open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomas Gostomskis

**Tomas Gostomskis** () (1569 m. – 1623 m.) – 1605 m. Palenkės vaivada ir 1605–1623 m. Mazovijos vaivada. Iš kalvinisto tapo kataliku. 1620 m. dirbo karaliaus Zigmanto Vazos karinėje tarnyboje.

|-
Stanislovas Nemira

**Stanislovas Nemira** () (1597 m. – 1648 m.) – nuo 1611 m. Palenkės vaivadijos vaiskis, 1613–1617 m. Mielniko chorunžis, Palenkės kaštelionas 1630/1632 m. iki 1634 m., Palenkės vaivada 1634–1648 metais. Nemiruvo gyvenvietei suteikė miesto teises.

## Literatūra
* Michaluk D., Ziemia mielnicka województwa podlaskiego w XVI–XVII wieku, Toruń 2002. ISBN 83-231-1248-7, s. 93-95, 123–124, 136

|-
Vaclovas Leščinskis

**Vaclovas Leščinskis** () (1632/1638 m. – 1688 m.) – ATR pulkininkas, 1673–1688 m. Palenkės vaivada. Žmona, Lenkijos karūnos etmono Stefano Čarneckio dukra – *Konstancija Joana Čarnecka*. Po etmono mirties, kartu su žmona paveldėjo dalį etmono žemių pietų Lenkijoje.

## Šeima
Žmona – Konstancija Joana Černeckytė, Karūnos lauko etmono Stefano Čarneckio duktė. Vaikai:
* Steponas
* Magdalena
* Kazimieras Ignotas
* Teofilė (1680–1757), kunigaikščio Jonušo Antano Višnioveckio žmona;
* Viktorija – Juozapo Potockio pirmoji žmona

## Išnašos

## Nuorodos

|-
Povilas Ivanovičius Sapiega

**Povilas Ivanovičius Sapiega** (, ) (tarp 1481/1490 m. – 1579 m.) – 1555–1558 m. Palenkės vaivada ir 1558–1579 m. Naugarduko vaivada. Dėl ilgaamžiškumo buvo vadinamas *Nestoru*.

## Biografija

Povilas Sapiega gimė LDK rusėniškos kanceliarijos dalies vadovo ir karaliaus rūmų maršalkos Ivano Sapiegos ir Elžbietos Glebovič šeimoje, jis buvo vyriausias iš sūnų. 1502–1504 m. studijavo Krokuvos universitete.

1533 m. Povilas Alšėniškis, siekdamas Vilniaus vyskupo vietos, miestelį perleido karalienei Bonai Sforcai, o ši savo favoritei Elenai Alšėniškei-Dubovickai, kurios vyras buvo Povilas Sapiega, taip XVI a. viduryje paveldėjo Alšėniškių turtus.

1534–1535 m. dalyvavo kare prieš Maskvos Kunigaikštystę ir Livonijos kare 1561 metais. 1559–1568 m. dirbo aštuntajame LDK seime, buvo vienas iš tų, kurie pasirašė Liublino uniją. Gimęs stačiatikiu, vėliau tapo kalvinistu.

Netoli Kauno jis įkūrė Zapyškio (tada vadintą Sapiegiškiu) dvarą ir miestelį. Tarp 1566–1578 m. finansavo Zapyškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia|Zapyškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios statybas. 1578 m. sausio 2 d. Povilas Sapiega Zapyškio bažnyčiai padovanojo 6 valakus žemės su 6 baudžiauninkais ir 2 valakus be žmonių.

## Šeima
Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Elena Alšėniškė (m. iki 1557), kunigaikščio Jurgio Alšėniškio (m. 1536) ir Marijos Sanguškos duktė. Nuo pirmos santuokos turėjo tris sūnus ir tris dukteris: 

* Aleksandras
* Mikalojus (m. 1599), Minsko, Bresto ir Vitebsko vaivada 
* Bogdanas (m. 1593), Bresto ir Smolensko kaštelionas, Minsko vaivada 
* Bogdana, Ivano Solomereckio žmona
* Teodora, 1-mas vyras rūmų dvariškis Adomas Čyžas, 2-ras vyras rūmų maršalka ir raštininkas Ostapas Valavičius  
* Marina, Polocko pakamario Onikejaus Korsako žmona.

Antra santuoka buvo su Aleksandra Chodkevič (m. apie 1583), Naugarduko vaivados Aleksandro Chodkevičiaus (apie 1475−1549) ir Vasilisos Holovčinskos (m. 1552) dukterį. Vaikai nuo antros santuokos: 

* Andrius Sapiega (m. 1621), Polocko ir Smolensko vaivada 
* Vasilisa, Lietuvos didžiojo arklininko Jokūbo Piaseckio žmona 
* Regina, Vendeno vaivados Motiejaus Dembinskio žmona 
* Marina, Lietuvos didžiojo raštininko Mikalojaus Jasinskio žmona 

Povilas Ivanovičius Sapiega  buvo palaidotas Švč. Trejybės Graikų apeigų katalikų bačioje, Vilniuje.

## Išnašos

## Nuorodos
* Liublino unijos paskelbimo aktas 
* Nuo didikų Sapiegų rezidencijos iki Lietuvos
* Alšėnai
* Senoji Zapyškio bažnyčia
* Sapiegų kilmė: fiktyvi legenda tapo realybe

|-
Andrius Mosiejus

**Andrius Mosiejus** (g. 1952 m. lapkričio 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos tapytojas, skulptorius, grafikas ir keramikas.

## Biografija
1977 m. baigė Šiaulių universitetą. Nuo 1993 m. Druskininkų dailininkų grupuotės „3X“ pirmininkas.

## Šaltiniai
Martynas Oborskis

**Martynas Oborskis** () (? – 1697 m.) – nuo 1658 m. Livo miesto pakamaris bei seniūnas, 1666 m., antrojo ATR seimo ir 1672 m. ATR Seimo maršalka, 1683–1688 m. Palenkės kaštelionas ir 1688–1698 m. Palenkės vaivada.

## Biografija

1637 m. baigė Krokuvos universitetą. 1657 m. Mazovijos seimo maršalka. 1659, 1661, 1664/1665, 1667, 1669, 1674, 1679 ir 1681 m. seimo narys. Buvo vienas iš karaliaus Jono Sobieskio raštininkų. 1683 m. dalyvavo Vienos mūšyje. 1697 m. Elekciniame seime balsavo už karalių Augustą II.

## Literatūra
* Antonina Keckowa, Marcin Oborski, w: Polski Słownik Biograficzny, t. XXIV, s. 445–447.

|-
Stefanas Mikalojus Branickis

**Stefanas Mikalojus Branickis** () (apie 1640 m. – 1709 m.) – 1699–1709 m. Palenkės vaivada, Bielsko, Bransko, Stopnicos, Ratnės ir Krosno seniūnas.

## Biografija

1683 m. buvo Konstitucinio seimo narys. 1683 m. dalyvavo Vienos mūšyje. 1692 m. buvo tas žmogus, kuris parūpino Balstogės gyvenvietei miesto teises. Buvo Balstogės Branickių rūmų statybos pradininkas. Palaidotas Krokuvos Šv. Petro bažnyčioje.

## Šeima

Gimė Jano Klemenso Branickio ir Aleksandros Kotrynos Čarneckos šeimoje. Motina buvo ATR etmono Stefano Čarneckio dukra. 1686 m. vedė Kotryną Scholastiką Sapiegaitę, kurios tėvas buvo Lietuvos didysis etmonas – Kazimieras Jonas Sapiega. Su žmona susilaukė penkių vaikų: Jano Klemenso Branickio, Kristinos, Konstancijos, Elžbietos ir Uršulos.

## Literatūra
* Adam Boniecki, Herbarz polski: Wiadomosći historyczno-genealogiczne o rodach …, 1985, Tom 2, s. 104

## Nuorodos

|-
Jonas Zbignevas Osolinskis

**Jonas Zbignevas Osolinskis** (, 1555 m. rugsėjo 3 d. – 1623 m. spalio 3 d.) – 1577 m. karaliaus Stepono Batoro sekretorius, įgaliotas Abiejų Tautų Respublikos pareigūnas Sandomire nuo 1593 m., 1601 m. Seimo maršalka, 1603 m. Mologoščo ir Žarnuvo kaštelionas, 1605–1613 m. Palenkės vaivada, 1613–1623 m. Sandomiro vaivada, Čersko, Nove Miasto ir Stopnicos seniūnas. 1594 m. iš kalvinisto tapo kataliku.

## Šeima

Žmonos: Jadvyga Senenska, Ana Firlej, Kotryna Kosinska, Kotryna Varševecka. Su Jadvyga Senenska susilaukė Kristupo Osolinskio, Maksimilijano Osolinskio, Elžbietos Osolinskos. Su Ana Firlej susilaukė Jurgio Osolinskio.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija (angl.) 

|-
Karolis Juozapas Sedlnickis

**Karolis Juozapas Sedlnickis** () (1703 m. birželio 13 d. Opavicoje – 1761 m. sausio 8 d. Konstantinuve) – 1736–1738 m. karaliaus rūmų iždininkas, 1738–1745 m. Palenkės vaivada ir 1745–1761 m. Karūnos didysis iždininkas ir Melniko seniūnas.

## Biografija

1725 m. susituokė su Konstancija Branicka. 1730 m. ir 1732 m. buvo seimo narys. 1738 m. gavo Baltojo erelio ordiną. Palenkės gyvenvietėje Vituline turėjo savo rezidenciją.

## Literatūra
* Henryk Palkij, Karol Józef Sedlnicki, w: Polski Słownik Biograficzny, t. XXXVI, 1995–1996, s. 144–148.

|-
Laivas arsenalas

**Laivas arsenalas** (; ) – perspektyvinis laivas raketų leidimo platforma. Numatoma, kad toks laivas gali turėti iki 500 vertikalaus leidimo sistemų, iš kurios būtų leidžiamos vidutinio dydžio raketos, greičiausiai – sparnuotosios raketos.
Buvo manoma, kad toks laivas būtų valdomas nuotoliniu būdu iš raketinio kreiserio, taip pat kad jį eitų valdyti iš AWACS sistemos lėktuvų *[[E-2 Hawkeye]]* ir *[[E-3 Sentry]]*.

## Istorija
Šio tipo laivų idėją 1996 m., kai Persijos įlankoje buvo vykdoma operacija „Smūgis dykumoje“ (), pasiūlė JAV karo laivyno viceadmirolas Aleksandras Krekičius (*Alexander J. Krekich*). Sumanytas laivas turėjo nepastebėtas prisiartinti prie taikinio ir pradėti leisti raketas, kol išeikvoja visas atsargas. Po to šis laivas praranda visą vertę ir jo tolesnis likimas nebeaktualus. Svarbus tokio laivo arsenalo ypatumas – nematomumas, kurį turi užtikrinti *[[stealth]]* technologijos.

Laivų arsenalų kūrimo finansavimas vis strigo, nes JAV kongresas atšaukė finansavimą. DARPA užtikrino finansavimą kai kuriems kontraktoriams prototipų kūrimui. Kai kuriuose koncepciniuose brėžiniuose laivo arsenalas turėjo numerį „72“, todėl kai kas spėja, kad tai rodo, kad numatyta laivus arsenalus numeruoti kaip linijinius laivus, kadangi paskutinis užsakytas, bet nepastatytas linijinis laivas buvo USS „Louisiana“ (BB-71).

Vėliau JAV karinis laivynas perdirbo keturis seniausius *Ohio* klasės povandeninius laivus į sparnuotųjų raketų povandeninius laivus (SSGN). Šie laivai gabena iki 154 *Tomahawk* sparnuotųjų raketų su vertikalioms leidimo sistemomis.

## Konstrukcija
Laivai arsenalai turėtų būti savaeigės baržos. Ant denio tik nedidelis antstatas, kas mažina pastebimumą. Ginkluotėje – *Tomahawk* sparnuotosios raketos, valdomos raketos „laivas-laivas“ ir „laivas-žemė“.

Laivą turėtų valdyti 10 jūrininkų įgula. Valdymas galimas ir nuotolinis.
Mykolas Antanas Sapiega

**Mykolas Antanas Sapiega** (, ) (1711 m. kovo 10/kovo 12 d. Karaliaučiuje – 1760 m. spalio 11 d. Slanime) – 1743 m. Lietuvos tribunolo maršalka, 1739–1746 m. Lietuvos Didysis medžioklis, 1746–1752 m. Palenkės vaivada, 1752–1760 m. Lietuvos pakancleris ir 1757 m. Mstislavlio seniūnas.

## Biografija

Pirmuosius gyvenimo metus praleido Prūsijos karalystės mieste Karaliaučiuje, kur buvo susitelkusi didelė Sapiegų giminės dalis, kuri dėl savo paramos Stanislovui Leščinskiui buvo išvyta iš ATR karaliaus Augusto II įsaku. Pirmą kartą į ATR atvyko 1716 metais. 1724–1725 m. mokėsi Karaliaučiuje.

Politinę karjerą pradėjo 1730 m., kai tapo *Gulbinų* seniūnu. 1732 m. tapo seimo nariu. 1738–1740 m. kartu su broliu Stanislavu dalyvavo turtiniuose ginčuose su Radvilomis. 1743 m. tapo Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo Lietuvos tribunolo maršalka. 1744 m. gavo Baltojo erelio ordiną.

## Šeima
Tėvai: Aleksandras Povilas Sapiega ir Marija Kristina de Béthune, prancūzų amasadoriaus Pranciškaus Gaston de Bethune dukra. 1733 m. birželio 29 d. pirmą kartą susituokė su Katerina Liudvika Sapiegaite (1718−1779), Lietuvos dodžiojo etmono Jono Kazimiero Sapiegos (m. 1730) ir Liudvikos Opalinskos dukterimi. 1745 m. antrą kartą susituokė su Tekle Radvilaite (1703−1747), Lietuvos didžiojo kanclerio Karolio Stanislovo Radvilos (1669−1719) ir Anos Katerinos Sanguškaitės (1676−1746), Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Servacijaus Višnioveckio našlės dukterimi, kuri po dvejų metų mirė. 1748 m. trečią kartą susituokė su Aleksandra Čartoriskaitė (1730−1798), Vilniaus kašteliono ir Lietuvos didžiojo kanclerio Mykolo Frederiko Čartoriskio (1696−1775) ir Eleonoros Monikos Valdštein (1710−1792) dukterimi . Vaikų neturėjo.

|-
Mykolas Juozapas Ževuskis

**Mykolas Juozapas Rževuskis** () (1699&nbsp;m.&nbsp;– 1769&nbsp;m.)&nbsp;– nuo 1729&nbsp;m. užsienio karinių samdinių generolas, nuo 1744&nbsp;m. karūnos raštininkas, 1752–1762&nbsp;m. Palenkės vaivada, 1762–1770&nbsp;m. Podolės vaivada. 1734&nbsp;m. vasario 7 d. gavo Baltojo erelio ordiną. Tėvas: Adamas Rževuskis.

## Biografija
Lenkijos magnatų Rževuskių giminės atsstovas, herbo „Kšivda“ savininkas. Palenkės vaivados Adomo Rževuskio (m. 1717) ir Petronėlės Zborkovnos sūnus. 

Po tėvo mirties perėjo į savo dėdės, Palenkės vaivados ir Karūnos lauko etmono Stanislovo Mateušo Rževuskio globą.  

Ištarnavo iki Lenkijos armijos pulkininko laipsnio. Už nuopelnus 1734 metų vasario 7 d. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 1729 metais Mykolas Juozapas Rževuskis gavo Karūnos didžiojo raikytojo pareigybę, o 1744 metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju raštininku. 

1729 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. Sekančiais metais buvo renkamas nuo Lvovo žemės pasiuntiniu į naują seimą. 1752 metais Mykolas Juozapas Rževuskis gavo Palenkės vaivados pareigybę, o 1762 metais buvo paskirtas Podolės vaivada. 1764 metais elekciniame seime palaikė Stanislovo Augusto Pniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 

## Šeima

Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Uršulė Stamirovska, nuo santuokos su kuria vaikų nebuvo. Antrą kartą vedė Prancišką Cetnerytę. Vaikai:

* Ana, Karūnos didžiojo vėliavininko Juzefo Gumieckio žmona 
* Petronelė Antonina (m. 1806), Karūnos didžiojo kanclerio Jaceko Malachovskio (1737–1821) žmona nuo 1765 metų 
* Adomas (m. 1776), Krokuvos kanauninkas (1757–1764), Lvovo kanauninkas ir kancleris (1760)
* Pranciškus (1730–1800), Karūnos lauko raštininkas (1752–1774), Karūnos dvaro maršalka (1775–1783)
* Jonas (1732–1759), Lietuvos didysis pastalininkis (1756–1759)
* Kazimieras (1750–1820), Karūnos lauko raštininkas (1774–1792), Austrijos imperijos grafas (1819).

## Nuorodos

|-
Jordanijos himnas

**Jordanijos himnas** – Jordanijos Hašemitų Karalystės oficialus simbolis, dar vadinamas ***Jordanijos karališkuoju himnu*** (). Himno eiles sukūrė Abdulas Monemas Al Refajus, o muziką – Abdulas Kaderas Al Tanyras. Patvirtintas šalies himnu 1946 m.

## Eilės
 
Dažnai atliekama tik pirmoji himno strofa, o visas himnas – specialiomis progomis (pvz., karaliaus gimtadienį).

## Nuorodos
* Nationalanthems.info
* Vokalinė versija
Antonis Miončinskis

**Antonis Miončinskis** () (1691 m. – 1774 m.) – 1723–1762 m. Losicės seniūnas, 1738–1771 m. Palenkės kaštelionas ir 1771–1774 m. Palenkės vaivada. 1738 m. gavo Baltojo erelio ordiną.

## Biografija
Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty“ savininkas. Voluinės vaivados Atanazijaus Miončinskio (1639–1723) ir Elenos Luščkovskos vyresnysis sūnus. 

1727 metais gavo pulkininko laipsnį. 1723 metais nuo savo tėvo gavo valdyti Lucko seniūniją. 1738 metų gruodžio 6 d. tapo Palenkės kaštelionu ir ATR senatoriumi. 1771 metų rugpjūčio 17 d. buvo paskirtas Palenkės vaivada. 

Baltojo erelio ordino kavalierius (1738)

## Šeima
Tėvas: Atanazas Miončinskis, motina – Helena Luškovska. 1729 m. susituokė su Dorota Voronecka. Su kuria susilaukė:

* Teresa Miončinska – Mykolo Aleksandro Ronikerio žmona;
* Leonas Miončinskis (1730–1778) Inovludzo seniūnas;
* Stanislavas Augustas Miončinskis (1735-?);
* Juozapas Miončinskis (1743–1793) Losicės seniūnas, prancūzų kariuomenės generolas;
* Aleksandras Kajetanas Miončinskis (1751–1801) Ketverių metų seimo narys;
* Antona Antonina Miončinska (1761–1813) Juozapo Mikalojaus Radvilos žmona.

## Nuorodos

|-
Stanisław Mateusz Rzewuski

**Stanislovas Mateušas Rževuskis** (); 1662 m. – 1728 m. lapkričio 4 d. Lvove) – 1710–1728 m. Palenkės vaivada, 1726–1728 Belzo vaivada ir 1726–1728 m. Didysis karūnos etmonas.

## Biografija

1690 m. tapo karalystės pulkininku. 1702 m. tapo užsienio karinių samdinių generolu. 1706 m. tapo Karūnos lauko etmonu. 1726 m. tapo Karūnos didžiuoju etmonu, kuriuo išbuvo iki mirties 1728 metais. Už nuopelnus įvairiuose mūšiuose gavo Baltojo erelio ordiną.

## Šeima
Stanislovas Mateušas Rževuskis buvo vedęs du kartus. 1690 metais pirma santuoka buvo su Dorotėja Cetner, o 1694 metais vedė antrą kartą Liudviką Kunicką. Vaikai:
* Severinas Juzefas (m. 1755), Voluinės vaivada;
* Vaclovas Petras (1705/1706 – 1779), Karūnos lauko etmonas ir Krokuvos vaivada;
* Mariana, nuo 1712 m. Stanislovo Vladislovo Potockio (m. 1732) žmona;
* Sabina, Mykolo Ledochovskio žmona;
* Ana (m. 1730).
## Literatūra
* Historia Dyplomacji Polskiej, tom II 1572–1795 pod red. Zbigniewa Wójcika, PWN Warszawa 1982, s. 349–350.
## Nuorodos

|-
Mykolas Juozapas Sapiega

**Mykolas Juozapas Sapiega** (, ) (1670 m. – 1738 m. kovo 6 d. Šampanės Šalone, Prancūzijoje) – 1687–1692 m. Lietuvos didysis taurininkas, 1692–1698 m. Lietuvos Didysis sargybinis, 1698–1730 m. Lietuvos lauko raštininkas, 1727 m. Melniko seniūnas ir 1728–1738 m. Palenkės vaivada.

## Biografija

XVII a. pabaigoje studijavo Varšuvos Jėzuitų kolegijoje. 1687–1688 m. buvo išvykęs mokytis į Prancūziją ir Italiją. 1690 m. buvo seimo narys. 1696 m. dalyvavo mūšyje prieš Grigalių Antaną Oginskį, kuris buvo vienas iš Valkininkų konfederacijos, nukreiptos prieš Sapiegų įsigalėjimą Abiejų Tautų Respublikoje, organizatorių.

Šiaurės karo metu buvo Švedijos karaliaus Karolio XII pusėje. 1705 m. rėmė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą tapti karaliumi. 1705 m. išrūpino Kalvarijos gyvenvietei miesto teises ir herbą. 1720 m. ir 1726 m. seimo narys. 1725 m. tapo Melniko seniūnu. 1727 m. gavo Baltojo erelio ordiną.

Dėl prastos sveikatos ir sūnaus Frederiko savižudybės 1735 m. išvyko iš Abiejų Tautų Respublikos. 1738 m. kovo 6 d. mirė Jėzuitų vienuolyne Šampanės Šalono mieste, Prancūzijoje. Palaidotas Semiatičėje.

## Šeima

Tėvai: Benediktas Povilas Sapiega ir Izabela Tarla. 

1700 metais vedė Mariją Teresę Vieloplską (m. po 1717 m.), Karūnos didžiojo kanclerio Jono Vielopolskio (m. 1688 m.) dukterį, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus: 

* Benediktas Augustas (m. 1730), Melnicos seniūnas (1730)
* Juzefas Frederikas (1717−1732), Melnicos, Punsko ir Stakliškių (1730) seniūnas, Karūnos armijos rotmistras.

## Galerija

|-
Kvadrirema

**Kvadriremà** ( 'keturi' +  'irklas')  – Senovės Romos karo laivas su keturiomis irklų eilėmis. Irklų ilgis siekė 15 m.

Pasak romėnų istoriko Plinijaus Vyresniojo, šių laivų sukūrimą Aristotelis priskyrė kartaginiečiams. Nors tiksli jų atsiradimo data nežinoma, manoma, kad jie pirmą kartą pasirodė IV a. pr. m. e. antroje pusėje. Patvirtinti šaltiniai nurodo, kad pirmą kartą kvadriremas panaudojo Aleksandras III Makedonietis Tyro apgultyje 332 m. pr. m. e. Keleriais metais vėliau jos minimos ir išlikusiuose Atėnų jūrlapiuose. Po Aleksandro Makedoniečio mirties (323 m. pr. m. e.) kvadriremos tapo itin populiarios. Žymus jo karvedys Antigonas I Vienaakis savo laivyne turėjo 240 laivų, iš kurių 90 buvo varomi ketureiliais irklais. Kvadrirema buvo pagrindinis karo laivas Rodo laivyne, kontroliavusiame rytinę Viduržemio jūros dalį. Milaco () mūšyje 36 m. pr. m. e.
Romos karvedys Sekstas Pompėjus daugiausiai naudojo šio tipo laivus. Laivų statyklose kvadriremos buvo masiškai statomos per dideles karines kampanijas: Pūnų, Sirijos, Makedonijos karuose (III–II a. pr. m. e.)

## Šaltiniai
Juozapas Osolinskis

**Juozapas Osolinskis** (, 1734 m. – 1789 m.) – 1774–1789 m. Palenkės vaivada. Nuo 1780 m. Sandomiro, Chmelniko ir Sokoluvo seniūnas. 1767 m. gavo Baltojo erelio ordiną.

## Biografija

Mokėsi Poznanės Jėzuitų kolegijoje. 1753 m. išvyko į Vakarų Europą. Lankėse Lunéville mieste Prancūzijoje pas savo dėdę Pranciškų Maksimilijaną Osolinskį. 1759 m. pradėjo lankyti kadetų mokyklą, kurią baigė po trejų metų. 1762 m. grįžo į ATR, kur pradėjo politinę karjerą. 1767–1768 m. buvo Radomo konfederacijos narys.

## Šeima
Buvo vedęs du kartus. 1774 metais vedė savo giminaitę Aną Osolinską, Lietuvos dižiojo ginklininko Aleksandro Motiejaus Osolinskio (1725 –1804) dukterį. Sutuoktiniai neturėjo vaikų ir išsiskyrė. 1782 metais Ana Osolinska ištekėjo antrą kartą už Karūnos didžiojo stovyklininko Kazimiero Krasnickio (1725 –1802).

1784 metais Juozapas Osolinskis vedė antrą kartą kazokę Matrioną Pečerževską, nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Juozapą, mirusi vaikystėje.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija (angl.) 

|-
Tomas Aleksandrovičius

**Tomas Aleksandrovičius** () (1732 m. – 1794 m. rugsėjo 29 d. Varšuvoje) – 1775–1794 m. Viznos kaštelionas, 1780–1784 m. buvo Nuolatinės tarybos narys, 1779–1790 m. Palenkės kaštelionas ir 1790–1794 m. Palenkės vaivada. 1792–1793 m. priklausė Targovicos konfederacijai.

## Biografija
Lietuvos bajorų Aleksandrovičių giminės atstovas. Breslaujos vėliavininko Martyno  Aleksandrovičiaus ir Chelenos Bachminskos sūnus. Išsilavinimą įgijo Kadetų mokykloje Liunevilyje (Lotaringija). Augusto III valdymo metu gavo pulkininko laipsnį ir vygdė Karaliaus kamerdinerio funkcijas. 1764 metais buvo apdovanotas Rusijos Šventos Anos ordinu, 1765 metais tapo Lenkijos Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.  

1764-1766 metais – ATR pasiuntinys Osmanų imperijoje. Jis turėjo įtikinti sultono vyriausybę nesikišti į ATR vidaus reikalus ir palaikyti Stanislovo Augusto Poniatovskio išrikimą į Lenkijos sostą. 1766 m. kovo 7 d. pasiuntinybė vadovaujama Tomo Aleksandrovičiaus išvyko į turkų valdas. Turkijoje išbuvo tik aštuonis mėnesius (iki 1766 metų lapkričio), spalį Stambule įkūrė lenkų mokyklą. Savo kelionę Tomas Aleksandrovičius aprašė dienyne. Grįžęs į tėvynę gavo dvaro pakamario pareigybę. 

1775 metais Tomas Aleksandrovičius buvo paskirtas dvaro maršalka ir Viznos kaštelionu. Tais pačiais metais gavo valdyti karaliaus dvaro žemes Kozlovate, Kijevo vaivadijoje. 1777 metais išpirko Losicko seniūniją, 1779 metais buvo paskirtas Palenkės kaštelionu. 1790 metais Tomas Aleksandrovičius buvo paskirtas Palenkės vaivada. 

1780-1784 metais – Nuolatinės tarybos narys (posėdžiavo justicijos departamente). Būdamas dvaro maršalka lydėjo Lenkijos karalių Stanislovą Augustą keliose išvykose (į Višniovecą 1781 m., į Nesvyžių 1785 m. ir Kanevą 1787 m.). Pasirašė naują Lenkijos konstituciją, priimtą 1791 metų gegužės 3 dieną, bet nepriklausė jos šalininkams. 1792 metais įsigijo dvaro žemes Konstantinove, Palenkės vaivadijoje. Tais pačiais metais prisijungė prie Targovicos konfederacijos. 1793 metais Gardino seime Tomas Aleksandrovičius vadovavo karinės komisijos departamentui Pasovioje Taryboje. Mirė 1794 metų rugsėjo 29 d. Varšuvoje Kosciuškos sukilimo metu.

## Šeima ir vaikai

Žmona nuo 1772 metų – Mariana Leduchovska, Černigovo vaivados Pranciškaus Antonijaus Leduchovskio (1728–1783) ir Liudvikos Denhof duktė. 

1792 metais sutuoktiniai išsiskyrė.

Sūnus – Stanislovas Aleksandrovičius (1781–1826), Šventosios Romos imperijos grafas (1800)

## Literatūra
* Historia Dyplomacji Polskiej, tom II 1572–1795 pod red. Zbigniewa Wójcika, PWN Warszawa 1982, s. 541
* T. 4: Oświecenie. W: Bibliografia Literatury Polskiej – Nowy Korbut. Warszawa: Państwowy Instytut Wydawniczy, 1966, s. 210—211.

## Nuorodos
* Biografija (lenk.) 

|-
Dvirema

**Dvirema** – senovės karo laivas su dviejų eilių irklais, tikėtina, atsiradęs Finikijoje. Buvo apginkluojamas jūriniais taranais pramušti priešo laivo korpusui. Dažniausiai tai buvo apie 24 m ilgio, 3 m pločio laivas su 60–100 t vandentalpa. Tai buvo modifikuotas 50 irklų laivas (), turėjęs tik po vieną irklų eilę kiekvienoje pusėje. Dviremoje buvo po dvi eiles irklų, ir joje dirbo 120 irklininkų. Vėliau pradėta naudoti trirema, turėjusi dviremos ilgį, aukštesnė, su didesniu – 180 irklininkų skaičiumi. Joje taip pat buvo iškeliama didelė kvadratinė burė.

Šio tipo laivus dažnai naudojo romėnai, pvz., Gajaus Julijaus Cezario antrajame žygyje į |Britaniją. Birema ilgainiui išsivystė į triremą. Karo laivo vadas buvo įsikūręs ant denio pastatytoje palapinėje, iš kur duodavo nurodymus jūrininkų grupei. Biremų atvaizdų rasta 8-ojo ir 7-ojo amžiaus pradžios Asirijos reljefuose, kai jos buvo naudojamos puolant Elamo ir Persijos įlankos pakrantes Sinacheribo valdymo laikais.

1275 m. Neapolio ir Sicilijos karaliaus Karolio I Anžu išleistas potvarkis pastatyti kelias galeras yra anksčiausias dviremų dydžio paliudijimas. Jos dažniausiai lydėjo pirklių laivus, jomis prekės dažmiausiai nebuvo gabenamos. Keletoje genujiečių krovinių gabenimo sutarčių, sudarytų XIII a. viduryje, pateikti užsakymai dviremoms.

## Literatūra

* Alfred Richard Neumann. Biremis. In: Der Kleine Pauly (KlP). Band 1, Stuttgart 1964, p. 907.

## Šaltiniai
Juozapas Kajetanas Osolinskis

**Juozapas Kajetanas Osolinskis** (; 1758 m. – 1834 m. Viškuve) – 1788–1792 m. Ketverių metų seimo narys, 1790–1795 m. Palenkės kaštelionas, 1792–1793 m. Targovicos konfederacijos narys ir 1822–1824 m. Lenkijos Kongreso karalystės senatorius.
 
## Biografija
Lenkijos magnatų Osolinskių giminės atstovas, herbo „Topor“ savininkas. Lietuvos didžiojo ginklininko Aleksandro Motiejaus Osolinskio (1725–1804) vyresnysis sūnus nuo antros santuokos su Benedikta Antonina Loevendal (1735–1778).  

Buvo dvaro žemių Rudkoje, Staroj Vsi ir Černiakovą (Varšuvos dalis) valdytojas. Išpirko iš Leduchovskių giminės dvaro žemes Osoline. 1790 metais Juozapas Kajetanas Osolinskis buvo paskirtas Palenkės kaštelionu ir tapo ATR senatoriumi. 1792 metais po Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio prisijugimo prie Targovicos konfederacijos Juozapas Kajetanas Osolinskis kartu su keliais pasiuntiniais iš Palenkės prisijungė prie konfederacijos. 1794 metais Kosciuškos sukilimo metu teikė materialinę pagalbą sukilėliams, o jo brolis Janas Anupras Osolinskis suformavo už savo sąskaitą batalijoną. 

Po Varšuvo kunigaikštystės likvidavimo Juozapas Kajetanas Osolinskis buvo vienas iš Lenkijos kongreso karalystės Rusijos imperijos sudėtije sukūrimo iniciatorius. 1822–1824 metais – Lenkijos kongreso karalystės senatorius-kaštelionas. 

Juozapas Kajetanas Osolinskis išgarsėjo kaip kolekcionierius ir meno galerijos įkūrėjas, Varšuvos rūmuose vadino „Tłumackiem“, kuriose buvo meno kūriniai pirkti paskurinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Poniatovskio.

## Šeima

Buvo vedęs tris kartus. Jo pirmoji žmona buvo Tereza Miončinska (g. - Rafalovič) (g. 1760), kuri pirmoje santuokoje buvo ištekėjusi už Kajetono Miončinskio. 1781 metais antrą kartą vedė Mariją Barborą Zaleską, bet išsiskyrė su ja 1802 metais. Vaikai nuo antros santuokos:  

* Konstancja Osolinska (1783–1868), žmona nuo 1805 metų Lenkijos kongreso karalystės senatoriaus-kašteliono Tomo Lubienskio (1784–1870)
* Viktoras Maksimilijanas Osolinskis (1790–1860), Lenkijos grafas, kunigaikščio Juzefo Poniatovskio adjutantas

1802 metais trečią kartą vedė Kateriną Grabenską (g. 1780), nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Vaitiekų Grigalių (1796–1842).

|-
Stanislavas Laskovskis

**Stanislavas Laskovskis** () (? - 1662 m.) – 1653-1658 m. Palenkės kaštelionas ir 1658-1662 m. Plocko vaivada. 

1631 m. tapo karališkuoju prokuroru ir karaliaus Zigmanto Vazos sekretoriumi. Lomžos žemių seimo narys 1632, 1634 ir 1638 metais. Jam priklausė Rikačės, Laskoveco, Stari Laskovieco ir Viežbovo kaimai.

|-

## Literatūra

* Halina Kowalska, Stanisław Laskowski, w: Polski Słownik Biograficzny, 1971, t. XVI, s. 533.
* Adam Boniecki, Herbarz Polski, T.13. s.355-356
Adomas Ževuskis

**Adomas Ževuskis** () (? - 1717 m.) – nuo 1710 m. kovo 12 d. iki 1710 m. gegužės 5 d. Palenkės kaštelionas. Viznos seniūnas bei karališkasis rotmistras. 

## Biografija

Tėvas: Mykolas Florijonas Ževuskis, sūnus: Mykolas Juozapas Ževuskis.

## Nuorodos

|-
Stanislavas Krasinskis

**Stanislavas Krasinskis** () (1558 m. - 1617 m.) – nuo 1583 m. Plocko chorunžis, nuo 1587 m. Cechanuvo kaštelionas, 1593-1596 m. Palenkės kaštelionas, nuo 1596 m. Plocko kaštelionas, 1600-1617 m. Plocko vaivada.
## Šeima
Buvo vedęs du kartus. Pirmą kartą vedė Malgožatą Sobiejuską, antrą kartą Aną Michovską. Su Malgožata Sobiejuska turėjo penkis vaikus: Pranciškus, Stanislovas, Gabrielius, Elžbieta ir Zuzana. Su Ana Michovska šešis: Jonas Kazimieras, Liudvikas, Andžejus, Sofija, Katerina ir Dorota.

## Nuorodos

Nagrobek Stanisława Krasińskiego.jpg|Stanislavo Krasinskio kapas Plocko katedroje


|-
Adomas Kosinskis

**Adomas Kosinskis** () (XVI a. - 1573 m.) – Drohičino žemės raštininkas, Melniko seniūnas ir 1569-1574 m. Palenkės kaštelionas. 1554 m. tapo Drohičino žemės raštininku. 

Palenkės kaštelionu buvo paskirtas todėl, kad rėmė Liublino uniją, priešingai nei jo pirmtakas kaštelionas Grigalius Tryzna.

## Šeima

Tėvas: Lenartas Kosinskis, žmona: Ona Ižikovič, vaikai: Kotryna Kosinska, Jonas ir Adomas.

## Nuorodos

|-
Cinoberinė dracena

* *Draco cinnabari* (Balf.f.) Kuntze

**Cinoberinė dracena** (*Dracaena cinnabari*) – smidrinių šeimos (*Asparagaceae*), dracenų (*Dracaena*) genties medžių rūšis.

## Paplitimas
Endeminė medžių rūšis, auganti tik Sokotros salose.

## Augavietės
Medžiai auga sauso klimato salose, tarp 300–1500 metrų, bet dažniausiai 600 metrų aukščio kalnų masyvuose ant kalkingų uolienų. Kalnuose, jų augimo areale dažni rūkai.

## Matmenys
Neaukšti medžiai, užauga iki 10 m aukščio.

## Požymiai
Iš maždaug 60-100 dracenų genčiai priklausančių augalų rūšių, tik šešios rūšys įskaitant ir šią cinoberinę draceną, išauga kaip medžiai. Tai amžinai žaliuojantis, neįprastos, skėčio formos medis, su tiesiu, palyginus storoku, kartais išsišakojusiu kamienu, iš kurio išsišakoja tankios šakos. Jų lapai ilgi, nuo 30 cm iki 60 cm ilgio ir nuo 2 cm iki 3 cm pločio. Žydėti pradeda apie vasario mėnesį. Ant medžio šakų galo išaugę žiedai smulkūs, balti ar žali ir susitelkę į žiedynus. Vaisius subrandina penkių mėnesių laikotarpyje.

## Pavadinimas
Sokotros salų gyventojai raudonos spalvos medžio sakus vadina drakono krauju, iš kur ir kilo dabartinis šios rūšies medžio pavadinimas. O pirmas detalesnis šios medžio rūšies aprašymas buvo padarytas per Sokotros salyno tyrinėjimus, kuriems vadovavo Britanijos Rytų Indijos kompanijos leitenantas Wellsted, 1835 metais ir buvo pavadintas *Pterocarpus draco*. Bet škotų kilmės botanikas Isaac Bayley Balfour 1880 metais paskelbė oficialų medžio aprašymą ir pavadino dabar žinomu kitu lotynų kalbos pavadinimu – *Dracaena cinnabari*.

## Panaudojimas
Sokotros salose medžio sakai buvo naudojama medicinoje ir dažų gamyboje.

## Galerija

Image:Dragons Blood Tree, Socotra Island (10941931846).jpg|
Image:Dragon%27s-Blood_Tree.jpg|


## Nuorodos
* Cinoberinės dracenos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per (theplantlist.org), (ipni.org), (tropicos.org), (kew.org) svetaines *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Plačiau apie cinoberinę draceną su vaizdine, garsine medžiaga ir nuotraukomis per bbc.co.uk svetainę  *Anglų k.*
* Plačiau apie cinoberinę draceną su nuotraukomis, per arkive.org svetainę  *Anglų k.*
* Plačiau apie cinoberinę draceną per iucnredlist.org svetainę *Anglų k.*

## Šaltiniai
Adomas Šidlovskis

**Adomas Šidlovskis** () – Melniko seniūnas 1775, 1777, 1791, 1797, 1800 ir 1807 metais. Melniko žemės maršalka. 1788–1792 m. Ketverių metų seimo narys, priklausė Targovicos konfederacijai. 1793 m. Gardino seimo narys.

## Literatūra

* Urzędnicy podlascy XIV–XVIII wieku. Spisy. Oprac. Ewa Dubas-Urwanowicz, Włodzimierz Jarmolik, Michał Kulecki, Jerzy Urwanowicz. Kórnik 1994
* Złota księga szlachty polskiej, r. XII, Poznań 1890
Mikalojus Beganovskis

**Mikalojus Beganovskis** () (1601 m. - 1674 m. gegužės 3 d.) – karininkas, diplomatas, ambasadorius ir 1658-1661 m. Palenkės kaštelionas. 

## Biografija

1625-1629 m. dalyvavo mūšiuose prieš švedus, kazokus ir totorius. 1648 m. dalyvavo Korsuno mūšyje po kurio pateko į kazokų nelaisvę. Grįžęs iš nelaisvės dalyvavo Berestečko mūšyje 1651 m. ir Batiho mūšyje 1652 metais. Po šių mūšių baigė karinę tarnybą. Vėliau dirbo diplomatinį darbą Stambule. Su jo diplomatine pagalba ATR gavo Osmanų sultono pagalbą kovose prieš kazokus ir Rusiją. Jo iniciatyva buvo restauruotas Lvovo reformatų vienuolynas. Taip pat finansiškai prisidėjo prie religinių šventovių statybų Liubline.
## Šeima

1646 metais Mikalojus Beganovskis vedė Uršulę Grodzicką (Krosnovska), Lenkijos architekto ir karo inžinieriaus Povilo Grodzickio našlę.   

|-

## Literatūra

* Wielka historia Polski, t. XI A-J, Wydawnictwo Pinnex, ISBN 83-86651-40-7, s. 53.
Grigalius Tryzna

**Grigalius Tryzna** () (1500 m. - 1571 m.) – 1566-1569 m. Palenkės kaštelionas ir 1569-1571 m. Smolensko kaštelionas.

## Šeima

Tėvas: Juozapas Tryzna, sūnūs: Petras Tryzna ir Grigalius.

## Literatūra

* Вячаслаў Насевіч, Трызны // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч / Рэдкал.: Г.П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З.Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2006. –792 с.: іл. С. 674. ISBN 985-11-0315-2, ISBN 985-11-0378-0 (т. 2)

|-
LKL 2001–2002 m. sezonas

**[[LKL]] 2001–2002 metų sezonas** – devintasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 9 klubai. Pirmenybėse nugalėjo Vilniaus „Lietuvos Rytas“, po atkaklios septynerių rungtynių serijos 4:3 įveikęs Kauno „Žalgirį“.

## Transliacijos
Šiame sezone LKL kovas vėl transliavo LRT televizija. Po šio sezono LKL vadovai pasirašė sutartį su tuometine TV4 televizija - pirmąja LKL rungtynių transliuotoja. 

## Reguliarus sezonas

## Atkrintamosios varžybos
LKL 2002–2003 m. sezonas

**[[LKL]] 2002–2003 metų sezonas** – dešimtasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Čempionate debiutavo Kėdainių „Nevėžis“. Pirmenybėse nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finalo serijoje 4:2 įveikęs „Lietuvos ryto“ komandą.

## Transliacijos
Šiame sezone LKL kovas krepšinio gerbėjai matė per tuometinę TV4 (dabar - BTV) televiziją. Transliacijų laikas – šeštadienis, 17:55 val. 

## Reguliarus sezonas

## Atkrintamosios varžybos
Apžiūros laivas

**Apžiūros laivas** () – laivas, kuris tikrina civilinius laivus ir katerius, įplaukiančius į uostą karo metu.

Apžiūros laivas apžiūri ir tikrina visus į uostą įplaukiančius ir išplaukiančius laivus. Jis paprastai būna ginkluotas vienu ar keliais kulkosvaidžiais, o nuo kranto juos paprastai paremia viena ar kelios kranto baterijos, kartais irgi vadinamos *apžiūros baterijomis* (). Tokio laivo apžiūros grupės išsilaipina į tikrinamą laivą ir jį apžiūri, patikrina laivo dokumentus, ar laivas priklauso kariaujančioms pusėms, ar negabenami neleidžiami kroviniai.
Flagmanas (laivas)

**Flagmanas**, *flagmano laivas* – laivas, iš kurio vadovauja laivų junginio vadas, irgi vadinamas *[[flagmanas|flagmanu]]*, kuriame veikia jo štabas ir flagmano vadavietė. Flagmano laivas paprastai turi tam skirtas patalpas, ryšių ir valdymo įrangą.

Flagmano vadavietėje veikia štabo postai, joje būna ryšių karininkai iš sąveikaujančių laivyno, armijos ir aviacijos junginių ir dalinių.

Flagmano laivas paprastai turi iškėlęs junginio vado (flagmano) vėliavą. Flagmanas savo vadavietei paprastai pasirenka galingiausią, stambiausią, labiausiai prestižinį laivą.

## Rusijos Federacijos karinio laivyno flagmanai
* Šiaurės laivynas – sunkusis atominis raketinis kreiseris „Petras Didysis“ (1144 projektas „Orlan“);
* Juodosios jūros laivynas – gvardijos raketinis kreiseris „Maskva“ (1164 projektas „Atlant“);
* Ramiojo vandenyno laivynas – gvardijos raketinis kreiseris „Variagas“ (1164 projektas „Atlant“);
* Baltijos laivynas – eskadrinis minininkas „Nastoičivyj“ (956-A projektas „Saryč“).
LKL 2003–2004 m. sezonas

**[[LKL]] 2003–2004 metų sezonas** – 11–as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Pirmenybėse nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finale 4:0 sutriuškinęs „Lietuvos rytą“.

## Transliacijos
Šiame sezone LKL kovas transliavo TV4 televizija. Po šio sezono LKL vadovai paskelbė, kad LKL kovos vėl grįžta į LRT televizijos eterį. TV4 transliacijų laikas – šeštadieniais, 18 val.

## Reguliarus sezonas

## Atkrintamosios varžybos
LKL 2004–2005 m. sezonas

**[[LKL]] 2004–2005 metų sezonas** – 12–as lygos sezonas, kuriame, pasitraukus Mažeikių Naftai, dalyvavo 9 klubai. Pirmenybėse nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finale 4:0 vėl nugalėjęs Vilniaus „Lietuvos rytą“. 

## Transliacijos
Šį sezoną krepšinio gerbėjai LKL kovas matė per LRT televiziją. Transliacijų laikas – šeštadieniais, po 16 val. „Žinių“, o kai žaidė „Žalgiris“ – „Lietuvos rytas“ – prieš „Panoramą“, t. y. 18:45 val. 

## Reguliarus sezonas

## Atkrintamosios varžybos
Upių kanonierė

**Upių kanonierė** () – kanonierė, pritaikyta veikti upėse ir ežeruose. Upių kanonierės turi mažą grimzlę, kad galėtų veikti ir sekliose upių vietose, ginkluotos vidutinio kalibro patrankomis ar patrankomis ir kulkosvaidžiais. Jei turi du ar daugiau pabūklų, vienas gali būti haubica. Upių kanonierės paprastai būna nešarvuotos.

Panašūs, bet už upių kanonieres galingesni upių laivai yra upių monitoriai.
Lamborghini Urus

**Lamborghini Urus** – koncepcinis modelis, kuris buvo pristatytas 2012 m. Pekino automobilių parodoje. Šis padidinto pravažumo modelis daugiau skirtas Kinijos rinkai, kuri dabar yra antra svarbiausia „Lamborghini“ bendrovei po JAV. Bendrovės vadovas tikisi, kad šio modelio metiniai pardavimai pasieks 3 tūkst. vienetų., kai bus pradėta jo serijinė gamyba, o tai leistų gerokai padidinti įmonės pardavimus, kurie 2011 m. siekė 1600 vienetų. Jis taip pat mano, jog „Urus“ leis „Lamborghini“ vėl tapti pelningu gamintoju. Tokį taktinį „Lamborghini“ ėjimą paskatino ir itin sėkmingas „Porsche Cayenne“ modelis.
 
## Savybės

4,99 m ilgio keturvietis „Urus“ varomas visais ratais. Lyginant su konkurentais, jis yra gerokai žemesnis – jo aukštis siekia 1,66 m, o plotis – 1,99 m. Po koncepcinio „Lamborghini Urus“ variklio gaubtu sumontuotas 600 AG agregatas, tačiau daugiau jokių techninių duomenų neatskleidžiama.

## Nuorodos
* Oficialus Lamborghini tinklalapis
Lukas Aleksandras Butleris

**Lukas Aleksandras Butleris** () (1711 m. – 1782 m. sausio 21 d. Varšuvoje) – 1739–1775 m. Melniko seniūnas ir Vytogalos seniūnas. 1764 m. dalyvavo Stanislovo Augusto Poniatovskio rinkimuose. Tėvas: Markas Antonis Butleris, motina: *Franciška Ščuka*. Palaidotas Varšuvoje.

## Nuorodos

* Butlerių šeimos genealogija ;
Mečislavas Mlečko

**Mečislavas Mlečko Škopietis** () (1604 m. Škopuose - 1646 m. birželio 22 d.) – nuo 1626 m. iki 1633 m. Palenkės vaivadijos teismo teisėjas, nuo 1633 m. karaliaus sekretorius, 1633-1637 m. Drohičino žemės teisėjas, 1637-1646 m. Melniko seniūnas. 

## Biografija

Dirbo rūmininku, ginklininku ir stalininku prie karalių Zigmanto Vazos ir Vladislovo Vazos. 1629 m. dalyvavo kariniame žygyje prieš švedus. 1632 m. dalyvavo elekciniame seime. Finansavo kelių unitų cerkvių statybas Mazovijoje.
Janas Klemensas Branickis (1624)

**Janas Klemensas Branickis** () (1624 m. - 1673 m.) – nuo 1658 m. didysis karūnos pastalininkis, nuo 1660 m. didysis karūnos stalininkas, nuo 1662 m. Lenkijos dvaro maršalka, Bielsko, Bransko, Naujojo Sončo, Stopnicos, Ratnos ir Krosno seniūnas.

## Šeima

Tėvas: Janas Klemensas Branickis, motina: *Ana Beata Vapovska*. Vedė *Aleksandrą Kotryną Čarnecką*, kuri buvo ATR etmono Stefano Čarneckio dukra. Vaikai: Stefanas Mikalojus Branickis ir Konstancija Tekla. Po Stefano Čarneckio mirties, šis paliko savo dukrai Balstogės mieste turėtus rūmus, kurie vėliau tapo Balstogės Branickių rūmais.

## Nuorodos

* Balstogės miesto istorija (lenk.) .
Žvalgybinis kreiseris

**Žvalgybinis kreiseris** () – XX a. pradžios karo laivų tipas. Šie kreiseriai buvo mažesni, greitesni, lengviau ginkluoti ir šarvuoti už šarvuotadenius ir lengvuosius kreiserius, tačiau stambesni už to meto eskadrinius minininkus.

Žvalgybinių kreiserių numatytoji paskirtis buvo žvalgymas laivyno veiklos zonoje. Paprastai būdavo ginkluoti 6-10 eskadrinio minininko kalibro (76-120 mm) patrankomis bei 2-4 torpediniais aparatais.

## D. Britanijos laivynas
D.Britanijos laivynas pirmasis ėmė naudoti žvalgybinius kreiserius, Karališkasis laivynas įsigijo 15 žvalgybinių kreiserių, kurie buvo užsakyti dviem serijomis. Pagal 1903 m. programą buvo įsigyti 8 kreiseriai, o pagal 1907–1910 m. programą – dar 7 galingiau ginkluoti kreiseriai.
 
Visi šie laivai buvo naudoti Pirmajame pasauliniame kare, nors dar iki jo pasirodę didesni ir greitesni eskadriniai minininkai su tobulesniais varikliais ir lengvieji kreiseriai žvalgybinius kreiserius padarė jau pasenusiais.

### D. Britanijos žvalgybinių kreiserių klasės
* ''Sentinel'' klasė
* ''Adventure'' klasė
* ''Forward'' klasė
* ''Pathfinder'' klasė
* ''Boadicea'' klasė
* ''Blonde'' klasė
* ''Active'' klasė

## Italijos laivynas
Kitas didelis žvalgybinių kreiserių naudotojas buvo Italija. 1900–1920 m. Italijos Karališkasis laivynas () neturėjo įprastinių šarvuotadenių ir lengvųjų kreiserių, tačiau nuo 1912 m. naudojo nemažai žvalgybinių kreiserių. Šių dydis svyravo nuo stambių eskadrinių minininkų dydžio iki lengvųjų kreiserių dydžio. Itališki žvalgybiniai kreiseriai turėjo papildomą minavimo laivų funkciją.

Vėlesni žvalgybiniai kreiseriai, pvz., *Leone* klasės, buvo palyginti kuklaus dydžio, bet gerai ginkluoti, savo artilerija lenkė bet kurį 3-io dešimtmečio eskadrinį minininką. Pasirodžius dideliems, galinga artilerija ginkluotiems vadinamiesiems „super eskadriniams minininkams“ likę Italijos žvalgybiniai kreiseriai buvo oficialiai perklasifikuoti kaip eskadriniai minininkai.

### Italijos žvalgybinių kreiserių klasės
* *Agordat* klasė – šarvuotadeniai kreiseriai, 1914–1921 m. klasifikuoti kaip  'žvalgybiniai kreiseriai'
* *Quarto* klasė
* *Nino Bixio* klasė
* *Alessandro Poerio* klasė
* *Mirabello* klasė
* *Aquila* klasė
* *Leone* klasė
* *Capitani Romani* klasė – kartais laikyti lengvaisiais kreiseriais arba didžiaisiais eskadriniais minininkais.
Adomas Kazanovskis

**Adomas Kazanovskis** () (1599 m. - 1649 m. gruodžio 25 d.) – nuo 1634 m. didysis karūnos pakamaris, nuo 1643 m. didysis karūnos stalininkas, 1643-1649 m. Lenkijos dvaro maršalka, Barysavo, Bielsko, Naujojo Targo, Soleco, Kozenicės ir Varkos seniūnas. Nuo 1640 m. Veličkos druskininkas.

## Biografija

Vaikystėje kartu su broliu Stanislavu augo vienoje aplinkoje kartu su būsimu karaliumi Vladislovu Vaza. Kai 1632 m. Vladislovas Vaza tapo karliumi, Adomui Kazanovskiui suteikė daug privilegijų ir dovanų. Ganėtinai greitai buvo paskirtas karaliaus pastalininkiu, o vėliau ir stalininku. 

Daugliui to meto amžininkų Adomas Kazanovskis atrodė labai nemalonus žmogus, siekiantis prisigrobti kuo daugiau turtų ir skleisti intrigas. Kartą kai baigėsi visi karaliaus pinigai, šis jam paskolino daug pinigų sakydamas *Mano didenybe, aš negaliu tapti vargšu būdamas šalia jūsų, bet aš nebūsiu turtingu neturėdamas jūsų šalia*. Tokia draugystė suteikė jam didelę galią ATR valdyme. Nors jam nerūpėjo užsienio politika, bet jis labai mėgo klausytis ką kiti žmonės kalba apie karalių, vėliau viską papasakodamas karaliui. Žinodamas daug paslapčių jis kurdavo įvairiausias intrigas. 
  
1632 m. iš karaliaus gavo žemės Varšuvos apylinkėse, kur pradėjo Varšuvos Kazanovskių rūmų statybas, kurie tuo metu buvo patys prabangiausi visoje ATR. Po jo mirties vienas jo amžininkas rašytojas rašė: *Niekada dar ši šalis nematė tiek turto sukaupto vieno žmogaus rankose*. Toks pinigų švaistymas labai nepatiko ATR seimui, bet tai neturėjo jokios įtakos, nes Kazanovskis buvo didelis karaliaus draugas. 1633 m. vedė Elžbietą Sluščanką (1619-1671). Finansavo karmelitų vienuolyno statybas Bielsko mieste, o 1641 m. ir bažnyčios statybas. 

Jo įtaka sumažėjo kai karalius vedė Habsburgietę Sesiliją Renatą. Su šia moterimi Kazanovskis tapo dideliais priešais. Mirė 1649 m., palaidotas Varšuvos Šv. Jono Krikštytojo arkikatedroje bazilikoje. Vaikų neturėjo.
## Galerija

Vaizdas:Ossolinski Kazanowski Palace in Warsaw (46697388).jpg|Kazanovskių rūmai dešinėje, Osolinskių kairėje (Abu šie rūmai buvo sugriauti 1650 m. švedų ir Brandenburgo)
Vaizdas:Kazanowski Palace (5613959) (cropped).jpg|Kazanovskių rūmai
Vaizdas:Kazanowski.JPG
Vaizdas:Adam Kazanowski 1641.jpg


## Nuorodos
* Biografija (lenk.) .

|-
Mykolas Danilovičius

**Mykolas Danilovičius** () (1558 m. – 1624 m. kovo 30 d.) – nuo 1593 m. Seimo maršalka, nuo 1610 m. Karūnos dvaro paiždininkas, nuo 1614 m. Lvovo kaštelionas, nuo 1617 m. Karūnos didysis iždininkas, Bielsko, Krasnystavo, Sambiro, Červonogrudo, Parčevo, Chelmo ir Drohobyčo seniūnas.

## Biografija

1581 m. baigė Vokietijos Dillingen an der Donau universitetą. Zigmanto Vazos valdymo metu dirbo Švedijoje. 1621 m. Varšuvoje buvo pasistatęs rūmus, kuriuos sugriovė švedai ir vietoje kurių vėliau buvo pastatyta Zaluskių biblioteka.

## Šeima
Iki 1591 metų vedė Eleną Uchanską iš Belzo, nuo santuokos su kuria tutėjo penkis sūnus ir tris dukteris: 

* Sofija Danilovič (1590–1642), 1-mas vyras Livos seniūnas Adrianas Radziminskis, 2-ras vyras Lietuvos pakancleris Povilas Steponas Sapiega (apie 1565–1635), 3-čias vyras nuo 1636 metų Karūnos didysis maršalka Lukas Opalinskis (1581–1654)
* Izabelė Danilovič (g. 1592), žmona nuo 1620 metų Karūnos didžiojo kanclerio, kunigaikščio Jurgio Osolinskio (1595–1650)
* Ana Danilovič (1594 – po 1638), Kališo kašteliono Kaspero Zebžydovskio (m. 1649) žmona
* Stanislavas (1596–1632), karaliaus rūmininkas (1622), Červonogrado seniūnas (1624)
* Petras (1598–1645), Karūnos pastalininkis (1634), Karūnos stalininkas (1636), Karūnos raikytojas (1638), Kremeneco seniūnas 
* Mikalojus (1600–1676), Karūnos pastalininkis ir Chelmo pakamaris (1645), Červonogrado, Peremyšlio, Grubešovo seniūnas  
* Uršulė (g. 1602 ), 1-mas vyras NN, 2-ras vyras Podolės Kameneco generalinis seniūnas Petras Potockis 
* Pranciškus (1605–1653), Červonogrado seniūnas 
* Janas (1607–1650), Karūnos pastalininkis (1620), Karūnos dvaro paiždininkis (1627), Karūnos didysis iždininkas (1632), Chelmo, Peremyšlio, Samboro, Červonogrado ir kt. seniūnas

## Literatūra
* Kazimierz Tyszkowski, Mikołaj Daniłowicz, w: Polski Słownik Biograficzny, Kraków 1938, t. IV, s. 416–417.

## Nuorodos

|-
Vaitiekus Kločka

**Vaitiekus Kločka** () (? - 1514) – 1492-1499 m. Lietuvos dvaro vėliavininkas, 1492 m. kovo 19 d.-1499 m. Utenos dvaro seniūnas, nuo 1499 m. Kauno seniūnas, 1500-1513 m. Lietuvos krašto maršalka, LDK rūmų hofmeisteris, vėliau Elenos Maskvietės hofmeisteris, 1506 m. gruodžio 6 d.-1512 m. Bielsko seniūnas.

## Biografija

Daug kartų dalyvavo diplomatinėse derybose su Maskvos kunigaikštyste 1493, 1503, 1509 ir 1511 metais. Tėvas: Jonas Kločka. 

## Šeima
Buvo vedęs tris kartus: Sofiją Četvertinską, Kateriną Ostrogiškę ir Mariją Hlebavič. Iš pirmos santuokos turėjo sūnų Motiejų, būsimą Vitebsko vaivadą ir Žemaitijos seniūną.

## Nuorodos

* Bielsko seniūnai (lenk.) ;
* Įrašas istoriniuose dokumentuose (lenk.).
Mykolas Glebavičius

**Mykolas Glebavičius** () (? – 1514 m.) – Slanimo ir Drohičino seniūnas. Tėvas buvo Jurgis Glebavičius – Smolensko vaivada.

## Biografija
1500 m. dalyvavo mūšyje prieš Maskvos kunigaikštystę, jo pulkui vadovavo Konstantinas Ostrogiškis. Po Vedrošos mūšio 1500 m. pateko į nelaisvę, kur išbuvo iki 1511 metų. Grįžęs iš nelaisvės tapo Slanimo ir Drohičino seniūnu. 1513 m. dar kartą dalyvavo mūšyje prieš Maskvą. Žuvo 1514 m. gindamas Smolensko tvirtovę nuo Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės.
Janas Stečkovičius Dolubovskis

**Janas Stečkovičius Dolubovskis** () (? – 1541 m. balandžio 5 d.) – 1501–1506 m. Drohičino seniūnas ir 1520–1541 m. Lietuvos krašto maršalka. Nuo 1501 m. priklausė Dolubovo kaimas.

## Šeima
Buvo vedęs du kartus:
* Sofiją Nemirovič, Petro Nemirovičiaus dukterį, Stanislovo Davainos našlę ir Polocko vaivados Stanislovo Davainos motiną. 
* Bogdaną Sapiegaitę, Bogdano Sapiegos dukterį, kunigaikščio Romano Druckio-Liubeckio našlę. 

Nasulaukęs vaikų, įdukrijo dukterį savo antros žmonos Bogdanos nuo pirmos santuokos - kunigaikštytę Aną Drucką-Liubecką.

## Literatūra
* M. Baliński, T. Lipiński, Starożytna Polska pod względem historycznym, geograficznym i statystycznym, Warszawa 1843, t. 3, s. 230
* Dolubovo parapijos istorija (lenk.)
* Roguvo parapijos istorija (lenk.)
Janas Anupras Osolinskis

**Janas Anupras Osolinskis** () (1760 m. – 1812 m.) – Drohičino seniūnas, Ketverių metų seimo narys. 1782 m. seimo narys. Dalyvo kuriant 1791 m. Gegužės trečiosios konstituciją. 1794 m. Kosciuškos sukilimo dalyvis, po kurio neteko viso turto ir turėjo slapstytis. Atėjus Napaleonui, 1806 m. pradėjo dalyvauti Varšuvos kunigaikštystės politiniame gyvenime.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija I (lenk.)
Janas Stanislavas Osolinskis

**Janas Stanislavas Osolinskis** (, 1689 m. – 1770 m.) – Drohičino seniūnas ir ATR karūnos generolas.

## Šeima
Tėvas: Maksimilijanas Osolinskis, motina: Teodora Krasovska. Žmona: Liudvika Zaluska, vaikai: Pranciška, Dorota, Teresa, Antonina, Janas Stanislavas ir Aleksandras Motiejus Osolinskis.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija I (lenk.)
Jokūbas Osolinskis

**Jokūbas Osolinskis** () (? – 1712 m.) – Drohičino seniūnas, Mielniko vėliavininkas.

## Šeima
Tėvas: Zbignevas Osolinskis, motina: Barbara Ivanovska. Vaikai: Teresa, Kotryna, Barbara, Jadvyga, Eufrozina, Erazmas ir Stefanas Osolinskis.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija I (lenk.)
Aleksandras Motiejus Osolinskis

**Aleksandras Motiejus Osolinskis** () (1725 m. – 1804 m. sausio 21 d.) – nuo 1775–1789 m. Lietuvos didysis ginklininkas, Drohičino seniūnas.

## Biografija
1739 m. išvažiavo pas savo Prancūzijoje gyvenusį dėdę Pranciškų Maksimilijaną Osolinskį. 1742 m. grįžo į ATR ir tapo Drohičino seniūnu. Dalyvavo 1764 m. seime. 1777 m. gavo Baltojo erelio ordiną.

## Šeima
Tėvas: Janas Stanislavas Osolinskis, motina: Liudvika Zaluska. 1752 m. vedė Kunegundą Dembovską, su kuria susilaukė Jano Anupro Osolinskio. Mirus pirmai žmonai 1757 m. vedė Benediktą Antoniną Lovendal, su kuria susilaukė Juozapo Kajetano Osolinskio ir Anos.

## Nuorodos
* Osolinskių genealogija I (lenk.)
Aleksandras Butleris

**Aleksandras Butleris** () – Drohičino ir Prienų seniūnas.

## Šeima

Ketvirtasis Gotardo Vilhelmo Butlerio ir Konstancijos Vodinskos sūnus. Vedė Konstanciją Krasovską, su kuria susilaukė Marko Antonio Butlerio.