open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Turoslė

**Tùroslė**  () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Valsčiaus centras. Kaimas yra apie 15 km į vakarus nuo Kolno ir apie 102 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime stovi XIX a. pirmoje pusėje pastatyta medinė *Šv. Jono Krikštytojo* bažnyčia ir 1811 m. kapinėse pastatyta medinė koplyčia. Abu šie paminklai įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą.

## Istorija

Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – galindai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1849 m. kaime įkurta Turoslės šv. Jono Krikštytojo parapija. XIX a. buvo kaimas, Kolno apskrities Turoslės valsčiaus centras.

1915 m. balandžio 1 d. atidaryta Turoslės geležinkelio stotelė.


Wiatrak w Turośli.jpg


## Šaltiniai
Lipšys

**Lipšys** – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 8 km į pietvakarius nuo Vyžuonų. Telkšo rininės kilmės duburyje. Nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietus 1,3 km, plotis siekia 0,22 km. Altitudė 135,6 m. Krantai aukšti, statūs, daugiausia apaugę medžiais. Atabradą dengia smėlis, dugną – molis. Aplink plyti dirbami laukai, vakaruose – nedidelis miškas. Lipšio ežeru iš pietų į šiaurę prateka Šventosios intakas Aknysta.

Greta šiaurinio ežero kranto yra Aušros kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba, yra paplūdimys.

Ežerėvardis *Lipšỹs* kildinamas nuo žodžio *lipti* („kibti, klijuotis“, plg. *lipšnus, lipštus*).

## Šaltiniai
Turoslės geležinkelio stotelė

**Turoslės geležinkelio stotelė** () - geležinkelio stotelė Turoslės kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Stotis atidaryta 1915 m. balandžio 1 dieną. Panaikinta 1973 m. balandžio 1 dieną. Tai nebenaudojama stotelė per kurią ėjo *Mišineco-Kolno geležinkelio linija*. Nuo stotelės iki Celoškos geležinkelio stoties yra 1,3 km ir iki Tžcinskių Kurpiovskių geležinkelio stotelės 4,5 km.
 

## Nuorodos
* Aprašymas apie Turoslės geležinkelio stotelę (lenk.)
Gastilionių atodanga

**Gastilionių atodanga** – geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu 2008 m. Atodanga yra Kaišiadorių rajone, Rumšiškių seniūnijoje, Kaišiadorių miškų urėdijos Rumšiškių girininkijos teritorijoje, Rumšiškių miške, Kauno marių dešiniajame krante. Atodanga patenka į Kauno marių regioninio parko teritoriją.
Atodanga dešiniąja Kauno marių pakrante tęsiasi apie 600 m su beveik stačia iki 20 m aukščio siena, kurioje aiškiai matomi dviejų ledynmečių sukloti moreninio priemolio sluoksniai, perskirti tarpledynmečio metu sukloto smėlio sluoksniais.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras   (VSTT.lt)
* Geotopai  (Geologijos informacinė sistema GEOLIS)
Cemnų Konto draustinis

**Cemnų Konto draustinis** () – draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje, Turoslės valsčiuje. Draustinio plotas 126 ha. Draustinis įkurtas 1984 metais Kurpių girioje. Draustinyje saugomos įvairios spygliuočių medžių rūšys ir kiti augalai: samanūnai, pataisas varinčius, mėlynės ir bruknės.
Hongha delta

**Hongha delta** () – plokščia lyguma, kurią suformavo Hongha upė ir jos atšakos, susijungdamos su Taibinio upe Šiaurės Vietname. Deltos plotas yra 15 tūkst. km², o ją saugo pylimų sistema. Čia išvystytas žemės ūkis, daugiausiai auginami ryžiai.

Deltą sudaro aštuonios provincijos ir dvi savivaldybės (sostinė Hanojus ir svarbiausias uostas Haifongas). Čia gyvena apie 10 mln. gyventojų.

## Provincijos

## Išnašos
Christopher Logue

**Kristoferis Logas** (, 1926 m. lapkričio 23 d.) – anglų poetas ir vertėjas. Taip pat rašė teatrui ir kinui, keliuose filmuose vaidino pats. Jis yra autorius novatoriško „Iliada“ vertimo, bei kelių pjesių ir knygų vaikams.
Gyvena Londone su žmona Rosemary Hill.

## Nuorodos
* Christopher Logue at the Academy of American Poets
* Griffin Poetry Prize biography
Rumšiškių miško pušis

**Rumšiškių miško pušis** – botaninis gamtos paveldo objektas, 2000 m. paskelbtas gamtos paminklu, storiausia Lietuvoje pušis. Auga Rumšiškių seniūnijoje, Kaišiadorių rajone, Kaišiadorių miškų urėdijos Rumšiškių girininkijos (363 kv., 6 skl.) teritorijoje, Rumšiškių miške, apie 350 m į pietryčius nuo senosios vaikų stovyklavietės „Kauno marios“. Medis patenka į Kauno marių regioninio parko teritoriją.

## Būklė

Savo matmenimis ir išvaizda pušis smarkiai išsiskiria iš aplinkinių medžių. Pušis viršijusi gamtinę brandą ir yra stagnacijos fazėje. Jos kamienas ne sykį paveiktas pievų ir krūmynų gaisrų. Tai liudija anglies pėdsakai žievėje. Sakinimo laikai palikę randus žievėje – joje buvo daromi pusės metro pločio ir daugiau kaip metro ilgio pjūviai. Aplaužytos šakos – kertamų medžių ar į kirtavietę įsiveržusių vėjų padariniai. Yra ertmių kamieno pagrinde ir lajoje. Viršūnėje kelios stambios šakos tarpusavyje sujungtos lynais. Teritorija aplink medį tvarkinga, įrengti informaciniai stendai, suoliukai. Supantis mišrus miškas priskiriamas kertinėms miško buveinėms.

### Kamieno storis

Kamieno apimtis 2 metrų aukštyje viršija 5 metrus, tuo tarpu žemiau apimtis sumažėja iki 4 metrų. Viena iš priežasčių – sakų rinkimas. Nors medis žaizdą beveik išsigydė, tačiau išliko tipiškas, į apačią plonėjantis sakinto medžio kamienas. Be to, manoma, kad prie to galėjo prisidėti reguliariai besikartodavę miško paklotės gaisrai. Pušims tokie gaisrai nebaisūs, jų žievė yra stora ir apsaugo medį nuo žalingo ugnies poveikio, o šakos pakankamai aukštai, kad ugnis nepasiektų. Ilgainiui dėl besikartojančių gaisrų ties pagrindu pušies žievė suplonėjo, taip sustiprindama į viršų platėjančio medžio kamieno įspūdį.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastoji pušis (*Pinus sylvestris* L.)
* Kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 400 cm
* Kamieno skersmuo – 160 cm
* Kamienų skaičius – 2 (kamienas viršutinėje dalyje šakojasi į keturias šakas)
* Medžio aukštis – 32 m
* Lajos aukštis – 16 m
* Svorio centras – asimetriška laja
* Lapuotumas – 60%-90%
* Spėjamas amžius – apie 200 metų 

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Paminkliniai medžiai Lietuvoje 
* Išskirtiniausių Lietuvos medžių dešimtukas
Osmanas I

** Osmanas I** (gimė – 1258 m.; mirė – 1326 m.) – Osmanų dinastijos ir Osmanų imperijos, pavadintos jo vardu, įkūrėjas.

## Biografija

Ertugrulo, Šiaurės vakarų Anatolijoje įkūrusio nedidelę valstybėlę, sūnus. Osmanais vėliau imta vadinti ir visus turkus. Vardas kilęs iš arabų *usman (uthman* – kaulų sutaisytojas, įtvėrėjas). Savo valstybę, priklausiusią tiurkų seldžiukų Konijos sultonatui, 1290 m. paskelbė nepriklausoma, išplėtė jos teritoriją, užkariaudamas kaimynines tiurkų ir nedideles krikščionių valstybėles. Didžiausia sėkmė – Bursos užkariavimas prieš pat mirtį, 1299 m. pasiskelbė sultonu.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 309 psl.
Osmanas II

**Osmanas II** (1604 m.
lapkričio 3 d. – 1622 m. gegužės 20 d. ) – Osmanų dinastijos sultonas (nuo 1618).

## Valdymas

Sudarė taiką su Persija, Austrija ir Venecija. Dėl Moldavijos ir Valakijos kariavo su Lenkijos ir Lietuvos valstybe, 1620 m. pasiekė pergalę prie Cesoros, bet 1621 m. buvo sustabdytas prie Chotyno. Sudarė su Lenkija ir Lietuva taiką. Stengėsi įvesti griežtesnę discipliną tarp janyčarų (ėmė mažinti algas, uždarinėti jų kavos krautuves), turėjo planų sukurti naują armiją. Tačiau sukilusių janyčarų buvo nuverstas ir pasmaugtas.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 309 psl.
Augustas Baužys

**Augustas (Augustinas) Baužys** (slap. *Šubertas*, 1917 m. Lenkimų k., Lenkimų vls., Kretingos apskr., Lietuvos sritis – 1950 m. gegužės 29 d., Rėvos k., Lenkimų vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Tauragio kuopos vado pavaduotojas.

## Biografija
Kilęs iš valstiečių šeimos. Nuo 1945 m. Kardo rinktinės partizanas, Salantų valsčiuje veikusios Tauragio kuopos vado pavaduotojas. 

Žuvo 1950 m. gegužės 29 d. kartu su jį lydėjusiu Tautvaišos kuopos partizanu Kaziu Daržinsku-*Narūnu* patekęs į MGB vidaus kariuomenės 32-jo šaulių pulko 20 kareivių ir MGB Lenkimų vls. poskyrio 8 stribų surengtą pasalą prie partizanų ryšininkės Kazimieros Jonušaitės sodybos, Rėvų kaime, Lenkimų vls., Kretingos aps. 

Palaidotas drauge su K. Jonušaite ir K. Daržinsku šalia esančiame Pečiulinės miške. 1990 m. spalio 26 d. palaikai perlaidoti Narvydžių (Skuodo) kapinėse, partizanų kape. 

## Vardo įamžinimas
Atminimas įamžintas Žemytėje ir Narvydžių (Skuodo) kapinėse pastatytuose paminkluose žuvusiems partizanams atminti.


Vaizdas:Narvydžių paminklas partizanams 2099.JPG|Narvydžių paminklas partizanams
Vaizdas:Narvydžiai Partizano A. Baužio kapas 2009.JPG|Augusto Baužio kapas Narvydžių kapinėse
Vaizdas:Zemyte paminklas partizanams 2008.JPG|Žemytės paminklas partizanams


## Šaltiniai
Olga

**Olga** (gimė – apie 894 m.; mirė – 969 m.) – Kijevo didžioji kunigaikštienė (nuo 945).

## Biografija

Igorio žmona. XV a. rankraštis skelbia, kad Olga buvo bulgarų kunigaikštytė. Pasak naujausių tyrinėjimų, Olga buvo pakrikštyta Bizantijos imperatoriaus kaip Elena Romano I laikais. 945 m. tapo našle, 946 m. aplankė Konstantinopolį. Grįžusi iš Konstantinopolio, kai kur sunaikino pagonių šventyklas ir pastatė krikščionių maldos namus. Kijeve buvo pastatytas medinis Sofijos soboras. Nesėkmingai bandė atversti į krikščionybę sūnų Sviatoslavą. 962 m. į Rusią atvyko katalikų misija, bet ji buvo sutikta labai priešiškai; vieni misijos nariai buvo užmušti, o kiti turėjo pabėgti. Po šių įvykių Olga buvo nušalinta nuo valdžios. Palaidota krikščioniškai. Stačiatikių Bažnyčios paskelbta šventąja.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 306 psl.
## Nuorodos

## Galerija

Святая великая княгиня Ольга.jpg|Olga
Akimov.Olga.1792.jpg|Olgos krikštijimas
Dongbakas

**Dongbakas** ( „Šiaurės rytai“) – regionas šiaurės Vietname, į šiaurę nuo Hongha deltos. Dongbakas yra vienas iš trijų Šiaurės Vietnamo regionų (kiti yra Taibakas ir Hongha delta). Regione gyvena apie 10 mln. žmonių.

## Geografija

Per regioną teka šios upės: Hongha, Chajas, Lo, Gamas, Kau, Tėngas, Luknamas, Bangas, Bakgiangas, Kytsungas.

Dongbakui priklauso du trečdaliai visų Vietnamo salų, tarp jų ginčytinos priklausomybės Spratlio salos ir Paraselio salos.

## Dongbako provincijos

## Taip pat skaitykite

* Vietnamo provincijos
* Hongha delta
* Taibakas
Igoris

**Igoris** (gimė – ?; mirė – 945 m.) – Kijevo didysis kunigaikštis.

## Biografija

Nestoro „Būtųjų laikų pasakojime“ kildinamas iš Riuriko. 941 m. Igoris sudavė smūgį Bizantijos valdoms prie Juodosios jūros, tačiau rusų laivynas buvo apšaudytas „skysta graikų ugnimi“ ir patyrė didelių nuostolių. „Būtųjų laikų pasakojime“ teigiama, kad Igoris 945 m. žuvo nuo sukilusių drevlianų rankos, tačiau istoriko Levo Gumilovo manymu, Igoris žuvo prasidėjus nesutarimams tarp kariauninkų.

## Galerija

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 164 psl.
Sviatoslavas Igorevičius

**Sviatoslavas Igorevičius** (gimė – 942 m.; mirė – 972 m.) – Naugardo kunigaikštis, Kijevo kunigaikštis (945–972), žinomas savo nuolatinėmis karinėmis kampanijomis rytuose ir pietuose prieš didžiąsias Rytų Europos galybes - Chazariją ir Pirmąją Bulgarijos imperiją.

Formaliai Sviatoslavas valdovu tapo būdamas trejų metų, po tėvo Kijevo kunigaikščio Igorio žūties 945 m., tačiau savarankiškai valdyti pradėjo, kaip galima spręsti iš netiesioginių duomenų, apie 961 m. (pagal metraštį 964 m.) Prie Sviatoslavo Kijevo Rusią daugiausia valdė jo motina kunigaikštienė Olga, iš pradžių už mažametį Sviatoslavą, po to vietoje Sviatoslavo per jo ilgus karinius žygius. Grįždamas iš žygio prieš Bulgariją Sviatoslavas 972 m. ant Dniepro slenksčių buvo užmuštas pečenegų.

## Ankstyvieji metai

Pagal senovės rusų metraščius Sviatoslavas buvo vienintelis Kijevo kunigaikščio Igorio ir kunigaikštienės Olgos sūnus. Jo gimimo metai tiksliai nėra žinomi. Pagal Ipatijaus metraštį Sviatoslavas gimė 942 m., tačiau kituose Būtųjų laikų pasakojimo sąrašuose, pvz., Laurentijaus, tokio įrašo nėra. Tai, kad tokia svarbi informacija perrašinėtojų buvo praleista tyrinėtojus neramina, nors tai neprieštarauja kitiems duomenims. Tam tikruose šaltiniuose kaip gimimo diena minimi ir 920 m., tačiau tai prieštarauja kitiems žinomiems faktams apie Sviatoslavo valdymą. Pagal O.M.Rapovą Sviatoslavas gimė Bulgarijos caro Simeono mirties metais, t. y. 927 m.

## Vardas

Jis buvo pirmasis Kijevo Rusios kunigaikštis su abejotinu slavišku vardu , jo tėvų vardai buvo skandinaviškos kilmės.

X a. Bizantijos šaltiniuose ( Konstantinas VII Purpurinis 905-959 "De Administrando Imperio") , jo vardas buvo užrašomas kaip **Sfendoslabos** (Σφενδοσθλάβος).

(Liet: Šventastlabas arba Šventastslabas)

## Vaikystė ir valdymas

Remiantis istoriniais šaltiniais, po Igorio mirties Olga atėmė iš sūnaus valdžią ir išsiuntė iš Kijevo. X a. 7 deš. Sviatoslavas Igorevičius prijungė prie Kijevo Rusios viatičių žemes, sutriuškino Volgos Bulgariją ir Chazarų kaganatą, nugalėjo osetinus ir čerkesus ir privertė juos mokėti duoklę. 968 m. žygiavo prieš Dunojaus Bulgariją, užgrobė 80 miestų ir įsikūrė Perejaslave, čia įkūrė naująją savo sostinę. Atmušė pečenegus 969 m., grįžo į Balkanus, kur keletą kartų pralaimėjo Bizantijos kariuomenei puolusiai Bulgariją. 971 m. buvo priverstas sudaryti labai nepalankią sau sutartį su Bizantija ir palikti Bulgariją. 972 m. pavasarį žuvo mūšyje su pečenegais.

## Sūnūs

* Jaropolkas Sviatoslavičius, Kijevo kunigaikštis
* Olegas Sviatoslavičius, drevlianų kunigaikštis
* Vladimiras Sviatoslavičius, Naugardo, Kijevo, Rusios krikštytojas

## Nuorodos

## Galerija

Seal of Sviatoslav I of Kiev (obverse).svg|Sviatoslavo Igorevičiaus ženklas
Sviatoslav1.png|Sviatoslavo Igorevičiaus valdos
Rūdiškių herbas

**Rūdiškių herbas** – pagrindinis Rūdiškių miesto ir Rūdiškių seniūnijos (Trakų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Žaliame lauke, atskirtame nuo sidabrinės skydo galvos eglišakiška linija, sidabrinė tauriojo elnio galva su kaklu ir su auksiniais ragais.

## Simbolika
* Žalia lauko spalva – simbolizuoja gamtą. Taip pat ir vilties spalva, kuri gali rodyti siekius atgaivinti miško verslus.
* Eglišakiška linija – žymi pušis Rūdiškių miškuose;
* Sidabro (balta) spalva – heraldikoje reiškia vandenį ir šiuo atveju simbolizuoja keliolika ežerų, esančių Rūdiškių miškų masyve. 
* Sidabrinė tauriojo elnio galva su kaklu ir auksiniais ragais – žymi kitus gamtos turtus. Heraldikoje elnias reiškia grakštumą ir ilgaamžiškumą.

## Istorija

Herbo etaloną sukūrė dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos heraldikos komisija herbą aprobavo 2010 m. gegužės 13 d. Herbą 2010 m. gegužės 18 d. dekretu Nr. 1K-364 patvirtino prezidentė Dalia Grybauskaitė.

## Šaltiniai
Ana Ivanovna

**Ana Ivanovna** (gimė 1693 m.; mirė 1740 m.) – Rusijos imperatorė.

## Biografija

Caro Ivano V ir P. Saltykovos duktė, Petro I dukterėčia. Petras I ją ištekino už Kuršo hercogo Frydricho III Vilheimo, bet vyras mirė po vestuvių puotos. Ana gyveno Kurše, iš kur ją 1730 m. pakvietė į Rusijos sostą po Petro I vaikaičio Petro II mirties. Aukščiausiosios slaptosios tarybos nariai norėjo apriboti monarchiją, parengdami „kondicijas“, kurias pasirašė Ana, iš anksto tarybos priešininkų įspėta, jog vykdyti to dokumento neteks.

## Valdymas

Ana nušalino ir represavo monarchijos apribojimo šalininkus. Anos valdymo laikotarpis dar vadinamas „bironmečiu“, taip pabrėžiant valdovės favorito E. Birono vaidmenį politiniame Rusijos gyvenime. Ana atkūrė Senato reikšmę, įsteigė Ministrų kabinetą, panaikino Petro I priimtą įstatymą apie vieningą paveldėjimą, įsteigė Šlėktų kadetų korpusą, bajorų tarnybą apribojo 25 metais. Ana sostą perdavė Anos Leopoldovnos naujagimiui Ivanui VI, o regentu paskyrė Bironą.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 26 psl.

## Nuorodos

## Galerija

### Genealogija
Ivanas VI

**Ivanas VI** (gimė – 1740 m.; mirė – 1764 m.) – Rusijos imperatorius.

## Biografija

Imperatorės Anos Ivanovnos dukterėčios Anos Leopoldovnos ir hercogo Antono Ulricho Braunšveigiečio sūnus. Anos Ivanovnos testamentu Ivano VI regentu buvo paskirtas E. Bironas. Pastarasis greitai buvo nušalintas ir regente tapo Ana Leopoldovna. 1741 m. Petro I duktė Jelizaveta įvykdė perversmą, ir Ivanas VI kartu su tėvais buvo ištremtas, o vėliau įkalintas Šliselburgo tvirtovėje (nuo 1756). Manoma, kad Ivaną VI užmušė sargybiniai (1764), karininkui V. Mirovičiui bandant išlaisvinti kalinį ir paskelbti teisėtu imperatoriumi vietoj sostą užgrobusios Jekaterinos II, tačiau tikrosios jo mirties aplinkybės nėra išaiškintos.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 179 psl.

## Galerija

Ivan VI of Russia (Romanov Gallery).jpg|Ivanas VI vaikystėje
Tvorozhnikov.jpg|Mirovičius prie Ivano VI kūno
Dongnambo

**Dongnambo** ( – „Pietryčių regionas“) – regionas pietų Vietname. Jį sudaro viena savivaldybė (Hošiminas) ir šešios provincijos (Binfėko provincija, Taininio provincija, Binzėngo provincija, Dongnajaus provincija, Bintuanio provincija ir Barijos–Vungtau provincija). Tai labiausiai ekonomiškai išsivystęs Vietnamo regionas. 2006 m. regionas pervedė 148 000 milijardų dongų į šalies biudžetą, kurį sudarė 251 000 milijardų dongų. Dongnambo labiausiai urbanizuotas šalies regionas su 50%, kai visoj šaly urbanizacijos lygis yra 25%.

## Provincijos

## Transportas

Tan Son Nhat tarptautinis oro uostas yra didžiausias šalyje, pervežęs 8,5 mln. keleivių 2006 m., bet planuojama, kad tarptautinius skydžius perims statomas Long Thanh tarptautinis oro uostas. Lien Khuong oro uostas yra kitas svarbus regiiono oro uostas. Saigono uostas ir keletas gilavandenių Barijos–Vungtau provincijos uostų yra didžiausi šalyje. National 1A, National Road 51 ir TransAsia greitkelis yra pagrindiniai greitkeliai regione.

## Išnašos
Fiodoras III

**Fiodoras Aleksejevičius**  (1661 m. birželio  9 d. Maskva – 1682 m. gegužės  7 d. ) –  Rusijos caras (1676-1682).

## Biografija

Caro Aleksejaus Michailovičiaus sūnus. 

## Valdymas

Tėvui mirus, 14 metų amžiaus tapo caru. Fiodoras III buvo gavęs gerą išsimokslinimą, mokėsi senovės graikų, lotynų ir lenkų kalbas, neblogai išmanė muziką. Valdant  Fiodorui III, 1678 m. įvyko Rusijos gyventojų surašymas, o 1679 m. įvesta nauja apmokestinimo sistema; panaikintos vietininkystės ir sudegintos vietininkystės knygos. Fiodoras III siekė atidaryti Maskvoje aukštąją mokyklą - Slavų-graikų-lotynų akademiją. Ji buvo atidaryta jau po Fiodoro III mirties. Palaidotas Maskvoje, Arkangelo sobore. Literatūroje vyrauja nuomonė, kad Fiodoras III, kaip ir kiti caro Aleksejaus Michailovičiaus sūnūs iš pirmosios santuokos, buvo silpnas fiziškai ir psichiškai, tačiau veikiausiai tai yra petrinės istoriografijos, siekusios sumenkinti Petro I pirmtakus, padarinys.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 129 psl.
## Nuorodos

## Galerija

Marfa Matveevna (1681-2, GRM).jpg|Fiodoro III antroji žmona Marfa Apraksina
Cathedral of the Archangel in Moscow K.A.Fisher (1905) 19.jpg|Fiodoro III karstas
Budų Želaznė

**Budų Želaznė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Malų Plocko valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 78 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Adomo Mickevičiaus akmuo

**Adomo Mickevičiaus akmuo** – riedulys, buvęs geologinis gamtos paveldo objektas. Guli Kauno mieste, Žaliakalnyje, Ąžuolyno parke, Girstupio slėnyje, kuris vadinamas Adomo Mickevičiaus slėniu. Riedulio apatinė dalis iš visų pusių apcementuota, akmenyje iškalti metai „1823“ ir inicialai „A.M.“

Adomo Mickevičiaus akmuo 2016 m. vasario 8 d. Lietuvos Respublikos aplinkos ministro įsakymu Nr. D1-88 išbrauktas iš geologinių gamtos paveldo objektų sąrašo kaip neatitinkantis kriterijų geologinis gamtos paveldo objektas.

## Akmuo
Riedulio forma artima gerai apzulintai trapecinei plokštei. Riedulio matmenys (virš žemės paviršiaus esančios jo dalies): aukštis – 1,03 m; ilgis – 1,15 m; plotis – 0,41 m; didžiausia horizontali apimtis – 2,97 m. Riedulį sudaro uoliena – biotitinis amfibolitas, apkvarcėjęs, rausvas su pilkais ir juosvais dryžiais, itin smulkiagrūdis ir smulkiagrūdis. Tiriant šlifą, nustatyti šie mineralai: plagioklazas, raginukė, kvarcas, biotitas, epidotas, apatitas, sfenas, sericitas; kristalinių grūdelių dydžiai: biotito – 0,5–1 mm, plagioklazo ir raginukės – 0,5 mm, kvarco – <0,2 mm; struktūra – lepidonematogranoblastinė, metasomatinė (apkvarcėjimo pasekmė), itin smulkiagrūdė ir smulkiagrūdė; tekstūra – masyvi, su kvarco gysla. 

## Istorija
Šis riedulys nuo senų laikų gulėjo Girstupio upelio slėnyje. Pasakojama, kad poetas Adomas Mickevičius, 1819–1823 metais mokytojaudamas Kaune, mėgo dažnokai lankytis Ąžuolyne ir miškingame Girstupio upelio slėnyje, sėdėti prie minimo akmens. Kai poetas rengėsi išvažiuoti į užsienį, 1823 metų pavasarį draugai Girstupio slėnyje jam surengė išleistuves. Jų metu, Karolinai Kovalskienei pasiūlius, draugai slėnį pavadino Adomo Mickevičiaus slėniu, o jame ant akmens su poeto inicialais „A.M.“ dar iškalė ir išvykimo iš Kauno metus – „1823“. Nuo tada šiam rieduliui prigijo pavadinimas – „Adomo Mickevičiaus akmuo“. XIX amžiaus šeštojo dešimtmečio pabaigoje, ėmus tiesti per Kauną geležinkelį, buvo išleistas įsakymas surinkti visus Kauno apylinkių akmenis. Ir tada kažkas iš žmonių šį akmenį paslėpė – užkasė į žemę. Tik 1918 m. Girstupio vanduo per didelį potvynį išplovė jį. Akmuo buvo pastatytas į dabartinę vietą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Geologijos informacinė sistema (GEOLIS). Geotopai
Centrinės Alpės

**Centrinės Alpės** ( – **Austrijos Centrinės Alpės**) – pagrindinė Rytinių Alpių kalnų grandinė, didžiąja dalimi esanti Austrijoje, taip pat besitęsianti į rytų Šveicariją ir Lichtenšteiną bei šiaurės Italiją ir Slovėniją. Į pietus nuo jų driekiasi Pietinės Klintinės Alpės, į šiaurę – Šiaurinės Alpės, nuo kurių Centrinės Alpės skiriasi geologine sandara.

Austrijoje „Centrinių Alpių“ sąvoka plačiai vartojama geografijoje kaip viena iš septynių pagrindinių šalies gamtinių sričių. Jos apima rytinę pagrindinės Alpių kalnų grandinės dalį, kurioje yra aukščiausios Rytinių Alpių viršūnės. Aukščiausias Austrijos kalnas – Grosglokneris (3798 m) – taip pat priklauso Centrinėms Alpėms. Čia išsiskiria ir Vildšpicė (3768 m) bei Grosvenedigeris (3666 m), o į vakarus, rytų Šveicarijoje, yra aukščiausia Rytinių ir Centrinių Alpių viršūnė – Berninos kalnas (4049 m).

## Geografinė padėtis
Centrinės Alpės driekiasi nuo Bergamo Alpių papėdės ties Komo ežeru ir Berninos masyvo Graubiundene (rytų Šveicarijoje) per Lichtenšteiną, Tirolį ir Karintiją iki žemumų į rytus nuo Muros upės. Šiaurinę jų ribą žymi Ino, Zalcacho ir Enso slėniai, pietinę – Dravos slėnis bei Periadrijos lūžis.

## Geologija
Centrinės Alpės daugiausia sudarytos iš kristalinių uolienų – gneiso, skalūnų, granito masyvų. Kai kur, pvz., Aukštojo Tauerno ir Engadino srityse, pasitaiko ir juros periodo uolienų. Skirtingai nei Vakarų Alpėse, čia ryškiai išskiriamos trys zonos: Šiaurinės Alpės, Centrinės Alpės ir Pietinės Klintinės Alpės.

## Kalnų grupės

Centrinių Alpių kalnų grandinės (iš rytų į vakarus):
* Masyvas Muros rytuose (1)
* Lavantalio Alpės (2)
* Žemasis Tauernas (3)
* Gurktalio Alpės (4)
* Aukštasis Tauernas (5)
* Kicbiūhelio Alpės (6)
* Cilertalio Alpės (7)
* Tukso Alpės (8)
* Štubajaus Alpės (9)
* Sarntalio Alpės (10)
* Ectalio Alpės (11)
* Zamnauno Alpės (12)
* Vervalio Alpės (13)
* Retikonas (14)
* Silvreta (15)
* Sesvenos Alpės (16)
* Albulos Alpės (17)
* Plesuro Alpės (18)
* Oberhalbštaino Alpės (19)
* Livinjo Alpės (20)
* Bernina (21)
* Bergamo Alpės (22)

Pietvakarių Albulos, Plesuro, Oberhalbštaino, Livinjo, Berninos ir Bergamo masyvai (17–22) priskiriami Vakarų Klintinių Alpių daliai.

## Reikšmė
Centrinės Alpės yra pagrindinė Alpių dalis Austrijoje – čia gausu aukštikalnių ledynų, įsikūrę garsūs slidinėjimo kurortai (Cilertalio ir Štubajaus slėniuose), taip pat įkurti gamtos ir nacionaliniai parkai, tarp jų – Aukštutinio Tauerno nacionalinis parkas.

## Šaltiniai
Piri Reis

**Piri Reisas**, pilnas vardas **Hadžis Ahmedas Muhidinas Piris** (*Hacı Ahmed Muhiddin Piri*; g. 1465–1470 m. – m. 1554–1555 m.) – Osmanų imperijos laivyno admirolas, geografas ir kartografas. Jis visų pirma žinomas dėl savo tikslių, Senąjį ir Naująjį Pasaulį vaizduojančių žemėlapių.

Apie keliautoją žinoma mažai. Jo asmenvardis Piri Reisas reiškia „kapitonas Piris“. Vėliau Osmanų archyvuose rastas tikrasis jo vardas. Gimimo data ir vieta nežinoma, manoma, kad jis galėjęs gimti Gelibolu mieste (Turkijos Trakija) arba Karamanidų sostinėje Karamane. Piri Reisas turėjo garbingą hadžio titulą (t. y. buvo atlikęs arba finansavęs kažkieno hadžą). Jo dėdė Kemalis Reisas buvo kaperis bei Osmanų laivyno admirolas, taigi Piri Reisas irgi tapo jūrininku. Jis dalyvavo jūrų mūšiuose prieš Ispaniją, Genują, Venecijos Respubliką.

Kuomet 1511 m. Kemalis Reisas žuvo sudužus laivui, Piri Reisas grįžo į Gelibolu ir ėmėsi kartografo darbo. 1516 m. jis tapo laivyno kapitonu, dalyvavo Egipto užkariavime, Rodo apgultyje. 1524 m. gabeno didįjį vizirį Pargali Ibrahimą Pašą į Egiptą. 1547 m. Piriui suteiktas laivyno admirolo rangas, jis paskirtas vadovauti Osmanų laivynui Indijos vandenyne. 1548 m. dalyvavo Adeno atkariavime iš portugalų, 1552 m. užėmė Maskatą, Kišą ir Hormūzo salą. Kuomet portugalai bandė įsitvirtinti Persijos įlankoje, Piri Reiso flotilė užėmė Katarą ir Bahreiną.

Grįžęs į Egiptą Piri Reisas jau buvo sulaukęs ~90 metų. Jis atsisakė paremti Basros gubernatoriaus Kubado Pašos naują kampaniją į Persijos įlanką ir buvo nukirsdintas.

## Žemėlapis

1521–1525 m. Piri Reisas sudarė *Kitab-ı Bahriye* – „Navigacijos knygą“. Nors pats Piri Reisas tolimose kelionėse nedalyvavo, tačiau jis panaudojo europiečių, arabų, kinų, indų, senovės graikų žemėlapius, pagal kuriuos sudarė žinomo pasaulio žemėlapį. Jame buvo pavaizduota neseniai atrasta Amerika, o pastaboje parašyta, kad Reisas pasinaudojęs Kolumbo žemėlapiais. Taip pat rašoma, kad naudotasi Aleksandro Makedoniečio žemėlapiais. Piri Reiso žemėlapiai pasižymi tą laikotarpį pranokstančiu tikslumu.
Pranas Liutikas

**Pranas Liutikas** (slap. *Bizūnas*, 1918 m. Palūšė k., Židikų vls., Telšių apskr., Kauno gub. – 1948 m. liepos 12 d., Erslos k., Mosėdžio vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Alkos rinktinės vado pavaduotojas.

## Biografija
Valstietis, Paluobės k., Ylakių vls., Mažeikių apskr., ūkininkas. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos partizanas, Alkos rinktinės vado pavaduotojas.

Žuvo 1948 m. liepos 12 d. kartu su broliu Adolfu Liutiku-*Plienu*, kuopos vadu Ignu Kaupu-''Žaibu'', partizanais Silvestru Skurvydu-*Žvaigžde* ir Stanislovu Zadausku-*Perkūnu* Erslos kaime, Mosėdžio vls., Kretingos apskr., patekęs į MGB Mažeikių apskrities skyriaus stribų ir MGB vidaus kariuomenės 32-ojo šaulių pulko surengtą pasalą. 

Palaidoti buvo Erslos miške. 1990 m. birželio 30 d. palaikai perlaidoti Narvydžių kapinių partizanų kape. 

## Vardas įamžinimas
Atminimas įamžintas Narvydžių (Skuodo) kapinėse 1991 m. pastatytame paminkluose žuvusiems partizanams atminti.


Vaizdas:Narvydžių paminklas partizanams 2099.JPG|Narvydžių paminklas partizanams
Vaizdas:Narvydžiai Alkos rinktinės partizanų kapas 2009.JPG|Alkos rinktinės partizanų kapo antkapinė plokštė


## Šaltiniai
Rėva (Skuodas)

**Rėva** – buvęs kaimas vakariniame Skuodo rajono savivaldybės pakraštyje, į šiaurės vakarus nuo Lenkimų, dešiniajame Šventosios krante.

## Etimologija

Pavadinimas kilo nuo žodžio rėva, reiškiančio akmeningą seklumą upėje.

## Istorija

*Rėva* buvo vadinama šiaurės vakarinė Lenkimų kaimo dalis, kurią sudarė keli vienkiemiai, suformuoti šalia Šventosios upės.

1950 m. gegužės 29 d. 20 MGB vidaus kariuomenės 32-jo šaulių pulko kareivių ir 8 MGB Lenkimų valsčiaus poskyrio stribai šalia partizanų ryšininkės Kazimieros Jonušaitės sodybos surengė pasalą, į kurią pateko Kardo rinktinės Tauragio kuopos vado pavaduotojas Augustas Baužys-*Šubertas* kartu su jį lydėjusiu Tautvaišos kuopos partizanu Kaziu Daržinsku-*Narūnu*. Per susišaudymą abu partizanai ir ryšininkė žuvo.

## Šaltiniai
Lendimas

**Lendimas** – upė šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajone; Apšės (Bartuvos baseinas) kairysis intakas. Prasideda Pakalniškių kaimo pietrytinėje dalyje. Teka į šiaurės vakarus. Indrėkiškės miško šiaurės vakariniame pakraštyje įteka į Apšę 10,6 km nuo jos žiočių, šiaurės rytiniame Narvydžių kaimo pakraštyje, Latvijos pasienyje.

Prie Lendimo esančios gyvenvietės: Pakalniškiai, Narvydžiai.

## Etimologija

Upėvardis siejamas su žodžiu *lendimai* („laukas, pievos“), taip pat galimai susijęs su sl. *lędo* („dirvonas, plėšimas“),  („žema, pelkėta vieta“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Hojanas

**Hojanas** () – miestas vidurio Vietname, Pietų Kinijos jūros pakrantėje, prie Tubono upės žiočių. Hojanas ilgą laiką buvo vienas svarbiausių Vietnamo miestų.

Hojanas žymus savo istorinės architektūros paveldu. Dauguma pastatų yra XIX–XX a. tradicinės medinės architektūros, gausu pagodų, šventyklų, turgų, parduotuvėlių. Atkastos senovinio uosto liekanos. Veikia prekybos keramika, Sahuino kultūros muziejai.

## Istorija

Vietovė buvo gyvenama jau Sahuino kultūros laikais (II a. pr. m. e.). Miestas iškilo kraštą užvaldžius atvykėliams iš Malajų salyno čamams, kurie įkūrė Čampa valstybę. Jų valdymo metais (nuo I–II a.) miestas, tuomet vadintas ***Lamapfu*** (*Lâm Ấp Phố*), buvo vienas svarbiausių Pietryčių Azijos uostų, per kurį vyko prekyba prieskoniais ir kitomis prekėmis su Kinija, Malajų šalimis, Indija. Prekės į miestą keliavo ne tik iš visos Čampos, bet upėmis iš Laoso ir Kambodžos.

1535 m. čia uostą įkūrė portugalų keliautojas Antonijas de Farija. Portugalai ir kiti europiečiai miestą vadino ***Faifu*** (*Faifo*). 1595 m. jis atiteko Ngujenų dinastijai ir pradėtas vadinti Hojanu. Miestas išliko svarbiu uostu iki pat XVIII a. Tačiau nusilpus Ngujenų dinastijai Hojano reikšmė sumenko, o vėliau netoliese iškilo Danangas.

1999 m. Hojanas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip vienas geriausių Pietryčių Azijos prekybinių uostų pavyzdžių. Jis išsaugojęs XV-XIX a. susiformavusį miestelio planą ir pastatus, atspindinčius vietnamietišką ir kolonijinę architektūrą.


Image:RTW2009-1834HoiAn.jpg|Japoniškas tiltas
Image:Hoi An 2008.jpg|Šventykla
Image:PhoCoHoiAn.jpg|Senamiesčio gatvelė
File:Den long.JPG|Žibintų parduotuvė

## Išnašos
Dzvanas (Lazdijai)

**Dzvanas** – Lazdijų rajono Sąjūdžio tarybos leidinys, ėjęs 1989–1990 m.

## Istorija
Leido Lietuvos sąjūdžio Lazdijų rajono Taryba. Išėjo 4 numeriai.

## Redaktoriai
Audrius Mikšas

## Šaltiniai
Ersla (upė)

**Ersla** – upė Žematijoje, Skuodo rajone; Šatos kairysis intakas (Bartuvos baseinas). Prasideda 2,7 km į vakarus nuo Šačių, Geidučių kaimo žemių pietiniame pakraštyje. Teka į šiaurės vakarus. Iki Rukų tvenkinio vaga sureguliuota, paversta melioracijos kanalu. Toliau teka natūralia senvage, šiaurės kryptimi, palei Erslos miško vakarinį pakraštį. Įteka į Šatą 8 km nuo jos žiočių, Juknaičių kaime.

Rukų ir Erslos kaimuose įrengti tvenkiniai.

Gyvenvietės prie Erslos: Geidučiai, Rukai, Ersla, Juknaičiai.

Kultūros paveldo objektai prie upės: dešiniajame krante – Erslos akmuo su plokščiadugniu dubeniu, Erslos senovės gyvybinis pylimas, kairiajame krante – Erslos senosios kapinės su Šv. Aloyzo koplyčia.
 
## Šaltiniai

## Nuorodos
*Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
Vasilijus I

**Vasilijus I** (1371 m. gruodžio 30 d. – 1425 m. vasario 27 d.) – Maskvos didysis kunigaikštis (nuo 1389 m.), Dmitrijaus Doniečio sūnus.

## Valdymas

Sėkmingai kovojo su Didžiuoju Naugardu, Suzdale, Riazane, Lietuva. Prie Maskvos kunigaikštystės prijungė Žemutinį Naugardą (Nižnij Novgorod) 1392 m., Muromą, Vologdą, Ustiugą.

## Šeima

1385 m.susižadėjo, o 1391 m. sausio 9 d. vedė vienturtę Vytauto Didžiojo dukterį  Sofiją Vytautaitę, su kuria susilaukė Vasilijaus II Tamsiojo
1425 m. Vasilijui I Dimitraičiui mirus, nepilnamečio sūnaus, pretendento į Maskvos kunigaikštystės sostą  Vasilijaus II Tamsiojo regentu buvo paskelbtas Vytautas Didysis bei kunigaikščiai Andrejus ir Piotras Dimitrejevaičiai.
### Vaikai
# *Jurijus Vasiljevičius* (1395.5.18 − 1400.11.30) − viso gyveno 5 metus. 
# *Ivanas Vasiljevičius*, (1397.1.15 − 1417.7.20) mirė nuo maro pakeliui iš Kolomnos į Maskvą 
# *Danilas Vasljevičius* (1401.12.6 − 1402 gegužis) − mirė nuo maro
# *Semionas Vasiljevičius* (1405.1.13 − 1405.4.8) − mirė nuo maro 
# *Ana Vasiljevna* (1393 − 1417 rugpjūtis) − pirmoji kunigaikščio duktė, tapusi Bizantijos imperatoriaus Jono VIII Paleologo žmona 
# *Anastasija Vasiljevna* (1398 − 1470) − 1417 metais ištekėjo už Kijevo kunigaikščio Aleksandro Vladimirovičiaus (Olelka). 
# *Vasilisa Vasiljevna* (1400? − iki 1440) − pirma santuoka už kunigaikščio Aleksandro Ivanovičiaus Briuchato, antra už Nižegorodo kunigaikščio Aleksandro Vladimirovičiaus Vzmetnio. 
# *Marija Vasiljevna* − nuo 1418 metų Starodubo kunigaikščio Jurijaus Patrikejevičiaus žmona; iš tos santuokos kilo kunigaikščiai Patrikejevai, o nuo jų − kunigaikščiai Kurakinai ir Golycinai. 
# *[[Vasilijus II Tamsusis]]* (1415.3.10 − 1462.3.27)

Vasilijus I Dimitraitis palaidotas Arkangelo sobore Maskvoje.

## Galerija

43 History of the Russian state in the image of its sovereign rulers - fragment.jpg|Vasilijus I
Vasily I of Moscow and Sophia of Lithuania.jpg|Vasilijus ir Sofija
Василий I в походе на Витовта.png|Vasilijus I žygiuoja pas Vytautą


## Šaltiniai

* Istorijos žodynas. Vilnius, „Vaga“, 2003 m. 416 psl.
Giovanni da Verrazzano

**Džiovanis de Veracanas** (*Giovanni da Verrazzano*; 1485–1528 m.) – italų keliautojas, tarnavęs Prancūzijai. Jis laikomas pirmuoju europiečiu, pasiekusiu regioną tarp Floridos ir Niufaundlando (neskaitant vikingų).

Keliautojo gimimo vieta tiksliai nežinoma – vieni autoriai nurodo ja buvus Grevės vietovę Toskanoje (netoli Florencijos), tačiau dabar linkstama manyti, kad jis gimė Lione, Alesandro di Bartolomėjo ir Džiovanos Veracanų šeimoje. 1506 m. Džiovanis de Veracanas persikėlė į Djepą, kur pradėjo jūrininko karjerą. Pradžioje plaukiojo Viduržemio jūra, galbūt dalyvavo ir tolimesnėse kelionėse.

1523 m. Prancūzijos karalius Pranciškus I, siekdamas neatsilikti nuo kitų Europos šalių, suruošė ekspediciją į Ameriką. Jos tikslas buvo rasti kelią į Ramųjį vandenyną Šiaurės Amerikoje. Ekspedicijos vadovu paskirtas Džiovanis de Veracanas. Ekspediciją sudarė 4 laivai, tačiau pajudėję iš Normandijos jie netrukus pateko į audrą ir buvo nublokšti į Britaniją. Du laivai sudužo, *La Normande* vėliau grįžo atgal, o kelionę tęsė tik *La Dauphine*. Veracanas pasuko saugesniu keliu per Madeirą. 1524 m. keliautojas paliko Madeirą ir pasuko link Šiaurės Amerikos. Po poros mėnesių ekspedicija pasiekė Baimės kyšulį (dab. Šiaurės Karolina) ir toliau pakrante plaukė į šiaurę. Keliautojai praplaukė Pamliko užutėkį, pasiekė Česapyko ir Delavero įlankas, o 1524 m. balandžio 17 d. prisišvartavo ties Hadsono žiotimis (dab. Niujorko miestas). Veracanas šias žemes pavadino Naujuoju Angulemu (*Nouvelle-Angoulême*) ir paskelbė Prancūzijos valda. Taip pat buvo pasiekta Long Ailando sala, Naraganseto įlanka. Toliau Veracanas plaukė į šiaurę, pagal dabartinį Meiną, Naująją Škotiją ir Niufaundlandą, o 1524 m. liepą grįžo į Prancūziją.

1527 m. Džiovanis de Veracanas suorganizavo antrąją kelionę į Ameriką (ją parėmė Žanas Ango ir Filpas de Šabo). Keliautojas pasiekė Brazilijos krantus, ten pasikrovė brazilmedžio (dygliuotosios cezalpinijos) medienos ir, neradęs kelio į Ramųjį vandenyną, grįžo atgal. 1528 m. Veracanas trečią kartą išvyko į Ameriką. Šį kartą jis pasiekė Floridą, iš ten – Bahamus, Karibų salas. Keliautojas prisišvartavo vienoje iš salų (galimai Gvadalupoje), bet ten buvo sučiuptas vietinių indėnų karibų, nužudytas ir suvalgytas.

Džiovanio Veracano kelionės liko mažai kam žinomos, Hadsono upės atradėju paprastai laikomas Henris Hadsonas. Visgi, šio keliautojo garbei pavadintas Veracano tiltas Niujorke.

## Šaltiniai
Simeonas Išdidusis

**Simeonas Išdidusis** (gimė – 1316 m.; mirė -1353 m.) – Maskvos didysis kunigaikštis.

## Biografija
Vyresnysis Ivano Kalitos sūnus, ryžtingai tęsęs tėvo politiką. Nuslopino Maskvos bojarinų pasipriešinimą, atmušė lietuvių puolimus, naudojo jėgą prieš Toržoką ir Didijį Novgorodą. Palaidotas Arkangelo sobore.

## Šeima ir vaikai

# ** Anastasija (Aigusta)**– Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino (m. 1345 m.) duktė. Santuokoje nuo 1333 iki 1345 m. Pagimdė du sūnus.
## *Vasilijus Simeonovičius* (1336–1337)
## *Konstantinas Simeonovičius * (1340–1340)
## *Vasilisa Simeonovna* – nuo 1349 metų kunigaikščio Michailo Vsiljevičiaus Kašinskio žmona.
# **Evpraksija Fiodorovna** – Teodoro Sviatoslavičiaus duktė. Santuokoje nuo 1345 metų – apie metus. Išsiuntė atgal pas tėvą, faktiškai išsiskyrė, dėl neaiškių priežaščių jau 1345 metų pabaihoje. Ištekinta antrą kartą už kunigaikščio Teodoro Konstantinovičiaus, nuo kurio ji pagimdė keturis sūnus: Michailas Kriukas, Ivanas Sobaka, Borisas Vepris, Ivanas Uda.
# **Marija Aleksandrovna**– Aleksandro Michailovičiaus duktė. Santuokoje nuo 1347 metų. Pagimdė keturis sūnus:
## *Danilas Simeonovičius* (1347-?)
## *Michailas Simeonovičius* (1348–1348)
## *Ivanas Simeonovičius* (1349–1353)
## *Simeonas Simeonovičius* (1351–1353)

## Galerija

Женитьба Симеона I Гордого.png|Simeono Išdidžiojo vestuvės su Aigusta Gediminaite
39 History of the Russian state in the image of its sovereign rulers - fragment.jpg|Simeonas Išdidusis
Simeon Gordiy's seal (1341-53) by shakko.jpg|Simeono Išdidžiojo antspaudas
Cathedral of the Archangel in Moscow K.A.Fisher (1905) 02.jpg|Ivano Pinigmaišio, Simeono Išdidžiojo ir Jurijaus Vasilevičiaus karstai


## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 367 psl.

## Nuorodos
Muradas II

**Muradas II** (gimė - 1404 m.; mirė - 1451 m.) - Osmanų dinastijos sultonas (nuo 1421).

## Valdymas

Įveikė opoziciją kovoje dėl sosto, sustiprino turkų valdžią Anatolijoje (1426-1428), užėmė Solonikus (1430), didelę dalį Serbijos (1439-1440), nugalėjo Lenkijos ir Vengrijos kariuomenę prie Varnos (1444), užkariavo Peloponesą (1446), sumušė Vengrijos ir Valakijos koalicijos kariuomenę antrosiose Kosovo kautynėse (1448). Jam valdant, janyčarai tapo svarbiausia Osmanų valstybės atrama. Buvo palankus dervišams, rėmė poetus ir mokslininkus.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 287 psl.
Sofija Romanova

**Sofija Romanova** (1657 m. – 1704 m.) – Rusijos valdovė (1682–1689).

## Biografija

Aleksejaus Michailovičiaus duktė. Po brolio Fiodoro mirties valdė kaip savo mažamečių brolių Ivano ir Petro regentė. 1685 m. išleido 12 straipsnių įstatymą, kuris nustatė bausmes sentikiams. Jos valdymo metais buvo sudarytos taikos sutartys su ATR ir Švedija. Po 1689 m. perversmo Petras I ją uždarė į vienuolyną. Po nesėkmingo šaulių, siekusių sugražinti ją į sostą, maišto 1689 m. Sofija buvo įšventinta į vienuoles. Mirė Novodevičės vienuolyne.

## Šaltiniai

Istorijos žodynas. 2003 m. 373 psl.

## Nuorodos


Tarasevich Sophia Alekseyevna.jpg|XVII a. pabaigos portretas
Sophia Alekseyevna (engraving) 01.jpg|XVIII a. graviūra
Arrest of tsarevna Sofia by K. Veshchilov.jpg|Sofijos Romanovos areštas
Sophia Alekseyevna, by Ilya Repin.jpg|Caraitė Sofija Novodevičės vienuolyne. Iljos Repino paveikslas
Москва. Могила царевны Софьи Алексеевны в Новодевичьем монастыре 1908г djkn 1024.jpg|Sofijos Romanovos karstas
Vilniaus Karoliniškių muzikos mokykla

**Vilniaus Karoliniškių muzikos mokykla** - Karoliniškėse, Vilniuje, esanti muzikos mokykla.

Mokyklos adresas: L. Asanavičiūtės g. 2, LT-04300, Vilnius.

## Istorija
Šalia Pasakų parko, viename iš vaikų darželio pastatų, buvusių direktorių A. Prusevičiaus ir K. Balčėčio pastangomis, įsikūrė Vilniaus 5-oji vaikų muzikos mokykla.

Nuo 1973 iki 1991 metų ją buvo priglaudusios Vilniaus 34–oji (dabar Vilniaus Sausio 13-osios progimnazija) ir 43–oji (dabar Vilniaus Ryto progimnazija) vidurinės mokyklos. Pirmoji direktorė buvo Janina Ribokienė.

## Administracija
* Direktorė: Aldona Skruibytė                                
* Pavaduotojai ugdymui: Jūratė Prusevičienė ir Jolanta Babaliauskienė
* Pavaduotojas ūkio reikalams: Zigmantas Mikšys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karoliniškių muzikos mokykla
Suomijos futbolas 1909 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1909]] m.**
*  prasidėjo 1909 m. pavasarį, baigėsi 1909 m. rudenį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Jalkapallon suomenmestaruuskilpailut** – aukščiausioji lyga.

### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1932 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1932]] m.**
*  prasidėjo 1932 m. pavasarį, baigėsi 1932 m. rudenį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Jalkapallon A-sarjan kausi** – aukščiausioji lyga.
* 1932 m. dalyvavo 8 komandos.
* HPS Helsinki tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1930 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1930]] m.**
*  prasidėjo 1930 m. pavasarį, baigėsi 1930 m. rudenį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Jalkapallon A-sarjan kausi** – aukščiausioji lyga.
* 1930 m. dalyvavo 8 komandos.

### Galutinė lentelė

|}

### Auksinės rungtynės
* HIFK Helsinki – TPS Turku 4:1

* HIFK Helsinki tapo šalies čempionais.

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1941 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1941]] m.**
*  prasidėjo 1940 m. rudenį, baigėsi 1941 m. pavasarį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1940–1941 m. dalyvavo 8 komandos.
* TPS Turku tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1947 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1947]] m.**
*  prasidėjo 1946 m. rudenį, baigėsi 1947 m. pavasarį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.

### Finalas

|}

### Auksinės rungtynės

Dėl 1-osios vietos:

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1948 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1948]] m.**
*  prasidėjo 1947 m. rudenį, baigėsi 1948 m. pavasarį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1947–1948 m. dalyvavo 16 komandų.
* VPS Vaasa tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

### Auksinės rungtynės
* VPS Vaasa – TPS Turku 3:0

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1949 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1949]] m.**
*  prasidėjo 1949 m. pavasarį, baigėsi 1949 m. rudenį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1949 m. dalyvavo 12 komandų.
* TPS Turku tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1950 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1950]] m.**
*  prasidėjo 1950 m. pavasarį, baigėsi 1950 m. rudenį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1950 m. dalyvavo 10 komandų.
* IKissat Tampere tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1944 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1944]] m.**
*  prasidėjo 1943 m. rudenį, baigėsi 1944 m. pavasarį;
* s turnyras nevyko.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1943–1944 m. dalyvavo 10 komandų.
* VIFK Vaasa tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

### Auksinės rungtynės

Sudet Viipuri komandai atsisakius dalyvauti, dėl čempionų liko žaisti 2 komandoms:
* VIFK Vaasa – TPS Turku 5:1

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1956 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1956]] m.**
*  prasidėjo 1956 m. pavasarį, baigėsi 1956 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1956 m. pavasarį, finalas įvyko 1956 m. rudenį.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga. Dalyvavo 10 komandų.
* KuPS Kuopio tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## 1956 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1980 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1980]] m.**
*  prasidėjo 1980 m. pavasarį, baigėsi 1980 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1980 m. pavasarį, finalas įvyko 1980 m. rudenį.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* OPS Oulu tapo šalies čempionais.

### I etapas

|}

### Finalas

|}

### Pereinamoji lyga

|}

## 1980 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1985 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1985]] m.**
*  prasidėjo 1985 m. pavasarį, baigėsi 1985 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1985 m. pavasarį, finalas įvyko 1985 m. rudenį.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1985 m. dalyvavo 12 komandų.

### Galutinė lentelė

|}

### Finalas
* Dėl III vietos: KePS Kemi – TPS Turku 0:1 ir 1:0 (baud. 5:4)
* Finalas: HJK Helsinki – Ilves Tampere 0:1 ir 4:1

HJK Helsinki tapo šalies čempionais.

## 1985 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1984 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1984]] m.**
*  prasidėjo 1984 m. pavasarį, baigėsi 1984 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1984 m. pavasarį, finalas įvyko 1984 m. rudenį.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga.
* 1984 m. dalyvavo 12 komandų.

### Galutinė lentelė

|}

### Finalas
* Dėl III vietos: Ilves Tampere – Haka Valkeakoski 3:1 ir 2:1
* Finalas: Kuusysi Lahti – TPS Turku 4:0 ir 4:4

Kuusysi Lahti tapo šalies čempionais.

## 1984 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
Suomijos futbolas 1990 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1990]] m.**
*  prasidėjo 1990 m. pavasarį, baigėsi 1990 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1990 m. pavasarį, finalas įvyko 1990 m. rudenį.

## 1990 m. [[Veikkausliiga]]
* **[[Veikkausliiga]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 12 komandų.

### Galutinė lentelė

|}

### Finalas

Į atkrintamąsias varžybas pateko aštuonios geriausios komandos
* Dėl III vietos: MP Mikkeli – Reipas Lahti 6:1
* Finalas: HJK Helsinki – Kuusysi Lahti 1:1 (baud. 4:3) ir 1:0 

HJK Helsinki tapo šalies čempionais.

## 1990 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Suomijos futbolas 1991 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1991]] m.**
*  prasidėjo 1991 m. pavasarį, baigėsi 1991 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1991 m. pavasarį, finalas įvyko 1991 m. rudenį.

## 1991 m. [[Veikkausliiga]]
* **[[Veikkausliiga]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 12 komandų.
* Kuusysi Lahti tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## 1991 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
1992 m. Veikkausliiga

**1992 m. [[Veikkausliiga]]** – Suomijos aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 1992 m. pavasarį, baigėsi 1992 m. rudenį.

## 1992 m. [[Veikkausliiga]]
* **[[Veikkausliiga]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 12 komandų.
* HJK Helsinki tapo šalies čempionais.

### Galutinė lentelė

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
1993 m. Veikkausliiga

**1993 m. [[Veikkausliiga]]** – Suomijos aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 1993 m. pavasarį, baigėsi 1993 m. rudenį.

## 1993 m. [[Veikkausliiga]]
* **[[Veikkausliiga]]** – aukščiausioji futbolo lyga.
* Jazz Pori tapo šalies čempionais.

### I etapas

|}

### Finalas

|}

### Pereinamoji lyga

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Suomijos futbolas 1988 m.

**[[Suomija|Suomijos]] futbolo varžybos [[1988]] m.**
*  prasidėjo 1988 m. pavasarį, baigėsi 1988 m. rudenį;
* s turnyras prasidėjo 1988 m. pavasarį, finalas įvyko 1988 m. rudenį.

## Čempionatas
* **Mestaruussarja** – aukščiausioji lyga. Dalyvavo 12 komandų.
* HJK Helsinki tapo šalies čempionais.

### I etapas

|}

### I finalas

|}

### II finalas

|}

## 1988 m. [[Suomijos futbolo taurė]]
### Finalas ir pusfinaliai

## Išnašos

## Nuorodos
* Rsssf.com
2010 m. Veikkausliiga

**2010 m. [[Veikkausliiga]]** – Suomijos aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 2010 m. pavasarį, baigėsi 2010 m. rudenį.

## 2010 m.  [[Veikkausliiga]]
* **[[Veikkausliiga]]** – aukščiausioji futbolo lyga.
* 2010 m. čempionais tapo Helsinkio HJK. 

### Galutinė lentelė

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* SOCCERWAY