open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ana Kurnikova

**Ana Kurnikova** (; g. 1981 m. birželio 7 d. Maskvoje) – buvusi Rusijos tenisininkė ir fotomodelis. Pirmoji pasaulio raketė dvejetų varžybose, dukart Atvirojo Australijos čempionato dvejetų nugalėtoja (abu kartu su Martina Hingis). Nuo 2000 m. turi JAV pilietybę. 

## Biografija

Ana augo paprastoje, vidutines pajamas gaunančioje rusų šeimoje. Tenisą pradėjo žaisti nuo penkerių metų Maskvos „Spartako“ teniso klube. Būdama 10 metų išvyko į JAV, Floridą, kur tęsė treniruotes Nick Bollettieri teniso akademijoje. 

1994 m. ji tapo neoficialaus pasaulio čempionato iki 14 metų amžiaus grupėje nugalėtoja. 1995 m. ITF jaunių reitinge ji tapo pirma. Ji žaidė už Rusiją ir nugalėjo „Fed Cup“ turnyre, 15–metė atstovavo Rusijos rinktinę 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 

1995-2003 m. žaidė profesionalų tenisą. Profesionalios tenisininkės karjerą ji baigė 21 metų dėl patirtos nugaros traumos. Ji nerizikavo atlikti sudėtingą operaciją, nes tuo metu nebuvo išvystytos lazerinės gydymo metodikos. 

Šviesiaplaukė, puikios figūros A. Kurnikova pelnė seksualiausios tenisininkės vardą, vadinta viena gražiausių pasaulio moterų. Ją rėmė garsios sporto prekių kompanijos, rengė fotosesijas modelių žurnalai. Žaisdama tenisą, ji užsidirbo tik 3,5 mln. JAV dolerių, o didžiausią turtą susikrovė reklamuodama žinomus prekinius ženklus.

Žiniasklaida stebėjo jos santykius su pramogų pasaulio ir sporto žvaigždėmis. 2000 m. buvo pranešta, kad ji ketino susituokti su rusų NHL žaidėju Pavelu Bure. Kitas Rusijos ledo ritulio žaidėjas Sergejus Fiodorovas, kuris žaidė Detroito „Red Wings“, teigė, kad jis 2001 m. buvo trumpai vedęs Kournikovą, tačiau jie vėliau išsiskyrė tais pačiais metais. 2001 m. Ana susipažino su ispanų atlikėju Enrique Iglesias, kai ji filmavosi jo vaizdo klipe „Escape“. 2017 m. gruodį pramogų pasaulis gavo netikėtą žinią, kad pora susilaukė dvynių. Teigiama, kad jie gyveno kartu, visą tą laiką slėpdami savo santykius. Nebuvo net paskelbta, ar jie susituokę.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Bronislovas Skomskis

**Bronislovas Skomskis** (1864 m. spalio 24 d. Klampučių dvare – 1935 m. kovo 18 d.) – Tarpukario Lietuvos kariuomenės generolas leitenantas, kavalerijos organizatorius ir vadas.

## Biografija
Gimė lenkakalbių Lietuvos bajorų šeimoje. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 

### Carinės Rusijos kariuomenėje
Pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę, tarnavo *Kuršo 5-ame dragūnų pulke*. 1887 m. baigęs Tverės kavalerijos mokyklą, paskirtas į Ukmergėje dislokuotą *9-ąjį dragūnų pulką*. Vėliau šis karinis dalinys buvo pertvarkytas į *3-ąjį husarų pulką* (ru) ir perkeltas į Marijampolę. Karininkas kilo karjeros laiptais, 1913 m. jam buvo suteiktas pulkininko laipsnis. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare – kovojo Rytpūsiuose.

Pašlijus sveikatai, buvo išleistas į atsargą. Grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Karalenkės dvare Suvalkijoje. 

### Tarpukario Lietuvos kariuomenėje
1920 m. pabaigoje Lietuvos kariuomenėje buvo kuriami nauji kavalerijos daliniai. Vadovauti naujai suformuotai 1–ajai raitelių divizijai pakviestas patyręs Bronislovas Skomskis. Divizija dalyvavo kovose lenkų fronte.

1923 metais buvo suformuota Kavalerijos brigada, kuriai vadovauti paskirtas generolas B. Skomskis. 1926 m. Lietuvos kariuomenėje įsteigta Vyriausiojo štabo kavalerijos inspekcija, nuo tų metų sausio 6 d. jis buvo paskirtas vadovu. Po kiek laiko inspekcija buvo panaikinta ir Br. Skomskis išleistas į dimisiją. Generolas leitenantas apsigyveno Šūklių dvare, po mirties palaidotas Žaliosios kaimo kapinėse.

## Šaltiniai
* Alfonsas Zubreckas. ''Kavalerijos pradininkas'' / XXI amžius, 2005 m. Nr. 21 (1322) 
* Sūdavos kaimo muziejų šildys ne tik šviesuolių entuziazmas
Bronius Untulis

**Bronius Untulis** (1883 m. spalio 4 d. Rumšaičiuose, Skuodo rajonas – 1977 m. sausio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, kultūros veikėjas ir istorikas.

## Biografija

Gimė valstiečių šeimoje, brolis Matas Untulis užaugo ir taip pat tapo iškilia asmenybe, politiniu ir visuomenės veikėju. Br. Untulis mokėsi Liepojos gimnazijoje, už draudžiamos lietuviškos literatūros platinimą moksleivių tarpe buvo kalintas šio miesto kalėjime. Po gimnazijos baigimo 1903 m. studijavo istoriją, ekonomiką ir filologiją Krokuvoje, Berne ir Berlyne. 1910 m. Renavo, Sedos ir Šačių apylinkėse rinko žemaičių tautosaką. 1912 m. baigęs Kijevo universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą, mokytojavo Vilniaus, Telšių, Vitebsko ir Voronežo gimnazijose. 1918–1940 m. – Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijos mokytojas, 1940–1941 m. – jos direktorius. 1937–1939 m.; 1940–1941 m. ir 1944–1950 m. dėstė Vilniaus universitete. Paskutinė darbovietė – Vilniaus pedagoginis institutas.

Lietuvių mokslo draugijos narys, jos leidinio „Lietuvių tauta“ bendradarbis. Rašė ir į dienraštį „Vilniaus balsas“. Bronius Untulis buvo Švietimo draugijos „Kultūra“ vienas iš steigėjų ir pirmasis jos pirmininkas (1927 m.), taip pat 1935 m. išrinktas Vilniaus lietuvių sporto klubo pirmuoju vadovu. Rėmė pogrindyje dirbusius komunistus, kartu su broliu Matu padėjo politiniams kaliniams.

Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

## Bibliografija
* „Vadovėlis lietuvių kalbos pasimokyti“, 1920 m.
* „Viduriniai amžiai“ (vadovėlis), 1922 m.
* „Naujieji laikai“ (vadovėlis), 1926 m.
* „Skaityk mane. Aš viską žinau“ (enciklopedinis žinynas, nuo A iki Kvorumas), 1927 m.
* „Lietuvių kalbos vadovėlis kitataučiams“, 1940 m.

## Šaltiniai
* Bronius Untulis 
* Br. Untulio fondas Lietuvių tautosakos rankraštyno duomenų bazėje
* Iškilūs Žemaitijos žmonės: krašto tyrinėtojai, kultūros istorikai, muziejininkai / Žemaitių žemė, 2001 m. Nr. 4
Bernardas Augustinas Kublinskis

**Bernardas Augustinas Kublinskis**,  (1890 m. rugsėjo 18 d. Šenberge, Latvija – 1927 m. vasario 19 d. Marijampolėje, Lietuva) – Romos katalikų bažnyčios kunigas ir politikas Latvijoje, marijonų vienuolis.

## Biografija
Gimė nedideliame miestelyje prie Lietuvos sienos. Mokėsi Radviliškyje, po to Šv.Kotrynos gimnazijoje Sankt Peterburge ir Kauno kunigų seminarijoje. Studijavo Sankt Peterburgo dvasinėje aklademijoje, ją baigė teologijos magistro laipsniu. 1918-1919 m. klebonavo  Alūkštoje, vėliau paskirtas Rygos arkivyskupijos kurijos kancleriu.

1918 m. išrinktas į *Tautos tarybą* (), kuri paskelbė Nepriklausomą Latvijos Respubliką. *Steigiamojo suvažiavimo* () deputatas. 1922-1927 m. buvo renkamas *Pirmosios* ir *Antrosios* Saeimos nariu nuo *Latgalos krikščionių valstiečių ir katalikų sąjungos*. 

1927 m. parlamentaro mandato atsisakė ir persikėlė gyventi į Lietuvą. Marijampolėje įstojo į Marijonų vienuolyną, buvo ruošiamas studijoms Romoje. Dalyvaudamas Marijonų ordino įkūrėjo Jurgio Matulaičio laidotuvėse peršalo ir po kelių savaičių mirė. Palaidotas Šv.Mikelio kapinėse Rygoje.

## Šaltiniai
* Miris bij. Saeimas deputats Kublinskis // Iekšlietu Ministrijas Vēstnesis, 1927.02.22 
* Kublinskis Bernhards Augustins // Biographien
* Bernhards Augustins Kublinskis // Latgales dati
* Lietuvos kaimynas Latgala // Aidai
Boleslovas Brežgo

**Boleslovas Brežgo**, ,  (1887 m. kovo 31 d. Aizupišiuose (Latgaloje, Dricanų pagaste) – 1957 m. rugsėjo 30 d. Rygoje) – Latgalos ir Baltarusijos istorikas, archeologas bei archyvininkas.

## Biografija
Mokėsi Rezeknės miesto mokykloje, vėliau privačiai Rezeknėje ir Vitebske. 1910 m. eksternu išlaikė Vitebsko gimnazijos baigiamuosius egzaminus. 1911–1916 m. studijavo Maskvos Archeologijos institute, Pirmojo pasaulinio karo metais – Tbilisio karo mokykloje. Nuo 1918 m. dėstė Maskvos Archeologijos instituto Vitebsko filiale, o kai jis 1922 m. buvo uždarytas, dirbo šio miesto archyve.

1922 m. išvyko gyventi į Latviją. Vienas iš Latgalos krašto muziejaus organizatorių. 1933 m. Briuselio universitete apgynė istorijos mokslų daktaro disertaciją tema „Latgalos valstiečiai 1772–1861 m.“

Antrojo pasaulinio karo metais nacių areštuotas ir uždarytas Rygos kalėjime. Po paleidimo įsidarbino Rygos valstybiniame archyve, pokaryje jam trumpam vadovavo. Latvijos universiteto Slavų filologijos katedros vedėjas, nuo 1946 m. dirbo Latvijos TSR Mokslų akademijos Istorijos ir materialinės kultūros institute. 1948 m. istorijos mokslo daktaro ir profesoriaus vardai buvo atšaukti.

## Bibliografija
* Архівы і архіўная праца ў Віцебшчыне. (1925)
* Отношения полочан и латышей в VIII–XVII вв. (1926)
* Zwierzęta w wierzeniach Białorusinów gub. smoleńskiej. (1926)
* Muzea witebskie (1926)
* Ochrona zabytków przedhistorycznych w Witebszczyźnie i w Inflantach Polskich (1928)
* Latgolys pieteišonys viesturiska gaita. (1930)
* Latgales pilsētu vēsture. (1931)
* Замки Витебщины. (1933)
* Daugavpiļs školu direkcijas archivs. (1938)
* Latgolas zemnīki: krīvu dzymtbyušonas laikūs (1940)
* Latgolas pagōtne, 1. sējums. (1943)
* Latgolys inventari i generalmiereišonys zemu aproksti 1765–1784. (1943)
* Latgolas vēstures materiali. (1646–1835). (1944)
* Latgales zemnieki pēc dzimtbūšanas atcelšanas 1861–1914. (1954)
* Очерки по истории крестьянских движений в Латгалии 1577–1907. (1956)
* Dinaburgas pilsētas privilēģija, 1582. gads. (2009)

## Šaltiniai
* Boļeslavs Brežgo – myusu nūvoda jubilars 
*  Experiencing Totalitarianism: The Invasion and Occupation of Latvia by the USSR and Nazi Germany 1939–1991. A Documentary History. Ed by A. Plakans (2007) Document No. 93 – p. 327
Gojaus tvenkinys

**Gojaus tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1 km į pietus nuo Jašiūnų miestelio. Sudarytas užtvenkus M-9 upelį (Merkio intakas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,44 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 160,5 m. Krantai neaukšti. Pasroviui už 0,1 km telkšo bevardis 1,8 ha tvenkinys. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas, pietinėje – dirbami laukai. Šalia įsikūręs Gojaus kaimas.

Tvenkinys įrengtas 1980 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Jašiūnų I tvenkinys

**Jašiūnų I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Jašiūnų miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus M-9 upelį (Merkio intakas) 0,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,49 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 156,1 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Siauri sausumos ruožai tvenkinį dalija į 4 dalis. Pietinė ir pietvakarinė pakrantė apaugusi mišku. Priešsroviui už 0,15 km telkšo bevardis 1,8 ha tvenkinys.

## Šaltiniai
Minsky

**Minsky** (; ) – Rytų Europos kilmės pavardė. Taip pat žydų kilmės pavardė.

## Žmonės
* Hyman Minsky (1919–1996), Amerikiečių ekonomistas
* Marvin Minsky (1927–2016), Amerikos kognityvivinis (pažintinis) mokslininkas dirbtinio intelekto srityje
* Michael Minsky (1918–1988), rusų operos dainininkas
* Morton Minsky (1902–1987), burleskos teatro savininkas
* Nikolajus Minsky (1855–1937), rusų poetas
* Richard Minsky (g. 1947 m.), Amerikiečių mokslininkas, knygryšys
* Richard Allen Minsky (g. 1944 m.), Amerikietis nusikaltėlis, nuteistas kalėti
* Terri Minsky, Amerikos televizijos scenaristas ir prodiuseris

## Daiktai, reiškiniai ir kt.
* Minskio Burleskos
* Tą naktį jie įsiveržė Minsky, 1968 m. filmas
* Minsky’s, muzikinis spektaklis
* Minsky (ekonomikos simuliatorius), atviro kodo vizualinė kompiuterinė programa, skirta monetarinių ekonomikų dinaminiam modeliavmui.

## Taip pat skaitykite
* Minskas
Horizontalizmas

**Horizontalizmas** – pinigų kūrimo teorijos požiūris, kurio pradininkas yra Basil Moore. Horizontalizmas teigia, kad privataus banko rezervai nėra valdomi centrinių bankų. Iš tiesų, rezervai bus suteikti pareikalavus už tokią kainą, kokią yra nustatęs pats centrinis bankas. Tai aukštyn kojomis apverčia nusistovėjusį vadovėlinį pinigų multiplikatoriaus nusakomą santykį tarp indėlių ir paskolų, kadangi paskolos sukuria indėlius (ne atvirkščiai), o šie savo ruožtu sukuria rezervus.
Steve Keen

**Styvas Kynas** (*Steve Keen*, g. 1953 m. kovo 28 d.) – Australijos ekonomistas ir knygų autorius. Jis save laiko postkeinsistu, neoklasikinės ekonomikos, kaip nenuoseklios, nemoksliškos ir empiriškai nepagrįstos, kritiku. Pagrindinę įtaką S. Kyno ekonominėms idėjoms padarė Džonas Keinas, Karlas Marksas, Hymanas Minskis, Pjeras Srafa, Augustas Gracianis, Džozefas Aloizas Šumpeteris, Toršteiasn Veblenas ir Fransua Kesnė. Hymano Minskio finansinio nestabilumo hipotezė yra pagrindinė ekonominė idėja, kuria remiasi daugelis S. Kyno indėlių į ekonomikos mokslą, kuriuose daugiausia dėmesio skiriama matematinių modelių kūrimui bei finansinio nestabilumo simuliavimui. Jis yra žinomas Australijos nekilnojamojo turto burbulo kritikas.

## Minsky programinės įrangos projektas
Neseniai, S. Kunas pradėjo programinės įrangos paketo, vadinamo Minsky, kūrimą. Jis skirtas vaizdžiai sumodeliuoti nacionalines ekonomikas jų modeliuose tiksliau atvaizduojant makroekonominius sąryšius nei tai galima padaryti įprastais makroekonominiais modeliais. Anot jo, įprasti modeliai negeba tinkamai įtraukti skolos, pinigų ir bankų dinamikos. S. Kynas mano, kad programa gali būti naudojama tiek edukaciniais, tiek tyrimų tikslais.

Pirmąjį programos paketo vystymo etapą finansavo akademinių trimų dotacija. 2013 metų vasarį S. Kynas pradėjo crowdfunding projektą „Kickstarter“ platformoje, kad leistų visuomenei prisidėti prie tolimesnio Minsky vystymo. Per pirmas 24 valandas, šis projektas pasiekė maždaug 15 % savo lėšų tikslo, o nuo to laiko jau visiškai pasikekė savo pradinį finansavimo tikslą – 50 000 JAV dolerių.

## Išnašos
Pabarės tvenkinys

**Pabarės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 12,5 km į šiaurę nuo Eišiškių, Pabarės gyvenvietės šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Maltupio upę (Šalčios intakas) 7,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,26 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 145,1 m. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmais, pietinės tvenkinio dalies krantai aukštoki. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Iš rytų prieina Nevainionių miškas. Į pietus įsikūręs Kubonių kaimas. Žemiau užtvankos nutiestas kelias .

## Šaltiniai
Benediktas Skarbek-Važinskis

**Benediktas Skarbek-Važinskis**,  ( g. apie 1670 m. – m. (?) m.) – LDK valstybės veikėjas ir mecenatas.

## Biografija
Gimė Viekšnių tijūno ir karaliaus dvariškio Mykolo Elijošiaus Skarbek-Važinskio šeimoje. Be Benedikto joje augo dar trys vaikai: Martynas, Mykolas ir Kazimieras. Po tėvų mirties broliai pasidalijo palikimą. Benediktui atiteko Juodeikių ir Arvydiškės dvarai Žemaitijoje, o taip pat du mūriniai namai Vilniuje.

Jis vedė Eufrozyną Gorską (1710-1768), šeimoje gimė šešios dukterys: Elžbieta (1734-1769), Magdalena Liudvika (1741-?), Klara (1743-1814), Kristina Morta (1744-1744), Joana Kotryna (1746-?), Viktorija Eugenija (1749-?) bei aštuoni sūnūs:
* Ignotas (?) 
* Feliksas (1736-1813) – Rietavo tijūnas ir Tirkšlių seniūnas, Lietuvos Vyriausiojo tribunolo deputatas
* Tadas Elijošius (1737-1737) 
* Antanas (?) – Ašmenos miesto teisėjas
* Juozapas (1742-?)
* Mykolas Jokūbas (1747-?)
* Povilas Pranciškus (1749-?) – Telšių miesto teisėjas
* Anupras Jonas (1752-1831) – Telšių žemietijos vadovas, žuvo per 1831 m. sukilimą 
 
Tirkšlių seniūnas Benediktas Skarbek-Važinskis tarnavo Karalaičio Augusto kavalerijoje, jam buvo suteiktas Žemaitijos kariuomenės pulkininko laipsnis. Buvo paskirtas Lietuvos didžiosios kunigaikštystės iždininku ir šiose pareigose 1748 m. Varšuvos seime atstovavo Žemaitijos seniūniją. Kartu su Ignu Samueliu Kašučiu ir Liudviku Jazdausku B.Skarbek-Važinskis fundavo Telšių Šv. Marijos Loretietės ir Šv. Antano bažnyčios statybą. Geidžių koplyčios altoriui dovanojo Švč. Dievo Motinos pagarbinimo paveikslą.
 
## Šaltiniai
Panezdilės tvenkinys

**Panezdilės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 4,5 km į šiaurę nuo Eišiškių. Sudarytas užtvenkus Nezdilės upę (Versekos intakas) 5,3 km nuo jos įtekėjimo į Eišiškių HE tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 1,23 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 147,5 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį beveik iš visų pusių supa Pasiekų miškas. Šalia įsikūręs Panezdilių kaimas, žemiau užtvankos – Miletiškių kaimas.

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Pinčbekas

**Pinčbekas** () – miestelis rytų Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Žymus savo maisto apdirbimo ir transporto pramone. Įsikūręs apie 3 kmnuo Spoldingo miesto.

## Istorija
Miestelyje stovi istorinė Pinčbeko Šv. Marijos bažnyčia, kuriai suteiktas I lygio istorinio architektūrinio paveldo statusas.

1882 m. atidaryta Pinčbeko traukinių stotis.

## Demografija

Miestelyje daug imigrantų iš Rytų Europos, taip pat ir Lietuvos.

## Šaltiniai
Poškonių tvenkinys

**Poškonių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 7 km į šiaurę nuo Dieveniškių miestelio, Poškonių kaimo pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Gaujos upę (Nemuno intakas) 99,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,3 km, plotis – iki 0,42 km. Altitudė 186 m. Krantai daugiausia aukšti, šiaurėje ir rytuose apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio šiaurinę dalį skersai kerta kelias . Pietrytinėje pakrantėje stūkso miškas. Priešsroviui į rytus ant bevardžio upelio yra 2,9 ha tvenkinys. Šalia įsikūrę kaimai: Padvarės, Lastaučikai, Didžiuliai. Rytinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Patos de Minasas

**Patos de Minasas** () – miestas Brazilijoje, vakarų Minas Žeraise, 415 km į šiaurės vakarus nuo Belo Horizontės, prie Paranaibos aukštupio. Veikia oro uostas, yra geležinkelis į Belo Horizontę. Žemės ūkio mašinų, fosforo trąšų gamyba, maisto (pieno, mėsos), odų išdirbimo pramonė. Žemės ūkio centras – auginami ir parduodami javai (daugiausia kukurūzai), pupelės, manijokai, kava, citrinos, veisiami galvijai. Apylinkėse kasami deimantai. Veikia 3 universitetų fakultetai, Šv. Antano katedra. Patos de Minasas garsėja kasmetine (gegužę vykstančia) kukurūzų švente *Fenamilho*. Jos metu vyksta rodeo varžybos. Yra išlikę kolonijinės architektūros paveldo.

## Istorija

XVII–XVIII a. dabartinio miesto vietose kūrėsi pabėgėlių iš vergijos (darbų Minas Žeraiso kasyklose) gyvenvietės. XIX a. pr. pradėjo kurtis *Os Patos* gyvenvietė, pastatyta Šv. Antano bažnyčia (1826 m.). Vėliau gyvenvietės pavadinimas ne kartą keitėsi (*Santo Antônio da Beira do Rio Paranaíba, Santo Antônio dos Patos, Patos, Guaratinga*). 1892 m. suteiktos miesto teisės. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo 1945 m.

## Šaltiniai
Jolita Skablauskaitė

**Jolita Skablauskaitė** (1950 m. rugsėjo 20 d. Joniškio raj., Kuisiuose – 2018 m. kovo 10 d. Joniškyje) – lietuvių poetė, prozininkė, dailininkė.

## Biografija
1976 m. baigė menotyrą Vilniaus dailės akademijoje. Kurį laiką dirbo Kaune, vėliau atsidėjo vien kūrybiniam darbui. Yra surengusi keletą parodų. Pirmoji knyga „Tik šviesūs paukščiai naktyje“ išėjo 1986 m., už ją autorė buvo apdovanota Antano Jonyno premija. Nuo 1987 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė. 1998 m. už romaną „Mėnesienos skalikas“ apdovanota Žemaitės literatūrine premija.

Nuo 1987 m. gyveno Vilniuje, Skroblų gatvėje esančiame bendrabutyje. Vasaras leisdavo gimtinėje, kur ir parašė didžiąją dalį savo kūrinių. Mirė 2018 m. gimtajame Joniškyje. Ten ir palaidota.

## Kūrybos bruožai
Jolitos Skablauskaitės Kūryboje ryški maginė pasaulėjauta, neaiški riba tarp tikrovės ir fantazijos, būdingi mistiniai sapno, regėjimo potyriai, pabrėžiama metų laikų kaita. Kraštovaizdžiai nejučia pereina į veikėjų jausmus. Veikėjai valdomi griaunančių aistrų (meilės, neapykantos, keršto, kaltės) ir dramatiškai slysta į mirtį, kupiną šiurpaus siurrealistinio grožio. Veikėjai pasaulį dažnai suvokia per garsus, kvapus, spalvas. Romanų siužetai – painios meilės istorijos su trilerio, detektyvo elementais.

Jolitos Skablauskaitės, Petro ir Povilo Dirgėlų apsakymų motyvais Algimantas Puipa sukūrė filmą „Žaibo nušviesti“ (1996 m.).

## Atminimas
2020 m. Joniškio skverui buvo suteiktas rašytojos var­das.

## Bibliografija
* *Tik šviesūs paukščiai naktyje: apsakymai ir apysaka*. – Vilnius: Vaga, 1986.
* *Šviesa, tyla ir ilgesys: eilėraščiai*. – Vilnius: Vaga, 1989.
* *Žolių kartumas: romanas*. – Vilnius: Vaga, 1990.
* *Liūnsargių moteris: apysaka ir apsakymai*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1993.
* *Mėnesienos skalikas: romanas*. – Vilnius: Vaga, 1997.
* *Trečiasis tūkstantmetis: apysakos ir apsakymai*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2000.
* *Kitas kraujas: romanas*. – Vilnius: Vaga, 2002.
* *Septyniadangė erdvė: romanas*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2004.
* *Brudenis: romanas*. – Vilnius: Vaga, 2006.
* *Sado sindromas: romanas*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2010.
* *Žiežulės: romanas*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2014.
* *Fatum: apsakymai*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2018.
* *Lapai iš dienoraščio: eilėraščiai.* – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2020.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jolitos Skablauskaitės tekstai
* Interviu su J. Skablauskaite
* A. Marcinkevičiūtės filmas apie J. Skablauskaitę „Vienatvės gaudesys“
2017–2018 m. Kataro diplomatinė krizė

**2017–2018 m. Kataro diplomatinė krizė** prasidėjusi kelioms šalims staiga nutraukus diplomatinius ryšius su Kataru 2017 metų birželį. Saudo Arabija, Egiptas, Jungtiniai Arabų Emyratai ir Bahreinas iš Kataro atšaukė savo ambasadorius, šiai šaliai uždarė savo sienas ir perspėjo savo piliečius iš jos išvykti.

Diplomatinė krizę paspartino nuo 2002 metų besitęsiantis konfliktas dėl įtakos tarp Saudo Arabijos ir Kataro. Pasak Saudo Arabijos vedamos šalių koalicijos, pagrindinė krizės priežastis yra Kataro parama teroristinėms regiono grupuotėms, pažeidžianti 2014 metų Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybos susitarimą. Kataras teigia palaikantis JAV kare prieš terorą ir kovoje prieš ISIL.

## Reikalavimai Katarui

2017 metų birželio 22 dieną Saudo Arabija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Egiptas ir Bahreinas pareiškė savo 13 reikalavimų Katarui:
* Al Džazira uždarymas
* Kitų Kataro tiesiogiai ar netiesiogiai remiamų naujienų tinklų uždarymas
* Turkijos karinės bazės uždarymas ir bet kokio karinio bendradarbiavimo su šia šalimi baigimas
* Visų Islamo revoliucijos gvardijos narių išsiuntimas iš Kataro ir tarptautinių sankcijų Iranui laikymasis
* Ryšių nutraukimas su teroristinėmis, ideologiškomis ar sektaniškomis grupuotėmis, įskaitant Musulmonų Broliją, Hamas, ISIS, Hezbollah ir Al-Qaeda
* Visų teroristų išdavimas ir visos paramos nutraukimas organizacijoms laikomoms teroristinėmis
* Kišimosi į keturių šalių vidaus ir užsienio politiką nutraukimas
* Paramos politinei opozicijai Saudo Arabijoje, JAE, Egipte ir Bahreine nutraukimas
* Kataro pilietybės suteikimo ieškomiems Saudo Arabijos, Jungtinių Arabų Emyratų ir Bahreino asmenims baigimas
* 10 metų trunkantis stebėjimas
* Reparacijų mokėjimas už tariamai padarytą žalą
* Karinės, ekonominės ir socialinės politikos suderinimas su kitomis Persijos įlankos arabų šalių bendradarbiavimo tarybos šalimis
* Sutikimas su visais punktais per 10 dienų

Liepos 5 d. reikalavimai pakeisti šešiais bendrais principais, daugiausiai susijusiais su kova su terorizmu, bet liepos 30 d. 13 reikalavimų grąžinti vėl.
Petrolina

**Petrolina** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Pernambuko vakaruose, kairiajame San Fransisko krante, priešais Žuazeirą (Bahijos valstija, jungia tiltas), 730 km į vakarus nuo Resifės. Yra oro, upių uostai, plentai į Salvadorą, Resifę, Fortalezą. Vystoma tekstilės, odos, chemijos, maisto (vaisių ir daržovių) pramonė. Prekyba žemės ūkio žaliavomis (mangais, vynuogėmis, gvajavomis, kokosais, bananais, arbūzais, melionais, pomidorais, svogūnais), veisiamos ožkos, avys, galvijai. Į vakarus nuo miesto įrengta Sobradinjo vandens jėgainė, sudarytas tvenkinys. Petrolinoje veikia Sertauno muziejus, pristatantis šiaurės rytų Brazilijos kaubojų gyvenimą ir istoriją. Stovi neogotikinė Jėzaus Švč. Širdies katedra (pastatyta 1929 m.).

## Istorija

Petrolina pradėjo kurtis 1870 m., miesto teisės suteiktos 1895 m. Petrolina su Žuazeiru pradėjo sparčiai augti po to, kai 1982 m. pastatyta Sobradinjo užtvanka. Miestas tapo dideliu žemės ūkio centru.

## Šaltiniai
Mehdi Benatia

**Mehdis Aminas el Mutakis Benatija** (, dar įvardijamas kaip *Medhi Benatia*; g. 1987 m. balandžio 30 d.) – buvęs Maroko futbolininkas, gynėjas. Kitados atstovavo Maroko vyrų futbolo rinktinei. Geriausias arabų šalių žaidėjas (2014 m.).

## Karjera
Karjerą pradėjo Marseille klube, paskui buvo skolinamas Tours ir Lorient klubams.

2008 m. buvo parduotas Clermont klubui. Vėliau atstovao Udinese, Roma klubams. 

2014 m. už 26 mln. eurų buvo parduotas Bayern Munich. 2016 m. buvo skolinamas Juventus, po metų parduotas.

2021 m. vasarą persikėlė į Süper Lig klubą Fatih Karagümrük (Turkija). Atstovaudamas klubui sužaidė šešerias rungtynes. 2021 m. gruodžio 9 d. paskelbė, kad baigia profesionalaus sportininko karjerą.

## Rinktinė

Nors gimė ir užaugo Prancūzijoje, bet dėl kilmės pasirinko Maroko pilietybę. 

Nuo 2008 m. atstovavo šalies nacionalinei rinktinei, per 66 rungtynes pelnė 2 įvarčius..

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERBASE
Ryan Sandes

**Ryan Sandes** (g. 1982 m. kovo 10 d.) – PAR ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2014 m. Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje () užėmė galutinę 2-ąją vietą bendroje įskaitoje. Keturių dykumų iššūkio () visų rungtynių etapų laimėtojas.

Jis yra vienas iš tituluočiausių bekėlės bėgikų pasaulyje, jo išbandymus Fiš Riverio kanjone bei Drakeno kalnuose rėmė „Red Bull“ ir „Salomon“ prekės ženklai. Istorijos taip pat buvo paskelbtos „Sidetracked“ žurnale bei „Red Bull Media House“ svetainėje ir kitose žiniasklaidos tinklalapiuose.

## Karjeros pasiekimai

**Prestižiškiausi laimėjimai:**

## Šaltiniai
Pau Capell

**Pau Capell** (g. 1991 m. rugsėjo 10 d.) – Ispanijos ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2016 m. jis Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje () užėmė galutinę 3-iąją vietą, o 2017 m. bendroje įskaitoje jis iškovojo 2-ąją vietą.

## Karjeros pasiekimai
**Prestižiškiausi laimėjimai:**

## Šaltiniai
François D'Haene

**François D'Haene** (g. 1985 m. gruodžio 24 d.) – Prancūzijos ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2014 m. ir 2017 m. jis Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje () bendroje įskaitoje užėmė galutinę 1-ąją vietą.

## Karjeros pasiekimai
**Prestižiškiausi laimėjimai:**

## Šaltiniai
Būtingės geomorfologinis draustinis

**Būtingės geomorfologinis draustinis** – saugoma teritorija Palangos savivaldybės teritorijoje, palei Baltijos jūrą, prasidedanti už Šventosios ir besitęsianti iki pat Latvijos sienos. Plotas – 34 hektarai. Jame saugomas pajūro kopų ruožas.

2013 m. rugpjūčio 8-11 d. greta draustinio bei jo teritorijoje vyko Satta Outside festivalis, dėl kurio neigiamo poveikio gamtai buvo kilęs gamtosaugininkų ir vietos gyventojų pasipiktinimas.

2014 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministro įsakymu „Dėl pajūrio juostos tvarkymo programos 2014–2020 m. patvirtinimo“ numatyta draustinio kopų viršūnes bei vakarinius jų šlaitus skaidančias antropogeninės kilmės defliacines griovas kasmet dengti šakų klojiniais ir saugoti natūralius krantodaros procesus.

## Šaltiniai
Samarakiškės tvenkinys

**Samarakiškės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 9 km į šiaurės vakarus nuo Eišiškių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Juršiškės upelio intakas, Versekos baseinas) 0,85 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi. Šiaurinė pakrantė plačiai užpelkėjusi, apaugusi krūmynais, dar šiauriau stūkso miškas. Aplink tvenkinį juosia kanalai, plyti pievos.

Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias . Šalia įsikūręs Samarakiškių kaimas.

## Šaltiniai
Kinijos krepšinio lyga

**Kinijos krepšinio asociacija** – aukščiausia Kinijos krepšinio lyga.

## Dabartiniai klubai

## Finalai
Kataro krepšinio lyga

**Kataro krepšinio lyga** – aukščiausia Kataro krepšinio lyga.

## Dabartiniai klubai

## Čempionai

*1981–82: Al Arabi
*1982–83: Al Arabi
*1983–84: Al Arabi
*1984–85: Al Arabi
*1985–86: Al Arabi
*1986–87: Qatar SC
*1987–88: Qatar SC
*1988–89: Qatar SC
*1989–90: Qatar SC
*1990–91: Qatar SC
*1991–92: Al Arabi
*1992–93: Qatar SC
*1993–94: Al Arabi
*1994–95: Qatar SC
*1995–96: Al-Rayyan
*1996–97: Al-Rayyan

*1997–98: Al-Rayyan
*1998–99: Al-Rayyan
*1999–00: Al-Rayyan
*2000–01: Al Ahli SC
*2001–02: Al-Rayyan
*2002–03: Al-Rayyan
*2003–04: Al-Rayyan
*2004–05: Al-Rayyan
*2005–06: Al-Rayyan
*2006–07: Al-Rayyan
*2007–08: El Jaish
*2008–09: Al-Rayyan
*2009–10: Al-Rayyan
*2010–11: Al-Rayyan
*2011–12: Al-Rayyan
*2012–13: Al Sadd
Dryžuotasis šakalas

**Dryžuotasis šakalas** (*Canis adustus*) – plėšriųjų žinduolių (*Carnivora*) būrio, šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis. Ši rūšis paplitusi rytų ir centrinėje Afrikoje. 

Kitaip nei jo mažesnis giminaitis juodnugaris šakalas, kuris gyvena atviruose laukuose, dryžuotasis šakalas mėgsta miškingas ir krūmingas vietas.

## Apibūdinimas
Dryžuotieji šakalai yra vidutinio dydžio, šiek tiek didesni už juodnugarius šakalus. Kūno masė svyruoja nuo 6,5 iki 14 kg, galvos dydis siekia 69-81 cm, uodegos ilgis – 30-41 cm. Šakalo nugara yra tamsesnė už likusį kūną, uodega įprastai būna juoda su baltu galu. 

Dryžuotasis šakalas išsiskiria iš kitų šakalų tuo, jog yra mažiau priklausomas nuo mėsos ir savo mitybą gali pritaikyti atitinkamam sezonui ar aplinkai. Jis mėgsta būti vienas, nors Zimbabvėje yra užfiksuotos ir 12 dryžuotojų šakalų grupės. Drėgnu sezonu įprastai šie šakalai maitinasi įvairiais bestuburiais gyvūnais, o sausu sezonu medžioja mažus žinduolius. Laukinėse sąlygose šie šakalai vaisiais maitinasi tik išskirtinais atvejais, o miestuose gyvenančių šakalų racioną vaisiai gali sudaryti ir iki 30 proc.

## Porūšiai
Iš viso skaičiuojami 7 dryžuotųjų šakalų porūšiai:
**Canis adustus adustus* (Vakarų Afrika, daugiausiai Angoloje) – Sundevalo šakalas;
**Canis adustus bweha* (Rytų Afrika, Kenija);
**Canis adustus centralis* (Centrinė Afrika, Kamerūnas);
**Canis adustus grayi* (Marokas ir Tunisas);
**Canis adustus kaffensis* (pietvakarių Etiopija) – Kafue šakalas;
**Canis adustus lateralis* (Kenija, pietų Gabonas);
**Canis adustus notatus* (Kenija) – Rytų Afrikos šakalas, Rytų Afrikos dryžuotasis šakalas.

## Šaltiniai
Dėmėtasis šeškas

**Dėmėtasis šeškas** (*Vormela peregusna*) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis. Paprastai yra aptinkamas sausose vietovėse ir pievose nuo pietryčių Europos iki vakarų Kinijos. Kaip ir kiti *Mustelinae* pošeimio nariai, rūšies atstovai pavojaus metu gali išskirti stiprų kvapą turinčius sekretus iš analinių maišelių po uodega.

## Aprašymas

Kūnas 29–35 cm ilgio. Galūnės trumpos, nagai – ilgi ir stiprūs. Uodega yra trumpa ir ilgo plauko, o viso kūno kailis trumpas. Patinai sveria 320–715 g, patelės 295–600 g. Pasturgalyje turi nemalonų kvapą skleidžiančią liauką.

## Paplitimas
Dėmėtieji šeškai yra randami nuo pietryčių Europos iki Rusijos ir Kinijos. 1998 m. vienas individas buvo aptiktas Sinajaus pusiasalyje, Egipte.

## Šaltiniai
Eugent Bushpepa

**Eugent Bushpepa** (g. 1984 m. liepos 2 d. Rešenyje) – Albanijos dainininkas ir dainų autorius.

## Biografija

Eugent Bushpepa gimė 1984 metais Rešenyje, šiaurės vakarų miestelyje. Dainuoti pradėjo nuo šešerių metų. Baigęs vidurinę mokyklą jis persikėlė į Italiją, tačiau po kelerių metų grįžo į gimtąją Albaniją.

Savo karjerą muzikoje pradėjo 2006 metais kaip dainininkas albanų televizijos kanale „Top Channel“. Eugent taip pat dažnai koncertuoja baruose ir klubuose kartu su grupe, tačiau tuo pačiu skinasi kelią ir solinėje karjeroje. Nors Eugent dažniausiai atlieka žinomus kūrinius, tačiau turi ir autorinių dainų, pavyzdžiui, 2007 metais išleista roko stiliaus daina „Maska e Madheshtise“. Kartu su grupe „Sunrise“ ir daina „Engjell“ varžėsi „Top Fest“. E. Bushepa taip pat yra įrašęs dainų su kitais žymiais šalies atlikėjais, dalyvavęs daugybėje turų.

2017 m. lapkričio mėn. Albanijos televizija RTSH paskelbė, jog Bushpepa yra vienas iš 22 dalyvių „Festivali i Këngës 56“ konkurse. Jis dalyvavo su paties sukurta daina „Mall“. Gruodžio pradžioje RTSH išleido visų konkursantų muzikinius vaizdo įrašus. Daina buvo laikoma viena favoričių laimėti konkursą. „Festivali i Këngës“ atlikėjas savo dainą atliko pirmajame pusfinalyje, vykusiame gruodžio 21 dieną. Po antrojo pusfinalio pabaigos tapo aišku, kad jis pateko į finalinį etapą. Finalas įvyko gruodžio 23 d. Kongresų rūmuose, Tiranoje. Dėl nugalėtojo titulo ir galimybės atstovauti Albanijai 2018 m. „Eurovizijoje“ pasirodė 14 dalyvių. Susumavus komisijos balsus paaiškėjo, jog nugalėtoju tapo E. Bushpepa. Įdomu tai, jog Albanijai atlikėjas vyras atstovaus po 4 metų pertraukos, per šį laikotarpį į konkursą važiavo vien moterys.

## Nuorodos

* Daina „Mall“

|-
Willy Caballero

**Vilfredas Danielis „Vilis“ Kabaljeras Laskanas** () – buvęs Argentinos futbolininkas, vartininkas.

## Karjera
Vilis Kabaljeras karjerą pradėjo gimtinėje, o vėliau persikėlė į Europą. Daugiausiai laiko praleido Ispanijoje, žaisdamas „Elche“ ir „Malaga“ klubuose. 

Nuo 2014 m. jį įsigijo priklausė „Manchester City“. 2017 m. perėjo į „Chelsea“ klubą.

2021 m. gruodžio 6 d. pasirašė vieno mėnesio trukmės sutartį su Southampton. Abu klubo pagrindiniai vartininkai gavo traumas, tad trumpam buvo įsigytas argentinietis.

## Laimėjimai

### Klubiniai
**Boca Juniors**
* Primera División: 2003
* Copa Libertadores: 2003
* Tarptautinė taurė: 2003
**Manchester City**
* Anglijos futbolo lygos taurė: 2015–16

### Tarptautiniai
**Argentinos jaunimo komanda**
* FIFA U-20 pasaulio taurė: 2001
* Vasaros olimpinės žaidynės: 2004

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Rakliškių tvenkinys

**Rakliškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 12,5 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, 1 km į vakarus nuo Butrimonių. Sudarytas užtvenkus Paraistės upelį (Šalčykščios intakas) 3,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,7 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 150,5 m. Krantai žemi. Pietvakarinis galas užpelkėjęs, apaugęs medžiais ir krūmynais, šiaurinėje pakrantėje auga miškelis. Į šiaurę yra nutįsusi 0,27 km ilgio įlanka. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į šiaurę už kelio Nr.3906 (Vėžionys – Dainava – Pabarė – Butrimonys) įsikūręs Naujųjų Rakliškių kaimas. Pietinėje pakrantėje netoli užtvankos yra įrengta poilsiavietė.

Tvenkinys įrengtas 1986 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Alekseev

**Mykyta Volodymyrovyčius Aleksejevas** (, , *Nikita Vladimirovičius Aleksejevas*, g. 1993 m. gegužės 18 d. Kijeve), geriau žinomas kaip **Alekseev** – Ukrainos dainininkas. 

Išgarsėjo 2014 metais, dalyvaudamas „Ukrainos balse“. Ten jis pasiekė pusfinalį, o jau netrukus 2015 m. išleido singlą „Pjanoje solnce“ (), sulaukusio didelio populiarumo NVS šalyse.

2016 metais atlikėjas pelnė rusų „MUZ-TV“ ir ukrainiečių „M1“ muzikos apdovanojimų premijas „Metų proveržio“ nominacijose. Tų pačių metų pabaigoje pasirodė debiutinis albumas „Pjanoje solnce“. 2017 m. vasario mėn. prasidėjo koncertinis turas po Ukrainos miestus. Paskutinis pasirodymas įvyko per atlikėjo gimtadienį, gegužės 18 dieną Kijeve.

2018 m. Alekseev atstovavo Baltarusijai tarptautiniame „Eurovizijos“ dainų konkurse. Ten jis pasirodė su daina „Forever“. Nacionalinės atrankos finale Minske atlikėjas surinko didžiausią taškų skaičių iš komisijos ir laimėjo žiūrovų balsavimą.

Be muzikos Alekseev profesionaliai žaidžia tenisą ir futbolą, o anksčiau priklausė ukrainiečių futbolo klubui „Maestro“.

## Diskografija
* 2016: *Derži* (EP)
* 2017: *Pjanoje solnce*

## Nuorodos

* Daina „Forever“
Šalčininkėlių tvenkinys

**Šalčininkėlių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 7 km į šiaurę nuo Šalčininkų, Šalčininkėlių vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Visinčios upę (Šalčios intakas) 51,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-šiaurės rytų kryptimi – 1,33 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 167 m. Krantai aukštoki, tik pietinėje dalyje žemi. Vakarinėje pakrantėje stūkso Šalčininkėlių miškas, rytinė pakrantė apaugusi miškeliais. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs, jį skersai kerta kelias . Šalia užtvankos įsikūręs Šalčininkėlių Tartoko kaimas. Rytinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1983 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Gėnė Žalalytė

**Gėnė Žalalytė** (, ; g. 1951 m. gegužės 27 d. Lietuvoje) – Moldavijos geologė.

## Biografija
1967–1971 m. mokėsi Kijevo geologijos tecnikume, po to pagal paskyrimą dirbo Moldavijos hidrogeologinėje ekspedicijoje. 1987–1993 m. studijavo hidrogeologiją ir inžinerinę geologiją Odesos valstybiniame universitete. 1997 m. paskirta Moldavijos hidrogeologinės ekspedicijos Požeminių vandenų monitoringo tarnybos vadove, o 2003–2008 m. buvo Moldavijos Respublikos Valstybinės geologijos agentūros Generalinė direktore. Vėliau – Kišiniovo Geologijos ir seismologijos instituto mokslinė bendradarbė.

1999–2000 m. dalyvavo Europos Sąjungos–Rusijos bendradarbiavimo TASIS programose: tiriant Pruto upės vandens resursus ir pesticidų įtaką aplinkai Vulkeneščio regione. 2003–2004 m. įėjo į Dunojaus konvencijos įgyvendinimo Moldavijos Nacionalinę komisiją, buvo Moldavijos požeminių vandenų nacionalinė ekspertė.

## Šaltiniai
* ''По данным разведки: геологической'' // Независимaя Молдовa
Centrinės Amerikos basariskas

**Centrinės Amerikos basariskas** arba ***kakomiclis*** () – nedidelių plėšriųjų žinduolių, priklausančių meškėninių šeimai, rūšis. Paplitusi Centrinėje Amerikoje – nuo pietų Meksikos iki vakarų Panamos.

Kūnas 38–47 cm ilgumo, uodega tokia pat ar dar ilgesnė (39–53 cm). Patinai ir patelės panašaus sudėjimo (patinėlis kiek ilgesnis). Sveria 1–1,5 kg. Kailis tamsiai rudos, smėlinės spalvos, nugara tamsi, link pilvo šviesėja. Uodega išsiskiria ryškiais tamsiais dryžiais (ryškiausi ties pasturgaliu, link uodegugalio tolydžio blanksta). Nuo Šiaurės Amerikos kakomiclio skiriasi ne vienodo ryškumo uodegos dryžiais, ausimis bei negebėjimu įtraukti nagų.

Centrinės Amerikos basariskas gyvena drėgnuosiuose atogrąžų miškuose, miško skliauto viduriniame bei aukštesniajame aukštuose, tačiau įsikuria ir sausesniuose, lapus metančių medžių miškuose, atžalynuose. Ant žemės beveik niekada nenusileidžia.

Nėštumas trunka apie 2 mėnesius, patelė atveda vieną jauniklį. Jis žindomas 3 mėnesius, vėliau pamokomas medžioti.

Centrinės Amerikos basariskai maitinasi įvairiu maistu – vaisiais, vabzdžiais, smulkiais ropliais, graužikais, varliagyviais, paukščiais, kiaušiniais ir kt. Racionas labai priklauso nuo konkrečios vietos ekosistemos. Gyvena pavieniui.

Kartais gaudomi dėl kailio ir mėsos.

Gyvūno pavadinimas kilo iš nahuatlių *cacomiztli* (*cacomixtle, cacomiztle, cacomistle*). Sandas *claco, tlaco* reiškia „pusiau“, o *miztli* – „puma“. Meksikoje gyvūnas dar vadinamas .

## Nuorodos
* Centrinės Amerikos kakomiclis, animaldiversity.org.
ŠKF Sereď

**ŠKF Sereď** – Slovakijos futbolo klubas iš Seredžio.

## Istorija
Įkurtas kaip Športový klub Sereď 1914 m. 

Pastaruoju metu dalyvauja antros pakopos pirmenybėse. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Išnašos

## Nuorodos
*Miesto svetainėje, skyrius apie futbolą
* RSSSF duomenų bazė (Slovakijos futbolo klubų spalvos)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės finalai)
* RSSSF duomenų bazė (Supertaurės)
Kintamos įtampos stabilizatorius

**Kintamos įtampos stabilizatorius** – invertorinis įtampos stabilizatorius. Tai dvigubo konvertavimo kintamos įtampos reguliavimo technologija, skirta esamuoju laiku valdyti įtampos svyravimus, staigius kritimus, įtampos viršįtampius, taip pat dorotis su kitais energijos kokybės nesklandumais, tokias kaip elektromagnetiniai laukai (EMI) ir radijo dažnių trikdžiai (RFI). Reguliavimui naudojamas IGBT tipo tranzistorius, kuriantis kintamą įtampą naudojant impulsinę platuminę moduliaciją (PWM) esant aukštam perjungimo dažniui. Invertorinio stabilizatoriaus išėjime sukuriama taisyklingos sinusoidinės formos kintama įtampa, kuri nepriklauso nuo įėjimo įtampos formos. Naudojant šią technologiją pasiekiamas didelis reguliavimo greitis, todėl šie įtampos stabilizatoriai tinka elektrotechninės ir elektroninės įrangos, kuriai būtina tiksliai reguliuojama įtampa, maitinimui.
Jessica Mauboy

**Jessica Hilda Mauboy** (g. 1989 m. rugpjūčio 4 d. Darvine) – Australijos R&B ir pop dainininkė, dainų autorė ir aktorė. Mauboy išgarsėjo 2006 m. „Australian Idol“ ketvirtajame sezone, kuriame ji užėmė antrąją vietą, o vėliau pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Sony Music Australia“. 2007 m. buvo grupės „Young Divas“ narė. Kitais metais Mauboy išleido debiutinį studijinį albumą „Been Waiting“, Australijoje tapęs dukart platininiu.

2018 m. išrinkta Australijos atstove Eurovizijos dainų konkurse su daina „We Got Love“.

## Diskografija
* *Been Waiting* (2008)
* *Get 'Em Girls* (2010)
* *Beautiful* (2013)

## Filmografija

### Kinas
* *Bran Nue Dae* (2009)
* *The Sapphires* (2012)

### Televizija
* *The Secret Daughter* (2016–17)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Atakentas

**Atakentas** () – gyvenvietė pietų Kazachstane, Pietų Kazachstano srityje, Maktaaralo rajone, pačiame piečiausiame taške, kuris ribojasi su Uzbekistanu. Geležinkelio stotis prie Džizako–Syrdarjos linijos. Veikia medvilnės valymo kombinatas. Įkurtas medvilnės muziejus.

## Istorija
Iki 1998 m. gyvenvietė vadinta Iljičiaus vardu.

## Gyventojai
2009 m. duomenimis gyveno 16 402 žmogus (7937 vyrai ir 8465 moterys).

## Sportas
* FC Makhtaaral – futbolp klubas; 
* „Alpamyr Batys“ futbolo stadionas.

## Šaltiniai
Franciszek Gawełek

**Francišekas Gavelekas** (; 1884 m. vasario 4 d. Radluve, dab. Mažosios Lenkijos vaivadija – 1919 m. rugsėjo 8 d. Čenstakavoje) – Lenkijos etnografas ir bibliografas.

## Biografija
Augo daugiavaikėje šeimoje. Mokėsi Radluvo liaudies mokykloje, po to baigė Tarnuvo miesto gimnaziją. Nuo 1907 m. studijavo priešistorinę archeologiją ir etnoantropologiją Krokuvos Jogailos universitete. Dar studijų metais pradėjo specializuotis gimtojo Radluvo apylinkių etnografiniuose tyrimuose. Suvaidino žymų vaidmenį 1911 m. įkuriant Krokuvos etnografinį muziejų, kuriam rinko eksponatus gimtinės vietovėse. Už darbus etnografijos srityje 1913 m. F.Gavelekui buvo suteiktas mokslų daktaro laipsnis.

1913–1919 m. mokytojavo Krokuvos VII gimnazijoje. Joje dirbdamas parašė lituanistikai reikšmingą darbą – *Lietuvių tautos pažinimo bibliografiją*. 1914 m. Vilniuje išleistame veikale sukaupti duomenys apie 482 lenkų kalba lietuviška tematika išleistus bibliografinius vienetus.

1919 m. buvo pakviestas Liublino katalikiško universitete vadovauti Etnografijos katedrai. Tų metų ankstyvą rudenį dalyvavo medžioklėje, jos metu nukrito nuo žirgo, susižeidė ir ligoninėje mirė.

## Bibliografija
* Przesądy, zabobony i środki lecznicze i wiara ludu w Radłowie w pow. brzeskim (1908)
*  Konik zwierzyniecki (1910)
* Czarownik z Rząchowy w pow. brzeskim (1910)
* Palma, jajko i śmigus w praktykach wielkanocnych ludu polskiego (1911)
* Bibliografia ludoznawstwa polskiego. Kraków: Nakk. Akademii Umiejtnoci, 1914
* Bibljografja ludoznawstwa litewskiego. Wilno: Drukarnia Józefa Zawadzkiego, 1914

## Šaltiniai
* Prof. dr. Franciszek Gawełek (1884–1919) – etnograf
Karl Jiszda

**Karlas Jisda** (, 1899 m. liepos 21 d. – 1963 m. lapkričio (?) d. (kitais duomenimis 1962 m. lapkričio 30 d.)) – vengrų kilmės Austrijos futbolininkas, futbolo treneris ir funkcionierius.

## Žaidėjas
Futbolininko karjerą pradėjo 1912 m. Vienos Floridsdorfer Sparta klube, gana greitai perėjo į Floridsdorfer A.C. Viena jaunimo komandą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui dauguma austrų futbolininkų buvo mobilizuoti į armiją ir neturintį šauktinio amžiaus Karlą Jisdą pakvietė į klubo pagrindinę sudėtį. Jis žaisdavo dešiniojo krašto puolėjo pozicijoje, 1918 m. pasiekė savo pirmąjį įvartį šalies pirmenybėse. Tais pačiais metais tapo Austrijos-Vengrijos čempionu.

Buvo veržlus ir rezultatyvus žaidėjas, 1922 m. ir 1923 m. įrašytas į daugiausiai įmušusių įvarčių šalies futbolininkų penketuką. Tačiau tai mažai padėjo gimtajai komandai, kuri po prasto pasirodymo 1923 m. sezone, perėjo į žemesniąją lygą. 1924 m. jis trumpai žaidė First Vienna FC 1894 sudėtyje, o 1925 m., sugrįžęs į Florisdorfer AC, padėjo jai iškopti į aukščiausiąją lygą. 1927 m. Karlas Jisda išvyko į JAV, žaidė už Brooklyn Wanderers. 1928 m. sezoną jis vėl gynė Florisdorfer A.C. garbę. Susižeidęs koją, 1930 m. kovo mėn. nusprendė baigti aktyviai sportuoti.

Vienuoliką kartų gynė Austrijos nacionalinės rinktinės spalvas, per rungtynes pelnė septynis įvarčius. Buvo kviečiamas ir į Vienos miesto vyrų futbolo rinktinę.

## Treneris ir funkcionierius
1931 m. išvyko į Lenkiją treniruoti Garbarnia Kraków komandą, su ja laimėjo šalies čempionatą. Po to grįžo dirbti treneriu į gimtąjį Florisdorfer A.C., bet 1934 m. klubą turėjo palikti dėl vidinių intrigų. Vėliau treniravo Šveicarijos klubų FC Zürich ir FC Oerlikon futbolininkus.

1937 m. Karlas Jisda buvo pakviestas ruošti Lietuvos vyrų futbolo rinktinę Trečiosioms pasaulio futbolo pirmenybėms Paryžiuje. Į Kauną jis atvyko 1937 m. sausio 25 d. ir buvo įdarbintas treneriu Kūno kultūros rūmuose. Dirbdamas treneriu K.Jisda į Lietuvą pakvietė gimtąjį Florisdorfer A.C., kuris pralaimėjo Kauno rinktinei 2:3, o su LFLS Kaunas ir Kovas Kaunas sužaidė lygiosiomis 1:1. Šių trejų rungtynių rezultatai suteikė vilčių Lietuvos futbolo sirgaliams. Pasaulio pirmenybių atrankinių varžybų burtai Lietuvos rinktinę suvedė su Latvijos komanda. Abejas rungtynes lietuviai pralaimėjo (Rygoje santykiu 2:4 ir Kaune – 1:5), todėl iš tolimesnės kovos turėjo pasitraukti. Praleidęs Lietuvos Laikinojoje sostinėje keturiolika mėnesių, K.Jisda sugrįžo į gimtąją šalį.
     
Po Antrojo pasaulinio karo K.Jisda buvo renkamas Florisdorfer A.C. prezidentu ir Austrijos Bundeslygos vadovu.

## Šaltiniai
* ''Karlas Jisda'' / Futbolinis
* ''Karl Jiszda'' / EU-Football.info (angl.)
* ''Karl Jiszda'' / National Football Teams (angl.)
* Ferdinandas Raudonius. ''Austrai Klaipėdos krašte ir Kaune 1924–1939 m.''
* Vytautas Saulis ir Gediminas Kalinauskas. *Lietuvos futbolas, 1922–1997 m.: istorinė apybraiža* // Vilnius, „Diemedis“, 1997. 35 p.
Kosumelinis meškėnas

**Kosumelinis meškėnas**, dar vadinamas *nykštukiniu meškėnu* (, ) – retas meškėninių (*Procyonidae*) šeimos plėšrusis žinduolis, gyvenantis Kosumelio saloje Karibų jūroje, šalia rytinės Meksikos pakrantės.

Kosumelinis meškėnas yra nedidelės Kosumelio salos endeminė rūšis. Sala užima 478 km² plotą. Meškėno natūralios buveinės yra mangrovėse, o taip pat drėgnuosiuose miškuose salos viduryje, paplūdimiuose, dirbamose žemėse.

## Biologija

Šių meškėnų biologija mažai tirta. Jie yra mažiausi tarp savo gentainių meškėnų. Gyvūnų „pigmėjiškumą“ lėmė geografinis rūšies, gyvenančios saloje, izoliuotumas. Suaugusio individo kūnas siekia 60–80 cm dydžio, uodega - apie 25 cm, patinai didesni už pateles. Sveria 3–4 kg. Tuo pačiu kosumeliniai meškėnai yra apie 45 % lengvesni ir 18 % mažesni už kitus Centrinės Amerikos žemyninius meškėnus. Žvėrelio kailis rudai pilkos spalvos, uodega su gelsvu atspalviu, pamarginta tamsiais skersiniais dryžiais. Veidas turi kaukės pavidalo piešinį.

Aktyvus naktį, visaėdis. Apie pusę raciono sudaro krabai, o taip pat varliagyviai, driežai ir vabzdžiai. Iš augalinio maisto minta kulkmedžio ir *[[Pithecellobium]]* vaisiais, sorų žalumynais.

IUCN duomenimis, rūšis yra kritinėje būklėje, grėsmingai nykstanti, jos apsaugos būklė – **CR**. Priskaičiuojama apie 300 kosumelinių meškėnų. Rūšies skaitlingumą smarkiai  veikia tropiniai uraganai. Meškėnų populiacijos dydis svyruoja stichinių nelaimių periodais, be to, neigiamą poveikį daro žmogaus ūkinė veikla. Po didžiųjų uraganų žvėrelių tam tikrose teritorijose gali sumažėti iki 60 %.

## Literatūra

* Alejandra de Villa-Meza, Rafael Avila-Flores, Alfredo D Cuarón & David Valenzuela-Galván: *Procyon pygmaeus*. In: Mammalian Species 2011, Nr. 43, S. 87-93

## Šaltiniai