open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Seibalis

**Seibalis** () – senovės majų miestas dabartinėje Gvatemaloje, Peteno departamente, abipus Pasjono upės.

Gyventojai Seibalio vietoje įsikūrė viduriniajame ikiklasikiniame laikotarpyje, apie 800-uosius m. pr. m. e. Miestas pasiekė savo klestėjimo viršūnę apie 50 m. pr. m. e., vėliau jo reikšmė vėl sumenko. Seibalis 500–590 m. buvo apleistas, vėliau po kažkiek laiko vėl apgyvendintas. 735 m. Dos Pilaso miesto valdovas pagrobė Seibalio valdovą Yich’ak Balam ir užgrobė miestą. Nuo tada jis ~150 m. buvo pavaldus Dos Pilasui. IX a. miesto gyventojų skaičius pradėjo po truputį augti, tačiau 930 m. Seibalis buvo apleistas galutinai.

Seibalis žinomas kaip vienas didžiausių majų ceremoninių centrų. Čia būta per 600 pastatų, tarp jų šventyklų ir dvarų, stelų.

Seibalis kariavo su tokiais miestais kaip Mačakila – rytuose, Dos Pilasu ir Aguateka – vakaruose, Kankuenu – pietuose. Faktiškai Seibalis dominavo dabartinio Peteno departamento pietuose apie 700 metų. Archeologinių tyrinėjimų duomenimis vėlyvuoju klasikiniu laikotarpiu čia buvo 4 aikštės, 31 skulptūrinis monumentas, 56 stelos, 22 altoriai ir 2 žaidimo kamuoliu aikštės.

Tarp Seibalio pastatų ypač išsiskiria apvali observatorija, kuri yra pats seniausias tokio tipo majų pastatas. Kai kuriose stelose įžvelgiama toltekų įtaka. Pagrindinėje šventykloje yra jaguaro atvaizdas.

## Šaltiniai
Cypher

**Cypher** gali reikšti:
* 2002 metų filmas mokslinės fantastikos filmas „Koduotojas“ (originalus angliškas pavadinimas *Cypher*);
* Orlaivis - Cypher.
Jausmų galia

**Jausmų galia** () – 2004 m. drama, kurią sukūrė prancūzų režisierius Michel Gondry. Filme naudojami mokslinės fantastikos ir neosiurrealizmo elementai, nagrinėjama atminties ir romantinės meilės prigimtis. Filmo pajamos siekė daugiau nei 72 mln. JAV dol.
2009 m. Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionatas

**2009 m. Europos atletikos iki 23 metų čempionatas**, oficialiai vadinamas **VII Europos atletikos iki 23 metų čempionatas** vykusios 2009 m. liepos 16 d. – liepos 19 d. Kaune, Lietuvoje. Čempionatas vyko atnaujintame S. Dariaus ir S. Girėno stadione. Čempionato globėju paskelbtas Valdas Adamkus. 

## Rezultatai
### Vyrai

### Moterys

## Medalių lentelė

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Satta Outside

**Satta Outside** – alternatyvus muzikos ir meno festivalis Lietuvoje, pristato ska, dub, funk, beats ir dubstep atlikėjus. Rengiamas nuo 2007 metų.

## Vieta

*Satta Outside* festivalis vyksta Smiltynės miškuose, pievose, paplūdimyje ir industriniame jachtklubo angare. Kartu įkuriamos ne tik muzikos scenos, bet ir meno dirbtuvės, kuriose realizuojamos iš anksto paruoštos idėjos, pristatomi skulptorių, dailininkų, graffiti piešėjų kūriniai.

## Satta Mama

**Satta Mama** – legenda, paaiškinanti *Satta Outside* gimimą.

*„Kaip byloja istorinė tradicija, tai įvykę netolimais metais pr. m. e. Bet atsitikę taip, kad Silvija, pagimdžiusi dvynius, kurių tėvas buvęs pats dievas Marsas, karaliaus paliepta gavo įmesti dvynius į Dangę. Upė nepriėmusi aukos ir išnešusi kraitelę su kūdikiais į Smiltynės sausumą. Kurį laiką dvynius savo pienu maitinusi vilkė iš pušyno. Vėliau juos radęs piemuo, sukęs žolę netoli „Satta Outside“ laukų. Jis išauginęs dvynius, vardu [[Romulas ir Remas]]. Galiausiai vieną dieną jų kilmės paslaptis buvusi atskleista, broliai nuvertę karalių ir sugrąžinę sostą seneliui. Patys nepanorę likti tokiomis aplinkybėmis, grįžę ir nusprendę lafalinti, kaip piemenys buvo primokę. Kilus ginčui tarp brolių, kaip geriau reikia sukti smilgą tarp dantų, Romulas nubrozdinęs Remą, o varpų lauką pavadinęs „Satta Outside“ vardu.“*

## Nuorodos
* Oficiali festivalio svetainė 
* Nuotraukos iš 2008 m. festivalio
Peteno departamentas

**Peteno departamentas** () – pats didžiausias Gvatemalos departamentas. Yra šalies šiaurinėje dalyje, Peteno baseine, šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Meksika, rytuose – su Belizu, pietuose – su Isabalio ir Alta Verapaso departamentais. Administracinis centras – Floresas.

## Geografija

Vyrauja lygumos, tačiau rytuose paviršius kyla į Majų kalnus, o pietuose būdingos aukštumos. Paviršių dengia savanos ir drėgnieji atogrąžų miškai. Lygumoje gausu ežerų, didžiausi – Peten Ica, Jašha, Petešbatunas, Okevišas ir kt. Dauguma departamento upių priklauso Usumasintos baseinui – Pasjonas, San Pedras, Salinasas. Rytuose tekanti Mopano upė priklauso Belizo upės baseinui.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 12 savivaldybių:
* Doloresas
* La Libertadas
* Floresas
* Melčor de Menkosas
* Poptunas
* San Andresas
* San Benitas
* San Fransiskas
* San Chosė
* San Luisas
* Santa Ana
* Sajaščė

## Ekonomika

Petene daugiausia verčiamasi žemės ūkiu: auginami kukurūzai, pupelės, ryžiai, cukranendrės, tabakas, agavos, kava, kaučiukas, vaisiai. Gyvulininkystė. Miškų kirtimas. Taip pat labai svarbi ūkio šaka yra turizmas.

## Turizmas

Peteno departamentas yra vienas svarbiausių ne tik Gvatemalos, bet ir visos Centrinės Amerikos turistinių centrų. Peteno baseine Mezoamerikos klasikiniu laikotarpiu klestėjo majų civilizacija, todėl čia išlikę nemažai jų miestų. Tarp jų visų pirma paminėtinas didingas Tikalio miestas, buvęs regiono centru. Kiti miestai: El Miradoras, Nakbė, Dos Pilasas, Rio Asulis, Seibalis, Sivalis, San Bartolas, Uašaktunas, Piedras Negras, Aguateka, Naranchas, Jašha ir daug kitų. Taip pat yra urvų su archeologiniais radiniais sienų piešiniais.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Peteno departamento archeologinės radavietės
Aleksandras Ritichas

**Aleksandras Ritichas** (; g. 1831 m. – m. po 1914 m.) – Rusijos kariuomenės generolas letenantas, etnografas, kartografas.

## Biografija
Kilęs iš Baltijos vokiečių. Studijavo *Nikolajaus inžinerinėje akademijoje* ir Rusijos kariuomenės *Generalinio štabo akademijoje*. Būdamas Generalinbio štabo pulkininku, 1862–1864 m. globojo stačiatikių cerkvių statybas Minsko gubernijoje, atidarė apie 30 liaudies mokyklų. Rusų–turkų karo metu buvo atsakingas už sužeistų ir ligonių transportavimą iš karinių susidurimų zonos, vėliau vadovavo brigadai, divizijai. 1894 m. išėjo į dimisiją turėdamas generolo leitenanto laipsnį.

Aleksandras Ritichas užaugino du vaikus: dukterį Olgą (1861–? m.) ir sūnų Aleksandrą (1868–1930 m.) – Rusijos valstybės veikėją.

## Žemėlapiai

Išleido daugybę kruopščiai paruoštų ir kokybiškai išleistų veikalų apie Rusijos ir kaimyninių šalių gyventojus. Su Lietuva sietini keletas jo leidinių: „Europinės Rusijos etnografinis žemėlapis“, „Vakarų Rusijos krašto religijų žemėlapis“, „Lenkijos Karalystės ir Pabaltijo etnografinė medžiaga“ ir „Rusijos prekybinė veikla ir laivyninkystė Baltijos jūroje“.

„Europinės Rusijos etnografiniame žemėlapyje“ žemėlapyje mažais taškeliais parodyti kiekvieno Lietuvos miestelio gyventojai: lietuviai, žydai, lenkai, rusai, vokiečiai ir totoriai. Šiaurėje lietuvių kalbinė riba sutampa su dabartine Lietuvos-Latvijos valstybine siena, tik Aknysta su lietuviais gyventojais liko Latvijos teritorijoje. Rytuose ir pietuose lietuvių kalbos pasienio punktais pateikti: Apsas, Vydžiai, Adutiškis, Lentupis, Paberžė, Kernavė, Rykantai, Rūdiškės, Jašiūnai, Dieveniškės, Žirmūnai, Rodūnė, Berštai, Kapčiamiestis, Lazdijai, Punskas, Kalvarija, Vištyčio ežeras. Vilnius parodytas tautiškai mišriai apgyvendintas. Taip smulkiai Lietuvos gyventojų tautinė sudėtis dar nebuvo vaizduojama. Nepaisant išvardytų privalumų, žinomas Lietuvos geografas Kazys Pakštas žemėlapį apibūdino kaip netikslų.

## Bibliografija

* Этнографическая карта славянских народностей. Санкт-Петербург, 1874
* Этнографическая карта Европейской России. Санкт-Петербург, 1875
* Славянский мир (текст и 42 карты). Варшава, 1885
* Материалы для этнографии Царства Польского: Люблинская и Августовская губернии. Санкт-Петербург, 1864
* Материалы для этнографии России: Прибалтийский край. Санкт-Петербург, 1875
* Apercu general des travaux ethnographiques en Russie pendant les trente dernieres annees. Chrakov, 1878
* Числовое отношение полов в России. Харьков, 1879
* Переселения. Харьков, 1882
* Ce que vaut la Russie pour la France. Paris, 1887
* Русский военный быт. Санкт-Петербург, 1893
* Русская торговля и мореходство на Балтийском море. Санкт-Петербург, 1896
* Славяне на Варяжском море. Санкт-Петербург, 1897
* Современные дворянские вопросы. Санкт-Петербург, 1897
* Славяно-французский конгресс в Париже в 1900 году. Санкт-Петербург, 1899
* Четыре лекции по русской этнографии. Санкт-Петербург, 1895

## Šaltiniai
* Straipsnis Brockhaus'o enciklopedijoje 
* Kazys Pakštas. Keletas samprotavimų apie Lietuvos ribas
Ave, Vita (filmas)

**Ave, Vita** – 1969 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Drama. Nespalvotas, plačiaekranis. Filmo trukmė – 85 min.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Grigorijus Kanovičius, Vytautas Žalakevičius
* Režisierius statytojas – Almantas Grikevičius
* Operatorius statytojas – Jonas Tomaševičius
* Montažo režisierius – Izabelė Pinaitytė
* Dailininkai statytojai – Jeronimas Čiuplys, Vincas Kisarauskas
* Kostiumų dailininkė – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė

## Vaidina
* Bronius Babkauskas – *Steponas*
* Vytautas Paukštė – *Cezaris*
* Eugenija Bajorytė – *Veronika*
* Monika Mironaitė – *Stepono našlė*
* Antanas Šurna – *Einas*
* Artiomas Inozemcevas – *Osipas*
* Juozas Budraitis – *Albinas*
* Gediminas Girdvainis, Gintas Žilys – *TV reporteriai*
* Juris Strenga – *feldfebelis*
* Alfonsas Radzevičius – *Mažylis*
* Gediminas Karka – *gydytojas*
* Laima Štrimaitytė – *medicinos seselė*
* taip pat Vaclovas Blėdis, Antanas Gabrėnas, Danutė Juronytė, Balys Juškevičius, Bronė Kurmytė, Steponas Kosmauskas, Algimantas Masiulis, Regina Paliukaitytė, Kazimieras Preikštas, Algirdas Sabalys, Rimantas Siparis, Juozas Urmanavičius, Rudolfas Jansonas ir kiti.

## Siužetas

Trijuose paraleliai besivystančiuose siužetuose – filosofinis bandymas įvertinti karo laikotarpio poelgius. Pirmajame – dviejų draugų, kalintų nacių konclageryje, prisiminimai. Antrame – dramaturgės Veronikos bandymai pajausti ir įvertinti savo tėvo didvyriškumą kare. Trečiajame – skirtingas kartų praeities vertinimas.

## Papildoma informacija
2008 m. filmas buvo rodomas nekonkursinėje programoje „Socialistinis avangardizmas“ XXX-tame Maskvos tarptautiniame kino festivalyje.
Jurijus Nikulinas

**Jurijus Vladimirovičius Nikulinas** (, 1921 m. gruodžio 18 d. – 1997 m. rugpjūčio 21 d.) – tarybinis klounas, kino aktorius.

Vaidino populiariose tarybinėse kino komedijose („Operacija Y ir kiti Šuriko nuotykiai“, „Kaukazo belaisvė“, „Briliantinė ranka“, „Dvylika kėdžių“ ir kt.).

## Biografija
1925 m. kartu su tėvais persikėlė gyventi į Maskvą. 1949 m. tapo Maskvos cirko klounu. 1982–1997 m. buvo Maskvos cirko prie Gėlių bulvaro direktoriumi.

## Kinematografija
# 1958 – Mergina su gitara (Девушка с гитарой) – *išradėjas*
# 1959 – Nepasiduodantys (Неподдающиеся) – *Albertas Kliačkinas*
# 1960 – Šuo Barbosas ir nepaprastas krosas (Пёс Барбос и необычный кросс) – *Balbesas*
# 1960 – Mirusios sielos (Мертвые души) – *valytojas smuklėje*
# 1961 – Ivanas Rybakovas (Иван Рыбаков)
# 1961 – Žmogus iš niekur (Человек ниоткуда) – *milicininkas*
# 1961 – Kai medžiai buvo dideli (Когда деревья были большими) – *Kuzma Iordanovas*
# 1961 – Mano draugas, Kolia! (Друг мой, Колька!) – *Vasia*
# 1961 – Degtindariai (Самогонщики) – *Balbesas*
# 1961 – Užsispyrėlės sutramdymas (Укрощение строптивой) – *cerkvės berniukų choro vadovas*
# 1962 – Jaunas-žalias (Молодо-зелено) – *vairuotojas Nikolajus*
# 1963 – Be baimės ir priekaišto (Без страха и упрека)
# 1963 – Verslūs žmonės (Деловые люди) – *vagis*
# 1963 – Didelis dagtis (Большой фитиль) – *vagis Petia-petušok*
# 1965 – Pas mane, Muchtarai! (Ко мне, Мухтар!) – *Glazyčevas*
# 1965 – Operacija „Y“ ir kiti Šuriko nuotykiai (Операция «Ы» и другие приключения Шурика) – *Balbesas*
# 1965 – Duokite skundų knygą (Дайте жалобную книгу) – *pardavėjas*
# 1965 – Fantazuotojai (Фантазёры)
# 1966 – Mažasis bėglys (Маленький беглец) – *Jurijus Nikulinas* (kamėja)
# 1966 – Kaukazo belaisvė, arba Nauji Šuriko nuotykiai (Кавказская пленница, или Новые приключения Шурика) – *Balbesas*
# 1966 – Andrejus Rubliovas (Андрей Рублёв) – *Patrikėjus*
# 1968 – Briliantinė ranka (Бриллиантовая рука) – *Semionas Semionovičius Gorbunkovas*
# 1968 – Septyni seniai ir viena mergina (Семь стариков и одна девушка) – *Balbesas*
# 1968 – Naujokė (Новенькая)
# 1971 – Seniai-plėšikai (Старики-разбойники) – *Miačikovas*
# 1971 – Telegrama (Телеграмма) – *Fiodoras Fiodorovičius*
# 1971 – 12 kėdžių (12 стульев) – *kiemsargis Tichonas*
# 1972 – Taškas, taškas, kablelis (Точка, точка, запятая) – *Liošos tėtis*
# 1976 – Travkos nuotykiai (Приключения Травки)
# 1976 – Jie kovojo už tėvynę (Они сражались за родину) – *Nekrasovas*
# 1976 – Dvidešimt dienų be karo (Двадцать дней без войны) – *Lopatinas*
# 1979 – Čia… netoli (Тут… недалеко) trumpametražis filmas
# 1982 – Nenorių būti suaugusiu (Не хочу быть взрослым)
# 1982 – Baidyklė (Чучело) – *Nikolajus Nikolajevičius Besolcevas, Lenos senelis*
# 1991 – Kapitonas Krokusas (Капитан Крокус)

## Bibliografija
* J. V. Nikulinas Beveik rimtai… (''Почти серьёзно…'') – М.: «Искусство», 1987. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Informacija iš peoples.ru 
* Informacija iš rusactors.ru  
* Informacija iš 1001.vdv.ru 
* Informacija iš nashfilm.ru  
* Informacija iš russia-ic.com
EXistenZ

**eXistenZ** – 1999 m. mokslinės fantastikos psichologinis trileris, kurį režisavo kanadietis David Cronenberg. Pagrindinius vaidmenis atliko Jennifer Jason Leigh ir Jude Law. Filme nagrinėjama virtualios ir realios tikrovės sąveika, virtualaus pasaulio įtaka realybei ir žaidėjo protams.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jennifer Jason Leigh – Allegra Geller
* Jude Law – Ted Pikul
* Ian Holm – Kiri Vinokur
* Willem Dafoe – Gas
* Don McKellar – Yevgeny Nourish
* Callum Keith Rennie – Hugo Carlaw
* Christopher Eccleston – seminaro vadovas
* Sarah Polley – Merle
* Robert A. Silverman – D’Arcy Nader
* Oscar Hsu – padavėjas kinas
* Kris Lemche – Noel Dichter
* Vik Sahay – asistentas
* Kirsten Johnson – asistentė
* James Kirchner – Landry
* Balázs Koós – savanoris
* Stephanie Belding – savanorė

## Išnašos
Inguna Butane

**Inguna Butane** (g. 1986 m. vasario 24 d.) – Latvijos modelis.

Karjerą pradėjo po Latvijoje vykusioje modelių paieškos konkurso, kuriame laimėjo ir pasirašė kontraktą su Women Management.

Ji buvo Armani Jeans, Bergdorf Goodman, Dolce & Gabbana, L’Oréal ir Neiman Marcus reklaminiu veidu. Dalyvavo Fendi, Alexander McQueen, Viktor and Rolf, Yohji Yamamoto, Alice Roi, Baby Phat, Belstaff, Gucci, Versace ir Oscar de la Renta kolekcijų pristatymuose.

Šiuo metu Butane yra Escada ir Bottega Veneta reklaminis veidas.

Dalyvavo Victoria’s Secret madų šou 2005, 2007 ir 2008 metais.

## Nuorodos
* Butane FMD tinklalapyje
Espadronas

**Espadronas** () – vienašmenės špagos rūšis, lengvas kertamasis-duriamasis kalavijas tiesia geležte. Geležtė paprastai turėdavo platų griovelį ir vienus ašmenis priekyje. Būdavo ir dviašmenių espadronų. Garda paprastai būdavo su lankeliu.

Espadronai labai paplito armijos ir laivyno karininkų tarpe paskutinį XVIII a. dešimtmetį, pirmiausia Anglijoje, vėliau – JAV ir Prancūzijoje, kur espadronus vadino  'angliškasis kalavijas'.

Espadronu lietuviškai vadina ir sportinius kardus.

## Nuorodos
* Эспадрон 
* British Naval or French Dragoon Guards 5 Ball Spadroon
* New Spadroon arrives
* Sword Collection. Infantry Officers Spadroon 
* British 1786 pattern dragoon officer’s spadroon 

Iliustracijos:
* 5-ball spadroon
* British 5-Ball Infantry. Officer’s Sword (Spadroon), 1780s-1800
Laima Štrimaitytė

**Laima Štrimaitytė – Žilienė** (g. 1946 m. vasario 27 d. Šakių rajone, Naudžių kaime) – lietuvių teatro ir kino aktorė, sukūrusi apie penkiasdešimt vaidmenų Jaunimo teatre.

## Biografija

Baigė Kazlų Rūdos vidurinę mokyklą, Vilniaus kultūros mokyklą (tuometinį Vilniaus kultūros švietimo technikumą), 1971 m. (neakivaizdžiai) – Maskvos Lunačiarskio teatrinio meno institutą.

Nuo 1965 m. – Jaunimo teatro aktorė. Pirmasis vaidmuo – Džiuljeta Šekspyro tragedijoje „Romeo ir Džiuljeta“. Ji sukūrė Laurą T. Viljamso „Stikliniame žvėryne“, Juliją V. Tendriakovo „Naktis po išleistuvių“, Elzę J. Švarco „Drakone“, Ireną Meškutę S. Šaltenio „Škac mirtie, visados škac“, Ramelienę G. Kanovičiaus, S. Šaltenio „Katė už durų“, Mari K. Higinso, Ž. K. Karjero „Harolde ir Modėj“, Julija J. Marcinkevičiaus „Daukante“, Angelę S. Šaltenio „Duokiškyje“. Daug jos sukurtų vaidmenų – vaikai.

Televizijoje įgarsino ir dubliavo daug multiplikacinių ir meninių filmų.

Vyras – Gintas Žilys, Kauno valstybinio muzikinio teatro vadovas, sūnus Lukas Žilys (1972–2005) – buv. aktorius, kelių teatrų technikos direktorius.

## Filmografija
* 1969 – Ave, Vita, rež. Almantas Grikevičius
* 1973 – Linksmos istorijos, rež. Stasys Motiejūnas, Algimantas Kundelis, Gytis Lukšas
* 1977 – Kareivis ir dramblys, rež. Dmitrijus Kesajancas, Armenfilm
* 1980 – Andriaus mama – Andrius, rež. Algirdas Araminas
* 1990 – Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, rež. Raimundas Banionis
* 2002 – Prokurorai, rež. Raimundas Banionis, Alvydas Šlepikas
* 2009 – Gėlės, rež. Giedrius Zubavičius.

## Šaltiniai
Dvirankis kalavijas

**Dvirankis kalavijas** – kalavijas, skirtas naudoti abiejomis rankomis. Paprastai ilgesnis ir sunkesnis už vienrankius kalavijus. Dvirankiais kalavijais besikaunantys kariai, aišku, negalėdavo naudotis skydais.

Pasaulyje egzistavo daug rūšių dvirankių kalavijų, pvz.:
* Tikrieji dvirankiai kalavijai:
** Cvaihenderis (Vokietija ir gretimos šalys)
** Kleimoras (Škotija)
* Dvirankiai estoko tipo kalavijai
** Dvirankis estokas
** Dvirankis končiaras
* Dao tipo kalavijai
** Dadao (Kinija)
* Dvirankiai kardo tipo kalavijai
** Dvirankiai langmeseriai (Vengrija, Vokietija)
* Dvirankiai katanos tipo ginklai
** Nodačis (Japonija)
** Miao dao (Kinija)
** Žanmadao (Kinija)


Vaizdas:Panzerstecher.jpg|Dvirankis estokas
File:Claymore (PSF).svg|Kleimoras
Vaizdas:Dadao 3D.jpg|Dadao
File:Nodachi.jpg|Nodačis
|Žanmadao
Juozas Petkevičius (1946)

**Juozas Petkevičius** (1946 m. balandžio 8 d. Inturkė) – Lietuvos krepšinio treneris, masažuotojas.
## Karjera
* 1992 – dabar Lietuvos nacionalinės vyrų krepšinio rinktinės masažuotojas.
* 1994-1999 m. Kauno "Atleto" komandos treneris, masažuotojas (LKL).
* 1999-2000 m. Alytaus "Alitos" komandos masažuotojas (LKL).
* 2000 – 2022 m. Vilniaus "Lietuvos Ryto" komandos masažuotojas (LKL).
* 2022 – 2023 m. BC Wolves masažuotojas (LKL).

## Šeima
Žmona Vilija, sūnus Vaidas, dukra Miglė.

## Šaltiniai
* krepsinis.net
Juozas Petkevičius

**Juozas Petkevičus**:

* Juozas Petkevičius (1924) – sovietinio saugumo veikėjas;
* Juozas Petkevičius (1948) – krepšinio treneris, masažuotojas.
Džeimstaunas (Virdžinija)

**Džeimstaunas** () – gyvenvietė Jungtinėse Valstijose, Virdžinijos valstijose, Džeismtauno saloje. Gyvenvietė buvo įkurta 1607 m. gegužės 14 d. Miestas dažnai laikomas pirmąją nuolatine Anglijos kolonijos gyvenviete. Džeimstaunas 83-ejus metus (1616–1698) buvo Virdžinijos kolonijos sostinė.
Soma (upė)

**Soma** () – upė šiaurės Prancūzijoje, Esno ir Somos departamentuose. Prasideda Fonsomos komunos apylinkėse, pakilumoje, kur seniau buvo miškas. Teka į vakarus Pikardijos lyguma. Ties Sen Valeri įteka į Lamanšo sąsiaurį.

Didžiausi intakai: Ominjonas, Alu, Njevras, Skardonas (dešinieji), Avras, Sejė, Sen Landonas, Erenė, Embrusas, Ankras (kairieji). Upė laivuojama, kanalais sujungta su Uaza ir Šelde. Didesni miestai prie Somos: Sen Kantenas, Amjenas, Abvilis, Sen Valeri.

## Šaltiniai
Sonas

**Sonas** () – upė Indijoje; Gango dešinysis intakas. Prasideda Čota Nagpūro plynaukštėje, Madhja Pradešo valstijoje. Teka daugiausia šiaurės rytų kryptimi per Utar Pradešo ir Biharo valstijas. Prateka Indo-Gango žemumą. Įteka į Gangą visai netoli Patnos.

Didžiausi intakai: Rihandas (kairysis), Koelas (dešinysis). Upei būdingas musoninis režimas – vasarą smarkiai patvinsta, žiemą – nuslūgsta. Salpa 3–5 km pločio. Netoli Dehrio patvenkta Indrapurio užtvanka. Sonas žemupyje laivuojamas, vanduo naudojamas drėkinimui.

## Šaltiniai
Sonkiolis

**Sonkulis, Sonkiolis, Songkiolis** (, ) – ežeras centrinėje Kirgizijoje, Naryno srities šiaurėje. Telkšo Tian Šanio kalnuose, tarp Sonkioltau ir Moldotau kalnagūbrių, 3016 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 29 km, plotis iki 8 km. Giliausia vieta siekia 22 m. Ežero dubuo tektoninės kilmės. Krantai žemi, pakrantėse vyrauja kalnų kraštovaizdžiai ir stepės. Ežeras užšąla rugsėjį, atitirpsta gegužę. Į Sonkiolį suteka keletas nedidelių upių, o išteka Naryno intakas Sonkiolis.

## Šaltiniai
AV

Dviraidis žodis **Av** gali reikšti:

**AV**:
* AV – ne SI sistemos ilgio matas *astronominis vienetas*, lygus vidutiniam atstumui tarp Saulės ir Žemės.
* A.V. – dokumentuose pažymėtas plotas, kur turi būti dedamas antspaudo atspaudas (iš ).
* AV – dažnai žymi antivirusines programas
* AV – audio-video kabelis, jungiantis du įrenginius
* AV - asignavimų valdytojas

**av**:
* Avarų kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Avarų Vikipedija (:av:).
* av – numizmatikoje reiškia *[[auksas]]* (iš )
Sniardvai

**Sniardvai** (), anksčiau **Spirdingas** (), – didžiausias Lenkijos ežeras, telkšantis Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Mozūrijos ežeryne, 117 m aukštyje virš jūros lygio.

Ilgis iki 22,3 km, plotis iki 13,4 km. Ežeras susidaręs moreniniame duburyje, kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų, užutėkių. Yra 8 salos. Krantai žemi, vietomis supelkėję, apaugę mišku.

Ežeras priklauso Narevo baseinui, su juo jungiasi Rosio ežeru ir Pisos upe. Vystomas turizmas. Pagrindinės pakrančių gyvenvietės – Popelnas, Okartovas, Nedzvedzi Rugas.

## Šaltiniai
Marianų lovys

**Marianų lovys** − povandeninė įduba Ramiajame vandenyne, Filipinų jūroje, išilgai Marianų salų rytinių krantų.

Ten, kur tektoninės plokštės užslenka viena ant kitos, viršutinė spaudžia apatinę, susidaro vandenynų įdubos. Marianų lovio ilgis ~1500 km, gylis >7000 m; didžiausias gylis − 11 034 m.

Pati giliausia žinoma vieta Žemėje Čalendžerio gelmė yra Marianų lovyje į rytus nuo Filipinų. Ją 1951 m. atrado britų žvalgybinis laivas „Challenger“. O jos tikslų gylį vėliau echolotu nustatė rusai.

Marianų lovio dugne vandens slėgis yra lygus 1056 barams, tai yra 1071 kartą didesnis nei jūros lygyje. Dugne vandens temperatūra siekia 1-4 laipsnius šilumos.

2009 m. Marianų lovys buvo įtrauktas į JAV saugomų gamtos paminklų sąrašą. 

## Nusileidimai

1960 m. žmogaus valdomas amerikiečių batiskafas nusileido į 10 915 m gylį − beveik 2100 m giliau nei Everesto aukštis.

2009 m. giliavandenis automatinis povandeninis aparatas „Nereus“, sukurtas JAV „Woodse Hole“ okeanografijos institute, sėkmingai pasiekė „Čalendžerio gelmės“ vietą Marianų įduboje. Daugiau nei 4 metrų ilgio „Nereus“ į Marianų įdubą buvo pradėtas leisti gegužės 31 d. iš tyrimų laivo „Kilo Moana“. Giliavandenis aparatas buvo valdomas naudojant labai ploną ir tvirtą šviesolaidį. „Nereus“ kelionė į vandenyno dugną truko apie 10 valandų. Vandenyno dugną pasiekęs aparatas jį nufilmavo ir nufotografavo, paėmė vandens bei nuosėdų mėginius.

Žinomas režisierius ir „National Geographic“ programos „Explorer-in-Residence“ dalyvis Džeimsas Kameronas (James Cameron) vienviečiu povandeniniu laivu pasiekė giliausią vietą pasaulio vandenynuose – Čelendžerio gelmę Marianų įduboje. Į 10 898 metrų gylį Dž. Kameronas nusileido 2012 m. kovo 26 d., rytą 7:52 vietos laiku (0:52 min. Lietuvos laiku).

Tyrimai atskleidė, kad lovio dugne gyvena įvairių mikroorganizmų.

2015 m. liepą mokslininkai į lovį nuleido hidrofoną įvairių garsų įrašymui. Nors šis hidrofonas nebuvo ištrauktas iki pat lapkričio, duomenų įrašymas buvo pilnas per pirmas 23 dienas. Mokslininkai nustebo, kad sugebėjo lovyje išgirsti žemės drebėjimus, uraganus, banginius ar laivų skleidžiamus garsus.

JAV investuotojas, tyrinėtojas Viktoras Veskovo 2019 m. balandžio 28 d. su *DSV Limiting Factor* povandeniniu laivu pasiekė rekordinį 10928 metrų gylį. Jis atliko keturis sėkmingus panėrimus ir tapo pirmuoju žmogumi į Marianų lovį panirusiu daugiau nei kartą.

2020 m. gegužės 8 d. Rusijos mokslininkai kartu su laivų kūrėjais sukūrė autonominį povandeninį laivą *Vityaz-D* ir jį nuleido į 10028 m gylį. Tai buvo pirmasis kartas, kai aparatas autonomiškai tyrinėjo Marianų lovį.

2020 m. lapkričio 10 d. kinų povandeninis laivas *Fendouzhe* pasiekė 10909 m gylį.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Čelendžerio gelmė  
* Marianų įduba 
* Marianų įdubos tyrinėjimas
Nodačis

**Nodačis** ( 'lauko kalavijas', ) – didelis dvirankis katanos tipo japoniškas kalavijas. Manoma, kad terminas *nodačis* reiškė bet kokį ilgą kovinį kalaviją *daitō* (įskaitant tačius).

Nodačis atrodo taip pat kaip ir tačis, tačiau gerokai ilgesnis. Nodačiai buvo pėstininkų kalavijai, skirti kautis su kavaleristais arba atvirame lauke. Dėl ilgio jie prasčiau tiko kautis patalpose ar artimose kautynėse. Nodačiai buvo efektyvus, nors gana retas ginklas prieš raitelius.

Nodačio rankenos ilgis – 30–33 cm. Dėl ilgio nodačiu galima pasiekti toliau esantį priešą, o dėl masės jų kertamoji galia didesnė už katanų.

Nodačius nešiodavo už nugaros. Kautynėse nodačį nešdavo geležtės nugarėlę atrėmę į petį, ašmenys atsukti į priešą, laikydami už rankenos ties *cuba*.

Nodači buvo reti dėl kelių priežasčių:
* Nukalti nodačio geležtę sunkiau negu vidutinio dydžio kalavijo.
* Kaunantis nodačiu reikia didesnės jėgos.
* Tą pačią kovos su kavalerija funkciją tikriausiai ne mažiau efektyviai atlikdavo naginatos ir nagamakiai.

Nešiojimo būdu nodačis skyrėsi nuo kitų japoniškų kalavijų:
* katanas paprastai nešiojo su civiliais drabužiais, užkištą už juostos, ašmenimis į viršų.
* tačius nešiojo su šarvais, pakabintus ant diržo, ašmenimis į apačią.
* nodačius nešiojo už nugaros, nes nešioti ties juosmenius jie buvo per ilgi. Dėl ilgio ištraukti nodačį iš už nugaros kabančios makšties neįmanoma.
Kacbalgeris

**Kacbalgeris** () – trumpas Renesanso laikų kalavijas plačia geležte su neišreikštu smaigaliu, būdinga S ar 8 pavidalo garda iš sulenkto strypo ar sulenktos plieninės pynės bei platėjančia buožele. Kacbalgeris – būdingas landsknechtų kalavijas. Juos naudodavo pikininkai, lankininkai, arbaletininkai, arkebūzininkai ir artileristai kaip papildomą ginklą kirstynėms, kuriose jų pagrindiniai ginklai netinkami.

Kacbalgerio ilgis – 75-85 cm, masė – 1–2 kg.

## Pavadinimo kilmė
Kacbalgerio pavadinimą aiškina pora hipotezių:
*  kilęs iš *Katze* 'katė' + *Balg* 'kailis, oda'. Anksčiau kacbalgerių makštys būdavo aptrauktos kačių kailiukais. Kitas variantas – kacbalgerius nešiodavo be makštų, pakabintus ant raiščio iš katės kailio.
*  kilęs iš *Katze* 'katė' + *balgen* 'peštis, mušti'. Kacbalgeriai taip pavadinti todėl, kad juos naudodavo artimose kautynėse, kurias, atseit, vadindavo „kačių peštynėmis“.

## Nuorodos
* Lutel Customized 13001 Early 16th Century Katzbalger
* Katzbalger by Steve Moffatt

Iliustracijos:
* Kacbalgerio efesas
Sosva (gyvenvietė)

**Sosva** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Sverdlovsko srities centrinėje dalyje, Serovo rajone. Įsikūrusi Sosvos upės kairiajame krante, 87 km į pietryčius nuo Serovo. 9,6 tūkst. gyventojų (2007 m.).

## Transportas

Eina Serovo-Gario kelias, yra Serovo-Čeliabinsko geležinkelio atšaka. Statomas tiltas per Sosvą būsimam plentui Jekaterinburgas-Chanty Mansijskas.

## Ekonomika

Medienos kirtimo ir apdirbimo pramonė. Yra nuteistųjų kolonija, kurios kaliniai dirba miško ruošos pramonėje.

## Istorija

Sosvos gyvenvietė įkurta 1938 m.
Sosva

**Sosva** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; viena iš Tavdą sudarančių upių (Irtyšiaus baseinas). Prasideda Šiaurinio Uralo kalnuose. Aukštupyje prateka Denežkino Akmens draustinį. Teka į pietryčius per pelkėtą Vakarų Sibiro lygumą. Žemupyje pasuka į šiaurės rytus, sudaro meandras. Susilieja su Lozva ir sudaro Tavdą.

Intakai: Šegultanas, Vagranas, Didžioji Volčianka, Languras, Turja, Kakva, Lialia, Molva, Negla, Kalinka, Vorobina. Užšąla lapkričio pabaigoje, atitirpsta balandį. Vidurupyje ir žemupyje metinis vandens lygio svyravimas 5–6 m. Sosva laivuojama 333 km nuo žiočių ruože. Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Sosva.

## Šaltiniai
Jungtinių Valstijų nepriklausomybės diena

**Jungtinių Amerikos Valstijų Nepriklausomybės diena**, dar gerai žinoma pavadinimu **„Liepos ketvirtoji“** – federalinė JAV šventė, kuria pažymimas 1776 m. liepos 4 d. Nepriklausomybės deklaracijos priėmimas. JAV nepriklausomybės diena neįsivaizduojama be fejerverkų. Šią dieną rengiami paradai, karnavalai, mugės, koncertai. Šeimos eina į iškylas arba ant grotelių kepa mėsą. Šią dieną vyksta beisbolo varžybos. Politikai sako kalbas, dalyvauja įvairiose ceremonijose. Vyksta įvairūs kiti vieši arba privatūs renginiai, kurių metu žmonės švenčia JAV istoriją ir tradicijas. Nepriklausomybės diena Jungtinėse Valstijose yra valstybinė šventė.

## Papročiai

Nepriklausomybės diena yra valstybinė JAV šventė, kuri pasižymi patriotiškumo demonstravimu. Kaip ir kitos JAV vasaros šventės, nepriklausomybės diena švenčiama po atviru dangumi. Šią dieną visos federalinės institucijos (tokios kaip paštas ir federaliniai teismai) visą dieną nedirba (išskyrus skubios pagalbos tarnybas). Daugelis politikų šią dieną pasirodo viešuose renginiuose, kuriuose yra išaukštinamas tautos palikimas, įstatymai, istorija, visuomenė ir žmonės.
Šventės papuošimai iš esmės yra JAV vėliavos spalvų – raudonos, baltos ir mėlynos. Paradai dažnai vyksta ryte, fejerverkai leidžiami vakare tokiose vietose, kaip parkai, atrakcionų aikštėse ar miestų aikštėse.

Fejerverkų leidimo metu, yra dainuojamos įvairios dainos: JAV himnas, „Telaimina Dievas Ameriką”, „Gražioji Amerika”, „Ši žemė yra tavo žemė”, „Žvaigždės ir juostos amžiams” ir kitos. Daugelio dainų žodžiuose atsispindi JAV nepriklausomybės karo ir 1812 metų karo vaizdai.
Daugelyje valstijų rengiami fejerverkų šou. Daugelis fejerverkų yra parduodami asmeniniam naudojimui. Susirūpinimas dėl saugumo paskatino keliose valstijose uždrausti fejerverkus arba apriboti fejerverkų dydį ir jų rūšis. Tačiau fejerverkų įmanoma atsivežti iš valstijų, kur jų naudojimas nėra apribotas.

Patrankų saliutai, vadinami „saliutais Sąjungos garbei”, kiekvienoje valstijoje yra išaunami liepos 4-osios dienos vidurdienį.

## Šaltiniai
Vogulų kunigaikštystė

**Vogulų kunigaikštystė** () – gentinė mansių (vogulų, voguličių, mendsių, moansių) sąjunga. Gyvavo nuo XV a. vidurio iki XVI a. kuomet Jugros žemę užkariavo rusai. Kunigaikštystės gyvenvietės buvo įsikūrusios prie Sosvos, Pelymo, Lozvos upių.

Vogulų kunigaikštystė drauge su Kondos kunigaikštyste (mansių sąjunga prie Kondos upės) ir Tabaros kunigaikštyste (mansių sąjunga prie Tavdos) sudarė Pelymo kunigaikštystę. Sąjungą valdė gentinė aristokratija.

Sverdlovsko srities, Serovo rajono Marsiatų gyvenvietėje yra pastatytas kryžius atminti 1714 m. metropolito Filofėjaus vykdytam Sosvos mansių krikštui.

## Šaltiniai
Suburitō

**Suburitō** () – japoniškas medinis treniruočių kalavijas, gerokai didesnis ir sunkesnis už tipišką bokeną.

*Suburitō* ilgis paprastai būna apie 115 cm, masė – apie 1 kg, nors gali būti ir 130 cm ilgio ir 2 kg svorio. *Suburitō* visiškai neturi gardos.

*Suburitō* naudojami treniruojantis, tačiau ne treniruojantis su priešininku, o atliekant *[[suburis|suburius]]* (*suburi*) ir *[[kata]]s* (*kata*). Treniruojantis su *suburitō* tobulinami gebėjimai palaikyti kirčio kampą (*hasuji*) ir gebėjimą sustabdyti kalaviją (*tomei*). Treniruotėse su *suburitō* paprastai naudojamas *tanrenuchi*, kuris dabar paprastai yra statmena automobilio padanga, įtvirtinta betoniniame stove.

Gana dažnai klaidingai manoma, kad *suburitō* skirti treniruotis žmonėms, besimokantiems kautis su nodačiais, kadangi *suburitō* ir nodačiai yra panašios formos ir masės. Iš tikrųjų *suburitō* skirti visiems besimokantiems kautis japoniškais kalavijais.

Pagal legendą *Miyamoto Musashi* išdrožė *suburitō* iš irklo, kol keliavo į dvikovą su *Sasaki Kojiro*, kurį nukovė smūgiavęs į galvą, sulaužęs kairį šonkaulį, pradūrusį plautį.
Žvingių tiltas

**Žvingių tiltas** – gelžbetoninis tiltas per Jūros upę, jungiantis Šilalės ir Šilutės rajonus. Dešiniajame Jūros krante yra Bikavėnai ir Pajūriškiai, kairiajame – Žvingiai.
Denežkino Akmuo

**Denežkino Akmuo** () – kalnas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, Šiaurinio Uralo kalnuose. Tai viena aukščiausių Uralo viršukalnių, jos aukštis – 1492 m. Kalnas įeina į Denežkino Akmens draustinį.

Sudarytas iš grūdėto hiperstenito (skalūnų ir sienito gneiso). Ketvirtį kalno dengia miškai, panašią dalį – krūmynai, o likusią pusę – plikos uolos ir akmenys. Mišką sudaro daugiausia pušys, tačiau yra ir beržų, alksnių, šermukšnių, gausiai auga avietės.

Kalnas turi keturias atskiras viršūnes. Kopimas į kalną pavojingas dėl dažnai besikeičiančių oro sąlygų.

Denežkino Akmens šlaituose prasideda Sosvos baseino upės – Vogulka, Krutaja, Solva, Suprėja, Šarpas, Šelgutanas ir kt.
Turja

**Turja** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Sosvos dešinysis intakas. Prasideda pelkėtoje vietovėje į pietvakarius nuo Kniaspinsko ežerų. Teka rytų kryptimi. Vagoje daug seklių ruožų ir pagilėjimų.

Didžiausi intakai: Ustėja, Antipinskij Istokas, Lobas. Vaga vingiuota, jo plotis 10–40 m, vietomis iki 50 m. Tėkmės greitis 1–2 m/s. Gylis nuo 0,2-0,5 m seklumose iki 2 m sietuvose. Turjos vagoje gausu akmenų, pakrančių augalijos nedaug. Upės slėnis platus, vietomis pelkėtas. Krantai lėkšti, tačiau ties Bogoslovo aliuminio gamykla kairysis krantas status, iki 36 m aukščio. Upė užšąla spalio pabaigoje, atitirpsta balandžio pabaigoje ar pirmoje gegužės pusėje.

1943 m. Turja patvenkta Bogoslovo užtvanka, susidarė 8 km ilgio tvenkinys. Jo gylis iki 18 m, tūris – 6 km³. Prie Turjos įsikūrę Karpinsko ir Kransnoturjinsko miestai.

Upės pavadinimas kilo iš mansių kalbos: „tur“ reiškia ežerą, „ja“ – upę.

## Šaltiniai
* Воронов Г. И., Каёта Г. М. Краснотурьинск. – Свердловск: Средне-уральское книжное издательство, 1978.
* Степанова И. П. Краснотурьинск. Малая краеведческая энциклопедия. – Екатеринбург: Реал-Медиа, 2004.
Karpinskas

**Karpinskas** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, 436 km į šiaurę nuo Jekaterinburgo, prie Turjos upės. Į Karpinsko miesto savivaldybę taip pat įeina už 18 km esantis Volčansko miestas.

Plentai į Krasnoturjinską, Severouralską, yra Serovo-Severouralsko geležinkelio atšaka. Mašinų gamybos, anglies, vario kasybos, medienos apdirbimo, maisto (mėsos, duonos) pramonė.

## Istorija

Karpinskas įsikūrė 1759 m. kaip vario kasyklos gyvenvietė. 1911 m. pradėta rusvųjų anglių gavyba. 1941 m. suteiktas miesto statusas. Pavadintas geologo A. Karpinsko garbei.

## Šaltiniai
Elena Savukynaitė

**Elena Savukynaitė** – lietuvių aktorė, teatro pedagogė.

Vyras – aktorius ir mimas Edgaras Savickis (1941–2008), sūnūs – aktoriai Henrikas Savickis, Edgaras Savickis, duktė – aktorė Kristina Savickytė-Damanskienė.

Baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Vaidybos katedroje dramos aktorės specialybę. Kūrybinį kelią pradėjusi Vilniaus jaunimo teatre, Kauno valstybiniame dramos teatre, nuo 1974 m. dirba Klaipėdoje, Konservatorijos fakultetuose, dabar – Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Režisūros katedroje, dėsto režisūrą, vaidybą, scenos judesį, pantomimą, fechtuotę.

Kūrybinėje biografijoje: aktoriniai darbai teatre, kine, plastinės režisūros darbai Lietuvos teatruose, režisūrinis darbas įvairiuose teatriniuose kolektyvuose ir pedagoginis darbas su studentais Išleido monografiją ''Lietuvos pantomima 1967–1972 m. "

## Filmografija
* 1968 – Kai aš mažas buvau, rež. Algirdas Araminas;
* 1990 – Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, rež. Raimundas Banionis;
* 1993 – Mediniai laiptai, rež. Vidas Rašinskas.
Suburis

**Suburis** () - individualus, daug kartų kartojamas pratimas, naudojamas tokiuose kovos menuose kaip *[[kendo]]*, *[[aikido]]*, *[[iaidō]]* ir *[[kenjutsu]]*. Šiuose pratimuose naudojami šinajus (*shinai*) (kendo), bokenas, *[[suburitō]]* ar net *tanren bō*. Retkarčiais naudoja ir *iaitō* ar *shinken*. 

Kai kurie suburių tipai:
* *katate suburi* - atliekamas laikant kalaviją tik kaire ranka. 
* *haya-suburi* - greitai atliekamas suburis, kai kertama judesiu pirmyn, o grįžtamuoju judesiu kalavijas grąžinamas į aukštą (*jōdan*) padėtį. Pėdos turi slysti grindimis. Kartais vadinamas *choyaku-men*.
* *choyaku-suburi* - į pratimą įeina šuolis, suderintas su kirčiu. 
* *joge-suburi* - smūgiai su mostais atgal (beveik paliečiant savo sėdmenis) ir mostais pirmyn (beveik paliečiant grindis).
* *naname-suburi* - įžambūs kirčiai, siekiant skersai perkirsti įsivaizduojamo priešo liemenį. Pirmas kirtis būna į kairę.
* *shomen-suburi* - smūgiuojama į įsivaizduojamo priešininko kaktą. 
* *sayu-men-suburi* - pakaitiniai smūgiai į įsivaizduojamo priešininko kaktą, pradedant smūgiu iš dešinės.

Suburiai naudojami kaip apšilimo pratimai prieš pagrindinę treniruotę, dažniausiai kartojami po dešimt kartų, nors kartais - ir po 100 kartų (ypač *naname-suburi* ir *shomen suburi*). Atliekant suburius atpalaiduojami riešai, padidinamas širdies ritmo dažnis. 

## Nuorodos
* Kendo Suburi Diary
Ringių–Gudlaukio tiltas

**Ringių–Gudlaukio tiltas** – laikinas (sezoninis) gelžbetoninis tiltas per Jūros upę Tauragės rajono savivaldybėje, jungiantis Ringius ir Gudlaukį (Mažonų sen.), kuriuo vyksta transporto eismas. Patenka į Pagramančio regioninio parko teritoriją. Žiemą tiltas būna apsemtas vandens, kartais vandens lygis pakyla kelis metrus virš tilto. Vasaros metu vanduo žymiai nuslūgsta. Apie 100 m aukščiau upe yra kabantis pėsčiųjų tiltas.

Važiuoti per vandenį nesaugu dėl susidėvėjusių gelžbetoninių plokščių, šoninių atitvarų nebuvimo, o įspėjamųjų ženklų keliautojai dažnai nepaiso dėl būtinybės pasiekti priešingą krantą trumpiausiu keliu. Be to, teršiamas upės vanduo. Pėstiesiems išlieka galimybė naudotis gretimu beždžionių tiltu, kuris ilgą laiką buvo neremontuojamas, prastos būklės.

Tiltas sudėtas iš gelžbetoninių ir metalinių konstrukcijų, užlietas monolitine betono danga. Krantus jungianti konstrukcija nevienoda, iš dalies susiaurinanti upės vagą. 2022 m. vidurvasario duomenimis, statinys nepažymėtas eismą reguliuojančiais ar įspėjamaisiais kelio ženklais.

## Statinio statusas

Gudlaukio tiltas – nelegalus, žiemą apsemiamas gelžbetonio tiltas. Specialistai šį statinį vengia vadinti tiltu, nes jis neatitinka jokių reikalavimų. Kiti jį įvardija lieptu, nes yra vietinės reikšmės kelyje, jungiančiame du kaimus, todėl nėra pagrindo gauti lėšų tiltui suprojektuoti ir pastatyti iš kokių nors fondų.

Per Ringių–Gudlaukio tiltą eina dviračių trasa Alijošiškės–Balskai–Gudlaukis–Ringiai–Pagramantis. Šią kryptį iš Ringių, kur įsikūrusi regioninio parko direkcija, nurodo ir kelio rodyklės link gamtos paveldo objektų (Gudlaukio ąžuolo, Genių atodangos). Regioninis parkas keliautojus įspėja: „Svarbu: lietingu metu gali būti apsemtas tiltas per Jūrą ties Ringių k.“ 

## Istorija

Nuo seno šioje upės vietoje buvo tik brasta, įveikiama arklių traukiamais vežimais, o kolūkių laikais – ir su traktoriais. Dėl susidarančių nemažų nepatogumų nuspręsta pastatyti tiltą. Statybininkams sukalus polius, bet iki žiemos nespėjus pastatyti tilto, pavasarinis ledonešis viską išgriovė. Vėliau atsisakyta tilto statymo idėjos, buvo nuspręsta per upę virš vandens permesti gelžbetonines  plokštes. Jos tebetarnauja kaip tiltas iki šiol, kurį per potvynius gali įveikti ne visos transporto priemonės. 

## Galerija


GudlaukioBetonTiltas.JPG|Važiuojamoji dalis į Gudlaukio pusę
Ringių-Gudlaukio tiltas 2.JPG|Tiltas nuo žemupio pusės
GudlaukioTiltas.JPG|Šalimais esantis pėsčiųjų tiltas
Gudlaukio tiltas, žiema.JPG|Užlietas tiltas
Gudlaukis, tiltas žiemą.JPG|Klampynė tilto prieigoje


## Šaltiniai
Denežkino Akmens rezervatas

**Denežkino Akmens rezervatas** () – rezervatas Rusijoje, Sverdlovsko srityje (Severouralsko ir Ivdelio rajonuose), Uralo kalnuose, aplink Denežkino Akmens kalną. Įkurtas 1991 m., ten pat, kur egzistavo 1946–1961 m. Plotas 76 tūkst. ha.

Vos pasibaigus Didžiajam Tėvynės karui 1945 m. TSRS mokslininkai pateikė pasiūlymą įsteigti rezervatą. Jis buvo įgyvendintas 1946 m. Tai buvo vienintelis TSRS draustinis, buvęs Azijos ir Europos sandūroje. 1961 m. rezervatas panaikintas, įrengtas valstybinis kalnakasybos ūkis. Mokslininkų bendruomenė ilgą laiką siekė Denežkino Akmeniui grąžinti rezervato, bet tai įgyvendinta tik 1992 m. Naujasis rezervatas užima dvigubai daugiau teritorijos negu senasis. Į jį įeina rytiniai Uralo šlaitai, Šemūro kalnagūbris taip pat vertinga Kutimo pelkė, esanti Kosvos ir Šegultano baseinuose.

Denežkino Akmens rezervate susikerta keletas skirtingų arealų ir ekosistemų. Nepaisant gaisrų ir kirtimų čia yra išlikę nemaži pirmykštės kalnų taigos ruožai, kuriuose gyvena reti ir vertingi gyvūnai bei augalai. Čia sutinkami rudieji lokiai, erniai, lūšys, sabalai, briedžiai, kurtiniai, didieji apuokai ir kt.

## Nuorodos
* Rezervato internetinė svetainė
Krasnoturjinskas

**Krasnoturjinskas** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, 426 km į šiaurę nuo Jekaterinburgo, prie Turjos upės. Svarbus pramoninis ir kultūrinis Šiaurės Uralo centras.

## Ekonomika

Geležinkeliai ir keliai į Serovą, Severouralską, Karpinską. Yra didelė Bogoslovo aliuminio gamykla, taip pat vystoma aukso, sidabro, vario, geležies, kobalto, sieros, platinos gavyba. Veikia Bogoslovo šiluminė elektrinė. Yra Uralo technologinio universiteto filialas.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1758 m. įrengus vario kasyklą prie Turjos upės. 1800 m. pradėta geležies, 1823 m. – aukso, 1931 m. – boksitų gavyba. 1944 m. suteiktas miesto statusas, o buvęs pavadinimas Turjinskije Rudniki (*Турьинские рудники*) pakeistas į Krasnoturjinską.

## Šaltiniai
Serovas

**Serovas** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, prie Kakvos upės, rytiniame Uralo kalnų šlaite. Svarbus pramoninis, transporto, kultūrinis centras. 98,5 tūkst. gyventojų (2007 m.).

## Ekonomika

Serovas yra svarbus sunkiosios pramonės centras – metalurgijos, ferolydinių, mechanikos gamyklos, miško ruoša ir medienos apdirbimas, statybinių medžiagų gamyba. Veikia šiluminė elektrinė ir mažoji vandens jėgainė. Geležinkeliai į Jekaterinburgą, Sosvą, Severouralską, Ivdelį. Plentai į Jekaterinburgą, Sosvą, Krasnoturjinską, Andrianovičius. Taip pat statomas kelias į Ivdelį, kuris bus dalis magistralės Permė-Serovas-Chanty Mansijskas.

## Kultūra

Serove veikia:
* Uralo valstybinis technikos universitetas
* Uralo darbo ir socialinių santykių universitetas
* Uralo valstybinė juridinė akademija
* Uralo valstybinis ekonomikos universitetas
* Uralo humanitarinis institutas
* Uralo valstybinis pedagoginis universitetas
* Humanitarinis universitetas
* Tarptautinis valdymo ir rinkos institutas
  
Yra Čechovo vardo dramos teatras, krašto muziejus.

## Istorija

Gyvenvietė (**Nadeždinsko** pavadinimu) įkurta 1894 m. statant staklių gamyklą. 1926 m. šiai darbininkų gyvenvietei suteiktas miesto statusas. 1934 m. miestas pervadintas **Kabakovu** pagal komunistų partijos veikėją Ivaną Kabakovą. Nuo 1939 m. miestas vadinimas Serovu. Jis pavadintas netoliese gimusio tarybinio lakūno Anatolijaus Serovo garbei.
Kakva

**Kakva** () – upė Rusijoje, Jekaterinbugo srityje; Sosvos dešinysis intakas. Prasideda Šiaurės Uralo kalnuose, prie Kakvos Akmens kalno. Teka rytų kryptimi miškingomis vietovėmis.

Ties Veselovkos kaimu kairiajame upės krante yra karstiniai urvai Mraka ir Sakalo namas. Iš išskirtinų objektų prie upės taip pat paminėtinas Teterkos kedrynas ir Šichano uolos. Ant Kakvos įrengta Kiseliovsko mažoji HE su tvenkiniu. Kakvos žemupyje įsikūręs Serovo miestas.

## Šaltiniai
Bokenas

**Bokenas** (, *bokken*, iš *bok(u)* 'medis' + *ken* 'kalavijas'), *bokutō* – japoniškas medinis kalavijas, skirtas treniruotėms. Bokenai paprastai būna katanos dydžio ir pavidalo, bet naudojami ir vakizašio bei tanto pavidalo bokenai. Bokenai buvo sugalvoti treniruotėms, siekiant sumažinti tikro kardo keliamą pavojų. Tačiau treniruoto eksperto rankose bokenas irgi yra pavojingas ginklas.

Terminas *bokken* (jap. 木剣) yra sinonimas su kitu japonišku terminu *bokutō* (jap. 木刀). Japonijoje dažniau vartojamas terminas *bokutō*, Europoje ir Amerikoje – *bokken*.

Bokenas nėra tas pats, kas *[[šinajus]]* (*shinai*) – bambukinis kalavijas, naudojamas mokantis kendo.

## Naudojimas
Bokenas naudojamas kaip pigus ir gana saugus tikro kalavijo pakaitalas mokantis kai kurių kovos menų (aikido, kendo, iaido, kenjutsu, jodo). Bokenai naudojami atliekant kendo katas, treniruojantis atlikti techniškai tikslius judesius.

Atskiras bokenų variantas yra *[[suburito]]*, naudojami atliekant *[[suburis|suburius]]*. *Suburito* yra storesni ir sunkesni už paprastus bokenus, jie naudojami ugdyti tiek jėgą, tiek judesių tikslumą.

Bokenus naudoja ir savigynai ar, atvirkščiai, darant nusikaltimus. Bokenai laikomi būdingais kai kurių gaujų tipų – *yankii* (moksleivių gaujos) ir *bosozoku* (baikerių gaujos) – ginklais. Tokie bokenai būna puošiami gaujų devizais ar kinų hieroglifais.

## Bokenų tipai
Pagrindiniai bokenų tipai:
* ilgas kalavijas – *daitō* ar *[[tači|tachi]]* (katanos dydžio);
* trumpas kalavijas – *shoto*, *kodachi* ar *wakizashi* (vakizašio dydžio);
* durklas – *tanto* (tanto dydžio);
* suburito

Daromi ir mediniai tokių ginklų kaip nagamakis, nodačis, jaris, naginata, kama ir kt. pakaitalai.

Japonijos Kendo federacija (*All Japan Kendo Federation*) nustatė kendo katose naudojamų bokenų dydžius:
* Tačis: visas ilgis – 102 cm, rankenos ilgis – 24 cm
* Kodačis: visas ilgis – 55 cm, rankenos ilgis – 14 cm

Skirtinguose Japonijos kovų menuose bokenai neretai nedaug skiriasi savo ilgiu, smaigalio forma, cubos (gardos) buvimu.


File:Several bokken.jpg|Keli bokenai
File:Bokkens - wall set.jpg|Bokenų rinkinys
File:Bokken.jpg|Bokenas
File:White oak bokken.jpg|Baltojo ąžuolo bokenas


## Šaltiniai
Sosva (reikšmės)

**Sosva** () reiškia šiuos objektus Rusijoje:

* Sosva – upė Sverdlovsko srityje;
* Šiaurės Sosva – upė Chantų Mansijoje, Obės intakas;
* Didžioji Sosva – Šiaurės Sosvos intakas;
* Mažoji Sosva – Šiaurės Sosvos intakas;
* Sosva – gyvenvietė Sverdlovsko srityje;
* Mažosios Sosvos draustinis – draustinis Chantų Mansijoje.
Lialia

**Lialia** () – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Sosvos (Irtyšiaus baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Uralo kalnų rytiniame šlaite, prie Pavdos Akmens kalno. Aukštupyje dėl to vadinama Pavda. Teka šiaurės rytų kryptimi.

Didžiausi intakai: Lobva, Pietų Lialia. Tėkmė greita. Vaga plati, vingiuota, su daug salų ir slenksčių. Prie Lialios įsikūręs Naujosios Lialios miestas.

## Šaltiniai
Liepojos tramvajus

**Liepojos tramvajus** – viena iš susisiekimo priemonių Liepojoje. Tai vienas iš trijų Latvijos miestų, kur veikia tramvajus. 

Tramvajus Liepojoje pradėjo kursuoti 1899 m. rugsėjo 26 d. Tai seniausia tramvajaus linija Baltijos šalyse. Maršruto linijos ilgis šiuo metu yra 14,8 kilometrų. Jis sujungia Liepojos šiaurės rytinę ir pietvakarinę dalis. Visą maršrutą viena kryptimi tramvajus nuvažiuoja vidutiniškai per 30 minučių. Iš viso Liepojos tramvajaus maršrute yra 36 stotelės, po 18 kiekviena kryptimi. Šiuo metu tai yra greičiausias tramvajus Latvijoje, jo vidutinis greitis siekia 17,25 km/h. Liepojos tramvajaus liniją aptarnauja Končar NT2300 ir Tatra KT4 tramvajai. 

## Eksploatuojami tramvajai
2022 m. duomenimis:

## Maršrutai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Liepojos tramvajaus fotografijos
Algirdas Vizgirda

**Algirdas Vizgirda** (1944 m. rugpjūčio 5 d. Vilniuje – 2026 m. vasario 12 d. ten pat) – Lietuvos fleitininkas, pedagogas.

## Biografija
Tėvai buvo kilę iš Kazlų Rūdos. 1951–1959 m. Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje mokėsi fortepijono ir smuiko klasėse, dainavo chore. 1959–1963 m. mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume. 1963–1968 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Augustino Armono klasėje).

1966 m. pradėjo groti džiazo pianisto Olego Molokojedovo ansamblyje, kuriame grojo Viačeslavas Ganelinas, Giedrius Balutis, kiti muzikantai. Grojo „Neringos“ kavinėje Vilniuje, tais pačiais metais dalyvavo tarptautiniame Talino džiazo festivalyje. 1967–1977 m. LSSR filharmonijos simfoninio orkestro artistas. 1971 m. pirmajame Lietuvos džiazo festivalyje apdovanotas už meniškiausią kompoziciją „Viskas priklauso nuo nuotaikos“. Nuo 1974 m. ansamblio „Musica humana“ įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas. 1976 m. baigė Maskvos konservatorijos aspirantūrą. 1976–1977 m. stažavo Paryžiaus konservatorijoje pas fleitistus Alainą Marioną ir Christijaną Lardé. Nuo 1977 m. dėstė LSSR konservatorijoje, 1986 m. docentas. Nuo 1988 m. su latvių klavesiniste Aina Kalnciema ir estų violončelistu Teet Järvi groja ansamblyje „Baltic trio“. Nuo 1995 m. Prancūzijos fleitistų asociacijos narys.

## Įvertinimas
* 1985 m. LTSR nusipelnęs artistas
* 1998 m. LR Vyriausybės meno premija
* 1998 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas
* 2006 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2011 m. Prancūzijos meno ir literatūros ordinas (*Ordre des Arts et des Lettres*)

## Šaltiniai