open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Artiomovskis

**Artiomovskis** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, į šiaurės rytus nuo Jekaterinburgo, prie Bobrovkos upės. Rajono centras. Geležinkelių mazgas (linijos į Jekaterinburgą, Serovą, Uralo Kamenską, Ust Achą), yra Jegoršino geležinkelio stotis. Mašinų, statybinių medžiagų (gelžbetonio), baldų, maisto pramonė. Veikia šiluminė elektrinė. Yra istorijos muziejus.

## Istorija

1665 m. kazokas Jegorša Koževinas gavo žemę prie Bobrovkos upės. Vėliau ten išaugo gyvenvietė, vadinta ***Jegoršinu*** (*Егоршино*). 1871 m. pradėta antracito gavyba. 1938 m. sutektas miesto statusas, gyvenvietė pavadinta Artiomovskiu.

## Šaltiniai
Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija

**Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija** () - viena iš Grudeko stačiatikių dekanato parapijų, Grudeko kaime. Parapija įkurta apie 1490 metus. Apie 1490 m. Jono Ivano Chodkevičiaus sūnus Aleksandras Chodkevičius pastatė parapijos cerkvę. Parapijoje yra Grudeko Švč. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė ir Grudeko Rūpestingosios Dievo Motinos koplyčia. 


Vaizdas:Podlaskie - Grodek - Grodek - chapel of the OLc.JPG|Grudeko Rūpestingosios Dievo Motinos koplyčia


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).

## Literatūra

* Parafia prawosławna w Gródku, Sergiusz Borowik w Przegląd Prawosławny Nr 9(159), 1998, ISSN 0867-7476
Juškovy Grudo Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija

**Juškovi Grudo Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapija** () - viena iš Grudeko stačiatikių dekanato parapijų, Juškovi Grudo kaime. Parapija įkurta 1909 metais. Parapijoje yra Juškovi Grudo Švč. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė. 

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.).

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Nova Volos Šv. Jono Krikštytojo parapija

**Nova Volos Šv. Jono Krikštytojo parapija** () - viena iš Grudeko stačiatikių dekanato parapijų, Nova Volos kaime. Parapija įkurta apie 1840 metus. Parapijoje yra Nova Volos Šv. Jono Krikštytojo cerkvė. 

## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) .

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Lancia D50

**Lancia D50** – Formulės 1 automobilis, 1954 m. sukurtas italo Vittorio Jano Lancia ekipai. Iš viso buvo sukurti 6 automobiliai, iš kurių du šiuo metu yra Italijos muziejuose.

D50 debiutavo lenktynėse 1954 m. Ispanijos Grand Prix. Už jo vairo buvo italas du kartus Formulės 1 čempionas Alberto Ascari. Lenktynėse jis pelnė pole poziciją ir pasiekė greičiausią ratą, tačiau dėl sankabos gedimo po 10 ratų pasitraukė iš lenktynių.

Po Ascari mirties susidūrus su finansiniais sunkumais Scuderia Lancia ekipa pardavė savo akcijas Scuderia Ferrari komandai. Ferrari toliau tobulino D50, kuris oficialiai buvo vadinamas **Lancia-Ferrari D50**, o vėliau tiesiog **Ferrari D50**.

1956 m. čempiono titulą su šiuo automobiliu laimėjo argentinietis Juan Manuel Fangio. Iš viso per 14 lenktynių D50 nugalėjo penkiose.

## Šaltiniai
Pergalės viršukalnė

**Pergalės viršukalnė** () − aukščiausias Tian Šanio kalnas (7439 m), esantis į rytus nuo Isyk Kulio ežero; 16 km į pietvakarius nuo Chan Tengri viršukalnės.

Per viršukalnę eina Kirgizijos ir Kinijos valstybinė siena.

## Istorija
1895 m. švedų keliautojas Svenas Gedinas, pirmasis iš europiečių pamatė ir beveik tiksliai išmatavo viršukalnės aukštį − 7320 m.

1943 m. buvo nustatyta, kad viršukalnė 500 m aukštesnė už Chan Tengri viršukalnę ir netrukus, pergalės proga II Pasauliniame kare, buvo pavadinta Pergalės viršukalne.

### Alpinizmas
Aktyviausias kopimo į Pergalės viršukalnę sezonas trunka šiek tiek daugiau nei mėnesį − nuo liepos vidurio iki rugpjūčio pabaigos. Šis kraštas mažiau civilizuotas ir ne taip gerai pritaikytas turistams − sudėtingas susisiekimas, į *Pergalės* link vedančią bazinę stovyklą galima patekti tik sraigtasparniu ar pėsčiomis. Dėl šios priežasties į *Pergalę* kopia mažiau keliautojų ir alpinistų nei į Himalajų kalnų viršukalnes.

2005 m. rugpjūčio 15 d. į Pergalės viršukalnę įkopė du Lietuvos alpinistai Audrius Peseckas ir Miroslavas Vysockis. Alpinistai į viršukalnę kopė klasikiniu maršrutu iš Kirgizijos, kuris laikomas saugiausiu ir paprasčiausiu. Iki tol į Pergalės viršukalnę buvo įkopęs tik vienas lietuvis − Dainius Makauskas. Dar dviem lietuviams 1997 m. ekspedicija į šią viršūnę baigėsi tragiškai − jie dingo be žinios.

Į Pergalės viršukalnę pirmą kartą alpinistai įkopė 1956 m.

## Nuorodos
* Pergalės viršukalnė  (anglų k.)
Kirgizijos sritys

**[[Kirgizija]]** yra suskirstyta į 7 sritis ir 2 respublikinio pavaldumo miestus. Sritys dar padalintos į 40 rajonų. Rajonai savo ruožtu skirstomi į 429 apylinkes ir 22 miestus.  Sritys ir 2 respublikinio pavaldumo miestai:
# Biškekas (Respublikinio pavaldumo miestas)
# Batkeno sritis
# Ču sritis 
# Džalal Abado sritis
# Naryno sritis
# Ošo sritis 
# Talaso sritis
# Isyk Kulio sritis
# Ošas (Respublikinio pavaldumo miestas)  

#### Kirgizijos rajonai
**Batkeno sritis**: 
*Batkeno rajonas
*Leileko rajonas
*Kadamžajaus rajonas

**Ču sritis**:
*Alamuduno rajonas
*Džajylo rajonas
*Kemino rajonas
*Maskvos rajonas
*Panfilovo rajonas
*Sokuluko rajonas
*Ču rajonas
*Isyk Ata rajonas

**Džalal Abado sritis**: 
*Ak Sijaus rajonas
*Ala Buka rajonas
*Bazar Korgono rajonas
*Nookeno rajonas
*Suzako rajonas
*Čatkalo rajonas
*Togūz Toro rajonas
*Toktogulo rajonas

**Naryno sritis**:
*Kočkoro rajonas
*Naryno rajonas
*At Baši rajonas
*Džumgalo rajonas
*Ak Talaa rajonas

**Ošo sritis**:
*Alajaus rajonas
*Aravano rajonas
*Kara Suu rajonas
*Kara Kuldžino rajonas
*Nookato rajonas
*Uzgeno rajonas
*Čong Alajaus rajonas

**Talaso sritis**:
*Bakaj Ata rajonas
*Talaso rajonas
*Manaso rajonas
*Kara Buura rajonas

**Isyk Kulio sritis**: 
*Ak Suu rajonas
*Tongo rajonas
*Džeti Ogūzo rajonas
*Isyk Kulio rajonas
*Tupo rajonas

## Nuorodos
* Kyrgyzstan: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Regions of Kyrgyzstan (Statoids.com)
Choroščiaus Dievo Motinos parapija

**Choroščiaus Dievo Motinos parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Choroščiaus mieste. Įkurta 1507 metais. Parapijoje yra 1878 m. pastatyta Choroščiaus Dievo Motinos cerkvė.

## Nuorodos
* Parapijos tinklalapis (lenk.) 
* Aprašymas apie parapiją (lenk.) 

## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
* Halina Surynowicz, Pod opieką Matki Bożej. Dzieje Parafii Prawosławnej w Choroszczy 1507–2007, Choroszcz 2008
Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų parapija

**Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Balstogės Čarnos mieste. Parapija įkurta 1985 m. gegužės 9 dieną. Parapijoje yra 1985–1996 m. pastatyta Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų cerkvė.

## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
* Bibliografia parafii prawosławnych na Białostocczyźnie, ks. Grzegorz Sosna, Ryboły 1992
Fastų Šv. Kryžiaus parapija

**Fastų Šv. Kryžiaus parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Fastų kaime. Parapija įkurta apie 1545 metus. Parapijoje yra Fastų Šv. Kryžiaus cerkvė ir Fastų Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Kožanų Viešpaties Kryžiaus parapija

**Kožanų Viešpaties Kryžiaus parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Kožanų kaime. Parapija įkurta XIX a. amžiuje. 1886 m. pastatyta Kožanų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė. 1880 m. pastatyta Zlotnikų Kazanės Dievo Motinos Ikonos koplyčia.


Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - cerkiew PKŚ - kapliczka.JPG|Zlotnikų Kazanės Dievo Motinos Ikonos koplyčia
Vaizdas:Podlaskie - Juchnowiec Kościelny - Kożany - cerkiew PKŚ - Cfront.JPG|Kožanų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Jules Deschaseaux stadionas

**Jules Deschaseaux stadionas** (, 1931–1957 m. *Stade municipal du Havre*) – daugiafunkcis stadionas Havre, Prancūzijoje. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms, čia namų rungtynes žaidžia Le Havre AC. Talpina 16 400 žiūrovų. Pavadintas vietos sporto veikėjo Jules Deschaseaux (1872–1957) garbei.

## Istorija

Pastatytas 1931 m. 1938 m. birželio 5 d. vyko vienerios III pasaulio futbolo čempionato varžybos tarp Čekoslovakijos ir Nyderlandų, kurias 3–0 laimėjo Čekoslovakijos rinktinė. 1999 m. stadionas renovuotas.

2012 m. netoliese pastatytas naujas – Havro didysis stadionas.

## Nuorodos

* Stade Jules Deschaseaux svetainė
Supraslio Šv. Apaštalo Jono parapija

**Supraslio Šv. Apaštalo Jono parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Supraslio mieste. Parapija įkurta 1984 metais. Parapijoje yra Supraslio stačiatikių vienuolynas.


Vaizdas:Suprasl - Podsuprasl - Cmentarz.jpg|Parapijos kapinės


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Topileco Šv. Mykolo parapija

**Topileco Šv. Mykolo parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Topileco kaime. Parapija įkurta XVI a. amžiuje. Parapijoje yra 1870 m. pastatyta Topileco Šv. Mykolo cerkvė ir Baciutų Šv. Barboros koplyčia.


Vaizdas:Baciuty - Kapliczka p.w. sw. Barbary.jpg|Baciutų Šv. Barboros koplyčia


## Nuorodos

* Aprašymas apie parapiją I (lenk.) ;
* Aprašymas apie parapijos ikonas (lenk.) ;
* Aprašymas apie parapiją II (lenk.).

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija

**Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija** () - viena iš Narevo stačiatikių dekanato parapijų, Narevo kaime. Parapija įkurta XVI a. amžiuje. Parapijoje yra 1846 m. pastatyta Narevo Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Tžešciankos Šv. Arkangelo Mykolo parapija

**Tžešciankos Šv. Arkangelo Mykolo parapija** () - viena iš Narevo stačiatikių dekanato parapijų, Tžešciankos kaime. 1864-1867 m. pastatyta Tžešciankos Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Artikas

**Artikas** () – miestas šiaurės vakarinėje Armėnijoje, Širako srityje, 105 km nuo Jerevano, Aragaco kalno papėdėje. Yra geležinkelio stotis. Tufo kasybos centras. Kilimų audimas, elektros įrengimų gamyba.

Greta Artiko yra V a. Šv. Marino ir VII a. Šv. Jurgio bažnyčios (apgriautos). Taip pat yra VII a. Lmbatavanko (Šv. Stepono) bažnyčia, šventykla uoloje, bronzos amžiaus kapai.

## Istorija

Artikui miesto statusas suteiktas 1945 m.

## Sportas
* FC Tufagorts Artik buvęs futbolo klubas; žaidė 1992–1995, o vėliau dėl finansinių problemų žlugo,
* Žaidžiamas futsalas,
* Artiko miesto centrinis stadionas,
* Artikeke yra dvi sporto mokykla, kurioje užsiimama: futbolu, šachmatais, sambo, dziudo, boksu ir imtynėmis.

## Galerija

Image:Artik S. Gevorg 1.JPG|Šv. Jurgio bažnyčios griuvėsiai
Image:Artik S. Gevorg 2.JPG|Šv. Jurgio bažnyčios griuvėsiai
Image:Lmbatavank.JPG|Lmbatavanko bažnyčia


## Šaltiniai
Mezosfera

**Mezosfera** ( 'vidurinis', *sphaira* 'rutulys') – atmosferos sluoksnis, esantis 55 – 80 km aukštyje, virš stratosferos. Viršutinis mezosferos sluoksnis, kur oro temperatūra pasiekia minimumą, vadinamas mezopauze.
Garso bangos atsispindi mezosferoje ir grįžta atgal į žemę.
**Vyraujančios dujos: **azotas, deguonis, argonas.

## Temperatūra

Čia temperatūra pradeda sparčiai kristi ir ties viršutine jos riba nukrinta iki -75– -90 °C. Ties pusiauju mezosferos viršuje oro temperatūra nukrinta iki –80 °C, ties ašigaliais žiemą būna –40 °C, o vasarą –60 °C. Visoje mezosferoje oro temperatūra krinta, nes šiame sluoksnyje yra mažai ozono. Žema oro temperatūra aiškinama ir tuo, jog atmosfera sugeria labai mažai Saulės spinduliuotės. Temperatūros svyravimus lemia platuma ir metų laikas. Apatinėje mezosferoje susidaro dideli terminiai kontrastai tarp vasaros ir žiemos polių (siekiantys net 35 °C), o sluoksnio viršuje dėl atmosferos cirkuliacijos mezosferoje ypatumų ties vasaros poliumi oro temperatūra žemesnė negu ties žiemos. Šio sluoksnio pradžiai būdingas staigus oro temperatūros kilimas (iki 50 –55 km). Toliau iki 80 km temperatūra vėl staigiai krinta. Sluoksnis nuo 50 iki 80 km pasižymi didesne turbulencija. Mezosferos oro temperatūra ties apatine riba būna -2,5 °C, o ties viršutine riba (mezopauzeje) -86,5 °C.

Temperatūra liaunasi kristi pasiekusi -90° – -107°C.

## Debesys

Čia formuojasi ploni, melsvi debesys. Vienas būdingiausių mezosferos požymių yra sidabriniai debesys, matomi tik šiltuoju metų laiku. Juos sudaro retai pasklidę kosminės dulkės ir smulkūs ledo kristalai, sklandantys išretėjusioje atmosferoje 39– 84 km aukštyje. Vandens garai, kurių esama nedidelio kiekio, 82– 85 km aukštyje suformuoja debesis, vadinamus sidabriniais. Šie debesys yra stebimi Saulei nusileidus, jie žėri melsvai sidabrine spalva.

## Vėjas

Mezosfera pasižymi intensyviu vertikaliu oro maišymusi bei dideliais vėjo greičiais.Vėjo greitis šiame sluoksnyje būna nuo 180 iki 900 km/h. Vasaros metu vyrauja rytų, o žiemos – vakarų krypties vėjai.

## Slėgis

Atmosferos slėgis mezosferos viršuje būna 7 Pa, o mezopauzėje tesiekia tik 0,4 Pa.

## Naudota literatūra

* J. Navickas, V. Ambrasas, D. Girdauskienė, O. Majauskienė, R. Šaudienė, „Specialioji fizika“, Vilnius: „Ardiva“, 2008 m., ISBN 978-9955-896-35-7
* Egidijus Rimkus, „Meteorologijos įvadas“, „Vilniaus universitetas“ , 2011 m., ISBN 978-9955-634-59-1
* R. Flintas, „Žemės istorija“, Vilnius: „Mokslas“, 1985 m.
* A. Basalykas, „Žemė – žmonijos buveinė“, Vilnius: „Mokslas“, 1985 m.
Termosfera

**Termosfera** (iš  (šiltas, karštas) +  (sfera)) – Žemės atmosferos sluoksnis, esantis 80-800 km aukštyje, aukščiau nei mezosfera ir žemiau nei egzosfera. 

Oras čia labai išretėjęs, tačiau jo tankis didesnis nei tarpplanetinėje erdvėje. Termosferoje temperatūra iš pradžių pamažu, o vėliau sparčiai kyla: 100 km aukštyje pakyla iki 0 °C, 200 km aukštyje siekia +500 °C, o 400 km aukštyje 1227 °C (1500 K), tačiau dėl čia esančio itin reto oro jos negalima lyginti su tokia pat temperatūra prie žemės paviršiaus. Toks temperatūros kilimas susijęs su intensyvia atominio deguonies jonizacija 150–300 km aukštyje, veikiant ultravioletiniams Saulės spinduliams. 

Oro dalelės čia juda labai dideliu greičiu, bet, būdamos labai išretėjusios, įšyla ne nuo šilumos apykaitos su aplinka, o dėl to, kad savo paviršiumi sugeria Saulės spinduliuotę. Termosferos oras smarkiai jonizuotas, ypač apatinėje dalyje, kuri dažnai vadinama jonosfera.

Termosferoje skrieja Tarptautinė Kosminė Stotis. 1000–2000 km atstumu aplink geomagnetinius polius susidaro ir švyti poliarinės pašvaistės, o kuo audringesnė jonosfera, tuo platesni poliariniai pašvaisčių žiedai.

## Šaltiniai
Aruša

**Aruša** () – miestas šiaurės Tanzanijoje, Meru kalno pašlaitėje. Regiono administracinis centras. Transporto mazgas, miestą pasiekia Nairobio–Dar es Salamo geležinkelio atšaka, veikia Kilimandžaro tarptautinis oro uostas. Maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė. Kasami brangakmeniai (tanzanitas), verčiamasi žemdirbyste, gyvulininkyste. Aruša yra vienas svarbiausių turistinių centrų Rytų Afrikoje – iš čia vykstama į Kilimandžaro, Meru kalnus, Ngorongorą, Serengetį, Olduvajų ir kt. gerai žinomus gamtos objektus. Čia taip pat rengiamos tarptautinės konferencijos.

Veikia Mošio tarptautinė mokykla, Tanzanijos laukinės gamtos tyrimų institutas, Meru universitetas, yra katedra, kitų religijų šventyklos.

## Istorija

Arušą 1900 m. įkūrė vokiečių kolonistai. Čia pastatyta karinė tvirtovė, o miestas tapo svarbu regiono prekybos centru. 1916 m. miestą užėmė britai. 1994 m. Arušoje surengtas Ruandos tarptautinis karo nusikaltimų tribunolas, kuriame teisti Ruandos genocido organizatoriai.

## Šaltiniai
Zabluduvo Marijos Dangun Žengimo parapija

**Zabluduvo Marijos Dangun Žengimo parapija** () – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Zabluduvo mieste. Parapija įkurta 1507 metais. Parapijoje yra 1847–1855 m. pastatyta Zabluduvo Marijos Dangun Žengimo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Kuneo

**Kuneo** (), *Kunėjas* – miestas Italijoje, Pjemonte, Kuneo provincijos sostinė. Miestas yra Jūrinių Alpių šlaite, kur Stura di Demontės upė išteka iš Sturos slėnio.

## Istorija

Kuneo 1198 m. įkūrė vietiniai, miestą paskelbę nepriklausoma komuna ir išsilaisvinę nuo Asčio vyskupo ir Monferato ir Saluco markizų. Saluco markizas miestą užėmė 1210 m., bet miestiečiai sukilo 1231 m. Šv. Romos imperatorius Frydrichas II pripažino Kuneo laisvu miestu 1238 m.

1259 m. miestas visam laikui neteko nepriklausomybės, kai norėdamas apsiginti nuo galingų kaimynų prisiekė Neapolio karaliui Karoliui I Anžu, kuris taip pat buvo Provanso grafas. Kartu su Alba Kuneo buvo pagrindinė Angevinų valda Šiaurės Italijoje. Jų valdymas Kuneo, kurį pertraukdavo Saluco, Savojos, Viskončių, Milano laikotarpiai, baigėsi 1382 m., kai miestas atiteko Savojos kunigaikštystei.

Kuneo buvo svarbi besiplečiančios Savojos tvirtovė, tad dažnai būdavo apgulamas Prancūzijos: pirmąkart 1515 m. Pranciškaus I šveicarų, o po to 1542, 1557, 1639, 1641, 1691 m. ir galiausiai per Austrijos įpėdinystės karą 1741 m. Kunėjas visus kartus atsilaikė. Tik Napoleono laikais prancūzai užėmė Kuneo ir padarė Sturos departamento sostine. Atkūrus Sardinijos karalystę ir suvienijus Italiją Kuneo tapo Kunėjo provincijos sostine 1859 m.

## Miestai partneriai

*  Santa Fe de la Vera Krusas, Argentina
*  Nica, Prancūzija
*  Šamberi, Prancūzija

## Nuorodos
Kosta Rikos provincijos

**[[Kosta Rika]]** administraciškai suskirstyta į 7 **provincijas**. Jos savo ruožtu skirstomos į kantonus (jų šalyje yra 81), o šie – į apygardas (iš viso 463).

1848 m. šalyje sudarytos 5 provincijos (komarkos): San Chosė, Alachuelos, Kartago, Heredijos ir Gvanakastės. 1858 m. sudaryta Puntarenaso provincija, o 1870 m. – Limono. Dabartinės 7 provincijos oficialiai patvirtintos 1902 m.

## Nuorodos
* Costa Rica: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Costa Rica (Statoids.com)
San Chosė provincija

**San Chosė provincija** () – viena iš 7 Kosta Rikos provincijų, išsidėsčiusi šalies vidurio vakarinėje dalyje. Administracinis centras – San Chosė.

## Geografija

Provincija ribojasi su Heredijos ir Alachuelos provincijomis šiaurėje, su Kartago ir Limono – rytuose, su Puntarenaso – pietuose ir vakaruose. Per provinciją driekiasi Centrinė Kordiljera, supama Centrinio ir El Cheneralio slėnių. Pereso Seledono kantone iškilusi aukščiausia šalies vieta – Čiripo (3820 m).

## Administracinis suskirstymas

San Chosė provincija padalinta į 20 kantonų (skliaustuose – administracinis centras, jei jo pavadinimas nesutampa su kantono):

# San Chosė
# Eskasu
# Desamparadosas
# Puriskalis (Santjago de Puriskalis)
# Tarasu (Tarasu San Markosas)
# Aseri
# Mora (Siudad Kolonas)
# Goikočėja (Gvadalupė)
# Santa Ana
# Alachuelita
# Vaskes de Koronadas (San Isidras)
# Akosta (San Ignasijo de Akosta)
# Tibasas (San Chuan de Tibasas)
# Moravija (San Visentė)
# Montes de Oka, (San Pedras)
# Turubaresas (San Pablas)
# Dota (Santa Marija)
# Kuridabatas
# Peresas Seledonas (San Isidro de El Cheneralis)
# Leonas Kortesas (San Pablas)

## Šaltiniai
Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo parapija

**Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo parapija** () - viena iš Narevo stačiatikių dekanato parapijų, Losinkos kaime. 1779 m. pastatyta Losinkos Šv. Jurgio koplyčia. 1886 m. pastatyta Losinkos Šv. Apaštalo Jokūbo cerkvė.


Vaizdas:Łosinka kaplica na cmentarzu 2.jpg|Šv. Jurgio koplyčia


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Antanas Jankauskas (1940)

**Antanas Jankauskas** (1940 m. Alytaus raj. – 1996 m. Kaune) – Lietuvos inžinierius statybininkas, daugiausiai dirbęs transporto statinių statybose.

## Biografija

1958 m. baigė Alytaus Žaliąją gimnaziją. 1966 m. baigė „Tiltų ir tunelių“ specialybės kursą Leningrado geležinkelių transporto inžinierių institute. 

Pasižymėjo stambių transporto statinių statybose Lietuvoje: Rusnės tiltas per Atmatą (1972–1974), Jurbarko tiltas per Nemuną (1975–1978). Vadovavo didelėms statybinėms organizacijoms, atstovavusioms Lietuvą Sibiro kelių statybose Kogalyme (Kelių statybos valdyba Nr.12, 1980–1987), černobyliečių miesto Slavutyčiaus statybose Ukrainoje (Kauno namų statybos kombinatas, iki 1996).

## Įvertinimas

A. Jankausko profesinė inžinerinė veikla įvertinta Lietuvos SSR nusipelniusio statybininko vardu, Rusijos apdovanojimais.


Tiltas per Atmatą į Rusnę.jpg|Rusnės tiltas
JurbarkoTiltas.JPG|Jurbarko tiltas
Viln kvart foto.JPG|Vilniaus kvartalas Slavutyčiuje

  
## Šaltiniai
* Goda Janonytė-Jankauskienė. „Kelias“, leid. „Dobilas“, Jonava – 2001 m. ISBN 9955-417-47-1 
* A. Vėsulas, A. Palionis. „Kelias į naftos versloves“, leid. Eksperimentinis meninio konstravimo biuras, Vilnius – 1985 m.

## Išnašos
Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos parapija

**Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Čeremchos kaime. Parapija įkurta 1986 metais. Parapijoje yra 1997 m. pastatyta Čeremchos Mylinčiosios Dievo Motinos cerkvė ir 1797 m. pastatyta Čeremcha Viešo Šv. Kosmio ir Damjano cerkvė.


Vaizdas:Czeremcha-Wieś - Church of St. Kosma and Damian 02.jpg|Čeremcha Viešo Šv. Kosmio ir Damjano cerkvė


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* Bibliografia parafii prawosławnych na Białostocczyźnie, ks. Grzegorz Sosna, Ryboły 1992
Artelė

**Artelė** () – nedidelė įmonė, kurioje dirbamas bendras darbas, profesinis susivienijimas su būdinga savivalda ir savanoryste bendrai ūkinei veiklai pagal sutartį, nustatančią, kiek kam tenka pajamų.

## Istorija

Istoriškai artelės formavosi Rusijos imperijoje. Tai buvo pusiau formalūs nedideli susivienijimai žmonių, paprastai užsiimančių įvairia smulkesne veikla, amatais, prekyba, paslaugų teikimu: amatininkai, menininkai, medžiotojai, žvejai, statybininkai, šienpjoviai, aukso ieškotojai, burliokai, medkirčiai, išmaldos prašytojai. Dažnai jos būdavo sukuriamos toli nuo namų, jos nariai gyveno susitelkę savo bendruomenėse. Gautas uždarbis galėjo būti paskirstomas tarp narių vien pagal žodinį susitarimą, dažnai lygiomis dalimis. Buvo priimta nariams dalintis darbo priemonėmis ir įrankiais, net kapitalu, po to atsižvelgiant į įdėtą indelį skirstant atlygį. Dažnai artelės buvo sukuriamos kaip sezoniniai susivienijimai trumpam vykdyti konkrečiai ekonominei veiklai. Ilgainiui artelėse atsirado vidinė jos narių hierarchija, žodinius susitarimus ėmė keisti teisine forma sudaromos sutartys ir pan. 

1912 m. Rusijoje artelių veikla buvo apibrėžta juridiškai. Iki I Pasaulinio karo plėtėsi kooperatinis judėjimas ir Ukrainoje, ypač plito žemdirbių artelės. Statybininkų artelės po 1917 m. atsirado ir Tarybų Sąjungoje. Taip pat savo arteles kūrė batsiuviai, siuvėjai, prekybininkai, atskiros socialinės grupės (pensininkai, neįgalieji). Žemdirbių artelės vėliau peraugo į kolūkius, kurie ekonominės veiklos prasme buvo labiau suvaržyti. Prie Tarybų valdžios buvo išstumtos ir gamyba užsiėmusios artelės, kurios buvo perorganizuotos į valstybines įmones.

## Ekonominė įmonė

Šiuolaikiniame ekonominiame gyvenime artelės sąvoka dažnai pavartojama bendrine prasme, pvz., sukuriant nedidelio profesinio kolektyvo, kūrybinių ar gamybinių dirbtuvių, įmonės pavadinimą. Amatų artelė -  tradicinius amatus vystančios dirbtuvės: medžio drožyba, kalvystė, akmens apdirbimas, tekstilė, duonos kepykla, stalių dirbtuvės, keramikos dirbtuvės, veltinių vėlimas, papuošalų gaminimas. Tokiose artelėse dalyvauja nedidelės bendruomenės nariai. Jose įgyja pradinius amato įgūdžius vietinis jaunimas, moksleiviai, ūkininkai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tradicinės amatų artelės projektas
* Artelės Ukrainoje
* Dailininkų artelė Sankt Peterburge
Antanas Jankauskas

**Antanas [[Jankauskas]]**:
* Antanas Jankauskas (1910) – vargonininkas, muzikos mokytojas, chorvedys
* Antanas Jankauskas (1940) – inžinierius statybininkas
* Antanas Jankauskas (1955) – tautodailininkas, medžio drožėjas, tapytojas
* Jonas Antanas Jankauskas – visuomenės veikėjas
Ecnomiohyla rabborum

**Ecnomiohyla rabborum**, **medvarlė** (*Ecnomiohyla rabborum*) šeimos varliagyvis. Šios šeimos varliagyvių paplitimo arealas buvo 100 km² kalvotos centrinės Panamos El Valjė de Antono miestelio apylinkės. Pirmą kartą aptiktos 2005 m. Paskutinį kartą Ecnomiohyla rabborum kurkimas paplitimo areale buvo girdėtas 2007 m. gruodį.

Ši rūšis tapo pirmąja, kurią išnaikino visiems pasaulio varliagyviams pavojingas Chytrido grybelis (Batrachochytrium dendrobatidis) sukeliantis mirtiną chytridiomykozės ligą. 2012 m. vasario 17 d. Atlantos zoologijos sode (JAV) buvo užmigdyta viena iš dviejų paskutinių Ecnomiohyla rabborum varlių. Pasaulyje liko vienintelis žinomas šios rūšies medvarlių atstovas. Patinėlis šiuo metu laikomas Atlantos botanikos sode.

## Išnašos

## Nuorodos
* The IUCN Red List of Threatened Species: Ecnomiohyla rabborum
Dailidė (amatas)

**Dailidė** – viena populiariausių profesijų medienos apdirbimo įmonėse, statybose, buityje, susijusi su medienos mechaniniu apdirbimu, jos gaminių pavertimu statybinėmis konstrukcijomis, jų montavimu statybos objekte, buityje. Kadangi tai gana platų veiklos barą apimanti profesija, tai konkretaus dailidės darbas gali apimti siauresnes sritis (specializacijas): klojinių ir pastolių montavimas, perdangų įrengimas, stogų konstrukcijos įrengimas, langų bei durų įstatymas, baldai, laivai ir kt.

## Istorija

Dailidės profesija atsirado kartu su darbo įrankiais, kuriuos žmogus išmoko pasigaminti. Senovės graikai ir kitų civilizacijų atstovai jau buvo kvalifikuoti šio amato meistrai. Jų darbus liudija išlikę puošnios šventovės ir rūmai. 

## Kvalifikacija

Dailidė moka dirbti rankiniais ir elektriniais įrankiais, mechanizuoto medienos apdirbimo staklėmis ir įrengimais, statyti rąstinius, karkasinius  ar kitų konstrukcijų medinius namus, įrengti juose perdengimus, montuoti stogo konstrukcijas, langus ir duris, medines grindis ir laiptus. Savo darbe dailidė panaudoja ir kitos rūšies medžiagų atskiras detales, sudarančias galutinio produkto visumą (kartono, plastiko, stiklo, metalo). Dailidė pažįsta ir skiria  medienos rūšis, jų biologines bei mechanines savybes, taiko konkrečiai medienos rūšiai tinkamus žymėjimo, matavimo, pjovimo ir apdorojimo būdus. Atlieka grubią ir galutinę medinių paviršių apdailą. Savo darbe vadovaujasi nesudėtingų gaminių brėžiniais, gali parengti jų eskizus. Taip pat žino ir naudojasi visomis saugaus darbo priemonėmis.

Dailidės amatui yra artima staliaus profesija, nes dailidės savo darbo praktikoje plačiai naudoja gatavus stalių gaminius.

## Įrankiai

Darbe plačiai naudojami universalūs ir siauros paskirties įrankiai:
* rankiniai individualūs (elektriniai ar paprasti tradiciniai): liniuotė, ruletė, kampainis, gulsčiukas, gręžtuvas, pjūklas, šlifuoklis, buitinis peilis, kirvis, plaktukas, atsuktuvas, replės, yla, slankmatis, oblius, kaltas ir kt.;
* stacionarūs įrengimai, staklės, įrengti medienos apdirbimo cechuose, lentpjūvėse ar panašūs mobilūs įrenginiai, kurie gali būti pristatomi į statybos aikštelę medžio ar jo gaminių apdirbimo, paruošimo montavimui ir pan. 

## Mokymas

Lietuvoje dailidės profesiją galima įgyti darbo rinkos ar pagrindinio profesinio mokymo įstaigose, vykdančiose mokymą pagal dailidės mokymo programą. Be teorijos, didžiąją mokymo turinio dalį (per 70%) sudaro praktinis profesijos mokymas. Asmenims, siekiantiems dailidės kvalifikacijos, privaloma turėti pagrindinį išsilavinimą. Kandidatai, savo praktinėje veikloje neformaliai ar savaiminiu būdu įgiję tokio darbo sugebėjimų, gali būti pripažįstami kvalifikuotais dailidėmis, jeigu išlaiko kvalifikacijos egzaminą. Tokius egzaminus paprastai organizuoja atestuoti profesinio mokymo centrai.

## Nuorodos

* Dailidės amato istorija 
* Dailidės profesija ir mokymo centrai ''studijos.lt'' svetainėje
Kleščelių Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija

**Kleščelių Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Klaščelės mieste. Parapija įkurta 1877 metais. Parapijoje yra 1872 m. pastatyta Kleščelės Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė, 1709 m. pastatyta Kleščelės Šv. Mykolo cerkvė ir 2002 m. pastatyta Dobrovodos Šv. Paraskevo cerkvė.


Vaizdas:Dobrowoda - Church of St. Paraskevi.jpg|Dobrovodos Šv. Paraskevo cerkvė
Vaizdas:Kleszczele Cerkiew Mikolaja.jpg|Kleščelės Šv. Mykolo cerkvė
Vaizdas:Cerkiew sw Jerzego2.JPG|Kleščelės Šv. Jurgio cerkvė
Vaizdas:Suchowolce cerkiew Polska.JPG|Suchovolos Marijos Magdalenos cerkvė


## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* M. Bołtryk, W Dobrywodzie nad źródełkiem, "Przegląd Prawosławny", nr 7(301), lipiec 2010, ISSN 1230-1078, s.23
Mileičycių Šv. Barboros parapija

**Mileičicės Šv. Barboros parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Mileičicės kaime. Parapija įkurta apie 1592 metus. Pirmosios parapijos cerkvės statybas finansavo karalius Žygimantas Senasis. Parapijoje yra XIX a. amžiuje pastatyta Mileičicės Šv. Barboros cerkvė ir 1820 m. pastatyta Mileičicės Šv. Mykolo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Sakų Šv. Dimitrijaus parapija

**Sakų Šv. Dimitrijaus parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Sakų kaime. Parapija įkurta 1992 metais. Parapijoje yra XVIII a. amžiuje pastatyta Sakų Šv. Dimitrijaus cerkvė ir Sakų Šv. Nektariušo koplyčia. Taip pat parapijoje įsikūręs Sakų Šv. Dimitrijaus Solunskio vienuolynas.


Vaizdas:Klasztor 001.jpg|Sakų Šv. Dimitrijaus Solunskio vienuolynas
Vaizdas:Cerkiew2.jpg|Sakų Šv. Nektariušo koplyčia


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Verstoko Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija

**Verstoko Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Verstoko kaime. Parapija įkurta XVII a. amžiuje. Parapijoje yra 1769 m. pastatyta Verstoko Viešpaties Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė ir 1945 m. pastayta Opaka Dužos Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Anatolijus Kurilovas

**Anatolijus Kurilovas** (, 1926 m. sausio 27 d. – 1996) – Lietuvos ir Rusijos inžinierius statybininkas.

## Biografija
Anatolijus Kurilovas gimė 1926 m. Voznesenske, Mykolajivo srityje, Ukrainoje. Dalyvavo Didžiajame Tėvynės kare. 1970 m. baigė Tomsko inžinerinį statybos institutą.

Pradėjęs eiliniu darbininku Kauno namų statybos kombinate, Anatolijus Kurilovas vėliau vadovavo statybininkų kolektyvams, 1975–1979 m. statant Ignalinos AE, 1980–1995 m. – Vakarų Sibiro naftininkų miestą Kogalymą, kur vadovavo Lietuvą atstovavusiai SMP-1 bei vietinei Kogalymo SMP-524 organizacijoms.

## Įvertinimas
Anatolijaus Kurilovo profesinė inžinerinė veikla įvertinta Lietuvos TSR nusipelniusio statybininko vardu, Rusijos apdovanojimais. Kogalymo miesto Liaudies deputatų tarybos Prezidiumo 1990 m. rugpjūčio 31 d. sprendimu Nr. 42 už ypatingus nuopelnus statant miestą suteiktas Kogalymo garbės piliečio vardas. Jo vadovaujama lietuvių statybininkų SMP-1 pastatė patį pirmąjį šiame mieste daugiabutį gyvenamąjį namą, iš viso pridavė į eksploataciją 180 tūkst. m² gyvenamojo ploto, dvi vidurines mokyklas, kavinę, organizacijos bazinę gyvenvietę.

## Šaltiniai
* Goda Janonytė-Jankauskienė. „Kelias“, leid. „Dobilas“, Jonava – 2001 m. ISBN 9955-417-47-1
* A. Vėsulas, A. Palionis. „Kelias į naftos versloves“, leid. Eksperimentinis meninio konstravimo biuras, Vilnius – 1985 m.
* Захарова, Т. Имён твоих блистательная россыпь / Т. Захарова // Когалымский вестник. – 2005. – № 36. – С. 4.

## Išnašos
Zubačės Rūpestingosios Dievo Motinos parapija

**Zubačės Rūpestingosios Dievo Motinos parapija** () - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Zubačės kaime. Parapija įkurta 1677 metais. Parapijoje yra 1895 m. pastatyta Zubačės Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* Przegląd Prawosławny, Nr 8(253), sierpień 2006, ISSN 1230-1078
Šveicarijos ryšiai

**[[Šveicarija|Šveicarijos]] ryšiai** pasižymi modernia telekomunikacijų infrastruktūra, apimančia fiksuotąjį ir mobilųjį ryšį, interneto paslaugas bei radijo ir televizijos transliacijas.

## Telefonija
2022 m. Šveicarijoje buvo registruota per 10,8 mln. mobiliųjų telefonų – daugiau nei šalies gyventojų. Rinkoje dominavo pagrindiniai operatoriai – „Swisscom“, „Sunrise“ ir „Salt“. Populiariausios išliko paslaugos pagal sutartį, kuriomis naudojosi apie 83 % vartotojų. Tais pačiais metais bendros telekomunikacijų paslaugų kainos sumažėjo 0,7 %, nors mobiliojo ryšio kainos šiek tiek pakilo.

## Radijas ir televizija
1998 m. radijo imtuvų skaičius Šveicarijoje siekė apie 7,1 mln. 2004 m. veikė 113 FM ir 4 AM radijo stotys. 1995 m. šalyje buvo 108 televizijos stotys ir daugiau kaip 3,3 mln. televizorių.

## Internetas
2021 m. internetu naudojosi 96 % gyventojų nuo 15 iki 88 metų, o daugiau nei pusė vyresnių nei 75 metų gyventojų jį naudojo kasdien. 

2022 m. pabaigoje Šveicarija užėmė pirmąją vietą tarp Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos (EBPO) valstybių pagal fiksuotojo tinklo plačiajuosčio ryšio abonementų skaičių – apie 48,2 % gyventojų turėjo plačiajuosčio interneto prieigą. Šis rodiklis viršijo EBPO šalių vidurkį (34,9 %) ir buvo aukštesnis nei Prancūzijoje (46,6 %), Norvegijoje (45,7 %) ar Pietų Korėjoje (45,4 %).

Šveicarijos internetinių puslapių kodas yra *.ch*, jis atėjęs iš lotynų kalbos žodžių junginio – *Confederation Helvetica*.

## Stebėsena
2014 m. rugsėjį pradėta Telekomunikacijų stebėsenos programa siekia modernizuoti Šveicarijos stebėsenos sistemas, įskaitant „Interception System Switzerland“ bei policijos informacines sistemas, kad jos atitiktų šiuolaikinių technologijų keliamus reikalavimus. Parlamentas šiam projektui skyrė 99 mln. Šveicarijos frankų, iš kurių 71 mln. buvo numatyta Pašto ir telekomunikacijų stebėsenos tarnybai (PTST). Įtraukus 13 mln. Šveicarijos frankų, gautų iš Teisingumo ir policijos departamento, bendra investicijų suma sudarė 112 mln. frankų. Programos įgyvendinimas vykdomas penkiais etapais per kelerius metus.

2022 m. Šveicarijoje telekomunikacijų stebėsenos apimtis padidėjo 27 %, daugiausia dėl sunkiais nusikaltimais įtariamų asmenų tyrimų. Pagrindiniu veiksniu tapo išaugęs mobiliųjų telefonų antenų paieškų skaičius. Tais metais tiesioginės stebėsenos atvejų skaičius išaugo iki 1 218, o retrospektyvinio stebėjimo – iki 8 114. Dauguma stebėsenos atvejų buvo susiję su nusikalstamomis veikomis nuosavybei ir narkotikų apyvartai. Stebėseną sankcionuoja prokuratūra arba Federalinė žvalgybos tarnyba, o vykdo PTST.

## Šaltiniai
Arcyzas

**Arcyzas** () – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, prie Kohylnyko ir Čahos santakos. Rajono centras. Stotis prie Odesos–Izmailo geležinkelio ir atšakos į Besarabką. Metalo apdirbimo, statybinių medžiagų (gelžbetonio), maisto (duonos, mėsos, vyno, sūrio) pramonė.

## Istorija

Arcyzą 1816 m. įkūrė vokiečių kolonistai iš Viurtembergo. Jie gyvenvietę pavadino Prancūzijos miesto Arsi garbei, prie kurio 1814 m. jungtinė Austrijos–Prūsijos–Rusijos armija nugalėjo prancūzus. Verstasi daugiausia žemės ūkiu ir vynininkyste. Miesto statusas suteiktas 1963 m.

2022 m. gegužės 4 d., Rusijos invazijos į Ukrainą metu miestas bombarduotas.

## Šaltiniai
Rudasis gaisrasekis

**Rudasis gaisrasekis** (*Arhopalus rusticus*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.
## Išvaizda

Suaugę vabalai pailgi, nuo 10 iki 27 mm, šiek tiek plokšti, rudos arba juosvai rudos spalvos. Galva trumpa, akys gana didelės, tamsios, padengtos plaukeliais. Antenų ilgis maždaug kaip pusė kūno ilgio.
## Biologija
Lervos vystosi po džiūstančių ar nusilpusių pušų, rečiau eglių žieve, taip pat ir medienoje. Neretas ir sausuose rąstuose ar lentose. Vystosi nuo 2 iki 4 metų, priklausomai nuo medienos sausumo.

Suaugėliai gyvena iki 45 dienų. Skraido birželio - rugsėjo vakarais, skrenda į šviesą.
## Paplitimas
Aptinkamas Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje dažnas spygliuočių miškuose, lentpjūvėse ar malkinėse.

## Nuotraukos

Vaizdas:Arhopalus rusticus side.jpg
Vaizdas:Arhopalus rusticus front.JPG
Vaizdas:Arhopalus rusticus above.JPG
Vaizdas:Arhopalus rusticus up.jpg
Arčmanas

**Arčmanas** (, ) – gyvenvietė pietų Turkmėnistane, Ahalo velajate, 130 km į šiaurės vakarus nuo Ašchabado, Kopetdago papėdėje. Geležinkelio stotis. Greta eina Ašchabado–Turkmėnbašio plentas ir geležinkelis. Balneologinis kurortas.

## Šaltiniai
Aršanas

**Aršanas** () – gyvenvietė Rusijoje, pietvakarių Buriatijoje, Tunkos rajone, Rytų Sajanuose, prie Kyngaros upės (Irkuto intakas). Gyvenvietė yra 120 km į vakarus nuo Sliudiankos (geležinkelio stoties), 479 km nuo Ulan Udės. Balneoklimatinis kalnų kurortas. Virš Aršano iškilęs Tunkos kalnagūbris, apylinkėse yra 12 krioklių. Veikia dvi sanatorijos – „Aršanas“ ir „Sajanai“. Yra budistų šventykla (dacanas). Trykšta mineralinės versmės.

## Istorija

XIX a. pab. Aršaną pradėjo lankyti žmonės, norintys pasigydyti karštosiose versmėse. 1920–1925 m. įkurta poilsio infrastruktūra. 1927 m. pradėtas pilstyti vanduo. 1975–1979 m. Aršanas turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą.

## Šaltiniai
Arysas

**Arysas** () gali reikšti šuos objektus Kazachstane:

* Arysas – miestas;
* Arysas – ežeras;
* Arysas – upė.
Bialoviežos Šv. Mykolo parapija

**Bialoviežos Šv. Mykolo parapija** () – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Bialoviežos kaime. Parapija įkurta apie 1800 metus. Parapijoje yra 1897 m. pastatyta Bialoviežos Šv. Mykolo cerkvė, 1873 m. pastatyta Bialoviežos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė ir 1998 m. pastatyta Bialoviežos Šv. Aleksandro Nevskio koplyčia.


Vaizdas:Skansen-bialowieza-2.JPG|Šv. Aleksandro Nevskio koplyčia


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) .

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2012 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Eglinis laibūnas

**Eglinis laibūnas** (*Molorchus minor*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

## Išvaizda
Suaugę vabalai yra nuo 6 iki 16 mm ilgio. Juodas apaugęs šviesiais plaukeliais. Antsparniai gelsvai rudos, arba rudos spalvos, sutrumpėję, nepridengia pilvelio, iš už jų kyšo išlindę plėviški sparnai, dėl ko, iš pirmo žvilgsnio, kartais gali būti supainiotas su kai kuriais plėviaparniais (pvz., vapsvom). Patinų antenos iš 12 narelių, patelių – 11.
## Biologija
Lervos vystosi spygliuočių, ypač eglės, sausose šakose ir kamienuose. Takai vingiuoti, giliai įsirėžiantys į medieną, pilni smulkių išgraužų.

Suaugėliai minta žiedadulkėm, aptinkami gegužės – liepos mėnesiais ant įvairių žydinčių krūmų, medžių (dažni ant gudobelės, šermukšnio) ir  skėtinių augalų žiedų.

Generacijos trukmė 1 – 2 metai.
## Paplitimas
Europos ir Azijos spygliuočių miškai.

Lietuvoje neretas.

## Nuotraukos

Vaizdas:Molorchus minor.jpg
Vaizdas:Molorchus minor front.jpg|Iš priekio.
Vaizdas:Molorchus minor side.jpg|Iš šono.
Čyžų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija

**Čyžų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija** () - viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Čyžų kaime. Parapijoje yra 1993 m. pastatyta Čyžų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė ir 1889 m. pastatyta Čyžų Šv. Kosmio ir Damjano cerkvė.


Vaizdas:Czyże - Church of St. Kosma and Damian edit.jpg|Čyžų Šv. Kosmio ir Damjano cerkvė
Vaizdas:Kojły - Chapel of St. Alexey.jpg|Kojlų Šv. Alekso koplyčia


## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Arysas (miestas)

**Arysas** (, ) – miestas pietų Kazachstane, Pietų Kazachstano srityje, 79 km į vakarus nuo Šymkento, prie Aryso upės. Geležinkelio stotis prie Orenburgo–Taškento linijos ir atšakos į Almatą. Pabėgių gamyba, lokomotyvų remontas. Verčiamasi žemės ūkiu (javai, medvilnė, galvijai).

## Istorija
Arysas įkurtas 1900 m. kaip stotis prie Transaralo geležinkelio. 1932 m. gavo miesto tipo gyvenvietės, o 1956 m. – miesto statusą.

## Šaltiniai
Dubinų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija

**Dubinų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapija** () – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Dubinų kaime. Parapijoje yra 1872 m. pastatyta Dubinų Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė ir 1846 m. pastatyta Krinočkos Šv. Brolių Makabėjų cerkvė.


Vaizdas:Hajnowka-krynoczka-2.JPG|Krinočkos Šv. Brolių Makabėjų cerkvė
Vaizdas:Kaplica w Dubinach.jpg|Šv. Tomo koplyčia 1898 m.
Vaizdas:Cmentarz w Dubinach.jpg|Skriplevo Šv. Proroko Elijašo kapinių cerkvė


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2012 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* A. Radziukiewicz, Święta Krynoczka, "Przegląd Prawosławny", nr 7(301), lipiec 2010, ISSN 1230-1078, ss.16–18
Hainuvkos Šv. Jono Krikštytojo Gimimo parapija

**Hainuvkos Šv. Jono Krikštytojo Gimimo parapija** () - viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Hainuvkos mieste. Parapija įkurta 1996 metais. Parapijoje yra 2007 m. pastatyta Hainuvkos Šv. Jono Krikštytojo Gimimo cerkvė ir 1953 m. pastatyta Hainuvkos Visų Šventųjų koplyčia.


Vaizdas:Hajnowka cerkiew cmentarna.jpg|Hainuvkos Visų Šventųjų kapinių koplyčia


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) .

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Narevkos Šv. Mykolo parapija

**Narevkos Šv. Mykolo parapija** () - viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Narevkos kaime. Parapija įkurta apie 1869 metus. Parapijoje yra 1867 m. pastatyta Narevkos Šv. Mykolo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Arysas (upė)

**Arysas** () – upė Kazachstano pietuose, Pietų Kazachstano srityje; Syrdarjos dešinysis intakas. Prasideda Talaso Alatau kalnuose, teka į vakarus. Aukštupio vaga srauni, slenkstėta. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, teka lėtai. Įteka į Syrdarją netoli Šauldero.

Didžiausi intakai: Mašatas, Aksu, Sairamsu, Boraldajus, Badamas.

Upė vandeningiausia balandį, o mažiausiai vandens turi rugpjūtį. Žemupyje upės vanduo plačiai naudojamas ryžių laukams drėkinti, todėl Syrdarją pasiekia tik nedidelė dalis vandens. Prie upės įsikūręs Aryso miestas.

Senovėje Aryso slėniu ėjo vienas iš šilko kelio maršrutų. Yra senovinių miestų, iš kurių žymiausias Otraras, liekanos.

## Šaltiniai
Novoberezovo Kristaus Dangun Žengimo parapija

**Novoberezovo Kristaus Dangun Žengimo parapija** () – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Novoberezovo kaime. Parapijoje yra 1771 m. pastatyta Novoberezovo Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė. 1840 m. pastatyta Vigodos Viešpaties Atsimainymo cerkvė.


Nowoberezowo - Church of St. John the Teologist.jpg|Novoberezovo Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė
Nowoberezowo cmentarz..JPG|Vigodos kapinių cerkvė


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo parapija

**Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo parapija** () – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Ožeškovo kaime. Parapija įkurta 1982 metais. Parapijoje yra 1955 m. pastatyta Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Semianuvkos Šv. Jurgio parapija

**Semianuvkos Šv. Jurgio parapija** () - viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Semianuvkos kaime. Parapija įkurta 1957 metais. Parapijoje yra XVIII a. amžiuje pastatyta Semianuvkos Šv. Jurgio cerkvė.

## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.) .

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Stari Kornino Šv. Arkangelo Mykolo parapija

**Stari Kornino Šv. Arkangelo Mykolo parapija** () – viena iš Hainuvkos stačiatikių dekanato parapijų, Stari Kornino kaime. 1773 m. pastatyta Stari Kornino Šv. Onos cerkvė. 1893 m. pastatyta Stari Kornino Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė.


Vaizdas:Stary Kornin Cerkwie.jpg|Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė kairėje ir Šv. Onos dešinėje
Vaizdas:Cerkiew w Starym Korninie front view.jpg|Šv. Onos cerkvė


## Nuorodos

* Parapijos tinklalapis (lenk.).

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos parapija

**Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos parapija** () - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Vidovo kaime. Parapija įkurta 2007 metais. Parapijoje yra 1999 m. pastatyta Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Sasinų Viešpaties Apsireiškimo parapija

**Sasinų Viešpaties Apsireiškimo parapija** () - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Sasinų kaime. Parapija įkurta apie 1613 metus. Parapijoje yra 1954 m. pastatyta Sasinų Viešpaties Apsireiškimo cerkvė ir 1672 m. pastatyta Sobiatino Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė.


Vaizdas:Sobiatyno cerkiew 11.07.2009 p.jpg|Sobiatino Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* Święte miejsca i cudowne ikony, o. Grzegorz Sosna, m. Antonina Troc-Sosna, Wydawnictwo Orthdruk, Białystok 2006, ISBN 83-85368-69-8
Ribolų Šv. Kosmio ir Damjano parapija

**Ribolų Šv. Kosmio ir Damjano parapija** () - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Ribolų kaime. Parapija įkurta apie 1753 metus. Parapijoje yra 1874 m. pastatyta Ribolų Šv. Jurgio cerkvė, 1824 m. pastatyta Pavlų Šv. Jono Teologo cerkvė, 1998 m. pastatyta Kaniukų Šv. Elijašo koplyčia ir 1865 m. pastatyta Vojškų Šv. Arkangelo Mykolo koplyčia.


Vaizdas:Ryboly St George Ortodox Church.jpg|Ribolų Šv. Jurgio cerkvė
Vaizdas:Pawły.jpg|Pavlų Šv. Jono Teologo cerkvė
Vaizdas:Ryboły4.jpg|Ribolų Šv. Kosmio ir Damjano cerkvės vidus


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
Raisko Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija

**Raisko Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija** () - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Raisko kaime. Parapija įkurta apie 1578 metus.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* "Święci pod cebulami", Turystyka - dod. do Gazety Wyborczej, nr 13 (324), 03.04.2010
Ploskų Viešpaties Apsireiškimo parapija

**Ploskų Viešpaties Apsireiškimo parapija** () – viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Ploskų kaime. Parapija įkurta apie 1943 metus.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2012 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Pasinkų Šv. Jono Krikštytojo Gimimo parapija

**Pasinkų Šv. Jono Krikštytojo Gimimo parapija** () - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Pasinkų kaime. Parapija įkurta apie XV a.-XVI a. amžių.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2008 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171
* ks. Grzegorz Sosna, Bibliografia parafii prawosławnych na Białostocczyźnie - część demograficzna, Ryboły 1992
Bockų Dievo Motinos parapija

**Bockų Dievo Motinos parapija** () – viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Bockų kaime. Parapijoje yra 1828 m. pastatyta Bockų Dievo Motinos cerkvė ir 1914 m. pastatyta Andrijankų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425-2171