open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pageležių geležinkelio stotis

**Pageležių geležinkelio stotis** – buvusi siaurojo geležinkelio stotis Pageležių kaime, Ukmergės ir Jonavos rajonų paribyje, prie kelio  ir posūkio link Veprių sankryžos.

## Istorija

1916 m. Vokietijos imperijos kariuomenė nutiesė Jonavos–Ukmergės geležinkelį. Pageležiai buvo pagrindinė stotis tarp Jonavos ir Ukmergės stočių – kitos traukinių stojimo vietos buvo stotelėse. 1958 m. geležinkelis buvo panaikintas platinant Ukmergės–Jonavos kelią, siauruko bėgiai išardyti. Uždaryta ir Pageležių stotis.

## Šaltiniai
Sostenas

**Sostenas** ( – 'saugus tvirtume') – Naujojo Testamento veikėjas, Korinto sinagogos vyresnysis. Juo paskirtas, anksčiau šias pareigas užėmusiam Krispui priėmus krikštą.

Sosteną sučiupo ir sumušė minia Achajos prokonsulo Galijono akivaizdoje, kai šis nepakluso žydų įkalbinėjimams imtis veiksmų prieš Paulių (Apd 18, 12-17). Apie šio išpuolio prieš Sosteną motyvus nerašoma, taip pat neminima, ar jį surengė graikai, ar romėnai. Kai kurie Sosteną tapatina, tačiau be svaraus pagrindo, su asmeniu, kurį Paulius vadina „Sostenu, mūsų broliu“, atsivertėliu į krikščionybę (1 Kor 1, 1).

## Išnašos
Miris

**Miris** () – miestas Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijoje, prie Pietų Kinijos jūros. Įsikūręs į pietus nuo Baramo kyšulio, netoli Brunėjaus sienos. Apygardos centras. Yra oro uostas, praeina plentas Kučingas–Bandar Seri Begavanas. Svarbus naftos gavybos centras. Nafta išgaunama Serijos telkinyje, o paskui naftotiekiu tiekiama į Lutongo naftos perdirbimo gamyklą. Apylinkėse auginami ryžiai, hevėja.

2010 m. 29,2 % gyventojų buvo ibanai, 26,8 % – kinai, 18,2 % – malajai.

Veikia Kartino universitetas.

## Istorija
Miris pradėjo kurtis 1911 m., apylinkėse radus naftos telkinių. XX a. 4-ajame dešimtmetyje pasiekė klestėjimo viršūnę, vėliau reikšmė sumenko, bet radus naujų telkinių, vėl suklestėjo.

Vietovė pavadinta pagal vietinę mirijekų tautą.


San Ching Temple.jpg|San Čing kinų šventykla
Petroleum Museum Miri, Sarawak, Malaysia.jpg|Naftos muziejus
Marina Bay Miri.jpg|Jachtų prieplauka


## Šaltiniai
Sibu

**Sibu** () – miestas Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijoje, prie Radžango ir Igano upių santakos, 80 km nuo Pietų Kinijos jūros kranto. Apygardos centras. Svarbus upinis uostas, pasiekiamas nedidelių jūrinių laivų (išvežama mediena, kaučiukas, pipirai). Netoliese yra oro uostas, praeina plentas Kučingas–Bandar Seri Begavanas.

Veikia techninė jūreivystės mokykla. Yra medicinos muziejus, Švč. Širdies katedra, Nefritinio Drakono šventykla, Tua Pek Kongo pagoda.

2010 m. 52,1 % Sibu gyventojų buvo kinai, 17,6 % – ibanai, 15,1 % – malajai, 9,8 % – melanau, 10,9 % – kitos vietinės tautos (bumiputera).

## Istorija
1862 m. britai pastatė Fort Sibu (dar vadinta Fort Bruko) tvirtovę. XIX a. pab. – XX a. pr. į gyvenvietę gausiai kėlėsi kinai. Vystėsi kaip prekybinis uostas prie Randžango upės, per kurią vyko susisiekimas su Borneo salos giluma.


Aerial view of Sibu port operation centre.jpg|Sibu uostas
Swan statue of Sibu.jpg|Gulbės paminklas
Paifang at Jade Dragon Temple.jpg|Nefritinio Drakono šventykla
Sacred Heart Cathedral, Sibu.JPG|Sibu katedra


## Šaltiniai
Deliuvis

**Deliuvis**, **deliuvinės nuogulos**, **deliuvio šleifas** – purių uolienų dūlėsių santalka aukštumų papėdėje ir šlaitų žemutinėje dalyje. Ploniausias būna šlaitų viršuje, o storiausias – šlaitų papėdėse (deliuvio šleifas). Susiformuoja veikiant tekančiam vandeniui (nuo šlaitų dūlėsius nuplauna lietaus srautai ir tirpsmo vandenys) bei sunkio jėgai (grunto dalelės slenka šlaitais). Šlaite dūlėsių nelieka (atsiveria uolienos), kai jų pašalinimas spartesnis už dūlėjimo procesą.

Deliuvio nuogulos silpnai išrūšiuotos, nepasižymi sluoksniuotumu. Deliuvis sudėtimi primena aukštesniuose šlaituose ir viršūnėse esančias uolienas. Koliuviu tampa, nuslinkęs šlaito papėdėn ir liovęsis judėti.

Deliuvyje pasitaiko įvairių metalų sąnašynų (alavo, aukso, volframo).

## Išnašos
Agripa Netesheimietis

**Agripa Netesheimietis**, visas vardas **Hainrichas Kornelijus Agripa Netesheimietis** (, , 1486 m. rugsėjo 14 d. – 1535 m. vasario 18 d.) – vokiečių filosofas, mistikas, teologas. Neoplatoniškosios krikščioniškosios teosofijos atstovas.

Gimė kilmingųjų šeimoje Netershaime, netoli Kelno. 1499–1502 m. studijavo Kelno, vėliau – Paryžiaus universitete. 1509 m. dėstė Dolio, 1515 m, – Pavijos universitete. Nuo 1508 m. tarnavo imperatoriaus Maksimiliano I kariuomenėje, 1510 m. buvo jo pasiuntiniu Anglijoje.

Agripa Netesheimietis pagarsėjo kaip okultistas, filosofas, oratorius. Dėl savo pažiūrų dažnai patekdavo į valdžios nemalonę – Mece dirbdamas advokatu ir oratoriumi gynė raganavimu apkaltintą moterį, 1535 m. ištremtas iš Vokietijos už kovą prieš inkviziciją, Prancūzijoje įkalintas už kritiką karalienei motinai.

Agripa laikėsi pironiškojo požiūrio į mokslą, neigė scholastiką, gynė apreiškimo doktriną. Pasisakė prieš inkviziciją (raganų deginimą ir kita), tačiau reformacijai nepritarė. Agripa nagrinėjo magijos galias, magijos ir religijos santykį, sistemingai ir detaliai aprašė visatą, jos struktūrą, būtybių prigimtį ir tarpusavio santykius, pateikė žmogaus išvaizdos, veido ir gestų interpretacijos būdų, aiškino Kabalos, alchemijos, astrologijos, pranašavimo, būrimo ir gydymo principus. Kūrė sintetinę neoplatonišką magijos viziją, kuri sujungtų gamtos, dangiškąjį ir dieviškąjį pasaulius, išspręstų skepticizmo iškeltus epistemologinius klausimus ir patvirtintų krikščionišką tikėjimą. Teigė teologinį ir dorovinį moterų pranašumą.

Agripos idėjos padarė didelę įtaką Džonui Di, Džordanui Brunui.

## Bibliografija
* „Apie visų mokslų ir menų netikrumą ir tuštybę“ (*De incertitudine et vanitate omnium scientarium atque artium*, 1526 m.)
* „Paskelbimas apie moteriškos lyties kilnumą ir pranašumą“ (*Declamatio de nobilitate et praecellentia foeminei sexus*, 1529 m.)
* „Apie okultinę filosofiją“ (*De occulta philosophia*, 3 kn. 1531–1533 m.)

## Šaltiniai
Simangangas

**Simangangas** (, 1974–2019 m. **Sri Amanas**, ) – miestas Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijoje, 129 km į pietryčius nuo Kučingo, prie Luporo upės estuarijos. Apygardos centras. Netoliese praeina Kučingo–Bandar Seri Begavano plentas. Svarbus žemės ūkio regiono centras. Išvežama mediena, kaučiukas, palmių aliejus, pipirai. Yra Alisos fortas (pastatytas 1864 m.).

Mieste gyvena daugiausia ibanai ir malajai, mažiau yra kinų.

## Istorija

Gyvenvietė kūrėsi nuo XIX a. vid. Po to, kai 1973 m. Simangange pasirašytas taikos susitarimas tarp Saravako valdžios ir komunistų sukilėlių, miestas pervadintas Sri Amanu („taikos miestu“). 2019 m. grąžintas senasis pavadinimas.

## Šaltiniai
Rūstekonių ąžuolas

**Rūstekonių ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, augantis Panemunių regioniniame parke, Jurbarko rajone, Seredžiaus seniūnijoje, Rūstekonių ir Domantų kaimų paribyje, apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Belvederio dvaro, pasukus iš kelio . Patenka į Armenos geomorfologinio draustinio teritoriją. Medis auga šalia vienkiemio, ant lapuočiais apaugusios griovos krašto. Prie pat medžio įrengta lauko rūsio pašiūrė. 

Rūstekonių ąžuolas paskelbtas saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu nuo 2003 m. Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.), aukštis – 24,5 m.

## Šaltiniai
Švedijos IV divizionas

**Švedijos IV divizionas** () – Švedijos futbolo 6-oji pakopa. Varžybos vyksta 39 zonose, bendrasis lygos čempionas nėra nustatomas. Tai aukščiausia pakopa, kurią prižiūri ne nacionalinė, bet regioninės federacijos.

## Istorija

Dabartinė lyga įkurta 2006 m. Iki tol IV divizionu buvo vadinama 4-oji pakopa (1928–1986 m.) ir 5-oji pakopa (1987–2005 m.).

## Zonos

Varžybas organizuoja 25 apygardų futbolo asociacijos.

* Blekinge
* Bohuslän-Dalsland
* Bohuslän
* Dalarna
* Dalsland
* Gestrikland
* Gotland
* Göteborg
* Halland
* Hälsingland
* Jämtland-Härjedalen
* Medelpad
* Norrbotten
* Skåne
* Småland
* Stockholm
* Södermanland
* Uppland
* Värmland
* Västerbotten
* Västergötland
* Västmanland
* Ångermanland
* Örebro Län
* Östergötland


## Šaltiniai
Sandakanas

**Sandakanas** () – miestas Malaizijoje, Borneo saloje, Sabaho valstijoje, Sulu jūros pakrantėje, prie didelio užutėkio. Apygardos centras. Svarbus jūrų uostas. Yra oro uostas, plentas į Kota Kinabalu. Uostas dėl sąnašų nepasiekiamas didesniems nei 11 tūkst. tonų laivams. Išvežama mediena, kopra, abaka. Laivų statybos, kašu gamybos pramonė, maisto šaldymas, krevečių auginimas. Apylinkėse plyti aliejinių palmių ir kokospalmių plantacijos. Turizmas.

Sandakane yra Raudonoji kalva, nuo kurios veriasi reginys į Berhalos salą (kurortinė vietovė). Apylinkėse yra Sepiloko orangutanų rezervatas, Gomantongo urvai (juose gausu kregždžių ir šikšnosparnių). Mieste yra Šv. Marijos katedra, Šv. Mykolo ir Visų Angelų anglikonų bažnyčia, didžioji mečetė, Trijų Šventųjų kinų šventykla.

Sandakane gyvena kinai, malajai, badžai, didelė filipiniečių diaspora.

## Istorija
1874 m. gyvenvietę, tada vadintą **Elopura** britai įkūrė kaip prekybinį postą (prekiauta mediena, rotangu, kregždžių lizdais, damaro derva, kokosais). Miestas tapo Šiaurės Borneo kolonijos sostine. Nuo XX a. 3-ojo dešimtmečio plėtėsi sausinant jūros pakrantę, nes kalnai trukdė plėtrai. Į miestą atvyko daug kinų imigrantų iš Honkongo, vėliau filipiniečių iš Mindanao. 1947 m. kolonijos sostinė perkelta į Džeseltoną (dabartinį Kota Kinabalu).

## Šaltiniai
Baramas

**Baramas** () – upė Malaizijoje, Borneo saloje, rytų Saravako valstijoje. Išteka Borneo centrinėje dalyje stūksančiuose Irano kalnuose, jų dalyje Kelabito aukštumose. Teka į vakarus ir šiaurės vakarus daugiausia atogrąžų miškais. Įteka į Pietų Kinijos jūrą ties Baramo kyšuliu, tarp Mirio miesto ir Brunėjaus sienos.

Didžiausi intakai: Bakongas, Apohas, Palutanas, Patahas.

Deltoje yra naftos ir dujų telkinių. Už ~160 km nuo žiočių sunkiai laivuojama dėl slenksčių ir tarpeklių gausos. Prie Baramo įsikūręs Marudžio miestas.

## Šaltiniai
Haimonas

**Haimonas** () – graikų mitologijos personažas, Kreonto, Tėbų valdovo, sūnus, Antigonės, Oidipo dukters, sužadėtinis.

Anot vienos versijos, Haimonas, kaip ir kiti Tėbų gyventojai, nesugebėjo įminti Sfinkso mįslės, tad buvo pabaisos prarytas. Kaip pasakoja Sofoklis, Haimonas nusižudė persidūręs kardu, kai jo sužadėtinė Antigonė, Kreontui paliepus užmūryta oloje, pasikorė.

Euripido tragedijos „Antigonė“ nuotrupose minima, jog Antigonė Polineiką palaidojusi padedama Haimono. Kreontas įsakęs sūnui savo rankomis nubausti Antigonę mirtimi, bet tėvui Haimonas atsisakęs paklusti. Į pagalbą sužadėtiniams atėjęs Dionisas, galiausiai juodu susituokę.

## Išnašos
Menamasis skaičius

**Menamasis skaičius** yra realusis skaičius padaugintas iš menamojo vieneto , kuris apibrėžiamas lygtimi .
 Menamojo skaičiaus  kvadratas yra . Pavyzdžiui,  yra menamasis skaičius, o jo kvadratas yra . Skaičius nulis yra laikomas ir realusis, ir menamasis.

Menamųjų skaičių sąvoka XVII a. buvo įvesta Renė Dekarto kaip menkinantis terminas ir buvo laikomas kaip išsigalvotas ar beprasmis, o vėliau buvo plačiai pripažintas dėka Leonardo Oilerio (XVIII a.), Ogiusteno Lui Koši ir Karlo Frydricho Gauso (XIX a. pr.) darbų.

Menamasis skaičius  gali būti sudėtas su realiuoju skaičiumi , sudarant kompleksinį skaičių , kur  ir  yra vadinami atitinkamai kompleksinio skaičiaus *realiąja dalimi* ir *menamąja dalimi*.

## Istorija

Nors graikų matematikas ir inžinierius Heronas iš Aleksandrijos yra žinomas kaip pirmasis, pateikęs skaičiavimą, kuriame naudojama neigiamo skaičiaus kvadratinė šaknis, 1572 m. kompleksinių skaičių daugybos taisykles pirmą kartą nustatė Rafaelis Bombelli. Ši sąvoka spaudoje pasirodė anksčiau, pavyzdžiui, Gerolamo Cardano darbe. Tuo metu menamieji skaičiai ir neigiami skaičiai buvo menkai suprantami, o kai kurie juos laikė fiktyviais ar nenaudingais, panašiai kaip kadaise buvo nulis. Daugelis kitų matematikų vangiai pradėjo naudoti menamuosius skaičius, įskaitant Rene Dekartą, kuris apie juos rašė savo knygoje „Geometrija“, kuriame sukūrė terminą „menamasis“ (angl. „imaginary") ir nurodė, kad jis yra menkinantis.
 
Menamųjų skaičių naudojimas nebuvo plačiai priimtas iki Leonhardo Eulerio (1707–1783) ir Karlo Frydricho Gauso (1777–1855). 

Menamųjų skaičių naudojimo idėją toliau plėtojo Viljamas Rovanas Hamiltonas, kuris 1843 m. išplėtė menamųjų skaičių ašies idėją plokštumoje į keturmatę Kvaternijonų menamųjų skaičių erdvę kompleksiniame lauke.

## Geometrinis paaiškinimas

Šiame pavaizdavime daugyba iš  atitinka sukimąsi prieš laikrodžio rodyklę 90 laipsnių kampu apie pradžią, kuri yra ketvirtadalis apskritimo. Daugyba iš by&nbsp; atitinka 90 laipsnių sukimąsi pagal laikrodžio rodyklę apie pradžią. Atitinkamai,  padauginus iš grynai menamojo skaičiaus , kai  yra realusis skaičius, abu pasisuka prieš laikrodžio rodyklę apie pradžią 90 laipsnių kampu ir atsakymą padidina koeficientu . Kai , tai galima apibūdinti kaip sukimąsi pagal laikrodžio rodyklę 90 laipsnių kampu ir a mastelio keitimą |b|.

## Išnašos

## Literatūra
* , paaiškina daugelį menamųjų skaičių pritaikymų.

## Taip pat skaitykite

Kompleksiniai skaičiai

Matematinės konstantos
Veronos oro uostas

**Veronos oro uostas** (, IATA – **VRN**, ICAO – **LIPX**) – tarptautinis Italijos oro uostas, esantis 10 km į pietvakarius  nuo Veronos miesto. Aptarnauja Veneto ir gretimus regionus, yra svarbus transporto mazgas Šiaurės Italijoje.

## Istorija

Veronos oro uostas išaugo iš karinio aerodromo, kurį Antrojo pasaulinio karo metu naudojo Italijos ir Vokietijos oro pajėgos. Po karo jis buvo pertvarkytas į civilinį oro uostą ir pradėjo aptarnauti reguliarius komercinius skrydžius. 1978 m. buvo atidarytas keleivių terminalas, o per pastaruosius dešimtmečius infrastruktūra nuolat modernizuojama. 

2026 m. žiemos olimpinių žaidynių proga atidarytas naujas Veronos oro uosto išvykimo terminalas.

## Terminalai

Oro uostas turi du terminalus: vieną keleivinių skrydžių aptarnavimui ir kitą skirtą kroviniams. Terminale yra įvairios paslaugos keleiviams, įskaitant restoranus, parduotuves, automobilių nuomos punktus ir VIP zonas. Oro uoste taip pat įrengtos modernios navigacijos ir saugumo sistemos.

## Susisiekimas

Veronos oro uostas yra patogiai sujungtas su miesto centru. Dažnai kursuoja bendrovės *Aerobus* autobusai tarp oro uosto ir Verona Porta Nuova geležinkelio stoties. Be to, keliautojai gali naudotis taksi, automobilių nuoma ir greitkeliais, jungiančiais oro uostą su pagrindiniais Šiaurės Italijos miestais.

## Statistika ir svarba

Oro uostas kasmet aptarnauja apie 3 mln. keleivių ir yra vienas iš svarbiausių aviacijos centrų Veneto regione. Jis naudojamas ne tik komerciniams, bet ir krovininiams skrydžiams. 2022 m. oro uoste perkrauta 653,3 tonų krovinių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus oro uosto tinklalapis
Labuanas

**Labuanas** () – federalinė teritorija Malaizijoje, Rytų Malaizijos teritorijoje, apima Labuano salą ir keletą smulkių salelių prie šiaurinių Borneo salos (Sabaho valstijos) krantų. Administracinis centras – Viktorija (dar vadinama Bandar Labuanu).

## Geografija
Teritoriją sudaro Labuano sala bei smulkios Daato, Kuramano, Papano, Didžiojo Rusukano, Mažojo Rusukano salelės ties Brunėjaus įlankos žiotimis. Labuano sala žema, labai sukultūrinta ir tankiai apgyvendinta, plačiais smėlio paplūdimiais, aplink driekiasi koralų rifai.

## Ekonomika
Labuanas – svarbus giliavandenis laisvasis uostas prie laivybinių kelių tarp Brunėjaus, Saravako ir Sabaho. 1990 m. sala paskelbta mokestiniu rojumi, pradėjo augti kaip finansinis centras. Taip pat eksportuojamas kaučiukas, sago krakmolas, kopra. Vystomas turizmas. Yra karo memorialas (Pasidavimo kyšulyje, kur 1945 m. japonai pasidavė australams).

## Gyventojai

2020 m. 35,8 % teritorijos gyventojų buvo malajai, 10,3 % – kinai, 9,9 % – kadazanai-dusunai, 7,2 % – badžai, 1,3 % – murutai, 22,1 % – kiti bumiputerai (daugiausia lun bavangai ir dajakai), 11,4 % – imigrantai (filipiniečiai, indoneziečiai).

2020 m. 77,2 % gyventojų buvo musulmonai, 13,8 % – krikščionys, 8,1 % – budistai, 0,6 % – hinduistai.

## Istorija
Iki 1846 m. Labuanas priklausė Brunėjaus sultonatui, tačiau sultonas salą perleido britams, kad šie sutramdytų aplinkiniuose vandenyse siautėjusius piratus. 1848 m. Labuanas tapo Britų Karūnos kolonija, 1890–1906 m. sala priklausė Šiaurės Borneo kolonijai, vėliau – Sąsiaurio gyvenviečių kolonijai. II pasaulinio karo metais Labuanas užimtas japonų, Viktorija per mūšius sugriauta. 1946 m. vėl prijungtas prie Šiaurės Borneo, o 1963 m. tapo Sabaho dalimi. Per 1963–1966 m. Malaizijos–Indonezijos ginkluotus susirėmimus, Labuanas buvo strategine karine baze. 1984 m. Labuanas atskirtas nuo Sabaho, suformuota nauja federacinė teritorija.

## Šaltiniai
Veronos universitetas

**Veronos universitetas** (), **CUS Verona** – 1982 m. įkurtas universitetas Veronoje. Universitete veikia 12 fakultetų, mokosi apie 29 000 studentų, dirba apie 1 500 darbuotojų.

Italijos verslo laikraštis „Il Sole 24 Ore“ šį universitetą išrinko geriausiu valstybiniu universitetu Italijoje 2014, 2015 ir 2016 m.

## Istorija
Veronoje XX a. šeštojo dešimtmečio pradžioje katalikų intelektualų grupė kartu su žurnalu „Nova Historia“ įkūrė laisvąją istorijos mokslų katalikų kunigo Ludovico Antonio Muratori vardo vidurinę mokyklą. Būtent iš šios mokslininkų grupės ir kilo mintis Veronoje įsteigti universitetą. 

Idėja susiformavo 1959 m., kai tuometinis meras prof. Giorgio Zanotto per Veronos tarybos posėdį priėmė įsakymą dėl „Ekonomikos ir komercijos fakulteto įsteigimo Veronoje“.

Projektas dėl Veronos universiteto įsteigimo buvo įgyvendintas 1982 m., kai vyriausybės institucijos suteikė Veronai universiteto autonomiją ir statusą.

## Struktūra
* Biotechnologijos fakultetas
* Verslo administravimo fakultetas
* Informatikos fakultetas
* Ekonomikos fakultetas
* Užsienio kalbų ir literatūros fakultetas
* Teisės fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Neurologijos, neuropsichologijos, morfologijos ir judesių mokslų fakultetas
* Filosofijos, edukacijos ir psichologijos fakultetas
* Visuomenės sveikatos ir bendrosios medicinos fakultetas
* Chirurgijos fakultetas
* Laiko, erdvės, vaizdų ir visuomenės fakultetas

## Rektoriai
*Carlo Vanzetti (1982-1983)
*Hrayr Terzian (1983-1986)
*Sebastiano Cassarino (1986-1992)
*Mario Marigo (1992-1997)
*Elio Mosele (1999-2004)
*Alessandro Mazzucco (2004-2013)
*Nicola Sartor (2013-2019)
*Pier Francesco Nocini (2019-)

## Šaltiniai
Francis Eusebio Mbaki

**Frensis Euzebijus Mbakis** (*Francis Eusebio Mbaki*; g. 1999 m. lapkričio 5 d.) – Kongo Demokratinės Respublikos futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Futbolo paslapčių sėmėsi gimtinėje. Priklausė „Katumbio“ Futbolo Akademijai. 2018–2019 m. nuomos pagrindais perleistas CS Don Bosco. 2019–2021 m. skolintas Clermont Foot 63 klubui ir žaidė Clermont B komandoje. 2021–2022 m. sezone rungtyniavo gimtinėje, kur atstovavo TP Mazembe klubui.

Vėliau persikėlė į Prancūziją, kur atstovavo žemesniųjų divizionų klubams (TVEC Les Sables ir La Rošo prie Jono „La Roche VF“).

### DFK „Dainava“
2024 m. vasario 12 d. pranešta apie „Dainavos“ klubo naujoką.

2025 m. vasario 28 d. oficialiai debiutavo Lietuvoje A lygos rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį“. Varžovai nugalėjo alytiškius rezultatu 3-1. Futbolininkas rungtynes pradėjo ant atsarginių suolelio, o 65 minutę pasirodė po keitimo ir žaidė iki finalinio švilpuko.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Įvertinimai
; Asmeniniai įvertinimai
* TBA

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Feltrė

**Feltrė** (, ) – miestas šiaurės rytų Italijoje, Venete, Beluno provincijoje, prie Pjavės intako Sticono, Dolomitinių Alpių papėdėje. Praeina Trevizo–Beluno geležinkelis, keliai į Trevizą, Beluną, Trentą. Miestas išsidėstęs apie Alboino pilį; yra Šv. Petro katedra su XIV a. varpinės bokštu, VI a. bizantiško kryžiaus bareljefu. Veikia muziejus. Vystomas žemės ūkis, tekstilės pramonė.

Feltrės mieste 2021 m. gyveno 13 587 gyventojai, komunoje – 20 468 (plotas 99,8 km²).

## Istorija
Feltrė () minima Plinijaus kaip retų miestas. 49 m. pr. m. e. jai suteiktas savivaldybės statusas. Po Vakarų Romos žlugimo Feltrėje įsitvirtino lombardai. 1509 m. per mūšius tarp Venecijos Respublikos ir Kambrėjaus lygos, Feltrės senamiestis sugriautas. 1917–1918 m. Feltrę buvo apgulusi Austrijos kariuomenė.

Feltrėje gimė XV a. spaustuvininkas Panfilas Kastaldis ir Renesanso humanistas Vitorinas da Feltrė.


Feltre Piazza Maggiore 03.jpg|Didžioji aikštė
Castello di Alboino.jpg|Alboino pilis
Concattedrale di San Pietro Apostolo - Feltre.jpg|Šv. Petro katedra
Feltre 001.jpg|Miesto siena


## Šaltiniai
Tavau

**Tavau** () – miestas Malaizijoje, Borneo saloje, Sabaho valstijoje, Sulavesio jūros Kovio įlankos šiaurės rytinėje pakrantėje, netoli Sulu salų. Apygardos centras. Svarbus jūrų uostas (išvežama mediena, abaka, kopra). Yra oro uostas, keliai į Kota Kinabalu, Keningau. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (auginamos kokospalmės, hevėja, aliejinės palmės, pluoštiniai bananai). Svarbus kakavos pramonės centras.

Tavau gyvena kinai, malajai, badžai, bandžarai, suliečiai, didelė filipiniečių ir indoneziečių diaspora.

## Istorija
Tavau įkurtas XIX a. pab. Sulu sultonato žemėse. Britai vietą prijungė prie Šiaurės Borneo teritorijos, čia atvežė kinų.

II pasaulinio karo metais Tavau užimtas japonų, vėliau per mūšius subombarduotas. 1963–1966 m. ties Tavau vyko ginkluoti susirėmimai tarp Malaizijos ir Indonezijos pajėgų. Vėliau Tavau pagarsėjo kaip kontrabandos centras tarp Malaizijos, Indonezijos ir Filipinų. Tavau ir apylinkės nukentėjo nuo filipiniečių piratų ir teroristų antpuolių.

## Šaltiniai
Estė

**Estė** () – miestas šiaurės Italijoje, Venete, Padujos provincijoje, 25 km į pietvakarius nuo Padujos, Euganėjų kalvų papėdėje. Yra geležinkelio stotis. Daugiausia plėtojamas žemės ūkis. Yra pilies griuvėsiai (pastatyta apie 1056 m., atstatyta 1339 m.), Šv. Teklės katedra (1690–1720 m.), Atestės nacionalinis muziejus.

2021 m. Estės mieste gyveno 14 254, komunoje – 15 937 gyventojai (plotas 32,8 km²).

## Istorija
Pagal Estės miestą pavadinta bronzos–geležies amžiaus Estės kultūra, gyvavusi šiaurės Italijoje. Antikiniais laikais netoliese buvo pagrindinis venetų miestas Atestė (, ). Apie 200 m. pr. m. e. įjungtas į Romos valstybę. Atestė stovėjo 14 km į pietus nuo dabartinio miesto, prie Adidžės upės. VI a. upei pakeitus vagą, miestas atkeltas į dabartinę vietą. 961 m. Estėje užgimė lombardiškos kilmės Esčių dinastija, 1056–1288 m. miestas buvo šios dinastijos sostine. Vėliau priklausė įvairiems valdovams, o 1405 m. tapo Venecijos Respublikos dalimi.


Este - Castello carrarese di Este - 2024-09-07 00-14-53 004.jpeg|Estės pilis
Santa Tecla and church tower (Este).JPG|Šv. Teklės bažnyčia
Este - Porta San Francesco - 2023-09-10 12-28-32 002.jpg|Miesto vartai
Este - Piazza Maggiore - 2023-09-13 00-34-56 001.jpeg|Didžioji aikštė


## Šaltiniai
Montanjana

**Montanjana** (, ) – miestelis šiaurės Italijoje, Venete, Padujos provincijoje, 37 km į pietvakarius nuo Padujos, 72 km į šiaurę nuo Bolonijos. Yra geležinkelio stotis prie linijos Estė–Izola dela Skala. Montanjana garsėja išlikusiomis viduramžių miesto sienomis, kurias sudaro 24 daugiakampiai bokštai ir 4 vartai, iš kurių dveji gausiai įtvirtinti ir yra tarsi nedidelės pilys. Miestelyje yra gotikinė 1431–1502 m. Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo katedra su portalu, kurio projektavimas priskiriamas Andrėjai Sansovinui. Taip pat yra Savivaldybės rūmai (1550 m., atstatyti XVII a., architektas Mikelė Sanmikelis), Pizanio rūmai (1565 m., architektas Andrėja Paladijus), XV a. Šv. Pranciškaus bažnyčia.

2021 m. Montanjanos mieste gyveno 7546, komunoje – 9010 gyventojų (plotas 45,1 km²).

## Istorija
1242 m. Montanjaną užėmė Ecelinas III da Romanas ir pradėjo statydinti įtvirtinimus. 1405–1797 m. priklausė Venecijos Respublikai.

Mieste gimė tenoras Džiovanis Martinelis.


Montagnan Duomo dalle mura.JPG|Montanjanos katedra
City walls of Montagnana (5).jpg|Miesto sienos
Montagnana Mura Cittadine Est Castello di San Zeno Esterno 2.jpg|Padujos vartai su pilimi
VillaPisani Montagnana2007 07 11 1.jpg|Pizanio vila


## Šaltiniai
Polineikas

**Polineikas** () – graikų mitologijos personažas, Edipo ir Jokastės sūnus, Eteoklio, Antigonės ir Ismenės brolis.

Edipui atėmus sau regėjimą, Eteoklis ir Polineikas nutarė pasikeisdami valdyti po metus, o tas, kuris tuo metu nevaldys, turės tą laiką praleisti tremtyje. Polineikas, būdamas jaunesnis, išvyko pirmasis ir nukeliavo į Argą, kur tuo metu karaliavo Adrastas. Anot vienos versijos, vyresnysis Eteoklis visgi iš Tėbų Polineiką išvarė. Anot mito versijos, kurią pateikia Sofoklis, Polineikas buvo vyresnis ir kaip tik jis iš Tėbų išvarė Edipą, o vėliau jį patį išvijo Eteoklis. Vedęs Adrasto dukterį Argėją, Polineikas, norėdamas sugrįžti į Tėbus, įkalbėjo jį prieš miestą imtis septyneto vadų žygio (7 vadų vardai pagal labiau paplitusią versiją: Adrastas, Polineikas, Tidėjas, Kapanėjas, Hipomedontas, Amfiarajus, Partenopajas). Iš visų Tėbus apgulusių karvedžių gyvas liko tik Adrastas, kurį išgelbėjo jo žirgo eiklumas. Eteoklis ir Polineikas kovėsi vienas prieš kitą ir abu krito negyvi.

Garsiausi žygio ir brolių likimo aprašymai pateikti Aischilo ir Euripido tragedijose – „Septynetas prieš Tėbus“ bei „Finikietės“.

## Išnašos
Sriubiškių geležinkelio stotelė

**Sriubiškių geležinkelio stotelė** (arba ***Sirbiškių geležinkelio stotelė***) – buvusi sustojimo vieta Sriubiškių kaime (Rokiškio rajonas), prie Skapiškio–Suvainiškio geležinkelio. Rytiniame kaimo pakraštyje netoli buvusios stotelės yra išlikusios geležinkelio tilto per Lėvenį liekanos. Stotelė žymima šalia tilto per Lėvenį, į šiaurę nuo jo, arba į pietus, 1959 m. ji buvo nutolusi 0,5 km nuo Sriubiškių kaimo.

## Istorija

Stotelė įkurta I pasaulinio karo metais nutiesus Skapiškio–Suvainiškio geležinkelį, ji minima vokiškoje lentelėje. Tuo metu ji buvo tarpinė stotelė tarp Ažubalio ir Pandėlio, vadinta *Sirbiškiai*, vėliau – *Sriubiškiai*. 1930 m. balandžio 9 d. Lietuvos geležinkelių vyr. direktoriaus įsakymu nr. 44 nuo 1930 m. gegužės 1 d. stotelė pervadinta *Sriubiškiu*, bet 1934 m. balandžio 11 d. įsakymu nr. 32 nuo 1934 m. gegužės 15 d. pavadinimas vėl pakeistas į *Sriubiškius*.

1926 m. stotelėje stodavo vienas traukinys – ryte 5:11 link Suvainiškio ir vakare 22:14 link Skapiškio, 1933 m. – atitinkamai 17:51 ir 23:24. Stotelėje bilietai nebūdavo parduodami – juos buvo galima įsigyti pas traukinio konduktorių. Stotelėje traukiniai kartais iš Lėvens pasipildydavo vandens. Po II pasaulinio karo apie 1960 m. geležinkelis uždarytas, panaikinta ir Sriubiškių stotelė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Vitorio Venetas

**Vitorio Venetas** (, ) – miestas šiaurės rytų Italijoje, Venete, Trevizo provincijoje, Meskijo upės slėnyje, 35 km į šiaurę nuo Trevizo. Praeina Koneljano–Pjeve di Kadorės plentas ir geležinkelis. Automobilių, motociklų, mašinų, tekstilės pramonė. Kurortas Alpių papėdėse.

Miesto dalis Seravalė – sena gyvenvietė, apjuosta XVI a. sienomis. Yra 1755 m. pastatyta katedra su Ticiano kurtu altoriumi, 1462 m. Seravalės lodžija su muziejumi, kuriame saugoma Andrėjos Sansovino Madona. Miesto dalyje Čenedoje yra taip pat lodžija (kurta to paties A. Sansovino), XVIII a. katedra ir XV a. San Martino pilies liekanos.

2021 m. komunoje gyveno 27 217 gyventojų (plotas 82,8 km²), mieste – 23 744.

## Istorija
Vitorio Venetas sudarytas 1866 m. sujungus Seravalės (šiaurėje, dabar daugiausia gyvenamasis rajonas) ir Čenedos (pietuose, dabar daugiausia pramoninis rajonas) miestus ir pavadintas karaliaus Viktoro Emanuelio II garbei. 1918 m. ties Vitorio Venetu Italijos ir sąjungininkų kariuomenė galutinai palaužė į šalį įsiveržusias Austrijos-Vengrijos pajėgas.


VittorioTorre3.jpg|Seravalės lodžija
4506VittorioVenetoCattedrale.jpg|Čenedos Švč. Mergelės Marijos Dangun Ėmimo katedra
4505VittorioVenetoPzaGiovanniPaoloI.jpg|Jono Pauliaus I-ojo aikštė
Vittorio Veneto da Col Visentin.jpg|Miesto reginys slėnyje


## Šaltiniai
Simão Júnior

**Simaunas Žunioras** (*Simão Júnior* arba *Aurísio Saliu Fernandes Embalo Júnior*; g. 1998 m. rugpjūčio 28 d.) – Portugalijos–Bisau Gvinėjos futbolininkas, gynėjas. Turi dvigubą Portugalijos ir Bisau Gvinėjos pilietybę. Atstovavo Bisau Gvinėjos nacionalinei futbolo rinktinei.

## Karjera
Žaidė gimtojoje Portugalijoje. Priklausė SC Linda-a-Velha, GD Chaves jaunimo ekipoms. Atstovavo Chaves B komandai. 2018–2019 m. priklausė Moura AC. 2019 m. persikėlė į CD Cova da Piedade ir žaidė U23 komandoje. 2021 m. vasarą pasirašė sutartį su Estoril Praia klubu, tačiau netrukus nuomos pagrindais buvo perleistas UD Vilafranquense. 2022 m. persikėlė į CD Feirense. 2023–2024 m. rungtyniavo Olympiakos Nicosia (Kipras). 2024 m. vasarą išvyko į FC Telavi (Sakartvelas). Sakartvelo nacionalinėje lygoje (Erovnuli) sužaidė šešiolika rungtynių.

### FK Banga
2025 m. vasario 13 d. pranešta, kad prisijungė prie „Bangos“ klubo.

2025 m. vasario 22 d. oficialiai debiutavo klube Supertaurės rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgiris“. Hadžis pelnė du įvarčius ir vilniečiai pirmavo rezultatu 2-0, tačiau gargždiškiai išlygino rezultatą. Supertaurės laimėtojai paaiškėjo tik baudinių serijos metu.

2025 m. rugpjūčio 10 d. pelnė pirmąjį savo įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Riteriai. Futbolininkas susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, 55 min. pasižymėjo pelnydamas įvartį, o netrukus buvo pakeistas. Gargždiškiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-0.

2026 m. sausio 19 d. tapo žinoma, kad futbolininkas lieka „Bangos“ klube.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
* TBA

## Rinktinės
Atstovavo Bisau Gvinėjos nacionalinei futbolo rinktinei. 2021 m. kovo 26 d. debiutavo rungtynėse prieš Esvatinį. Bisau Gvinėja nugalėjo varžovus rezultatu 3-1. 2021 m. spalio 26 d. žaidė prieš Maroką, kai varžovai sutriuškino Bisau Gvinėją rezultatu 5-0.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Vedantadešika

**Vedantadešika** (. tikr. *Veṅkaṭanātha*; g. 1268 m. Tupule (šalia Kančipuramo) – m. 1370 m. Šrirangame, Tamilnade) – indų filosofas, religinis veikėjas, rašytojas. Laikomas viena kertinių višištadvaitos vedantos figūrų, vaišnavizmo judėjimo *[[Vadakalai]]* Pietų Indijoje pradininkas.

Nors ir susituokęs, atsidėjo religiniam lavėjimui bei kūrybai. Maždaug 1295 m. tapo religiniu mokytoju, vadinamuoju ačarja. Nugyveno ilgą gyvenimą, mirė sulaukęs kone 100 m.

Komentuodamas, ką reiškia prapatė (atsidavimas Dievui), tvirtino, jog tikintysis turi dėti pastangas neprarasti Dievo malonės. Kaip vaizdžiai pailiustravo Vedantadešika, siela turi būti įsitvėrusi Dievo, tartum mažas beždžioniukas – savo motinos.

Vedantadešika – 100 su viršum veikalų autorius (tai teologiniai, filosofiniai traktatai, 30 religinių poemų, drama), kūręs sanskrito, prakritų, tamilų kalbomis. Tarp jo kūrinių yra višištadvaitos vedantos logikos traktatas „Njaja-parišudhi“, religiniai himnai, Bhagavadgytos komentarai, poema „1008 eilėraščiai apie Viešpaties sandalus“, poema apie Krišnos gyvenimą „Jadavabhjudaja“, meilės poema „Gulbės pranešimas“, alegorinė drama „Sankalpasūrjodaja“.

## Išnašos
Dūrimas

**Dūrimas** – įsiskverbimas arba grubus kontaktas su aštriu ar smailiu objektu iš arti. Šis veiksmas dažniausiai siejamas su tyčiniais nusikaltimais, pavyzdžiui, žmogžudystėmis. Vis dėlto pasitaiko ir atsitiktinių atvejų, kai žmogus netyčia susižaloja pats arba sužeidžia kitus.

Dūrimas skiriasi nuo pjovimo tuo, kad aštrus objektas sminga tiesiai į kūną, o ne yra traukiamas per jį. Durtinės žaizdos laikomos specifine prasiskverbiančios traumos forma.

Dūriai dažnai pasitaikydavo gaujų konfliktuose ir kalėjimuose, nes peiliai yra pigūs, lengvai prieinami, nesudėtingai paslepiami ir pakankamai veiksmingi. Dūrimas taip pat yra naudojamas teroristiniuose išpuoliuose.

## Statistika
Jungtinių Tautų Narkotikų ir nusikalstamumo biuro 2019 m. ataskaita rodo, kad 2017 m. peiliai buvo panaudoti 97 183 žmogžudystėse – tai sudarė 22 % visų pasaulio nužudymų.

## Istorija

Dūriai visais laikais buvo naudojami nusikaltimams ir istorinių asmenybių nužudymui. Šiuo būdu buvo nužudyti tokie istoriniai veikėjai kaip Romos diktatorius Julijus Cezaris, imperatorius Kaligula ir antrasis musulmonų kalifas Umaras.

Japonijoje ritualinė savižudybė dūriu į pilvą vadinama *[[sepuku]]* (šnekamojoje kalboje – *harakiri*, reiškiančiu „pilvo perpjovimą“). Atliekant šį ritualą, žmogus pats persipjauna pilvą, o paskirtas asistentas nukerta galvą, kad mirtis būtų greitesnė ir mažiau kankinanti.

## Mechanizmas
Žmogaus oda yra elastinga, todėl dūrio vieta, ypač jei jis atliktas plonu objektu, pavyzdžiui, virtuviniu peiliu, gali susiglausti ir vizualiai paslėpti žaizdą. Dėl to vidinis kraujavimas neretai lieka nepastebėtas, nors jo pasekmės gali būti mirtinos.

Mirtis nuo dūrio dažniausiai įvyksta dėl:
* smarkaus kraujo netekimo;
* šoko;
* infekcijos;
* gyvybiškai svarbių organų, tokių kaip širdis ar plaučiai, pažeidimo.

## Gydymas
Anksčiau pacientams, patyrusiems durtinę pilvo žaizdą, dažniausiai būdavo atliekama operacija (laparotomija), tačiau dabar taikomas atsargesnis stebėjimas. Jei paciento būklė stabili, operacijos gali būti atsisakyta, tačiau būtina nuolatinė medicininė priežiūra. Jei pacientas yra sunkios būklės, operacija atliekama nedelsiant.

## Teismo medicinos tyrimas
Jei asmuo miršta nuo dūrio, atliekama teismo medicininė ekspertizė. Patologai, remdamiesi žaizdos pobūdžiu, gali nustatyti:
* peilio ašmenų plotį;
* minimalų galimą geležtės ilgį;
* ar ginklas buvo vienašmenis, ar dviašmenis.

Kartais galima įvertinti net ašmenų formą, jų judėjimą kūne ar kitus svarbius požymius. Be to, kraujosruvos ar nubrozdinimai aplink žaizdą gali suteikti informacijos apie ašmenų *[[Peilis#Sandara|apsaugą]]*.

## Šaltiniai
Avaí Futebol Clube

**Avaí Futebol Clube**, o trumpai žinomas kaip **Avaí FC** arba tiesiog **Avaí** – Brazilijos futbolo klubas iš Florianopolio. Namų rungtynes žaidė Ressacada stadione (), talpinančiame 17,8 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir Santa Katarinos valstijos čempionate Campeonato Catarinense.

## Istorija
1923 m. rugsėjo 1 d. Florianopolio mieste, Santa Katarinos valstijoje įkurtas futbolo klubas. Kitados žaidė Santa Katarinos valstijos čempionate Campeonato Catarinense. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate (Campeonato Brasileiro). Pastaruoju metu patekdavo į stipriausią Brazilijos divizioną, tai iškrisdavo į žemesnį.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série C
*  **Nugalėtojai (1):** 1998 m.

;  Campeonato Catarinense
*  **Čempionai** 1924, 1926, 1927, 1928, 1930, 1942, 1943, 1944, 1945, 1973, 1975, 1988, 1997, 2009, 2010, 2012, 2019, 2021 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Enderson Moreira, nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Vágner Love, puolėjas;
*  Zenon, saugas;
*  Maicon, gynėjas (2017);
*  Sávio, saugas, *vingeris* (2010);

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Associação Chapecoense de Futebol

**Associação Chapecoense de Futebol**, o trumpai žinomas kaip **Chapecoense** – Brazilijos futbolo klubas iš Šapeko. Namų rungtynes žaidė „Kondos“ arenos stadione (), talpinančiame 22,6 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir Santa Katarinos valstijos čempionate Campeonato Catarinense.

## Istorija
1973 m. gegužės 10 d. įkurtas Šapeko mieste,  Kitados žaidė Santa Katarinos valstijos čempionate Campeonato Catarinense. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série B
*  **Nugalėtojai (1):** 2020 m.

;  Campeonato Catarinense
*  **Čempionai (7):** 1977, 1996, 2007, 2011, 2016, 2017, 2020 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Gilmar Dal Pozzo, nuo 2024 m. rugpjūčio mėn.

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
* 
; Užsieniečiai
*  Paulo Rink,

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Guarani Futebol Clube

**Guarani Futebol Clube**, o trumpai vadinamas **Guarani FC** – Brazilijos futbolo klubas iš Kampinaso. Namų rungtynes žaidė Brinco de Ouro stadione (), talpinančiame 29,1 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir San Paulo valstijos čempionate Campeonato Paulista.

## Istorija
1911 m. balandžio 2 d. įkurtas futbolo klubas. Kitados varžėsi San Paulo valstijos čempionate Campeonato Paulista. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate. 1978 m. sezone tapo Brazilijos čempionais. Tai vienintelis kartas klubo istorijoje, kai iškovojo čempionų titulą. Vėlesniais metais būta iškritimų į žemesnius divizionus. 2010 m. sezone grįžo į stipriausią šalies lygą, bet joje įsitvitinti nesugebėjo. Nuo 2025 m. sezono žaidė C serijoje (III pakopa).

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série A
*  **Čempionai (1):** 1978 m.

;  Campeonato Brasileiro Série B
*  **Nugalėtojai (1):** 1981 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Maurício Souza, nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Careca, puolėjas;
*  Márcio Amoroso, puolėjas;
*  Djalminha saugas;
*  Elano, saugas;
*  Evair, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Associação Atlética Ponte Preta

**Associação Atlética Ponte Preta**, o trumpai vadinamas **AA Ponte Preta** – Brazilijos futbolo klubas iš Kampinasas. Namų rungtynes žaidė Moisés Lucarelli vardo stadione (), talpinančiame 19,7 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir San Paulas (valstija) valstijos čempionate Campeonato Paulista.

## Istorija
1990 m. rugpjūčio 11 d. įkurtas Kampinaso mieste, San Paulo valstijoje. Kitados žaidė San Paulas (valstija) valstijos čempionate Campeonato Paulista. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série B
*  **Nugalėtojai (0):**
*  **Antroji vieta (2):** 1997, 2014 m.

;  Campeonato Paulista
*  **Čempionai (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Alberto Valentim, nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Luis Haquín, gynėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Associação Portuguesa de Desportos

**Associação Portuguesa de Desportos**, o trumpai vadinamas **Portuguesa de Desportos** – Brazilijos futbolo klubas iš San Paulo. Dar žinomas kaip **APD Portuguesa**. Namų rungtynes žaidė „Čanindės“ (), talpinančiame 22 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir San Paulo valstijos čempionate Campeonato Paulista.

## Istorija
1920 m. San Paulo mieste gyvenusių portugalų įkurtas klubas. Kitados žaidė San Paulo valstijos čempionate Campeonato Paulista. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate. 2012 m. pateko į Série A ir iškovojo šešioliktą vietą, o 2017 m. sezone klubui buvo skirta keturių taškų nuobauda ir likę septynioliktoje vietoje iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série B
*  **Nugalėtojai (1):** 2011 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Cauan de Almeida, nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Weverton, vartininkas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Joinville Esporte Clube

**Joinville Esporte Clube**, o trumpai vadinamas **Joinville EC** – Brazilijos futbolo klubas iš Žoinvilio. Namų rungtynes žaidė Žoinvilio arenos stadione (), talpinančiame 22,6 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir Santa Katarinos valstijos čempionate Campeonato Catarinense.

## Istorija
1979 m. sausio 29 d. įkurtas Žoinvilio mieste, Santa Katarinos valstijoje. Kitados žaidė Santa Katarinos valstijos čempionate (Campeonato Catarinense). Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate.

2015 m. rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje, tačiau liko dvidešimtoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 2021 m. D serijoje buvo viena prasčiausių komandų ir iškrito iš nacionalinio čempionato. Nuo 2022 m. sezono žaidė Campeonato Catarinense.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série B
*  **Nugalėtojai (1):** 2014 m.
;  Campeonato Brasileiro Série C
*  **Nugalėtojai (1):** 2011 m.
;  Campeonato Catarinense
*  **Čempionai (12):** 1976, 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1987, 2000, 2001 m.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  , nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Edu Coimbra, saugas (1978);
*  Ramon Menezes Hubner, saugas;
*  Márcio Santos, gynėjas (2003);

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Centro Sportivo Alagoano

**Centro Sportivo Alagoano**, o trumpai žinomas kaip **CS Alagoano** bei **CSA Maceió** – Brazilijos futbolo klubas iš Masejo miesto. Namų rungtynes žaidė Estádio Rei Pelé arba karaliaus Pelės vardo stadione (), dar žinomame kaip Trapichão, talpinančiame 19,1 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir Alagoasas valstijos čempionate Campeonato Alagoano.

## Istorija
1913 m. rugsėjo 7 d. įkurtas Masejo mieste, Alagoaso valstijoje. Kitados žaidė Alagoasas valstijos čempionate (Campeonato Alagoano). Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate.

## Pasiekimai
;  Campeonato Brasileiro Série C
*  **Nugalėtojai (1):** 2017 m.
;  Campeonato Catarinense
*  **Čempionai (40):** 1928, 1929, 1933, 1935, 1936, 1941, 1942, 1944, 1949, 1952, 1955, 1956, 1957, 1958, 1960, 1963, 1965, 1966, 1967, 1968, 1971, 1974, 1975, 1980, 1981, 1982, 1984, 1985, 1988, 1990, 1991, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2008, 2018, 2019, 2021 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  Higo Magalhães, nuo .

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Carlinhos, gynėjas;
; Užsieniečiai
*  Pablo Armero, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Grêmio Barueri Futebol

**Grêmio Barueri Futebol**, o trumpai žinomas kaip **Grêmio Barueri** – Brazilijos futbolo klubas iš Baruerio. Namų rungtynes žaidė Baruerio arenos stadione (), talpinančiame 31,4 tūkst. žiūrovų. Rungtyniavo nacionaliniame čempionate Campeonato Brasileiro ir San Paulas valstijos čempionate Campeonato Paulista.

## Istorija
1989 m. įkurtas futbolo klubas ir vadinosi **Grêmio Recreativo Barueri**. Vėlesniais metais dalyvavo nacionaliniame čempionate.

Nuo 2010 m. vasario mėn. vadinosi **Grêmio Prudente**. Atstovavo Prezidente Prudentės savivaldybei. 2010 m. sezone **Grêmio Prudente** liko dvidešimtoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 2011 m. sezone Série B iškovojo devintą vietą.

Nuo 2012 m. klubas atstovavo Baruerio savivaldybei, po to kai klubą įsigijo verslininkas iš Baruerio ir perkėlė iš Prudentės. Nuo 2012 m. vėl vadinosi Grêmio Barueri Futebol. 2012 m. sezone B serijoje buvo dvidešimti ir iškrito į žemesnį divizioną. 2013 m. C serijoje buvo devyniolikti ir iškrito į žemesnį divizioną. 2014 m. sezone D serijoje buvo viena iš prasčiausių komandų ir iškrito iš nacionalinio čempionato. O nuo 2015 m. žaidė Campeonato Paulista.

## Sezonai
; Grêmio Barueri

; Grêmio Prudente

; Grêmio Barueri 

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Treneriai

*  , nuo 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Brazilijos nacionalinei rinktinei
*  Leandro Castán, gynėjas (2008–2009);
*  Amaral, atraminis saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ažubalio geležinkelio stotelė

**Ažubalio geležinkelio stotelė** (arba ***Užubalio geležinkelio stotelė***) – buvusi sustojimo vieta Kupiškio ir Rokiškio rajonų paribyje, ties Ažubalio (Skapiškio seniūnija) ir Ažubalio (Pandėlio seniūnija) kaimais, apsupta miškų prie buvusio Skapiškio–Suvainiškio geležinkelio. 1959 m. nurodoma, kad stotelė buvo 1 km toliau nuo Abelių apylinkės centro Sriubiškių negu Pandėlio apylinkės Ažubalio kaimas.

## Istorija

Nutiesus Skapiškio–Suvainiškio geležinkelį, apie 20 metų tarp Sriubiškių ir Skapiškio II stotelių papildomos sustojimo vietos nebuvo. Ji imama minėti 1939 m., kai „Vyriausybės žiniose“ nurodyta, kad nuo 1939 m. balandžio 10 d. stotelės pavadinimas *Užpelkiai* yra keičiamas į *Užubalis*. Tais metais traukiniai į Užubalį atvykdavo kasdien 4:24 (link Suvainiškio) ir 13:32 (link Skapiškio).

Stotelėje įsigyti bilietų nebuvo galima – juos parduodavo traukinio konduktorius. Apie 1955 m. Užubalio stotelėje stovėjo mažas namelis, kuriame gyveno budėtojas. Apie 1960 m. uždarius geležinkelio ruožą stotelė panaikinta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Jono Basanavičiaus gatvė (Panevėžys)

**Jono Basanavičiaus gatvė** – viena pagrindinių Panevėžio gatvių. Prasideda miesto centre, nuo Smėlynės gatvės tilto, eina pietų kryptimi, baigiasi Ramygalos gatvėje, ties Kristaus Karaliaus Katedros kapinėmis. Kertasi su Elektros, Ukmergės gatvėmis, įvažiavimu į Savanorių aikštę, Vilniaus, Algirdo, Aukštaičių, J. Tallat Kelpšos, Ryto, Beržų gatvėmis, Šviesos taku ir Žagienio gatve. 1,95 km ilgio, keturių eismo juostų. Gatvės trasoje yra penkios šviesoforais reguliuojamos sankryžos, visa gatve kursuoja miesto maršrutiniai autobusai. Sankryža su Beržų gatve – viena avaringiausių mieste. 2024 m. priimtas sprendimas rekonstruoti ją į žiedinę.

Gatvei būdingas mišrus užstatymas, daugiausia penkiaaukščiais daugiabučiais ir mažaaukščiais individualiaisiais gyvenamaisiais namais. Adresu J. Basanavičiaus g. 3 stovi ilgiausias miesto namas – apie 220 m ilgio penkių aukštų daugiabutis. J. Basanavičiaus g. 63 veikia „Circle K” degalinė, J. Basanavičiaus g. 65 – automobilių techninės apžiūros centras, J. Basanavičiaus g. 67 – „Lidl” parduotuvė (I korpuse) ir Panevėžio autobusų parkas, J. Basanavičiaus g. 75 – laidojimo rūmai.

## Istorija
Seniausia gatvės dalis – jos pradžia nuo tilto iki Ukmergės gatvės. 1807 m. čia minima Tilto gatvė, viena iš 9–10 tuometinių Naujojo Panevėžio gatvių.

1933 m. nuo Fromo Gužučio gatvės (Savanorių aikštės) į pietus nutiesta nauja gatvė, kuriai suteiktas Jono Basanavičiaus vardas. Gatvė buvo negrįsta, netvarkyta, su dideliais grioviais abiejose pusėse. Būta pasipiktinimų, kad tokiam vardui gatvė per prasta, per trumpa ir netinkama. Netrukus gatvę pradėta užstatyti. Vyravo mediniai namai su dideliais sklypais ir medinėmis tvoromis. Jos 1935 m. miesto valdžios įsakymu nudažytos žaliai. Gatvė ilginta, tvarkyta, apsodinta medžiais, 1939 m. jos dalis išgrįsta netašytais akmenimis. Gatvėje veikė kelios kepyklos, muilo dirbtuvė „Sveikata”, arbatinė ir valgykla, kirpykla. Prekiauta mielėmis, kolonijinėmis prekėmis, gaminti minkštieji baldai, vata, antkapiniai paminklai. Gatvėje buvo gana garsios ir tuo metu pažangios Jono Biro mašinų taisymo dirbtuvės ir ketaus liejykla. Gyveno įvairios šeimos, būdavo nuomojami butai. Gyveno nemažai žydų tautybės verslių žmonių bei arklius turėjusių vežikų. 1939 m. planuota statyti žydų pradžios mokyklą, bet sumanymo įgyvendinti nebepavyko.

Sovietmečiu rekonstruojant miesto centrą, maždaug šeštajame dešimtmetyje, J. Basanavičiaus gatvė prailginta iki Tilto gatvės. Abi gatvės sujungtos į vieną, J. Basanavičiaus gatvę. Įvesta kanalizacija, palei gatvę pastatyti nauji daugiaaukščiai namai su parduotuvėmis pirmame aukšte. Gatvės pradžioje, pirmuose trijuose namuose, veikė pramoninių prekių parduotuvės, prekiauta drabužiais, audiniais, avalyne ir kitomis prekėmis. J. Basanavičiaus g. 7 įsikūrė mieste žinoma maisto prekių parduotuvė „Jūratė”. J. Basanavičiaus 23 buvo Panevėžio autotransporto mokymo kombinatas.

## Šaltiniai