open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Satoshi Kon

**Satoši Kon** (), taip pat žinomas **Jošihiro Vanibuči** (鰐淵良宏 *Wanibuchi Yoshihiro*) vardu – Japonijos anime režisierius ir manga kūrėjas. Buvo Japonų animacijos kūrėjų asociacijos (JAniCA) narys.

## Biografija
Satoši Kon gimė 1963 m. spalio 12 d. Dėl to, kad tėvo darbo vieta buvo perkelta, S. Kon nuo ketvirtos klasės pradinėje mokykloje iki antros klasės pagrindinėje mokykloje mokėsi Saporo mieste. Mokydamasis Hokaido Kuširo Korijo vidurinėje mokykloje, jis panoro tapti animatoriumi. Tarp mėgstamiausių jo kūrinių tuomet buvo „Space Battleship Yamato“ (1974 m.), „Heidi, Girl of the Alps“ (1974 m.), „Future Boy Conan“ (1978 m.) ir „Mobile Suit Gundam“ (1979 m.) anime bei Kacuhiro Otomo manga komiksai „Domu: A Child’s Dream“. Rašytojo Jasutakos Cucui kūriniai padarė įtaką jo piešimo stiliui.

1982 m. S. Kon baigė grafinio dizaino studijas Musašino meno universitete. Besimokydamas koledže S. Kon debiutavo su manga „Toriko“ (1984 m.) žurnale „Young Magazine“ (l-kla „Kodansha“) ir pelnė antrą vietą žurnalo 10-uosiuose kasmetiniuose „Tetsuya Chiba“ apdovanojimuose. Vėliau įsidarbino padėjėju pas K. Otomo. Pabaigęs studijas koledže 1987 m., S. Kon sukūrė vieno tomo apimties mangą „Kaikisen“ (1990 m.) bei parašė scenarijų K. Otomo vaidybiniam filmui „World Apartment Horror“. 1991 m. S. Kon dirbo animatoriumi ir scenografu prie filmo „Roujin Z“. Vėliau dirbo Mamoru Oši patarėju kuriant filmą „Patlabor 2: The Movie“. Kartu su M. Oši parašė mangą „Seraphim: 266,613,336 Wings“, kuri pirmą kartą publikuota 1994 m. žurnale „Animage“. 1995 m. dirbo scenaristo, scenografo ir meno vadovo pareigose prie filmo „Magnetic Rose“ (liet. *Magnetinė rožė*), pirmosios K. Otomo antologijos „Memories“ (liet. *Prisiminimai*) dalies ekranizacijos. Vėlesni S. Kon darbai išsiskyrė pasikartojančia tematika, kurioje fantastika susilieja su tikrove.

1997 m. debiutavo režisūros srityje su anime filmu „Perfect Blue“.

Bedirbant prie anime filmo „Dreaming Machine“, 2010 m. S. Kon buvo diagnozuotas kasos vėžys, nuo kurio jos mirė tų pačių metų rugpjūčio 24 d., būdamas 46 metų amžiaus. Filmas taip ir liko neužbaigtas.

## Filmografija
* *World Apartment Horror* (1991 m., scenarijus)
* *Roujin Z* (1991 m., animatorius)
* *JoJo’s Bizarre Adventure* (1994 m., 5 epizodo scenarijus)
* *Memories* (1995 m., scen.)
* *[[Perfect Blue]]* (1998 m., rež.)
* *Master Keaton* (1988 m., 15 epizodas)
* *Detatoko Princess* (1998 m., animatorius)
* *[[Millennium Actress]]* (2001 m., rež., scen.)
* *[[Tokyo Godfathers]]* (2003 m., rež., scen.)
* *[[Paranoia Agent]]* (2004 m., rež., scen.)
* *[[Paprika (2006 filmas)|Paprika]]* (2006 m., rež., scen.)

## Manga
* *Toriko* (虜)
* *Kaikisen* (海帰線)
* *World Apartment Horror* (ワールド・アパートメントホラー)
* *Seraphim* (セラフィム 〜2億6661万3336の翼〜)
* *OPUS*
* *Paprika, Dream Children* (パプリカ。ドリームチルドレン)

## Išnašos
Lapita

**Lapita** − terminas, kuriuo vadinama senovės archeologinė kultūra Ramiojo vandenyno salose − Polinezijoje, Mikronezijoje ir Melanezijoje.
 
Salos Ramiajame vandenyne buvo apgyvendintos maždaug prieš 50 000 metų. Kadangi regiono dabartinė rasinė sudėtis labai mišri, spėjama, kad senieji gyventojai čia kėlėsi per kelias kartas, tapdami dabartinių negritų, papuasų protėviais.

Austroneziečiai atsikėlė į šias žemes vėliau, maždaug 1500 m. pr. m. e. Šie žmonės, apsigyvenę Melanezijoje, žinomi *Lapita* vardu. Lapitos atstovai buvo keramikos gamintojai, gerai įgūdę jūrininkai bei žemdirbiai, naujai apgyvendinę visą Melaneziją. Jie pakeitė vietos gyventojų tautinę sudėtį, suformuodami melaneziečių tautas ir kalbas.

## Nuorodos
*Apie Lapitos kultūrą  (anglų k.)
2013 m. Bahreino Grand Prix

**2013 m. Bahreino Grand Prix** 4-iosios Formulės 1 2013 m. sezono lenktynės. Jos vyko balandžio 19-21 dienomis Sakhir trasoje. Tai buvo devintosios Brahreino GP lenktynės.

Padangų tiekėja Pirelli planavo šioms lenktynėms atvežti kietos ir minkštos sudėties padangas. Tačiau daugumai komandų susidūrus su itin sparčiu minkštos sudėties padangų nusidėvėjimu Kinijos GP, Pirelli pakeitė savo planus ir į Bahreiną atvežė kietos ir vidutinės sudėties padangas.

## Treniruočių rezultatai
Saulėtu oru vykusiose pirmose penktadienio treniruotėse greičiausius rezultatus parodė abu Ferrari lenktynininkai – Felipe Massa (1:34:487) ir Fernando Alonso (1:34:564). Antrose penktadienio treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo suomis Kimi Raikkonenas (1:34.154).

Paskutinėse prieš kvalifikaciją Bahreino GP laisvosiose treniruotėse geriausią rato įveikimo laiką pasiekė „Ferrari“ pilotas Fernando Alonso(1:33.247).

## Kvalifikacija

**Pastabos:**
*  – Lewis Hamilton gavo 5 starto vietų baudą už pavarų dėžės keitimą.
*  – Mark Webber gavo trijų pozicijų baudą už sukeltą avariją su Jean-Éric Vergne 2013 m. Kinijos Grand Prix.
*  – Valtteri Bottas ir Pastor Maldonado pasiekė vienodus laikus kvalifikacijoje, tačiau suomis tai padarė pirmasis, dėl to V. Bottas pateko į antrąją dalį.
*  – Esteban Gutiérrez gavo penkių starto vietų baudą už sukeltą avariją su Adrian Sutil Kinijos GP.

## Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Garbaravičienė

**Garbaravičienė** – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).

Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Garbaravičiūtė (mergautinė pavardė).

Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Garbaravičius.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Birutė Garbaravičienė (g. 1958 m. rugsėjo 3 d. Kaune), filologė, žurnalistė, redaktorė, Lietuvos visuomenės veikėja.

* Rita Garbaravičienė (Tulauskaitė), lituanistė, Kauno miesto muziejaus direktorė.
LKAL 1994–1995 m. sezonas

**[[LKAL]] 1994–1995 metų sezonas** – 1-asis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 13 klubų. Čempionate nugalėjo Vilniaus „Savy“ ekipa, bronzą iškovojo Prienų „Taupomasis Bankas“. 

## Reguliarusis sezonas
### Pirmasis etapas

### Antrasis etapas

## Atkrintamosios varžybos

## Nuorodos
Panų kalnas

**Panų kalnas**, *Mergakalnis* – istorinės ir mitologinės reikšmės objektas, alkakalnis, esantis Pasruojės kaime Telšių rajone,  UAB „Žemaitijos žuvis“ tvenkinių rytų pusėje esančiame iškyšulyje, apie 1 km į vakarus nuo kelio . Šiame kelyje stovi nuoroda į kalną, kuris pasiekiamas miško keliuku. 1996 m. gruodžio 23 d. įrašytas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (kodas ). Panų kalno koplyčia priklauso Alsėdžių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapijai.

Tai pailga, smėlėta ir pušimis apaugusi kalva, apie 210 m ilgio ir 100–150 m pločio. Šlaitai nuolaidūs, 5-6 m aukščio. Iš šiaurės, vakarų ir pietų yra tvenkiniai, iš rytų – miškas. Kalvos viršūnė plokščia, ji iškilusi 124,1 m virš jūros lygio. Teritorijos plotas apie 2,5 ha.

## Istorija
Panų kalną Lietuvos archeologas Fiodoras Pokrovskis įtraukė į Kauno gubernijos archeologijos žemėlapį, kurį jis išleido Vilniuje 1899 m. Kalną minėjo ir Petras Tarasenka 1928 m. knygoje „Lietuvių archeologijos medžiaga“. Panų kalno rytinėje dalyje nuo seno stovėjo dvi koplytėlės. Apie vandalizmą šioje vietoje sovietmečiu rašė Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronika. 1982 m. balandžio 4 d. jos buvo nuverstos ir nustumtos į tvenkinį. Koplytėlės atstatytos 1990 m. liepos mėn.

## Padavimai
Panų kalnas minimas keliuose padavimuose:
* Tai esą buvusi slėpimosi vieta nuo užpuolusių priešų. Kai kraštą XVII a. užplūdo švedai, ten pasislėpė iš apylinkių subėgusios merginos ir jaunos moterys. Sužinoję po kalnu esant pasislėpusias merginas, švedai užvertę urvų angą ir taip palaidoję apie 2000 merginų ir jaunų moterų. Iš čia kilęs ir kalno vardas. Žuvusiosioms atminti ant kalno buvo pastatyta koplyčia. Kalno papėdės šaltinis laikytas stebuklingu – jo vandeniu gydyta skaudančias akis.
* Kalne stovėjo vienuolynas, kuriame gyveno jaunos panos – vienuolės.
* Stovėjo bažnyčia, kurioje švedų užpuolimo metu slėpėsi mergaitės. Bet jos buvo švedų nužudytos, pati bažnyčia sugriauta.

Kalnas gausiai lankomas maldininkų religinių švenčių metu. Šioje vietoje pradedami Didieji Žemaičių Kalvarijos atlaidai (liepos 1–12 d.). Čia duodami įžadai meldžiant sveikatos, laimės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Panų kalnas
LKAL 1993–1994 m. sezonas

**[[LKAL]] 1993–1994 metų sezonas** – paskutinis Lietuvos krepšinio Aukščiausiosios lygos sezonas. Pirmenybėse nugalėjo Vilniaus „Policijos Akademijos“ komanda, kuri vėliau pasivadino „Sakalais“ ir debiutavo LKL. Taip pat šioje lygoje debiutavo ir Šiaulių „Kelininkas“ (dabar „Šiauliai“).

## Reguliarusis sezonas
### Pirmasis etapas

### Dėl paskutinių vietų

## Atkrintamosios varžybos
### Didysis Finalo Ketvertas

### Mažasis Finalo Ketvertas

## Pereinamosios varžybos

## Nuorodos
LKBL 1993–1994 m. sezonas

**[[RKL|LKBL]] 1993–1994 metų sezonas** – paskutinis Lietuvos krepšinio Pirmosios lygos sezonas. Pirmenybėse nugalėjo **[[Prienų Rūdupis|Prienų „Taupomojo Banko“]]** ekipa.

## Reguliarusis sezonas

### I etapas

| *** Tik startavus lygos čempionatui netikėtai iš lygos pasitraukti norą pareiškė Kybartų „Liepona“ ir Ignalinos „Vilkakalnis“. Visi šių komandų rezultatai buvo anuliuoti.

### II etapas

## Atkrintamosios varžybos

### Finalo Ketvertas

## Nuorodos
Tautvilis Uža

**Tautvilis Uža** (g. 1946 m. kovo 15 d. Laičiuose, Anykščių raj.) –  kraštotyrininkas, fotografas,  Anykščių Teresės Mikeliūnaitės kraštotyros draugijos narys,  visuomenininkas.

## Biografija

1957-1961 m. mokėsi Viešintų vidurinėje mokykloje, 1961-1966 m. mokėsi ir baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, neakivaizdžiai studijavo inžineriją Lietuvos žemės ūkio akademijoje. Dirbo baro mechaniku, inžinieriumi–mechaniku ir kitose pareigose Alytaus melioracijos valdyboje, Panevėžio mechanizuotoje kolonoje, AB „Panevėžio keliai“, kol išėjo į pensiją. 

Nuo 1970 m., kai atliko privalomąją tarnybą tarybinėje armijoje, gyvena, dirba ir kuria Panevėžyje. Lietuvos Atgimimo laikotarpiu T. Uža buvo aktyvus Sąjūdžio veiklos, Baltijos kelio (1989 m.) Panevėžyje dalyvis ir organizatorius. Be kraštotyros, laisvalaikį skiria bitininkystei, genealogijai, kaimų sunaikintų kryžių atstatymo darbams, yra Viešintų bendruomenės narys.

## Kūryba

T. Uža yra aktyvus Lietuvos kraštotyros draugijos Anykščių skyriaus narys: kaupia, užrašo visus – ne tik praeities, bet ir šiandienos įvykius, renka medžiagą apie iškilius kraštiečius, fotografuoja kultūros, istorijos ir tautodailės paminklus bei jų kūrėjus, įamžina surinktą informaciją ateities kartoms išleisdamas kraštotyros knygas. Nuo jaunų dienų fotografavo, fiksavo įvairių švenčių akimirkas, gamtos vaizdus, buvo ekskursijų fotometraštininkas, rengė straipsnius spaudoje. Jo straipsniai, nuotraukos spausdintos periodiniuose ir kraštotyros leidiniuose („Valstiečių laikraštis“, „Panevėžio tiesa“ ir kt.). 2008 m. Lietuvos vardo paminėjimo tūkstantmečio jubiliejui parengė ir išleido albumą „Viešintiškių pražydinta žemė“. Albume pristatyta apie šimtą gražiausiai tvarkomų Viešintų seniūnijos gyventojų bei kitur Lietuvoje gyvenančių kraštiečių sodybų. 2010 m. išleistame prisiminimų rinkinyje „Iš širdies – viešintiškiai“ sudėti nueinantys užmarštin kraštiečių žmonių pasakojimai apie praeitį, tradicijas, šventes, amatus, kolūkinio ir dabarties kaimo buitį, aprašytos esamų ir buvusių įmonių ir objektų (bažnyčios, mokyklų, malūnų, kolūkių) istorijos.

## Bibliografija

* „Viešintiškių pražydinta žemė“. Panevėžys, Panevėžio sp., 2008. ISBN 978-9955-694-53-3
* „Viešintiškių pamėgtos dainos“ (sud. Algimantas Bekenis). Vilnius, A. Bekenis, 2009
* „Iš širdies – viešintiškiai“. Vilnius, Spauda, 2010. ISBN 978-9955-694-93-9
* „Talentingieji viešintiškiai“. Vilnius, Spauda, 2012. ISBN 978-609-8072-07-5

## Šaltiniai

## Nuorodos

* T. Užos biografija Anykštėnų biografijų žinyne
* T. Užos kūryba ir visuomeninė veikla
Naujoji Kaledonija (sala)

**Naujoji Kaledonija** (), dažniausiai įvardinama kaip ***Gran Teras*** ( – 'didžioji žemė') – sala Okeanijoje, Koralų jūroje; didžiausia Prancūzijos valdoje Naujojoje Kaledonijoje. Plotas – 16 372 km². Tai pati didžiausia Prancūzijai pavaldi sala, 52-a pagal dydį pasaulyje.

Sala nusidriekusi iš šiaurės vakarų į pietryčius 350 km, būdingas plotis 50-70 km. Kranto linija vingiuota. Per salą driekiasi kalnagūbris, iškylantis iki 1628 m (Pani kalnas).

Saloje gyvena 225,2 tūkst. gyventojų (absoliuti dauguma Naujosios Kaledonijos valdos gyventojų). Didžiausias miestas – autonomijos sostinė Numėja. Saloje yra dvi iš 3 Naujosios Kaledonijos provincijų.

Naująją Kaledoniją, apgyvendintą kanakų, 1774 m. pasiekė britų keliautojas Džeimsas Kukas. Jis salą pavadino pagal Kaledonijos regioną Škotijoje.
Pani kalnas

**Pani kalnas** arba ***Monpani*** () – aukščiausia Naujosios Kaledonijos salos (ir tuo pačiu, visos Naujosios Kaledonijos valdos) vieta. Kalnas stūkso salos šiaurės vakarinėje pusėje, Centriniame kalnagūbryje. Aukštis – 1628 m.

## Šaltiniai
Lifu

**Lifu** () – sala Okeanijoje, Naujojoje Kaledonijoje, didžiausia Ištikimybės salų grupėje. Plotas 1197,1 km². Sala netaisyklingos formos, ilgis 81 km, plotis tarp 16 ir 24 km. Lifu sala yra susidariusi atolo vietoje. Paviršius plokščias (aukštis iki 104 m), tankiai apaugęs džiunglėmis. Aplink salą driekiasi koralų rifai.

Lifu saloje 2004 m. gyveno 10 151 žmogus. Beveik 97 % gyventojų yra kanakai. Verčiamasi turizmu, kopros apdirbimu, vanilės, cukranendrių auginimu, kaučiuko surinkimu. Lifu kartu su Tigos sala sudaro Lifu komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Vė.

Salą 1827 m. atrado Diumonas Djurvilis. Vėliau čia lankėsi banginių medžiotojai. 1864 m. aneksuota Prancūzijos ir paskelbta aborigenų rezervatu.


Image:Lifou Chapelle ND de Lourdes 1.JPG|Koplyčia saloje
Image:Plage de Wé Baie de Chateaubriand Lifou.jpg|Paplūdimys ties Vė
Image:Traput-cases.jpg|Tradiciniai kanakų būstai
Holašovicė

**Holašovicė** (, ) – yra istorinė gyvenvietė pietų Čekijoje, 15-a kilometrų į vakarus nuo Česke Budejovicų. Gyvenvietė priklauso Jankovo savivaldybei. Pietuose yra saugomas Blanskio Miško kraštovaizdis. Gyvenvietė buvo apleista po Antrojo pasaulinio karo, todėl jos viduramžių ir liaudies statiniai pietų Bohemijoje išliko nepaliesti. Ji buvo atkurta ir iš naujo apgyvendinta 1990 m., nuo 1998 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Holašovicė pirmą kartą paminėta 1263 m. 1292 m. Karalius Vaclovas II atidavė šią ir dar keletą kitų gyvenviečių Cistercianų vienuolynui, kuriam ji priklausė iki 1848.

1520–1525 Holašovicė buvo ant išnykimo ribos dėl siaučiančio maro, liko tik du gyventojai.

## Šaltiniai
Jizeros kalnai

**Jizeros** () arba **Izeros kalnai** (; ) – Vakarinių Sudetų dalis, esanti tarp Čekijos ir Lenkijos. Pavadinimas kilo iš pietinėje dalyje tekančios upės Jizeros.

Didžioji pietinė dalis suformuota iš granito, šiaurinė – iš skalūnų bei žėručio, centras – bazalto.

### Aukščiausios viršūnės

Aukščiausia viršūnė yra Vysoka (, ); 1127 metrai virš jūros lygio). Kitos žymios viršūnės:
* Vysoka (, ); 1127 m),
* Smrkas (, ); 1124 m),
* Jizera (, ); 1122 m),
* Stog Izerskis (, ); 1127 m),
* Smėdavska (, ); 1084 m),
* Bukovecas (, ); 1005 m),
* Hvezda (, ); 959 m),
* Černos Studnicas (, ); 869 m),
* Tanvaldsky Špicakas (, ); 831 m),
* Vysoka (, ); 724 m).
Marė

**Marė** () – sala Okeanijoje, Naujojoje Kaledonijoje, Ištikimybės salų grupėje. Plotas 641,7 km². Sala netaisyklingos formos, ilgis 42 km, plotis tarp 16 ir 33 km. Marė sala yra susidariusi atolo vietoje. Paviršius plokščias (aukštis iki 138 m), apaugęs džiunglėmis. Aplink salą driekiasi koralų rifai. Krantai skardingi, saloje gausu urvų, ertmių.

Marė saloje 2004 m. gyveno 7401 žmogus. Beveik 98 % gyventojų yra kanakai. Verčiamasi turizmu, kopros apdirbimu, vanilės, cukranendrių auginimu, kaučiuko surinkimu. Marė sala sudaro komuną. Pagrindinės gyvenvietės – Tadinas, La Rošė.


Image:View of Cap Wabao, Maré Island.jpg|Vabao kyšulys
Image:Location map New Caledonia Maré.png|Marė salos žemėlapis
Image:Nowa Kaledonia.jpg|Pakrančių skardžiai
Čeladenka

**Čeladenka** () – nedidelė upė Čekijos Respublikoje, ištekanti iš Moravijos-Silezijos Beskidų. Tai kairysis Ostravicės intakas. Prie šios upės įkurta gyvenvietė Čeladna.
Ostravicė

**Ostravicė** (, , ) – upė, tekanti Moravijos-Silezijos regione, Čekijoje. Išteka iš Moravijos-Silezijos Beskidų, dešinysis Oderio intakas. Iš dalies formuoja ribą tarp istorinių regionų – Moravijos (kairysis krantas) ir Silezijos (dešinysis krantas).
Frydek Mystekas

**Frydek Mystekas** (, , ) – miestas rytų Čekijoje, Moravijos-Silezijos krašte, prie Ostravicės upės.

## Orai
* Žiemos šaltos ir debesuotos; dienos trumpos, dažnas snigimas. Vidutinė sausio temperatūra maždaug -5 °C. 
* Vasaros įprastai šiltos, daug lietaus. Liepos vidutinė temperatūra yra maždaug 18 °C. 
* Aukščiausia temperatūra +35,9 °C, žemiausia – -34,8 °C.

## Sportas
* MFK Frýdek-Místek futbolo klubas.
* Stadionas, kuris talpina 4 541 žiūrovą.

## Žymūs žmonės
Iš Frydek Mysteko kilę šie žymūs žmonės:
* Tomašas Galasekas (g. 1973), futbolininkas

## Miestų partnerystė
Frydek Mysteko miestai partneriai:
* Belsko Biala, Lenkija
* Harelbekė, Belgija
* Myslovicės, Lenkija
* Žilina, Slovakija

## Galerija

Image:Frýdek Kašna na náměstí.JPG|Šv. Florijono statula miesto aikštėje
Image:CZE Frýdek-Místek Zámek.JPG|Frydeko pilis rudenį
Image:Frydek-Mistek chateau in winter.jpg|Frydeko pilis žiemą


## Šaltiniai
Bystršicė

**Bystršicė** () – maža upė Čekijoje, tekanti į pietus nuo ištakų (ties Peckos miestu), per Miletyną, Horžices, *[[Mokrovousy]]* kaimą, Nechanices, *Boharyně* kaimą, *[[Kratonohy]]* kaimą ir ties Chlumecu prie Cidlinos įteka į Cidliną.

2010 m. atliktas tyrimas parodė, kad Bystršicės upelyje gyveno 21 rūšis vandeninių moliuskų, iš kurių 11 buvo pilvakojai, likę 10 – dvigeldžiai. Daugelis užregistruotų rūšių buvo įprastos. Ankstesni tyrimai buvo parodę, kad upelyje moliuskų rūšių yra kiek daugiau. 2010 m. tyrimo reikšmingesni rezultatai yra tai, kad pagausėjo invazinių rūšių *Potamopyrgus antipodarum* (iš Naujosios Zelandijos) ir *Physella acuta* (iš Viduržemio jūros baseino). Taip pat buvo aptikta, kad pagausėjo ovaliosios geldutės (*Unio crassus*) populiacija (lyginant su prieš kelerius metus buvusia gausa).


File:Bystřice River in Boharyně.jpg|Bystršicė Boharynės kaime
File:B10162 Ústí Valašské Bystřice.JPG|Bystršicė


## Nuorodos

* Beran L. (2011). "Příspěvek k poznání vodních měkkýšů evropsky významné lokality Bystřice se zaměřením na populaci velevruba tupého (*Unio crassus*). [A contribution to the knowledge of aquatic molluscs of the Bystřice SCI focused on the population of *[[Unio crassus]]*]. " *Malacologica Bohemoslovaca* **10**: 10–17. PDF.
Miletynas

**Miletynas** () – miestas Čekijoje, Hradec Kralovės krašte.

## Galerija

File:Miletín-zámek2011.jpg|Miletyno rūmai
File:Miletín - kostel zvěstování.jpg|Miletyno bažnyčios varpinė
File:Miletín - sv Jiří.JPG|Šv. Jiržio paminklas Miletyne
File:Miletín-socha-Pán-na-koni2011b.jpg|Skulptūra „Raitas ponas“
Uvea

**Uvea** (, vietinėmis kalbomis *Iaai, Uvea*) – sala Okeanijoje, Naujojoje Kaledonijoje, Ištikimybės salų grupės šiaurės vakaruose. Plotas 132,1 km² (su mažomis aplinkinėmis salomis). Sala išsitęsusi iš šiaurės į pietus 50 km, yra 7 km pločio. Uvea yra koralinė sala – tai atolas, kurio tik rytinė pusė sudaro salą, o likusi dalis yra paniręs rifas. Paviršius plokščias, iki 46 m aukščio. Salą dengia miškai. Čia gyvena endeminė Uvea paraketa (*Eunymphicus uvaeensis*).

Uvea saloje 2004 m. gyveno 4359 žmogus. Beveik 99 % gyventojų yra kanakai. Saloje vartojamos prancūzų kalba, melanezietiška jai (*iaai*) kalba ir polinezietiška Faga Uvea kalba. Verčiamasi turizmu, kopros apdirbimu. Uvea, kartu su gretimomis Muli ir Fajavos salomis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Fajauė.

Uvea sala pagarsėjo 1988 m., kai Kanakų ir socialistų nacionalinio fronto sukilėliai paėmė įkaitais 27 žmones, reikalaudami Naujosios Kaledonijos nepriklausomybės.


Image:Ouvea island.jpg|Uvea atolo nuotrauka
Image:Ouvea vu du ciel.jpg|Sala iš lėktuvo
Image:Plage ouvea.jpg|Paplūdimys
File:Uvea Parakeet.JPG|Uvea paraketa
Cidlina

**Cidlina** () – upė Čekijoje, tekanti į pietus iš savo ištakų Taboro kalne ties Lomnice prie Popelkos, per Jičyną, Novy Bydžovą, Chlumesą prie Cidlinos ir ties Libice prie Cidlinos įteka į Elbę.

Cidlinos ilgis yra 87,3 km, baseino plotas 1164 km², o vidutinis nuotėkis – 4,66 m³/s.

Vienas Cidlinos intakų yra Bystršicė.
Pysekas

**Pysekas** (, ) – miestas pietvakarinėje Čekijos dalyje, Pietų Bohemijos krašte, prie Otavos upės.

## Istorija
Pysekas pirmą kartą minimas XII a. pradžioje, kai jo atkūrimui į miestą buvo atsiųsti vokiškos kilmės gyventojai. Dar iki dabar Pyseke yra išlikusi viduramžių atmosfera, kurią stiprina to meto statymo namai.

## Žymūs žmonės
* Premysl Otakaras II–XIII a. Bohemijos Karalystės karalius
* Bohemijos Jonas I–XIV a. Bohemijos Karalystės karalius
* Čarlzas IV–XIII a. Bohemijos Karalystės karalius ir Šv. Romėnų imperatorius
* Vaclovas IV–XV a. Bohemijos Karalystės karalius
* Frana Šramek – poetas
* Adolfas Heyduk – poetas
* Jozefas Holeček – rašytojas
* Otakar Ševčik – griežimo smuiku mokytojas
* Mikolas Aleš – menininkas
* Augustas Sedlaček – istorikas
* Katerina Neumannova – slidininkė
* Tomaš Zib – teniso žaidėjas
* Tomaš Verner – dailiojo čiuožimo atstovas, Europos čempionas 2008 m.
* Jan Čarek – poetė, literatūros kritikė
Kjell Magne Bondevik

**Kjellis Magne Bondevikas** (, g. 1947 m. rugsėjo 3 d. Moldėje) – liuteronų pastorius, norvegų politikas, du kartus buvęs Norvegijos ministras pirmininkas (1997–2000 m. ir 2001–2005 m.).

## Biografija
1975 baigė Norvegijos teologijos mokyklą. 1972–1973 m. buvo ministro pirmininko Larso Korvaldo vyriausybės valstybės sekretorius. Nuo 1973 m. iki 2005 m. – Stortingo (Norvegijos parlamento) narys nuo Krikščioniškosios liaudies partijos, ilgą laiką vadovavo partijos frakcijai parlamente. 1983–1995 m. buvo šios partijos vadovas.

1983–1986 m. K.M.Bondevikas buvo vicepremjeras bei švietimo ir bažnyčios reikalų ministras K.Vilocho, o 1989–1990 m. – užsienio reikalų ministras Jan P. Syse vyriausybėse.

1997–2000 m. K.M.Bondevikas vadovavo koalicinei vyriausybei, kurioje dalyvavo ir Centro bei Venstre (liberalų) partija. 2001–2005 m. jo vadovaujamoje vyriausybėje kartu su Krikščioniškąja liaudies partija dirbo Venstre bei konservatorių partijos.

## Papildoma informacija
* Pirmosios kadencijos metu 1998 m. rugpjūčio mėn. dėl depresijos trims savaitėms buvo palikęs postą. Tai kol kas vienintelis atvejis pasaulyje, kai vyriausybės vadovas prisipažino turįs psichikos sutrikimų.

## Šaltiniai

|-

|-
Jevišovka

**Jevišovka** () – upė Čekijos Respublikoje, kairysis Dijės intakas. Išteka iš Bohemijos-Moravijos aukštumų, 602 m aukštyje ir teka 81,7 kilometro į Jevišovką, kur pasiekia Dijės upę.
Volpolo sala

**Volpolo sala** () – nedidelė sala Koralų jūroje, Naujosios Kaledonijos valdoje, yra Ištikimybės salų grupės pačiuose pietryčiuose, 180 km nuo Naujosios Kaledonijos salos. Ilgis iš šiaurės į pietus 4 km, plotis tarp 0,5 ir 1 km. Volpolo sala užima 2 km². Sala koralinės kilmės, iškelta į viršų, todėl krantai skardingi. Gėlo vandens telkinių nėra. Apaugusi daugiausia krūmokšniais.

Volpolo sala administraciškai priklauso Pušų salos komunai. Sala negyvenama, lankoma tik gamtininkų ekspedicijų.

Salą 1794 m. atrado britų jūrininkas *Butler* ir pavadino pagal savo laivą *Walpole*.


Image:Walpole 1.JPG|Rytinis krantas
Image:Walpole 2.JPG|Vakarinis krantas
Image:Walpole 3.JPG|Vakarinis krantas
Image:Walpole 4.JPG|Vakarinis krantas
Pušų sala

**Pušų sala** (, kanakų pavadinimas *Kunyié*) – sala Koralų jūroje, Naujosios Kaledonijos valdoje, tuoj į pietryčius nuo Naujosios Kaledonijos salos. Plotas 152,3 km². Sala koralinės kilmės, jos ilgis 15 km, plotis 13 km. Aukščiausia vieta – 262 m (Nga k.). Į pietrytinę salos pusę įsiterpia Upi lagūna, kurioje gausu nedidelių salelių. Pušų salą supa Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas, sudarydamas seklių lagūnų plotus. Sala pasižymi gamtine įvairove, čia sutinkamos retos gekonų rūšys.

2009 m. Pušų saloje gyveno 1969 žmonės, iš jų virš 95 % – kanakai. Kartu su supančiomis salelėmis (Kotomas, Konubutras, Na Na ir kt.) ir atokiau esančia Volpolo sala sudaro komuną. Išvystytas turizmas, sala yra mėgiama povandeninių nardytojų. Yra lėktuvų pakilimo takas. Pagrindinė gyvenvietė – Vao.

Salą 1774 m. pasiekė Džeimsas Kukas ir suteikė pavadinimą pagal ten augusias išlakiąsias araukarijas, kurios jam priminė pušis. Nuo XIX a. vid. čia pradėjo kurtis krikščioniškos misijos ir medkirčiai. 1853 m. Pušų salą aneksavo prancūzai, o 1872 m. pavertė nusikaltėlių kolonija.

## Galerija

Image:Nouméa Ile des Pins Upi.JPG|Upi lagūna
Image:16JAN2011 044.jpg|Araukarijos salos pakrantėje
Image:IleDesPins Bagne3.JPG|Kalėjimo griuvėsiai
File:Pirogue Nouvelle Calédonie.JPG|Piroga aplinkinėje lagūnoje
Čekijos Rojus

**Čekijos Rojus** () – 1955 m. įkurta saugoma teritorija Čekijoje. Tai pirmasis gamtos rezervatas Čekijoje. Jis yra Bohemijos šiaurėje, į šiaurryčius nuo sostinės Prahos.

Pradžioje rezervato plotas buvo 95 km², dabar siekia beveik 182 km².
Teritorijos sienas apytiksliai žymi tokie miestai kaip Turnovas, Jičynas ir Mnichovo Hradištė.

Ši teritorija populiari dėl gražių ir įvairių kraštovaizdžių, joje nemažai objektų, kurie traukia turistus. Populiarus tiek pėsčiųjų, tiek dviračių ar automobilių turizmas, žmonės lanko ne tik gamtinius objektus, bet ir pilis, rūmus, griuvėsius, muziejus.


Image:Trosky, z Vyskře.jpg|Troskų pilis – Čekų Rojaus simbolis
Image:Ceskyraj hrubaskala.JPG|Uolinis „miestas“ *Hrubá Skála*
Image:Rocktown.JPG|Gyvenamasis būstas uoloje
Image:ValecovCastle.JPG|Valečovo pilis  
Image:Hiking CeskyRaj.JPG|Pėsčiųjų takas miške
Image:TroskyCastle.JPG|Troskų pilis


## Gamtos vaizdai
Vienas būdingiausių kraštovaizdžio elementų Čekijos Rojuje yra smiltainių uolos. Iš smiltainio pastatyta daugelis kaimyninių miestų. Čekijos Rojuje yra daug uolų, iš kurių vėjas, vanduo, šaltis išskaptavo unikalias, keistas figūras. Turistai lanko *Hrubé*, *Suché*, Prachovo ir Klokočio uolas. Šiuose uolų „miestuose“ yra daug apžvalgos aikštelių. Daugelį jų gali prieiti pėstieji turistai, nors kai kurias pasiekti gali tik laipiotojai uolomis.

Lankomos vietos yra:
* Kozakovas (*Kozákov*) yra aukščiausia regiono kalva. Joje yra turistų namelis ir apžvalgos bokštas. Kozakovas pradžioje buvo ugnikalnis. Kalvoje aptinka pusbrangių akmenų (agatai, ametistai, jaspiai, chalcedonai). Šių akmenų apdorojimas susijęs su Turnovo miesto, vadinamo „Čekijos Rojaus širdimi“, istorija.
* Bozkovo dolomitiniai urvai, garsūs dėl didžiausio požeminio Čekijos ežero.
* *Podtrosecká údolí* slėnis. Jis yra ties Troskų pilies griuvėsiais, garsus puikiais kraštovaizdžiais su keliais tvenkiniais (*Věžák, Nebák, Vidlák*).
* *Údolí Plakánek* slėnis. Prasideda ties Kosto pilimi ir baigiasi Rašoveco gyvenvietėje. Slėnyje yra populiarus dviračių maršrutas.

## Kultūrinės vietos
Žymiausios pilys yra Troskų ir Kosto, bet jos ne vienintelės Čekijos Rojuje. Kitos pilys yra Sychrovo, *Hrubý Rohozec*, *Hrubá Skála* ir Humprechto pilys. Yra daug griuvėsių, pvz., Frydšteino ir Valdšteino pilių. Turistus traukia ir kai kurie liaudies architektūros stiliumi pastatyti statiniai, pvz., *Dlaskův* ir *Boučkův* dvarai.

Didelis Čekijos Rojaus pranašumas yra maži nuotoliai – daug įdomių objektų gali būti aplankyti per trumpą laiko tarpą.

## Nuorodos

* http://www.ceskyraj.cz/priroda/ 
* http://mapy.cz/#x=15.385760&y=50.552732&z=9&d=area_19_1&t=s&q=%C4%8Desk%C3%BD%20r%C3%A1j&qp=13.762992_49.936644_16.216450_50.604576_8
* http://www.czech-mountains.eu/bohemian-paradise/guide.html
* http://www.bozkovske-jeskyne.cz/ 
* http://www.interregion.cz/turistika/priroda/udoli/podtrosecka_udoli/podtrosecka_udoli.htm
* http://www.interregion.cz/turistika/priroda/udoli/plakanek/plakanek.htm
* The Bohemian Paradise 
* Museum of the Bohemian Paradise
* Official web site of Turnov
* Google Map
Horžicės

**Horžicės** (, ) – Čekijos miestas Hradec Kralovės krašte. Mieste gyvena apie 9 tūkst. gyventojų.

Kaimai *Březovice*, *Doubrava*, *Chlum*, *Chvalina*, *Libonice* ir *Svatogothardská Lhota* yra Horžicių administraciniai vienetai.
Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas

**Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas** – koralinių rifų sistema Ramiajame vandenyne, supanti Naujosios Kaledonijos, Pušų ir smulkias aplinkines salas. Tai antras pagal dydį dvigubas rifas pasaulyje, po Didžiojo barjerinio rifo prie Australijos krantų.

Rifas nusidriekęs ~1500 km, apima 24 000 km² lagūnų, kurių vidutinis gylis 25 m, teritoriją. Rifo riba yra vidutiniškai ~30 km nuo Naujosios Kaledonijos kranto, bet šiaurėje nutolsta iki 200 km ir pasiekia Entrekasto rifą. Šiaurinė rifo dalis apima Belepo salas ir įvairias smėlio seklumas. Lagūnas su atviru vandenynu jungia keletas natūralių protakų, iš kurių svarbiausia yra Bulari protaka, per kurią patenkama į Numėjos uostamiestį. Prie šios protakos stovi Amedė švyturys.

Rife ir jo supamose lagūnose gyvena daug endeminių, retų gyvūnų rūšių. Čia sutinkami diugoniai, veisiasi žalieji jūriniai vėžliai. Rifo ekologinė būklė gera, tačiau vietomis rytuose jis pažeistas iš salos atplukdytų nikelio nuosėdų, apneštas dėl žemdirbystės ir mangrovių kirtimo išplauto dumblo.

2008 m. Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas bei Uvea salą supantis Bjutem-Bjuprė rifas paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu.


Image:Lagoons and Reefs of New Caledonia May 10, 2001.jpg|Rifas aplink šiaurinę Naujosios Kaledonijos dalį
Image:Récif de l'Annibal 04.jpg|Anibalio rifas
Image:Poé lagon.JPG|Poė lagūna
Nechanicės

**Nechanicės** (, ) – Čekijos miestas Hradec Kralovės krašte. Mieste gyvena apie 2,2 tūkst. gyventojų.

Teksase (JAV) yra *Nechanitz* gyvenvietė, pavadinta Nechanicių garbei.
LKBL 1994–1995 m. sezonas

**[[RKL|LKBL]] 1994–1995 metų sezonas** – pirmasis Lietuvos krepšinio B lygos sezonas. Pirmenybėse nugalėjo **[[Vilniaus Krepšinio Mokykla|Vilniaus „VKM“]]** ekipa.

## Reguliarusis sezonas

### I etapas

### II etapas

| *** Tik startavus antrajam varžybų etapui iš lygos pasitraukti norą pareiškė Vilniaus „RSRC Norma“. Visi šios komandos rezultatai grupėje dėl XI-XX vietų buvo anuliuoti.

## Atkrintamosios varžybos

### Finalo Ketvertas

## Nuorodos
Ještedo-Kozakovo kalvagūbris

**Ještedo-Kozakovo kalvagūbris** () – dalis Vakarų Sudetų kalnagūbrio (Čekija).

Kalvagūbris yra beveik 60 km ilgio, plotis neviršija 15 km. Šiaurės vakaruose jis prasideda dubumoje tarp kalvų *Pískový vrch* (547 m) (Lužicos kalnai ir *Ostrý vrch* (514 m) (jau Ještedo-Kozakovo kalvagūbris). Kalvų aukštis palaipsniui didėja, kol viršija 800 m virš jūros lygio, o aukščiausia viršūnė yra Ještedas (1012 m). Šis kalnas yra aukščiausias kalvagūbryje ir vienintelis, viršijęs 1000 m aukštį. Kalvagūbris tęsiasi į pietryčius. Jį kerta gilūs Mohelkos ir Jizeros slėniai. Paskutinė kalva, viršijanti 7100 m yra Kozakovas (744 m).

Kalvagūbrį daugiausia sudaro įvairūs kvarcitai, dalį jo sudaro smiltainis. Beveik visą Ještedo kalvagūbrį iki Mohelkos slėnio dengia miškai. Likusią dalį dengia skiautynas iš miškų, pievų ir dirbamų laukų. Dalį čia augančių vertingų paprastojo buko miškų saugo įkurti draustiniai. Ještedo-Kozakovo kalvagūbrio teritorija nėra ištisai saugoma, bet joje yra Ještedo ir *Maloskalsko* bei dar keli smulkesni draustiniai.

Vietovės tinkamos pėsčiajam ir dviračių turizmui. Žiemos sportui kraštas neypatingai tinka dėl nepatikimos sniego dangos. Slidinėjimas populiariausias apie Ještedą.
Čekijos transportas

Šis straipsnis skirtas **[[Čekija|Čekijos]] transportui** aprašyti.

## Geležinkeliai

* *Visų geležinkelių ilgis:* 9435 km
* *Elektrifikuoti:* 2997 km *(įtampa 3kV arba 25 kV AC)*

Šalyje yra siaurojo geležinkelio ruožų, kurių bendras ilgis – 94 km. Už daugumą geležinkelių yra atsakinga valstybinė bendrovė „České dráhy“ (ČD) (). Čekijos sostinėje Prahoje veikia metropolitenas. Daugumoje didžiųjų miestų veikia tramvajus – tai Praha, Brno, Liberecas, Mostas, Olomoucas, Ostrava ir Pilzenas.

### Susisiekimas geležinkeliais su kaimyninėmis valstybėmis
Čekija turi susisiekimą elektrifikuotais geležinkeliais su visomis kaimyninėmis valstybėmis:
* Austrija – įtampos keitimasis 25 kV AC/15 kV AC
* Vokietija – įtampos keitimasis 3 kV DC/15 kV AC
* Lenkija – įtampa ta pati – 3 kV DC
* Slovakija – įtampa ta pati – 3 kV DC (šiaurinėje dalyje) ir 25 kV AC (pietinėje dalyje)

## Keliai

Čekija iš viso turi 127 810 km kelių, iš jų 7000 km magistralinės reikšmės (pirmos reikšmės keliai, greitkeliai bei automagistralės). XX a. 9-ajame ir 10-ajame dešimtmetyje kelių intensyvumas smarkiai augo todėl labai išaugo avaringumas. Pradėjus taikyti įvairias saugumo priemones keliuose avaringumas pradėjo mažėti.

### Greitkeliai ir automagistralės
Aukščiausios kategorijos keliai Čekijoje yra padalinti į dvi kategorijas – automagistrales ir greitkelius. Seniausia automagistralė šalyje – 1939 m. pradėta statyti automagistralė tarp Prahos ir Brno.

Šiuo metu šalis turi 726,9 km automagistralių () ir 391,2 km greitkelių ().

## Oro uostai
Čekija turi 121 oro uostų (2006 m.), iš kurių 46 turi grįstą dangą (asfaltas, betonas ir kt.). Didžiausias ir intensyviausius srautus turintis oro uostas – Prahos Vaclavo Havelo, atidarytas 1937 m.
E8

**Europos kelias E8** – 1410 km ilgio greitkelis, jungiantis Turku (Suomija) ir Tromsę (Norvegija). Eina per Suomijos ir Norvegijos teritorijas.
## Maršrutas

*  Suomija – 1242 km
:* Turku 
:: **8**
:* Vasa 
:: **8**
:* Oulu 
:: **4**
:* Tornijas 
::  **21**
:* Kuresovantas 
::  **21**

*  Norvegija – 160 km
:* Skibotnas 
:: **E6 / E8**
:* Nordkjosbotnas 
:: **E8**
:* Tromsė
Česterfildo salos

**Česterfildo salos** () – rifų ir smėlio seklumų grupė Koralų jūroje, 550 km į šiaurės vakarus nuo Naujosios Kaledonijos salos. Priklauso Naujosios Kaledonijos valdai. Salynas nusidriekęs per 120 km, plotis 70 km, jį sudaro 11 salelių ir daug rifų. Bendras sausumos plotas neviršija 10 km². Belonos rifas salynui geologiškai nepriklauso, bet paprastai įtraukiamas į jo sudėtį.

Česterfildo salas sudaro:
* Česterfildo rifas – Pietų Alkūnė, Ilgoji sala, Ankoridžo salelės, Pasažo salelė.
* Eivono salos
* Bamptono rifai – Bamptono sala, Šiaurės Bamptono rifas, Šiaurės Rytų Bamptono rifas, Renaro sala, Skeletono Kėjus, Kilpos sala.
* Minervos sekluma
* Belonos rifai – Vest Pointas, Olri rifas, Vidurio Belonos rifas, Observatori Kėjus, Būbi rifas, Šiaurės Vakarų Belonos rifas, Noelio banka.

Įvairios rifo dalys atrastos XVIII a. pab., įvairių britų jūrininkų. Pavadinimas kilo nuo Mathew Bowes Alt ekspedicijos laivo *Chesterfield*. Rifuose suduždavo daug laivų. XIX a. po rifus plaukiojo banginių medžiotojai. Į Česterfildo rifus ėmė pretenduoti britų guano kasėjai, todėl 1877 m. salas aneksavo Prancūzija. XIX a. pab. guano gavyba intensyviai vykdyta Ilgojoje saloje (*Long Island*). Toje pat saloje antrojo pasaulinio karo metais amerikiečiai įrengė automatinę meteorologinę stotį, bet po karo apleido. 1968 m. prancūzai įrengė meteorologinę stotį Kilpos saloje (*Loop Island*). XX a. antroje pusėje atlikti salų biologiniai, geologiniai tyrimai.
Čezeta

**Čezeta** – motorolerių markė. 1957–1964 m. „Čezetas“ gamino Čekoslovakijos kompanija *[[Česká zbrojovka Strakonice]]* (ČZ), kuri 1935–1997 m. specializavosi motociklų gamyboje.

„Čezetos“ buvo neįprastai ilgi motoroleriai, su aptakiu torpedišku korpusu, ilga sėdyne. Pakėlus sėdynę atsidaro talpi bagažinė. Įprastiniuose motoroleriuose tenai tik degalų bakas.

Priekinis purvasargis tvirtinamas prie korpuso, sudaro aptakią sistemą kartu su kojų skydeliais. Priekiniame tūryje, tarp žibinto ir vairo – degalų bakas. Viršutiniame jo paviršiuje – bagažinės rėmelis.
„Čezetų“ vairuotojai juokaudavo, kad priekyje atsikišęs degalų bakas su ten įtaisytu žibintu yra torpedos kovinė galvutė ir sprogdiklis. Tačiau naudojimo praktika parodė, kad „Čezetos“ avarijose užsidegavo ne dažniau kaip kiti motoroleriai.

Motorolerio variklis yra 175 ar 200 cm³ tūrio dvitaktis vieno cilindro. Motoroleriai išvystydavo iki 90 km/val. greitį.

501 modelio, gaminto nuo 1957 iki 1959 m., užpakalinis ratas turėjo atramą tik iš vieno šono. Vėlesnis 502 modelio ratas turėjo normalią šakę su motociklo tipo amortizatoriais.

1960 m. pradėtas gaminti triratis 505 modelis, skirtas naudoti kaip universali pervežimo priemonė. Jį gaminant buvo panaudota daug mechaninių 502 modelio dalių bei visa priekinė sąranka.


File:Cezeta-Motorroller in Pärnu.jpg|Čezeta motoroleris
File:CZ-thingy Cezeta.jpg|Čezeta
File:Cezeta scooter at Regiontour 2010.jpg|Čezeta
File:Cezeta2.jpg|Triratis darbinis motoroleris Čezeta


## N-Zeta

7-tą dešimtmetį Naujosios Zelandijos kompanija *JNZ Manufacturing Ltd* ėmė surinkinėti „Čezetas“. Savo gaminius pavadino „N-Zeta“. Šie motoroleriai turėjo didesnius, 200 cm³ tūrio dvitakčius variklius.
„N-Zetos“ buvo gaminamos nuo 1958 ar 1959 m iki maždaug 1964 m. Šiuos motorolerius apsimokėjo gaminti, nes už importines motorines transporto priemones ėmė didelius muito mokesčius.

Surinkimas N. Zelandijoje mažino importuotą vertę ir kartu – muito mokestį. N. Zelandijoje gaminamos dalys muitą dar labiau mažino. Manoma, kad *JNZ Man Ltd* įdėdavo apie 50% naujazelandiškos gamybos įnašą (padangos, sėdynė, apdaila, žibintai, valdymo įtaisai).

* 501 „N-Zetos“ modelis vizualiai atpažįstamas pagal dvigubus išmetamuosius vamzdžius. Jo variklis išvystydavo gryną 8 AG galią ir galėjo važiuoti 80 km/val. greičiu.
* 502-asis „N-Zetos“ modelis atpažįstamas pagal garsinio signalo grotelių nebuvimą centriniame apgaube ir vienintelį išmetamąjį vamzdį. Jo gryna galia buvo 9,5 AG, didžiausias greitis – 95 km/val. 502-asis modelis turėjo variantą su elektriniu starteriu. Daugelis mechaninių dalių buvo tokios pačios kaip ir *[[Jawa]]* ir *CZ* motociklų, išskyrus rėmą ir ratus.

## Šaltiniai
*
PSY

**Parkas Dže-Sangas** (; g. 1977 m. gruodžio 31 d.), labiau žinomas kaip **PSY** – Pietų Korėjos reperis, dainų autorius, šokėjas bei įrašų prodiuseris. Labiausiai žinomas dėl savo juokingų vaizdo klipų bei pasirodymų scenoje, ypač dėl 2012 m. liepą išleisto hito „Gangnam Style“.
Kutna Horos Šv. Barboros bažnyčia

**Kutna Horos Šv. Barboros bažnyčia** () – gotikinė Romos katalikų bažnyčia Čekijos mieste Kutna Horoje. Bažnyčia išsiskiria savo ypatinga architektūra ir yra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą drauge su kitais Kutna Horos architektūriniais paminklais.

Bažnyčios statyba pradėta 1388 m. Ji pavadinta sidabrakasių globėjos Šv. Barboros garbei. Manoma, kad bažnyčią suprojektavo Bohemijos architektas Johann Parler. Vėliau dėl husitų karų statybos nutrūko ir atnaujintos tik 1482 m., vadovaujant čekų architektams Matěj Rejsek ir Benedikt Rejt. Pradinis bažnyčios planas buvo dvigubai didesnis, nei dabartinės, bet sidabro kasyklų pelnui sumažėjus, pastato planas buvo sumažintas. Šv. Barboros bažnyčia buvo užbaigta tik XIX a., o dabartinė jos forma yra nuo 1905 m.

Bažnyčios interjeras papuoštas freskomis, vitražais.


Image:P6083006 Kostel sv. Barbory.JPG|Vakarinis fasadas
Image:Kutná Hora, Vnitřní Město, Chrám sv. Barbory, S 04.jpg|Pilioriai
Image:Cathedral St Barbara - main altar.jpg|Altorius
File:Church of Saint Barbara (Kutná Hora), stained glass window (001).JPG|Vitražas
LKAL 1995–1996 m. sezonas

**[[LKAL]] 1995–1996 metų sezonas** – 2-asis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 14 klubų. Čempionate nugalėjo Mažeikių „Mažeikiai“, bronzą iškovojo Jonavos „Statyba“.

## Reguliarusis sezonas
### Pirmasis etapas

### Antrasis etapas

## Atkrintamosios varžybos
### Didysis Finalo Ketvertas

### Mažasis Finalo Ketvertas

## Nuorodos
Kromeržyžo arkivyskupo rūmai

**Kromeržyžo arkivyskupo rūmai** () – buvę Olomouco vyskupų, o vėliau arkivyskupų rūmai Kromeržyžo mieste Čekijoje.

Pirmieji rūmai (vėlyvosios gotikos ir renesanso stiliumi) pastatyti 1497 m. vyskupo Stanislas Thurzo. Trisdešimtmečio karo metu (1643 m.) statinį sugriovė švedai. Rūmai atstatyti 1664 m. Juos baroko stiliumi suprojektavo italų architektas Filiberto Lucchese. Priešais rūmus buvo įkurtas sodas. Dėl gaisro 1752 m. vyskupų rūmai renovuoti, dekoruoti Franz Anton Maulbertsch freskomis. Nuo 1777 m. šiuose rūmuose rezidavo arkivyskupai.

Rūmai pasižymi paveikslų kolekcija, tarp kurių yra Ticiano darbas „Marsijo skrydis“. Yra gausi muzikinė kolekcija, biblioteka (33 tūkst. knygų).

1998 m. Kromeržyžo arkivyskupo rūmai (ypač jų unikalus sodas) įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Zámek Kroměříž 10.JPG|Vidinis kiemas
Image:Kromeriz, Marktpl, Schl.jpg|Fasadas
Image:Kroměříž, Květná zahrada (38).jpg|Sodas
File:Titian - The Flaying of Marsyas - WGA22909.jpg|Ticiano paveikslas
Dubysa (reikšmės)

Žodis **Dubysa** gali reikšti:

* Dubysa – upė Žemaitijoje, Nemuno dešinysis intakas
* Dubysa (Daugyvenė) – upė Pakruojo raj., įtekanti į Daugyvenę
* Dubysa (Klaipėda) – pietinė Klaipėdos miesto dalis
* Dubysa (Raseiniai) – Persitvarkymo Sąjūdžio Raseinių rajono tarybos leidinys
* Dubysa Raseiniai – buvęs futbolo klubas
* Dubysa (televizorius) – Šiauliuose kurtas televizorius
Gary Locke

**Gary Locke** (g. 1975 m. birželio 16 d. Edinburge) – buvęs profesionalus škotų futbolininkas. Dabartinis Heart of Midlothian klubo treneris.

Karjerą pradėjo Hearts klube prieš persikeliant į Bradford City 2001 m. sausį, kurie tuo laiku žaidė Premier lygoje. Futbolininko karjerą baigė Kilmarnock klube, kuriame įmušė kartą prieš Dunfermline klubą.
 
Žaidžiant Hearts klube, yra sužaidęs 10 rungtynių už Škotijos U-21 rinktinę. Didžiulę įtaką jo karjerai darė traumos, dėl to būdamas klubo kapitonu negalėjo žaisti 1998 m. Škotijos taurėje, kurioje Hearts 2-1 nugalėjo Rangers FC. Būdamas 34 metų baigė futbolininko karjerą.

2010 m. sausį Jim Jefferies, antrą kartą buvo paskirtas Hearts vyriausiuoju treneriu, Locke tapo jo padėjėju. Paskirtas laikinu treneriu, po to kai John McGlynn buvo atleistas 2013 m. vasarį. Vėliau paskirtas vyr. treneriu iki 2013–2014 m. sezono galo.
 
## Šaltiniai
Kauno chasidų sinagoga

**Kauno chasidų sinagoga** – buvusi sinagoga Gimnazijos g. 6, Kaune. Pastatas stovi Žaliakalnio įkalnėje, priešais stūkso VDU Katalikų teologijos fakulteto rūmai. Sinagogos aplinka nėra užstatyta, todėl gerai matoma ir iš toliau – nuo judrios Šv.Gertrūdos gatvės, einančios pietinėje senamiesčio dalyje. 

## Istorija

Iki 1940 m. okupacijos Lietuvoje judėjai chasidai (chabadininkai) turėjo savo maldos namus daugumoje žydų gyvenviečių, buvo apie 200 bendruomenių. 2007 m. Lietuvoje veikė dvi bendruomenės Vilniuje ir Kaune. Dar 1995 m. Kauno chasidų sinagogos religinė bendruomenė pateikė prašymą dėl buvusios chasidų sinagogos pastato grąžinimo. Čia sovietmečiu buvo įsikūrusi laboratorija, patalpas valdė Vilniaus dailės akademijos filialas. Vėliau akademijai pastatas tapo nereikalingas. Lietuvos žydų religinė bendrija pripažįsta Kauno chasidų sinagogos religinę bendruomenę kaip iki 1940 m. liepos 21 d. veikusių žydų chasidų maldos namų teisių perėmėja.

## Architektūra

Chasidų sinagoga (*Hasidic kloyz*) pastatyta 1880 m. Inžinierius Noach–Ber Joffe 1929 m. nubraižė nedidelio priestato, skirto parduotuvei, projektą, tačiau sumanymas, matomai, nebuvo įgyvendintas. Maldos namai buvo sumūryti iš raudonų plytų, nutinkuoti, su dvišlaičiu stogu. Pastato planas netaisyklingas, T formos, kurią apibrėžia sklypas Gimnazijos ir A. Mackevičiaus gatvių sankirtoje. Fasadai simetrinės kompozicijos, pasižymi kukliu neorenesansiniu dekoru. Remiantis 1930 m. nuotraukomis ir Jofės brėžiniais, matyti, kad išlikę fasadai pakitę nežymiai: kai kurios buvusių durų angos paverstos langais, užmūrytas vienas rūsio langas, kai kurių angų arkinės formos, be to, „ištiesintos“ mūru ir tapusios stačiakampėmis. Vidaus išplanavimas išlikęs mažai pakitęs: beveik kvadratinėje pagrindinėje maldų salėje bima keturiuose kampuose įrėminta kolonų poromis, laikančiomis medinį skliautą, lubos papuoštos lipdiniais. Interjero elementai buvusioje skulptūros studijoje ilgai nebuvo prižiūrimi, todėl atskirų detalių būklė tapusi bloga.

## Literatūra

* A. Cohen-Mushlin, S. Kravtsov, V. Levin, G. Mickūnaitė, J. Šiaučiūnaitė-Verbickienė. „*Synagogues in Lithuania*“. Vilnius Academy of Arts Press, 2010. I t. ISBN 978-9955-854-60-9 

## Šaltiniai
Dubysa (Daugyvenė)

**Dubysa** – upė šiaurės Lietuvoje, kairysis Daugyvenės intakas. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 41010531. Upelio ilgis – 14,1 km, baseino plotas – 39,4 km².

Dubysos ištakos laikoma Dubysėlės (kodas 41010533) ir Raudonupelio (kodas 41010532) santaka ties Birjagalos mišku Pakruojo raj. Teka daugiausia šiaurės rytų kryptimi pro dirbamus laukus, lygiagrečiai su Daugyvene. Įteka į Daugyvenę 25,3 km nuo jos žiočių, Padubysyje. Žemupyje, Padubysyje, už 0,5 km nuo santakos su Daugyvene, Dubysa yra užtvenkta. Didesnis intakas iš kairės – Kirmėliupis.

Gyvenvietės prie Dubysos: Tirkšlioniai, Jomantoniai, Padubysys.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *dubti* („darytis dubiam, linkti, klimpti, smegti“), *dubus* („įdubęs, gilus“), *dubė* („įdubimas, slėnys“).

## Šaltiniai
Vilniaus patrankų liejykla

**Vilniaus patrankų liejykla** (anksčiau vadinta *Puškarnia*) – gamybinis LDK kariuomenės kompleksas šiuolaikiniuose Pučkoriuose, buvusio Pučkorių dvaro teritorijoje, pradėjęs veikti XVI a. viduryje.

## Istorija
Pabūklų gamyba patrankų liejykloje užfiksuota 1551 m.

XVI a. viduryje Lietuvos didysis kunigaikštis (be didikų ir miestų) disponavo mažiausiai 364 pabūklais, iš kurių daugiau kaip pusė sudarė naujoviškos koliubrinos tipo patrankos.

Šiuo metu yra išlikusi iškasto vandens kanalo atkarpa ir akmeninių sienų likučiai.

## Patrankos
Gdansko Nacionaliniam Jūros muziejuje saugoma 1560 m. šioje liejykloje pagaminta patranka.

## Šaltiniai
* Pučkorių patrankų liejykla
*
Dubysėlė

**Dubysėlė** – upė šiaurės Lietuvoje, kairysis Dubysos intakas Mūšos baseine. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 41010533.

Dubysėlės ištakos – Radvilonių miškas Radviliškio raj., žiotys – Birjagalos miško apylinkės Pakruojo raj. Teka daugiausia pro dirbamus laukus, sureguliuota vaga. Didesnis intakas iš dešinės – Vileikupis.

Gyvenvietės prie Dubysėlės: Žybartai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *dubti* („darytis dubiam, linkti, klimpti, smegti“), *dubus* („įdubęs, gilus“), *dubė* („įdubimas, slėnys“).

## Šaltiniai
Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia

**Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia** () – bažnyčia Čekijoje, Ždiaro prie Sazavos mieste, ant Žaliojo kalno (Zelena horos). Pastatas suprojektuotas italų kilmės Bohemijos architekto Jan Santini Aichel, savyje apjungia baroko ir neogotikos elementus.

1719 m., kuomet pradėtas Šv. Jono Nepomuko beatifikacijos procesas, pradėta statyti jam paskirta katalikų bažnyčia. 1720 m. jis buvo konsekruota, bet statybos tęsėsi iki 1727 m.

Bažnyčia pasižymi savo unikalia architektūra, yra žvaigždės plano. 1994 m. Ždiaro prie Sazavos Šv. Jono Nepomuko bažnyčia įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, kaip unikalus baroko ir neogotikos statinys.


Image:Zelená hora - ambity.jpg|Šventorius
Image:Kostel sv. Jana Nepomuckého (Žďár nad Sázavou), Zelená hora, Žďár nad Sázavou 3.JPG|Bažnyčia
Image:Zelena hora cossa.jpg|Bažnyčios stogo skliautas
File:Zelena hora Zdar nad Sazavou vitraz.JPG|Vitražas
Ždiaras prie Sazavos

**Ždiaras prie Sazavos** () – miestas vidurio Čekijoje, Vysočinos krašte, prie Sazavos upės. Rajono centras. Pro miestą eina Prahos–Brno geležinkelis. Plieno pramonė (gamykla ŽĎAS), vystomas turizmas. Veikia Čekijos knygų muziejus, įsikūręs buvusiame kapucinų vienuolyne, pilis, taip pat yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukta Šv. Jono Nepomuko bažnyčia.

## Istorija

Miestas šaltiniuose minimas nuo XII a.


Image:Věž u zámku ve Žďáru nad Sázavou.jpg|Miesto pilis
Image:Žďár nad Sázavou - 22.jpg|Senovinis tiltas per Sazavą
Image:Church of St John of Nepomuk at Zelená hora CZ.jpg|Šv. Jono Nepomuko bažnyčia
Tršebyčius

**Tršebyčius** () – miestas pietinėje Čekijos dalyje, Vysočinos krašte, 65 km į vakarus nuo Brno, prie Jihlavos upės. Rajono centras. Stotis prie Brno–Jihlavos geležinkelio, plentų mazgas.

Miestas žymus savo architektūros paveldu: yra išlikęs senasis žydų kvartalas su sena sinagoga ir vienomis seniausių žydų kapinių Europoje; XII a. romaninė Šv. Prokopijaus bazilika (vėliau perstatyta barokiniu stiliumi), benediktinų vienuolynas. 2003 m. bazilika ir žydų kvartalas įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Tršebyčius rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1277 m., nors benediktinų vienuolynas čia veikė jau nuo 1101 m. Miesto statusas suteiktas 1335 m., čia pradėjo keltis žydai. XIX a. Trešbyčius buvo svarbus odos apdirbimo ir batų gamybos centras.

## Galerija

Image:Třebíč Basilika Jihlava Ghetto.jpg|Žydų kvartalas prie Jihlavos upės
Image:Trebic synagoga 3571.JPG|Sinagoga
Image:Zámek - býv. klášter s bazilikou sv. Prokopa Třebíč, 9. května 1, Třebíč.JPG|Šv. Prokopijaus bazilika
File:Overview of Basilica of Saint Procopius in Třebíč, Třebíč District.jpg|Bazilika, vienuolyno pastatai ir tvirtovė