open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šakiniai (Vėžaičiai)

**Šakiniai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Vėžaičių ir 5 km šiaurės rytus-rytus nuo Lapių, prie Trumpės upelio. Į pietvakarius nuo kaimo plyti Šakinių miškas.

## Istorija

1923 m. kaime buvo 13 ūkių.

### Gyventojai

## Šaltiniai
Lapių apylinkė (Klaipėda)

**Lapių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gargždų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Klaipėdos rajonui. 1954 m. prijungtos Šakinių apylinkė, Jurionų apylinkė ir dalis Rudaičių apylinkės. 1977 m. balandžio 4 d. Lapių apylinkė prijungta prie Vėžaičių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || J. Janonio vardo, „Mūsų Tėvynės“ ir „Tiesos keliu“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 70,95 || 1576 () || J. Janonio vardo kolūkis, „Minijos“ kolūkis, „Pažvelsių“ kolūkis, „Tiesiojo kelio“ kolūkis  || 14 kaimų (Greičiūnai, Jurjonai, Lapiai, Mostaičiai, Paalantis, Palioniškiai, Pažvelsis, Pikteikiai, Rudaičiai, Sauseriai, Šakiniai, Tilvikai, Utriai, Žvelsėnai)
|-
| 1970-01  || || 1362 || || 14 kaimų 
|-
| 1972-10-01  || 70,19 || || J. Janonio kolūkis, „Minijos“ kolūkis, „Žvelsos“ kolūkis  || 14 kaimų
|-
| 1976-07-01  || || || || 14 kaimų 
|}

## Šaltiniai
Privati aukštoji mokykla

**Privati aukštoji mokykla** - aukštoji mokykla, didžiąja dalimi arba visiškai finansuojama privataus sektoriaus; nevalstybinė aukštoji mokykla.

## Rūšys
* **Religinės** - krikščioniškos (pvz., katalikiškos, evangelikų ir kt.)
* Pagal mokyklos tipą - privatus universitetas, kolegija, koledžas ar kt.
* Pagal teisinį statusą - UAB, Viešoji įstaiga ir kt. 
* Pagal sritį - ekonomikos, verslo ar vadybos (pvz., ISM, VU TVM), teisės (pvz., Bucerijaus teisės mokykla, Rygos aukštoji teisės mokykla etc.)

## Lietuva
Lietuvoje veikia privatūs universitetai, kolegijos bei kitos aukštosios mokyklos:
*Kazimiero Simonavičiaus universitetas
*ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas
* LCC tarptautinis universitetas
* Vilniaus universiteto Tarptautinio verslo mokykla
* Tarptautinė teisės ir verslo aukštoji mokykla
* Šv. Ignaco Lojolos kolegija
* Socialinių mokslų kolegija
* Vakarų Lietuvos verslo kolegija
* Verslo ir vadybos akademija
* Vilniaus dizaino kolegija
* Kolpingo kolegija
* Šiaurės Lietuvos kolegija 

## Vokietija
Vokietijoje veikia šios ir kitos privačios aukštosios mokyklos (daugiausiai - ekonomikos ir teisės srityse):
* Bucerijaus teisės mokykla, (BLS), Hamburgas (HH)
* Frankfurt School of Finance & Management, Frankfurt am Main (HE)
* Leipcigo aukštoji prekybos mokykla, ; HHL), Leipcigas (SN)
* Bremeno Jakobso universitetas (*Jacobs University Bremen*; JUB), Bremenas (HB)
Lietuvos rinktinė 2002 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[XVII pasaulio futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2002 m. vykusį **[[XVII pasaulio futbolo čempionatas|XVII pasaulio futbolo čempionatą]]** Pietų Korėjoje ir Japonijoje. Lietuva žaidė 8 grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Rumunija – Lietuva

## Lietuva – Gruzija

## Lietuva – Vengrija

## Vengrija – Lietuva

## Italija – Lietuva

## Lietuva – Rumunija

## Lietuva – Italija

## Gruzija – Lietuva
Juodupis (Minija)

**Juodupis** – upelis Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pietrytinėje dalyje, dešinysis Trumpės intakas.

## Geografija

Išteka iš Margių miško. Aukštupyje teka palei Kretingos ir Plungės rajonų ribą, toliau – per Mikoliškių kaimą, kurio šiaurinėje dalyje įrengtas tvenkinys. Ties Kretingos ir Klaipėdos (Gargždų) rajonų riba įteka į Žvelsos intaką Trumpę.
SSV Ulm 1846

**Ulmo SSV** – Vokietijos futbolo klubas iš Ulmo.

## Istorija
1846 m. įkurtas klubas. Užsiimama krepšiniu, ledo rutuliu, alpinizmu, bei moterų tinkliniu.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Pasiekimai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
SpVgg Unterhaching

**Unterhachingo SpVgg** – Vokietijos futbolo klubas iš Unterhachingo.

## Istorija
Klubas įkurtas 1925 m. Kitados rungtyniavo Bundeslygoje. 1999–2000 m. sezone debiutavo stipriausiame šalies divizione. Užėmė dešimtą vietą ir išsaugojo vietą aukščiausioje lygoje. Antrasis sezonas susiklostė nesėkmingai. Iškrito į antrą pakopą, o kitą sezoną praleido trečioje pakopoje.

Rungtyniavo regioninėse lygose. Keletą sezonų praleido Trečioje lygoje, bet joje ilgam įsitvirtinti nepavyko.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Utriai

:: *Apie kaimą Kretingos rajone žr. [[Utriai (Kretinga)]]*.

**Utriai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Vėžaičių ir 2 km nuo Lapių, Minijos kairiajame krante. Įrengta kalnų slidinėjimo trasa „Utrių kalnas“. Dalis kaimo sodybų, esančių Margių miške netoli Mikoliškių, priklauso Kretingos rajonui.

## Etimologija

Vietovardis kilęs iš asmenvardžio *Utrys*.

## Istorija

Kaimas susiformavo XVI a. antroje pusėje – XVII a. Į šiaurės vakarus nuo jo Margių miške XIX a. pirmoje pusėje įsikūrė **Utrių užusienis**, t. y. vienkieminė gyvenvietė, susiformavusi bendro naudojimo kaimo žemėje.

Kaimas priklausė Gargždų dvarui ir Gargždų parapijai. 1821–1826 m. jame buvo 13, 1830 m. – 10, 1839 m. – 13, 1846 m. – 11 dūmų. Panaikinus baudžiavą, Gargždų dvarininkui baronui Rėne atodirbio prievolę atlikinėjo 32 kaimo valstiečiai.

Nuo XIX a. iki 1915 m. kaime stovėjo Rusijos–Vokietijos valstybinės sienos sargybos antrojo ruožo pasienio užkarda.

1923 m. Utriuose buvo 31 ūkis. XX a. dalis kaimo sodybų, esančių Margių miške netoli Mikoliškių, buvo priskirta Kretingos rajonui.

### Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Utrių senosios kapinės, vadinamos *Maro, Marų kapeliais* (XVI–XIX a.).
* Koplytstulpis su ornamentuotu kryželiu ir Švč. Mergelės Marijos Maloningosios skulptūra.

## Šaltiniai
Titan Studios

**Titan Studios** – buvusi amerikiečių bendrovė, kūrusi kompiuterinius žaidimus; „Epic Games China“ dukterinė įmonė.

## Istorija
Įmonė buvo įkurta 2008 m. lapkričio 11 d. kaip „Epic Games China“ dukterinė įmonė.

Anksčiau įmonė vadinosi „DarkStar Industrie“. Joje dirbo buvę „Epic Games“, „Ubisoft“, „Blizzard Entertainment“ ir „Lionhead Studios“ nariai.

2009 m. liepos 30 d. išleido pirmąjį gaminį – „Fat Princess“, skirtą PlayStation Network. „Fat Princess“ buvo įvertintas neblogai; portalas IGN įvertino žaidimą dėl jo išdaigaus ir linksmo stiliaus bei pabrėžtinai už komandinio žaidimo galimybes.

## Žaidimai

## Išnašos
Mišučių senosios kapinės

**Mišučių k. senosios kapinės**, vadinamos **[[Maro kapeliai]]s, Senkapiais** (kultūros vertybė: unikalus kodas – 24253; senas registro kodas – L586; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV547) – kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Mišučių kaime (Žalgirio seniūnija), į rytus-pietryčius nuo kelio Raguviškiai-Rubuliai, Minijos dešiniajame krante.

## Kapinės

Įrengtos Minijos slėnio terasoje apie 160 m į vakarus nuo upės vagos.

Stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, 38 x 15 m dydžio. Apjuostos iki 60 cm aukščio žemių pylimo ir 30-40 cm gylio griovio. Aptvaro vakarinėje pusėje paliktas apie 1,5 m pločio tarpas įėjimui. Teritorijos plotas 0,07 ha, perimetras – 116 m. Aplinkui kapines pieva, o palei vakarinį pakraštį praeina lauko keliukas Raguviškiai-Rubuliai. Laidojimo žymių nesimato. Kapinės neveikiančios, apleistos, neprižiūrimos, pakraščiuose apaugusios menkaverčiais želdiniais.

0,5 km į pietus yra Mišučių (Raguviškių) evangelikų liuteronų kapinės, o už jų – Raguviškių kaimo senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, ir Raguviškių kapinynas. Priešingame Minijos krante stūkso Mišučių piliakalnis ir Mišučių dvaro sodyba.

### Istorija
Įrengtos XVI a. bendro naudojimo kaimo žemių pakraštyje stūksančioje terasoje. Daugiausia kaimo gyventojų jose buvo palaidota siaučiant XVI-XVIII a. a. marui, todėl vadinamos *Maro kapais, Maro kapeliais, Markapiais*.

Uždarytos XIX a. pradžioje, pradėjus mirusiuosius laidoti Kartenos parapijos kapinėse. XIX-XX a. pradžioje jose laidota atsitiktinai: nekrikštyti mirę kūdikiai, savižudžiai, neatpažinti skenduoliai, kitatikiai. Paskutinį kartą čia laidoti 1917–1918 m. nuo vidurių šiltinės mirę kaimo gyventojai. Tuo metu kapinės buvo apjuostos grioviu ir apkastos žemių pylimu.
 
Mirusiųjų atminimui buvo statomi kryžiai, stovėjo koplytėlė su šventųjų skulptūrėlėmis, kurie dar XX a. 8 dešimtmetyje sunyko. Paskutinis kryžius buvo statytas 1914 m. Seniau kapinės pakraščiuose buvo apsodintos medžiais, kuriuos apie 1950–1960 m. iškirto Minijos tarybinio ūkio darbininkai.

1972 m. kapinės kaip Mišučių kaimo senkapis buvo paskelbtos vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV547), tačiau 1984 m. iš istorijos ir kultūros paminklų sąrašo išbrauktos. 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą kaip istorinę vertę turinti laidojimo vieta (L586).

### Tyrimai
1956 m. žvalgė kraštotyrininkas, Lietuvos teatro draugijos fotoatelje retušuotojas Vladas Šaulys, 1974–1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), kartografavo Aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas. 1991 m. žvalgė Julius Kanarskas. 1995 m. kapinių teritorijos ribas nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Kultūros vertybių registras
Shontelle

**Shontelle Layne**, labiau žinoma kaip **Shontelle** (g. 1985 m. spalio 4 d.) – Barbadoso Pop ir R&B atlikėja, dainų autorė. 2008 m. dainininkė išleido savo debiutinį albumą *[[Shontelligence]]*.

## Biografija
Shontelle gimė Šv. Jokūbo parapijoje, vakarinėje Barbadoso salos dalyje. Jaunystėje domėjosi lengvąją atletika, bet paraginta tetos, Karibų dainininkės *Kim Derrick*, pradėjo dainuoti. Mokėsi Vest Indijos universitete. 2007 m. prodiuserių grupė *Carl Sturken ir Evan Rogers* pakvietė Shontelle į JAV, kur ji pasirašė kontraktą su SRC Records. Po metų atlikėja išleido savo debiutinį albumą Shontelligence. Nors didelės komercinės sėkmės atlikėjo albumas nesulaukė, jos pirmasis singlas „T-Shirt“ užėmė aukštąją 6 vietą UK Singles Chart. 2010 m. atlikėja išleido antrąjį albumą No Gravity. Pagrindinis albumo singlas „Impossible“ pateko į geriausiųjų dešimtukus Jungtinėje Karalystėje ir Danijoje.

## Diskografija

### Albumai

### Singlai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Vloclavekas

**Vloclãvekas**  () – miestas-apskritis Lenkijos šiaurinėje dalyje, prie Vyslos upės, Kujavijos Pamario vaivadijoje. Apskrities centras. Yra 1340 m. pradėta statyti Šv. Marijos ėmimo į dangų bažnyčia, 1330 m. pastatyta Šv. Vitalio bažnyčia, 1538 m. Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia. 

## Istorija

Vloclavekas įkurtas X a., miesto teises gavo 1255 m. XIX a. buvo Varšuvos gubernijos Vloclaveko apskrities centras.

1975–1998 m. buvo Vloclaveko vaivadijos centru.

## Šaltiniai
Lipnas

**Li̇̀pnas**  () – miestas šiaurinėje Lenkijoje, Kujavijos Pamario vaivadijoje, 40 km į pietryčius nuo Torūnės, prie Menio upės. Apskrities centras.

## Istorija

Lipnas miesto teises gavo 1349 m. XIX a. buvo Plocko gubernijos Lipno apskrities centras.

## Šaltiniai
Tucholia

**Tucholià**  () – miestas šiaurės Lenkijoje, Kujavijos Pamario vaivadijoje, 50 km į šiaurę nuo Bydgoščiaus. Pavieto centras. Netoliese dunkso Tucholios miškas.

## Istorija

Tuchola rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1287 m.

## Šaltiniai
Nendrijos dvaras

**Nendrijos dvaras** (kartais vadinamas **Veleikių dvaru**) – dvaras, esantis Veleikių kaime, Zarasų raj. pietvakarinėje dalyje. Tikėtina, jog dvaro pavadinimas kilo nuo šalia tyvuliuojančio Indrajų ežero.

Šiuo metu yra išlikęs tik dvaro mūrinio svirno liekanos, medinis kryžius.

1909 m. rugpjūčio 9 d. čia suruoštas pirmas vaidinimas.

## Istorija

Nendrija pirmą kartą paminėta kaip Vasaknų dvaro dalis 1594 metais sudarytame Jono Radvilos I latifundijų sąraše.

1650–1780 m. dvarą valdė dvarininkai Drazdauskai (), vėliau dvarininkas Ričardas Duntenas ir jo sūnus Adomas Duntenas.

Po 1831 m. sukilimo dvaras perduotas pravoslavų bajorui Aleksandrui Durnovui, o po 1863 m. sukilimo dvarą carinė valdžia atidavė Nikolajui Durnovui.

Tarpukariu Veleikių dvaro malūną nusipirko Povilas Petrėnas. Jo broliai Mikalojus pirko Katlėrių, o Konstantinas su Tomu – Daržinių palivarkus.

Utenos krašto enciklopedijoje Gediminas Isokas teigia, jog palivarkas priklausė Degučių dvarui, buvusiam Utenos parapijoje. Palivarke esantį malūną XIX a. nupirko Povilas Petrėnas.

## Nuorodos
* 
* 
* Gutaučių kaimo Petrėnų likimai 
* Vėlaikių palivarkas
* Vytautas INDRAŠIUS, „Antalieptės kraštas“, III dalis, 2010, Vilnius, psl.415 - 510.
* Vasaknų dvaras – Istorija
Mišučių evangelikų liuteronų kapinės

**Mišučių (Raguviškių) evangelikų liuteronų kapinės** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Raguviškių kaime (Žalgirio seniūnija), į šiaurę nuo kelio Kretinga-Budriai, keliuko Raguviškiai-Rubuliai dešinėje pusėje, Minijos dešiniajame krante. 

## Kapinės
Įrengtos Minijos slėnio terasoje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės-pietų kryptimi, apjuostos tvora, apaugusios medžiais, daugiausia - spygliuočiais. Kapinės veikiančios, prižiūrimos ir tvarkomos. Palei vakarinį kraštą praeina tarpkaiminis lauko kelias Raguviškiai-Rubuliai. 

Į pietus yra Raguviškių kaimo senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, o už jų - Raguviškių kapinynas. Priešingame Minijos krante stūkso Mišučių dvaro sodyba.

## Istorija
Kapines XIX a. antroje pusėje įsirengė Mišučių kaime įsikūrusi evangelikų liuteronų bendruomenė, priklausanti Kretingos evangelikų liuteronų bažnyčios parapijai. Jos buvo įrengtos bendro naudojimo kaimo žemių pakraštyje, ties riba su Raguviškiais stūksančioje pakilumoje. Kapinėse taip pat laidoti kituose Mišučių apylinkės kaimuose gyvenę evangelikai liuteronai. 

1976 m. įrašytos į saugotinų Kretingos rajono kultūros paveldo objektų katalogą.

## Tyrimai
1974–1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, o 1982 m. – Aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas.

## Šaltiniai
Raguviškių II kapinynas

**Raguviškių II kapinynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 6272, senas registro kodas - A65, senas kultūros paminklo sąrašo Nr. AV549) – kapinynas Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Raguviškių kaime (Žalgirio seniūnija), 1,1 km į šiaurę nuo kelio Kretinga-Budriai, kaimo kelio Raguviškiai-Rubuliai (N. Dariūtės gatvės) dešinėje pusėje, Minijos dešiniajame krante.

## Kapinynas

Įrengtas šiaurės-pietų kryptimi pailgoje Minijos slėnio terasos pakilumoje, esančioje apie 450 m į vakarus nuo upės vagos ir iškylančioje iki 2,63 m aukščio virš slėnio. Teritorija 1,1 ha dydžio, iškasinėta bulviarūsių duobių, apaugusi spygliuočių mišku, palei kurio vakarinį pakraštį praeina lauko kelias (N. Dariūtės gatvė). Kapinyno pietinėje dalyje įrengtos Raguviškių kaimo senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, Markapiais. Jos stačiakampio plano, pailgos  šiaurės-pietų kryptimi, 55 x 20 m dydžio, apjuostos griovio ir žemių pylimo. Kapinių šiaurės rytinėje dalyje stovi koplytėlė. Kapinyno pietinis galas nukastas statant čia kolūkio sandėlį. Kultūros vertybės anotacinio ženklo nėra.

0,2 km į pietus yra Raguviškių kapinynas, o 1,7 km į šiaurės rytus kitame Minijos krante stūkso Mišučių piliakalnis. Šiaurėje kapinynas ribojasi su Mišučių (Raguviškių) evangelikų liuteronų kapinių tvora.

## Istorija
Laidojant kaimo kapinėse mirusiuosius, o vėliau kasant pakilumoje duobes bulvių rūsiams, buvo randama archeologinių dirbinių. Dalis jų apie 1930 m. pateko į kunigo Konstantino Kuprio-Kuprevičiaus kolekciją. Radiniai būdingi IX-XII a. kuršių kapams. Manoma, kad kapinynas priklausė Mišučių piliakalnio bendruomenei. XVII-XVIII a. pietinėje kapinyno dalyje pradėti laidoti nuo maro, šiltinės ir kitų ligų mirę Raguviškių kaimo gyventojai.

1972 m. kapinynas drauge su jame esančiomis kaimo kapinėmis buvo paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV549), o 1996 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos nekilnojamų kultūros vertybių registrą (A65).

## Tyrimai
1948 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Pranas Kulikauskas), 1956 m. – kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1974-1976 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), kartografavo Aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas.  1991 m. žvalgė Julius Kanarskas, 1992 m. teritorijos ribas nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro ir Valstybinio žemėtvarkos instituto ekspedicija (vadovas Vilnius Morkūnas).

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Kapinynas II, Raguviškių k.
*Kartenos apylinkių proistorė
Raitoji artilerija

**Raitoji artilerija** - artilerija, kurioje pabūklus vilko arkliai, o artileristai jojo raiti. Tai buvo sparčiai judanti lengvoji artilerija, galinti greitai atidengti ugnį iš reikiamos vietos. Raitoji artilerija paprastai buvo kavalerijos dalinių dalis. Atsirado XV–XVI a. sandūroje Prancūzijoje, vėliau – ir kt. Europos ir Amerikos šalyse. Išliko iki XX a. 6 dešimtmečio vidurio.

Raitoji artilerija buvo šiuolaikinės savaeigės artilerijos pirmtakė. Ji būdavo ginkluota lengvosiomis patrankomis ar haubicomis, kurias velkamas prijungdavo prie pirmagalių. Patrankų įgulos į mūšį ir iš jo jodavo (kiekvienas artileristas savo arkliu) arba kartais važiuodavo ant šaudmenų vežimaičių. Esant reikalui raitosios artilerijos baterijos judėdavo risčia. Tuo raitoji artilerija skyrėsi nuo senosios lauko artilerijos, kur pabūklus (dažnai - sunkesnius) irgi vilko arkliai, tačiau artileristai paprastai eidavo pėsti. 

Atvykusi į numatytą vietą raitosios artilerijos baterija ar įgula nušokdavo nuo arklių, greitai atkabindavo pabūklus nuo pirmagalių, nutaikydavo, apšaudydavo karteče ar granatomis, po to vėl greitai prikabindavo pabūklus prie pirmagalių, sėsdavo ant arklių ir judėdavo į naują poziciją.

Raitoji artilerija būdavo labai judri. Ji paprastai palaikydavo savo kavalerijos dalinius kovoje su priešininkais. Pvz., raitoji artilerija greitašauda suardydavo besiginančių pėstininkų kvadratus (karė), o tada pėstininkus suardytoje rikiuotėje lengvai atakuodavo kavalerija. Raitosios kavalerijos judrumas leisdavo aplenkti pėsčiąją lauko artileriją, pvz., priešo artileristus apšaudyti dar beruošiančius pozicijas. Raitoji kavalerija tikdavo veikti ariergarde, kur galėdavo pridengti lėtai judančius dalinius. 
Raita baterija dažnai būdavo panaši į maždaug 50 kavaleristų grupę. Neatpažinti artileristai neretai tapdavo nemalonia staigmena - nedidelė penkiadešimties kavaleristų grupė staiga sustodavo ir per minutę apsisukdavo, atkabindavo patrankas ir apšaudydavo priešą ugnimi rimtesne nei penkiasdešimt karabinų. Dar po kelių minučių baterija vėl atsitraukdavo. 

## Galerija

File:Royal Horse Artillery and the 66th Foot before the Battle of Maiwand.jpg|Karališkosios raitosios artilerijos baterija prieš maivando mūšį su afganais 
File:Royal Horse Artillery fleeing from Afghan attack at the Battle of Maiwand.jpg|Anglijos raitosios artilerijos baterija bėga nuo atakuojančios afganų kavalerijos Maivando mūšyje
File:Gierymski_Charge_of_the_artillery.jpg|Maksimilijano Gierymskio (*Maksymilian Gierymski*; 1846–1874) paveikslas „Rusijos raitosios kavalerijos ataka“
File:QF13pounderBouncingNYTribune20October1918.jpg|D.Britanijos raitosios artilerijos įgula persekioja besitraukiantį priešą (Pirmasis pasaulinis karas).
Alleyne Francique

**Alleyne Jeremy Francique** (g. 1976 m. birželio 7 d.) – Grenados lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Du kartus pelnė 400 m pasaulio uždarų patalpų čempiono vardą.

## Biografija
Alleyne Francique tarptautinę karjerą pradėjo 1999 m., kuomet sudalyvavo 1999 m. pasaulio čempionate. Sevilijoje vykusiose varžybose sportininkas savo grupėje atbėgo septintas, o galutinėje įskaitoje aplenkė tik atstovus iš Maltos ir Zambijos. Po dvejų metų 2001 m. pasaulio čempionate lengvaatletis pasirodė žymiai sėkmingiau ir pateko į finalą. Finaliniame bėgime jis 400 m distanciją įveikė per 46.23 s ir liko šeštoje vietoje. 2002 m. lengvaatletis debiutavo Sandraugos žaidynėse. Pusfinalyje atbėgęs pirmas, finale jis rungties neįvykdė. 2003 m. pasaulio pirmenybėse Francique vėl pateko į finalą, kuriame pasiekė tokį patį rezultatą, kaip prieš dvejus metus – 6 vieta. Po metų bėgikas debiutavo Pasaulio uždarų patalpų čempionate. Budapešte vykusiose pirmenybėse sportininkas pelnė aukso medalį ir tapo pirmuoju šalies atstovu pelniusi medalį čempionate. Tais pačiai metai sportininkas pateko į nacionalinę olimpinę rinktinę. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkui pritrūko 0,24 s iki medalio ir liko ketvirtoje vietoje. helisnkyje vykęs 2005 m. pasaulio čempionatas Francique buvo nesėkmingas – pusfinalyje jis liko penktas ir į finalą nepateko. 2006 m. lengvaatlečiui buvo žymiai sėkmingesni. Sportininkas iškovojo sidabro medalius Sandraugos žaidynėse, bei Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse, o pasaulio uždarų patalpų čempionate pelnė antrąjį aukso medalį. 2007 m. pasaulio čempionate bėgikas pasiekė pusfinalius, kur liko šeštas ir į finalą nepateko. 2008 m. Francique dalyvavo pasaulio uždarų patalpų čempionate ir 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet nei viename čempionate nepavyko pasiekti bent antrą etapą.

## Nuorodos
* Alleyne Francique IAAF svetainėje
Argiras

**Argiras** – gyvenvietė Farerų salose, Streimojaus saloje, piečiau Torshauno. Yra nedidelis uostas, bažnyčia (nuo 1974 m.).

## Istorija

Nuo XVI a. Argire buvo raupų ligoninė. Išnaikinus šią ligą, namas 1750 m. tapo vargingųjų namais.

## Sportas
* Argja BF (futbolas)

## Šaltiniai
Fuglafjorduras

**Fuglafjorduras** – gyvenvietė ir savivaldybė Farerų salose, rytiniame Eisturojaus salos krante. Išsidėstęs įlankoje, krantas stačiai kyla į kalnus. Yra uostas, bažnyčia (nuo 1984 m.). Išvystyta žuvies pramonė.

## Istorija

Kaimą įkūrė vikingai.

### Pavadinimo kilmė

Kaimo vardas reiškia „paukščių fjordas“.

## Sportas
* ÍF Fuglafjørður (futbolo klubas);
* Fuglafjorduro futbolo stadionas;

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Faroeislands.dk: Fuglafjordur Miestų vaizdai
Klaksvikas

**Klaksvikas** () – antrasis pagal dydį miestas bei savivaldybė Farerų salose, esantis Bordojaus saloje, šalies šiaurėje. Yra uostas, bažnyčia (nuo 1963 m.). Išvystyta žvejybos, gėrimų pramonė. Pramonės parkas.

## Istorija

Gyvenvietę įkūrė vikingai, tačiau tik XX a. ji išaugo į miestelį. 2006 m. nutiestas tunelis į Leirviką po vandeniu, taip sujungęs miestą su dauguma Farerų gyvenviečių.

## Sportas
* Klaksvikar ÍF – futbolo klubas;
* „KÍ“ stadionas; talpantis 3 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* savivaldybės tinklapis
* Faroeislands.dk – apie Klaksvík
* Turizmas
* Uostas
Tarnogrudas

**Tarnogrudas** (, ) – miestas pietryčių Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Bilgorajaus apskrityje. Savivaldybės centras.
Leirvikas (Farerai)

**Leirvikas** – miestelis Farerų salose, rytiniame Eisturojaus salos krante. Išvystyta žvejybos pramonė. Yra laivų statykla. Požeminis tunelis į Klaksviką.

## Istorija

1349 m. visi miestelio gyventojai išmirė nuo maro.

## Sportas
* LÍF Leirvík (buvęs futbolo klubas);

## Šaltiniai
Žygimantas Šeštokas

**Žygimantas Šeštokas** (g. 1986 m. kovo 30 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniavęs atakuojančio gynėjo pozicijoje.

## Pasiekimai

* 2011 m. BBL pirmos vietos laimėtojas (Iššūkio taurė).
* 2012 m. LKL „Žvaigždžių dienos“ snaiperio konkurso nugalėtojas.

## Nuorodos
* Basketnews.lt puslapis apie žaidėją
Simonas Jazauskas

**Simonas Jazauskas** (g. 1741 m. prie Polocko – m. ?) – vienas 1769 m. Šiaulių ekonomijos valstiečių sukilimo vadų.

## Biografija
Suolininkas, dvaro teismo pareigūnas. Subūrė Joniškio (Šiaulių apskritis) sukilėlius. Suimdavo, viešai teisdavo ir bausdavo Šiaulių ekonomijos valdininkus. 1769 m. spalio mėn. suimtas, nuteistas nukirsdinti galvą, o kūną ketvirčiuoti. Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio malone mirties bausmė pakeista kalėjimu iki gyvos galvos, prieš tai buvo nuplaktas. 1782 m. paleistas. 

## Šaltiniai
Rusijos tarptautiniai santykiai

Šis straipsnis aprašo **Rusijos tarptautinius santykius** po Sovietų Sąjungos iširimo 1991 m.

Rusija formaliai palaiko diplomatinius santykius su 178 valstybėmis ir 140 ambasadų. Rusijos užsienio politikos klausimus sprendžia Prezidentas, o vykdo užsienio reikalų ministras.

## Narystė JTO, bendradarbiavimas su NATO ir ES

Subyrėjus SSRS, Rusijos santykiai su NATO atšilo, tačiau ganėtinai nepastovūs.

## Dalyvavimas tarptautinėse organizacijose

Rusija yra ESBO ir APEC narė, paprastai lyderė regioninėse organizacijose, tokiose kaip Nepriklausomų valstybių sandrauga, Šanchajaus bendradarbiavimo organizacija, Eurazijos Sąjunga, Kolektyvinio saugumo sutarties organizacija.

## Nuorodos
Mamų kalba

**Mamų kalba** (sav. *Qyol mam*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų mamų. Plačiausiai vartojama vakariniuose Gvatemalos departamentuose (Kecaltenango, Huehuetenango ir San Markoso), vietomis Meksikos pasienyje (Čiapase).

Išskiriamos 5 mamų kalbos tarmės:
* vidurio [mvc]
* šiaurės [mam]
* pietų [mms]
* Tachumulko [mpf]
* Todos Santos Kučumatano [mvj]

Mamų kalbai taip pat labai artimos takanekų ir tekitekų kalbos.

Raštingumas mamų kalba mažas. Yra išversta Biblija.

## Nuorodos
* Ethnologue informacija
Agvakatekų kalba

**Agvakatekų kalba** (sav. *Qa’yol*) – negausi majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama agvakatekų, gyvenančių vakarų Gvatemaloje, Huehuetenango departamente, daugiausia Agvakatano mieste ir jo apylinkėse. Meksikoje bebaigia išnykti (2000 m. buvo 23 mokantys šią kalbą). Labai artima išilių kalbai.

Yra išleista gramatika, žodynas, kalba dėstoma savivaldybės pradinėse mokyklose, 1971 m. išverstas Naujasis Testamentas.

## Nuorodos
*
Akatekų kalba

**Akatekų kalba** (sav. *Akateko*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama vakarų Gvatemaloje (daugiausia Huehuetenango departamente) bei pasienio regionuose Meksikos Čiapaso valstijoje. Labai artima kanchobalių ir chakaltekų kalboms, neretai įvardijama kaip vakarų kanchobalių tarmė/kalba.

Yra išleista gramatika, žodynas kalba dėstoma pradinėse mokyklose.

## Nuorodos
*
Čuchių kalba

**Čuchių kalba** (sav. *Chuj*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų čuchių, gyvenančių vakarų Gvatemaloje (daugiausia Huehuetenango departamente) bei Meksikos Čiapaso valstijoje (daugiausia ten įsikūrusių pabėgėlių Gvatemalos pilietinio karo metu).

Išskiriamos dvi pagrindinės tarmės:
* Ištatano [cnm]
* San Sebastian Koatano [cac]

Čuchių kalbai taip pat labai artima Čiapase vartojama tocholabalių kalba.

Yra išleista gramatika, žodynas, Naujasis Testamentas, kalba dėstoma pradinėse mokyklose.

## Nuorodos
* 
*
Chakaltekų kalba

**Chakaltekų kalba** (sav. *jab' xub’al*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama vakarų Gvatemaloje (daugiausia Huehuetenango departamente) bei Meksikos Čiapaso valstijoje (daugiausia ten įsikūrusių pabėgėlių Gvatemalos pilietinio karo metu). Dar vadinama popti (Gvatemaloje) ir abšubalių (Meksikoje) kalba.

Išskiriamos dvi pagrindinės tarmės:
* vakarų [jai]
* rytų [jac]

Kur kas plačiau vartojama vakarų tarmė. Šių tarmių atstovai supranta vienas kito kalbą, bet ne užrašytą kalbą.

Chakaltekų abėcėlę sudaro šios raidės:
a, b, c/qu, c'/q’u, ch, ch', e, i, j, k, k', l, m, n, n̈/ŋ, o, p, r, s, t, t', tx, tx', tz, tz', u, w, x, ẍ, y, '

Tik chakaltekų ir malagasių kalbos turi raidę **n̈**.

Išleista gramatika, žodynas, Naujasis Testamentas, kalba dėstoma pradinėse mokyklose, veikia radijo stotis.

## Nuorodos
* 
*
Rusijos ginkluotosios pajėgos

**Rusijos karines pajėgas** () sudaro sausumos pajėgos, karinis jūrų laivynas ir oro pajėgos. Dabar šalis turi daugiausia branduolinių ginklų atsargų pasaulyje.

Karinių pajėgų dydis yra nustatomas šalies prezidento dekretu. 2018 m. sausio 1 d. yra nustatytas 1 902 758 karių skaičius.

## Nuorodos
Kanchobalių kalba

**Kanchobalių kalba** (sav. *Q’anjob’al*) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama vakarų Gvatemaloje, daugiausia Huehuetenango departamente.

Kartais laikoma rytine kanchobalių tarme, tačiau vakarinė kanchobalių tarmė pastaruoju metu išskiriama kaip atskira akatekų kalba.

Chakaltekų abėcėlę sudaro šios raidės:
a, b', ch, ch', d, e, h, i, j, k, k', l, m, n, o, p, q, q', r, s, t, t', tx, tx', tz, tz', u, w, x, xh, y, '

Yra išleistas Naujasis Testamentas, gramatika, kalba dėstoma pradinėse mokyklose.

## Nuorodos
*
Žeimiai (Kretinga)

**Žeimiai** – kaimas šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės pakraštyje, 5 km į pietryčius nuo Salantų, prie kelio  ir Bubino upelio.

## Etimologija

Pavadinimas kilo iš asmenvardžio *Žeimys* daugiskaitos. Vietovardis rašomas , , , , .

## Geografija

Kaimas plyti į vakarus nuo *Šateikių girios*, abipus kelio . Ribojasi su Tuzais, Šateikiais, Rekete, Gaivališke, Gedgaudžiais, Gargždele ir Laiviais. Per kaimą teka Bubinas ir Kūlupis. Pietvakarine dalimi praeina kelias .

## Istorija

Kaimas susiformavo XVI a. antroje pusėje, po Valakų reformos. Priklausė Platelių, vėliau – Šateikių dvarui. Dvasiniu kaimo gyvenimu rūpinosi Platelių, nuo 1630 m. – Salantų bažnyčios kunigai.

1750 m. buvo 19, 1821 ir 1843 m. – po 33, 1846 ir 1866 m. – po 34 kiemus, 1870 m. – 142 revizinės sielos (prievolininkų luomo vyrai) ir 867 rėžiai žemės, 1923 m. – 33 ūkiai.

Vykdant Lietuvos žemės reformą, gatvinis-valakinis kaimas 1927 m. buvo išskirstytas į vienkieminius ūkius. Prie jo prijungta dalis išparceliuoto Naujosios Imbarės dvaro žemių, o šiaurės rytinėje dalyje susiformavo Titnagų vienkiemis. Reformos metu kaime buvo suformuotas žemės sklypas pradžios mokyklos statybai.

1941 m. kaime buvo laikomi Salantų žydai, sušaudyti Šateikių girioje. Iki 1963 m. Žeimiai buvo Tuzų apylinkės administracinis centras. Pokariu kaimo žemės priklausė Lenino (nuo 1988 m. – Laivių) kolūkiui.

 

### Gyventojai

### Žymūs žmonės
;Gimė
* Kazimieras Olšauskas (1911–1954), spaudos bendradarbis, rašytojas, politinis kankinys, kunigas kanauninkas.

## Kultūros paveldas
* Žeimių senosios kapinės, vadinamos *Kapeliais, Marų kapais, Švedine* (XVI a. – XX a. pr.)
* Kapinių koplytėlė (XX a. I p.)
* Spaudos bendradarbio, rašytojo, politinio kankinio, kunigo kanauninko Kazimiero Olšausko (1911–1954) gimtinės sodyba

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žeimiai: Kretingos krašto enciklopedija
Cirkulada

**Cirkulada** – tradicinis kaimas ar miestelis Langedoko-Rusijono regione (Pietų Prancūzija) su koncentriniu išplanavimu. Tokį išplanavimą turi arba visas kaimas, arba centrinė, seniausioji jo dalis, kuri vėliau gali būti išplėsta kitokio planavimo rajonais. Įprastai galima būtų tikėtis, kad tokių koncentrinių gyvenviečių centre bus pilis () ar parapijos bažnyčia, bet jų centre paprastai būna aikštė.

Į aiškiai koncentrinę cirkuladų struktūrą kaip urbanistinį fenomeną dėmesys atkreiptas tik 1992 m. Šių gyvenviečių koncentrinis išplanavimas yra viduramžių (XI–XII a.) kilmės, dviem šimtais metų senesnis už to paties regiono bastidas. Šį fenomeną aprašė aprašė architektas *Krzysztof Pawlowski*, kuris suskaičiavo daugiau kaip 50 koncentrinių Langedoko-Rusijono miestų ir kaimų.

## Nuorodos

* The Association of Circular Villages. Welcome in the network of Circulades, cities and medieval villages of character of the region Languedoc-Roussillon 

Dar kelių kaimų nuotraukos Wikimapijoje:
* ''Alairac'' kaimas (Odo departamentas)
* ''Donazac'' kaimas (Odo departamentas)
* Caux miestas (Hero departamentas)
LaVerne Jones-Ferrette

**LaVerne Jones-Ferrette** (g. 1981 m. rugsėjo 16 d.) – JAV Mergelių salų lengvosios atletikos sportininkė, kuri specializuojasi sprinto rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narė ir nacionalinė rekordininkė. Viena pajėgiausių 60 m bėgimo distancijos lengvaatlečių. Jos 2010 m. užfiksuotas 6.97 s rezultatas yra šeštas pasaulio istorijoje.

## Biografija
Sportininkė tarptautinę karjerą pradėjo patekdama į 2004 m. vasaros olimpines žaidynes. LaVerne startavusi 100 m ir 200 m bėgimo rungtyse tuomet pusfinalių nepasiekė. Po metų lengvaatletė atstovavo Mergelių salas Universiada. Izmire vykusiose varžybose ji pasiekė finalinį bėgimą, bet jame liko septinta. Prasčiau bėgikei sekėsi 2005 m. pasaulio čempionate. 200 m bėgimo distancijoje ji liko septinta savo grupėje pusfinalyje, o 100 m bėgime pusfinalio net nepasiekė. Nuo 2006 m. LaVerne pradėjo varžytis ir stambiausiose uždarų patalpų čempionatuose. Pasaulio uždarų patalpų čempionate 60 m bėgime ji pateko į pusfinalį, kuriame liko ketvirtoje vietoje ir į finalą nepateko. 2007 m. pasaulio čempionatas sportininkei jau buvo antrasis. Tąkart ji įvykdė tik 200 m bėgimo normatyvą. Osakoje vykusiame čempionate sportininkė pateko į pusfinalį, kuriame liko paskutinė. 2008 m. LaVerne vėl startavo pasaulio uždarų patalpų čempionate, kurio pusfinalyje užėmė trečiąją vietą. Antras kartas olimpinėse žaidynėse taip pat buvo nesėkmingas. Nei 100 m distancijoje, nei 200 m bėgime ji nepateko į pusfinalius. Po metų lengvaatletė vėl startavo 2009 m. pasaulio čempionate. Pusfinalio bėgime ji liko trečia ir tapo greičiausia nepatekusia į finalą bėgike. Galutinėje įskaitoje ji tenkinosi devinta vieta. 2010 m. žiemos sezono 60 m bėgimus LaVerne pradėjo štutgarte pasiekdama 6,97 s laiką. Toks rezultatas sportininkei užtikrino sezono pasaulio lyderės statusą, bei šeštą rezultatą pasaulio istorijoje. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate sportininkė iškovojo sidabro medalį. Tai pirmasis ir vienintelis salų teritorijos medalis čempionate. Vėliau tais pačiai metais medalis iš sportininkės atimtas už neleistinų preparatų vartojimą.

## Išnašos

## Nuorodos
* LaVerne Jones-Ferrette IAAF svetainėje
Petras Gudelis (1895)

**Petras Gudelis** (1895 m. kovo 28 d. Vainaronių kaime, Vaškųvalsčius – 1985 m. gegužės 27 d. Liubeke, Vokietija) – Lietuvos kariuomenės karys savanoris, knygų autorius, istorikas.

## Biografija
1919 m. sausio 9 d. - 1922 m. balandžio 8 d. tarnavo savanoriu. Širvintų apskr. ir miesto karo komendantūros komendantas. Atsargos majoras (1929 m.). 1928 m. liepos 26 d. apdovanotas 1918-1920 savanorio medaliu.

## Bibliografija
* Bolševikų valdžios atsiradimas Lietuvoje 1918–1919 metais jų pačių dokumentų šviesoje, Lietuvių veteranų sąjunga Ramovė, Londonas, 1972 m.
* Joniškėlio apskrities partizanai, 1 dalis. Jų organizavimas ir slaptoji veikla prieš bolševikus, 1918.XI.27-1919.III.22. Pontificia Università gregoriana, Roma, 1975 m.
* Joniškėlio apskrities partizanai, 2 dalis. Viešos veiklos laikotarpis, 1919.III.22-XI.20. Brooklyn, 1979 m.
* Joniškėlio apskrities partizanų atsiminimai, Čikaga,1983 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Petras Gudelis
Dimachai

**Dimachai** ( 'du' +  'kova') – senovės Makedonijos kavaleristai, kurie prireikus kaudavosi ir pėsti. Jų šarvai būdavo sunkesni nei paprastų kavaleristų (hetairų), bet lengvesni nei reguliariųjų sunkiųjų pėstininkų (pežetairų).

Kiekvieną dimachą lydėdavo tarnas, kuris prižiūrėdavo žirgą, kai dimachas veikdavo pėsčias. Manoma, kad šią kariuomenės rūšį įvedė Aleksandras Didysis.

## Nuorodos
* Dimachae  In: *Dictionary of Greek and Roman Antiquities*. edited by William Smith (1870)
Kazimieras Olšauskas

**Kazimieras Olšauskas** (1911 m. vasario 2 d., senuoju stiliumi – sausio 19 d., Žeimių k., Salantų vls., Telšių aps., Kauno gub. – 1954 m. birželio 18 d., Okunevkos lageryje, Sverdlovsko srityje, Tarybų Sąjunga) – kunigas, kanauninkas, teologijos mokslų daktaras, pedagogas, profesorius, spaudos darbuotojas, politinis kalinys.

## Biografija
Gimė gausioje Salantų valsčiaus Žeimių kaimo ūkininkų Kazimiero ir Barboros Olšauskų šeimoje. 1920 m. baigė Žeimių pradžios mokyklą, o 1928 m. – Plungės gimnaziją. Įstojęs į Telšių kunigų seminariją, 1932–1936 m. studijas tęsė Romos popiežiškajame Grigaliaus universitete, apsigynė teologijos mokslų daktaro laipsnį. Kunigu įšventintas 1934 m. spalio 28 d. Romoje, Petro Kanizijaus bažnyčioje.

Grįžęs Telšių kunigų seminarijoje nuo 1936 m. dėstė teodicėją, Šv. Raštą ir kalbas, buvo paskirtas profesoriumi. Po 1940 m. įvykių uždarius seminariją persikėlė į Salantus. 1941–1944 m. toliau dėstė veiklą atnaujinusioje kunigų seminarijoje, paskirtas seminarijos prefektu.

1936–1940 m. redagavo Telšių vyskupijos leidžiamą laikraštį „Žemaičių prietelius“, bendradarbiavo leidiniuose „Židinys“, „Tiesos kelias“. Dažniausiai pasirašinėjo dr. K. Alšėno slapyvardžiu. Išleido knygas „Prelatas Pranas Urbanavičius“, „Krikščioniškoji Žemaičių didybė“, „Apie krikščioniškąją moterystę“, „Apie religinį kataliko gyvenimą“.

Po karo jo veikla susidomėjus enkavedistams persikėlė į Veiviržėnus. Ten 1946 m. gruodžio 24 d. suimtas, kalintas Telšiuose, nuo 1947 m. vasario 24 d. – Vilniuje. Aukščiausiojo Teismo karo kolegijos 1947 m. gegužės 12 d. nuteistas 10 metų lagerių ir 5 metams tremties. 1948 m. kovo 16 d. išvežtas į Okunevkos lagerį (Vosturallagas), Turinsko r., Sverdlovsko sr. Mirė sunkiai sužeistas nelaimingo atsitikimo metu Okuniovo lageryje. Palaidotas Družinino kapinėse netoli Turinsko.

## Atminimo įamžinimas

File:Zeimiai Olsausku namas 20101116.JPG|Išsaugotas gimtasis namas
File:Zeimiai Olsausku kryzius 20101116.JPG|Atminimo kryžius kunigo gimtinėje (aut. L. Ruginis, 1999 m.)
File:Salantai paminklas Olsauskui 20101116.JPG|Atminimo kryžius Salantų bažnyčios šventoriuje

## Šaltiniai

* Olšauskas Kazimieras. – Lietuvių enciklopedija. – Bostonas, 1960. – T.21. – P. 100–101
* Kazimieras Olšauskas: profesorius, Sibiro kankinys. – Sud. Mukienė D., Valiūnienė R. – Vilnius-Plungė: Žemaičių kultūros draugijos redakcija, 1997.
* Lietuvos gyventojų genocidas, 1944–1947. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2002. – T. 2 (K-S). – P. 652.
Albanijos kunigaikštystė

**Albanijos kunigaikštystė** buvo pirmoji nepriklausoma albanų valstybė Naujaisiais laikais. Kunigaikštystė sudaryta 1913 m., po Pirmojo Balkanų karo, iš Osmanų imperijai priklausiusių teritorijų, pagal Londono pasiuntinių konferencijos susitarimus ir egzistavo iki 1925 m. Kunigaikštystės sostinė iš pradžių buvo Duresis, o 1920 m. sostinė perkelta į Tiraną.

## Susidarymo problemos

Po Turkijos pralaimėjimo Pirmajame Balkanų kare kilus albanų gyventojų sukilimams 1912 m. lapkričio 28 d. buvo paskelbta Albanijos nepriklausomybė nuo Osmanų imperijos. Vliorėje buvo suorganizuotas pietų ir vidurio Albanijos atstovų Nacionalinis susirinkimas, kuris vienbalsiai nusprendė, kad „Albanija nuo šiol tampa savarankiška, laisva ir nepriklausoma“. Gruodžio pradžioje prisijungus šiaurinės Albanijos atstovams Kongresas padidėjo iki 63 narių ir paskyrė Ismail Qemali ir Myfit Libohova vadovaujamą laikinąją vyriausybę. Svarbiausia nepriklausomos Albanijos vyriausybės užduotimi tapo nuo vėlyvųjų viduramžių neegzistavusios valstybės pripažinimas. Iš tikro naujoji vyriausybė kontroliavo tik apie 4000 km² apie Vliorę, Fierį, Lušnę ir Beratį su 300 tūkst. gyventojų, įskaitant 30 tūkst. turkų karių. Likusią teritoriją kontroliavo Serbijos, Juodkalnijos ir Graikijos kariuomenės. Valstybės formos klausimo Kongresas nesprendė, nors buvo linkę į monarchiją, tuo labiau, kad visos aplinkinės šalyse buvo monarchijos. Valstietiškoji visuomenė tikėjosi, kad iš monarchijos bus daugiau naudos, nei kitų valdymo formų.

Dėl savo valstybės egzistavimo Albanija turėtų būti dėkinga aktyviam Austrijos-Vengrijos ir Italijos įsikišimui, kuris buvo nukreiptas prieš teritorines kaimynų pretenzijas. Balkanų karų išvakarėse Balkanų Sąjungos nariai (Serbija, Juodkalnija, Graikija ir Bulgarija) buvo sutarę dėl Balkanų pasidalinimo, įskaitant ir Albaniją. Albanijos nepriklausomybę 1912 m. gruodžio 16 d. Londono pasiuntinių konferencijoje galiausiai pripažino didžiosios Europos valstybės Vokietijos imperija, Austrija-Vengrija, Rusijos imperija, Jungtinė Karalystė ir Italija. 1912 m. gruodžio 27 d. pasiuntinių konferencija nusprendė sukurti Albanijos autonomiją, formaliai priklausančią Osmanų sultonui Mechmedui V, o faktiškai valdomą didžiųjų Europos valstybių. Taip Serbijai buvo užkirstas priėjimas prie Adrijos jūros.

## Nuorodos

* Albanijos valdovai (anglų k.)
Joniškėlio bandymų stotis

**Joniškėlio bandymų stotis** – Lietuvos žemdirbystės instituto padalinys Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje, Joniškėlio kaime.

## Veikla

Tiriamos sunkiųjų dirvų dirbimo, tręšimo, herbicidų naudojimo problemos, tobulinamos sėjomainos. Ištirta javų, cukrinių runkelių, daugiamečių žolių agrotechnika sunkiosiose dirvose, šiais klausimais parengta ir įdiegta į gamybą nemažai rekomendacijų.

## Istorija
Joniškėlio bandymų stotis įkurta 1927 m. 1959–1967 m. vietoj jos veikė Žemdirbystės instituto Joniškėlio filialas.

## Direktoriai
* Zigmas Mackevičius – 1927–1932 m.,
* A. Šlamas – 1932–1944 m.,
* Petras Vasinauskas – 1944–1945 m.,
* Petras Kadziauskas – 1945–1951 m.,
* Vladas Čaikauskas – 1951–1960 m.,
* Juozas Zabarauskas – 1960–1990 m.,
* Stanislava Maikštėnienė – 1990–1992 m. ir nuo 1998 m.,
* Aleksandras Velykis – 1992–1998 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LAMMC JONIŠKĖLIO BANDYMŲ STOTIS
Bubinas

**Bubinas** – upelis Šiaurės vakarų Lietuvoje, Plungės ir Kretingos rajonų savivaldybių teritorijoje, kairysis Salanto intakas. Dar vadinamas *Bubinaliu*, o aukštupyje – *Matupiu*.

Išteka Plungės rajono savivaldybės teritorijos šiaurės vakariniame pakraštyje, netoli Kadaičių kaimo (Šateikių seniūnija). Teka per Šateikių Rūdaičius, Šateikių girią (Plungės rajono savivaldybė), Žeimius ir Laivius (Kretingos rajono savivaldybė), kuriuose įteka į Salantą.

Dešiniajame krante yra Laivių kapinynas, o kairiajame krante – Laivių akmuo, vadinamas *Laumės kūliu*, ir Laivių piliakalnis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *bubinas* („plika vieta, kalnelis pievoje“). Lenkų geografinėje literatūroje buvo naudojamas *Dubuvkos* () pavadinimas, Rusijos imperijos žemėlapiuose buvo vadinama *Dubovka* ().  

## Šaltiniai
Kučumataneso kalnagūbris

**Kučumataneso kalnagūbris** () – kalnagūbris šiaurės vakarų Gvatemaloje, atsišakoja nuo Čiapaso Siera Madrės. Driekiasi per Huehuetenango ir Kičės departamentus. Vakaruose ir pietvakariuose apribotas Selegvos upės, pietuose riboja Negro, šiaurėje – Čišojaus upės. Apima 16 350 km² teritoriją. Aukštis iki 3828 m (La Torės k.).

Kalnų šlaituose auga drėgnieji tropiniai miškai, aukščiau – pušynai, krūmynai ir kalnų pievos.

Pavadinimas greičiausiai kilęs iš mamų kalbos: *cuchuj* reiškia „jungti, vienyti“, *matán* – „su aukštesniąja jėga“. Tikėtina, kad pavadinimas galėjęs kilti ir iš nahuatlių žodžio *kochmatlán*, reiškiančio „papūgų medžiotojų vieta“.
Čišojus

**Čišojus** () – upė šiaurės vakarų Gvatemaloje; viena iš Usumasintą sudarančių upių. Prasideda Kučiumataneso kalnagūbryje, į pietus nuo Huehuetenango. Aukštupyje vadinama **Negru** (*Río Negro*) ir teka į rytus Huehuetenango ir Kičės departamentais, Kučiumataneso kalnagūbrio pašlaite, tarpukalnių slėniu. Ties La Esmeralda upė patvenkta Čišojaus hidroelektrinės užtvanka. Už jos upė daro vingį į šiaurės vakarus ir yra vadinama Čišojumi. Vėliau pasuka į šiaurę, šiaurės rytus, teka miškingomis aukštumomis. Sudaro ribą tarp Kičės ir Aukštutinio Verapaso departamentų. Žemupyje išteka iš aukštumų, pradeda smarkiai meandruoti. Toliau sudaro Gvatemalos-Meksikos sieną, kur vadinama **Salinasu** (*Río Salinas*). Netoli Benemerito de Las Amerikas miestelio susilieja su Pasjonu ir sudaro Usumasintą.

Didžiausi intakai: Salama, Karčela (dešinieji).

Kičės departamente ant upės planuojama įrengti Šalalos hidroelektrinę.

## Šaltiniai
Midvaguras

**Midvaguras** – kaimas Farerų salose, Vagaro salos pietinėje pakrantėje. Yra bažnyčia.

## Istorija

Kaimą įkūrė vikingai. 1899 m. sugauta daugiausia banginių per dieną Farerų salose – 1300.

## Sportas
* MB Miðvágur (futbolo klubas);
* MB arena (Miðvágs); talpa nežinoma.

## Šaltiniai
Hvalba

**Hvalba** – kaimas ir savivaldybė Farerų salose, Sudurojaus salos šiaurės vakaruose. Išvystyta žvejybos, kalnakasybos pramonė, turizmas. Yra 2 uostai, prekybos centras.

## Sportas
* BF Royn (futbolas)

## Galerija

Image:Hvalba sunset, Faroe Islands.jpg|Saulėlydis Hvalboje
Image:Hvalba beach peaceful, Faroe Islands.jpg|Paplūdimys Hvalboje


## Šaltiniai
Runavikas

**Runavikas** – gyvenvietė Farerų salose, Eisturojaus salos pietuose. Uostas. Išvystyta žvejybos (daugiausia – lašišų) pramonė, turizmas (2 viešbučiai, 4 restoranai, visus metus veikiantis kempingas).

## Istorija

Runavikas įkurtas 1916 m. Miestas tapo svarbiu žvejybos uostu, kuriame galėjo švartuotis ir vietiniai žvejai, ir atvykėliai ių svetur. Pastaraisiais metais pritaikytas turizmo verslui plėtoti; gali priimti kruizinius laivus.

## Sportas
* NSÍ Runavík – NSI futbolo klubo vyrų ekipa;
* NSÍ Runavík (moterys) – NSI klubo moterų ekipa;
* „Við Løkin“ stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia NSI klubo ekipos. Jo talpa yra 1 500 žiūrovų; iš jų 450 vietų yra sėdimos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Faroeislands.dk: Runavík
* Oficiali turzimo svetainė
Raguviškių kapinynas

**Raguviškių kapinynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – , senas registro kodas – A64, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2470A) – kapinynas Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Raguviškių kaime (Žalgirio seniūnija), 0,85 km į šiaurę nuo kelio , 0,4 km į vakarus nuo Minijos dešiniojo kranto, N. Dariūtės gatvės dešinėje pusėje.

## Kapinynas
Įrengtas Minijos slėnio terasos pakilumoje, esančioje kelio Raguviškiai-Rubuliai (Nijolės Dariūtės gatvės) dešinėje pusėje. Didesnioji pakilumos dalis sunaikinta kasant duobes bulviarūsiams, tranšėjas silosui ir runkeliams saugoti, statant sodybos pastatus. Išlikusios dalies pakraščiai apaugę medžiais ir krūmais. Kultūros vertybės anotacinio ženklo nėra. Teritorijos plotas 0,53 ha.  

0,2 km į šiaurę yra Raguviškių II kapinynas–senosios kaimo kapinės, vadinamos Maro kapeliais, o 2 km į šiaurės rytus, kitapus Minijos stūkso Mišučių piliakalnis.

## Tyrimai
Šioje terasos pakilumoje nuo seno vykdant žemės judinimo darbus buvo randama archeologinių senienų, dalis kurių apie 1930 m. pateko į kunigo Konstantino Kuprio-Kuprevičiaus kolekciją.

1948 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Pranas Kulikauskas), o 1992 m. teritorijos ribas nustatė Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro ir Valstybinio žemėtvarkos instituto ekspedicija (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).

1996 m. tyrinėjo Povilas Tebelškis (Kultūros paveldo centras). Ištirtas 70 m² plotas, kuriame rasta įkapių iš suardytų X–XIII a. kapų. Dalis atsitiktinių radinių ir tyrimų metu aptikti radiniai saugomi Kretingos muziejuje.

1992 m. kapinynas paskelbtas naujai išaiškinamu istorijos ir kultūros paminklu (IP2470A), o 1996 m. įrašytas į kultūros vertybių registrą (A64). 

Manoma, kad kapinynas priklausė senovės kuršių bendruomenei, įsirengusiai Mišučių piliakalnį.
 
## Šaltiniai

## Nuorodos
*Raguviškių kapinynas
*Raguviškių kapinyno žvalgomieji tyrinėjimai 1996 metais
*Kartenos apylinkių proistorė
Jolnabachas

**Jolnabachas** () arba **Bravos lagūna** (*Laguna Brava*) – karstinis ežeras vakarų Gvatemaloje, Huehuetenengo departamente, Nentono savivaldybėje, šalia Meksikos sienos. Netaisyklingos formos, iki 6 km ilgio ir 1,2 km pločio. Telkšo 1142 m aukštyje virš jūros lygio. Kranto linija labai vingiuota. Krantai klintiniai, statūs. Į ežerą suteka daug paviršinių ir požeminių upių.

Ežero apylinkėse gyvena majai čuchai. Pavadinimas kilęs iš čuchų kalbos žodžių *ob* – „ežeras“, *najap* – „drąsus, įsiutęs“.

Aplink Jolnabachą yra daug mažų karstinių ežerėlių, o dėl vietovės atokumo yra gerai išsilaikiusi natūrali gamta. Netoliese Meksikoje įkurtas Montebeljo lagūnų nacionalinis parkas.