open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arbatos kelias

**Arbatos kelias** ar *chamadao* (supaprastinta kinų: 茶马道; tradicinė kinų: 茶馬道) buvo mulų karavanų kelias per Junano provincijos kalnus pietvakarių Kinijoje. Jis kartais vadinamas Pietų šilko keliu. Apie tūkstantį metų iš Junano, vieno pirmųjų arbatos auginimo regionų, vyko karavanai į Indiją per Mianmarą, Tibetą ir Centrinę Kiniją per Sičuaną. Be arbatos, mulai gabeno druską. Žmonės ir arkliai gabeno sunkius krovinius, nešikai dažnai nešdavo 60–90 kg, t. y. daugiau nei patys svėrė.

Manoma, kad šiuo keliu arbata paplito iš Pu’er regiono Junane po Aziją.

Arbatos kelias kartais vadinamas Arbatos-arklių keliu, nes Tibeto poniai buvo mainomi į arbatą. Ši prekyba vyko nuo Songų dinastijos laikų, kai tvirti arkliai buvo reikalingi kinams kovoti su klajokliais šiaurėje.

## Išnašos
Rat Pack

**Rat Pack** ( arba *šutvė*) – aktorių grupė, kurios dėmesio centre iš pradžių buvo Hamfris Bogartas. XX a. 7-ojo dešimtmečio viduryje šis pavadinimas imtas naudoti spaudos ir visuomenės apibūdinti vėlesnę aktorių kartą po Bogarto mirties. Grupę sudarė Frenkas Sinatra, Dynas Martinas, Semis Deivisas jaunesnysis, Piteris Lofordas ir Džojus Bišopas. Grupės nariai save vadino klanu (*the clan, the summit*) ar pan. vardu. Jie kartu atlikdavo pasirodymus tiek scenoje tiek ir kino filmuose, kaip kad „Oušeno vienuoliktukas“ (1960 m.). Pagrindiniais grupės nariais laikyti Sinatra, Martinas ir Deivisas. Paprastai, kai vienas iš narių numatydavo surengti pasirodymą, improvizuotam šou pasirodydavo ir kiti grupės nariai.

## Kilmė
Pavadinimas „The Rat Pack“ pirmą kartą panaudotas XX a. 6-ajame dešimtmetyje apibūdinti būrį draugų iš Niujorko. Yra kelios pavadinimo kilmės versijos. Viena iš jų, kad pavadinimą sugalvojo Bogarto žmona Lauren Bacall po to, kai pamatė iš Las Vegaso grįžtančius nusitašiusius jos vyrą su draugais. Kita, manoma, kilo nuo „Holmbi Hilso žiurkių irštvos“, Bogarto ir Bacall gyvenamosios vietos Los Andželo Holmbi Hilso rajone, kuri atstojo pagrindinę vakarėlių vietą. Tuomet pradiniais nariais laikyti: Sinatra, Judy Garland, Bacall, Sid Luft, Bogart, Swifty Lazar, Nathaniel Benchley, David Niven, Katharine Hepburn, Spencer Tracy, George Cukor, Cary Grant, Rex Harrison ir Jimmy Van Heusen.

XX a. 7-ajame dešimtmetyje be jau minėtų grupės nariu trumpam buvo ir Norman Fell. Šutvės „talismanais“ laikytos Marilyn Monroe, Angie Dickinson, Juliet Prowse ir Shirley MacLaine.

## Filmai
* *It Happened in Brooklyn* (1947 m.) (Sinatra, Lawford)
* *Some Came Running* (1958 m.) (Sinatra, Martin ir MacLaine)
* *Never So Few* (1959 m.) (Sinatra, Lawford, išpradžių ir Davis, kurį vėliau pakeitė Steve McQueen)
* *Ocean’s 11* (1960 m.) (Sinatra, Martin, Davis, Lawford ir Bishop; MacLaine kamėja)
* *Sergeants 3* (1962 m.) (Sinatra, Martin, Davis, Lawford ir Bishop)
* *4 for Texas* (1963 m.) (Sinatra ir Martin)
* *Robin and the 7 Hoods* (1964 m.) (Sinatra, Martin, Davis, išpradžių ir Lawford, kurį vėliau pakeitė Bing Crosby)
* *Marriage on the Rocks* (1965 m.) (Sinatra ir Martin)
* *Texas Across the River* (1966 m.) (Martin ir Bishop)
* *Salt and Pepper* (1968 m.) (Davis ir Lawford)
* *One More Time* (1970 m.) (Davis ir Lawford)
* *The Cannonball Run* (1981 m.) (Martin ir Davis)
* *Cannonball Run II* (1984 m.) (Sinatra, Martin, Davis ir MacLaine)

## Šaltiniai
Georg Leibbrandt

**Georg Leibbrandt** (1899 m. rugsėjo 5 d. Torosove, šalia Odesos, Tiraspolio apskrityje, Rusijos imperijoje – 1982 m. birželio 16 d. Bonoje, Vakarų Vokietijoje) – nacių partijos politikas ir mokslininkas.

1927 m. suteiktas daktaro laipsnis. Tyrė Juodosios jūros pakrantės vokiečių telkinių istoriją.

1933 m. priėmė Alfredo Rosenbergo kvietimą grįžti į Vokietiją. Tais metais įstojo į nacių partiją. Paskirtas nacių partijos Užsienio politikos tarnybos Rytų skyriaus direktoriumi. Taip pat pavesta vadovauti antisovietinei ir antikomunistinei propagandai.

Raudonajai armijai okupavus Lietuvą, po keturių dienų, 1940 m. birželio 20 d., Georg Leibbrandt ir Kazys Škirpa susitiko „Eden“ viešbutyje Berlyne. Jų pokalbio dėka išsivystė sukarintas, antisovietinis, antisemitinis Lietuvių aktyvistų frontas. Buvęs Lietuvos NKVD kontržvalgybos viršininkas Aleksandras Slavinas tvirtina, jog vokiečiams rūpėjo, kad Lietuvių aktyvistų frontas numatytame kare prieš Sovietų Sąjungą kaip „Sondergruppe A“ kenktų sovietams. Toliau ryšiams su Kaziu Škirpa vadovavo Peter Kleist.

1941 m. balandžio 11 d. Alfredas Rosenbergas nubrėžė numatytos Okupuotų rytų kraštų ministerijos struktūrą, kurioje Leibbrandtą paskyrė vadovauti „kitataučių brangenybių“ (Fremde Volkstümer) departamentui. Rosenbergas tarp visų nacių vadovų pasižymėjo meno kūrinių grobimu.

1941 m. gegužės 29 d. pasitarime, rengiančiame propagandą būsimam karui su Sovietų Sąjunga, pristatė „propagandos politines gaires“: „Žinoma, visi gyventojai sveikins faktą, kad aišku žydus laikom pagrindiniais kaltininkais. Žydų klausimas gali būti didele dalimi išspręstas leidžiant gyventojams laisvai veikti kurį laiką po to kai užvaldysime kraštą. … Žodžiu, greičiausiai patartina iš pradžių palikti gyventojams jiems patiems savo sąskaitas suvesti su žydais bolševikais engėjais, ir po to surinkus išsamesnių žinių susitvarkyti su likusiais engėjais.“ 

1941 m. liepos mėn. Alfredas Rosenbergas paskyrė jį Okupuotų rytų kraštų ministerijos politikos skyriaus vadovu. Dirbo ryšininku su ukrainiečių, kaukaziečių, rusų ir kitų kraštų išeivijomis. Kreipėsi į Reichskomisarą Hinrich Lohse, kad šis paaiškintų, kokiu pagrindu draudė išžudyti Liepojoje likusius žydus. 1941 m. spalio mėn. dalyvavo pasitarime su Reinhardu Heydrichu kaip išžudyti visus žydus.

1942 m. sausio mėn. 20 d. vienas iš 15 asmenų, dalyvavusių Vansė konferencijoje ir joje aptarusių Europos žydų išžudymą. Kartu su Alfred Meyer atstovavo Okupuotų rytų kraštų ministeriją.

1943 m. dėl nežinomų priežasčių paliko ministeriją ir įstojo į Vokietijos laivyną.

Sąjungininkų įkalintas nuo 1945 m. iki 1949 m. gegužės mėn. 1950 m. sausio mėn. Nuremburgo teismas jį apkaltino žydų išžudymu, tačiau 1950 m. rugpjūčio mėn. 10 d. nutraukė bylą ir jį paleido.

Po karo gyveno JAV, tyrė Rusijos vokiečių istoriją.

## Šaltiniai
Parc Asterix

**Parc Astérix** yra teminis pramogų parkas Prancūzijoje, paremtas Asterikso istorija (sukurta Albert Uderzo ir René Goscinny).

Labiausiai žinomas dėl daugybės geležinkeliukų ir taip pat turi temas susijusias su senovės Roma bei Graikija.

## Nuorodos
* Parc Astérix oficialus tinklalapis
Coffea magnistipula

**Coffea magnistipula** – raudinių (*Rubiaceae*) šeimai priklausanti viena iš endeminių kavamedžio (*Coffea*) rūšių. Tai  visžalis krūmas, augantis Vakarų Afrikos drėgnųjų tropikų miškų zonoje – Pietų Kamerūno plynaukštėje ir Gabono Čailu kalnuose. 

Augalo mokslinis pavadinimas siejamas su jam būdingomis didelėmis lapų ataugomis (), ant kurių kaupiasi lietaus vanduo, įvairios atliekos.
Taip pat ši rūšis išsiskiria kitiems kavamedžiams nebūdinga adventyvine šaknų sistema.
 
## Šaltiniai
Coffea excelsa

**Coffea excelsa**, *liberinio kavamedžio aukštasis varietetas* – raudinių (*Rubiaceae*) šeimai priklausanti viena iš kavamedžio (*Coffea*) rūšių. Tai  visžalis medis, atrastas ir aprašytas tik 1904 m. 

Savo ilgais ovališkais lapais primena liberiką. Jauniems lapams būdinga raudona spalva, vėliau virsanti į žalią. Tai atmaina kavamedžio *Coffea Dewevrei*, kuris auga kaip laukinis augalas Afrikoje (Konge), maistui nenaudojamas. Tuo tarpu sukultūrintas *Coffea excelsa* kultivuojamas Čade, Siera Leonėje, Centrinėje Afrikos Respublikoje, Liberijoje, Indonezijoje, Filipinuose, Vietname. Pasižymi nereguliariu, bet gausiu derliumi. Išauga iki 20 m aukščio, ilgų šaknų sistema padeda pakelti sausras, atsparus ligoms ir kenkėjams, todėl dažnai naudojamas kitų rūšių skiepijimui. Vaisiai stambūs, kvapnūs, primenantys arabiką. Naudojami elitiniuose kavos mišiniuose sustiprinti aromatui, suteikti papildomoms skoninėms savybėms.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* ''Coffea excelsa'' 
* ''Coffea excelsa'' savybės 
*
Vektorinis skaičiavimas

**Vektorinis skaičiavimas** (arba **vektorinė analizė**) – matematikos šaka, susijusi su vektorinių laukų diferencijavimu ir integravimu, pirmiausiai Euklidinėje erdvėje \mathbf{R}^3. Terminas „vektorinis skaičiavimas“ dažnai naudojamas kaip sinonimas daugelio kintamųjų, kuris apima vektorinį skaičiavimą, taip pat dalinį diferencijavimą ir daugialypį integravimą. Vektorinis skaičiavimas yra svarbus diferencialinėje geometrijoje ir tiriant dalinių išvestinių diferencialines lygtis. Jis naudojama fizikoje ir inžinerijoje, ypač aprašant elektromagnetinius, gravitacinius laukus ir skysčio tekėjimą.

Vektorinis skaičiavimas buvo kuriamas iš kvaternijono analizės J. Willard Gibbs ir Oliver Heaviside XIX a. pabaigoje, didžiąją dalį jo notacijos ir terminologijos sukūrė Gibsas ir Edwin Bidwell Wilson jų 1901 m. knygoje *[[Vektorinė analizė]]*. 19 a. pabaigoje–20 a. pradžioje buvo sukurtas bendresnis už vektorinį skaičiavimą tenzorinis skaičiavimas.

## Pagrindiniai objektai
Vektorinio skaičiavimo pagrindiniai objektai yra skaliariniai ir vektoriniai laukai. Tuomet naudojant skirtingas operacijas, jie yra sujungiami arba transformuojami ir galiausiai integruojami.

## Vektorių operacijos

### Algebrinės operacijos
Pagrindinės algebrinės (nediferencialinės) operacijos vektoriniame skaičiavime yra nurodomos kaip **vektorinės algebros**, bet nustatytos vektorine erdvei ir tada globaliai pritaikytos vektoriniui laukui, susideda iš:
;Skaliarinės daugybos: skaliarinio ir vektorinio laukų sandauga, duodanti vektorinį lauką: a \mathbf{v};
;Vektorių sumos: dviejų vektorinių laukų suma, duodanti vektorinį lauką: \mathbf{v}_1 + \mathbf{v}_2;
;Skaliarinė sandaugos: dviejų vektorinių laukų sudauginimas, duodantis skaliarinį lauką: \mathbf{v}_1 \cdot \mathbf{v}_2;
;Vektorinės sandaugos: dviejų vektorinių laukų sudauginimas, duodantis vektorinį lauką: \mathbf{v}_1 \times \mathbf{v}_2;

### Diferencialinės operacijos
Vektorinis skaičiavimas tiria diferencialinius operatorius, kurie veikia ant skaliarinių ar vektorinių laukų, paprastai išreiškiamų nabla operatoriumi (\nabla). Keturios svarbiausios diferencialinės operacijos yra:

## Teoremos
Yra keletas svarbių teoremų, kurios apibendrina skaičiavimą aukštesnėms dimensijoms:

## Taip pat skaitykite
* Tenzorius

## Šaltiniai
Moreta

**Moreta** () – karštas kavos alkoholinis kokteilis iš Fano (Pezaro ir Urbino provincija Italijoje), populiarus žvejų gyvenamoje pakrantėje. Tai stiprus saldus gėrimas, paprastai geriamas pavalgius ar kaip sušildantis gėrimas šaltomis popietėmis.

## Istorija
Spėjama kad šį gėrimą sugalvojo jūrininkai ir žvejai iš Fano uosto, nes tenai jie naudoja tokius ingredientus kaip moretoje tam, kad sušiltų ir įgytų daugiau energijos. Vėliau iš šių ingredientų ir buvo sukurta moreta. 2004 m. AIBES (*Associazione Italiana Barman e Sostenitori*) oficialiai pripažino moretą kaip kokteilį.

## Gaminimas
Karšto kokteilio alkoholinė dalis yra mišinys iš vienodomis dalimis sumaišytų anyžinio likerio, romo ir brendžio. Naudojamos konkrečios alkoholinių gėrimų rūšys priklauso asmeninio skonio ar konkretaus recepto. Pvz., vietoj brendžio gali būti naudojamas konjakas, vietoje anyžinio likerio – saldymedžio likeris. Mišinys kaitinamas garu įdėjus cukraus ir citrinos ar apelsino žievelės, tada supilamas į stiklinę. Cukrus turėtų ištirpti.
Tada ant mišinio lėtai, kad nesusimaišytų, užpilama šilta kava, geriausiai espresas.

Moreta pateikiama mažose skaidriose stiklinėse, kad matytųsi trys sluoksniai – viršuje puta, viduryje kava, apačioje – alkoholinis mišinys. Prieš geriant geriantysis visa tai gali sumaišyti

## Nuorodos

* La Moretta Fanese
* Moretta of Fano
Puokštinė kelmabudė

**Puokštinė kelmabudė** (*Hypholoma fasciculare*) – gleiviabudinių šeimai priklausantis nuodingas grybas. 

## Išvaizda

Kepurėlė 2–7 cm skersmens iš pradžių pusiau apvali iškili, vėliau paplokščia, horizontali, dažnai su plačiu gūbreliu. Luobelė lygi blizganti, sieros geltonumo, tačiau vidurys tamsesnis, oranžiškai rudas. Kraštuose dažnai būna geltono šydo plaušingų odiškų liekanų. Kotas 5-10 cm ilgio, 0,3-0,8 cm storio, tuščiaviduris, viršutinė dalis sieros geltonumo, žemiau geltonai rusvas, plaušuotas, prie kepurėlės kartais lieka rinkio pavidalo tamsaus šydo liekana. Lakšteliai sierinės spalvos, senesnių violetiškai žalsvi, senų žalsvai rudai juosvi, labai tankūs, siauri, 3-4 mm pločio, priaugtiniai arba šiek tiek nuaugtiniai. Trama geltona plaušinga, nemalonaus kvapo ir nepaprastai kartaus skonio. Sporos šokoladinės rudos spalvos, 6–7*3–4 μ m dydžio.

Apsinuodijimo pavojus: puokštinė kelmabudė yra nuodinga, tačiau nevalgoma dar ir dėl kartaus skonio. Grybo nuodingosios medžiagos sukelia vėmimą ir viduriavimą, todėl jis gali būti labai pavojingas pagyvenusio amžiaus silpnos sveikatos žmonėms.

Spalvos kaita: kepurėlės, kaip ir kitų grybo dalių, spalva nesikeičia. Vietoj gūbrelio kartais būna nedidelis įdubimas. Kotas šviesiai gelsvas arba sieros geltonumo, pagrindas rusvo atspalvio. Lakšteliai iš pradžių sieros geltonumo, vėliau žalsvi ir galiausiai žalsvai rudai juosvi. Trama sieros geltonumo, koto trama rusvo atspalvio.

## Augavietė

Šis grybas labai paplitęs Lietuvoje, auga krūmynuose ant pūvančios lapuočių ir spygliuočių medienos, ypač ant kelmų ir stuobrių.

Sezonas: gegužė–gruodis

Panašios rūšys: Paprastasis kelmutis (*Armillaria mellea*) ir ypač Švelnioji kelmabudė (*Hypholoma capnoides*), kurie abu yra valgomi ir lengvai atpažįstami dėl savo baltos visiškai nekarčios tramos.

## Literatūra

* Etorė Bielis „Grybai“, „Mūsų knyga“, 2004 m, (138 psl.) ISBN 9955-573-65-1

## Nuorodos
* Grybų katalogas
*   Apie Lietuvoje augančius grybus
Inka (reikšmės)

Žodis ***inka*** reiškia:

* inka (*Incaspiza*) – paukščių gentis;
* Inka – lenkiškas nealkoholinis gėrimas, kavos pakaitalas;
* Inka – moteriškas vardas (pva., vokiečių futbolininkė *Inka Grings*, dainininkė *Inka Bause*);
* Inka (Inca) – miestas Ispanijoje;
* inka – dzen budizmo išpažinėjo rangas


Vaizdas:Incaspiza pulchra formerly HaemophilaPulchraKeulemans.jpg|Didžioji inka
File:Inka Bause.JPG|Dainininkė *Inka Bause*
File:Inca1.jpg|Aikštė Inkoje (Ispanija)
File:Seat Inca (1).JPG|SEAT Inca


Panašūs terminai:
* inkai – indėnų tauta;
* Sapa Inka – inkų imperijos imperatorius;
* SEAT Inca – automobilis
Inka (gėrimas)

**Inka** – Lenkijos gamybos gėrimas kavos pakaitalas iš skrudintų grūdų ir kitų produktų.

Sukurtas XX a. 7-tą dešimtmetį tuometinėje Lenkijos Liaudies respublikoje. Nuo 1971 m. „Inką“ gamino Skavinoje, kuri nuo XX a. pradžios buvo kavos gamybos centras Lenkijoje. Pradžioje „Inka“ buvo naudojama kaip natūralios kavos, kurios tada trūko, pakaitalas. Šis gėrimas ir dabar tebėra populiarus pats savaime, kaip gėrimas be kofeino.

Šis gėrimas importuojamas į Lietuvą ir yra gana žinomas ir populiarus. Importuojamas ir į JAV kaip „Naturalis Inka“ pakuotėse, primenančias tradicines šio gėrimo pakuotes.

„Inka“ gaminama iš skrudintų rugių, miežių, cikorijos ir cukrinių runkelių mišinio. Grūdai sudaro iki 72% mišinio. Dirbtinių maisto priedų nededama.

„Inka“ variantai:
* *Inka Classic*;
* *Inka Pro-Health* – įdėta magnio;
* *Inka Flavoured* – pagardinta skoninėmis medžiagomis:
** Chocolate – su šokoladu,
** Milk – su pienu ir cukrumi,
** Caramel – su karamele.
Kavos pakaitalas

**Kavos pakaitalas** (; ) – gėrimas, į kurio sudėtį neįeina kava, tačiau jis savo išvaizda arba ir skoniu primena kavą ir naudojamas vietoje kavos. Pakaitalai naudojami dėl ekonominių (pigu, prieinama), medicininių (neturi kofeino), religinių priežasčių.

Dažniausi kavos pakaitalai gaminami iš skrudintų grūdų. Antrojo pasaulinio karo metais daug kur kavos pakaitalai buvo gaminami iš ąžuolo gilių. Kitas dažnas pakaitalas yra cikorija.

Kavos pakaitalai dažnai naudojami kaip vaikų maistas (be kofeino), kaip maistas žmonėms, turintiems vengti kofeino dėl sveikatos problemų. Dėl religinių sumetimų kavos negeria mormonai, tačiau kavos pakaitalus jie gerti gali.
 
Kai kuriose šalyse (pvz., Korėjoje) gėrimai iš skrudintų grūdų yra tradiciniai ir jie nėra kavos pakaitalai, jie tiesiog atskira karštų gėrimų, dažnai geriamų pasaldintų, kategorija. Pvz., Korėjoje *boricha*, *oksusu cha* ir *hyeonmi cha*.

## Žaliava
Kavos pakaitalų pagrindinė žaliava paprastai būna kai kurios skrudintos augalinės maisto medžiagos – grūdai (rugiai, miežiai, kukurūzai), migdolai, gilės, buko riešutai, runkeliai, morkų šakniavaisiai, trūkažolė, vilnamedžio sėklos, kiaulpienių šaknys, figos, sutirštinta melasa, ybiškės sėklos, žirniai, persimonų sėklos, bulvių lupenos, sasafro kauliukai, saldžiosios bulvės, sėlenos.

Dabartinių pietryčių JAV indėnų gentys gamindavo ritualinį gėrimą *asi*, kitaip „juodasis gėrimas“, kuris turėjo kofeino. Jis gaminamas iš skrudintų nuodingojo bugienio lapų ir stiebų. Europiečiai kolonistai šį gėrimą ėmė naudoti kaip kavos pakaitalą, kurį ėmė vadinti *cassina*.

Labai paplitęs kavos pakaitalas yra *cikorija* – skrudintos ir maltos trūkažolės šaknys. Gėrimai gaminami vien iš cikorijos, iš cikorijos ir kavos arba cikorijos ir kitų ingredientų. Tokie cikorijos gėrimai komerciškai parduodami daugelyje šalių. Cikorijos gėrimai buvo labai paplitę JAV Pilietinio karo metais abiejose kariaujančiose pusėse. Jie populiarumą ilgai išlaikė Naujajame Orleane, kur žinomiausia cikorijos gėrimo markė buvo *Luzianne*. Cikorijos mišiniai su kava populiarūs Pietų Indijoje.

Antrojo pasaulinio karo metais JAV labai populiarus kavos pakaitalas buvo *[[Postum (gėrimas)|Postum]]*. Tai tirpus gėrimas. gamintas iš kviečių sėlenų, kviečių, melasos or kukurūzų maltodekstrino. Jo populiarumą rėmė tai, kad karo metais stigo natūralios kavos.

## Kavos pakaitalai
* Gilių kava
* Kiaulpienių kava

## Nuorodos
Daukšių senosios kapinės

**Daukšių senosios kapinės**, *Marų kapaliai, Markapiai, Senkapiai* – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Daukšiuose (Skuodo seniūnija), 0,51 km į šiaurės vakarus nuo kaimo kryžkelės, 0,12 km į šiaurę nuo kelio Mosėdis–Lenkimai.

## Kapinės

Įrengtos aukštumos viršūnėje, netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, apjuostos palaidų akmenų pylimo ir pavienių lapuočių medžių. Ties aptvaro pietiniu kampu įrengtas įėjimas, kurį iš šonų rėmina du stambūs statmeni akmenys. Centrinėje dalyje stovi metalinis kryžius, įtvirtintas į stačiakampį tašyto akmens postamentą. Abipus jo auga tujos.

Iš šiaurės ir rytų pusių kapines juosia apleista žvyrduobė.

Teritorijos plotas – 0,02 ha.

## Istorija

Veikė XVI–XVIII a., laidoti Daukšių kaimo gyventojai. Pasakojama, kad daugiausia žmonių jose palaidota per 1710–1711 m. Didįjį marą.  Vadinamos *Marų kapaliais (Maro kapais, Markapiais), Senkapiais*. 

Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose buvo užkasami nekrikštyti gimę kūdikiai, savižudžiai. 

Saugotinas kultūros paveldo objektas. 

## Šaltiniai
Humusas (patiekalas)

**Humusas** – (arabai vadina „hummus bi tahina“) Artimųjų Rytų virtuvės patiekalas, dar kitaip vadinamas avinžirnių užtepėlė. Arabų kalba „hummus“ yra avinžirnis. Humusas vartojamas kaip pagrindinis patiekalas, kaip užkandis ir kaip padažas, užtepas ar pagardas prie kitų patiekalų.

Tiksliai nėra žinoma kur ir kada atsirado humusas. Viena versija, kad kilo iš Egipto ir Levanto kraštų. Laikomas vienu seniausių pasaulio patiekalų. Savo nacionaliniu patiekalu jį laiko Egiptas, Graikija,  Izraelis, Jordanija, Libanas, Palestina, Sirija, Turkija. Humusas dabar išpopuliarėjo ir tapo mėgstamu daugelyje pasaulio šalių.

Pagrindiniai ingredientai: avinžirniai ir tahinis, t. y. sezamų sėklų pasta. Patiekalas gaunamas virtus avinžirnius sutrinant iki vientisos masės kartu su tahiniu, druska, kuminu, alyvuogių aliejumi ir citrinų sultimis. Priklausomai nuo pridedamų produktų, humusas skiriasi savo skoniu. Dažnai vartojami prieskoniai yra česnakas, kepta raudonoji ar rūkyta paprika, kepti  svogūnai ar pomidorai, moliūgo tyrė, kedro riešutai, sūris feta, kakava
Dzing

Žodis **Dzing** gali reikšti:

* Dzing (provincija) (荊 *Jīng*) – istorinis senovės Kinijos regionas dab. Hunano ir Hubėjaus provincijose. Taip pat alternatyvus šiame regione egzistavusios Ču karalystės pavadinimas;
* Keli dabartiniai administraciniai vienetai Kinijoje:
** Dzing prefektūra (Anhui);
** Dzing prefektūra (Hebei);
* Dzing (filosofija) (精) – kinų filosofijos terminas;
* Dzing (pavardė) – Kinijoje paplitusi pavardė;
* Dzing (經) – kiniškai vadinamos svarbios filosofinės knygos ar budistinės sutros;
* Dzingais (京 *jīng*) kiniškai vadinami Kinijoje gyvenantys vietnamiečiai;
Gilių kava

**Gilių kava** () – gėrimas iš ąžuolų gilių, dažnai vartojamas kaip kavos pakaitalas. Pvz., Antrojo pasaulinio karo metais Vokietijos gyventojai labai plačiai naudojo erzac-kavą iš gilių.

Gilių kavos milteliai gali būti pagaminami iš anksto arba gaminami švieži prieš pat darant gilių kavos gėrimą. Iš anksto pagaminti milteliai gana greitai praranda aromatą, nes suyra ir išsisklaido dalis eterinių aliejų. Darant šviežiai maltus miltelius iš anksto paruoštos skrudintos gilės sumalamos kavamale ir gauti milteliai verdami lygiai taip pat kaip natūralios kavos milteliai.

Gėrimui gilės paprastai atrenkamos prinokusios, stambios, kietos, sveikos (nepažeistos vabzdžių ar grybelių). Egzistuoja nemažai skirtingų receptų, kaip iš gilių gaminami milteliai, o iš jų – gilių kavos gėrimas.

## Nuorodos
Kavendišo eksperimentas

**Kavendišo eksperimentas** – pirmasis eksperimentas, kuris padėjo nustatyti tikslią gravitacinę konstantą. Eksperimentą atliko 1797–98 m. britų mokslininkas Henris Kavendišas.

Kavendišo sukonstruotas aparatas buvo sukamoji svyruoklė, sudaryta iš šešių pėdų (1,8 m) medinių lazdelių, kurios buvo atidėtos nuo vielos ir sferos, pritvirtintos prie galo.

## Nuorodos

* Laboratorinis darbas – gravitacinės konstantos nustatymas
Edward Morley

**Eduardas Viljamsas Morlis** (; 1838 m. sausio 29 d. – 1923 m. vasario 24) – JAV mokslininkas, garsus dėl Maikelsono-Morlio eksperimento.

## Biografija
Morlis gimė Naujajame Džersyje Anos Klarisos Tryt () ir pastoriaus Sardiso Briusterio Morlio () šeimoje. Abu tėvai buvo vieni iš ankstyvųjų kolonistų ir grynos britų kilmės. Morlis užaugo Vest Hartforde, Konektikute. Vaikystėje daug sirgo ir iki devyniolikos metų buvo mokomas tėvo namuose.

## Šaltiniai
Klaipėdos keleivinis transportas

Viešoji įstaiga **Klaipėdos keleivinis transportas** – viešojo transporto paslaugas Klaipėdos miesto savivaldybėje organizuojanti, prižiūrinti ir koordinuojanti įstaiga. Klaipėdos miesto viešojo transporto maršrutus aptarnauja 3 įmonės, kurios teikia paslaugas didžiaisiais miesto autobusais – „Klaipėdos autobusų parkas“, „Pajūrio autobusai“ ir „Gintarinis vairas“ bei kelios smulkios bendrovės, keleivius gabenančius mikroautobusais. Iš viso yra 34 maršrutai.

## Tikslai
Pagrindinis įstaigos tikslas yra viešai teikti visuomenės nariams kokybiškas keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas socialinėje ir transporto srityse.

## Funkcijos
VšĮ Klaipėdos keleivinis transportas tikslai įgyvendinami vykdant šias Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos pavestas funkcijas:
* visų keleivinio transporto rūšių darbo koordinavimas;
* viešojo transporto sistemos organizavimas;
* maršrutų ir tvarkaraščių nustatymas;
* miesto viešojo transporto eismo informacinės sistemos stotelėse ir transporto priemonėse gerinimas ir valdymas;
* keleivių vežėjų darbo kontrolė;
* bilietų gamybos, platinimo ir kontrolės organizavimas;
* keleivių ir vežėjų kontrolė;
* konkursų organizavimas;
* pajamų už parduotus bilietus, kompensacijų ir dotacijų kaupimas, nustatyta tvarka atsiskaitymas su vežėjais už atliktą darbą;
* duomenų bazės apie keleivių vežimą mieste kaupimas ir analizė;
* norminių aktų bei dokumentų rengimas;
* leidimų vežti keleivius reguliaraus susisiekimo maršrutais išdavimas;
* automobilių stovėjimo aikštelių sistemos sukūrimas ir valdymas;
* dalyvavimas transporto priemonių atnaujinimo programose;
* investicinių projektų rengimas ir administravimas;
* ekologiškai švarių technologijų diegimas viešajame transporte..

## Istorija
* Viešoji įstaiga Klaipėdos keleivinis transportas – buvo įkurta 2003 m. kovo 27 d. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos sprendimu Nr. 1-81.
* Klaipėda buvo pirmasis tarp didžiųjų šalies miestų, kuris atsisakė pasenusių vengriškų ikarusų.
* Įstaigos darbo dėka Klaipėda pirmoji įdiegė elektroninius bilietus.
* 2009 m. gruodžio mėnesio viduryje Klaipėdos keleivinio transporto būstinė persikėlė iš biuro adresu Kalnupės g. 1 į biurą adresu S. Daukanto g. 15.
* Nuo 2010 m. sausio 1-osios klaipėdiečiams pradeda teikti automobilių statymo mėnesinius abonementus.

## Bilietai
Viena iš svarbiausių įstaigos funkcijų yra bilietų gamybos, platinimo ir kontrolės organizavimas. Įstaigos darbo dėka Klaipėda pirmoji įdiegė elektroninius bilietus. Klaipėdoje 66 % keleivių naudojasi terminuotais elektroniniais bilietais. Likusiesiems parankesni popieriniai ir kartiniai elektroniniai.

## Dalyvavimas tarptautiniuose projektuose
VšĮ Klaipėdos keleivinis transportas dalyvauja šiuose tarptautiniuose projektuose:
* MoCuBa,
* PROCEED,
* PIMMS Transfer.,
* BAY in TRAP .

## Šaltiniai
Albert Michelson

**Albertas Abrahamas Maikelsonas** (; 1852 m. gruodžio 19 d. – 1931 m. gegužės 9 d.) – JAV fizikas, žinomas dėl savo darbo šviesos greičio nustatyme, labiausiai dėl Maikelsono-Morlio eksperimento. 1907 m. jis gavo Nobelio fizikos premiją ir tapo pirmuoju amerikiečiu, kuris gavo Nobelio premiją mokslų srityje.

## Biografija
Maikelsonas gimė Stšelne, Prūsijos karalystėje (dabar Lenkija) žydų šeimoje. Jis persikėlė į JAV su tėvais 1855-aisiais, jam tada buvo dveji metai. Jis užaugo kalnakasybos pramonės miesteliuose Kalifornijoje, kur jo tėvas dirbo prekiautoju.

## Šaltiniai
Skuodo II senosios kapinės

**Skuodo II senosios kapinės**, *Kapeliai, Maro kapeliai* – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Skuodo miesto teritorijos dalyje, 0,2 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus ir Mažeikių gatvių sankryžos, Vilniaus ir Respublikos gatves jungiančios gatvelės kairėje pusėje.

## Kapinės

Įrengtos lygioje vietoje, trapecijos plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, apjuostos aukštų lapuočių medžių ir aptvertos metalinės ažūrinės tvoros, kurios rytinėje dalyje įrengti varteliai. Už vartelių kapinėse stovi stogastulpio tipo medinis anotacinis kultūros paveldo objekto ženklas su įrašu: „SKUODO II KAPELIAI“. Kapinės apaugusios dekoratyviniais krūmais. 

Pietinėje dalyje yra Alkos rinktinės partizanės B. Pocienės kapas, šiaurės vakarinėje dalyje – paminklas čia palaidotiems Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanams atminti. Tarp jų, vakarinėje dalyje stovi nedidelis metalinis kryžius su Nukryžiuotojo skulptūra. 

Teritorijos plotas – 0,03 ha.

## Istorija
Veikė XVI–XVIII a., laidoti Skuodo (Johanesburgo) miesto gyventojai. Vadinamos *Maro kapeliais, Kapeliais*. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose buvo užkasami nekrikštyti gimę kūdikiai, savižudžiai, caro valdžios mirtimi nubausti sukilėliai, knygnešiai. 

1941 m. vasarą jose užkasti karo su Vokietija pradžioje Skuodo apylinkėje žuvę raudonarmiečiai, o karo metais – skuodiškiai Daukantas ir žydas Zusmonas. 

Pokariu stribai čia pakasdavo Skuodo apylinkėse žuvusių ir miesto aikštėje prie Skuodo MGB būstinės niekintų partizanų kūnus. Tarp jų čia atgulė 1947 m. žuvę Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanai Bronius Bakštys-*Viršila*, Vincas Lenkauskas, Jonas Paulauskas-*Šnarys*, Antanas Vaitila (Vaidila), partizanų rėmėjas Pranas Lenkauskas-*Ąžuolas* ir 1949 m. žuvusi Alkos rinktinės Ylakių kuopos partizanė Bronislava Pocienė.

Seniau kapinėse stovėjo du monumentalūs mediniai kryžiai, kuriems sunykus pastatytas nedidelis metalinis kryžius.

Saugotinas kultūros paveldo objektas. 

## Nuotraukos

Vaizdas:Skuodas_II_kapines_2011.zenklas.JPG|Kapinių anotacinis ženklas
Vaizdas:Partizanų kapas Skuodo II senosiose kapinėse 2011.JPG|Paminklas Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanams
Vaizdas:Partizanės B.Pocienės kapas Skuodo II senosiose kapinėse 2011.JPG|Alkos rinktinės Ylakių kuopos partizanės Bronislavos Pocienės kapas
Vaizdas:Skuodas_II_kapines_2011.kryzius.JPG|Metalinis kryžius kapinių vakarinėje dalyje


## Nuorodos
* Skuodo krašto enciklopedija: Skuodo I kapeliai
* Skuodo krašto enciklopedija: Skuodo senosios kapinės
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras: Skuodo rajono savivaldybė: Skuodo miestas: Paminklai
Skuodo paminklas partizanei B. Pocienei

**Alkos rinktinės partizanės Bronislavos Pocienės kapas** yra šiaurės rytinėje Skuodo miesto teritorijos dalyje, 0,21 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus ir Mažeikių gatvių sankryžos, Skuodo II kapelių pietinėje dalyje.

## Kapas

Kapas yra kapinių pietrytinėje dalyje, 9 m į šiaurę nuo pietinės tvoros ir 5 m į vakarus nuo rytinės tvoros. Jį ženklina betoninė antkapinė plokštė ir akmeninis paminklas, kuriame iškaltas kryžius su nukryžiuotu Kristumi, lauro šakele ir epitafija: „ŽUVO UŽ LIETUVĄ / BRONISLAVA / POCIENĖ / 1922 - 1949“.

Paminklo aukštis – 1,24 m, plotis – 85 cm.

Kapavietė 2,7 m ilgio rytų – vakarų kryptimi ir 2,10 m pločio, apjuosta karpomų mirtų gyvatvorės. Abipus auga tujos.
                                         
## Istorija
Bronislava Gramaliauskaitė-Pocienė (1922–1949) gimė ir užaugo Klauseikių kaimo (Ylakių vls., Mažeikių aps.) ūkininkų Leono ir Rozalijos Gramaliauskų šeimoje. Po Antrojo pasaulinio karo tapo Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Alkos rinktinės Ylakių kuopos partizane. Žuvo 1949 m. sausio 15 d. Kretingos apskrities Skuodo valsčiaus Užluobės kaimo valstiečio Šimkaus sodyboje, patekusi į Skuodo valsčiaus MGB kareivių ir stribų pasalą. Jos kūnas buvo atvežtas į MGB Skuodo valsčiaus poskyrio būstinės kiemą, o vėliau pakastas Skuodo miesto pakraštyje, netoli kelio į Mažeikius esančiose Skuodo II senosiose kapinėse–*Maro kapeliuose*.

1990 m. palaikus atkasė ir atpažino žuvusiosios brolis Julijonas Gramaliauskas, kuris juos čia pat 1990 m. rugsėjo 10 d. perlaidojo, o 2001 m. pastatė antkapinį paminklą. Jos atminimas taip pat įamžintas gimtojoje sodyboje pastatytame paminkle.

Saugotinas kultūros paveldo objektas. 

## Šaltiniai

* Lietuvos gyventojų genocidas, 1945–1947. – Vilnius: LGGRTC, 1998. – T. 2 (A-J). – P. 517; Lietuvos gyventojų genocidas, 1948. – Vilnius: LGGRTC, 2007. – T. 3 (A-M). – P. 408–409

## Nuorodos
* Skuodo krašto enciklopedija: Skuodo senosios kapinės
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras: Skuodo rajono savivaldybė: Skuodo miestas: Paminklai
Skuodo paminklas Skirmanto kuopos partizanams

**Paminklas prie Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanų kapo** yra šiaurės rytinėje Skuodo miesto teritorijos dalyje, 0,22 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus ir Mažeikių gatvių sankryžos, Skuodo II kapelių šiaurės vakarinėje dalyje.

## Kapas
Kapas stačiakampio plano, pailgas rytų – vakarų kryptimi, 2,31 m ilgio ir 1,83 m pločio, apjuostas iš akmens skaldos ir betono nulieto bortelio. Jo vakariniame pakraštyje stovi iš smulkios akmens skaldos ir betono nulietas plokščias antkapinis paminklas, viršuje užsibaigiantis kryžiumi. Paminklo priekiniame fasade įmontuota vertikalaus stačiakampio formato juodo šlifuoto akmens atminimo lenta, kurioje iškalti Gedimino stulpai ir epitafija: „1947 ŽUVE / UŽ LIETUVOS / LAISVE / BAKŠTYS BRONIUS / APULSKIS VALIUS / PAULAUSKAS JONAS / LENKAUSKAI / TĖVAS IR SŪNUS“. 

Paminklo aukštis – 1,99 m, plotis – 1,50 m, atminimo lentos dydis – 56 x 50 cm.

Teritorijos plotas – 4,5 m².

## Istorija
1947 m. spalio 13 d. Kretingos apskrities Skuodo valsčiaus Sriauptų kaime partizanų rėmėjo Prano Lenkausko sodyboje MGB vidaus kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareiviai ir Skuodo stribai apsupo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto (Skuodo) kuopos Viršilos būrio partizanus. Per susišaudymą žuvo būrio vadas Bronius Bakštys-*Viršila* (g. 1918 m.), partizanai Vincas Lenkauskas (g. 1928 m.), Jonas Paulauskas-*Šnarys* (g. 1927 m.) ir Antanas Vaitila (Vaidila). Partizanų rėmėjas Pranas Lenkauskas-*Ąžuolas* (g. 1900 m.) kautynių metu buvo sužeistas, suimtas ir kartu su kritusiais partizanais nugabentas į Skuodo valsčiaus stribų būstinę, kurioje tardant nukankintas. Jo ir žuvusių partizanų kūnus stribai slapta pakasė Skuodo miesto pakraštyje, Rūšupės kairiajame krante esančiose Skuodo II senosiose kapinėse, vad. Marų kapeliais.

Šiose kapinėse buvo pakastas ir 1947 m. rugsėjo mėn. tame pačiame Sriauptų kaime žuvęs Valius (Valerijonas) Apulskis-*Gailenis* (g. 1930 m.).            

Apie 1990 m. žuvusiųjų užkasimo vietoje pastatytas antkapinis paminklas. 

Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai
* Lietuvos gyventojų genocidas 1944-1947 m., Vilnius: LGGRTC, 1998, t. 2 (A-J), p. 120 (P. Bakštys); t. 2 (K-S), p. 702 (J. Paulauskas).
* Lietuvos gyventojų genocidas 1948 m., Vilnius: LGGRTC, 2007, t. 3 (A-M), p. 778 (P. ir V. Lenkauskai).

## Nuorodos
* Skuodo krašto enciklopedija: Skuodo senosios kapinės
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras: Skuodo rajono savivaldybė: Skuodo miestas: Paminklai
Dziudžaigou slėnis

**Dziudžaigou slėnis** (supaprastinta kinų: 九寨沟; tradicinė kinų: 九寨溝; pinyin: Jiǔzhàigōu; pažodžiui „Devynių kaimų slėnis“; tibetiečių: གཟི་རྩ་སྡེ་དགུ།, Wylie: gzi-rtsa sde-dgu, ZYPY: Sirza Degu) – gamtos rezervatas ir nacionalinis parkas pietų Kinijoje, Sičuano provincijoje.

Dziudžaigou slėnis priklauso Mino kalnams Tibeto kalnyno pakraštyje. Jo plotas 72 000 hektarų. Jis žinomas dėl terasinių krioklių, spalvingų ežerų ir snieguotų viršūnių. Slėnis yra 2–4,5 tūkst. metrų virš jūros lygio.

Dziudžaigou slėnis atsidūrė UNESCO Pasaulio paveldo sąraše 1992 m. ir Biosferos rezerve 1997 m. Jam suteikta V kategorija pagal Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos sistemą.

## Gyventojai

Septyni iš devynių tibetiečių kaimų vis dar gyvenami. Pagrindiniai Heye, Shuzheng ir Zechawa kaimai yra lankomi turistų, nes per juos eina kelias ir jo pakraštyje gyventojai parduoda suvenyrus, užkandžius, rankdarbius. Taip pat yra Rexi mažesniame Zarų slėnyje ir už Heye yra Jianpan, Panya ir Yana kaimai. Guodu ir Hejiao kaimai nebegyvenami.

2003 m. slėnyje gyveno apie 1000 žmonių, kurie sudarė 112 šeimų. Kadangi žemės ūkis uždraustas, gyventojai išsilaiko iš turizmo ir valstybės subsidijų.



1 jiuzhaigou valley rhino lake 2011.jpg
1 jiuzhaigou valley pearl shoals waterfall 2011.jpg
1 jiuzhaigou valley long lake chang hai 2011.jpg



## Išnašos
Maikelsono-Morlio eksperimentas

**Maikelsono-Morlio eksperimentas** - garsus fizikos eksperimentas, kurį 1887 m. atliko Albertas Maikelsonas ir Eduardas Morlis. Šis eksperimentas turėjo aptikti šviesos greičio skirtumus įvairiomis kryptimis horizontalioje plokštumoje, tačiau buvo konstatuota, kad šviesa juda pastoviu greičiu visomis tirtomis kryptimis.

## Šaltiniai
Barista

**Barista** ( 'kavos ruošimo meistras') – kavos (paprastai espreso) ruošimo profesionalas, dirbantis kavinėje, bare, restorane, gerai išmanantis kavas ir daugybę jos paruošimo būdų.

Įgudęs barista išmano įvairių modelių espreso kavos aparatus, kuriais gali paruošti įvairiausių skonių gėrimus pagal kliento pageidavimą, nustebinti įdomiais kavos deriniais su įvairiais priedais. Savo profesinėje veikloje barista domisi įvairiais kavos paruošimo būdais, kavos pupelių keliais, kol jos pasiekia galutinį vartotoją per puodelį kavos. Tai ne tik praktika, bet ir nuolatinis mokymasis, nes kavos pasaulio tendencijos greitai kinta, atsiranda naujų paruošimo būdų, naujos įrangos ir paruošimo technikų. Piešimas ant kavos, vadinamasis *[[Latte art]]*, yra vienas iš baristos, įvaldžiusio įvairias piešimo ant pieno putos technikas, darbo rezultatų.

Vyksta baristų pasaulio čempionatai (*World Barista Champioship*, WBC). Juose dalyvauja ir lietuviai. Organizuojami ir panašūs Lietuvos čempionatai. Lietuva yra tarp sparčiai tobulėjančių valstybių kavos kultūros atžvilgiu, nes vis daugiau žmonių pradeda skirti ir vertinti gerą kavą, auga bendra kavos gėrimo kultūra, organizuojami baristų mokymai.

## Taip pat skaitykite
* Barmenas
* Someljė

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Baristų pasaulio čempionatai 
* Baristų darbo pavyzdžiai
Kavamalė

**Kavamalė**, *kavos malūnėlis* – įtaisas kavos pupelėms ar panašiems produktams malti.

## Aprašas
Pradžioje kavos pupeles smulkindavo didelėje piestoje mediniu grūstuvu. Arabai šį metodą naudojo dar tada, kai Europa kavos nežinojo. Tokia įranga smulkiai ir vienodai sumalti kavą neįmanoma, tačiau tradicinei beduinų kavai gaminti tokio smulkinimo pakakdavo.

Vėliau kavą ėmė malti girnomis.

### Rankinės kavamalės

Paprastą rankinę kavamalę sudaro dvejos girnelės, atstumą tarp kurių galima reguliuoti specialiu sraigtu. Kuo labiau priveržtas šis sraigtas, tuo mažesnis tarpas tarp girnelių paviršių, tuo smulkiau mala kavamalė. Pupelės beriamos per piltuvą ir patenka tarp girnelių. Viena girnelė įtvirtinta nejudamai, kita sukama sukant kavamalės rankeną.

Europinio tipo kavamalės dažniausiai būna kubo formos su nedideliu stalčiuku apačioje, kur byra sumalta kava. Kubinės kavamalės nepatogios, nes kubo formos kavamalės korpusą nepatogu laikyti viena ranka, kol antrąja sukama rankena. Malant smulkiam malimui nustatyta kavamale ji šliaužioja stalu, nes malimas reikalauja didelės jėgos ir kavamalę sunku išlaikyti prispaustą ant stalo. Todėl kai kurios europinės rankinės kavamalės turi sraigtą, kuriuo tvirtinamos prie stalo krašto.

Rytietiškos kavamalės paprastai būna cilindro pavidalo, jas patogu laikyti rankoje. Su geromis girnelėmis jos duoda smulkius, vienodo stambumo kavos miltelius. Klasikinių turkiškų kavamalių rankenos dažnai užsilenkia į kavamalės vidų.

### Automatinės kavamalės
Automatinės kavamalės naudoja du malimo būdus – peiliais arba girnelėmis. Dalis kavos žinovų teigia, kad kokybišką kavą galima gauti tik ją malant rankinėmis kavamalėmis, kadangi automatinėse dėl didelio malimo greičio malamos kavos pupelės kaista ir dėl to praranda dalį kokybės.

Pramonėje kavą mala pramoniniais valciniais malūnais.

Elektrinės kavamalės su peiliais veikia panašiai kaip mikseris. Kavos pupeles smulkina greitai besisukantys peiliai. Elektrinės buitinės kavamalės turi du skyrius. Viename būna elektros variklis, kitame – ertmė, į kurią beriamos kavos pupelės ir kurios apačioje yra sukamieji peiliai. Toks mechanizmas neužtikrina tolygaus malimo, dalis kavos perkaista, todėl tokias kavamales daugiausia naudoja namų virtuvėse.

Visas kavamales po malimo reikia išvalyti, kad neliktų kavos miltelių, kurie per ilgą laiką oksiduojasi ir tada gali sugadinti šviežiai malamą kavą.


Vaizdas:Mlynek.jpg|Tradicinė europinė (prancūziška) kavamalė
File:2 handbetriebene Kaffeemühlen v.jpg|Europinės rankinės kavamalės
File:Grinder.jpg|Kavamalė
File:Coffee-IMG 7048-white.jpg|Kavamalė
File:Kaffeemuehle Alexanderwerk BW 1.jpg|Elektrinė peilinė kavamalė
File:Coffee burr grinder.jpg|Sraigtinės kavamalės vidus
File:Koffiemolen2.jpg|Sieninė kavamalė
Vaizdas:Electric blade grinder.jpg|Šiuolaikinė elektrinė kavamalė su peiliais


## Šaltiniai
Bronius Bakštys (1918)

**Bronius Bakštys** (slap. *Viršila*, 1918 m. Luknių k., Skuodo vls., Kretingos apskr. – 1947 m. spalio 13 d. Sriauptų k., Skuodo vls., Kretingos apskr.) – partizanas, Kardo rinktinės Skirmanto kuopos būrio vadas.

## Biografija
Luknių kaimo ūkininkas. Po Antrojo pasaulinio karo tapo Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Skirmanto kuopos partizanu, paskirtas būrio vadu.

Žuvo 1947 m. spalio 13 d. Kretingos apskrities Skuodo valsčiaus Sriauptų kaime partizanų rėmėjo Prano Lenkausko-*Ąžuolo* sodyboje, kartu su būrio partizanais Vincu Lenkausku, Jonu Paulausku-*Šnariu* ir Antanu Vaitila (Vaidila) patekęs į MGB vidaus kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareivių ir Skuodo stribų surengtą pasalą. 

Kūną stribai išvežė į Skuodą ir pametė paniekinimui aikštėje, o vėliau pakasė miesto pakraštyje esančiose Skuodo II senosiose kapinėse, vad. Marų kapeliais.

Vardas įmažintas Skuodo II senųjų kapinių ir Žemytės paminkluose žuvusiems Kardo rinktinės partizanams atminti.

## Šaltiniai
* Lietuvos gyventojų genocidas 1944-1947 m., Vilnius: LGGRTC, 1998, t. 2 (A-J), p. 120.

## Nuorodos
* 
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras: Skuodo rajono savivaldybė: Skuodo miestas: Paminklai
Pakartotiniai 2012 m. Lietuvos Seimo rinkimai

**Pakartotiniai 2012 m. LR Seimo rinkimai** vyko 2013 m. kovo 3 dieną trijose apygardose – Zarasų–Visagino, Biržų-Kupiškio ir Ukmergės. Šių rinkimų metu po II turo buvo išrinkti trys nariai į 2012-2016 m. Seimą – Aleksandras Zeltinis, Algimantas Dumbrava ir Kazys Grybauskas.

Pirmose dvejose apygardose pakartotiniai rinkimai vyko dėl 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose nustatytų rinkimų įstatymo pažeidimų. Ukmergės apygardoje rinkimai kartojami dėl pernai mirusio čia išrinkto Seimo nario Juliaus Veselkos.

Antrasis šių rinkimų turas vyko kovo 17 d.

### Rinkėjų aktyvumas I-ame ture

#### Išankstinis balsavimas
*Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys*

#### Rinkimų dieną

### Rinkėjų aktyvumas II-ame ture

#### Išankstinis balsavimas
*Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys*

#### Rinkimų dieną

## Rezultatai

### I turo rezultatai
Biržų – Kupiškio apygardoje daugiausiai balsų surinko Aleksandras Zeltinis (31,23% nuo dalyvavusių rinkėjų). Kadangi jis nesurinko daugiau nei pusės balsų, bus rengiamas antrasis turas.

Zarasų – Visagino apygardoje 51,72% balsų nuo visų rinkėjų gavo Algimantas Dumbrava.

Ukmergės apygardoje daugiausiai balsų gavo Kazys Grybauskas – 20,56%, antra liko Janina Galiauskienė (17,36%), trečias – Rolandas Janickas (16,02%). Šioje apygardoje taip pat bus rengiamas antrasis turas.

### II turo rezultatai
Kaip ir pirmame rate, Biržų-Kupiškio apygardoje daugiausiai balsų (57,10%) surinko ir rinkimus laimėjo A. Zeltinis. Zarasų – Visagino apygardoje nugalėjo (68,93% balsų surinkęs) A. Dumbrava. Ukmergės apygardoje Seimo nario mandatą gavo K. Grybauskas (61,27%).

## Taip pat skaitykite
* 2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai
* 2012–2016 m. Seimas

## Šaltiniai
Eteris (fizika)

**Eteris** – XIX a. pab. įsivaizduota tolydi terpė, kuria sklinda šviesa. Šviesos spinduliai ir radijo bangos buvo laikomi šio eterio bangomis. Tačiau atlikus garsųjį Maikelsono-Morlio eksperimentą eteris tapo nebereikalingas, nes paaiškėjo, jog šviesos greitis yra toks pat, nesvarbu kieno atžvilgiu judėtų jo stebėtojas. Šiuolaikinėje fizikoje eterį pakeitė reliatyvumo ir kvantinės mechanikos teorijos.

## Šaltiniai
Čangbaišanas

**Čangbaišanas** () arba **Čangpeksanas** () – plokščiakalnis Mandžiūrijoje, Kinijos ir Šiaurės Korėjos teritorijose, aukščiausia Mandžiūrijos-Korėjos kalnų dalis. Aukštis siekia 2745 m (Pektusano ugnikalnis). Masyvas smarkiai paveiktas erozijos, suskaidytas, sudarytas daugiausia iš bazalto. Apaugęs spygliuočių miškais, kedrų giraitėmis.

Čangbaišanas pasižymi neliestos gamtos plotais, vaizdingais kraštovaizdžiais. Čia yra Čangbajaus krioklys, šventasis Tianči ežeras. Kinijos pusėje įsteigtas Longvančuno miško gamtos draustinis, kuriame gyvena reti amūriniai leopardai, amūriniai tigrai, rudieji lokiai.

## Šaltiniai
Karachiljas

**Karachiljas** () – ispaniškas sluoksninis gėrimas, kava (viršutinis sluoksnis) su brendžiu ar romu. Labai populiarus Ispanijos kaimuose.

Panašus itališkas gėrimas vadinasi *[[caffè corretto]]*.

## Kilmė
Viena hipotezė teigia, kad šį gėrimą sugalvojo ispanų kareiviai Kuboje. Kareiviai gerdavo kavą su romu, kad tai suteiktų jiems narsos. Žodis  reiškia 'narsa', iš jo kilo  ir .

Kita hipotezė teigia, kad Barselonoje kurjeriai užsakinėdavo kavos ir alkoholinio gėrimo prašydami juos sumaišyti:  'dabar išvykstu skubėdamas'. Ši frazė buvo sutrumpinta iki *caraguillo*, kuris virto .

## Receptūra
Yra daug karachiljo receptų, pradedant juoda kava su spiritu ir baigiant pakaitintu spiritu su citrina, cukrumi ir cinamonu, į kurį paskui įpila kavą.

Pradiniame variante karachilją sudaro pusė kavos ir pusė alkoholinio gėrimo.. Skirtinguose Ispanijos regionuose alkoholinio gėrimo ir kavos proporcijos gali labai skirtis. Pvz., Katalonijoje karachiljas alkoholio turi gerokai daugiau nei kavos, o Kastilijoje ir Leone karachiljas alkoholio turi mažai. Kartais į karachilją įpila anyžinės degtinės ar chereso.

Kaimuose karachilją dažnai daro su naminės gamybos vynuoginiu brendžiu. Kartais brendį su įdėtu cukrumi prieš pilant kavą padega, taip norima gauti stipresnį aromatą.

## Nuorodos
Tianči

: *Apie ežerą Sindziange žr. [[Tianči (Sindziangas)]].*

**Tianči** () arba **Čjondži** ( – 'dangaus ežeras') – kraterio ežeras, telkšantis Pektusano ugnikalnio kalderoje (Čangbaišano kalnai). Juo eina Kinijos ir Šiaurės Korėjos valstybinė siena. Ežeras telkšo 2189,1 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis 4,85 km, plotis 3,35 km. Tianči susidarė ~969 m., įvykus Pektusano išsiveržimui ir susidarius kalderai. Nuo spalio vidurio iki birželio vidurio ežeras paprastai būna pasidengęs ledu.

Korėjiečių mitologijoje Tianči ežeras, kaip ir pats Pektusanas, laikomas šventu. Pasakojamos legendos ir stebėjimai, kad ežere gyvenančios „pabaisos“.
Naminė

**Naminė** – savos gamybos naminė degtinė. Gaminama iš įvairių žaliavų, dažnai pagal tai ir vadinama.

## Naminės rūšys
Skirtingose Lietuvos vietovėse naminė dažnai varoma iš skirtingos žaliavos:
* *bulvinė* – naminė iš bulvių stiebagumbių;
* *burokinė* – naminė iš runkelių;
* *cukrinė* – naminė iš cukraus;
* *ruginė* – naminė iš rugių grūdų;
* *samanė* – dzūkiška naminė degtinė, paprastai ruginė.

## Istorija
Pirmieji degtinės bravorai Lietuvoje atsirado dar XIV–XV amžiuose, tačiau 1529 m. įsigaliojęs Lietuvos Statutas apribojo degtinės gamybą bei įvedė mokesčius alkoholiniams gėrimams, todėl gana greitai ėmė rastis nelegalių bravorų, su kuriais ir siejamas *naminės* atsiradimas. Iki XIX a. pradžios legaliuose bravoruose degtinė buvo gaminama iš grūdų, dažniausiai – rugių, gautą spiritą atskiedžiant vandeniu. Tačiau, atsiradus spirito rektifikacijos metodams, vystantis pramonei, didėjant degtinės gamybos apimtims, tapo daug paprasčiau gaminti degtinę, skiedžiant vandeniu etanolį, gautą iš runkelių, bulvių ir pan. Tokios degtinės kokybė buvo prasta, tačiau savikaina – kelis kartus mažesnė.

Dėl suprastėjusios gamyklinės degtinės kokybės bei didelių mokesčių Lietuvos kaimuose ėmė labiau plisti namudinė degtinės gamyba, naudojant tradicinius, dar XV–XVI amžiuose įsisavintus metodus. Naminės degtinės gamyba labiau suklestėdavo karo bei draudimų metais, ypač smarkiai suklestėjo XX a. 9-ame dešimtmetyje, Tarybų Sąjungoje įvedus alkoholio draudimus.
Civilization IV: Colonization

**Sid Meier’s Civilization IV: Colonization** – kompiuterinis strateginis žaidimas, sukurtas kompanijos „Firaxis Games“ ir 2008 m. rugsėjo 22 d. išleistas bendrovės „2K Games“. Tai 1994 m. ėjimų strategijos „Sid Meier’s Colonization“ perdirbinys su „Civilization IV“ varikliu. Žaidėjai valdo keturių Europos tautų gyvenvietes: Ispanijos, Anglijos, Prancūzijos ir Olandijos ir bando užkariauti/kolonizuoti Naująjį pasaulį 1492–1792 m. laikotarpyje. Galutinis kiekvieno žaidėjo tikslas yra paskelbti nepriklausomybę nuo savo gimtosios šalies ir nugalėti karines pajėgas, kurias atsiųs karalius.

Šis žaidimas nereikalauja originalaus „Sid Meier’s Colonization IV“.
Ripuarų tarmės

**Ripuarų tarmė** () – vokiečių kalbos dialektinė grupė. Kartu su Mozelio frankų tarme ir liuksemburgiečių kalba, ripuarų tarmė priklauso didžiausiai vidurio Frankonijos tarmių šeimai.

Ripuarų tarme kalbama Reino krašte, nuo Diuseldorfo ir Kelno iki Acheno vakaruose ir Valdbriulyje rytuose. Šnekant šia tarme galima išgirsti šiaurinėje vokiškai kalbančios bendruomenės Belgijoje dalyje, taip pat pietiniame Limburgo provincijos Nyderlanduose krašte, ypač Kerkradės mieste.

Tarmės pavadinimas kilo iš ripuarų frankų, kurie atsikėlė į šias vietoves IV a.

## Kalbančiųjų skaičius
Maždaug milijonas žmonių kalba ripuarų tarme. Bet kalbančiųjų procentas įvairiose vietovėse smarkiai skiriasi. Pavyzdžiui, vienose gyvenvietėse gali būti likę tik keli vyresnio amžiaus žmonės kalbantys šia tarme, o kitose ripuarų tarmė yra vartojama kasdieniame gyvenime.

## Nuorodos
*
Čangdė

**Čangdė** () – miestas pietrytinėje Kinijos dalyje, Hunano provincijoje, šalia Duntinhu ežero, Juandziango upės pakrantėje. Turi prefektūros statusą. Laivų, staklių, elektros įrengimų gamyba, chemijos, tekstilės, popieriaus pramonė.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo akmens amžiaus laikų. II a. pr. m. e. buvo žinoma ***Linjuano*** pavadinimu, valdant Tangų dinastijai – ***Ulingu***, o dabartiniu pavadinimu Čangdė minima nuo 1164 m. Čingų dinastijos laikais Čangdė buvo svarbus prekybos maisto produktais centras.

## Šaltiniai
Čangdži

**Čangdži** () – miestas rytinėje Kinijos dalyje, Šansi provincijoje, Džanšujo (Haihės baseinas) aukštupio pakrantėje. Turi prefektūros statusą. Akmens anglių, metalurgijos, mašinų gamybos, karinė pramonė; amatai. Veikia medicinos kolegija.

## Šaltiniai