open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gintaras Tamošiūnas

**Gintaras Tamošiūnas** (g. 1976 m. rugpjūčio 8 d. Šiauliuose) – viešojo administravimo specialistas, IT verslininkas, Vilniaus miesto ir Lietuvos politikas, buvęs Seimo narys (2014-2016).

## Biografija

1983–1989 m. mokėsi Šiaulių 11-ojoje vidurinėje mokykloje. Toliau mokslą iki 1991 m. tęsė Vilniaus 48-ojoje vidurinėje mokykloje. 1991–1993 m. mokėsi Šiaulių aukštesniojoje technikos mokykloje.

1998–2001 m. studijavo Lietuvos Teisės Universitete. 2003 m. ten pat įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį. 2019 m. baigė ISM vadybos ir ekonomikos universiteto Verslo administravimo (MBA) studijas.

2002–2011 m. dirbo įvairiose pareigose Vilniaus miesto savivaldybės administracijoje, karjerą baigė administracijos direktoriaus pavaduotojo pareigose. 2006–2014 m. buvo savivaldybės administracijos profesinės sąjungos vienas iniciatorių, įkūrėjų, komiteto narys, pirmininko pavaduotojas.

2011-2014 m. buvo UAB „Valdinta“ valdybos narys.

2011 m. įstojo į Darbo partiją. 2011 m. dalyvavo savivaldos rinkimuose kaip nepriklausomas kandidatas Vilniaus mieste. Buvo 2012–2016 m. kadencijos Seimo nariu nuo 2014 m. birželio 5 d. (pakeitė Viktorą Uspaskichą). Išrinktas Darbo partijos vardu per papildomus Seimo rinkimus. 

2016-2022 m. dirbo su įvairiais blokų grandinių (*blockchain*) projektais, vykdė konsultavimo veiklą. Be kitų, dalyvavo „TokenDesk“ lietuviško kriptovaliutų verslo projekte. Nuo 2022 m. buvo vienas iš  KŪB „BigData Fund“ steigėjų, CEO.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Gintaras Tamošiūnas (*[[LinkedIn]]* profilis)
Viktorija Agalakova

**Viktorija Agalakova** (, g. 1996 m. rugpjūčio 30 d., Peterburge) – Rusijos aktorė. Išgarsėjo vaidmenimis siaubo filmuose „Nuotaka“ (2017), „Undinėlė. Mirusiųjų ežeras“ (2018 m.) ir 2020 m. mokslinės fantastikos filme „Galaktikos vartininkas“.

## Biografija

Pirmasis kino vaidmuo – filme „Harmonija. Laimės miestas“ (2009), kuris niekada nebuvo išleistas. 

Iki 2014 m. Viktorija vaidino savo motinos pavarde – **Viktorija Gluchich** (). 2016 m. gavo pirmąjį svarbų vaidmenį 60 serijų juostoje „Klauskite rudens“. Jos herojė Miločka – meniškos sielos jauna mergina, studijuojanti nemėgstamą dalyką, o paskui kurtanti šeimą su nemylimu žmogumi. 2017 m. filme „Nuotaka“ įkūnijo pagrindinę veikėją Nastią. Po vestuvių vyksta aplankyti artimųjų, o tuose namuose vyksta baisūs, mistiški įvykiai. Šis projektas daugeliui dalyvių tapo sunkiu išbandymu. 2018 m. pasirodė siaubo filmas „Undinėlė. Mirusiųjų ežeras“. Pagrindinė veikėja Marina išgelbsti savo mylimąjį nuo klastingų undinės kerų. 2018-aisiais aktorė suvaidino ir seriale „Didysis žaidimas“. 2019 m. filmavosi mini seriale „Epidemija“, kuriame pasirodė Kirill Kiaro, Viktorija Isakova, Marjana Spivak, Aleksandras Robakas ir kt.). Aktorė įkūnijo Poliną. Įvykiai vystosi baisaus viruso, epidemijos metu, o herojai bando pabėgti už karantino ribų.

2020 m. dalyvavo projekte „Galaktikos vartininkas“. Šioje juostoje gausu įspūdingų, rizikingų triukų, kuriuos atlieka ir patys aktoriai, ir profesionalūs kaskadininkai. Dėl apribojimų, susijusių su COVID-19 viruso pandemija, juosta nepateisino didžiulių gamybos išlaidų. 2022 m. filmavosi mini seriale „Epidemija-2“. Vėliau tapo žinoma, kad aktorė filmavosi dramatiškame trileryje „Sušalusieji“, dramoje „Nulinis pacientas“ ir mistiniame trileryje „Kur žydi pelynas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Julija Mesa

**Julija Mesa** (; m. 226 m.) – įtakinga Romos imperijos laikų valstybės veikėja.

Julija Mesa buvo kilusi iš Sirijos. Tėvas Julijus Basianas buvo dievo Elagabalo žynys Emesoje (dab. Chimsas). Sesuo – Julija Domna, dukterys – Julija Mamėja ir Julija Soemnija.

Įtaką Romoje Julija Mesa įgijo per santuoką su senatoriumi Julijumi Avitu. 217 m. nužudytas Julijos Mesos sūnėnas imperatorius Karakala, sąmokslui vadovavęs Makrinas tapo imperatoriumi. 218 m. Julija Mesa prieš jį surengė sąmokslą, jos pastangomis Sirijos legionai Romos imperatoriumi paskelbė anūką Heliogabalą, jį pripažino Senatas, o pati Julija Mesa paskelbta *augusta*. Po Heliogabalo nužudymo 222 m. imperatoriumi tapo kitas Julijos Mesos anūkas Aleksandras Severas, kurį, Julijos Mesos įtikintas, Heliogabalas buvo įsivaikinęs ir paskyręs įpėdiniu. Nuo to praėjus kiek laiko, Julija Mesa mirė. 

Julija Mesa vėliau Sirijoje sudievinta (drauge su seseria).

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
* 
*
Marija Fomina

**Marija Fomina** (, g. 1993 m. kovo 1 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Nuo 2004 m. dalyvavo Irinos Feofanovos vaikų teatro studijoje Igorio Jacko grupėje. Mokėsi Maskvos dailės teatro mokyklos parengiamuosiuose kursuose.

2010 m. įstojo į Rusijos teatro meno akademiją (Olego Kudriašovo kursas). 

2007 metais ji atliko pagrindinį vaidmenį Aleksandro Orlovo filme „Potapovai, prie lentos!“. 

2010 m. atliko vieną pagrindinių vaidmenų Vladimiro Chubrikovo filme „Nevilties diena“.

Puikavosi ant žurnalų viršelių: OOPS!, Cosmopolitan, Glamour, Mini, Maxim, SNC. Vaidino grupės „Stigmata“ klipe – „Iki 9 -ojo laiptelio“, „Bi-2“ – „Kompromisas“, „Legalizuoti“ – „Paslėpsiu“, Lay-Far ir Ann Weller - „Drop The Time“. Sužibėjo „Pepsi“, „No-shpa“, „Montale“ reklamose, TNT kanalo įžangoje, „President“ modelių agentūros reklaminiame vaizdo įraše. Buvo oficialus Vassa & Co veidas.

2018 m. vasario 17 d. buvo išleistas vaizdo klipas dainai „Tu turi tokias akis“, kurioje vaidino ir tapo režisiere.

2019 m. kartu su Darja Moroz ir Olga Sutulova vaidino Konstantino Bogomolovo seriale „Išlaikytinės“. 
Vėliau pasirodė antrasis ir trečiasis šio serialo sezonai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Sabina Achmedova

**Sabina Achmedova** (, g. 1981 m. rugsėjo 23 d., Baku) – Azerbaidžano–Rusijos aktorė.

## Biografija
Debiutas kine įvyko 2001 m., kai suvaidino epizodinį vaidmenį filme „Naujųjų metų dovana“.

Vėliau režisierius Igoris Zaicevas pasiūlė du visiškai priešingus vaidmenis – tragiško likimo merginą seriale „Diversantas-2: Karo pabaiga“ bei romantišką, linksmą Leną Bičkiną filme „Atostogos griežto režimo sąlygomis“ ().

2011 m. vaidino seriale „Vieną kartą Odesoje“ apie nusikaltėlį Mišą Japonąiką. Aktorė įkūnijo poetės Zojos vaidmenį.

Vėliau atliko vieną pagrindinių vaidmenų seriale „A4 formatas“, kuris vadinamas „Sekso ir miesto“ atitikmeniu.

Populiarumo susilaukė po filmo „Miškos Japončiko gyvenimas ir nuotykiai“. Filmavosi melodramoje „Viešbutis Rusija“.

2017 m. pasirodė dramoje „Nupirk mane“, vėliau vaidino trileryje „Skambučių centras“ (2019).

2019 m. kartu su Darja Moroz, Marija Fomina ir Olga Sutulova vaidino Konstantino Bogomolovo seriale „Išlaikytinės“. Vėliau pasirodė antrasis ir trečiasis šio serialo sezonai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Ana Snatkina

**Ana Snatkina** (, g. 1983 m. liepos 13 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2001 m. baigė vidurinę mokyklą ir pasirinko studijuoti VGIK (Vitalijaus Solomino kursas). 

Kine debiutavo 2003 m. filme „Siužetas“. Vėliau pasirodė televizijos seriale „Maskvos saga“, kurio darbas tęsėsi trejus metus.

Populiarumas atėjo 2005 m., kai pripažinimo sulaukė filmas „Pasmerkta tapti žvaigžde“, kuriame aktorė atliko Ženios vaidmenį. 

Tais pačiais 2005 m. vaidino pagrindinius vaidmenis serialuose „Iššūkis“, „Oro uostas“, „Kovotojas“, „Aš negrįšiu“. 

Didžiulę žiūrovų meilę pelnė serialas „Tatjanos diena“ (2007–2008), kuriame įkūnijo Tatjaną.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Elena Liadova

**Elena Liadova** (, g. 1980 m. gruodžio 25 d., Moršanske, Tambovo srityje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2005 m. debiutavo kine. Vaidino filmuose „Kareivio dekameronas“ (Marina), „Kosmosas kaip nuojauta“ (Rimma).

Atliko pagrindinį vaidmenį melodramoje „Pavlovo šuo“ (Ksiuša). Įvertinta prizu už geriausią aktorę Amūro rudens festivalyje (2006).

Tada buvo keli antraeiliai vaidmenys. Suvaidino pagrindinį vaidmenį melodramoje „Meilė ėdžiose“ (Nadia). 

2009 m. aktorė tapo plačiai žinoma – po buvusios kalinės Liubkos, kuri tamo aukle, vaidmens Stanislavo Mitino režisuotame filme „Liubka“.

2010 m. vaidino filmuose „Žiurkė“ ir „Kai rozmarinas žydi“. 

Suvaidinusi dramoje „Elena“, aktorė buvo apdovanota „Auksinio erelio“ apdovanojimu geriausios antro plano aktorės kategorijoje (2012 m.) ir „Nika“ apdovanojimu geriausios antro plano aktorės kategorijoje (2012 m.). 

Sėkmės ir pripažinimo susilaukė filmuose „Kolekcionieriai“ (Vera Budina), „Širdies plakimas“ (Nina Iljina), „Aš lauksiu“ (Klava Sincova), „Sėkmės lydima“ (Irina Bojarova). 

2013 m. aktorė įkūnijo Nadią tragikomedijoje „Geografas gaublį pragėrė“ (rež. Aleksandras Veledinskis) pagal to paties pavadinimo Aleksejaus Ivanovo romaną. Siužeto centre – jaunas geografijos mokytojas Viktoras Služkinas (akt. Konstantinas Chabenskis). Po filmo pasirodymo įvertinta įvairiais apdovanojimais, prizais kaip geriausia aktorė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Jelizaveta Bojarskaja

**Jelizaveta Bojarskaja** (, g. 1985 m. gruodžio 20 d., Leningrade) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Aktorės tėvas Michailas Bojarskis, labiausiai žinomas kaip muškietininkas, įkūnijęs legendinį d`Artanjaną.

Pirmąjį vaidmenį filme gavo atsitiktinai. Vieną dieną Bojarskių bute suskambo telefonas. Telefoną paėmė 15-metė Liza. Skambinusysis paklausė, ar Michailas Bojarskis namuose, tačiau garsusis muškietininkas buvo filmavimo aikštelėje. Tada balsas telefone pakvietė Lizą nusifilmuoti filme. Debiutas įvyko trileryje „Mirties raktai“, kuriame suvaidino paauglę narkomanę Alisą, turtingų tėvelių dukrą.

Pirmasis reikšmingas vaidmuo filme buvo Tanjos vaidmuo filme „Pirmasis po Dievo“ (2005). Vėliau įkūnijo Verą filme „Tu manęs nepaliksi“, kur vaidino kartu su savo tėvu Michailu Bojarskiu. 

Populiarumo susilaukė Timuro Bekmambetovo filmas „Likimo ironija. Tęsinys“ (2007). 

Buvo planuota, kad filme „Muškietininkų sugrįžimas, arba kardinolo Mazarino lobiai“ atliks d'Artanjano dukters vaidmenį, tačiau šį vaidmenį atliko Lianka Gryu. Bojarskaja atsisakė šio vaidmens, nes vaidino filme „Admirolas“, bei juostoje „Aš grįšiu“. Filme „Admirolas“ (2008 m.) ji vaidino admirolo Aleksandro Kolčiako mylimąją Aną.

Vaidino filmuose „Nepasakysiu“, „Penkios nuotakos“, „Rungtynės“, „Pelenė“, „Įprotis atsisveikinti“, „Kurjeris iš rojaus“, „Galvų medžiotojai“, „Būsena: Nemokama“, „Anna Karenina. Vronskio istorija. ILWT grupė turi Elizavetai Bojarskajai skirtą dainą „Liza“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Amelia Earhart

**Amelija Erhart** (, g. 1897 m. liepos 24 d., dingo 1937 m. liepos 2 d., paskelbta mirusi 1939 m. sausio 5 d.) – JAV aviatorė, rašytoja, aktyvistė. 

## Biografija
A. Erhart gimė ir augo Atkisone, Kanzaso valstijoje, vėliau gyveno Di Moine, Ajovoje. Nuo pat mažens mergina domėjosi nuotykiais ir kelionėmis, o nuo 20 m. amžiaus jau mokėsi pilotuoti lėktuvus.

1928 m. birželio 17–18 dienomis A. Erhart tapo pirmąja moterimi įveikusia Atlantą, kai buvo lėktuvo, kurį pilotavo Wilmer Stultz, keleivė. Po šio įvykio ji iš karto tapo žinoma visame pasaulyje. Vėliau, 1932 m. gegužę, ji perskrido Atlantą ir viena, tai padariusi Lockheed Vega lėktuvu.

1935 m. A. Erhart Perdiu universitete pradėjo mokyti studentes aeronautikos inžinderijos. Dėl savo žinomumo ir įtakos A. Erhart buvo lyginama su Čarlzu Lindbergu. Taip pat A. Erhart palaikė draugiškus santykius su tuometine pirmąja ponia Eleonora Ruzvelt, su kuria kovojo už moterų teises.

A. Erhart pagerino eilę kitų aviacijos rekordų, buvo viena pirmųjų komercinės aviacijos propaguotojų, parašė bestseleriais tapusias knygas apie aviaciją, buvo viena iš moterų aviacijos organizacijos „The Ninety-Nines“ įkūrėjų, 1931–1933 m. vadovavo šiai organizacijai.

1937 m. A. Erhart suplanavo savo kelionę aplink pasaulį ir siekė tapti pirmąja moterimi, apskridusia Žemę. Ji skrydį atliko su Lockheed Model 10 Electra orlaiviu ir kartu su šturmanu Fred Noonan. Paskutinės maršruto atkarpos metu, 1937 m. liepos 2 d., Houlando salos apylinkėse Erhart lėktuvas išsiuntė paskutinį signalą. Lėktuvas dingo. Nepaisant plataus masto paieškų, jokių orlaivio ar pilotų pėdsakų nebuvo aptikta. Praėjus beveik metams ir 6 mėnesiams A. Erhart buvo paskelbta mirusia. Labiausiai tikėtina, kad lėktuvui pritrūko degalų, ir jis sudužo. Iškelta ir kitų teorijų: jog lakūnė ir šturmanas pasiekė Gardnerio salą, bet joje mirė, kad buvo pagrobti japonų, ir kt.

1968 m. A. Erhart buvo įtraukta į nacionalinį aviacijos šlovės muziejų, o 1973 m. – nacionalinį moterų šlovės muziejų.

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
*
Darja Moroz

**Darja Moroz** (, g. 1983 m. rugsėjo 1 d., Leningrade) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Gimė režisieriaus Jurijaus Morozo ir aktorės Marinos Levtovos šeimoje. Iš tėvo pusės turi ukrainiečių kilmės, iš motinos – žydiškos. Debiutas kine įvyko trijų mėnesių amžiaus filme „Brangioji, brangioji, mylima, tik...“ (1984).

Vidurinės mokyklos metais pasirodė penkiuose vaidybiniuose filmuose: „Šeimos žmogus“ (1991), „Juodasis kvadratas“ (1992), „Rusiškasis regtaimas“ (1993), „Vidurio amžiaus krizė“ (1997), „Mirties katalogas“ (1999).

Pirmasis didelis vaidmuo atiteko komedijoje „Fortūna“ (2000). Vėlesniais metais atliko eilę vaidmenų teatre ir pasirodydavo filmuose, serialuose.

2019 m. kartu su Olga Sutulova ir Marija Fomina vaidino Konstantino Bogomolovo seriale „Išlaikytinės“, o vėliau pasirodė antrasis ir trečiasis šio serialo sezonai.

2021 m. pristatytas serialas „Laimės klinika“, kuriame aktorė vaidina endokrinologę Alioną. Tais pačias metais kaurtu su Julija Peresild filamvosi juostoje „Mediatorius“.

2023 m. pradžioje debiutavo kaip režisierė mini seriale „Seksas. Prieš ir po“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Olga Sutulova

**Olga Sutulova** (, g. 1980 m. gegužės 4 d., Leningrade) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Būdama 15 metų debiutavo kine, netyčia patekusi į Dmitrijaus Astrachano režisuotą filmą „Laukimo kambarys“ (1995). Suvaidino vaikų globos namų auklėtinę Svetą. Veiksmas vyksta Rusijos užkampyje – Zarečenske, kur akis bado skurdas, girtavimas, niokojimai.

2000 m. pradėjo aktyviai vaidinti filmuose, dažnai atlikdama pagrindinius vaidmenis. Filmavosi juostose „Maskvos elegija“ (Daša), „Meilės sutartis“ (Anna), „Išnykimas“ (Jekaterina Vetrova), „Septintasis dangus“ (korespondentė Lida). Trejus metus filmavosi televizijos seriale „Leningradas“. Jos herojė – vyresnioji seržantė Nina Cvetkova. Dėl šio vaidmens atsisakė kitų pasiūlymų.

Į save dėmesį atkreipė suvaidinusi juostose „Nirvana“ (2008) ir „Apie meilę“ (, 2010).

2019 m. kartu su Darja Moroz ir Marija Fomina vaidino Konstantino Bogomolovo seriale „Išlaikytinės“, o vėliau pasirodė antrasis ir trečiasis šio serialo sezonai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Ruderalai

**Ruderalai** arba ***ruderaliniai augalai*** ( – 'sugriuvusių namų laužas, šiukšlės') – tokios augalų rūšys, kurios įsikuria antrinėse antropogeninės kilmės buveinėse: prie šiukšlių ir kitų atliekų sankaupų, prie pastatų, patvoriuose, geležinkelių ir plentų šalikelėse, apleistuose dirvonuose, dykvietėse, griuvėsiuose, taip pat mindžiojamose vietose. Dažniausiai tai nuošalios, derlingos vietos, kur dėl žmogaus veiklos prisikaupę daugiau organinės kilmės atliekų. Nemaža dalis ruderalų yra azotamėgiai (nitrofiliniai) augalai.

## Požymiai
Daugelis ruderalinių augalų nuolat patiria mechaninį gyvulių ar žmonių poveikį. Ruderalams būdingi aukšti, tvirti stiebai ir stambūs lapai, neretai jie sudaro tankius sąžalynus. Stiebai neretai su dygliais, pavyzdžiui, dirvinė usnis (*Cirsium arvense*), garbiniuotasis dagys (*Carduus crispus*). Kartais dygūs būna augalų žiedynai, pavyzdžiui, varnalėšos (*Arctium*) arba dagišiaus (*Xanthium*). Daugelis turi nuodingų medžiagų, pavyzdžiui, dėmėtoji mauda (*Conium maculatum*), juodoji drignė (*Hyoscyamus niger*) ir kt. Mindomų vietų ir ruderalinių augalų sėklas su skristukais platina vėjas, o vaisiai kabliškomis išaugomis ar gleivėmis prikimba prie gyvūnų galūnių, kūno paviršiaus, žmonių apavo, drabužių, transporto priemonių.

## Ruderalai ir fitoindikacija
Viena iš antropogenizuotų vietovių ypatybių yra didesnė įvairių medžiagų koncentracija, tarp jų nitratų, sunkiųjų metalų, sieros, aliuminio junginių. Dėl savo polinkio augti daugiau užterštose teritorijose ruderalai gali būti naudojami fitoindikaciniuose tyrimuose. Lietuvoje daug fitoindikacinių tyrimų atlikta prie svarbiausių gamyklų kaip AB „Achema“, AB „Mažeikių nafta“ ir kt. bei geležinkelio, didžiųjų greitkelių pakraščiuose bei miestuose, jų sąvartynuose, ir viena iš augalų grupių, naudojamų šiems tyrimams buvo ruderaliniai augalai.

## Lietuvos ruderalų rūšys

#### Vietiniai augalai

* Didžioji dilgėlė *(Urtica dioica* L*.)*
* Baltažiedė notrelė (*Lamium album* L.)
* Vienametė miglė (*Poa annua* L.)
* Paprastoji takažolė (*Polygonum aviculare* L.)
* Paprastoji varnalėša *(Arctium tomentosum* Mill.*)*
* Paprastasis kietis *(Artemisia vulgaris* L.*)* 
* Dirvinė usnis *(Cirsium arvense* (L.) Scop*.)*
* Dygioji usnis *(Cirsium vulgare* (Savi) Ten*.)*
* Garbiniuotasis dagys *(Carduus crispus* L.*)*
* Vaistinė česnakūnė (*Alliaria petiolata* (M. Bieb.) Cavara & Grande)
* Paprastoji bitkrėslė (*Tanacetum vulgare* L.)

#### Svetimžemiai augalai

* Kanadinė rykštenė *(Solidago canadensis* L.*)*
* Kanadinė konyza (*Conyza canadensis* (L.) Cronquist )
* Bevainikė ramunė (*Matricaria discoidea* DC.)
* Šiurkštusis burnotis (*Amaranthus retroflexus* L.)
* Dvimetė nakviša (*Oenothera biennis* L.)

#### Nuodingi augalai

* Dėmėtoji mauda *(Conium maculatum* L.*)*
* Juodoji drignė *(Hyoscyamus niger* L.*)*

## Šaltiniai
Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo

**Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo** arba **cilindro skersmuo** – vidaus degimo variklio arba garo variklio parametras, slėginės kameros (vidaus degimo variklio degimo kameros) – cilindro – skersmuo.

Cilindro skersmens dydis yra vienas iš trijų parametrų (kartu su cilindrų skaičiumi ir stūmoklio eiga), naudojamų apskaičiuoti variklio darbinį tūrį, pagal formulę:

Darbinis tūris =  
Santykis tarp cilindro skersmens ir stūmoklio eigos (angl. *stroke ratio*) yra variklio paskirtį nurodantis parametras – varikiai su trumpos eigos stūmokliais (>1) yra skirti dirbti didesnėmis apsukomis, su didelės eigos (<1) stūmokliais – generuoja didesnį sukimo momentą ir optimalų galingumą išvysto dirbdami mažesnėmis apsukomis.

## Išnašos
Marie-Louise von Franz

**Marija-Luiza fon Franc** (*Marie-Louise von Franz*, 1915 m. sausio 4 d. – 1998 m. vasario 18 d.) – Šveicarijos psichologinė, analitinės psichologijos atstovė.

## Biografija
Gimė Miunchene, austrų karininko barono Ervino Gotfrido fon Franco (*Erwin Gottfried von Franz*) šeimoje. 1919 m. su šeimą persikėlė į Šveicariją (Reineko kaimą Sankt Galeno kantone). 1928–1933 m. mokėsi Ciūricho gimnazijoje. 1933 m. Bolingene susipažino su Karlu Gustavu Jungu. Tais pačiais metais Ciūricho universitete pradėjo studijuoti klasikinę filologiją. 1933–1935 m. lankė Jungo šiuolaikinės psichologijos paskaitas.

Nuo 1934 m. M. L. fon Franc pradėjo su K. G. Jungu užsiiminėti psichologine praktika, taip pat atsidėjo pasakų psichologinio simbolizmo tyrinėjimui. 1937 m. dalyvavo „Eranos“ konferencijoje, toliau lankė K. G. Jungo paskaitas ir seminarus. 1939 m. M. L. fon Franc suteikta Šveicarijos pilietybė. 1940 m. įgijo daktaro laipsnį.

Nuo 1941 m. tapo Ciūricho psichologų klubo nare, kur skaitė paskaitas (taip pat K. G. Jungo institute). Nuo 1951 m. skaitė paskaitas Prancūzijoje, JAV, keliavo po Graikiją, Egiptą, Tailandą, Japoniją, Kambodžą, Indoneziją, Honkongą, Singapūrą.

Nuo 1958 m., kaip ir K. G. Jungas, gyveno name-bokšte Kiusnachte (kartu su kita analitike jungiste Barbara Hana).

## Veikla
Marija-Luiza fon Franc parašė daugiau, nei 20 knygų analitinės psichologijos tematika, kuriose nagrinėjo archetipų raišką pasakose, alcheminiuose traktatuose. K. G. Jungui vertė alcheminius tekstus – *[[Aurora consurgens]]*, *[[Musaeum Hermeticum]]* ir kt.

## Bibliografija
Svarbiausi veikalai:
* Pasakų interpretavimas (*The interpretation of fairy tales*, 1970 m.)
* Auksinis Apulėjaus asilas (*The golden ass of Apuleius*, 1970 m.)
* Gralio legenda (*The Grail Legend*, su K. G. Jungu, 1970 m.)
* Jungo tipologija (*Jung’s Typology*, su Dž. Hilmanu, 1970 m.)
* Sukūrimo mitai (*Creation myths*, 1972 m.)
* Šešėlis ir blogis pasakose (*Shadow and evil in fairy tales*, 1974 m.)
* K. G. Jungas: jo mitas mūsų laikais (*C. G. Jung: His myth in our time*, 1975 m.)
* Alchemija: įvadas į simbolizmą ir psichologiją (*Alchemy: An introduction to the symbolism and the psychology*, 1980 m.)
* Psichologinis atgailos motyvas pasakose (*The psychological meaning of redemption motifs in fairy tales*, 1980 m.)
* Apie sapnus ir mirtį (*On dreams and death*, 1997 m.)
* Rinktiniai raštai (*Collected Works of Marie-Louise von Franz*, 28 t., 2021– m.)

## Šaltiniai
Siemens-Halske Sh 14

**„Siemens-Halske Sh 14“** – XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigoje Vokietijoje sukurtas septynių cilindrų oru aušinamas aviacinis radialinis (žvaigždinis) variklis. Pasižymėjo patikimumu ir ekonomiškumu, buvo plačiai naudojamas įvairiuose, daugiausiai pradiniam mokymui skirtuose orlaiviuose.

## Naudojimas

* Albatros L 82
* Ambrosini SAI.3
* Ambrosini SAI.10
* BFW M.23
* BFW M.29
* BFW M.35
* Blohm & Voss Ha 135
* Bücker Bü 133C Jungmeister
* Command-Aire 3C3-BT
* Doblhoff WNF 342
* Flettner Fl 184
* Flettner Fl 185
* Flettner Fl 265
* Flettner Fl 282
* Focke-Wulf C.20
* Focke-Wulf C.30 Heuschrecke
* Focke-Wulf Fw 44
* Focke-Wulf Fw 61
* Heinkel He 72
* LWD Szpak
* LWD Zuch
* Nuri Demirağ Nu D.38
* Prudden XM-1
* Prudden TM-1
* RWD-17W
* Rogozarski SIM-VIII
* Rogozarski SIM-XI
* SIM-II
* VL Viima

## Techniniai duomenys (Bramo Sh 14A-4)

Duomenys iš: *Flugzeug-Typenbuch. Handbuch der deutschen Luftfahrt- und Zubehör-Industrie 1944*

### Bendrosios charakteristikos

* **Tipas:** septynių cilindrų oru aušinamas vidaus degimo variklis
* **[[Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo|Cilindro skersmuo]]:** 108 mm
* **Stūmoklio eiga:** 120 mm
* **Darbinis tūris:** 7,84 l
* **Ilgis:** 1 008 mm
* **Diameteras:** 936 mm
* **[[Variklio sausas svoris|Sausas svoris]]:** 135 kg

### Komponentai

* **Vožtuvų valdymas:** po 1 įsiurbimo ir 1 išmetimo vožtuvą cilindrui, valdomi strypais
* **Kuro sistema:** 1 karbiuratorius SUM 438a arba SUM 439a
* **Kuro tipas:** 80 oktanų benzinas
* **Tepimo sistema:** slėginė, 2–4 atm (2,0–4,1 baro), sauso tipo
* **Aušinimo sistema:** aušinamas oru

### Galios duomenys

* **Galios režimai:**

:* 158 AG (118 kW) esant 2 200 aps./min. (maks. 5 min.) jūros lygyje
:* 143 AG (107 W) esant 2 140 aps./min. (maks. 30 min.) jūros lygyje
:* 126 AG (94 kW) esant 2 050 aps./min. (maks. ilgalaikis / kreiserinis režimas) jūros lygyje

* **Specifinė galia:** 15,00 kW/l
* **[[Suspaudimo laipsnis]]:** 6,0:1
* **Specifinės kuro sąnaudos:** 0.332 kg/kWh, maksimaliu ilgalaikiu režimu
* **Tepalo sąnaudos:** 0,004–0,016 kg/kWh, maksimaliu ilgalaikiu režimu
* **Galios ir svorio santykis:** 0.88 kW/kg, maksimaliu ilgalaikiu režimu
* **Darbinis slėgis:** 5,95 atm

## Šaltiniai

* (EN) Becker, E. *[http://www.bungartz.nl/siemtuig_d.html Siemens Jahrbuch 1928: Flugzeugmotoren der Siemens & Halske AG]*
* (DE) Schneider, Helmut (Dipl. Ing.) (1944). *Flugzeug-Typenbuch. Handbuch der deutschen Luftfahrt- und Zubehör-Industrie 1944* (in German) (Facsimile reprint 1986 ed.). Leipzig: Herm. Beyer Verlag. p. 376. ISBN 381120484X
* (EN) 

## Išnašos
Antonina Divina

**Antonina Divina** (g. 1991 m. birželio 18 d., Maskvoje) – Rusijos aktorė, dainininkė. Išgarsėjo vaidmenimis juostose „Laiko kilpa“, „Iš Sibiro su meile“, „Mano mylimiausia uošvė“, „Žmogžudystės penktadieniais“, „Auksinis kraujas“.

## Biografija
2012 m. debiutavo kine suvaidinusi poroje trumpametražių filmų („Gryna tiesa“ ir „Su švelnia šypsena“).

2013 m. atliko vieną pagrindinių vaidmenų keturių serijų filme „Laiko kilpa“ (Nastia Ustinova).

Vėliau sekė darbas serialuose „Kvailio diena“, „Froido metodas“, „Kaimietė“, „Slaugytoja“.

2016 m. atliko pagrindinius vaidmenis keliose melodramose, seriale „Puikaus gyvenimo žiedlapis“, komedijoje „Iš Sibiro su meile“. 2016 m. pradėjo vaidinti seriale „Mano mylimiausia uošvė“. 2017 ir 2018 metais buvo išleisti žiūrovų pamėgtų serialų tęsiniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Žagarės miesto stadionas

**Žagarės miesto stadionas** – stadionas su futbolo aikšte Žagarės miesto rytiniame pakraštyje, į pietryčius nuo Žagarės dvaro ir į rytus nuo Žagarės gimnazijos. Talpa – 1000 žiūrovų  ar 1200 žiūrovų.

Stadione kasmet vyksta Žagarės vyšnių festivalio renginiai. Dirbtinio apšvietimo ir tribūnų nėra. Stadione namų rungtynes žaidžia vietos komanda Žvelgaitis Žagarė, taip pat Saned Joniškis komanda.

## Istorija

2007 m. stadionas nepriklausė faktiškai niekam – jo nevaldė nei Žagarės seniūnija, nei Žagarės regioninis parkas, kuriame stadionas yra. Iki 2015 m. stadioną renovavo Žagarės sporto klubas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
Julija Aleksandrova

**Julija Aleksandrova** (, g. 1982 m. balandžio 14 d., Maskoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
2004 m. debiutas kine įvyko epizodiniame studentės vaidmenyje filme „Tėtis“. Vėliau pasirodė atviroje dramoje „Visi mirs, bet aš liksiu“.

2013 m. Julija Aleksandrova suvaidino pagrindinį vaidmenį komedijoje "Kartu, kartu!", o jos herojė – laiminga nuotaka, svajojanti apie gražias vestuves jūros pakrantėje, tačiau kitaip galvoja giminaičiai. 

2015 m. atliko vaidmenį komedijoje „Geriausia diena“, kurios žvaigžde buvo Dmitrijus Nagijevas.

2017 m. aktorė atliko Snieguolės Marinos vaidmenį komedijoje „Naujosios eglutės“.

2018 m. buvo išleistas filmas „Meilužės“, kuriame atliko vieną iš trijų pagrindinių vaidmenų kartu su aktorėmis Paulina Andrejeva, Aleksandra Bortič.

2018 m. Julija Aleksandrova ir Sergejus Burunovas vaidino sensacingame Leningrado grupės vaizdo klipe „Ne Paryžius“. 

Taip pat 2018 m. buvo išleistas serialas „Paskambink DiCaprio“, filmas „Paskutinės Kalėdų eglutės“, juodoji komedija „Kiaulės metai“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Paulina Andrejeva

**Paulina (Jekaterina) Andrejeva** (, g. 1988 m. spalio d., Leningrade) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Dvejus metus studijavo žurnalistiką, metė mokslus, pasikeitė savo vardą Jekaterina į egzotiškesnę ir įsimintinesnę Pauliną ir išvyko į Maskvą. Anot aktorės, ji norėjo laisvės ir savarankiško gyvenimo, o persikelti į kitą miestą atrodė logiškas sprendimas.

Serialuose pradėjo vaidinti būdama 19 metų. Suvaidino du skirtingus personažus dviejuose „Teisės ir tvarkos“ sezonuose: „Tyrimo žvalgyba“ (2007–2008) ir nedidelį vaidmenį televizijos seriale „Laukinis angelas“ (2009).

Išgarsėjo būdama 25-erių, atlikusi vaidmenį seriale „Atšilimas“ ( 2013). Aktorę žiūrovai įsiminė dėl lovos scenos su Jevgenijumi Cyganovu ir dėl vienos iš serialo dainų atlikimo.

Vėliau nustebino žiūrovus skandalingame filme „Skėriai“ (2013), kuris dėl meilės scenų gausos įvertinitas „18+“ kategorija. Šio filmo premjera Rusijoje įvyko tik 2015 m. Įkūnijo vaidmenis juostose „Tamsus pasaulis: pusiausvyra“ (2013), „Statusas: vienišas“ (2016), bei detektyviniuose ir istoriniuose filmuose. 

2015 m. vaidino kriminaliniame seriale „Metodas“, tapusiu hitu, o aktorė sulaukė šlovės ir visuotinio pripažinimo. 2017 m. vaidino filmuose „Mitai“, „Kaip vaikai“ bei serialuose „Miegantys“ ir seriale „Revoliucijos demonas“. 2018 m. išleistas ambicingas projektas „Geriau už žmones“ – fantastinis serialas, pasakojantis apie ateities pasaulį, kuriame androidė Arisa nepanaši į kitus robotus tuo, kad gali jausti, užjausti ir apsaugoti savo šeimą. 2018 m. buvo išleistas filmas „Meilužės“, kuriame atliko vieną iš trijų pagrindinių vaidmenų kartu su aktorėmis Aleksandra Bortič ir Julija Aleksandrova.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Marina Aleksandrova

**Marina Aleksandrova** (, g. 1982 m. rugpjūčio 29 d., Vengrijoje) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Gimė 1982 m. Kiškunmaišos mieste (Vengrija). Čia jos tėvas tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Pirmuosius penkerius metus gyveno su tėvais Vengrijoje. Vėliau grįžo į Rusiją.

2000 m. debiutavo seriale „Imperijos griūtis“, įkūnijusi Piotro Stolypino dukrą. 

2001 m. suvaidino Andrejaus Razenkovo ​​filme „Šiaurės pašvaistė“. 2002 m. tapo žinoma po vaidmens seriale „Azazel“.

2005 m. dar labiau išgarsėjo po serialo „Epochos žvaigždė“. 

Vėliau aktorė atliko daugybę vaidmenų, iš kurių verta paminėti: „Viola Tarakanova“ (3 sezonai), „Tu esi mano laimė“, „Tiesa slepia melą“, „Aš tavęs niekam neatiduosiu“, „Paukščių takas“ ir daugelis kitų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Lianka Gryu

**Lianka Gryu** (, , g. 1987 m. lapkričio 22 d., Maskvoje) – moldavų kilmės Rusijos aktorė.

## Biografija
Gimė 1987 metų rudenį Maskvoje, moldavų aktoriaus Georgės Gryu ir rusų aktorės Stellos Ilnickajos šeimoje. Vėliau tėvas paliko šeimą ir išvyko į Rumuniją. Mergaitę užaugino patėvis Olegas Kazancevas. Lianka Gryu ilgą laiką turėjo motinos pavardę ir nežinojo tikrojo tėvo vardo. Vienos iš laidų „Leisk jiems kalbėti“ tema buvo Georgės Gryu gyvenimas. Pasakota apie tai, kad kitados garsus aktorius neturi gyvenamosios vietos ir yra įklimpęs į alkoholizmą. Dukra atsisakė lankytis studijoje, motyvuodama tuo, kad tėvas niekada nesidomėjo jos likimu.

Dar prieš baigdama mokyklą Lianka Gryu vaidino keliuose filmuose: dramoje „Kas kitas, jei ne mes“, Vladimiro Alenikovo ir Olego Pogodino filme „Triumfas“, Huato Achmetovo filme „Apnuoginta natūra“ ir seriale „Pagrindiniai vaidmenys“.

Būdama studente gavo d'Artanjano dukters Žaklinos vaidmenį filme „Muškietininkų sugrįžimas arba kardinolo Mazarino lobiai“.

Seriale „Barvicha“ įkūnijo „paprastą“ merginą, svajojančią prilygti „auksiniam jaunimui“. 

2013 m. pasirodė filme „Sporte tik merginos“, pasakojančiame apie moterų snieglenčių komandos pasirengimą olimpinėms žaidynėms Sočyje. Filmas buvo rodomas 60 šalių penkiomis kalbomis. Vėlesniais metais filmavosi įvairiuose projektuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Zembino valsčius

**Zembino valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Zembinas.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.

|-
| 1877 m. || || 3186 || 295 kiemai  || 6 seniūnijos || 43
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Aleksandra Kiseliova

**Aleksanfra Kiseliova** (, g. 2002 m. rugpjūčio 29 d., Aktau) – Rusijos šokėja, aktorė, modelis.

## Biografija
Gimė 2002 m. rugsėjo 29 d. Aktau mieste (Kazachstanas), o 2003 m. jos šeima persikėlė į Maskvą.

Nuo šešerių metų domėjosi šokiais. Dalyvavo atrankose, konkursuose. 2015 m. tapo „Vogue Runway“ kategorijos čempione tarptautiniame gatvės šokių festivalyje „StreetStar“ Švedijoje. 2016 m. tame pačiame festivalyje gavo dar du čempionės titulus kategorijose „Vogue Old Way“ ir „Vogue New Way“. 

Sužavėtas Aleksandros pasirodymo švedų režisierius Henrikas Hemmerlindas 2016 m. sukūrė filmą „Voguerra“, kuriame Kiseliova suvaidino save.

Nuo 2016 m. kaip modelis pasirodydavo reklamose, žurnaluose, dalyvavo garsių mados prekių ženklų pristatymuose. 2017 m. dalyvavo „Kenzo Parfums“ reklamos projektuose ir „Kenzo World“ šokio spektaklyje 64-ojo tarptautinio kūrybos festivalio „Kanų liūtai“ nugalėtojų vaizdo klipų pristatyme.

2019 m. „Untitled Vogue Ball“ vyko „Overall Russian Ballroom“ apdovanojimų ceremonija, kurios metu Aleksandra Kiseliova buvo apdovanota „Bizarre OTY“ nominacijoje – geriausi sceniniai įvaizdžiai Rusijos mados istorijoje.

2019 m. įstojo į Kino ir televizijos institutą (GITR), studijavo Žurnalistikos fakultete.

### Aktorės karjera
Aktorės karjera prasidėjo 2015 m., kai Jevgenijaus Kravčenkos režisuotoje dramoje „Tylos šokis“ atliko pagrindinį – kurčios nebylios – vaidmenį. 

Netrukus nusifilmavo draminiame seriale „Mokytojai“, kuriame suvaidino aukštą gimnazistę, bandančią išvengti atstumtosios statuso. 

Reikšmingiausi karjeros projektai buvo serialas „Varom“ (pagrindinis vaidmuo), serialas „Krištolinis“, internetinis serialas „#Fake_News“, pasakojantis apie pomėgius socialiniuose tinkluose ir šiuolaikinio jaunimo gyvenimo problemas. 2021 metais buvo paskelbta pilnametražio filmo „Oficialus“ premjera, kurioje vieną pagrindinių vaidmenų atliko Kiseliova.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sasha Cool oficiali svetainė
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Katrin Assi

**Katrin Assi** (, g. 1991 m. balandžio 8 d.) – Rusijos aktorė.

## Biografija
Debiutavo kine 2010 m., atlikdama nedidelį vaidmenį (Lena Poliakova) detektyviniame seriale „Nematomieji“. Po to sekė keli vaidmenys trumpametražiuose filmuose. 
Vaidino serialuose „Penktoji gvardija“, „Orka“, „Londongradas. Pažink mūsiškius!“, „Vapsva“ ir kt.

Pripažinimo susilaukė po to, kai 2018 m. pasirodė serialas „Skrydžių įgula“, kuriame atliko vieną pagrindinių vaidmenų – stiuardesę Žanna Gluško. Jos kolegos filmavimo aikštelėje buvo Aleksejus Čadovas, Natalija Bardo, Darja Sagalova ir kitos Rusijos kino žvaigždės. Vėliau pristatytas antrasis serialo „Skrydžių įgula“ sezonas, kuriame vaidino ir Katrin Assi.

2021 m. pasirodė miniseriale „Atostogos“, įkūnijo gražuolę Madiną, o vėliau vaidino ir šio projekto antrame sezone.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Krasnalukų valsčius

**Krasnalukų valsčius** (; XIX a. ***Bahdanavos valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bahdanava, vėliau – Krasnalukai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 4011 || 459 kiemai  || 4 seniūnijos || 50
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Dzmitravičų valsčius

:: *Apie Gardino apskrities valsčių žr. [[Dzmitrovičų valsčius]]*.

**Dzmitravičų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dzmitravičai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 2733 || 371 kiemas  || 6 seniūnijos || 13
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Juravičai (reikšmės)

**Juravičais** vadinamos gyvenvietės Baltarusijoje:

* Gardino srityje:
** kaimas Zietelos rajone;
* Gomelio srityje:
** agromiestelis Kalinkavičų rajone;
* Minsko srityje:
** kaimas Červenės rajone;
* Vitebsko srityje:
** kaimas Polocko rajone.
Beličanai (Berazino)

**Beličanai** (, ) – kaimas vidurio rytų Baltarusijoje, 30 km į šiaurės vakarus nuo Berazino.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Beličanų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Beličanai

**Beličanais** vadinamos gyvenvietės:

* kaimas Gardino srities Gardino rajone;
* kaimas Minsko srities Berazino rajone.
Dudzičų valsčius

**Dudzičų valsčius** – taip vadinosi du valsčiai Minsko gubernijoje:

* Ihumeno apskrityje;
* Rahačovo apskrityje;
* Rečycos apskrityje.
Dudzičai

**Dudzičai** (, ) – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kalinkavičų. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Rečycos apskrities Dudzičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Dudzičai (Puchavičai)

**Dudzičai** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 13 km į vakarus nuo Rudzensko.

## Istorija

XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Ihumeno apskrities Dudzičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Hrabionka

**Hrabionka** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 25 km į šiaurės vakarus nuo Červenės.

## Istorija

XIX a. buvo bažnytkaimis, Ihumeno apskrities Hrabionkos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Jakšycai

**Jakšycai** (, ) – kaimas vidurio rytų Baltarusijoje, 27 km į pietus nuo Berazino.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Ihumeno apskrities Jakšycų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Navasiolkai (Puchavičai)

**Navasiòlkai**  – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 5 km į vakarus nuo Marjina Horkos. Apylinkės centras.

## Istorija

Seniau buvo žinomas vardu ***Karpilauka***. 1814 m. pastatyta medinė bažnyčia. XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Navasiolkų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Amialnaja

:: *Apie gyvenvietę Minsko rajone žr. [[Vomelna]]*.

**Amialnaja** (, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 40 km į pietryčius nuo Celiachanų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas Pinsko apskrities Celiachanų valsčiuje.

## Šaltiniai
Vomelna

:: *Apie gyvenvietę Bresto rajone žr. [[Amialnaja]]*.

**Vomelna** (, ) – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 20 km į pietvakarius nuo Marjina Horkos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Vomelnos valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Slabada (Uzda)

**Slabada** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 8 km į pietvakarius nuo Lošos. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Slabados-Pyrašavos valsčiaus centras. Iki XX a. vidurio vadinosi ***Pyrašavos Slabada*** (), kadangi buvo prie Pyrašavos kaimo. 1924–1954 m. buvo apylinkės centras.

## Šaltiniai
Šacko valsčius

**Šacko valsčius** yra buvęs:

* Minsko gubernijos Ihumeno apskrityje;
* Voluinės gubernijos Vladimiro apskrityje.
Verchmenė

**Verchmenė** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 15 km į pietryčius nuo Smaliavičų.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Verchmenės valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Juravičai (Červenė)

**Juravičai** (, ) – kaimas vidurio rytų Baltarusijoje, 23 km į rytus nuo Červenės.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Juravičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Klinokas

**Klinokas** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 22 km į vakarus nuo Červenės. Apylinkės centras.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Klinoko valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Gurupi

**Gurupi** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno ir Paros valstijose. Prasideda Gurupi aukštumose (300 m aukštyje), susiliejus Itingos ir Asailandijos upėms. Teka į šiaurės rytus visu savo ilgiu sudarydama Paros ir Maranjauno sieną. Įteka į Atlanto vandenyną netoli Vizeu, į pietryčius nuo Amazonės estuarijos.

Didžiausi intakai: Kažuapara, Korasi Parana.

Vidurupio vaga labai slenkstėta. Šiose vietose upės baseinas retai gyvenamas, įsteigtas Gurupi biologinis rezervatas, Aukštutinės Gvamos, Aukštutinės Turiasu indėnų teritorijos (gyvena gvažai, kaaporai, tembiai). Miestai prie Gurupi – Boa Višta do Gurupi, Vizeu, prie žiočių atšakos – Karutapera.

Jūriniai potvyniai upėje jaučiami 140 km nuo žiočių. Ties žiotimis auga mangrovių sąžalynai.

## Šaltiniai
Bradzecas

**Bradzècas**  (, ) – agromiestelis vidurio rytų Baltarusijoje, 25 km į pietus nuo Berazino.

## Istorija

XIX a. buvo dvaras, Ihumeno apskrities Bradzeco valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Kamsamolskaja

**Kamsamolskaja** (, ) – kaimas pietinėje Baltarusijoje, 25 km į pietryčius nuo Kapyliaus.

## Istorija

Anksčiau vietovė vadinosi ***Pukava*** (). XIX a. buvo du kaimai, čia veikė Ihumeno apskrities Pukavos valsčiaus centras. 1964 m. pervadinta ***Kamsamolskaja***.

## Šaltiniai
Kavalevičai

**Kavalevičais** vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:

* kaimas Minsko srities Puchavičų rajone;
* kaimas Vitebsko srities Lepelio rajone.
Kavalevičai (Puchavičai)

**Kavalevičai** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Šacko.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Ihumeno apskrities Šacko valsčiuje.

## Šaltiniai
Chutaras (Liadai)

**Chùtaras**  (, ) – kaimas vidurio rytų Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Juravičų.

## Istorija

Žinomas nuo XVIII a., valdė Masalskiai. 1867 m. čia buvo Ihumeno apskrities Juravičų valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Turiasu (upė)

**Turiasu** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno valstijoje. Prasideda Tirakambu aukštumose (150 m aukštyje), Gurupi ir Pindarės tarpupyje. Vinguriuoja į šiaurės rytus, nuo vidurupio – į šiaurę. Vidurupyje prateka ežerų virtinę (Kapivaros, San Žeronimo, Grandės). Įteka į Atlanto vandenyną šiauriau Turiasu miesto, sudaro plačią estuariją, pereinančią į Turiasu įlanką.

Didžiausi intakai: Parana, Kašiasas (kairieji), Almasas (dešinysis).

Turiasu aukštupio baseine sudarytos Ava ir Aukštutinės Turiasu indėnų teritorijos (gyvena urubai, gvažažarai, avagvažai). Miestai prie upės – Aragvananas, Santa Helena, Turilandija, Turiasu.

Ties žiotimis auga mangrovių sąžalynai.

## Šaltiniai
Turiasu

**Turiasu** () – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Maranjauno valstijoje, 150 km į šiaurės vakarus nuo San Luiso, Turiasu upės estuarijos kairiajame krante. Uostas. Ateina kelio atšaka iš Bakabeiros. Apylinkėse plyti mangrovės.

Savivaldybės plotas – 2578 km², gyventojų skaičius – 35 811 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Kolonija Santa Amelija, Pau Santas, Nova Kašijasas, Kanarinjas, Kunja Kuema, San Kristovanas, Antonijo Dinas, Alto da Alegrija.

## Istorija
1679 m. Maranjauno gubernatorius Inasiju Koeljas da Silva surengė ekspediciją į Turiasu žiotis – ši išnaikino vietinius indėnus taramembesus ir pastatė karinę tvirtovę. 1833 m. Turiasu suteiktas miestelio statusas. Nuo 1870 m. miestas, nuo 1893 m. – savivaldybės centras.

## Šaltiniai
Pyrašava

**Pyrašava** (, ) – kaimas vidurio Baltarusijoje, 4 km į vakarus nuo Lošos.

## Istorija

XIX a. buvo kaimas ir dvaras Ihumeno apskrities Slabados-Pyrašavos valsčiuje, XX a. pradžioje buvo šio valsčiaus centras.

## Šaltiniai
Pindarė

**Pindarė** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno valstijoje; Mearino kairysis intakas. Prasideda Sipo aukštumose valstijos pietvakariuose. Teka į šiaurę, nuo Tirakambu aukštumų pasuka į šiaurės rytus, o žemupyje teka į rytus ir šiaurės rytus. Čia smarkiai vinguriuoja, teka ežerų, pelkių bei protakų labirintais. Įteka į Meariną į pietryčius nuo Vianos, sudaro estuariją, vadinamą San Markoso įlanka.

Didžiausi intakai: Buritikupu, Karu, Zutiua.

Pindarės aukštupio baseine sudarytos Karu ir Pindarės indėnų teritorijos. Upės slėniu nutiestas geležinkelis į San Luisą. Miestai prie upės – Bon Žezus das Selvasas, Buritikupu, Alto Alegre do Pindarė, Tufilandija, Pindare Mirinas, Monsaunas. Žemupyje teka pro mangrovių sąžalynus.

Upėvardis kildinamas iš tupių žodžio *pinda* ('kabliukas').

## Šaltiniai
Balsasas (Parnaiba)

**Balsasas** arba ***Das Balsasas*** ( 'plaustų upė') – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno valstijoje; Parnaibos kairysis intakas. Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Šapada do Mangabeiraso masyve, 760 aukštyje, pačiuose valstijos pietuose. Teka į šiaurės rytus plokščiakalniu. Įteka į Parnaibą priešais Urusui miestą.

Didžiausi intakai: Maravilija, Nevesas (kairieji).

Upės vaga slenkstėta, yra krioklių. Laivuojama nedidelės grimzlės laivais vandeninguoju laikotarpiu nuo Balsaso miesto (225 km ruože). Miestai prie Balsaso: Balsasas, Sambaiba, Loretas, San Felis das Balsasas, Benedito Leitė.

## Šaltiniai
Balsasas

**Balsasas** (isp., ) gali reikšti:
* Balsasas – viena didžiausių Meksikos upių;
* Balsasas – upė Brazilijoje, Parnaibos intakas;
* Balsasas – upė Brazilijoje, Tokantinso intakas;
* Balsasas – upė Panamoje;
* Balsasas – miestas Brazilijoje, Maranjauno valst.;
* Balsasas – miestelis Ekvadore, El Oro prov.;
* Balsasas – miestelis Peru, Amazonės dep.
Bradzeco valsčius

**Bradzeco valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bradzecas, kurį laiką – Berazino.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 4669 || 490 kiemų  || 9 seniūnijos || 34
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Beličanų valsčius

**Beličanų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Beličanai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.

|-
| 1877 m. || || 3885 || 375 kiemai  || 8 seniūnijos || 32
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Mis Amerika

**Mis Amerika** ( 'panelė Amerika') – kasmetinis grožio konkursas, kuriame gali dalyvauti JAV merginos nuo 17 iki 25-erių metų. 1921 m. pradėtas rengti kaip „maudynių grožio apžvalga“, dabar šis konkursas vertinamas pagal dalyvių talentus ir pasisakymus. Nuo 2018 m. konkurse nebėra dalies, kurioje merginos vertinamos vilkinčios maudymosi kostiumėlius ar pagal jų fizinę išvaizdą. Mis Amerika per mėnesį nukeliauja apie 20 000 mylių; kas 24–48 valandas keisdama savo buvimo vietą, apkeliauja šalį ir pristato bei reklamuoja savo interesus. Konkurso laimėtoją karūnuoja praėjusių metų nugalėtoja.

## Nuorodos
* Konkurso „Mis Amerika“ nugalėtojos

## Išnašos
Itapikuru

**Itapikuru** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje. Prasideda Tombadoro kalnuose, 760 m aukštyje, dviem ištakomis, kurios susilieja ties Varzea Grande. Teka plokščiakalniu į rytus, pietryčius. Įteka į Atlanto vandenyną netoli Kondės, sudaro nedidelę deltą.

Didžiausi intakai: Peišė (dešinysis), Žakurisis, Pedra d’Agva (kairieji).
 
Aukštupyje sudarytas Ponto Novo tvenkinys. Miestai prie Itapikuru: Ponto Novas, Keimadasas, Sipo, Itapikuru, Kondė.

Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „pailgų akmenų upė“.

## Šaltiniai
Mahilnos valsčius

**Mahilnos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Mahilna.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo laikinai atiteko Lenkijai, 1920 m. – Baltarusijai.

|-
| 1877 m. || || 2556 || 291 kiemas  || 5 seniūnijos || 9
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Navasiolkų valsčius

**Navasiolkų valsčius** buvo:

* Gardino gubernijos Kobryno apskrityje;
* Minsko gubernijoje:
** Ihumeno apskrityje,
** Minsko apskrityje;
* Mogiliavo gubernijoje:
** Gomelio apskrityje;
** Siano apskrityje.
Pukavos valsčius

**Pukavos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pukava.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.

|-
| 1877 m. || || 4238 || 366 kiemai  || 6 seniūnijos || 17
|}

## Šaltiniai

* Valsčiaus gyvenvietės (Radzima.net)
Karpilauka

**Karpilauka** vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:

* Gomelio srityje:
** Karpilauka, buvęs rajono centras, dabar Akciabrskio miesto dalis,
** Karpilauka, buvęs žydų miestelis, dabar Žlobino miesto dalis;
* Navasiolkai, agromiestelis Minsko srities Puchavičų rajone.
Gurguėja

**Gurguėja** () – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Piaujo valstijoje; Parnaibos dešinysis intakas. Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Šapada do Mangabeiraso masyve, 610 aukštyje, pačiuose valstijos pietuose. Teka į šiaurės rytus ir šiaurę plokščiakalniu. Įteka į Parnaibą ties Retiro San Žozė gyvenviete.

Didžiausi intakai: Parainas, Vermelja.

Vaga slenkstėta. Aukštupys patenka į Paraibos ištakų nacionalinį parką. Miestai prie Gurguėjos: San Gonsalo do Gurguėja, Redensaun do Gurguėja, Bon Žezusas, Kristino Kastras, Alvorada do Gurguėja, Kolonija do Gurguėja, Kanavieira, Žerumenija.

## Šaltiniai