media. A word frequency analysis

## Taip pat skaitykite
* Rusofilija
* Rašizmas
Voronka

**Voronka** () – upė Ukrainoje, Vinycios srityje; kairysis Pietinio Bugo intakas. Ilgis siekia 25 km, baseino plotas – 332 km². Vagos plotis siekia 2–5 m. Upės mityba mišri, daugiausia pagrįsta lietaus vandeniu. Užšąla gruodį, o atitirpsta kovą.

## Išnašos
Berladynka

**Berladynka** () – upė Ukrainoje, Vinycios srityje; kairysis Dochnos intakas (Pietinio Bugo baseinas). Ilgis siekia 55 km, baseino plotas – 755 km².

Ties ištakomis upės plotis siekia 1 m, o ties žiotimis – iki 10 m; didžiausias gylis – 1,4 m. Upės mityba mišri, daugiausia pagrįsta sniego tirpsmo ir lietaus vandeniu. Užšąla gruodžio pradžioje, o atitirpsta kovą.

## Išnašos
Farming Simulator

**„Farming Simulator“** – ūkininkavimo simuliacijos žanro kompiuterinis žaidimas, kurį išleido kompanija „GIANTS Software“. Šiame žaidime žaidėjai gali užsiimti ūkine veikla – valdyti traktorius, veisti gyvulius, auginti pasėlius bei užsiimti prekyba iš ūkininkavimo. Žaidimo aplinka sukurta pagal Europos ir Amerikos žemynų regionus.

Bendrai buvo parduota daugiau kaip 25 mln. žaidimo kopijų, o mobilioji jos versija sulaukė 90 mln. parsisiuntimų. Įprastai kas dvejus metus žaidimas yra papildomas, patobulinamas ir sulaukia naujo leidimo, pavyzdžiui, pagerinant grafikas ir pridedant naujų užduočių bei išplečiant transporto pasirinkimą.

## Leidimai
Šiame sąraše pateikiami visi žaidimo leidimai.

### Mobiliosios versijos

## Išnašos
Konstantinas Dockus

**Konstantinas Dockus** (1920 m. kovo 11 d. – 1990 m. lapkričio 27 d.) – Lietuvos grafikas, dailininkas.

## Biografija
1950 m. Konstantinas Dockus baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. 1950–1968 m. dirbo „Minties“, 1968–1978 m. „Vagos“ leidyklos meniniu redaktoriumi.

## Kūryba
Konstantinas Dockus parodose debiutavo 1950 m. Apipavidalino, iliustravo daugiau kaip 200 knygų, sukūrė linoraižinių, akvarelių, pašto ženklų, ekslibrisų, plakatų, atvirukų, 1960 m. Dainų šventės emblemą. Kūrybai būdinga racionali kompozicija, santūri spalvinė gama, tinkamai parinktas šriftas. Grafikos kūriniai realistiški, aiškios kompozicijos, tikslaus piešinio.

Žymesni darbai:
; Knygos
* *Nepaprastos atostogos* (Pranas Mašiotas, 1970 m.)
* *Atsiskyrėlis Antanėlis* (Kazys Binkis, 1976 m.)
* *Šilas nubunda* (Antanas Baranauskas, 1978 m.)
; Linoraižiniai
* *Juodkrantė* (1963 m.)
* *Baltijos jūra* (1966 m.)
* *M. Valančiaus gimtinėje* (1967 m.)
* *Žemaitijos kalneliai* (1968 m.)
* *Vilnius. Bazilijonų varpinė* (1968 m.)
* *Švyturys* (1969 m.)
;Pašto ženklai
* *Salomėja Nėris* (1954 m.)
* *Donelaitis* (1964 m.)
;Bibliografija
* *Šriftai ir jų panaudojimas brėžiniuose, plakatuose, sienlaikraščiuose* (su A. Čižu, 1958 m.)

## Šaltiniai
Kresai (Lenkija)

::*Apie kaimą Lenkijos [[Barglavo valsčius|Barglavo valsčiuje]] žr. [[Kresai]]*

**Kresai** (, 'pakraščiai, paribiai'), taip pat **Rytų kresai** (*Kresy wschodnie*) – neoficialus Lenkijos valstybės pakraščių pavadinimas,  prigijęs įvardijant jai priklausiusias Vilniaus krašto, Vakarų Ukrainos ir Vakarų Baltarusijos teritorijas. 

## Sąvokos kilmė

Kresų sąvoką XIX a. viduryje savo kūryboje (poema „Mohort“, 1855) iškėlė lenkų poetas Vincentas Polis. Buvo minima ypatinga lenkų civilizacinė misija šiuose kraštuose ir iš čia kilę didžiausi poetai – Adomas Mickevičius ir Julius Slovackis. Lenkų literatūroje ir publicistikoje kresai įsitvirtino kaip teritorijų į rytus nuo Vilniaus ir Lvovo apibrėžimas.

## Istorija

Kresų geografija istorijos bėgyje buvo skirtinga, nes keitėsi valstybės sienos. Rytų kresais XVII-XVIII a. buvo laikomi ATR Lenkijos karalystės pietrytiniai pasienio ruožai. Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų kresai apėmė Rusijos imperijai atitekusį Pietvakarių kraštą su Kijevo, Podolės ir Voluinės gubernijomis. Vakarų arba Šiaurės kresais XIX a. antrojoje pusėje vadintos Prūsijos valdomos buvusios ATR teritorijos. 1919-1939 m. kresų sąvoką pradėta taikyti plačiau – apėmė buvusias LDK teritorijas ir Galiciją. 

Tarpukaryje Antrosios Lenkijos Respublikos pakraščių žemės buvo prarastos (perduotos SSRS). Daugelis vietos lenkų kilmės gyventojų buvo priversti repatrijuoti, bet kresai išliko kaip nostalgiška istorinės praeities sąvoka. 2019 m. Lenkijos tautos atminties institutas įsteigė Semper Fidelis apdovanojimą už lenkiškojo paveldo Rytų kresuose išsaugojimą.

## Bibliografija

* kresy. W: Encyklopedia Gazety Wyborczej. Wyd. 1. T. Tom 9: krema – ludno. Kraków: Mediasat Poland / Mediasat Group S.A., Wydawnictwo Naukowe PWN S.A., Agora S.A., s. 9−10. ISBN 83-89651-44-0. ISBN 84-9789-829-X.
* «Крэсы Ўсходне». W: Рэдкал.: Г.П.Пашкоў і інш.: Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. T. 8: Канто – Кулі. Mińsk: Biełaruskaja Encykłapiedyja, 1999, s. 541. ISBN 985-11-0144-3
* Wojciech Śleszyński: Kresy Wschodnie, czyli Białoruś Zachodnia. Historia, współczesność, pamięć. Wyd. 1. Łomianki: Wydawnictwo LTW, 2013, s. 168. ISBN 978-83-7565-271-0.

## Šaltiniai
Gintarė Raznauskaitė

**Gintarė Raznauskaitė** (g. 2004 m. gegužės 13 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti FA Šiaulių klube gynėjos pozicijoje.

## Karjera
Iš Jonavos kilusi žaidėja sportuoti pradėjo gimtame mieste. Nuo 2018 m. vasaros atstovavo „Jonavos“ klubo ekipai, kuri žaidė LMFA I lygoje.

2019 m. persikėlė į Šiaulius ir mokėsi Šiaulių sporto gimnazijoje. Atstovavo Šiaulių SG-FA; žaidė 2019 m. moterų A lygoje 2019 m. rungtyniavo ir „Jonavos“ ekipoje, kuri žaidė LMFA I lygoje.

2020 m. atstovavo Šiaulių SG-FA; žaidė 2020 m. moterų A lygoje, bei „Jonavos“ ekipai, kuri žaidė LMFA I lygoje.

2021 m. nuomos pagrindais žaidė „Kauno Žalgiryje“. Atstovavo ir Gintra B-ŠSG („Gintros“ klubo jaunimo komandai), kuri žaidė LMFA I lygoje. Kartu su Eitvyde Partikaite iškovojo LMFA I lygos sidabrą bei A lygos bronzos medalius.

### „Gintros“ klubas
2022 m. vasario mėn. pasirašė sutartį su FC Gintra.

2022 m. kovo 27 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Šiaulietės šiose rungtynės rezultatu 2:1 palaužė varžoves.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo moterų A lygoje;

## Rinktinės
Kviečiama į WU-15 (2018 m.), WU-17 bei WU-19 rinktines.

2022 m. balandžio 9 d. atstovavo WU-19 rinktinei prieš Serbijos WU-19 rinktinę.

## Pasiekimai
; su FC Gintra
* Lietuvos moterų futbolo A lyga: 2022, 2023 m.
* **Baltijos moterų futbolo lygos nugalėtoja**: 2023 m.
* **LMFA Žiemos taurės turnyro nugalėtoja**: 2022 m.

; su MFK Kauno Žalgiris
* Lietuvos moterų futbolo A lyga: 
: trečioji vieta: 2021 m.

;su MFK Jonava
* LMFA Futsal lyga
: antroji vieta 2017–2018 m. sezone
* LMFA I lyga
: Nugalėtojos: 2018 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* fkgintra.lt svetainė
* Soccerway (Apie žaidėją)
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Oluwadamilola Iyabo Koko

**Koku** (*Oluwadamilola Koku* g. 2002 m. birželio 16 d.) – Nigerijos futbolininkė, puolėja. Žaidė ir Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui. Kitados buvo kviečiama į Nigerijos jaunimo rinktines.

## Karjera
Gimė Nigerijoje. Atstovavo „Rivers Angels” klubui, su kuriuo laimėjo Nigerijos čempionatą.

### [[FC Gintra]]
2022 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros“ klubui.

2022 m. kovo 27 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Šiaulietės šiose rungtynės rezultatu 2:1 palaužė varžoves.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Ekipa žaidė A lygoje;

## Pasiekimai
;**[[FC Gintra]]**
* Lietuvos čempionė: 2022 m.

; River Angels FC
* Nigerijos čempionė

## Įvertinimai
* 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* gintra.lt (Apie žaidėją)
* lietuvosfutbolas.lt 
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* [ FLASHSCORE]
* zerosero.pt
Eitvydė Partikaitė

**Eitvydė Partikaitė** (g. 2004 m. sausio 20 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti FC Gintra klube saugės pozicijoje. Kitados atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms, kviečiama į nacionalinę rinktinę.

## Karjera
Iš Naujosios Akmenės kilusi žaidėja sportuoti pradėjo gimtame mieste. Vėliau persikėlė į Šiaulius ir mokėsi Šiaulių sporto gimnazijoje. Nuo 2017 m. rudens atstovavo Šiaulių SG-FA; žaidė 2017 m. moterų A lygoje. Sekančiais metais ekipa žaidė 2018 m. moterų A lygoje bei 2019 m. moterų A lygoje bei 2020 m. moterų A lygoje.

2021 m. nuomos pagrindais žaidė „Kauno Žalgiryje“. Atstovavo ir Gintra B-ŠSG („Gintros“ klubo jaunimo komandai), kuri žaidė LMFA I lygoje. Kartu su Gintare Raznauskaite iškovojo LMFA I lygos sidabrą bei A lygos bronzos medalius.

### „Gintros“ klubas
2022 m. kovo mėn. pasirašė sutartį su FC Gintra.

2022 m. kovo 27 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Šiaulietės šiose rungtynės rezultatu 2:1 palaužė varžoves. Šiose rungtynėse ryšėjo kapitonės raištį.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo moterų A lygoje;

## Rinktinės
Kviečiama į WU-17 bei WU-19 rinktines.

## Pasiekimai
;  **su [[FC Gintra]]:**
* Lietuvos moterų futbolo A lyga: 2022, 2023, 2024, 2025
* **Baltijos moterų futbolo lygos nugalėtoja**: 2023 m.
* **LMFA Žiemos taurės turnyro nugalėtoja**: 2022 m.

; su MFK Kauno Žalgiris
* Lietuvos moterų futbolo A lyga:
: trečioji vieta: 2021 m.

;su Gintra B-ŠSG
* LMFA I lyga
: Sidabro medaliai: 2021 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* fkgintra.lt info
* lietuvosfutbolas.lt 
* SOCCERWAY
* [ FLASHSCORE]
* Globalsportsarchive
Andrijus Melnykas

**Andrijus Melnykas** (; 1890 m. gruodžio 12 d. Volia Jakubova, Galicijos ir Lodomerijos karalystė, Austrija-Vengrija – 1964 m. lapkričio 1 d. Klervo, Liuksemburgas) – ukrainiečių politinis ir karinis veikėjas, vienas nacionalistų judėjimo lyderių.

## Biografija

Gimė valstiečių šeimoje Volia Jakubovos kaime, Drohobyčo valsčiuje, dab. Lvovo srityje. 1912 m. Vienoje įgijo inžinieriaus laipsnį. Po studijų įstojo į Austrijos-Vengrijos armiją.

1914-1916 m. vadovavo Ukrainos sečės šaulių šimtinei Pirmojo pasaulinio karo Austrijos–Vengrijos fronte. 1916 m. pateko į nelaisvę, buvo uždarytas į lagerį prie Caricyno (dab. Volgogradas). 1917 m. sausio 6 d. su grupe kalinių pabėgo iš lagerio, netrukus pasiekė Kijevą. Čia su kitais sudarė Galicijos ir Bukovinos sečės šaulių batalioną. 1918 m. buvo pakeltas į Ukrainos Liaudies Respublikos kariuomenės atamanus. 1919 m. paskirtas štabo viršininku. 1919 m. pabaigoje Rovne lenkų buvo internuotas.

1920–1921 m. buvo Ukrainos Liaudies Respublikos karinių misijų Prahoje ir Vienoje inspektorius. 1922 m. grįžo į Galiciją, ten vykdė pogrindinę veiklą. 1923–1924 m. – Ukrainos karinės organizacijos Galicijos krašto komendantas. 1924 m. balandžio mėn. buvo suimtas Lenkijos policijos ir nuteistas 4 metams kalėti.

1929 m. su kitais įkūrė Ukrainos nacionalistų organizaciją (OUN). Nuo 1938 m., žuvus J. Konovaleciui, buvo jos komendantas. 1940 m. nacionalistų organizacijai skilus, vadovavo jos nuosaikiajai frakcijai. 1939 m. Vakarų Ukrainą prijungus prie Ukrainos TSR, buvo Vokietijos okupuotose teritorijose, iš ten vadovavo pogrindžio sąlygomis veikusiems nacionalistams, organizavo nacionalistų grupių permetimą į Ukrainą. Tarp jų buvo žymūs OUN veikėjai M. N. Sciborskis, O. Kandyba-Olžichas, M. Veličkovskis, E. Senikas, rašytojai (U. Samčiukas, I. Rogachas, E. Teliga ir kt.), pradėję propagandinį darbą, verbavę rėmėjus iš vietos gyventojų tarpo. 

Prasidėjus II pasauliniam karui, Melnykas tikėjosi Vokietijos paramos kovoje su lenkais ir atkuriant nepriklausomą Ukrainos valstybę, bendradarbiavo su vokiečių žvalgyba abveru. 1941 m. rugsėjo 19 d. Kijevą užėmus vermachtui, netrukus į miestą atvyko ukrainiečių nacionalistų grupės. Melnyko kovotojai konfrontavo su Stepano Banderos šalininkais, Ukrainos sukilėlių armija. Nacionalistų veiklos nepalaikė reichskomisaras E. Kochas, ir 1942 m. sausį-vasarį beveik visi legaliai veikiantys Melnyko rėmėjai buvo suimti, kai kuriems įvykdyta mirties bausmė. OUN sukarintos grupės buvo išformuotos ir įtrauktos į policijos pajėgas.

1944 m. sausio 26 d. jis buvo areštuotas. Tam pasitarnavo Rytų Ukrainoje pasirodžiusios Melnyko frakcijos narių antivokiškos publikacijos ir rėmėjų bute Lvove rasti dokumentai. Pateko į Zaksenhauzeno koncentracijos stovyklą, kur kalėjo politiniams kaliniams skirtame barake. Tų pačių metų spalio 17 d. buvo paleistas. Nuo 1945 m. gyveno Vokietijoje ir Liuksemburge. Po karo liko emigracijoje, kur siekė konsoliduoti ukrainiečių išeivius, vadovavo daugeliui Ukrainos emigrantų organizacijų. 

## Šaltiniai
Ebionitai

**Ebionitai** – žydų krikščionių religinė srovė, egzistavusi Palestinoje ir Sirijoje I–V a. Šios religinės grupės pavadinimas kildinamas iš hebrajiško žodžio *ebion*, reiškiančio „skurdžius, vargšas“.

Žinių apie ebionitus paliko krikščionių rašytojai Ignotas Antiochietis, Irenėjas Lionietis, Tertulijonas, Origenas, ebionizmą laikę erezija.

## Doktrina
Ebionitai tikėjo, kad Jėzus buvęs žmogus, gimęs iš Marijos, nepripažino nekalto prasidėjimo. Jis buvęs apdovanotas ypatinga pranašo ir Mesijo malone, Dievo pasirinktas per krikštą Jordano upėje. Ebionitai laikėsi žydų Įstatymo ir praktikų, kaip antai apipjaustymo ir šabo; jų laikymasis, kaip manė ebionitai, būtinas išganymui. Nepripažino Eucharistijos, kunigystės. Iš Naujojo Testamento knygų pripažino vienintelę Evangeliją pagal Matą, tačiau ir ją ne visą – be dalių, kuriose aprašomas nekaltas prasidėjimas ir Jėzaus vaikystė.

I a. pab. datuojamame žydų krikščionių raštų rinkinyje, vadinamame Petro ciklu, esama Ebionitų evangelijos; teigiama, kad tai gali būti Evangelijos pagal Matą adaptacija.

## Išnašos
Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla

**Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla** – nacių įsteigta koncentracijos stovykla, 1936-1945 m. veikusi Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, Oranienburgo miesto Zaksenhauzeno rajone, 35 km į šiaurę nuo Berlyno. Penkerius metus po Antrojo pasaulinio karo sovietai naudojo perimtą objektą kaip specialiąją stovyklą.

## Istorija

Stovykla buvo įkurta 1936 m. liepą. Kalinių skaičius įvairiais metais siekė 60 000 žmonių. Stovykloje skirtingomis aplinkybėmis žuvo daugiau nei 100 000 žmonių. Nuo 1936 m. rugpjūčio 2 d. prie stovyklos buvo įsikūrusi Koncentracijos stovyklų inspekcijos būstinė, pavaldi SS Vyriausiajai administracijos ir ūkio valdybai. Čia buvo ruošiami ir perkvalifikuojami „kadrai“ jau veikiančioms ir naujai kuriamoms stovykloms. Zaksenhauzene buvo laikomi politiniai kaliniai, karo belaisviai, netradicinių mažumų atstovai (homoseksualai, Jehovos liudytojai, masonai). Koncentracijos stovyklą sudarė keletas mažesnių lagerių, buvo įrengta dujų kamera ir medicininių eksperimentų zona. Su kaliniais buvo elgiamasi nežmoniškai, jie buvo verčiami dirbti, marinami badu ir atvirai žudomi.

Karui baigiantis, 1945 m. balandžio 21 d., kaliniai pėsčiomis buvo išvaryti į „mirties žygį“. Daugiau nei 30 000 kalinių turėjo būti kolonomis po 500 žmonių nuvaryti prie Baltijos jūros kranto, pakrauti į baržas, išplukdyti į atvirą jūrą ir nuskandinti. Keli šimtai atsiliekančių ir išsekusių žygyje buvo sušaudyti. Tačiau planuotas masinis kalinių naikinimas nebuvo įvykdytas – priartėjusi sovietų kariuomenė juos išlaisvino žygyje. Užimtoje stovykloje buvo likę apie 3 000 kalinių. Paskutinis stovyklos komendantas buvo štandartenfiureris Antonas Kaindlas, 1948 m. miręs sovietų gulage Vorkutoje.

### NKVD stovykla

Pasibaigus karui, Oranienburgas atsidūrė sovietų okupacinėje zonoje. Stovyklos pastatus perėmė NKVD ir naudojo kaip specialiąją stovyklą. Stovykloje buvo laikomi nacių funkcionieriai, politiniai kaliniai ir sovietų karo tribunolų nuteisti kaliniai. Tarp 60 000 žmonių, internuotų per penkerius metus, buvo 6 000 vokiečių karininkų, perkeltų iš Sąjungininkų stovyklų. Kiti buvo nacių funkcionieriai, antikomunistai ir rusai, įskaitant nacių kolaborantus. Iki stovyklos uždarymo 1950 m. pavasarį mažiausiai 12 000 mirė nuo netinkamos mitybos ir ligų.

1956 m. VDR vyriausybė stovyklos teritorijoje įsteigė nacionalinį memorialą, kuris nuo 1961 m. tapo atviru visuomenei.

## Žymūs kaliniai

Zaksenhauzene buvo uždaryta žymių kalinių:
* Jakovas Džiugašvilis, Stalino vyriausias sūnus
* Herschel Grynszpan, vokiečių diplomato žudikas, išprovokavęs Krištolinės nakties pogromą
* Paul Reynaud, Prancūzijos ministras pirmininkas,
* Francisco Largo Caballero, Ispanijos ministras pirmininkas per pilietinį karą
* Bavarijos princo Albrechto žmona ir vaikai  
* Stepanas Bandera, Ukrainos nacionalistų lyderis
* Andrijus Melnykas, ukrainiečių nacionalistų veikėjas
* Stefan Rowecki, pirmasis Armijos Krajovos vadas
* Antoninas Zapotockis, buvęs Čekoslovakijos prezidentas ir ministras pirmininkas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Zarasų krašto žydų istorija. Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla
Vahagnas Chačaturianas

**Vahagnas Chačaturianas** (, g. 1959 m. liepos 26 d., Sisianas, Armėnijos TSR, TSRS) – armėnų politinis, valstybės ir partinis veikėjas, nuo 2022 m. kovo 13 d. – Armėnijos prezidentas.

## Biografija
Vahagnas Chačaturianas gimė 1959 m. balandžio 22 d. Sisiane.

Mokėsi Jerevano 118-oje mokykloje. 1976–1980 m. studijavo Armėnijos valstybiniame ekonomikos universitete. 1980–1982 m. tarnavo Armėnijos ginkluotosiose pajėgose.

1982–1990 m. dirbo ekonomistu, o į politika įsitraukė 1990 m. Tais metais jis tapo Jerevano miesto tarybos nariu ir šias pareigas ėjo iki 1995 m. 1992–1996 m. – Jerevano meras. Nuo 2022 m. kovo 13 d. – Armėnijos prezidentas.

## Šaltiniai
Stirbaičių ąžuolas

**Stirbaičių ąžuolas** – botaninis gamtos paveldo objektas, gamtos paminklu paskelbtas 1997 m. Auga Plungės rajone, Platelių seniūnijoje, Stirbaičių miške. Medis patenka į Žemaitijos nacionalinio parko teritoriją (antras pagal storumą čia augantis ąžuolas). Dar įvardijamas **Jerumbavičiaus ąžuolu** (pagal gretimai gyvenusių žmonių pavardę).

Ąžuolo aukštis siekia 21,5 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,30 m, lajos projekcijos plotas 14×14 m. Kaip manoma, šiam ąžuolui daugiau nei 200 metų.

## Išnašos
Buriavimas 1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Buriavimas]] 1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko septintą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. JAV rinktinė pelnė daugiausiai medalių.

Žaidynėse debiutavo kilinių burlaivių klasės Star varžybos, kurios olimpinėje programoje vyko iki 2012 m. ir yra ilgiausiai olimpinėse žaidynėse išbuvus burlaivių klasė.

## Dalyvavusios šalys

  

## Medalininkai

## Medalių lentelė

## Šaltiniai

## Nuorodos
* TOK svetainė
Los Andželo uostas

**Los Andželo uostas** – Ramiojo vandenyno uostas Los Andžele, Kalifornijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Specializuojasi keleivių ir krovos srityse.

## Istorija
1932 m. rugpjūtį uosto teritorijoje vyko buriavimo varžybos 1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

### Veikla
2016 m. Los Andželo uostas priėmė 20 % visos metinės JAV konteinerių krovos. Pagrindinės importo prekės – baldai, automobilių dalys, aprangos prekės, avalynė, elektronikos priemonės. Pagrindinis eksportas – atliekų popierius, gyvūnų pašarai, metalo atliekos ir sojų pupelės.

2020 m. pagrindiniai prekybos partneriai buvo uostai iš Kinijos, Japonijos, Vietnamo, Pietų Korėjos ir Taivano.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Artūras Rakauskas

**Artūras Rakauskas** – Lietuvos verslininkas, investuotojas, milijonierius, milijonieriaus Augustino Rakausko sūnus. Jis yra statybos, remonto ir buities prekių parduotuvių tinklo „Senukai“ vadovas.

2019 m. po sandorio su tėvu Augustinu Rakausku priklauso 34.5 proc. akcijų Vokietijos atsinaujinančios energetikos kompanijoje „Danpower Baltic“, taip pat 46 proc. akcijų „Tamo“ grupėje, kuri vysto elektroninį dienyną „Tamo“

## Šaltiniai
Lypa

**Lypa** () – upė Ukrainoje, Voluinės srityje; kairysis Styrės intakas (Pripetės baseinas). Ilgis siekia 45,3 km, baseino plotas – 538 km². 

Upės ištakos yra netoliese Kvasivo gyvenvietės; ties Lypos gyvenviete įteka į Styrę. Vagos plotis – 5–8 m, vidutinis gylis – 1 m. Upės vaga daug kur kanalizuota. Lypos baseine esama 26 tvenkinių.

Pagrindinis intakas – Mlynivka.

## Išnašos
Užupiai

**Užupiai** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2,5 km nuo Nemuno ir 5 km nuo Alytaus. Seniūnaitijos centras. Į šiaurę nuo Užupių teka Alovė, eina kelias . Pro vakarinę Užupių dalį praeina kelias . Užupiuose yra didelės Užupių kapinės (laidojami alytiškiai).

## Istorija

1930–1970 m. veikė pradinė mokykla. Nuo XXI a. pradžioje auga kaip priemiesčio nausėdijų gyvenvietė.

## Gyventojai

## Galerija

Užupių akmuo.jpg|Užupius žymintis akmuo
Užupiai.JPG |Kelias pro Užupius
Užupės, Lithuania - panoramio (14).jpg|Nausėdijų kvartalas


## Šaltiniai
Kanados dubuma

**Kanados dubuma** (arba *Boforto dubuma*) – povandeninė dubuma vakarinėje Arkties vandenyno dalyje. Iš pietų ribojasi su šiauriniais Šiaurės Amerikos pakraščiais, Boforto plynaukšte, iš šiaurės – su Mendelejevo kalnagūbrio, iš vakarų – su Čiukčių ir Alfos pakilumomis. Vyraujantis gylis 3000–3500 m, didžiausias – 3879 m. Dugnas – abisalinė lyguma.

## Šaltiniai
Niujorko ir Naujojo Džersio uostas

**Niujorko ir Naujojo Džersio uostas** – Atlanto vandenyno uostų grandinė Niujorko ir Niuarko krantinėse, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Specializuojasi keleivių ir krovos srityse.

2022 m. tapo judriausiu JAV uostu pagal jūrų krovinių kiekį ir yra pagrindinis regiono ekonomikos variklis.

## Istorija
1910 m. Niujorko uostas buvo didžiausias uostas pasaulyje. 1921 m. įkurta uosto tarnyba, kuri apėmė teritorijas tarp dviejų Niujorko ir Naujojo Džersio valstijų.

## Veikla
2015 m. pagrindinės importo prekės, iškrautos Niujorko ir Naujojo Džersio uoste:

# Degalai: 6,78 mlrd. $
# Elektroniniai prietaisai: 3,80 mlrd. $
# Automobiliai: 2,59 mlrd. $
# Plastikai ir plastikinės prekės: 1,72 mlrd. $
# Elektronika: 1,46 mlrd. $
# Chemikalai: 1,45 mlrd. $
# Aliejai ir kvepalai: 928,7 mln. $
# Vaistinės prekės: 897,5 mln. $
# Optinės prekės: 801,8 mln. $
# Perlai, brangakmeniai ir taurieji metalai: 562,4 mln. $

2019 m. Niujorko ir Naujojo Džersio uostas buvo antras užimčiausias krovininis uostas JAV (pirmas - Los Andželo uostas) ir šalies užimčiausias uostas Atlanto vandenyno pakrantėje.
## Galerija

A tug capsized near the Statue of Liberty -a.jpg|Džersio terminalas šalia Laisvės statulos
QM2 Brooklyn Cruise jeh.JPG| Queen Mary 2 laivas Bruklino terminale


## Prekyba

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Velingboras

**Velingboras** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Per miesto pietinę dalį teko Nino upė. Išvystytas logistikos paslaugų sektorius.

## Istorija
1160 m. pastatyta seniausia mieste Velingboro Visų Šventųjų bažnyčia. 1201 m. karalius Jonas Bežemis suteikė Velingborui prekybinio miestelio statusą.

1857 m. pradėjo veikti Velingboro geležinkelio stotis.

1942 m. rugpjūčio 3 d. Antrojo pasaulinio karo metu miestas bomborduotas, žuvo 6 gyventojai ir dar 55 sužeisti.

## Gyventojai

## Sportas

### Futbolas
* Wellingborough Town F.C.
* Wellingborough Whitworth F.C.

## Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Velingboras yra užmezgęs partnerystės ryšius:

*  Njoras, Prancūzija
*  Vitlichas, Vokietija


File:Nino upė Velingbore.jpg|Nino upė Velingbore
Gurmanas, lietuviškų prekių parduotuvė Velingbore.jpg|Lietuviškų prekių parduotuvė Velingboro centre
The Red Well taverna Velingbore.jpg|The Red Well užeiga
Traukinių stotis Velingbore.jpg|Velingboro geležinkelio stotis
Velingboro architektūra.jpg|Miesto architektūra
Miesto aikštė gruodį, Velingboras.jpg|Centrinė aikštė
Gulbės Velingbore.jpg|Miesto simbolis - gulbės Nino upėje


## Šaltiniai
Kanarų srovė

**Kanarų srovė** – šaltoji vandenynų srovė Atlanto vandenyno vakaruose; Šiaurės Atlanto srovės pietinė šaka. Ilgis apie 2500 km, plotis 400–600 km. Plūsta iš šiaurės rytų į pietvakarius pagal Pirėnų pusiasalį ir Afrikos šiaurės vakarinius krantus iki Žaliojo Kyšulio salų. Pietuose dalis Kanarų srovės įsilieja į Šiaurės Pasatinę srovę, kita dalis teka į pietus papildydama Žaliojo Kyšulio srovę. Debitas ~16 mln. m³/s. Paviršiuje srovės greitis 1–2 km/h, 1000 m gylyje ~0,2 km/h.

Kanarų srovės vanduo įšyla nuo 12–24 °C žiemą iki 19–26 °C vasarą. Druskingumas paviršiuje 36,0–36,8 ‰.

Iš gelmių kylantis šaltas vanduo atneša į paviršių daug maistingų druskų, greitai prisisotina deguonies; didelis biologinis produktyvumas. Kanarų srovė – viena žuvingiausių Atlanto vandenyno akvatorijų. Žvejojamos sardinės, stauridės.

Senovėje Kanarų srove naudodavosi jūrininkai, keliavę pagal vakarinius Afrikos krantus.

## Šaltiniai
Piteå IF (moterys)

**Piteå IF** () – Švedijos futbolo klubas iš Piteo. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniaujančią moterų futbolo varžybose. 

Užsienio šaltiniuose žinomas **Piteå IF DFF** arba **Piteå Idrottsförening Dam** pavadinimais.

## Istorija
### 1985 – 2010 m.
Komanda suburta 1985 m. pradžioje. Dalyvavo žemesnės pakopos pirmenybėse.

### Nuo 2011 m.
Nuo 2011 m. žaidė Damallsvenskan. 2015 m. iškovojo trečią vietą ir pasidabino bronzos medaliais.

2018 m. iškovojo čempionių titulą.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Rungtyniauja Adidas firmos apranga.
* Namuose žaidžia raudona apranga. 

## Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 4 d.

 

## Žinomesnės žaidėjos
* Josefin Johansson, 2011–
* Hlin Eiriksdöttir
* Stephanie Labbé

## Treneriai
*  Stellan Carlsson, (nuo 2011 m.)

## Stadionas
LF Arena – futbolo stadionas Piteo mieste, Švedijoje.

Stadionas talpina 3,9 tūkst. žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* Damallsvenskan
* Elitettan

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* OS (moterų ekipa)
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
Žygimantas Kaributaitis

**Žygimantas Kaributaitis** (1395 m. – 1435 m. rugsėjo mėn.) – lietuvių kunigaikštis iš Gediminaičių dinastijos, Kaributo sūnus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo anūkas, kuris kovojo dėl Bohemijos ir LDK sosto. 

Vykstant Husitų karams, 1422 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Didysis nusiuntė Žygimantą Kaributaitį į Prahą kaip savo vietininką su 5000–7000 savanorių.

Susitaikęs su Vokietijos ir Vengrijos karaliumi Zigmantu I, Vytautas 1423 m. atšaukė Žygimantą Kaributaitį. Tačiau šis su lenkų daliniais 1424 m. vėl savavališkai grįžo į Čekiją, pasiskelbė husitu ir tęsė kovą su Zigmantu I. 

Žygimantas Kaributaitis Čekijoje išbuvo iki 1434 m. – per tą laiką Jogaila konfiskavo jo nuosavybę, o popiežius ekskomunikavo.

Grįžęs į Lietuvą, Žygimantas Kaributaitis rėmė Švitrigailą šio kovoje su Žygimantu Kęstutaičiu. Mirė neaiškiomis aplinkybėmis nelaisvėje po sužeidimo Pabaisko mūšyje 1435 m. rugsėjo 1 d.

## Šaltiniai
Morona

**Morona** () – upė Pietų Amerikoje, Ekvadore ir Peru; Maranjono kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda keliomis ištakomis (Mangosisa ir Kangaimė) Andų pašlaitėse Ekvadore, Morona Santjago provincijoje, įpiečiau Sangajaus ugnikalnio. Teka į pietryčius lygiagrečiai su Pastasa lygumomis, Peru Loreto departamento teritorija. Įteka į Maranjoną netoli Puerto Amerikos gyvenvietės.

Didžiausi intakai: Pušaga, Majuriaga, Sikuanga, Anasas, Situčis, Sasipahva.

Laivuojama nedideliais laivais. Upės baseine gyvena daugiausia indėnai ačuarai, vampisai, avachunai, kandošiai, šaprai.

## Šaltiniai
Tigrė (upė)

**Tigrė** ( – 'jaguaro upė') – upė Pietų Amerikoje, Ekvadore ir Peru; Maranjono kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda rytų Ekvadore, susiliejus Kunambo ir Pintojako upėms, nešančioms savo vandenis nuo Andų pašlaičių, Pastasos provincijoje, prie pat sienos su Peru. Toliau teka į pietryčius Peru Loreto departamentu pro Amazonės žemumą – smarkiai vinguriuoja, palieka daug senvagių. Įteka į Maranjoną 86 km nuo jo santakos su Ukajaliu, ties Puerto Orlando gyvenviete.

Didžiausi intakai: Pukakuras (kairysis), Korjentesas (dešinysis).

Priskiriama prie Amazonijos skaidriavandenių upių. Vagos plotis nuo 80 m pradžioje iki 300 m ties žiotimis. Krantai daugiausia žemi, užliejami. Vandeningiausia nuo vasario iki liepos. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 7 m.

Didesnė gyvenvietė prie Tigrės – Intutas (Peru). Laivuojama iki Korjenteso žiočių, toliau – tik mažais laivais.

## Šaltiniai
Kanašas

**Kanašas** (rus. ir ) – miestas Rusijoje, vidurio Čiuvašijoje, 78 km į pietus nuo Čeboksarų; rajono centras (į jo sudėtį nepatenka). Svarbus geležinkelių mazgas (linijos į Čeboksarus, Kazanę, Saranską, Arzamasą). Praeina plentas Civilskas–Uljanovskas. Mašinų ir technikos (vagonų remonto, automobilių agregatų, elektrinių krautuvų), chemijos (polimerinių medžiagų), maisto pramonė, veltinės avalynės gamyba. Veikia kraštotyros muziejus, Čiuvašijos universiteto padalinys.

2010 m. 53 % miesto gyventojų buvo čiuvašai, 31,8 % – rusai, 8,6 % – totoriai.

## Istorija

Nuo XVII a. minimas Šichranų () kaimas. Pradėjo augti XIX a. pab., tiesiant Maskvos–Kazanės geležinkelį. 1925 m. gyvenvietė pavadinta Kanašu. Miesto teisės suteiktos 1925 m. Nuo 1935 m. pradėjo veikti vagonų remonto gamykla.

## Šaltiniai
Kandla

**Kandla** (, ) – miestas Indijos vakaruose, Gudžarate, Kačho regione; uostamiestis prie Arabijos jūros Kačho įlankos. Vienas didžiausių Indijos jūrų uostų (2008–2009 m. pergabenta 72,225 mln. tonų krovinių): išvežamas daugiausia boksitas, javai, įvežama – nafta (naftotiekiu tiekiama Koijali naftos perdirbimo įmonei), mašinos, chemijos pramonės gaminiai. Oro uostas.

## Istorija
Kandlos uostas pastatytas XX a. 6-ajame dešimtmetyje. 2001 m. Kandla nukentėjo nuo žemės drebėjimo. 2017 m. Kandlos uostas oficialiai pervadintas Dyndajalio uostu (*Deendayal Port*).

## Šaltiniai
Al Nasla

**Al Nasla** – uola, esanti 50 km į pietus nuo Taimos oazės Saudo Arabijoje.

Uola padalinta vertikaliai per vidurį į dvi dalis, kurios stovi tarsi ant mažų pjedestalų. Iki šiol nežinoma, kaip uola buvo precizišku pjūviu buvo padalinta. Manoma, kad tokią uolienos formą lėmė natūralūs veiksniai: vėjo pustomas smėlis ir periodiškai iškrentantys lietūs.

Uola yra apie 6 metrų aukščio ir 9 metrų pločio, o pietrytinė pusė padengta daugybe petroglifų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Al Naslaa Rock Formation
Naugardiškė (Kaunas)

**Naugardiškė** – Kauno miesto teritorija, esanti į pietvakarius nuo miesto centro, Kazliškiuose. Yra Naugardiškių parkas, įkurtas 2001 m. su tvenkiniu, kultūrinių renginių aikštele.

## Istorija

Miesto teritorija sudaryta 1996 m., prie Kauno prijungus Naugardiškės kaimo dalį.

## Šaltiniai
Korjentesas (upė)

**Korjentesas** ( – 'srovių upė') – upė Ekvadore (Pastasos provincija) ir Peru (Loreto departamentas); Tigrės dešinysis intakas (Maranjono baseinas). Prasideda 450 m aukštyje 90 km į pietryčius nuo Pujo. Teka į pietryčius, žemupyje į rytus pro Amazonės žemumą, smarkiai vinguriuoja, sudaro senvages. Įteka į Tigrę 200 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Kopaljaku, Simbiljas.

Didesnės gyvenvietės prie Korjenteso: Vilja Trompeterosas, Sarchento Loresas. Upės baseine gyvena indėnai ačuarai, kandošiai, urarinai.

## Šaltiniai
Igara Parana

**Igara Parana** () – upė pietryčių Kolumbijoje, Amazonės departamente; Putumajo kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda departamento vakaruose, netoli Kaketos upės, sutekėjus keletui upokšnių. Teka į pietryčius smarkiai vinguriuodama pro Amazonijos miškus. Įteka į Putumają Peru pasienyje, ties Puerto Arikos gyvenviete.

Didžiausi intakai: Fuemani, Muhė, Menachė, Totumas.

Upės baseine gyvena indėnai vitotai. Pagrindinė gyvenvietė prie upės La Čorera.

## Šaltiniai
Koča

**Koča** () arba ***Gvamueso ežeras*** (*Lago Guamués*) – ledyninės kilmės ežeras pietų Kolumbijoje, Narinjo departamente, 20 km nuo Pasto. Telkšo 2680 m aukštyje, Anduose, Pasto kalnų masyvo apsuptyje. Tai antras pagal dydį natūralus ežeras šalyje (po Totos). Ilgis iki 14 km, plotis iki 8 km, kranto linijos ilgis 39 km.

Iš ežero išteka Gvamueso upė – viena Putumajo ištakų. Ežere yra La Korotos sala (0,16 km²), paskelbta botaniniu–zoologiniu draustiniu.

Ežero pakrantėse gyvena indėnų kiljasingų ainiai (pagrindinė gyvenvietė – El Puertas). Verčiamasi žvejyba, turizmu.

## Šaltiniai
Cities: Skylines

**„Cities: Skylines“** – miesto statymo žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas 2015 m. suomių žaidimų kūrimo studijos „Colossal Order“ ir išleistas „Paradox Interactive“. Tai vieno žaidėjo režimu veikiantis ir beribę erdvę turintis žaidimas, kuriame galima statyti savo svajonių miestą. Žaidėjas gali valdyti miesto urbanizacijos procesus, kurti infrastruktūrą, prižiūrėti mokesčių sistemą, viešąjį transportą bei įvairias paslaugas. Kaip ir būdinga miesto statymo žanro žaidimams, siekiant išlaikyti miesto stabilumą, reikia atsižvelgti į gyventojų poreikius, gebėti racionaliai paskirstyti miesto biudžeto lėšas, rūpintis sveikatos priežiūros sistema bei žinoma – reguliuoti miesto taršos lygį. Norintiems išvengti įprasto žaidimo progreso vykdymo, galima įsijungti smėlio dėžės (angl. *sandbox*) režimą, kuriame nebus jokių ekonominių apribojimų.

Iš pradžių žaidimas išleistas Windows, macOS ir Linux operacinėms sistemoms, o vėliau ir Xbox One, PlayStation 4 bei Nintendo Switch konsolėms. Žaidimas sulaukė kritikų liaupsių bei komercinės sėkmės, 2022 m. duomenimis bendrai visoms platformoms pardavęs daugiau kaip 12 mln. kopijų. Laikui bėgant sukurta ir išleista daugybę papildymų (DLC), kurių galima įsigyti atskirai. 

2023 m. spalį išleista antra žaidimo dalis – „“. 

## Papildymai

## Išnašos
Hamburgo Towers

**Hamburgo „Towers“** – krepšinio klubas iš Vokietijos miesto Hamburgo, įkurtas 2013 m.

## Istorija

Krepšinio klubą Hamburgo mieste 2013 m. įkūrė buvęs Vokietijos krepšininkas Paskalis Roleris. 2014–2015 m. komanda debiutavo 2-ojoje Vokietijos krepšinio lygoje. 2019 m. komanda laimėjo antrąją lygą ir debiutavo Bundeslygoje. 2021–22 m. pradėjo žaisti Europos taurėje.

## Laimėjimai
* 2-oji Vokietijos krepšinio lyga: 2019 m.

## Treneriai
*  Hamedas Atarbašis (2014–2018 m.)
*  Benka Barločkis (2018, 2023– m.)
*  Maikas Teiloras (2018–2020 m.)
*  Pedras Kaljesas (2020–2022 m.)
*  Raulis Korneris (2022–2023 m.) 

## Šaltiniai
Hostomelis

**Hostomelis** () – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Kijevo srityje, į šiaurės vakarus nuo Kijevo. Hostomelis išsidėstęs prie Irpinės upės, yra Kijevo aglomeracijos dalis. 2021 m. turėjo apie 17,5 tūkst. gyventojų. Daugiausiai žinomas dėl čia įsikūrusio Antonovo oro uosto.

Nuo 2022 m. – Ukrainos miestas-didvyris.

## Istorija

1494 m. datuojamas pirmasis rašytinis Hostomelio paminėjimas. 1614 m. Lenkijos karalius Zigmantas Vaza suteikė Hostomeliui Magdeburgo teises.

Per Chmelnickio sukilimą buvo Kijevo pulko kazokų šimtinės miesteliu, o 1654 m. prijungtas prie Rusijos valstybės. 1694 m. pastatyta cerkvė.

1866 m. Hostomelis tapo Kijevo gubernijos valsčiaus centru Rusijos imperijos sudėtyje.

1938 m. tapo miesto tipo gyvenviete.

Per II pasaulinį karą buvo okupuotas vokiečių kariuomenės.

1962 m. kartu su aplinkinėmis gyvenvietėmis tapo pavaldus regioniniam Irpinės miestui.

1971 m. gyveno 6 tūkst. žmonių, veikė stiklo taros gamykla, krakmolo gamykla, automobilių transporto įmonė, pramonės kombinatas ir Bučos tarybinis ūkis, turėjęs 3600 ha žemės.

1972 m. prie Hostomelio prijungtas Mostiščės kaimas.

1990 m. patvirtintas Hostomelio herbas, kuris pakeistas nauju herbu 2003 m. 

2022 m. per Rusijos invaziją į Ukrainą, įvyko Antonovo oro uosto mūšis. Kautynėse sunaikintas čia stovėjęs didžiausias pasaulyje lėktuvas Antonov An-225. Gyvenvietei buvo suteiktas Ukrainos miesto-didvyrio titulas.

## Galerija

Знак Гостомель.jpg|Hostomelio ženklas
Братська могила воїнів Радянської Армії, серед яких Герой Радянського Союзу Кулішов В.К..JPG|II pasaulinio karo memorialas
Рокач в Гостомелі.JPG|Akmeninis tiltas
Hostomel Central Stadium 3.jpg|Stadionas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Hostoml // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 161. (пол.)— S. 161—165. (пол.)