open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kazys Algimantas Lisauskas

**Kazys Algimantas Lisauskas** (1926 m. sausio 7 d. Barevičiai, Kruonio valsčius – 1999 m. sausio 31 d. Vilnius) – partizanas, politinis kalinys.

## Biografija

1938 m. baigė Kruonio pradžios mokyklą, 1944 m. – Kaišiadorių gimnaziją. Mokydamasis gimnazijoje, 1943 m. įsijungė į pasipriešinimo kovą prieš okupantus, buvo Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos narys, dalyvavo leidžiant pogrindinį laikraštėlį „Laisvei bundant“.

1944 m. baigė gimnaziją ir įstojo į Marijampolės vietinės rinktinės karo mokyklą. Kai vokiečiai ją likvidavo, grįžo į tėviškę. Buvo priimtas į Lietuvos laisvės armiją ir toliau dirbo pogrindyje. 1944 m. rudenį įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1947 m., šantažuojamas KGB, paliko studijas ir darbą, pasitraukė pas Didžiosios Kovos apygardos partizanus. 1948 m. buvo areštuotas ir nuteistas mirties bausme, kurios tuo metu nevykdė ir pakeitė 25 m. lagerio Kolymoje. Į Lietuvą grįžo 1958 m. Gyveno Lentvaryje, Grigiškėse, dirbo Vilniaus gamyklose ekonomistu. 1970 m. baigė Vilniaus finansų ir kredito technikumą. 1976 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.

Prasidėjus Sąjūdžiui organizavo rėmimo grupę „Plastos“ gamykloje (Vilnius), buvo I ir III Sąjūdžio seimo narys, Trakų rajono Sąjūdžio tarybos atsakingasis sekretorius. Paskutiniais metais buvo Nepriklausomybės partijos pirmininko pavaduotojas, laikraščio „Kovo 11“ redaktorius. Išrinktas Trakų rajono savivaldybės tarybos nariu. Atkurtos Lietuvos laisvės kovų sąjūdžio Didžiosios Kovos apygardos vadas (1998–1999). Vyčio Kryžiaus ordino kavalierius (suteiktas po mirties, 1999 m.). 2006 m. Vilniuje išleista A. Lisausko knyga „Iš pragaro angos“ su jo prisiminimais, paskelbtais straipsniais, kalbų tekstais.

## Literatūra
* Abromavičius S., Kasparas K., Trimonienė R. Didžiosios Kovos apygardos partizanai. – Kaunas: Naujasis lankas, 2007. – P. 108–110, 607.
* Algimantas Lisauskas. Iš pragaro angos (sud. L. Lisauskas). – Vilnius: Fridas, 2006. – 167 p.
* Kas yra kas Lietuvoje. Kraštiečiai. Kaišiadorys. – Kaunas: UAB „Neolitas“, 2009. – P. 102.
Nadžafas

**Nadžafas** () – miestas Irake, Eufrato slėnyje, 160 km į pietus nuo Bagdado, 30 km į pietus nuo senojo Babilono miesto; muchafazos centras. Plentai į Kerbelą, Hilą, Divaniją, Hailą.

Svarbus islamo (ypač šiizmo) religinis centras. Yra prie istorinio šventojo piligrimų kelio iš Bagdado į Meką ir Mediną. Nadžafe yra musulmonų šventojo, pirmojo šiitų imamo Ali kapas (Imamo Ali mečetė). Greta yra didžiausios pasaulyje kapinės – Vadi us Salamas (6,01 km²). Jose yra žymių šiitų ajatolų, sufijų, šventųjų kapavietės. Nadžafo medresė yra vienas svarbiausių šiizmo teologinių centrų. Miestą per metus aplanko keli milijonai piligrimų.

## Istorija
Nadžafas įkurtas 791 m. Abasidų kalifo Haruno ar Rašido. Jis įkurtas kaip Ali mauzoliejus, nors šio palaidojimo vieta iki tol buvo paslaptyje. Palaipsniui aplink išaugo miestas. Osmanų laikais buvo nunykęs, XVIII a. užpultas vahabitų. Sadamo Huseino valdymo laikais daug šiizmo dvasininkų paliko Nadžafą ir persikėlė į Kumą Irane. Irako karo metu mieste vyko keletas didelių mūšių.

## Sportas
* Naft Al-Wasat SC (futbolo klubas);
* Al-Najaf FC (futbolo klubas);
* An-Najaf stadionas; talpa 12 tūkst. žiūrovų;
* Naujasis stadionas; talpa 30 tūkst. žiūrovų;

## Galerija

Wadi-us-salam cemetery.jpg|Vadi us Salamo kapinės
NAJAF, Election banner - Flickr - Al Jazeera English.jpg|Miesto gatvė


## Šaltiniai
Hila

: *apie upę žr. [[Hila (upė)]].*

**Hila** () – miestas vidurio Irake, prie Eufrato upės atšakos, 100 km į pietus nuo Bagdado, netoli senojo Babilono miesto; Babilono muchafazos centras. Šalia eina Bagdado–Basros greitkelis, plentai į Kerbelą, Nadžafą. Tekstilės, cemento pramonė. Drėkinamosios žemdirbystės srities prekybinis centras (javai, datulės, vaisiai). Veikia Babilono universitetas.

Miesto apylinkėse gausu istorinio ir archeologinio paveldo: Babilono miesto griuvėsiai, Šumero miestų Kišo ir Borispos liekanos, pranašo Ezechielio kapas Kiflo kaime.

## Istorija

Šiuolaikinė Hila įkurta X a. Palaipsniui augo, statyboms naudoti akmenys iš Babilono. Osmanų valdymo laikais tapo administraciniu centru. XIX a. Eufrato atšaka pradėjo akti, todėl pastatyta Hindijos užtvanka.

## Šaltiniai
Our Version of Events

**Our Version of Events** – debiutinis studijinis škotų atlikėjos Emeli Sandé albumas, išleistas 2012 m. vasario 10 d. Pirmasis albumo singlas „Heaven“ buvo išleistas 2011 m. rugpjūtį ir debiutavo antrojoje „UK Singles Chart“ reitingo vietoje. Kiti singlai taip pat turėjo didelį pasisekimą ne tik Jungtinėje Karalystėje, bet ir visame pasaulyje. Pats albumas taip pat iškart debiutavo pirmojoje vietoje šalies albumų reitinge ir ten išvis išbuvo septynias savaites. „Our Version of Events“ tapo geriausiai parduodamu 2012 m. albumu Jungtinėje Karalystėje, bei antru geriausiai parduodamu 2013 m.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Kuriko

**Kuriko** () – miestas vidurio Čilėje, Maulės regione, Vidurio Čilės slėnyje, prie Lontuės upės, 183 km į pietus nuo Santjago; provincijos centras. Pro miestą eina Santjago–Puerto Monto plentas ir geležinkelis. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (galvijai, vynas, kviečiai, kukurūzai, vaisiai). Žemės ūkio žaliavų perdirbimas (vyno, cukraus pramonė), skrybėlių gamyba.

## Istorija

Kuriko (iš mapundugnų k. „juodi vandenys“) įkurtas 1743 m. gubernatoriaus Chosė Manso de Velasko. 1759 m. pastatyta Šv. Pranciškaus bažnyčia. 1830 m. suteiktas miesto statusas. 2010 m. Kuriko smarkiai apgriovė žemės drebėjimas.


IglesiaSFrancisco2008CuricoGIORDANO1.JPG|Šv. Pranciškaus bažnyčia
Iglesia automatica.jpg|*La Matriz* bažnyčia
Curico, Av Camilo Henriquez (16593672519).jpg|Miesto gatvė
Cerros 2 (15123514373).jpg|Apylinkių kalvos


## Šaltiniai
Atneškite man Alfredo Garsijos galvą

**Atneškite man Alfredo Garsijos galvą** () – 1974 m. režisieriaus Sam Peckinpah sukurtas veiksmo filmas.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Warren Oates – Bernis
* Isela Vega – Elita
* Robert Webber – Sapenslis
* Gig Young – Džonis Kvilas
* Helmut Dantine – Maksas
* Kris Kristofferson – baikeris 

## Turinys

Meksikiečių politikas, vadinamas Bosu, sužino, kad jo duktė Tereza nėščia ir kad vaiko tėvas – buvęs jo pagalbininkas Alfredas Garsija. Įsiutęs Bosas duoda savo parankiniams užduotį – kas pristatys Garsijos galvą, gaus milijoną dolerių. 

Du smogikai atvyksta į Meksiko miestą, kur, ieškodami Garsijos, susipažįsta su Berniu. Pastarasis, anksčiau pažinojęs Garsiją, sutinka įvykdyti užduotį per 4 dienas už 10 tūkstančių dolerių. Jis susitinka su buvusia Garsijos, o dabar jo paties meiluže Elita, kuri patvirtina, kad Alfredas neseniai žuvo vairuodamas automobilį ir yra palaidotas atokaus miestelio kapinėse. Bernis su Elita leidžiasi į kelionę, kad įvykdytų užsakymą – atgabentų Garsijos galvą...
Lemnas

**Lemnas** () – sala Egėjo jūros šiaurėje, priklauso Graikijai, Šiaurės Egėjo periferijai. Plotas – 476 km² (8-a pagal dydį šalies sala).

Sala kalvota, ypač vakaruose, kur aukštis siekia 430 m (Viglos k.). Pakrantėse gausu paplūdimių. Kraštovaizdžiai sukultūrinti – vynuogynai, alyvmedžių giraitės, javų pasėliai.

2011 m. Lemne gyveno 16 992 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Mirina (8000 gyv.). Verčiamasi daugiausia turizmu, avių auginimu ir pieno pramone, vaisių auginimu (arbūzai, migdolai, figos, melionai ir kt.), vyno, alyvų aliejaus gamyba.

Lemne yra seniausia rasta Egėjo salyno archeologinė gyvenvietė, datuojama 12 tūkstm. pr. m. e. Taip pat yra antikinio Hefaistijos miesto liekanos, Osmanų laikų tvirtovės. Senovėje bendruomenė vartojo lemniečių kalbą.

## Galerija

Paradisi hill in Lemnos.jpg|Paradisio kalva
Kornos.jpeg|Kornoso kaimelis
Hephaistia Ancient Theatre S3000132.jpeg|Hefaistijos amfiteatras
Lemnos fort (7697900874).jpg|Mirinos krantinė


## Šaltiniai
Tasas

**Tasas** gali reikšti:

* Tasas – sala Graikijoje;
* Tasas – miestas Graikijoje;
* Tasas – Friulio hercogas.
Milas (sala)

**Milas** () – sala Egėjo jūroje, Kikladų salyno pietvakariuose, priklauso Graikijai, Pietų Egėjo periferijai. Plotas – 160 km².

Sala netaisyklingo pavidalo, iš šiaurės į pietus driekiasi 23 km, iš rytų į vakarus – 13 km. Milas – vulkaninės kilmės sala, jos paviršius labai kalnuotas. Aukštis iki 748 m (Pranašo Elijo k.). Iš šiaurės į salą įsiterpia gili įlanka – buvusio vulkaninio kraterio dalis. Rytų pakrantėje yra karštųjų versmių. Visiškai šalia Milo krantų prigludusios Kimolo, Poliego ir Antimilo salos. Mile būdingi kultūriniai kraštovaizdžiai (javų pasėliai, vynuogynai, alyvmedžių giriatės), yra subtropinių krūmynų, pušynų.

2011 m. Mile gyveno 4977 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – Plaka (~800 gyv.). Verčiamasi turizmu. Kasamas kaolinas, molis (seniau taip pat marmuras, gipsas, obsidianas, baritas, siera). Auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, kviečiai, kukurūzai, medvilnė, vaismedžiai. Laikomos avys, ožkos.

## Istorija
Obsidianas Mile buvo kasamas bent nuo 13 tūkstm. pr. m. e. Bronzos amžiuje saloje įkurta Filakopų žvejų gyvenvietė. Rasta daug Mikėnų laikotarpio keramikos. Vėliau salą užkariavus dorėnams, pradėti gaminti bareljefai (V a. pr. m. e.). 415 m. pr. m. e. saloje vyko Milo mūšis (Peloponeso karo dalis). Atėnams grasinant užimti Milą, įvyko garsusis Milo dialogas tarp atėniečių ir miliečių. Užgrobę Milą, čia apsigyveno atėniečiai. 
Viduramžiais salą užėmė piratai. Buvo valdoma "*Crispi*" dinastijos. 1580 m. Milą užgrobė turkai.
 
Šioje saloje rasta garsioji Milo Veneros skulptūra, taip pat Asklepijo, Poseidono, Apolono skulptūros.

## Galerija

Milos.jpg|Palydovinė nuotrauka
Thalassitra on the Castle, Plaka.jpg|Cerkvė Plakoje
Milos-2.jpg|Pakrantė
Milos 029.jpg|Sarakiniko paplūdimys


## Šaltiniai
Patmas

**Patmas** () – sala Egėjo jūros rytuose, Dodekaneso salyno šiaurėje, netoli vakarinių Mažosios Azijos krantų; priklauso Graikijai, Pietų Egėjo periferijai. Plotas – 34 km².

Salos kranto linija labai vingiuota. Šiaurinę ir pietinę salos dalis jungia siaura sąsmauka. Greta yra smulkios Arkų ir Marato salelės. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 269 m (Pranašo Elijo k.). Būdingi subtropiniai krūmynai, sukultūrinti kraštovaizdžiai.

2011 m. Patme gyveno 3047 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – Choras, uostamiestis – Skala. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (alyvuogės, vynuogės, vaisiai). Patmo sala garsi stačiatikių vienuolynų ir šventyklų gausa. Čia yra įtvirtintas Šv. Jono Patmiečio vienuolynas bei Apokalipsės urvas (UNESCO pasaulio paveldo objektai). 

Teigiama, kad Patme gyveno Šv. Jonas Patmietis, dažnai tapatinimas su apaštalu Jonu. Ši sala minima Apreiškimo Jonui knygoje, kurios įžangoje teigiama, kad būtent čia autorius patyrė aprašomas vizijas. 1088 m. buvo įsteigtas Šv. Jono vienuolynas. Vienuolių valdžia gerokai sumažėjo salos gyventojams praturtėjus iš laivų statybos ir prekybos, todėl sala 1720 m. buvo padalyta tarp vienuolių ir pasauliečių. Dabartinis Patmas siekia išlikti piligrimų bei turistiniu centru.

## Galerija

Skala-of-patmos.JPG|Skala
Chora of Patmos2.jpg|Choros gatvelė
Chora di Patmos con il Monastero di San Giovanni "il teologo".JPG|Šv. Jono Patmiečio vienuolynas
Patmos, grotta dell'apocalisse, chiesa nella grotta, 02.jpg|Apokalipsės urvas
Lamija (miestas)

**Lamija** () – miestas vidurio Graikijoje, 180 km į šiaurės vakarus nuo Atėnų, Sperchijo slėnyje; Centrinės Graikijos periferijos ir Ftiotidės nomo administracinis centras. Transporto mazgas. Apylinkėse verčiamasi žemės ūkiu. Yra tvirtovė (akropolis), katedra. Veikia universitetas.

## Istorija

Miesto vardas kildinamas nuo Poseidono dukters Lamijos. Vietovė gyvenama nuo bronzos amžiaus. Antikoje buvo svarbus miestas, nes valdė Termopilų perėją. Lamijos karo metu (323–322 m. pr. m. e.) tarp makedonų ir sukilusių graikų, šiame mieste pasislėpė makedonų regentas Antipatras. V–VI a. miestas nunyko. VII a. miestą užkariavo slavai ir pavadino ***Zetunijumi*** (*Ζητούνιον*). 997 m. šalia miesto įvyko svarbus Sperchijo mūšis tarp Bizantijos ir Bulgarijos. 1204 m. miestą užkariavo frankai, pavadino ***Girtonu*** (*Girton*), atstatė tvirtovę. 1318–1391 m. miestą valdė katalonai ir vadino ***El Cito***. XV a. Lamija užkariauta Osmanų ir vadinta ***Izedinu*** (*İzzeddin*).

## Sportas
### Futbolas
* PAS Lamia 1964 futbolo klubas.
* Miesto stadionas.
B. B. King

**Riley B. King** (1925 m. rugsėjo 16 d. – 2015 m. gegužės 14 d.) – amerikiečių gitaristas, dainininkas, dainų autorius ir prodiuseris, vienas žinomiausių bliuzo stiliaus atlikėjų.

## Biografija
Kingas gimė Berklaire, Misisipės valstijoje 1925 m. rugsėjo 16 d.

## Karjera
Muzikinis žurnalas „Rolling Stone“ 2003 m. King skyrė trečią vietą 100 geriausių visų laikų gitaristų sąraše. 2011 m. tame pačiame sąraše jis liko šeštas. 1987 m. gitaristas buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų. 2014 m. jis buvo įrašytas į R&B šlovės galeriją.

Kingas laikomas vienu įtakingiausių visų laikų bliuzo muzikantų, jis pelnė „Bliuzo karaliaus“ ir vieno iš „Trijų bliuzo gitarų karalių“ (kartu su Albert King ir Freddie King) vardus. 1956 m. gitaristas atliko net 342 oficialius pasirodymus.

1990 m. JAV prezidentas Dž. Bušas apdovanojo muzikantą Nacionaliniu meno medaliu, o 2006 m. prezidentas Dž. V. Bušas įteikė jam Prezidento laisvės medalį. 

## Liga ir mirtis
2014 m. pabaigoje dėl sveikatos sutrikimų Kingas atšaukė suplanuotus koncertus. 2015 m. gegužės 1 d. dėl aukšto kraujo spaudimo ir diabeto atlikėjas buvo hospitalizuotas savo namuose Las Vegase, Nevada. Po dviejų savaičių, 2015 m. gegužės 14 d., atlikėjas mirė savo namuose.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Atlikėjo interneto svetainė
Turgajaus plynaukštė

**Turgajaus plynaukštė** () arba ***Turgajaus stalo kraštas*** – iškilusi lyguma Kazachstane, tarp Pietų Uralo ir Mugodžarų vakaruose bei Kazachijos kalvyno rytuose. Ilgis ~600 km, plotis ~300 km. Paviršius iškyla iki 310 m. Ašine plynaukštės dalimi nusidriekęs Turgajaus lovys.

Tai epihercininis platforminis darinys; atitinka šiaurinį Turgaujaus plokštės iškilimą ir Turgajaus lūžį. Sudarytas iš jūrinių ir žemyninių molingų bei smėlingų nuogulų. Yra mangano (Sokolovskojė, Sarabajus, Kačaras), geležies rūdos, boksito, akmens anglies (Ubagano baseinas) telkinių.

Šiaurinę Turgajaus plynaukštės dalį užima kalvos ir skliautkalvės, paviršius raižytas menkai. Pietuose – atskiri stalkalniai, aukštumos. Gausu druskingų ežerų. Plynaukštės šiaurėje būdingos išdirbtos stepės (kviečiai, soros, miežiai), pietuose – pusdykumės, naudojamos kaip ganyklos.

## Šaltiniai
Tasas (sala)

**Tasas** () – sala Egėjo jūros šiaurėje, priklauso Graikijai, Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijai, yra 7 km nuo Trakijos krantų. Plotas – 379 km² (12-a pagal dydį šalies sala).

Sala apskrito pavidalo, kalnuota. Aukščiausia vieta yra viduryje – Ipsarijo kalnas (1205 m). Būdingi subtropiniai krūmynai, rytuose yra pušų giraičių. Plyti vynuogynai, alyvuogių giraitės.

2011 m. Taso saloje gyveno 13 770 žmonių. Pagrindinė gyvenvietė – Tasas (3,1 tūkst.). Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat vystoma bitininkystė, gaminamas alyvų aliejus, vynas, auginami vaisiai, laikomos avys. Seniau Tase kastas marmuras, cinkas, švinas.

Tase ir Potamijoje veikia archeologijos muziejai, yra Arkangelo Mykolo, Šv. Pantaleimono, Ėmimo į Dangų vienuolynai, senojo Taso liekanos.

## Galerija

Thassos Sonnenuntergang.JPG|Saulėlydis virš Taso
Tasos jedna plaza.jpg|Pakrantė
Olive 01 C 0451.JPG|Alyvmedžių giraitė
Tasos manastir.jpg|Arkangelo Mykolo vienuolynas
Marmorsteinbruch auf Thassos.JPG|Marmuro skaldykla


## Šaltiniai
Višakio Rūdos pradinė mokykla

**Kazlų Rūdos savivaldybės Višakio Rūdos pradinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pradinė mokykla Višakio Rūdoje. Įstaigos kodas 9039399, Steigėjas – Kazlų Rūdos savivaldybė. Reorganizavus veiklą tęsė kaip Kazlų Rūdos pradinės mokyklos Višakio Rūdos skyrius.

## Istorija

Mokykla buvo įsteigta 1891 m. kaip valdiška pradžios mokykla. Ji vykdė pradinio ugdymo programą lietuvių kalba.

Biudžetinė įstaiga (iš savivaldybės biudžeto) buvo įregistruota 1995 metų gegužės 31 d. Prie mokyklos buvo įrengtos smėlio dangos tinklinio ir asfaltuota krepšinio aikštelės. Mokykla organizuodavo įvairius miestelio renginius. 2011 m. rugpjūčio 6 dieną Mokyklos aikštelėje vyko sporto varžybos Višakio Rūdos jubiliejaus (310 metų sukakties) proga.

## Žymūs mokiniai
* 1896–1899 m.: Pranas Dovydaitis (1886–1942) – politikas, Nepriklausomybės akto signataras

## Literatūra
* Ona Dainelytė-Arminienė. Višakio Rūdos mokyklos istorija // Monografija „Kazlų Rūda“. Viešoji įstaiga „Versmės“ leidykla, Vilnius.

## Šaltiniai
Sen Nazeras

**Sen Nazeras** () – miestas vakarų Prancūzijoje, Atlanto Luaros departamente, Luaros upės estuarijoje (šalia yra Briero pelkynai), netoli Atlanto vandenyno; Nanto avanportas. Įeina į istorinę Bretanę. Yra didelis jūrų uostas, oro uostas, geležinkelio stotis, praeina Nanto–Bresto plentas. Laivų statybos, lėktuvų („Airbus“) gamybos, aeronautikos inžinerijos, mašinų ir metalo apdirbimo, chemijos, maisto pramonė. Veikia Nanto universiteto padalinys.

## Istorija

Miestas pavadintas katalikų šventojo Nazero garbei. Viduramžiais buvo nedidelis miestelis. Pradėjo augti XIX a. kaip žvejybos ir laivybinis uostas. Sen Nazero uostas buvo svarbi karinė bazė pasaulinių karų metais.

## Šaltiniai
Galė

**Galė** (, ) – miestas pietvakarių Šri Lankoje, Indijos vandenyno pakrantėje, 119 km į pietus nuo Kolombo; Pietų provincijos centras. Jūrų uostas. Praeina Kolombo–Mataros geležinkelis ir plentas. Žemės ūkių žaliavų perdirbimas. Išvežamas grafitas, kopra.

Galėje yra XVI a. portugalų tvirtovė, Šv. Marijos katedra (1864 m.), Šivos šventykla, nacionalinis jūrų muziejus, nacionalinis stadionas. Galėje išlikę nemažai portugalų kolonijinės architektūros statinių, todėl senamiestis su Galės tvirtove 1988 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija

Galės uostas žinomas nuo senovės. Pasak vieno spėjimų, tai galėtų būti Senajame Testamente minimas Taršišo uostas. Čia nuo seno lankėsi arabų, persų, graikų, indų pirkliai. Senovėje miestas vadintas *Gimhathiththa*. XIV a. čia lankėsi žymus keliautojas Ibn Batuta (miestą vadina *Qali*). 1411 m. uostą aplankė kinų keliautojo Dženg He ekspedicija, ir paliko atminimo įrašą akmenyje kinų, tamilų ir persų kalbomis. 1502 m. Galėje išsilaipino Lorenso de Almeidos portugalų ekspedicija. Nuo tada miestas buvo pavaldus portugalams, kurie čia pastatė tvirtovę, įsteigė jėzuitų misiją, bet 1640 m. Galę užkariavo olandai. 1796 m. miestas atiteko britams. Iki XIX a. Galė buvo svarbiausias Ceilono uostas.


Galle mosque B.jpg|Galės mečetė
Srilanka galle fort.jpg|Švyturys Galės tvirtovėje
Galle fort street.JPG|Gatvė Galės tvirtovėje
INDIAN OCEAN FROM GALLE FORT SRI LANKA JAN 2013 (8554505672).jpg|Paplūdimys


## Šaltiniai
Kota Kinabalu

**Kota Kinabalu** () – miestas Malaizijoje, Borneo salos šiaurės rytuose; Sabaho valstijos sostinė. Uostas prie Pietų Kinijos jūros, oro uostas, plentų mazgas. Išvežamas kaučiukas, mediena, kopra. Verčiamasi turizmu, elektronikos, naftos, chemijos, maisto pramone.

Yra keletas mečečių (Sabaho valstijos, Kota Kinabalu miesto), katalikų Švč. Širdies katedra, kinų pagoda, kitų tikybų šventyklos. Yra rotušė, I pasaulinio karo memorialas. Apylinkės saugomos Tunku Abdul Rahmano nacionaliniame parke. Už 50 km stūkso Kinabalu kalnas.

Tautinė sudėtis marga: mieste gyvena kinai, badžajai, kadazanai-dusunai, malajai, murutai, indai. Kalbama malajų, kinų (mandarinų, kantono) kalbomis.

## Istorija

1882 m. Gajos saloje britai įkūrė gyvenvietę, bet ją sunaikino badžajai. 1899 m. įkurta nauja gyvenvietė Borneo pakrantėje, kuri kiek vėliau pavadinta ***Džeseltonu*** (*Jesselton*). Buvo svarbus Borneo uostas (buvo išgabenamas kaučiukas, rotangai, medus, vaškas). 1945 m. miestą buvo užėmę japonai (vadino ***Api***). 1963 m. britų Šiaurės Borneo tapo Sabahu, o Džeseltonas – jo sostine. 1967 m. pavadinimas pakeistas į Kota Kinabalu.

## Sportas
* Sabah FA futbolo klubas.
* „Stadium Likas“ yra namų stadionas, esantis Kota Kinabalu mieste. Jis talpina 35 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

KotaKinabalu Sabah SabahStateMosque-02.jpg|Sabaho mečetė
KotaKinabalu Sabah SacredHeartCathedral-01.jpg|Katedra
Kota Kinabalu - Borneo.jpg|Pastatai krantinėje


## Šaltiniai
Ištremtas Tibetas

**Ištremtas Tibetas** – lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės publicistinė knyga, pasirodžiusi 1996 m. Knygoje pateikiama daug enciklopedinio pobūdžio informacijos apie Tibetą, jo kultūrą, istoriją, religiją ir papročius. Visa tai persipina su rašytojos įspūdžiais bei subjektyviais išgyvenimais, patirtais keliaujant po Tibetą ir kitas Azijos šalis.

Knyga išleista su Dalai Lamos pratarme. Tai pirmoji vadinamosios Tibeto trilogijos knyga. Išversta į latvių kalbą.

## Nuorodos

* Jurga Ivanauskaitė. Tarp dviejų pasaulių
Čatamo salos

**Čatamo salos** (, , mor. *Rekohu*) – salų grupė Ramiojo vandenyno pietuose, 800 km į rytus nuo Naujosios Zelandijos Pietų salos. Priklauso Naujajai Zelandijai. Plotas 966 km².

Čatamo salos yra senovinio, nūnai beveik nugrimzdusio Zelandijos žemyno pietrytinė dalis. Salų grupę sudaro 10 salų, iš kurių didžiausios – Čatamas ir Pitas. Kitos – smulkios salelės ir uolos. Salos vulkaninės kilmės, kalvotos. Aukščiausia vieta – Maungaterės k. (294 m) yra Čatamo salos pietuose. Čatamo saloje gausu smulkių ežerėlių, taip pat įsiterpusi didelė Vangos lagūna (150 km²). Yra miškų, šlapynių, pievų, pasižyminčių endeminės augalijos ir gyvūnijos gausa. Didesnė dalis kraštovaizdžių sukultūrinta. Klimatas jūrinis, vidutinių platumų. Sausį temperatūra vidutiniškai įšyla iki 15 °C, liepą nukrenta iki 8 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 910 mm kritulių.

2022 m. Čatamo salose gyveno 800 gyventojų. Gyvenamos tik Čatamo ir Pito salos. Pagrindinė gyvenvietė – Vaitangis (~300 gyv.). Veisiamos avys, žvejojamos menkės, omarai. Vystomas turizmas. Išvežama vilna, šaldytos žuvys. Čatamo saloje yra oro uostas, salas aplanko krovininiai laivai. Veikia vėjo jėgainės.

## Istorija

Čatamo salas XVI a. apgyvendino polineziečiai (maoriai). Dėl atskirties vystėsi atskirai nuo maorių ir yra žinomi kaip morioriai. Jie vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu. 1791 m. salas pasiekė anglų jūrininkas Viljamas Brautonas ir paskelbė Britanijos valda. Jis salas pavadino britų karininko 2-ojo Čatamo erlo, Džono Pito garbei. Salose apsistodavo britų banginių medžiotojai, jūrininkai, todėl dėl atneštų ligų didelė dalis moriorių mirė.

1835 m. į Čatamo salas įsiveržė ~900 maorių būrys ir išžudė bei pavergė daugumą moriorių. Vėliau į karą įsivėlė abi iš atkeliavusių maorių genčių. 1843 m. salose įsikūrė vokiečių liuteronai. 1865 m. į Čatamą atkeldinta maorių sukilėlių iš Naujosios Zelandijos.


Chatham Islands from space ISS005-E-15265.jpg|Palydovinė nuotrauka
View from Chatham Islands.jpg|Salų kraštovaizdis
Mangere.jpg|Mangerės, Maž. Mangerės ir Tapueanuku salelės
Moriori people.jpg|Morioriai XIX a.


## Šaltiniai
Čatahučis

**Čatahučis** () – upė Jungtinių Amerikos Valstijų pietryčiuose; viena iš Apalačikolą sudarančių upių. Prasideda Mėlynuosiuose kalnuose (Apalačų kalnai), šiaurės Džordžijoje. Teka į pietvakarius, vėliau į pietus, sudaro Džordžijos–Alabamos sieną, o pačiame žemupyje – Džordžijos–Floridos sieną. Susiliejusi su Flinto upe sudaro Apalačikolą (įteka į Meksikos įlanką); santaka pasitvenkusi Seminolų ežero (tvenkinio) vandenimis.

Daug užtvankų, tvenkinių (didžiausias – Sidnei Lanieris, aukštupyje), įrengtos dvi hidroelektrinės. Laivuojama nuo Kolumbo. Didžiausias miestas prie Čatahučio – Atlanta.

Upės pavadinimas kildinamas iš muskogių kalbų ir reiškia „spalvotos, paišytos uolos“.

## Šaltiniai
Sviatopolkas Iziaslavičius

**Sviatopolkas (Michailas) Iziaslavičius** (1050 m. lapkričio 8 d. – 1113 m. balandžio 16 d.) – Polocko (1069–1071), Naugardo (1078–1088), Turovo kunigaikštis (1088–1093), Kijevo Rusios didysis kunigaikštis (1093–1113). Kijevo Rusios didžiojo kunigaikščio Iziaslavo Jaroslavičiaus sūnus (galimai nesantuokinis).

## Biografija
1069 metais tėvas pasodino Sviatopolką Polocke vietoje mirusio Mstislavo Iziaslavičiaus. 1071 metais Vseslavas Briačislavičius, ankstesnis Polocko kunigaikštis, grąžino sau valdžią. Galima daryti prielaidą, kad sekančius dvejus metus Sviatopolkas praleido su tėvu Kijeve. Jau po Iziaslavo grįžimo į Kijevą 1078 metų žiemą Sviatopolkas ėjo kartu su Vladimiru Monomachu į Polocką ir sudegino jo priemiesčius, o po to užėmė Zavolčėje užmušto Glebo Sviatoslavičiaus Naugarde vietą. 1088 metais perėjo į Turovą, dalį nužudytojo Jaropolko Iziaslavičiaus paveldo, užleisdamas vietą Naugarde Vsevolodo Jaroslavičiaus anūkui, Mstislavui.

## Santuoka ir vaikai
* Pirmoji žmona: vardas nežinomas. Galimai Čekijos kunigaikščio Spitignevo II duktė (sutinkamai su А. V. Nazarenko). Anksčiau laikyta, kad ja buvo Varvara Komnina. Nuo tos santuokos gimė:
** **[[Jaroslavas Sviatopolkovičius]]** (apie 1072–1123 m. gegužė), Vladimiro-Voluinės 1097, 1100–1118 m., Višgorodo 1100–1118 m., Turovo kunigaikštis 1100–1118 m.
** **Sbislava ** (m. 1111); vyras: nuo 1102 arba 1103 m. Lenkijos karalius **[[Boleslovas III Kreivaburnis]]** (1085–1138),
** **Predslava**; vyras: nuo 1104 m. **Almošas Vengras** (1068–1129), Chorvatijos karalius

* Antroji žmona: nuo 1094 m. Elena, Polovecko chano Tugorkano duktė.
** **Briačislavas Sviatopolkovičius** (1104–1123), Turovo kunigaikštis 1118? – 1123
** **[[Iziaslavas Sviatopolkovičius]]** (apie 1127), Klecko, Turovo kunigaikštis nuo 1123 m.

## Genealogija

## Išnašos

## Literatūra
* Войтович Л. Ізяславичі. Турово-пінські князі. Четвертинські. Сокольські // Князівські династії Східної Європи (кінець IX – початок XVI ст.): склад, суспільна і політична роль. Історико-генеалогічне дослідження. – Львів: Інститут українознавства ім. І.Крип’якевича, 2000. – 649 с. – ISBN 966-02-1683-1. (укр.)
* Древняя Русь в свете зарубежных источников./ под редакцией Е. А. Мельниковой. – Логос, 1999.
* *Пчелов Е. В.* Рюриковичи. История династии. – ОЛМА-ПРЕСС, 2002.
* Родословная книга князей и дворян Российских и выезжих (Бархатная книга)
* Коган В.М., Домбровский-Шалагин В.И. Князь Рюрик и его потомки: Историко-генеалогический свод. – СПб.: «Паритет», 2004. – 688 с. – 3000 экз. – ISBN 5-93437-149-5.
* Н. В–н–в. Полоцкие князья // Русский биографический словарь : в 25-ти томах. – СПб.–М., 1896–1918.
* Рыжов К. Все монархи мира. Россия. – М.: Вече, 1998. – 640 с. – 16 000 экз. – ISBN 5-7838-0268-9.
* Славянская энциклопедия. Киевская Русь – Московия: в 2 т. / Автор-составитель В. В. Богуславский. – М.: ОЛМА-ПРЕСС, 2001. – Т. 2. – 816 с. – 5000 экз. – ISBN 5-224-02249-5.

## Nuorodos
* Повесть временных лет
Vanganujus (upė)

**Vanganujus** () – upė Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietvakariuose; trečia pagal ilgį šalyje. Prasideda vulkaninėje-seisminėje srityje, Tongariro ugnikalnio šiauriniame šlaite, netoli Rotoairos ežero. Iki Taumarunui teka į šiaurės vakarus, paskui pasuka į pietryčius, pietus. Įteka į Tasmano jūrą (Pietų Taranakio įlanką) ties Vanganujaus miestu.

Intakai: Vakapapa, Ongaruė, Retarukė, Ohura, Manganui o te Ao, Tangarakau.

Upė laivuojama (iki Taumarunui), bet labai slenkstėta. Aplink upę įsteigtas Vanganujaus nacionalinis parkas. Iki atsikraustant europiečiams, Vanganujaus baseinas buvo tankiausiai apgyvendinta maorių žemė.

## Šaltiniai
Vanganujus

**Vanganujus** () – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos vakarinėje pakrantėje, prie Tasmano jūros (Pietų Taranakio įlankos) ir Vanganujaus upės žiočių. Jūrų uostas, geležinkelio stotis. Metalo apdirbimo, valčių gamybos pramonė. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (avininkystė, galvijininkystė). Aliejaus, sūrio, mėsos, vilnos gamyba ir išvežimas. Yra dailės galerija, operos teatras, karo memorialas.

## Istorija

Vanganujus buvo svarbi maorių gyvenvietė. 1830 m. čia įsikūrė britų pirkliai, o 1840 m. – misionieriai. Pradžioje vadintas *Petre*. Tapo svarbiu prekybiniu ir transporto mazgu.

## Šaltiniai
Mariette Hansson

**Mariette Petra Carola Hansson**, taip pat žinoma kaip **MaryJet** ir **Mariette** (g. 1983 m. sausio 23 d. Harplinge, Halando lėnas) – Švedijos dainininkė ir dainų autorė.

Atlikėja tapo žinoma 2009 metais, kai dalyvavo konkurse „Idol 2009“. Ten ji užėmė 4 vietą. 2011 m. Mariette išleido debiutinį singlą „Forever“. Dainai taip pat sukurtas vaizdo klipas.

2015 m. atlikėja su daina „Don’t Stop Believing“ dalyvavo Švedijos atrankoje „Melodifestivalen“ į „Eurovizijos“ dainų konkursą. Antrajame konkurso pusfinalyje surinkusi virš 500 000 žiūrovų balsų užėmė pirmą vietą ir užtikrintai pateko į finalą. Nacionaliniame finale, vykusiame kovo 14 d., „Friends“ arenoje, Stokholme, atlikėja užėmė trečią vietą, iš žiūrovų ir komisijos gavusi 102 taškus. „Don’t Stop Believing“ Švedijos muzikos įrašų tope *[[Sverigetopplistan]]* debiutavo 27 vietoje bei sertifikuotas auksiniu.

## Diskografija

### Albumai
* 2008: *In This Skin*

### Singlai
* 2011: *Forever*
* 2014: *If Only I Can*
* 2015: *Don’t Stop Believing*

## Nuorodos

* Facebook tinklalapis
Antano Baranausko literatūrinė premija

**Antano Baranausko literatūrinė premija** – literatūrinė premija, kurią 2010 m. įsteigė Anykščių rajono savivaldybė, bendradarbiaudama su Lietuvos rašytojų sąjunga. Skiriama už grožinės literatūros kūrinius – knygas, skiepijančius meilę Lietuvos gamtai ir Antano Baranausko gimtinės aplinkai, atskleidžiančius žmogaus ir gamtos dvasinį ryšį, arba profesionalios literatūrologijos kūrinius, skirtus Antano Baranausko kūrybai.

Premija skiriama konkurso būdu. Vertinamos per pastaruosius trejus metus išleistos knygos. Kandidatus premijai gauti gali siūlyti meno kūrėjų asociacijos, visuomeninės organizacijos, leidyklos, patys kūrinių autoriai. Laureatą renka Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos komisija. Anykščių rajono savivaldybės tarybos 2022 m. sprendimu, piniginę premiją sudarė 70 BSL, taip pat buvo įteikiamas laureato diplomas. 

2025 m. įteikta jubiliejinė 15-oji premija. Ji buvo ir pirmoji, kuri skiriama už lietuviškos knygos vertimą. Laureatė apdovanota premijos meniniu ženklu (skulp. Antanas Šėmis), pagamintu iš tombako ir dengto 24 karatų auksu.

## Premijos laureatai

Premija skirta:
* 2010 m. Pauliui Subačiui už monografiją „Antanas Baranauskas. Gyvenimo tekstas ir tekstų gyvenimai“.
* 2011 m. Rimantui Vanagui už dokumentinės prozos knygą „Peslių akademija“.
* 2012 m. Algimantui Zurbai už romaną „Krisius“.
* 2013 m. įvertinus pretendentus, premija neskirta.
* 2014 m. Gintautui Dabrišiui už poezijos knygas „Joju vienas“ (2011) ir „Upė Jekaterinai“ (2014).
* 2015 m. Viktorijai Daujotytei už knygas „Gīvenu vīna. Gyvenu viena“ ir „Tatā pariejau. Tai parėjau“.
* 2016 m. Erikai Drungytei už eilėraščių knygą „Patria“.
* 2017 m. Ingai Liepaitei ir Antanui Verbickui už knygą „Antano Baranausko asmeninė biblioteka“.
* 2018 m. Vladui Braziūnui už poezijos knygą „Lėtojo laiko aky“.
* 2019 m. Valdui Papieviui už romaną „Brydė“.
* 2020 m. Vytautui Martinkui už romaną „Tavo bažnyčios rūsys“.
* 2021 m. Reginai Katinaitei-Lumpickienei už eilėraščių knygas aukštaičių uteniškių tarme „Tapuolia pūkas aky“ ir „Varna su baltu plūksnu.
* 2022 m.  Vytautui Kazielai už eilėraščių rinkinį „Sapnų slidininkas“.
* 2023 m.  Skirmantui Valentui už knygą „Baranauskas, Antanas. Anykščių šilelis = Anykszczũ sziłĕlys“.
* 2024 m. Aliui Bakbieriui už miniatiūrų knygą „Aš žudžiau jūrų žvaigždes“.
* 2025 m. Karolinai Masiulytei-Paliulienei už romano „Ėko“ (aut. Valdas Papievis) vertimą į prancūzų kalbą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Antano Baranausko literatūrinė premija
Loïc Nottet

**Loïc Nottet** (g. 1996 m. balandžio 10 d. Kurselyje, Valonijoje) – Belgijos dainininkas, „The Voice Belgique“ konkurso antrosios vietos nugalėtojas.

## Biografija

Loïc tapo žinomas 2014 metais, sudalyvaudamas belgiškame konkurse „The Voice“ (Balsas). Šlovę šalyje pradedančiajam vokalistui pelnė atliktas Rihannos dainos „Diamonds“ koveris. Atlikėjas pateko į konkurso finalą, tačiau pralaimėjo nugalėtoja tapusiai Laurent Pagna. Po „The Voice Belgique“ jis pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Sony Music Belgium“.

2014 m. lapkričio mėn. RTBF televizija paskelbė, jog Belgijai 60-ojoje „Eurovizijoje“ atstovaus atlikėjas Loïc Nottet. 2015 m. kovo 10 d. paviešintas konkursinis kūrinys „Rhythm Inside“ (), kurio muziką kūrė pats Loïc, o tekstą parašė Beverly Jo Scott. „Rhythm Inside“ – tai kūrinys apie gyvenimo trapumą ir išskirtines asmenybes, kurios drovisi ar gėdijasi savo ypatumo.

## Šaltiniai
Toras (filmas)

**Toras** ()&nbsp;– 2011&nbsp;m. JAV fantastinis filmas apie Marvel komiksų superherojų Torą. Tai ketvirtasis „Marvel Cinematic Universe“ filmas.

Filmo premjera JAV įvyko 2011 m. gegužės 6 d., o Lietuvoje&nbsp;– 2011 m. balandžio 27 d. Filmas susilaukė tęsinio&nbsp;– „Toras 2: Tamsos pasaulis“. Trečiasis filmas „Toras 3: Ragnarokas“ pasirodė 2017 m. lapkričio 3 d.

## Siužetas

Prasidėjo karas tarp ledo milžinų ir Toro sąjungininkų. Toro brolis Lokis kaunasi dėl savo teisės į sostą. Tuo tarp Toras, dėl savo arogancijos ir nepaklusnumo mūšiuose, yra išsiunčiamas iš Asgardo į Žemės planetą. Jis taip pat praranda savo kūjo galias, bet jas vėl atgauna pakėlęs jį nuo žemės. Žemėje jis sutinka mokslininkę Džeinę Foster ir užmezga su ja romaną. Toras kaunasi su blogio jėgomis, kurias jo brolis Lokis pasiunčia į Žemę.

## Aktoriai
: *Aktorius&nbsp;– vaidmuo*
* Chris Hemsworth&nbsp;– Toras
* Natalie Portman&nbsp;– Dr. Džeinė Foster, mokslininkė ir Toro mylimoji
* Tom Hiddleston&nbsp;– Lokis, Toro netikras brolis
* Stellan Skarsgård&nbsp;– Dr. Erikas Selvigas, mokslininkas
* Colm Feore&nbsp;– Laufis, Lokio biologinis tėvas
* Ray Stevenson&nbsp;– Volstagas
* Idris Elba&nbsp;– Heimdalas
* Kat Dennings&nbsp;– Darsė Levis
* Rene Russo&nbsp;– Friga, Odino žmona ir Toro motina
* Anthony Hopkins&nbsp;– Odinas, Asgardo karalius ir Toro tėvas

## Nuorodos
*
Kjetil Mørland

**Kjetil Mørland** (g. 1980 m. spalio 3 d. Grimstade) – Norvegijos dainininkas ir dainų autorius.

Atlikėjas gimė Grimstade, tačiau ilgą laiką gyveno Anglijoje. 2008 metais įkūrė grupę „Absent Elk“, kuri yra apšildžiusi tokias grupes kaip „Girls Aloud“ bei „The Script“.

Mørland parašė dainą „A Monster Like Me“, nugalėjusi Norvegijos nacionalinę atranką „Melodi Grand Prix 2015“, kuri buvo surengta 2015 m. kovo 14 dieną Osle. Nugalėjusį kūrinį atliko Mørland ir Debrah Scarlett duetas. Gegužės mėnesį Eurovizijos metu duetas pasirodys antrame pusfinalyje.

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Oficiali svetainė – morlandmusic.com 

|-
Stig Rästa

**Raul-Stig Rästa** (g. 1980 m. vasario 24 d. Taline) – Estijos dainininkas, dainų autorius ir gitaristas.

2001–2006 metais muzikantas buvo grupės „Slobodan River“ narys, o vėliau įkūrė kolektyvą „Traffic“, kuriame iki šiol atlieka dažniausiai paties parašytus kūrinius.

2015 metais dalyvavo Estijos nacionalinės atrankos finale, kuriame dėl šanso vykti į „Eurovizijos“ konkursą Vienoje varžėsi dešimt dalyvių. Renginio pabaigoje paaiškėjo, jog pergalę iškovojo ir gegužę 2015 m. „Eurovizijoje“ pasirodė Elina Born ir Stig Rästa su kūriniu „Goodbye to Yesterday“. Už šį duetą galutiniame balsavime balsavo 79 procentai žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Stig Rästa *MusicBrainz* svetainėje
Raudonpelekė karalžuvė

**Raudonpelekė karalžuvė** (*Lampris guttatus*) – vėduokliažuvių (*Lampriformes*) būrio, karalžuvinių (*Lamprididae*) šeimos, bei pirmoji atrasta pilnai šiltakraujų žuvų rūšis.

## Morfologija
Didelė žuvis – gali sverti iki 270 kg, bei kūno ilgis gali siekti iki 2 m. Jų kūnas ovalinis, suplotas, raudonai oranžinis.

## Fiziologija
Raudonpelekę karalžuvę tyrinėję biologai, 2015 metų išvadose paskelbė, kad tai yra atrasta pirmoji, **pilnai šiltakraujė** žuvų rūšis . Anot nacionalinės vandenynų ir atmosferos administracijos, kurios biologai tyrinėjo šią žuvį, būdama šiltakraujiška, ji turi daugiau privalumų susigauti grobį – kadangi turi geresnę regą ir greičiau plaukia. Turi gebą išlaikyti 2 °C šilčiau akis ir smegenis, nei kūno temperatūra. Jos raumenų temperatūra išlieka vidutiniškai aukštesnė 5 °C, nei vandens temperatūra 45-305 metrų vandenyno gylyje.

Pora kitų žuvų rūšių, įskaitant *[[Thunnus orientalis]]* ir tikrosios rykliažuvės  tik iš dalies šiltakraujės - šiltas kraujas cirkuliuoja tik gyvybiškai svarbiuose jų organuose, kaip kad raumenyse, kas suteikia joms daugiau energijos judėti po vandeniu. Bet jų vidaus organai, pavyzdžiui širdis gana greitai vėsta, kada jos paneria į gilesnius, šaltus vandenis ir tai greitai priverčia jas atgal pakilti arčiau vandens paviršiaus ar plaukti į seklesnius vandenis kur šiltesnis vanduo .

## Paplitimas
Paplitusios Atlanto, Ramiojo vandenynų vidutinio ir tropinio klimato zonose – nuo Didžiosios Niufaundlando bankos, Norvegijos ir Grenlandijos pakrančių iki Argentinos, pietvakarių Atlanto vandenyne, Senegalo, Angolos pakrančių rytų Atlanto vandenyno dalyje. Kitos populiacijos nuo Aliaskos įlankos iki pietinės Kalifornijos Ramiajame vandenyne. Aptinkamos ir Indijos vandenyno vidutinių platumų zonose.

## Gyvenama aplinka
Pagal palydovų duomenis, jos didesnę gyvenimo laiko dalį praleidžia dažniausiai nuo 45 iki 400 m vandenynų šaltuose gyliuose, be reguliaraus iškilimo į paviršių.

## Išnašos

## Nuorodos

* fishbase.org / ''Lampris guttatus'' (Brünnich, 1788) Opah
* eurekalert.org / New research reveals first warm-blooded fish , Public Release: 14-May-2015;
* sci-news.com / Opah (''Lampris guttatus''): First Known Warm-Blooded Fish Species, May 15, 2015;
* news.discovery.com / First Warm-Blooded Fish Identified , May 14, 2015;
* bbc.co.uk / Warm-blooded fish traps its own heat in the deep, 15 May 2015;
* dailymail.co.uk / Researchers find the first warm blooded fish: Giant 'moonfish' the size of a car tyre flaps its fins to generate heat, 14 May 2015;
* sciencemag.org / Whole-body endothermy in a mesopelagic fish, the opah, Lampris guttatus, 15 May 2015;
Daniel Kajmakoski

**Daniel Kajmakoski** (; g. 1983 m. spalio 17 d. Strugoje) – Makedonijos dainininkas ir dainų autorius. Konkurso „X Factor Adria“ nugalėtojas, festivalio „Skopje Fest“ laureatas, Makedonijos atstovas 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Biografija

Daniel Kajmakoski gimė 1983 metų spalio 17 dieną Strugos mieste, pietų Makedonijoje. Kai jam buvo vos 7-eri metai, kartu su savo šeima persikėlė gyventi į Vieną, Austrijoje. Daniel turi du brolius – Dalibor ir Filip. 2009 metais pasirodė „Ohrid Fest“ festivalyje su daina „Nezhna ko princeza“, kurią parašė jis pats. Daniel taip pat dalyvavo Bulgarijos konkurse „Pej S’men.“ 2011 m. parašė kūrinį Karolinai Gočevai, pavadinimu „Ne se vrakaš“, kuris sulaukė sėkmės ne tik Makedonijoje, bet ir kitose Balkanų šalyse.

Atlikėjas ir dainų kūrėjas išgarsėjo sudalyvavęs 2013 metų pabaigoje–2014 metų pradžioje vykusiame „X Factor Adria“ projekte, kuris transliuojamas Bosnijoje ir Hercegovinoje, Juodkalnijoje, Makedonijoje ir Serbijoje. Dainininkas priklausė Željko Joksimovičiaus komandai ir kiekvieną kartą stebindavo mokytojus bei žiūrovus savo stipriu balsu ir pasirodymais.

2014 metais Daniel iškovojo pergalę „Skopje Fest“ konkurse ir atstovaus Makedonijai 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. Su daina „Lisja esenski“ D. Kajmakoski nacionalinės atrankos finalo metu surinko 10 balų iš tarptautinės komisijos ir 12 balų iš žiūrovų. „Eurovizijoje“ kūrinį atliko anglų kalba – „Autumn Leaves“ pavadinimu. Pusfinalyje jis užėmė 15 vietą ir į finalą nepateko.

2016 m. gegužės 22 d. laimėjo trečiąjį *Tvoje lice zvuči poznato* sezoną. Per projekto laikotarpį jam teko įkūnyti Zlataną Stipišičių-Gibonni, Bruno Mars, Tina Turner, Goraną Bregovičių, Karoliną Gočevą, Rammstein, Justin Bieber, Prince.

## Diskografija

### Singlai
* 2014: *Lisja esenski*
* 2015: *Autumn Leaves*

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Oficiali svetainė – danielkajmakoski.mk
Václav Noid Bárta

**Václav Bárta** (g. 1980 m. spalio 27 d. Prahoje), žinomas kaip **Václav Noid Bárta** – Čekijos roko dainininkas, kompozitorius, dainų kūrėjas ir aktorius.

## Biografija
Václav Noid Bárta kilęs iš muzikantų šeimos. Jo motina buvo atlikėja, o tėvas užsiėmė prodiusavimu ir tekstų kūrimu.

Vos sulaukęs 17 metų, tapo pagrindiniu roko grupės „Dolores Clan“ vokalistu. Taip pat jis pasirodė miuzikluose „Aida“ bei „Jėzus Kristus superžvaigždė“.

2006 metais Václav vedė populiariosios muzikos dainininkę Lucie Bílá, tačiau 2008 m. rugsėjį pora išsiskyrė.

## Nuorodos

* Oficialus tinklalapis – noid.cz (čekų k.)

|-
Bojana Stamenov

**Bojana Stamenov** (; g. 1986 m. birželio 24 d. Belgrade) – Serbijos soul, džiazo ir R&B muzikos dainininkė.

2012 metais atlikėja projekte *Ja imam talenat!* užėmė ketvirtą vietą. Bojana taip pat dalyvauja įvairiuose spektakliuose vaikams, „Boško Buha“ teatre, Belgrade.

## Biografija

Bojana dainuoti pradėjo būdama vos septynerių metų, mokykloje mokėsi groti gitara, liutnia, taip pat renesanso kūrinių dainavimo. 2012 metais išgarsėjo talentų konkurse *Ja imam talenat!* (analogiška lietuviškam konkursui „Lietuvos talentai“), kuriame dėl savo nuostabaus balso sulaukė daugelio žiūrovų dėmesio. Serbijoje ji neoficialiai vadinama vietine Areta Franklin.

2015 m. vasario mėn. vykusiame Serbijos nacionalinės atrankos finale paaiškėjo, kad Serbijos garbę 2015 m. „Eurovizijos“ konkurse Vienoje gins Bojana Stamenov su daina „Ceo svet je moj“. Atlikėją palaikė tiek žiūrovai, tiek profesionalų komisija. Vėliau buvo paskelbta, kad atlikėja konkursinę dainą atliks anglų kalba – „Beauty Never Lies“. Bojana Stamenov skatina kovoti su kompleksais ir priimti save tokius, kokie esame. Jos kūrinyje pasakojama pasiklydusios sielos istorija, kuri prarado pasitikėjimą savimi, tačiau nusprendė kovoti su baimėmis ir abejonėmis. Konkursinės dainos autoriai – 2007 metais „Eurovizijoje“ triumfavusios dainos „Molitva“ kompozitorius Vladimir Graić, o anglišką tekstą rašė Charlie Mason.

## Diskografija
* *Ceo svet je moj / Beauty Never Lies* (2015)

## Nuorodos

* Bojanos Stamenov biografija ''eurovision.tv'' svetainėje
* Dainos ''Beauty Never Lies'' vaizdo klipas
Leonor Andrade

**Leonor Andrade** (g. 1994 m. rugsėjo 13 d. Palmeloje) – Portugalijos dainininkė ir aktorė.

## Biografija
Leonor gimė 1994 metais Palmeloje, netoli Lisabonos. Mergina nuo vaikystės groja su pianinu, kuria dainas. Vienas pirmesnių rimtų išbandymų Leonor buvo dainavimas grupėje „Mariacaffe“, kurioje taip pat pat grojo ir dainavo jos brolis. 2014 metais atlikėja dalyvavo muzikiniame projekte „The Voice“, kur nukeliavo iki pusfinalių. Vėliau ji nusifilmavo telenovelėje „Água de Mar“, kur atliko Joana Luz vaidmenį.

2015 m. kovą Portugalijos nacionalinės atrankos *Festival da Canção 2015* finale paaiškėjo, jog 60-oje „Eurovizijoje“ Portugalijos garbę gins Leonor Andrade su kūriniu „Há um mar que nos separa“ (). Ji superfinale įveikė Teresa Radamanto bei Gonçalo Tavares. Kūrinyje „Há um mar que nos separa“ pasakojama apie žmones, kuriuos skiria tiek fiziniai, tiek psichologiniai atstumai. Dalyvauti atrankoje Leonorai pasiūlė Portugalijoje garsus atlikėjas Miguel Gameiro, kuris ir sukūrė jos konkursinę dainą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Daina ''Há um mar que nos separa''

|-
Maria Elena Kyriakou

**Maria Elena Kyriakou** (; g. 1984 m. sausio 11 d. Larnakoje, Kipras) – Graikijos/Kipro dainininkė, muzikinio projekto „The Voice of Greece“ nugalėtoja.

## Biografija
Maria Elena Kyriakou gimė 1984 metais Larnakoje, Kipre. Turi dvi seseris ir brolį Kyriacos Pavlou, žaidžiantį Larnakos AEK futbolo klube. Šalyje Maria išgarsėjo 2014 metais, po pergalės muzikiniame televizijos projekte „The Voice of Greece“.

2015 m. vasarį buvo paskelbta, kad Maria yra viena iš penkių finalininkų Graikijos nacionalinėje atrankoje „Euroviziją 2015“. Su daina „One Last Breath“ atlikėja įveikė keturis varžovus ir tapo atrankos nugalėtoja bei gavo teisę atstovauti Graikijai 2015 m. „Eurovizijoje“, kuri vyko Austrijos sostinėje Vienoje. Daina išleista kovo 20 dieną singlo pavidalu. Konkursinį kūrinį „One Last Breath“ paruošė Efthivoulos Theoxarous, Vaggelis Konstantinidis, Evelina Tziora ir pati Maria Elena.

## Asmeninis gyvenimas

2006 metais Maria Elena ištekėjo už sporto žurnalisto Gregoris Gregoriou, su kuriuo susilaukė trijų vaikų. 2011 metais pora išsiskyrė.

## Diskografija

### Albumai
* *Dio Ageloi Sti Gi* (2015)

### Singlai
* *Dio Egoismoi* (2014)
* *One Last Breath* (2015)

## Šaltiniai


## Nuorodos

* Daina ''One Last Breath''
Boglárka Csemer

**Boglárka Csemer** (g. 1986 m. lapkričio 30 d. Budapešte), geriau žinoma kaip **Boggie**, – Vengrijos dainininkė.

## Biografija

„Boggie“ projektas buvo sukurtas 2010 metais, jį sudaro kartu pasirodanti grupė: Áron Sebestyén, Tamás Szabó, Mihály Simkó-Várnagy ir Izsák Farkas. 2013 metais išleistas debiutinis albumas „Boggie“ pasiekė „Billboard“ džiazo muzikos sąrašo trečią vietą ir 17-ą – pasaulinės muzikos stiliaus sąraše. Prie to labiausiai prisidėjo „Parfüm“ dainos vaizdo klipas, peržiūrėtas daugiau nei 30 milijonų kartų. Jame buvo rodoma, kaip vokalistės veidas buvo keičiamas pasitelkiant kompiuterinio retušavimo programą. 2014 m. spalį pasirodė antrasis albumas „All Is One Is All“. „Boggie“ jau koncertavo Frankfurte, Miunchene, Vienoje, Amsterdame, Paryžiaus festivalyje „Jazz Sur Seine“, o 2014 metų rudenį Niujorke padėjo turą po JAV.

2015 m. gegužės mėn. atlikėja su daina „Wars for Nothing“ atstovavo Vengrijai 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## Diskografija

### Albumai
* 2013: *Boggie*
* 2014: *All Is One Is All*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė – boggieofficial.com
Vytautas Skripka

**Vytautas Skripka** (1943 m. gegužės 20 d. Laičiuose, Alantos valsčiuje – 2013 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas.

## Biografija
Mokėsi Alantos vidurinėje mokykloje, 1962 m. baigė Vilniaus miškų technikumą, dirbo miškininku. Vėliau Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką, dirbo „Literatūroje ir mene“. Palaidotas Karveliškių kapinėse.

Pirmieji eilėraščiai spaudoje pasirodė 1960 m. Nuo 1976 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Parašė ir išleido virš dvidešimties eilėraščių knygų suaugusiems ir vaikams.

## Kūryba
V. Skripka – produktyvus gamtovaizdžių poetas. Jo kūryboje vyrauja Rytų Aukštaitijos giedančių miškų, švedkapių tyloj dainuojančių bičių, sidabrinės beržo lingės metaforizuotas gamtovaizdis, persmelktas įstabumo lūkesčio. Lyriškai išskaidrintas gamtos aprašymas reflektuoja pakylėtą būseną.

## Bibliografija
* Dangiškos eglės: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1969.
* Jūros klėtys: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1972.
* Medžio mokyklėlė: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1972.
* Saulės obuolys: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1975.
* Balandžio rytas: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1977.
* Kantrybės medis: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1977.
* Giedras mano rūpestėlis: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1980.
* Žinia: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1981.
* Pavasario skudutis: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1982.
* Tėviškės langas: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1984.
* Perveria: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1985.
* Žuvusių žvaigždės: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1985.
* Tėvų namai: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1988.
* Lenktas marių mėnulis: eilėraščiai. – Vilnius: Vyturys, 1988.
* Koplytėlė šiaurėje: eilėraščiai. – Vilnius, 1990.
* Nakties viduramžiai: eilėraščiai. – Vilnius: Vaga, 1996.
* Vigilijos: eilėraščiai. – Vilnius: Joružis, 1997.
* Rytas su senstančiu imperatoriumi: eilėraščiai. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1998.
* Vienas: eilėraščiai. – Vilnius: Lietuvos geležinkeliai, 2002.
* Užmigo žemė: eilėraščiai. – Vilnius: Gelspa, 2002.
* Ramu kaip prieš mirtį: eilėraščiai. – Vilnius: Diemedis, 2005.
* Mažoji rinktinė: eilėraščiai. – Vilnius: Homo liber, 2007.
* Dešimt metų: eilėraščiai. – Vilnius: Homo liber, 2010.
* Nepareisiu: eilėraščiai. – Vilnius: Petro ofsetas, 2011.

Poeto eilėraščiai patalpinti ir kituose poezijos rinkiniuose: „Po Juknėnų klevais" „Iš žemės žalumos„, „Tau, mamyte“, „Poezijos pavasaris. 2005„, „Ateini iš giesmės“, „Gamtos abėcėlė„, „Esi tik viena“, „Šen, vaikučiai pabiručiai" ir kt. V. Skripka yra ir trisdešimt septynių dainų žodžių autorius, kaip: „Aš nejutau„, „Aukštaitijos giesmė“, „Ąžuolai„, „Zuikių vestuvės“, „Gėlės„, „Kiekvienam po baltą beržą“ ir kitos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vytautas Skripka
* Vytautas Skripka. Tekstai
Skripka

* Alfonsas Jurgis Skripka – ekonomistas, redaktorius;
* Petras Skripka – Molėtų rajono savivaldybės politikas;
* Vytautas Skripka – poetas.