open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Naujamiesčio valsčius

:: *Apie valsčių prie Šilutės ir Tauragės žr. [[Žemaičių Naumiesčio valsčius]]*.

**Naujamiesčio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje, į vakarus nuo Panevėžio. Centras – Naujamiestis.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Kauno gubernijoje. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujiems Berčiūnų valsčiui ir Sidabravo valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Panevėžio rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 4695 || 329 kiemai  || 15 seniūnijų || 55
|-
| 1923 m.  || 321 || 9311 || 2039 || || 165 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 269 || 9231 || || 16 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 148 || || || 7 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Petraitis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1810 || Naudvaris || Stanislovas Kerbedis, tiltų inžinierius || 1899
|-
| 1892 || Gustonys || Zenonas Bačelis, inžinierius, išeivijos veikėjas || 1973
|-
| 1902 || Sidabravas || Vytautas Alantas, rašytojas, žurnalistas || 1990
|-
| 1913 || Vaišvilaičiai || Antanas Briedelis, inžinierius || 2005
|-
| 1920 || Kiemėnai || Jonas Šulskis, biologas || 1976
|-
| 1927 || Trakeliai || Algirdas Titus Antanaitis, literatūrologas, poetas || 2003
|-
| 1936 || Asteikiai || Romualdas Grigas, sociologas || 2025
|-
| 1937 || Vaišvilaičiai || Česlovas Edvardas Ladukas, ekonomistas  || 
|-
| 1938 || Gastupys || Edmundas Leparskas, inžinierius || 
|-
| 1942 || Berčiūnai || Algis Povilas Kasperavičius, istorikas || 2022
|-
| 1942 || Naujamiestis || Albertas Čaplinskas, informatikas || 2021
|-
| 1946 || Naujamiestis || Angelė Kaulakienė, kalbininkė ||
|}

## Šaltiniai
Žiogai (Kupiškis)

**Žiogai** – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje. 

## Istorija

XIX a. pabaigoje minimas Žiogų dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jadvyga Kutkuvienė (1898–1984), dainininkė.

## Šaltiniai
Švedukalnis

**Švedukalnis** – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 3 km į šiaurę nuo Skapiškio.

## Istorija

Apie 1900 m. kaimas vadinosi ***Totoriškiais***.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė (1900–1997), sportininkė.
* Petras Kubiliūnas (1894–1946), karininkas.

## Šaltiniai
Linkuvos valsčius

**Linkuvos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Linkuva.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1863 m. sukilimo metu valsčiaus valdybą užpuolė ir nusiaubė P. Bagdonavičiaus būrys. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Linkuvos rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 5493 || 624 kiemai  || 7 seniūnijos || 95
|-
| 1923 m.  || 234 || 9089 || 1863 || || 111 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 220 || 9000 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 218 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Janauskas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 9089 žmonės:
* Lietuviai - 90,45% (8221);
* Žydai - 6,88% (625);
* Latviai - 1,85% (168);
* Lenkai - 0,21% (19);
* Rusai - 0,14% (13);
* Vokiečiai - 0,14% (13);
* Kiti - 0,33% (30).

### Žymūs žmonės

|-
| ~1810 || Kompanščiznos dvaras || Vincentas Landsbergis, bajoras, Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio tėvas || 1857
|-
| 1841 || Pušynė || Povilas Bagdonavičius, 1863 m. sukilimo veikėjas || 1863
|-
| 1879 || Sprakšiai || Juozas Kraucevičius, karininkas || 1964
|-
| 1883 || Sprakšiai || Jonas Kraucevičius, karininkas || 1964
|-
| 1885 || Titoniai || Baltrus Atkočiūnas, karininkas, gydytojas || 1974
|-
| 1895 || Plikeliai || Eduardas Jatulis, diplomatas || 1956
|-
| 1900 || Puodžiūnai || Jonas Bučas, ekonomistas || 1973
|-
| 1903 || Oniūnai || Juozas Dauparas, agronomas || 1970
|-
| 1904 || Gudžiūnai || Juozas Kaškelis, ekonomistas || 1986
|-
| 1912 || Ruponiai || Alfonsas Motiejūnas, tapytojas || 1979
|-
| 1927 || Gaižūnai || Aldona Gaigalaitė, istorikė || 2015
|-
| 1928 || Rimkūnai || Raimundas Arnas Dineika, architektas || 2006
|-
| 1928 || Gaižūnai || Nijolė Gaigalaitė, skulptorė || 2009
|-
| 1933 || Gaižūnai || Algirdas Gaigalas, geologas || 2009
|}

## Šaltiniai
Pumpėnų valsčius

**Pumpėnų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pumpėnai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Po I pasaulinio karo priskirtas Biržų apskričiai, bet svarstant apskričių ir valsčių priklausomybę, 1919 m. birželio 16 d. Pumpėnų valsčius pateikė pageidavimą priklausyti Panevėžio apskričiai, bet priskirtas Pasvalio apskričiai. Po savaitės, birželio 23 d. jam buvo priskirtas nepripažintas Paįstrio valsčius. 1926 m. kovo 2 d. Pumpėnų valsčius perduotas iš Biržų apskrities į Panevėžio apskritį.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Joniškėlio rajonui (11 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 6369 || 683 kiemai  || 20 seniūnijų || 104
|-
| 1923 m.  || 208 || 8224 || 1759 || || 128 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 187 || 9000 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 182 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Jonas Ragažinskas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1817 || Birželiai || Rozalija Jasienskytė-Landsbergienė, Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio motina || 1904
|-
| 1852 || Birželiai || Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, dramaturgas, teatro veikėjas, publicistas, draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas || 1916
|-
| 1881 || Paliukai || Juozas Zikaras, skulptorius || 1944
|-
| 1894 || Akmenytė || Alfonsas Jurskis, radiotechnikas || 1966
|-
| 1896 || Vilkiškiai || Bronius Gertus, karininkas || 1973
|-
| 1907 || Stebeikėliai || Bernardas Brazdžionis, poetas || 2002
|-
| 1907 || Stanioniai || Kazimieras Barėnas, rašytojas, vertėjas || 2006
|-
| 1912 || Sereikoniai || Juozas Jankus, scenografas || 1999
|-
| 1916 || Puodžiūnai || Antanas Strabulis, literatūrologas, redaktorius || 1999
|-
| 1928 || Kalnas || Jonas Aničas, istorikas || 2022
|-
| 1936 || Stebeikiai || Antanas Račis, enciklopedininkas || 2021
|-
| 1938 || Dirvonai || Ona Gaučienė, agronomė ||
|-
| 1940 || Talkoniai || Stanislova Domarkienė, gydytoja || 2015
|}

## Šaltiniai
Tarpučiai

**Tarpučiais** vadinamos gyvenvietės:

* Marijampolės savivaldybėje:
** Marijampolės mieste (rytuose),
** Mokolų seniūnijoje (vakaruose);
* Šakių rajone:
** Tarpučiai I Kudirkos Naumiesčio seniūnijoje,
** Tarpučiai II Sintautų seniūnijoje;
* Vilniaus rajone:
** Medininkų seniūnijoje,
** Riešės seniūnijoje.
Modest Mouse

**Modest Mouse** – JAV indie roko grupė, susikūrusi 1993 m. Vašingtone. Grupės pavadinimas pasiskolintas iš Virdžinijos Woolf istorijos „The Mark on the Wall ištraukos, kuri skamba taip: "…and very frequent even in the minds of modest, mouse-coloured people… "

„Modest Mouse“ skambesys lyginamas su „Pixies“, „The Smiths“, „Ugly Casanova“, „Built to Spill“ ir kitomis indie roko grupėmis.

## Istorija
Pradžioje grupę sudarė vokalistas, dainų autorius bei gitaristas Isaac’as Brock’as, būgnininkas Jeremiah Green’as, bosistas Eric’as Judy ir gitaristas Dannas Galluci.

Nuo debiutinio albumo „This is a Long Drive for Someone with Nothing to Think About“ pasirodymo 1996 m., grupės sudėtis sukosi apie Brock'ą, Green'ą ir Judy. 2006 m. gegužės mėn. prie jų prisijungė buvęs grupės „Smiths“ gitaristas Johnny Marr’as, o kartu su juo – būgnininkas Joe Plummer’is (buvęs „Black Heart Procession“ narys) ir daugeliu instrumentų grojantis Tom’as Peloso. Visi jie susibūrė tam, kad sukurtų kol kas didžiausio populiarumo sulaukusį albumą „We Were Dead Before the Ship Even Sank“.

Naujausias grupės narys prisijungė 2009 m. vasarį – tai gitaristas Jim’as Fairchild’as.

## Diskografija

* *This Is a Long Drive for Someone with Nothing to Think About* (1996)
* *The Lonesome Crowded West* (1997)
* *The Moon & Antarctica* (2000)
* *Good News for People Who Love Bad News* (2004)
* *We Were Dead Before the Ship Even Sank* (2007)
* *Strangers to Ourselves* (2015)
* *The Golden Casket* (2021)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Modest Mouse svetainėje Music.lt
* Modest Mouse svetainėje Last.fm

## Šaltiniai
Ernests Štālbergs

**Ernests Štālbergs** (1883 m. rugsėjo 3 d. – 1958 m. birželio 12 d.) – Latvijos architektas, dirbęs klasicizmo ir funktionalizmo stiliais.

Garsiausi darbai: Latvijos universitetas (1929-36) ir Laisvės paminklas Rygoje (1930-35).

## Šaltiniai
* Ernests Štālbergs 100 Latvians.
* 
* *Васильев Ю.*, Э. Шталберг (1883–1958), в сборнике: Из истории техники Латвийской ССР, в. 5, Рига, 1964.
* *Большая Советская энциклопедия*: В 30 т. – 3-е изд. – М., 1969–1978. Том: 29, Стр.: 486, Э. Е. Шталберг.
* *Энциклопедия «Рига»*, –Рига: Главная редакция энциклопедий, –1989, ISBN 5-89960-002-0, Шталберг&nbsp;Эрнест&nbsp;Екабович, –стр. 784,.
* *Архитектура Советской Латвии*, И. Страутманис, О. Бука, Я. Крастиньш, Г. Асарис, –Москва, –«Стройиздат», –1987, –320с.
* *Rīgas arhitektūras astoņi gadsimti pasaules kultūras spogulī*, Ojārs Spārītis, Jānis Krastiņš, –Rīga, –«SIA Nacionālais apgāds», –2005. ISBN 9984-26-204-9.
Valiulio akmuo

**Valiulio akmuo**, **Karališkių Valiulio akmuo, Svobiškėlio akmuo** – archeologijos paminklas, mitologinis akmuo su ženklais Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje tarp Karališkių ir Svobiškėlio kaimų, Alantos seniūnija į šiaurės rytus nuo Glasmyno ežero, Alkos giraitėje, kurios daug ąžuolų ir uosių iškirsta 1988 m. 

## Akmuo
Valiulio akmuo yra rusvo granito, 3, 6 m ilgio, 3, 0 m pločio ir 1, 4 m aukščio. Akmens pietinėje plokštumoje iškaltas 43 x 35&nbsp;cm dydžio ovalas ir 10&nbsp;cm aukščio ir 10&nbsp;cm pločio kryžius-žvaigždė, 20&nbsp;cm aukščio ir 16&nbsp;cm pločio saulė ir mėnulis, jo viduryje, pietvakarinėje plokštumoje – 51 x 26&nbsp;cm dydžio ovalas ir 13, 5&nbsp;cm aukščio ir 12&nbsp;cm pločio kryžius su 28&nbsp;cm aukščio ir 0,8–24&nbsp;cm pločio strėle. 

Pasakojama, kad po Valiulio akmeniu palaidoti Napoleono kariai arba kad jį saugojo velnias Valiulis. Manoma, kad akmuo yra riboženklis. Petras Tarasenka jį laikė Saulės akmeniu, siejo su Saulės kultu. Apie 0,6&nbsp;km į pietryčius nuo akmens yra Karališkių piliakalnis, apie 0,6&nbsp;km į vakarus – Svobiškėlio piliakalnis. 

## Galerija

1. Valiulio akmuo 2012 lapkritis.jpg|Kelio rodyklė
2. Valiulio akmuo, ąžuolas 2012 lapkritis.jpg|Įeinant į mišką - didelis ąžuolas
3. Valiulio akmuo, stulpelis 2012 lapkritis.jpg|Stulpelis
4. Valiulio akmuo, ženklas 1; 2012 lapkritis.jpg|Ženklai - pasaga + strėlė
5. Valiulio akmuo, ženklas 2; 2012 lapkritis.jpg|Ženklai - mėnulis, saulė ir žvaigždės
6. Valiulio akmuo, ženklas 2; 2012 lapkritis.jpg|Ženklai - mėnulis, saulė ir žvaigždės
7. Valiulio akmuo 2012 lapkritis.jpg|Valiulio akmuo
9. Valiulio akmuo 2012 lapkritis.jpg|Valiulio akmuo


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Molėtų rajono sakralinis mitologinis paveldas
Jemeno nacionalinis muziejus

**Jemeno nacionalinis muziejus** – nacionalinis muziejus įkurtas 1970 m. Sanoje, Jemene. Jame saugomi senovės Jemeno civilizacijų artefaktai ir paminklai, surinkti iš įvairių archeologinių kasinėjimų. Muziejus nesenai buvo perkeltas į keturių aukštų pastatą šalimais, dėl sparčiai išaugusio eksponatų skaičiaus. Jemeno nacionalinis muziejus įkurdintas šalia musulmonų mečetės.

## Galerija


File:Sabaic inscription (YM 371) in the National Museum of Yemen.jpg|
File:Sana'_national_museum_03.jpg|
File:Sana'_national_museum_04.jpg|
File:Sana'_national_museum_05.jpg|
File:Sana'_national_museum_06.jpg|
File:Sana'_national_museum_07.JPG|
File:Sana'_national_museum_08.jpg|
File:Sana'_national_museum_09.jpg|
Katinų akmuo

**Katinų akmuo** (arba ***Sedeikių akmuo***) – mitologinis akmuo Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Katinų vienkiemio (Andrioniškio seniūnija), 1,05 km į šiaurės vakarus nuo tilto per Pelyšą kelyje , 0,7 km į rytus nuo Sedeikių dvaro sodybos, Pelyšos dešiniajame krante, Pavarių girininkijos, 139 kvartalo šiaurės rytinėje dalyje, Anykščių miškų urėdija. Įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).

Pasiekiamas einant Pelyšos pakrante per tankius krūmus ir medžių išvartas. Kelio nuoroda, takas vedantis link objekto yra. Akmuo stūkso kiek praretintame nuo krūmokšnių plote. Sunkiai surandamas. Orientyrai: prie akmens auga tankus sodintas eglynas, kitoje upelio pusėje, už 50 m tarp lapuočių įsiterpusi išskirtinio storio pušis.

## Akmuo

Katinų akmuo yra rausvas granitas, apvalus, 1,1 m skersmens, 0,35 m iškilęs virš žemės. Jo šonuose (vienas nuskeltas) yra vertikalūs grioveliai, viršuje – iškalta rakto skylės pavidalo 72 cm ilgio, 0, 4 cm gylio ir 22–31 cm pločio įduba.

1975 m. aplink akmenį Istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius) atliko archeologijos tyrimus. Ištirtas 24 m² plotas. Nustatyta, kad akmuo buvo apdirbtas – stovi ant akmenų, kurių dalis yra jo nuoskalos. Prie akmens pietinės pusės rasta 1,5 m skersmens ir apie 0,3 m gylio piltuvėlio pavidalo duobė, grįsta šio akmens nuoskalomis. Joje aptikta 3 laužaviečių liekanų, degėsiuose buvo glazūruoto puodelio su ąsa fragmentas, geležinė grandis. Manoma, kad akmuo buvo alko aukuras ir čia XVI–XVII a. dar vyko apeigos.

## Šaltiniai
Marijampolės valsčius

**Marijampolės valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Marijampolė. Išlikęs valsčiaus savivaldybės pastatas – mūrinis namas Kudirkos g. 51, pastatytas 1933 m. (projekto autorius – Juozas Dragašius), paveldo objektas.

## Istorija

Marijampolės valsčius sudarytas 1931 m. sausio 1 d. iš Šunskų valsčiaus ir didžiosios dalies Kvietiškio valsčiaus, taip pat kai kurių Padovinio valsčiaus, Keturvalakių valsčiaus, Paežerių valsčiaus, Igliškėlių valsčiaus ir Liudvinavo valsčiaus kaimų. Tai buvo didžiausias apskrities valsčius. 1947 m. dalis jo teritorijos perduota naujam Šunskų valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Marijampolės rajonui (11 apylinkių).

|-
| 1932 m. || 203 || 8856 || || 23 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 139 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Pranas Kidolis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1864 || Netičkampis || Juozas Matulaitis, knygnešys || 1946
|-
| 1903 || Trakiškiai || Juozas Ambrazevičius-Brazaitis, pedagogas, rezistentas || 1974
|-
| 1904 || Degučiai || Kazys Katilius, gydytojas || 1976
|-
| 1906 || Meškučiai || Stasys Barzdukas, išeivijos veikėjas || 1981
|-
| 1910 || Igliauka || Viktoras Katilius, rašytojas, vertėjas || 1993
|-
| 1916 || Igliauka || Juzefa Katiliūtė, tapytoja || 2009
|-
| 1918 || Balsupiai || Pranas Brazys, vyskupas || 1967
|-
| 1925 || Puskelniai || Vytautas Lelešius, veterinaras ||
|-
| 1931 || Degučiai || Sigitas Juozas Katilius, architektas ||
|-
| 1939 || Liepynai || Vladas Baltuškevičius, poetas, vertėjas || 2022
|-
| 1940 || Tarpučiai || Juozapas Romualdas Bagušauskas, istorikas ||
|}

## Šaltiniai
Kernavės kapinynas

**Kernavės kapinynas** – kapinynas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, miestelio pietiniame pakraštyje, Pajautos slėnyje, Neries ir Pajautos dešiniuosiuose krantuose, apie 0,3 km į pietus nuo Aukuro kalno piliakalnio.

## Tyrimai
1989–1997 m. su pertraukomis kapinyną tyrė Vilniaus universiteto archeologijos ekspedicija (vadovas Aleksiejus Luchtanas). Ištirtame 1902 m² plote rasta 26 sudegintų mirusiųjų ir vienas nedeginto mirusiojo kapai, datuojami VIII – I a. pr. m. e. Mirusieji laidoti akmenų krūsnyse ar apdėti keliais akmenimis (dažniausiai šeimų kapai), duobutėse (pavieniai kapai) ir molinėse brūkšniuotose urnose (dažniausiai vaikų kapai) su įkapėmis ar be jų. Rastas bronzinis smeigtukas įvijine galvute, įvijinis antsmilkinis, grandelių, geležinė grandis. Kernavės kapinynas priskiriamas brūkšniuotosios keramikos kultūrai. Apie II a. m. e. kapinyno teritorijoje įsikūrė gyvenvietė. Radinius saugo Kernavės archeologijos ir istorijos muziejus-rezervatas.

## Šaltiniai
Jemeno herbas

**[[Jemenas|Jemeno]] herbe** vaizuojamas erelis, laikantis dvi Jemeno vėliavas ir popieriaus ritinį. Ant ritinio arabų kalba parašytas Jemeno respulbikos pavadinimas *الجمهورية اليمنية*. Ant erelio krūtinės yra skydas, kuriame vaizduojama Maribo užtvanka ir kavamedis.

Nuo 1945 iki 1990 m. Jemenas buvo padalintas į dvi dalis. Šiaurinės dalies herbas buvo labiau panašesnis į dabartinė, o pietinės Jemeno dalies herbe buvo auksinis erelis – tokius herbus iki šiol naudoja Egiptas, Irakas ir Sirija.


File:Coat of arms of the kingdom of Yemen (1956-1962).svg|1918–1962 m.
File:Coat of arms of Yemen Arab Republic 1962-1966.svg|1962–1966 m.
File:Coat of arms of Yemen Arab Republic 1966-1974.svg|1966–1974 m.
File:Coat of arms of Yemen Arab Republic (1974–1990).svg|1974–1990 m.
Noahidizmas

**Noahidizmas** – monoteistinė ideologija, paremta Septyniais Nojaus įsakymais. Pagal halachą, nežydai nėra įpareigoti atsiversti į judaizmą, tačiau jiems reikia laikytis Septynių Nojaus įsakymų. Prisijungusieji prie šių įsakymų laikymosi ir juos palaikančių organizacijų vadinami **B'nei Noah** (), **Nojaus vaikais** ar **noahidais**. Nėra statistinių duomenų kiek iš viso pasaulyje egzistuoja besilaikančių Nojaus įsakymų. Noahidų yra JAV, Pietų Amerikoje ir Europoje. Nojaus sūnų, noachitų terminu dar iki „Bnai Noah“ atsiradimo save vadino masonai.

Hebrajų kalbos terminas „B'nei Noah“, kaip Nojaus palikuonims, taikomas visiems nežydams. Vis dėlto šiais laikais šis terminas taip pat vartojamas, kalbant apie tuos nežydus, kurie laikosi Nojaus įsakymų.

Pasak Tanacho, visi žmonės yra Nojaus palikuonys. Nojus ir trys jo vaikai (Šemas, Chamas ir Jefetas) bei jų žmonos išsigelbėjo nuo tvano pasistatytu laivu (arka). Nojaus šeimai palikus arką, Dievas sudarė su jais sandorą:

Pagal Talmudą, ši sandora apėmė ir Septynis Nojaus įsakymus. Taigi, B'nei Noah, visi žmonės, būdami Nojaus palikuonys, yra pavaldūs Nojaus įsakymams.

Ortodoksinis judaizmas paprastai neskatina atsivertimo į judaizmą, tačiau tiki, kad judėjai turi pareigą suteikti žinių žmonėms, besidomintiems Nojaus įsakymų įgyvendinimu. Kai kurios judėjų grupės, tokios kaip Chabad Lubavitč judėjimas, grupės, susijusios su Dor Daim, ypač aktyviai stengiasi populiarinti Septynis Nojaus įsakymus.

Nedidelės grupės, vadinančios save B'nei Noah (Nojaus vaikais), paskutiniu metu sukūrė organizuotas bendruomenes, kurios laikosi Nojaus įsakymais apibrėžtų moralės normų. Sukurta noahidų tinklalapių.

## Išnašos
Draconian

**Draconian** – Švedijos gotikinio doom metalo grupė. Įkurta 1994 m. Seflės miestelyje. Yra išleidę 5 studijinius albumus. Dainų tematika – skausmas, netektis, mirtis, liūdesys. Muzika melodinga, atmosferinė. Skambus moteriškas Lizos Johanson vokalas derinamas su šiurkščiu Anderso Jakobsono vokalu.

Grupė pradžioje grojo melodinį death metalą ir vadinosi *Kerberos*, tačiau 1995 m. prie jos prisijungus Andersui Jakobsenui pakeitė stilių. Draconian nemažai eksperimentavo, išleido keletą demo albumų. 2002 m. prie grupės prisijungus Lizai Johanson pradėjo groti dabartiniu stiliumi, o 2003 m. išleido pirmąjį studijinį albumą *Where Lovers Mourn*.

## Sudėtis

### Dabartiniai nariai
* Johan Ericson – pritariamasis vokalas, gitara (1994–)
* Anders Jacobsson – vokalas (1995–)
* Lisa Johansson - vokalas (2002–2011,2022–)
* Jerry Torstensson – mušamieji (2000–)
* Daniel Arvidsson – ritminė gitara (2005–2021), bosinė gitara (2022-)
* Niklas Nord – ritminė gitara (2022–)

### Buvę nariai
* Heike Langhans – vokalas (2012–2021)
* Fredrik Johansson – bosinė gitara (2006–2016)
* Andreas Karlsson – klavišiniai, programavimas (1997–2008)
* Andy Hindenäs – gitara (1994–2000)
* Jesper Stolpe – bosinė gitara (1994–2002, 2004–2006)
* Susanne Arvidsson – vokalas, klavišiniai (1995–1997)
* Magnus Bergström – gitara (1995–2005)
* Thomas Jäger – bosinė gitara (2002–2004)

### Pagalbiniai nariai
* Jessica Eriksson – fleita ir vokalas albume *Shades of a Lost Moon*
* Andreas Haag – klavišiniai albume *Shades of a Lost Moon*
* Olof Götlin – smuikas albume *Where Lovers Mourn*
* Paul Kuhr – vokalas albume *Turning Season Within*

## Diskografija
;Studijiniai albumai
* *[[Where Lovers Mourn]]* (2003 m.)
* *[[Arcane Rain Fell]]* (2005 m.)
* *[[The Burning Halo]]* (kompiliacinis albumas, 2006 m.)
* *[[Turning Season Within]]* (2008 m.)
* *[[A Rose for the Apocalypse]]* (2011 m.)

;Singlai
* *No Greater Sorrow* (2008 m.)

;Demo albumai
* *Shades of a Lost Moon* (1995 m.)
* *In Glorious Victory* (1997 m.)
* *The Closed Eyes of Paradise* (1999 m.)
* *Frozen Features* (2000 m.)
* *Dark Oceans We Cry* (2002 m.)

## Nuorodos
*
Mirtis jai tinka

***Mirtis jai tinka*** () - 1992 m. juodoji komedija, režisuota Roberto Zemeckio. Filme vaidina Goldie Hawn, Meryl Streep ir Bruce Willis. Filmas laimėjo Oskarą už specialiuosius efektus.

## Aktoriai
*Meryl Streep - Madeline Ashton
*Bruce Willis  - Dr. Ernest Menville
*Goldie Hawn  - Helen Sharp
*Isabella Rossellini - Lisle von Rhoman
*Ian Ogilvy - Chagall
*Adam Storke - Dakota
*Nancy Fish - Rose, Madeleine tarnaitė
*Alaina Reed Hall - Psichologas
*Michelle Johnson - Anna, Chagall'o padėjėjas
*Mary Ellen Trainor - Vivian Adams
*William Frankfather - Mr. Franklin
*John Ingle - Eulogist  
*Clement von Franckenstein - Opening Man
*Petrea Burchard - Opening Woman
*Jim Jansen - Vyras #2
*Catherine Bell - Isabella'ės Rossellini body double
*Sidney Pollack - Gydytojas

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Nuorodos
* 
* Movie stills
Gotikinis metalas

**Gotikinis metalas** () – skėtinis terminas, apibūdinantis įvairių žanrų metalo muziką, kuriai būdinga gotikinė tematika. Dažniausiai gotikinio metalo grupėmis vadinamos grojančios Death/Doom metalą, simfoninį metalą, rečiau – folklorinį, black metalą. Susikūrė XX a. paskutiniame dešimtmetyje ir yra populiarus daugiausia Europoje.

Būdinga niūri dainų nuotaika. Tematika – mirtis, melancholija, skausmas, vienatvė, mitologija. Dažni skambūs moteriški vokalai, derinami su šiurkščiais vyriškais. Gotikinio metalo grupes vienija gotų subkultūros estetika, menas (tamsusis romantizmas).

Žymios šiam stiliui priskiriamos grupės yra My Dying Bride, Moonspell, Cradle of Filth, Within Temptation, Epica, Draconian, Ava Inferi, Paradise Lost, Theatre of Tragedy, Lacuna Coil, After Forever.
Kernavės gyvenvietės

**Kernavės gyvenvietės** – senovės gyvenviečių kompleksas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kernavės, Pajautos slėnyje, Neries dešiniojo kranto I antsalpinės terasos pakraštyje, į pietus ir pietryčius nuo Kernavės piliakalnių. Kompleksą sudaro Kernavės, Semeniškių I ir II gyvenvietės.

## Tyrimai
Kernavės, Semeniškių I ir II gyvenvietes 1983–2003 m. (su pertraukomis) tyrė Aleksiejus Luchtanas, Semeniškių II gyvenvietę – 1990 m. Vytautas Ušinskas ir 2004 m. Rokas Vengalis. Gyvenvietėse rastas 0,3–1 m storio kultūrinis sluoksnis, išskirti 3 apgyvendinimo laikotarpiai. Kernavės gyvenviečių vidurinėje dalyje rasta epipaleolito ir ankstyvojo mezolito laikotarpių (9-7 tūkstantmetis pr. m. e.) titnaginių episvidrinių, Pulli tipo strėlių antgalių, gremžtukų, mikrolitų, skelčių, į gruntą įleistų būstų liekanų, neolito, bronzos ir ankstyvojo geležies amžiaus širdies, rombo formos bei įkotinių trikampių strėlių antgalių, keramikos su organinėmis priemaišomis, gludintų akmeninių kirvių, ankstyvosios brūkšniuotos keramikos. Kernavės gyvenvietės vietoje buvęs VIII – I a. pr. m. e. Kernavės kapinynas.

Trečiuoju laikotarpiu – 1 tūkstantmečio m. e. pirmoje pusėje gyventa visose gyvenvietėse. Manoma, iš pradžių (II a.) įsikurta Kernavės gyvenvietėje (rasta brūkšniuotos keramikos), vėliau, nuo II–III a. sandūros buvo apgyventos visos gyvenvietės, aptikta grublėtos keramikos. Su piliakalniais gyvenvietes jungė 2,4 m pločio pušinių rąstelių takas, įrengtas per užpelkėjusį slėnį. Gyvenvietėse rasta židinių, stulpinės konstrukcijos pastatų liekanų, geležies lydymo krosnelių, puodų degimo krosnis, bronzos liejimo dirbtuvės, ūkinių duobių, Romos monetų, stiklo taurės fragmentų, karolių, geležinių segių, pentinų, peilių, ylų, lazdelinių smeigtukų, molinių verpstukų, tiglių, samtelių, Djakovo tipo svarelių, strėlių antgalių. Nuo V a. vidurio gyvenvietės apleistos, iš pradžių dėl priešų antpuolio, vėliau jas apsėmė vanduo.

Vėl jose gyventa 1 ir 2 tūkstantmečio sandūroje, rasta keramikos, čekiškas Bržetislavo I Atnaujintojo (1037–1055 m.) sidabrinis denaras. XIII a. – XIV a. Pajautos slėnyje, gyvenviečių vietoje įsikūrė viduramžių miestas. Radinius saugo Kernavės archeologijos ir istorijos muziejus-rezervatas.

## Šaltiniai
Cher (1966 albumas)

**„Cher“** – trečiasis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „Imperial Records“ 1966 m. spalį. Cher vėl bendradarbiavo su Sonny Bono, Harold Battiste ir Stan Ross. Albumas yra sudarytas daugiausia iš koverių ir tik viena daina parašyta Sonny Bono. Šis albumas buvo sėkmingas ir užėmė 59-ąją vietą JAV Billboard 200 tope.

## Albumo informacija
„Chèr“ buvo išleistas 1966 m. „Liberty Records“ dukterinės kompanijos „Imperial Records“, o prodiusuotas Sonny Bono.

Albumui vėl panaudota ta pati formulė kaip ir pirmiems dvejiems albumams: pertvarkyti koveriai ir naujos dainos, parašytos Sonny Bono specialiai Cher. Įrašuose juntama daugiau prancūziškos įtakos ir liaudies muzikos. Vienintelis šio albumo hitas JAV buvo Burt’o Bacharach’o daina „Alfie“ iš to paties pavadinimo Michael’o Caine’o filmo. Nors Cher versija buvo filmo garso takelis, tačiau Dionne Warwick versija laikoma geriausia.

Iš albumo buvo išleisti trys singlai: baladė „Alfie“, „I Feel Something in the Air“ ir „Sunny“. Tais pačiais metais Cher įrašė ir tris kitas dainas: „She’s No Better Than Me“, kuri buvo išleista antrojoje singlo „Alfie“ plokštelės pusėje, „Ma Piano (Per Non Svegliarmi)“ ir „Nel Mio Cielo Ci Sei Tu“, dainos „I Feel Something in the Air“ itališka versija, išleista antrojoje singlo „Ma Piano (Per Non Svegliarmi)“ plokštelės pusėje. Nors albumas ir nebuvo toks sėkmingas kaip du pirmieji, tačiau daina „Sunny“ sugebėjo patekti į geriausiųjų dešimtukus Europoje. „Alfie“ ir „I Feel Like Something’s In The Air“ taip pat pateko į topus, tačiau aukščiausios vietos, kurias pasiekė buvo 26-oji Kanadoje, 32-oji JAV ir 43-ioji Jungtinėje Karalystėje.

2005 m. gruodį šis ir kitas Cher albumas „With Love, Cher“ buvo perleisti vienu CD pavadinimu „Chèr/With Love“, kuriame yra visos dainos iš abiejų albumų.

## Albumo dainos

## Pozicijos topuose

## Sudėtis
* Cher – pagrindinis vokalas
* Sonny Bono – įrašų prodiuseris
* Harold Battiste – aranžuotojas, dirigentas
* Stan Ross – garso inžinierius
* Woody Woodward – meno vadovas

## Šaltiniai
Kernavės pilkapynas

**Kernavės pilkapynas** – pilkapynas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, 1,5-2,0&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Kernavės, 1,6&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Kernavės Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčios ir 0,6&nbsp;km į šiaurę nuo Neries dešiniojo kranto, Kernavės girininkijos Kernavės miške, 16 kvartalo pietinė dalis ir 18 kvartalo šiaurinė dalis, Ukmergės miškų urėdija, Kernavės archeologijos paminklų kompleksas, Valstybinis Kernavės kultūrinis rezervatas. 

## Tyrimai
Pilkapyne rasti 23 pilkapiai. Jų sampilai 6–12 m skersmens ir 0,5-1,5 m aukščio, dalis pilkapių apardyti – iškasinėtos duobės. 1981 ir 1983 m. istorijos instituto ir Vilniaus universiteto (ir 1984 m.) archeologai (tyrimų vadovai Pranas Kulikauskas, Regina Kulikauskienė, Aleksiejus Luchtanas) ištyrė 6 pilkapius. Juos juosė 0,3-2,1 m pločio ir 0,2-1,0 m gylio grioviai, sampilai buvo supilti iš smėlio ar smėlio ir žvyro. 5 pilkapių pagrindus dengė iki 0,1 m storio degėsių sluoksnis, degėsių ir laužaviečių liekanų aptikta ir grioviuose. Pilkapių vidurinėje dalyje rasta nedegintų žirgų ir sudegintų mirusiųjų ir žirgų kapų su įkapėmis; duobės 1,26-2,20 m ilgio ir 0,98-1,20 m pločio, 0,15-0,60 m gylio. Įkapės: pjautuvai, lipdytinė keramika lygiu paviršiumi, žirgo aprangos daiktai – dvinariai žąslai su apskritomis grandimis, stačiakampė balno paspręstės sagtis, geležinė karčių įvija. Pilkapynas datuojamas X a. – XIII a.  Radinius saugo Kernavės archeologijos ir istorijos muziejus-rezervatas.

## Šaltiniai
 

## Nuorodos
*Kernavės pilkapiai. aruodai.lt
Hileriodas

**Hileriodas** – miestas rytinėje Danijoje, Zelandijos salos šiaurėje. Hovedstadeno regiono centras. Miestą garsina Frederiksborgo pilis, yra žinių ir kultūros parkas.

## Sportas
* Frederiksborg IF Hillerød
* Hillerød Fodbold

## Galerija

File:Hillerødsholm_ca_1584.jpg|Rūmai 1584 m.
File:Frederiksborg_Slot_1814_by_J.C._Dahl.jpg|Rūmai 1814 m.
Image:Hillerød Slotssø.jpg|Pilies ežeras
Image:Hillerød Politistation - Det Gamle Rådhus.jpg|Senoji rotušė
Image:Hillerød houses.jpg|Namai


## Nuorodos
* Informacija turistams
Sakskiobingas

**Sakskiobingas** – miestas pietų Danijoje, Lolando saloje.

## Sportas
* BK Frem Saxkøbing (futbolas)

## Galerija

File:Sakskøbing_-_Det_gamle_rådhus.JPG|Senoji rotušė
File:Sakskøbing_-_Hotel_Saxkjøbing.JPG|Viešbutis
File:Sakskøbing_-_ved_gågaden.JPG|Senamiestis
Image:Havnegade 3-7, Sakskøbing 2008.jpg|"Qvades Silo" 
Image:Sakskøbing Kirke1.JPG|Bažnyčia
Image:Sakskøbing - husbåde i havnen.jpg|Uostas
File:Vandtårnet_i_Sakskøbing.jpg|Vandens bokštas


## Nuorodos
* Guldborgsund savivaldybės svetainė
* Fællesrådet for Sakskøbing og Omegn's
Abu Amiras

**Abu Amiras** – gyvenvietė pietvakarių Jemene, Abjano gubernijoje.

## Nuorodos
* Abiano gubernijos gyvenvietės
Adaptacija. (filmas)

***Adaptacija.*** () – 2002 m. amerikiečių komedija-drama. Filmą režisavo Spike Jonze, scenarijaus autoriai - Charlie Kaufman ir Donald Kaufman. Filmas pastatytas pagal Susan Orlean romaną *The Orchid Thief* (). Filme vaidina Nicolas Cage (Charlie ir Donald Kaufman), taip pat Meryl Streep, Chris Cooper, Cara Seymour, Brian Cox, Tilda Swinton, Ron Livingston ir Maggie Gyllenhaal. Filme pasakojama Charlie Kaufman'o istorija, kuomet jam sunkiai sekėsi paversti *The Orchid Thief* filmu. Be to, Orlean įsimyli John Laroche, o Charlie'iui rašyti scenarijų padeda brolis Donald.

## Aktoriai
* Nicolas Cage - Charlie Kaufman / Donald Kaufman
* Meryl Streep - Susan Orlean
* Chris Cooper - John Laroche
* Cara Seymour - Amelia Kavan
* Brian Cox - Robert McKee
* Tilda Swinton - Valerie Thomas
* Ron Livingston - Marty Bowen
* Maggie Gyllenhaal - Caroline Cunningham
* Judy Greer - Alice
* Stephen Tobolowsky (ištrinta scena) – Ranger Steve Neely
* Bob Yerkes - Charles Darwin
* Curtis Hanson - Susan'os vyras
* Doug Jones - Augustus Margary
* Susan Orlean (uncredited) – Moteris Supermarkete
* Lance Acord (uncredited) – Save
* John Cusack (uncredited) – Save
* Spike Jonze (uncredited) – Save
* Catherine Keener (uncredited) – Save
* John Malkovich (uncredited) – Save

## Nuorodos
* 
* ''Adaptation.''  at BeingCharlieKaufman.com
* 
* *[http://boxofficemojo.com/movies/?id=adaptation.htm Adaptation.]* at Box Office Mojo
* Susan Orlean's original article for ''The New Yorker''
Skapiškio valsčius

**Skapiškio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Skapiškis, 1932 m. būstinė buvo Kalvarijos g. 6.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Kupiškio rajonui (4 apylinkės) ir Pandėlio rajonui (3 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 2939 || 207 kiemai  || 3 seniūnijos || 39
|-
| 1923 m.  || 190 || 5610 || 1196 || || 94 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 149 || 5819 || || 7 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 182 || || || 7 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Beleckas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1887 || Bajorai || Antanas Merkys, Lietuvos premjeras || 1955
|-
| 1892 || Kreipšiai || Petras Gužas, karininkas || 1945
|-
| 1893 || Laibiškiai || Stasys Pundzevičius, karininkas || 1980
|-
| 1894 || Švedukalnis || Petras Kubiliūnas, karininkas || 1946
|-
| 1898 || Žiogai || Jadvyga Kutkuvienė, dainininkė || 1984
|-
| 1926 || Vėželiai || Leonas Kadžiulis, agronomas || 2014
|-
| 1927 || Puožas || Alfonsas Merkys, botanikas || 2016
|-
| 1927 || Šiliškiai || Edvardas Danilevičius, veterinaras || 2008
|-
| 1929 || Čivai || Vytautas Merkys, istorikas || 2012
|-
| 1933 || Eičionys || Julijonas Jonas Kaladė, fizikas || 2025
|-
| 1936 || Vaduvos || Žymantė Jonuškaitė, skulptorė || 2001
|-
| 1941 || Užumiškis || Rimantas Baleišis, zoologas ||
|-
| 1945 || Čivai || Jonas Jagėla, skulptorius || 2019
|}

## Šaltiniai
Jašiūnų pilkapynas

**Jašiūnų pilkapynas** – pilkapynas Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jašiūnų kaimo, Jašiūnų miške.

## Pilkapynas
Pilkapyną sudaro daugiau kaip 100 pilkapių, išsidėsčiusių apie 5 ha plote. Pilkapių sampilai 5–15 m skersmens ir 0,5-2,5 m aukščio; pilkapius juosia grioviai arba supa duobės, kai kurie pilkapiai su akmenų vainikais. Dalies pilkapių sampilai apardyti, juose iškasinėta duobių.

1938 m. Vilniaus universiteto archeologinis muziejus (tyrimų vadovė Helena Cehak-Holubovičova) ištyrė 2, 2000–2004 m. Valdemaras Šimėnas – 5 pilkapius. Du sampilai – laužaviečių vieta; vienas sampilas supiltas iš degėsių, manoma, apeiginė vieta. Keturi pilkapiai tušti, viename pilkapyje rasta sudeginto žirgo kaulų, žąslai, skambalai, geležinės kamanų sagtys, pjautuvų. Pilkapių sampilai būdingi VII a. – VIII a. ir IX a. – XII a. 

## Šaltiniai
Herningas

**Herningas** – miestas Danijos vakaruose, vidurio Jutlandijoje. Didžiausias Šiaurės šalyse ekspozicijų centras *Messecenter Herning*, yra meno muziejus.

## Sportas
### Futbolas
* BK Herning Fremad
* FC Midtjylland

## Galerija

HerningGG.jpg|*Bredgade*
Water tower, Herning.JPG|Vandentiekio bokštas (1955)
Carl Henning Pedersen og Else Alfelts Museum.jpg|*Carl Henning Pedersen & Else Alfelts Museum*
Herning - herregården Herningsholm.jpg|*Blichermuseet*
Gjellerup kirke.jpg|*Gjellerup Kirke* (1140) 
Herning - udsigt mod nordøst.jpg|Panoramoje *Herning Kirke*


## Nuorodos
* Miesto svetainė
Helsingioras

**Helsingioras** – miestas rytinėje Danijoje, Zelandijos salos šiaurės rytuose.

Helsingiore, Kronborgo pilyje vyko V. Šekspyro dramos „Hamletas“ veiksmas.

## Sportas
* Helsingør IF (futbolas)

## Galerija

File:Helsingor_Kronborg.jpg|Pilis
Kulturhavn kronborg opened May 2013.jpg|Kultūros centras
Helsingoer Schloss Marienlyst.jpg|*Marienlyst* rūmai
Helsingør Station HDR.jpg|Helsingør stotis
Helsingörs domkyrka-1.jpg|Bažnyčia
Danserindebrønden (Helsingør).jpg|*Danserindebrønden*
File:Helsingor_harbour.jpg|Uostas
File:Helsingør_City.jpg|Miesto panorama


## Nuorodos
* Helsingør miesto svetainė 
* Helsingør Tourist Bureau website  
* Port of Helsingør 
* Helsingør Leksikon: Local history wiki
Herfiolgė

**Herfiolgė** – miestas rytinėje Danijoje, Zelandijos salos viduryje, į pietus nuo Kiogės. Yra bažnyčia (pirmoji pastatyta 1150 metais), mokykla.

## Sportas
* Herfølge BK (futbolas)

## Galerija

File:Herfølge_Kirke1.jpg|Herfiolgės bažnyčia
File:Hf-perronside.jpg|Stotis
File:Herfølge_-_det_gamle_Scheels_Hospital.jpg|Scheels Hospital
Mumijos sugrįžimas

**Mumijos sugrįžimas** () – 2001 m. JAV nuotykinis filmas, režisuotas Stefano Somerso, filmo „Mumija“ tęsinys. Po jo sukurtas „“.

## Siužetas

Evelin ir Rikas betyrinėdami piramidę atranda kažkada labai galingo Skorpionų karaliaus apyrankę. Tačiau ją siekia gauti ir slapta Britų muziejaus egiptologų draugija, iš mirusiųjų prikėlusi Imotepą. Su jo pagalba jie nori nugalėti Skorpionų karalių ir įgyti nenugalimą Anubio demonų armiją. Jie pagrobia paslapčiomis apyrankę užsidėjusį Evelin ir Riko sūnų Aleksą. Apyrankės pagalba jis rodo kelią į auksinę Skorpionų karaliaus piramidę. Evelin, Rikas, Džonatanas ir medžajas Ardetas seka jiems iš paskos. Daugelį okultistų piramidės apylinkėse pražudo ją saugantys goblinai.

Piramidės prieigose Imotepo meilužė Anksunamun nužudo Evelin, tačiau vėliau ją Mirusiųjų knygos pagalba prikelia sūnus Aleksas. Anubis atsiunčia Riką, kad šis nugalėtų Imotepą, tačiau jiems besikaunant pasirodo Skorpionų karalius. Rikas jį nukauna auksine ietimi ir sustabdo prikeltą Anubio armiją. Imotepas įkrenta į mirusiųjų karalystę, Anksunamun – į skarabėjų srautą. Piramidė, kartu su ją supančiomis džiunglėmis susitraukia ir sugriūva, o žmonės išgelbėja juos pirmiau dirižabliu atgabenęs Izis.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Brendan Fraser – Rick O’Connell
* Rachel Weisz – Evelyn Carnahan O’Connell
* John Hannah – Jonathan Carnahan
* Arnold Vosloo – Imotepas
* Oded Fehr – Ardeth Bay
* Dwayne Johnson – Matajas, Skorpionų karalius
* Freddie Boath – Alex O’Connell
* Patricia Velásquez – Anksunamun
* Alun Armstrong – Baltus Hafez
* Adewale Akinnuoye-Agbaje – Lock-Nah
* Shaun Parkes – Izzy Buttons
* Bruce Byron – Red
* Aharon Ipalé – Setis I
Rožinė dedervinė

**Rožinė dedervinė** () - tai ūminė odos liga, pasireiškianti rožinės spalvos pleiskanojančiomis, apvaliomis ar ovaliomis dėmėmis. Šios ligos priežastys nėra galutinai aiškios. Liga gali prasidėti po peršalimo, virusinės ar bakterinės infekcijos. Manoma, kad rožinę dedervinę sukelia kažkoks virusas. Serga suaugę žmonės, dažniau 15-40 metų moterys. Ligai būdingas sezoniškumas – rudens ar pavasario metu, ja žmonės dažniau suserga nusilpus organizmui. Liga nustatoma apžiūrėjus pacientą. Dažnai to užtenka, nes klinikinis vaizdas gana charakteringas. 

## Simptomai
* Išbertas liemuo, pilvas, kaklas
* Bėrimas, forma primenantis eglės šaką
* Rožinė dėmė ant liemens
* Niežulys
* Apvali rožinės spalvos dėmė, apsupta mažesnių dėmių

## Ligos eiga
Susirgus rožine dedervine, iš pradžių ant liemens atsiranda viena vadinamoji „motininė“ dėmė. Ji būna 2-5 cm dydžio, rožinės spalvos, apvalaina, pleiskanojanti. Po kelių dienų ar savaičių atsiranda daugiau panašių, tik mažesnių „dukterinių“ dėmių. Kai kurios dėmės tampa panašios į medalioną: centras įdumba, pagelsta, susiraukšlėja, o aplink lieka pakilęs rausvas volelis. Dažniausiai bėrimų atsiranda liemens, pilvo, kaklo srityje, rečiau – veide ar galūnėse. Ant liemens dėmės išsidėsto labai būdingai – pagal šonkaulių kryptį ir primena kalėdinę eglutę. Išbėrimo vietoje odos niežėjimas nėra stiprus. Liga trunka 3-6 savaites, kartais užsitęsia iki 3-4 mėnesių. Net negydant bėrimai išnyksta savaime, be pėdsakų (laikinai bėrimų vietoje gali likti rudų ar baltų dėmių).

## Gydymas
Rožinei dedervinei taikomas simptominis gydymas. Kol neišnyko bėrimai, rekomenduojama rečiau maudytis, odą tepti minkštinamaisiais kremais (emoliantais). Jei vargina odos niežėjimas, gydytojas parenka tinkamų hormoninių kremų bei geriamųjų antihistamininių vaistų. Taip pat padeda ir ultravioletiniai (UVB) spinduliai. Sergant šia liga, komplikacijos pasitaiko retai.

## Nuorodos ir šaltiniai
* sveikas.lt 
* medscape.com
* American Academy of Dermatology
Patricia Velásquez

**Patrisija Karola Velaskes Semprun** (; g. 1971 m. sausio 31 d.) – Venesuelos aktorė ir modelis.

Ji yra ispaniškos ir indėniškos (vaju) kilmės. Vaikystėje gyveno Meksikoje, Prancūzijoje. 1990 m. išvyko į Milaną ir pradėjo modelio karjerą. 1997 m. pradėjo aktorystės studijas Niujorke ir Los Andžele. Labiausiai išgarsėjo suvadinusi princesę Anksunamun filmuose Mumija ir Mumijos sugrįžimas.

2002 m. Velaskes įkūrė organizaciją, padedančią vaju indėnų vystymuisi.

## Šaltiniai
Kelermeso pilkapiai

**Kelermeso pilkapiai** () – pilkapiai prie Kelermeso stoties, Giagino rajonas, Adygėja, Šiaurės Kaukazas.

## Pilkapynas
Pilkapyną sudaro VII – VI a. pr. m. e. pilkapių grupė. Pilkapius 1903-1904 m. tyrė Nikolajus Veselovskis. Mirusieji laidoti dideliuose stačiakampiuose kapuose, kapo duobę dengė medžių šakos, sukrautos ant stulpų, virš kapo buvo supiltas didelis sampilas. Kapuose rasta žirgų griaučių (viename kape buvo palaidota iki 24 žirgų), manoma, paaukotų, su puošniomis geležinėmis ir bronzinėmis kamanomis, ginklų, auksinių diademų ir taurių, sidabrinis veidrodis. Kamanos ir ginklai būdingi skitų kultūrai. Pilkapiuose palaidoti meotų arba skitų, apsistojusių po žygių į priešakinę Aziją, vadai ar genčių vyresnieji. Radinius saugo Ermitažas, Sankt Peterburgas.

## Šaltiniai

*Отчет археологической комиссии за 1904 г., СПБ, 1907
* Максимова М. И., Серебряное зеркало из Келермеса, / Советская археология, т. 21, М., 1954
* Максимова М. И. Ритон из Келермеса, / Советская археология, т. 25, М., 1956
* Артамонов М. И., Сокровища скифских курганов в собрании государственного Эрмитажа, Прага – Л., 1966.

## Nuorodos
*Kelermeso pilkapių radiniai
Holbekas

**Holbekas** – miestas šiaurės vakarų Zelandijoje (Danija), prie fjordų. Uostas, geležinkelio stotis. Verslo ir pramonės centras. Yra elektrinė, perdaryta į muzikos ir koncertų rūmus.

## Sportas
### Futbolas
* Holbæk B&I
* Nordvest FC

## Žymūs gyventojai
* Aage Stentoft, kompozitorius
* Inga Nielsen, operos dainininkė
* Stefan Schmidt, futbolininkas
* Christian Poulsen, futbolininkas

## Galerija

Smedelundsgade.JPG|gatvės turgelis


## Nuorodos
* Oficiali Holbeko savivaldybės svetainė
* Holbeko turizmo svetainė
Dėlinkalnas

**Dėlinkalnas** () – aukščiausia kalva Alūksnės aukštumoje, Alūksnės savivaldybėje. Aukštis: 271,6 m. Prie kalvos įrengta 10 m ilgio trasa turistams.

## Šaltiniai
Liepiniškių kapinynas

**Liepiniškių kapinynas** (arba ***Liepiniškių senkapis***) – kapinynas Utenos rajono savivaldybėje, Liepiniškių kaimo šiaurinėje dalyje, prie kaimo kapinių, Kuktiškių seniūnija.

## Tyrimai

Kapinynas įrengtas 50 × 50 m dydžio kalvelėje. 1971 m. Istorijos institutas (tyrimų vadovas Vytautas Urbanavičius) ištyrė 435 m² plotą. Rastas 101 mirusiojo kapas su įkapėmis, iš jų 100 mirusiųjų palaidoti nedeginti, 1 mirusysis – sudegintas. Dažniausiai kapuose rasta geležinių ietigalių, kirvių, skiltuvų, peilių, diržo sagčių, bronzinių apskritų skardinių segių, apyrankių, žiedų, žvangučių, monetų, molinių puodų. Iš viso rasta 119 radinių. Kapinynas datuojamas XIV a. – XVII a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Urbanavičius V. Liepiniškių senkapio (Utenos raj.) tyrinėjimai 1970 m./ Archeologiniai ir etnografiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1970 ir 1971 metais. V. 1972. P. 69–71
* Urbanavičius V. Senųjų tikėjimų reliktai Lietuvoje (1. Pagoniškųjų laidojimo papročių nykimas Rytų Lietuvoje)/ Lietuvos TSR Mokslų Akademijos darbai. A serija. 1974. T. 3(48). P. 77–91.
Vilkyškių herbas

**Vilkyškių herbas** – pagrindinis Vilkyškių miestelio ir Vilkyškių seniūnijos (Pagėgių savivaldybė) heraldinių atributas.

## Aprašas

Žaliame skyde auksinis vežimas su skrynia, ant kurios guli trys knygos. Knygos ir skrynia prie vežimo priveržtos auksine virve, einančia nuo žiedo vežimo priekyje iki žiedo vežimo gale. Virš vežimo – trys sidabrinės aštuoniakampės žvaigždės.

## Simbolika

Simbolikoje vežimas siejamas su saulės kelione, saulės skleidžiama šiluma. Aštuoniakampė žvaigždė simbolizuoja atgimimą, džiaugsmą, žinias. Žalia spalva – gamtos grožis, džiaugsmas, sveikata.

## Istorija

Miestelio bendruomenė pageidavo, kad herbe būtų įamžintas knygnešių atminimas, kadangi per Vilkyškius ėjo vienas svarbiausių knygų gabenimo kelių.

Herbas patvirtintas 2006 m. gegužės 16 d. prezidento Valdo Adamkaus dekretu Nr. 613. Herbo etaloną sukūrė Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Ikastas

**Ikastas** – miestas vakarų Danijoje, vidurio Jutlandijoje, 12 km į rytus nuo Herningo, prie Storo upės.

## Sportas
### Futbolas
* Ikast FS
* FC Midtjylland

## Galerija

Ikast - Strøget.jpg|Paviljonas
File:Ikast_Kirke_(1).jpg|bažnyčia


## Nuorodos
*Ikasto miesto svetainė
Kivtų gyvenvietė

**Kivtų gyvenvietė ir kapinynas** () – finougrų senovinė gyvenvietė ir baltų kapinynas Cirmo ežero šiauriniame krante, Žvirgždenės valsčius, Ciblos savivaldybė, Latvija. 

## Tyrimai
1938 m., 1948 m., 1955 m. ir 1957-1958 m. gyvenvietę ir kapinyną tyrė latvių archeologė Elvyra Šnorė. Gyvenvietėje aptiktas 1,2 m storio kultūrinis sluoksnis. Jame rasta 1 tūkstantmečio pr. m. e. pusiau žeminių ir antžeminių gyvenamųjų pastatų su židiniais liekanų, brūkšniuotos, lygiu paviršiumi ir tekstilinės keramikos, akmeninių kirvių, titnaginis strėlės antgalis, retušuotų peilio formos skelčių, kaulinis kaltas, smeigtukų, verpstukų. Tekstilinės keramikos gausa rodo gyvenvietės žmones turėjus ryšį su Djakovo kultūros gentimis. III a. – VI a. m. e. gyvenvietė klestėjo, vėliau jos vietoje buvo kapinynas. 

Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, iš dalies medžiokle ir žvejyba, mokėjo apdirbti metalą. Rasta žalvarinių papuošalų ir geležinių dirbinių: adatų, pjautuvų, peilių, ietigalių, siauraašmenis pentinis kirvis. 

Kapinyne ištirti 175 mirusiųjų kapai, datuojami VIII a. – XII a. Mirusieji laidoti su įkapėmis. Kapinynas priskiriamas latgaliams. 

## Šaltiniai
Alūksnės aukštuma

**Alūksnės aukštuma** (**Šiaurės Vidžemės aukštuma**; ) – Hanijos aukštumos (Estija) pietinė dalis, esanti Latvijoje. Alūksnės aukštuma skiria Gaujos ir Dauguvos (Pededzės) baseinus bei Gaujos vidurupio įdubą ir Rytų Latvijos žemumą. Pietuose Alūksnės aukštuma pereina į Centrinę Vidžemės aukštumą. Aukštis – 120–271 m. Alūksnės aukštuma susidariusi iš moreninių nuogulų. Ryškios 2 kalvų grandinės, atskirtos lėkšto Vaidavos upės pažemėjimo. Gausu ledyninės kilmės ežerų. Aukščiausias Alūksnės aukštumos taškas yra Delinkalnis (; 271 m).

## Šaltiniai
Viza

**Viza** (iš  'popierius, kuris buvo žiūrėtas') – požymis, kad šalis asmeniui leido atvykti į jos teritoriją. Šis leidimas gali būti dokumentas, tačiau dažniausiai tai yra spaudas arba įklija prašytojo pase.

Šalis, išduodanti vizą, dažniausia vizai priskiria įvairius atributus, pvz: kiek laiko viza galioja, kiek laiko leidžiama būti šalyje, ar viza galioja vienai kelionei ar daugiau ir pan. Paprastai vien vizos turėjimas negarantuoja, kad užsienietis bus įleistas į šalį, kuri išdavė vizą. Paprastai viza gali būti atšaukta/anuliuota bet kuriuo metu.

Kai kurios šalys reikalauja, kad jų piliečiai, o kai kada ir užsieniečiai, gautų **išvykimo vizą** tam, kad galėtų išvykti iš šalies.
Kukių kapinynas

**Kukių kapinynas**, **Petrelių kapinynas** – kapinynas, senovinė gyvenvietė ir du lobiai Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Kukių kaimo, 0,4 km į pietryčius nuo Kvistės dešiniojo kranto, Varduvos tvenkinio pietvakariniame krante, Židikų seniūnija.

## Tyrimai
1973 ir 1976 m. Mažeikių kraštotyros muziejus (tyrimų vadovas Vitas Valatka) ištyrė apie 174 m² plotą. Nustatyta, kad kapinynas buvo įrengtas 1 tūkstantmečio pr. m. e. – 1 tūkstantmečio m. e. pradžios gyvenvietės vietoje. Jos liekanų išliko šiaurės rytinėje lauko dalyje; rastas nuo 0,10-0,15 m iki 0,4 m storio kultūrinis sluoksnis. Jame aptikta degėsių, molio tinko, lipdytos brūkšniuotu ir lygiu paviršiumi keramikos, antžeminių pastatų bei 6 ovalių židinių liekanų, įrankių. Gyvenvietė priskiriama brūkšniuotosios keramikos kultūrai.

Kapinyne mirusieji laidoti sudeginti ir nedeginti; dalis kapų apardyta ariant arba įrengiant vėlesnius kapus. Ištirti nesuardyti XI a. – XIII a. sudegintų mirusiųjų 5 kapai; laidota 0,3-0,5 m gylio apskritose duobutėse. Rasta kaulo liekanų, pelenų, įkapėse: geležinių plačiaašmenių kirvių, ietigalių, pasaginių segių, yla, diržo sagčių, kryžinių smeigtukų, įvijinių ir juostinių apyrankių, žiedų, žalvarinė žirgo figūrėlė. Prie kapų buvo duobių su degėsiais ir įkapėmis, daugiausia papuošalais. Manoma, kad duobės apeiginės.

Nedeginti mirusieji (ištirta 19 kapų, datuojamų XVII a. – XVIII a.) laidoti stačiakampėse duobėse aukštielninki, karstuose (rasta dviejų ąžuolinių skobtinių karstų liekanų) arba be jų, su įkapėmis. Prie mirusiųjų juosmens ar galvos rasta po peilį, prie kai kurių mirusiųjų kojų buvo padėta po kelis akmenis; rastas gintarinis verpstukas, geležinė yla, žalvarinis antpirštis, diržo sagčių, žiedų, smeigtukas.

## Lobiai
Kapelių lauke rasti du V a. – VI a. dirbinių lobiai; jie buvo – 0,35 skersmens duobėse. Pirmąjį sudarė 2 geležiniai įmoviniai ietigaliai, įmovinis kirvis, peilis medine rankena, 2 geriamieji ragai, žalvarinis įvijinis žiedas, 2 lazdeliniai smeigtukai, galąstuvas (smiltainio), dirbinių fragmentai; antrąjį – 4 geležiniai įmoviniai kirviai, įmovinis ietigalis, 2 dalgiai, 2 peiliai, žalvarinė lankinė segė. Radinius saugo Mažeikių muziejus.

## Šaltiniai