open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Profesionalių futbolininkų asociacija

**Profesionalių futbolininkų asociacija** dar žinoma **PFA Lietuva** pavadinimu – futbolininkus vienijanti asociacija Lietuvoje. 

Asociacijos tikslai yra suteikti pagalbą, sprendžiant teisinius ginčus susijusius su darbo santykiais, teikti finansinio raštingumo informaciją, teikti informaciją apie galimybes baigus futbolininko karjerą, teikti fizinės bei psichologinės reabilitacijos pagalbą po patirtų sunkių traumų bei informuoti apie lažybų, dopingo, rasizmo ir kitas prevencijas.

## Istorija
Nuo 2015 m. lapkričio mėn. egzistavo Lietuvos futbolo žaidėjų sąjunga (LFŽS), planavusi tapti FIFPro nare. Vėliau atsisakė ketinimų dėl neįvykdytų keliamų reikalavimų ir aktyvios veiklos nebevykdo. Futbolininkai buvę šioje sąjungoje, paliko šią organizaciją ir pasirinko naujai įkurtą PFA Lietuva.

2020 m. vasario mėn., buvusio futbolininko Arūno Klimavičiaus iniciatyva buvo įsteigta Profesionalių futbolininkų asociaciją (PFA). Nariais jau tapo šalies vyrų didžiojo futbolo ir salės futbolo rinktinių atstovai, moterų nacionalinės rinktinės futbolininkės bei Lietuvos futbolo A lygos klubų žaidėjai.

PFA Lietuva 2022 m. suteiktas oficialus Observer statusas FIFPro organizacijoje. 2022 metais asociacija turėjo 300 narių (futbolininkai ir futbolininkės)

2024 m. organizacijai suteiktas FIFPro kandidato į narius statusas.

## Nuopelnai
PFA atstovavo Lietuvos futbolininkus FIFA ir FIFPro įkurtame fonde „FIFA Fund for Football Players“, skirtame padėti futbolininkams, nukentėjusiems dėl futbolo klubų išnykimo ar jų patirto bankroto. 2020 m. Lietuvos futbolininkus pasiekė išmokos iš šio fondo.

2021 m. birželio mėn. 92% A lygoje rungtyniaujančių Lietuvos futbolininkų buvo PFA nariai.

2021 m. PFA pranešė, kad yra pasirengusi kelti bankroto bylą FK „Vilniaus Vytis“ byloje dėl nesumokėtų atlyginimų.

2022 m. PFA pasisakė dėl situacijos Lietuvos futbole, gresiant LFF reformai. Organizacijos siekiamybai, kad šioje situacijoje nenukentėtų futbolininkai bei jų klubai ir toliau galėtų atstovauti Lietuvai tarptautiniuose turnyruose. PFA pasisakė už naujus, skaidrius LFF įstatus ir prieš kriminalinį šėšėlį futbolo valdyme.

2022 m. PFA atstovavo Arvydui Novikovui konfliktu su Samsunspor, kuris suspendavo žaidėją pažeisdami sutarties sąlygas.

## Asociacijos vadovai

* Arūnas Klimavičius – Asociacijos prezidentas
* Mindaugas Reinikis – Generalinis sekretorius
* Egidijus Genotis – Tarptautinių ryšių ir projektų vadovas
* Valdybos nariai:
: Greta Lukjančukė
: Egidijus Vaitkūnas
: Justas Lasickas
: Justinas Zagurskas

## Šaltiniai
Niumanas (Australija)

**Niumanas** (), iki 1981 m. **Maunt Niumanas** (*Mount Newman*) – miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione. Kasybos centras. Rytų Pilbaros grafystės administracinis centras. 4239 gyventojai, iš jų, 13,1 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs žemyno gilumoje, Oftalmijos kalnagūbryje, apie 1030 km į šiaurės rytus nuo Perto ir apie 360 km į pietryčius nuo Port Hedlando ir Indijos vandenyno, karšto dykumų klimato zonoje. Veikia Niumano oro uostas, privatus geležinkelis į Port Hedlandą. Miesto pakraščiu praeina Didysis Šiaurės plentas (*Great Northern Highway*), jungiantis Pertą su Vindamu. Dviejose šalia miesto esančiose bendrovės BHP Group kasyklose kasama geležies rūda.

Miestas kūrėsi 1967–1969 m., pradėjus eksploatuoti Maunt Veilbako (*Mount Whaleback*) geležies rūdos kasyklą. Iki 1981 m. buvo uždaras, priklausė kasybos bendrovei. Skurdžiam dykumų kraštovaizdžiui pagyvinti 1975 m. Niumane pasodinta apie 60 tūkst. medžių ir krūmų. 1979 m. pastatyta geležies rūdos perdirbimo gamykla. XX a. devintajame dešimtmetyje tapo savivaldybės administraciniu centru.


Hilditch Avenue, Newman, 2016 (01).JPG|Miesto centre
WABCO Haulpak, Newman, 2016 (02).JPG|Nebenaudojamas kasyklos savivartis – eksponatas prie Niumano turizmo centro
Aerial view of Newman, Western Australia.jpg|Miesto vaizdas iš viršaus


## Šaltiniai
Varpos stimuliavimas krūtimis

**Varpos stimuliavimas krūtimis** (lot. *coitus intermammarius*) – lytinis aktas, įprastai atliekamas įžanginių glamonių metu, kuomet vyro varpa yra lytiškai dirginama moters krūtimis arba atvirkščiai. Šis aktas atliekamas įspraudžiant vyro varpą tarp moters krūtų, kurios yra pakartotinai judinamos į viršų ir į apačią siekiant lytiškai sujaudinti savo partnerį. Neretai tai yra alternatyva varpos stimuliavimui ranka. Kamasutra šį būdą vadina *narvasadata*.

## Praktika

Šio lytinio akto metu vyras įprastai pasilenkia ar apžergia moters pilvą arba krūtinę, siekdamas pozicionuoti savo varpą erekcijos būsenoje ties tarpkrūčio vaga. Tuomet penis yra suspaudžiamas moters krūtimis, jog akto metu būtų trintis. Tam, kad stimuliavimas būtų sklandesnis neretai pasitelkiamas lubrikantas, masturbacijos kremas arba seilės, kuriomis ištrinama tarpkrūčio vaga arba pati varpa. Kitais atvejais partneriai gali susikeisti vietomis arba moteris atsiklaupti prieš stovintį vyrą. Įmanomas ir stimuliavimo krūtimis derinimas su oraliniu seksu arba fingeringu.

Varpos stimuliavimas krūtimis labiausiai tinkamas moterims, pasižyminčioms didesnėmis krūtimis. Vis dėlto mažesnės krūtys yra jautresnės nei didelės. Įprastai moterys akto metu nepatiria tiesioginės lytinės stimuliacijos, apart erotinės stimuliacijos, kurią sukelia partnerio orgazmas. Tačiau, pasak Alekso Komforto (*Alex Comfort*), moterims su jautriomis krūtimis toks varpos dirginimas gali baigtis orgazmu.

Kadangi varpos stimuliavimas krūtimis yra nepenetracinio pobūdžio, tikimybė susirgti lytiškai plintančiomis ligomis, tokiomis kaip ŽIV ir panašiomis infekcijomis, kurioms būtinas tiesioginis kontaktas tarp gleivinės ir prejakuliato arba spermos, yra kur kas menkesnė. Tyrimas dėl prezervatyvų naudojimo įpročių Naujojoje Zelandijoje parodė, kad sekso darbuotojos šį aktą atlieka klientams, kurie norėtų vaginalinio sekso, bet atsisako naudoti kontraceptines priemones.

Nors ši lytinė praktika kartais laikoma nukrypimu, jos vaizdavimas dažnai yra apibūdinamas kaip pornografinis ar erotinis. Zigmundo Froido manymu, toks seksualinis interesas laikytinas normaliu, jeigu jį praktikuojantys asmenys neatmeta kitų seksualinio kontakto formų.

## Šaltiniai
Ašbertonas

**Ašbertonas** () – upė Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje. Ilgis 640 km, baseino plotas 66 850 km².

Prasideda Oftalmijos kalnagūbrio pietiniame šlaite, apie 100 km į pietus nuo Niumano, teka giliu slėniu pietvakarių, paskui šiaurės vakarų kryptimi, įteka į Indijos vandenyną netoli Eksmuto įlankos, apie 20 km į pietvakarius nuo Onslou. Teka sausringomis vietovėmis, didesnė dalis upės (aukščiau 5 km nuo žiočių) išdžiūsta, teka tik po stiprių liūčių. Kartais patvinsta iki kelių kilometrų pločio. Vidutinis metinis kritulių kiekis Ašbertono baseine svyruoja nuo 25 iki 686 mm. Didžiausi intakai – Hardis, Henris ir Ančių upė (*Duck Creek*).

Upę 1861 m. atrado ir Karališkosios geografų draugijos prezidento Viljamo Bingamo Baringo, Ašbertono barono, garbei pavadino australų keliautojas Fransis Gregoris (*Francis Gregory*). XIX a. paskutiniajame dešimtmetyje Ašbertono sąnašynuose buvo ieškoma aukso.

## Šaltiniai
Forteskju

**Forteskju** () – upė Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje. Ilgis 760 km (trečia ilgiausia valstijoje),
baseino plotas 49 759 km².

Prasideda Oftalmijos kalnagūbryje, 30 km į pietus nuo Niumano. Aukštupyje teka šiaurės rytų, vėliau šiaurės vakarų kryptimi tarp Čičesterio ir Hamerslio kalnagūbrių. Netoli žiočių pasuka į šiaurę, įteka į Indijos vandenyną apie 40 km į pietvakarius nuo Dampyro. Prie Niumano patvenkta (Oftalmijos tvenkinys). Apie 100 km į šiaurę nuo Niumano teka per valstybinės svarbos šlapynę – 1048 km² ploto Forteskju pelkę.

Upė laikina, teka tik po stiprių liūčių.

Upę 1861 m. atrado ir anglų politiko Čičesterio Forteskju (*Chichester Fortescue*) garbei pavadino australų keliautojas Fransis Gregoris (*Francis Gregory*).

## Šaltiniai
Ritmas

**Ritmas** ( < *ῥέω* 'tekėti, srūti') – tolygiai vykstantis kokių nors elementų (garsų, judesių) kartojimasis. Šią taisyklingo pasikartojimo ar dėsningumo laike reikšmę galima taikyti įvairiems cikliniams gamtos reiškiniams, kurių periodiškumas ar dažnis svyruoja nuo mikrosekundžių ar kelių sekundžių (kaip roko muzikos dainos rifas), kelių minučių ar valandų, o kartais gali siekti net kelis metus. Ritmas taip pat yra naudojamas muzikoje, poezijoje, šokyje ir turi aiškių sąsajų su biologine žmogaus prigimtimi – kvėpavimo ritmu bei širdies ritmu.

## Šaltiniai
Tarptautinė energetikos agentūra

**Tarptautinė energetikos agentūra** (*TEA*, , *IEA*) – tarptautinė organizacija, siekianti sukurti kolektyvinio energetinio saugumo sistemą, koordinuoti energetikos politikos kitus klausimus, taip pat skatinti šalių bendradarbiavimą energetikos srityje. 

TEA yra Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos viena iš savarankiškų institucijų. Įkurta 1974 metais JAV iniciatyva po 1973 m. naftos krizės. 31 valstybės narės ir 11 bendradarbiaujančios šalys sudaro apie 75 % pasaulinės energijos paklausos:

TEA pataria valstybėms narėms energetikos politikos formavimo, taip pat ir atsinaujinančiųjų energijos išteklių klausimais. Be to, teikia iškastinio kuro suvartojimo prognozes bei informaciją apie tarptautinę naftos, gamtinių dujų rinką ir kitus energetikos sektorius, yra pasirengusi reaguoti į naftos ir dujų tiekimo sutrikimus. Pavyzdžiui, 2022 m. siekiant stabilizuoti dėl karo Ukrainoje išaugusias energijos išteklių kainas pasaulinėje rinkoje priėmė sprendimą į rinką išleisti dalį naftos rezervų. Tai buvo ketvirtas kartas agentūros istorijoje nuo 1974 m., kai priimtas toks sprendimas kainų stabilizavimui.

## Narės

## Šaltiniai
Breso Burgas

**Breso Burgas** arba tiesiog ***Burgas*** () – miestas rytų Prancūzijoje, Overnės-Ronos-Alpių administraciniame regione, 70 km į šiaurės rytus nuo Liono, Žuros kalnų pietvakarinėje papėdėje, prie Resuzo upės; Eno departamento centras ir istorinės Breso žemės sostinė. Pro miestą eina Liono–Miulūzo geležinkelis ir plentas. Vystoma metalurgija, automobilių, staklių gamyba, elektrotechnikos, baldų, tekstilės, avalynės, maisto pramonė. Žemės ūkio produktų prekyba. Turizmas.

Breso Burgo stovi vėlyvosios gotikos Dievo Motinos katedra (XV–XVI a.), XV–XVI a. gyvenamieji namai, rotušė (1771 m.); daug fontanų, buvęs XVI a. vienuolynas (dabar miesto muziejus).

## Istorija
Burgas žinomas nuo romėnų laikų. Laisvojo miesto teises įgijo 1250 m., o XV a. tapo Savojos kunigaikščių rezidencija Breso provincijoje. 1600–1601 m. apgultas Prancūzijos kariuomenės ir prijungtas iš Savojos Prancūzijai.

## Sportas
* Football Bourg-en-Bresse Péronnas 01 (futbolas)
* JL Bourg Basket (krepšinis)

## Šaltiniai
De Grėjus

**De Grėjus** () – upė Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaroje. Ilgis 193 km (kartu su Oukoveriu 468 km), baseino plotas 56 720 km².

Prasideda, susiliejus Oukoveriui (*Oakover*) su Nalagainu (*Nullagine*), teka Didžiosios Smėlio dykumos pakraščiu šiaurės vakarų kryptimi, netoli žiočių pasuka į šiaurę ir įteka į Indijos vandenyną apie 70 km į šiaurės rytus nuo Port Hedlando. Sausuoju metų laiku išdžiūsta. Upės slėnyje ganomos avys, galvijai, arkliai. Didžiausi intakai – Šo (*Shaw*) ir Kunganas (*Coongan*), abu kairieji.

Upę 1861 m. atrado ir Karališkosios geografų draugijos prezidento grafo de Grėjaus (*Earl de Gray*) garbei pavadino australų keliautojas Fransis Gregoris (*Francis Gregory*). 1888 m. De Grėjaus slėnyje kūrėsi laikinos aukso ieškotojų gyvenvietės.

## Šaltiniai
Jungtinių Tautų Irako ir Kuveito pasienio stebėjimo misija

**Jungtinių Tautų Irako ir Kuveito pasienio stebėjimo misija** () buvo įkurta 1991 m. balandžio 9 d. Saugumo Tarybos rezoliucija Nr. 689 po Persijos įlankos karo. Misijos kariai buvo dislokuoti 1991 m. gegužės pradžioje.

Jungtinių karinių stebėtojų užduotis buvo stebėti demilitarizuotą zoną (DMZ), esančią palei Irako ir Kuveito pasienį ir palei Abd Alacho estuarijos vandens kelią, atgrasyti nuo sienų pažeidimų ir pranešti apie bet kokius priešiškus veiksmus. 1993 m. vasario 5 d. pagal Saugumo Tarybos rezoliuciją Nr. 806 mandatas buvo išplėstas, įtraukiant fizinę jėgą siekiant užkirsti kelią pažeidimams. Tuo laikotarpiu pajėgos buvo išplėstos iki trijų mechanizuotų pėstininkų batalionų ir paramos.

UNIKOM buvo užbaigta 2003 m. spalio 6 d.

Pajėgų štabas buvo įsikūręs Um Kasre, Irake, DMZ teritorijoje. 1995 m. vasario 28 d., savo piko viršūnėje, misijoje dalyvavo 1187 kariai. 2003 m. liepos mėn. Saugumo Taryba paskutinį kartą pratęsė savo įgaliojimus. Misijos išvedimo metu, 2003 m. rugsėjo 30 d., iš zonos buvo išvesti keturi kariniai stebėtojai ir 131 civilis personalas. Misijos metu žuvo 18 žmonių.

Šalys, teikusios paramą šiai misijai, buvo Airija, Argentina, Austrija, Bangladešas (įskaitant mechanizuotąjį pėstininkų batalioną), Čilė, Danija, Fidžis, Filipinai, Gana, Graikija, Indija, Indonezija, Italija, JAV, Jungtinė Karalystė, Kanada, Kenija, Kinija, Lenkija, Malaizija, Nigerija, Norvegija, Pakistanas, Prancūzija, Rumunija, Rusijos Federacija (iki 1991 m. gruodžio 24 d. Sovietų Sąjunga), Senegalas, Singapūras, Suomija, Švedija, Šveicarija, Tailandas, Tanzanija, Turkija, Urugvajus, Venesuela, Vengrija ir Vokietija. Be to, misijos steigimo etape (1991 m. balandžio–spalio mėn.) UNIKOM sudarė Kanados kovos inžinierių pulkas, apsaugos batalionas, kurį sudarė daugiatautis štabas iš Švedijos, Suomijos ir Norvegijos bei penkios pėstininkų kuopos iš Jungtinių Tautų taikos palaikymo pajėgų Kipre (UNFICYP) ir Jungtinių Tautų laikinųjų pajėgų Libane (UNIFIL). Šie kariai daugiausiai buvo iš Austrijos, Danijos, Fidžio, Ganos, JAV ir Nepalo. Taip pat misijoje dalyvavo techninės priežiūros / remonto ir atkūrimo padalinys iš Norvegijos bei centrinė logistikos įmonė iš Švedijos.

## Nuostoliai
* 8 kariškiai
* 5 kariniai stebėtojai
* 4 tarptautiniai valstybės tarnautojai
* 1 civilinis sekretorius

## Finansavimas
1993 m. lapkričio 1 d. du trečdalius misijos išlaidų padengė Kuveitas. Likusi dalis buvo surinkta iš kitų valstybių narių dotacijų.

## Vyriausiasis karinis stebėtojas ir pajėgų vadas

## Šaltiniai
Vakanajus

**Vakanajus** (, ) – Japonijos miestas, esantis Hokaido saloje, Soujos subprefektūroje. 2022 m. mieste gyveno 31 811 žmonės.

Mieste yra labiausiai į šiaurę nutolęs Japonijos taškas – Soujos kyšulys, iš kurio matyti Rusijai priklausanti Sachalino sala. 

## Istorija
Pirmieji Vakanajuje apsigyveno ainai. Pirmoji japonų gyvenvietė įkurta 1685 m. Vakanajaus kaimas buvo įkurtas 1879 m.

Antrojo pasaulinio karo metais Japonijos imperatoriškasis laivynas miesto uostą naudojo kaip povandeninių laivų bazę. Vakanajus buvo pakankamai toli į šiaurę, kad būtų už amerikiečių sunkiųjų bombonešių veikimo zonos ribų ir būtų saugus nuo oro atakų.
## Gyventojai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Bila Krynycios hierarchija

**Bila Krynycios hierarchija**, **Belokrinicos hierarchija** () – sentikių popininkų atšaka (viena gausiausių), kurios ištakos siekia XIX a.

Taip pavadinta dėl to, kad pirmasis šios religinės srovės metropolitas Ambraziejus rezidavo Bila Krynycioje, Bukovinoje (Bila Krynycios hierarchija 1846 m. įkurta šios vietovės vienuolyne). Kad būtų numalšintas bėglių plitimas, įšventindavo naujus sentikių dvasininkus. Nepaisant dogmatikos ir kulto artimumo stačiatikiams, nesama jokių organizacinių saitų.

Centras – Maskvoje esančios Ragožo kapinės, vadovas – Maskvos ir visos Rusios arkivyskupas.

Gausiausiai išpažinėjų esama Maskvoje, šiauriniame Urale, vakarinėje Sibiro dalyje, Ukrainoje, Moldavijoje.

## Išnašos
Juodoji pantera: Vakanda amžiams

**Juodoji pantera: Vakanda amžiams** () – 2022 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, sukurtas pagal „Marvel“ komiksų personažą Juodąją panterą. Filmą režisavo Ryan Coogler, kuris kartu su Joe Robert Cole parašė scenarijų. Filme vaidina Letitia Wright, Lupita Nyong'o, Danai Gurira, Winston Duke, Dominique Thorne, Florence Kasumba, Michaela Coel, Tenoch Huerta, Martin Freeman ir Angela Bassett. Tai yra filmo „Juodoji pantera“ (2018 m.) tęsinys ir 30-asis „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmas. Filme Vakandos lyderiai kovoja, kad apsaugotų savo tautą po karaliaus T'Čalos mirties.

Idėjos apie tęsinį kilo po filmo „Juodoji pantera“ pasirodymo 2018 m. vasario mėn. Vėliau Coogler derėjosi dėl grįžimo į režisieriaus postą, o 2019 m. viduryje „Marvel Studios“ oficialiai patvirtino, kad tęsinys bus kuriamas. Filmo planai pasikeitė 2020 m. rugpjūtį, kai „Juodosios panteros“ žvaigždė Chadwick Boseman mirė nuo storosios žarnos vėžio, o „Marvel“ nusprendė neperkurti jo T'Čalos vaidmens.

Filmas Jungtinėse Amerikos Valstijose išleistas 2022 m. lapkričio 11 d. kaip paskutinis MCU ketvirtosios fazės filmas.

## Nuorodos

* *[https://www.imdb.com/title/tt9114286/?ref_=nv_sr_srsg_0 Black Panther: Wakanda Forever]*. IMDB
* *[https://www.rottentomatoes.com/m/black_panther_wakanda_forever Black Panther: Wakanda Forever]*. Rotten Tomatoes
* *[https://www.boxofficemojo.com/title/tt9114286/?ref_=bo_se_r_1 Black Panther: Wakanda Forever]*. Box Office Mojo

## Išnašos
Ohajo apygarda (Vakarų Virdžinija)

**Ohajo apygarda** () – apygarda Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vakarų Virdžinijos šiaurinėje dalyje. Remiantis 2021 m. duomenimis, apygardoje gyveno 41 776 žmonės. Apygardos būstinė yra įsikūrusi Vilinge. Ohajo apygarda taip pavadinta pagal Ohajo upę, skiriančią Vakarų Virdžiniją nuo Ohajo valstijos.

Ohajo apygarda buvo įkurta 1776 m., atskyrus nuo Vakarų Ogastos apygardos, buvusios Virdžinijos kolonijoje.

Didžiausios gyvenvietės:
* Vilingas
* Triadelfija
* Vest Libertis

## Šaltiniai
Afrikos plėtros bankas

**Afrikos plėtros bankas** () – Afrikos šalių tarptautinė finansinė organizacija. Įkurta 1963 m. Afrikos vienybės organizacijos iniciatyva. Turi būstinę Abidžane (Dramblio Kaulo Krantas); 2003–2014 m. – Tunise (ten buvo laikinai iškelta dėl karinių veiksmų šalyje). Veikia skyriai Adis Abeboje (Etiopija), Jaundėje (Kamerūnas), Rabate (Marokas), Konakryje (Gvinėja), Nairobyje (Kenija), Londone ir Vašingtone. 

## Narės
Priklauso 81 šalis: 54 Afrikos ir 27 kitų žemynų šalys (2022).

### Afrika

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

### Kiti žemynai

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Skiriama princesei

**Skiriama princesei** – Šiaulių dramos teatro spektaklis, dviejų veiksmų spektaklis-pasaka. Per 30 metų suvaidintas 390 kartų.

## Veikėjai ir aktoriai
* **Princesė** – vienintelė karaliaus duktė ir sosto įpėdinė – Lina Bocytė;
* **Burmundonas** – Burmundijos karalius ir princesės tėvas – Eduardas Pauliukonis;
* **Ministras** – Svarbiausias karalystėje žmogus, svajojantis tapti dar svarbesniu – Antanas Venckus, Leonardas Andiuškevičius;
* **Patarėjas** – Nepakeičiamas daugelyje gyvenimo atvejų – Albertas Zmaila;
* **Abalduinas** – Kunigaikštis, nepaprasto likimo žmogus – Sigitas Jakubauskas, Leonas Zmirskas;
* **Chalvoras** – Jaunas stebukladarys, kurio gyvenimas kupinas mįslių ir paslapčių – Arūnas Sabonaitis;
* **Chijsi** – Kažkas nematomas ir visaregis – Juozas Bindokas, Juozas Žibūda;
* **Siujotarė** – Nelaba dvasia su nepasotinama valdžios ir garbės aistra – Nijolė Mirončikaitė, Elena Jasnauskaitė;
* **Aksiuta** – Ragana labai rūpestinga ir lengvabūdė – Olita Dautartaitė, Nijolė Narmontaitė, Vilija Paleckaitė;
* **Mikela** – Ragana įvairiausių pramogų mėgėja – Teresė Maliukevičiūtė, Genovaitė Vaiginytė;
* **Olsenas** – Eigulys, paprastas žmogus – Vladas Baranauskas, Vytautas Dapšys;
* **Loka** – Eigulio žmona, svajojanti turėti sūnų – Julija Gascevičiūtė;

## Išnašos
Eurazijos ekonominė bendrija

**Eurazijos ekonominė bendrija** (santr. ) – tarptautinė ekonominė organizacija, įkurta 2000 m., veikti pradėjusi 2001 m., veiklą baigusi 2014 m. pabaigoje po to, kai buvo įkurta Eurazijos ekonominė sąjunga. Eurazijos ekonominė bendrijai priklausė kai kurios šalys, buvusios TSRS teritorijoje – Baltarusija, Kazachija, Kirgizija, Rusija, Tadžikija, Uzbekija. Stebėtojais buvo Armėnija, Moldavija, Ukraina.

## Galerija

Vladimir Putin 31 May 2001-6.jpg | Viršūnių susitikimas 2001 m.
Stamps of Uzbekistan, 2006-061.jpg | 2006 m. organizacijos šalių viršūnių susitikimas
RR5111-0198R.png | Atmintinė moneta, išleista 2010 m. organizacijos 10-mečiui paminėti


## Šaltiniai
Mathias Lessort

**Matijas Mišelis Lesoras** (*Mathias Michel Lessort*, g. 1995 m. rugsėjo 29 d.) – iš Martinikos kilęs Prancūzijos krepšininkas, vidurio puolėjas.

Gimė Prancūzijos užjūrio departamente Martinikoje. Profesionalo karjerą pradėjo 2014 m. Šalono „Élan“, kurios jaunimo komandose žaidė nuo 2010 m. Rungtyniavo Prancūzijos, Serbijos, Izraelio, Vokietijos, Ispanijos klubuose. 2021 m. su „Monako“ klubu laimėjo Europos taurę. 2021–2023 m. buvo vienas iš Belgrado „Partizan“ lyderių. 2024 m. perėjo į „Panathinaikos“, su kuriuo laimėjo „Eurolygą“. 2024 m. gruodžio 19 d., rungtynėse su Vitorijos „Baskonia“ patyrė šeivikaulio lūžį ir iškrito iš rikiuotės 4 mėnesiams.

Atstovavo Prancūzijos jaunimo rinktinėms. Su nacionaline rinktine laimėjo pasaulio čempionato bronzą ir olimpinį sidabrą.

## Laimėjimai
* Eurolyga: 2024 m.
* Europos taurė: 2021 m.
* FIBA Europos taurė: 2017 m.
* Serbijos krepšinio lyga: 2018 m.
* Prancūzijos krepšinio taurė: 2017 m.
* Adrijos lyga: 2023 m.
* Graikijos krepšinio lyga: 2024 m.
* Pasaulio krepšinio čempionatas: bronza – 2019 m.
* Vasaros olimpinės žaidynės: 2024 m. 

## Šaltiniai
Reporteriai be sienų

**Reporteriai be sienų** (, santrumpa **RSF**) - tarptautinė ne pelno siekianti ir nevyriausybinė organizacija, kurios tikslas yra apsaugoti teisę į informacijos laisvę. Savo veiklą grindžia įsitikinimu, kad kiekvienas turi turėti prieigą prie naujienų ir informacijos pagal Visuotinės žmogaus teisių deklaracijos 19 straipsnį, kuriame pripažįstama teisė gauti ir dalytis informacija nepaisant sienų, kartu su kitomis tarptautinėmis teisių chartijomis. Organizacija turi patariamojo organo statusą Jungtinėse Tautose, UNESCO, Europos Taryboje ir Tarptautinėje Frankofonijos organizacijoje.

2005 m. už savo veiklą apdovanota Sacharovo premija (kartu su Nigerijos teisininku ir žmogaus teisių gynėju Hauva Ibrahimu ir Kubos Baltai vilkinčių moterų judėjimu.

## Veikla

Organizacija dirba vietoje gindama atskirus žurnalistus, kuriems gresia pavojus, taip pat aukščiausiuose valdžios lygiuose ir tarptautiniuose forumuose, siekdama ginti teisę į saviraiškos ir informacijos laisvę. Organizacija kasdien ruošia įvairius pranešimus, įskaitant pranešimus spaudai apie žiniasklaidos laisvei kylančias grėsmes prancūzų, anglų, ispanų, portugalų, arabų, persų ir kinų kalbomis. Organizacija taip pat kasmet parengia ir skelbia Pasaulio spaudos laisvės indeksą, kuris įvertina žiniasklaidos laisvės būklę 180 šalyse. Organizacija teikia pagalbą žurnalistams, kuriems gresia pavojus, ir šviečia skaitmeninio ir fizinio saugumo klausimais, taip pat rengia kampanijas, kuriomis siekiama didinti visuomenės informuotumą apie prieš žurnalistus nukreiptą prievartą ir užtikrinti jų saugumą bei laisvę. Organizacija užsiima lobizmu skatindama vyriausybes ir tarptautines institucijas priimti standartus ir teisės aktus, remiančius žiniasklaidos laisvę, ir imasi teisinių veiksmų gindama žurnalistus, kuriems kyla grėsmė. Organizacija taip pat kasmet skaičiuoja žurnalistus, žuvusius darbo metu.

## Istorija
Reporteriai be sienų buvo įkurta Monpeljė, Prancūzijoje 1985 m. Įkūrėjai - Robertas Menardas, Remi Luri, Žakas Molena ir Emilijanas Žiubino. 1995 m. buvo įregistruota kaip ne pelno siekianti organizacija.  Menardas tapo pirmuoju šios organizacijos generaliniu sekretoriumi. Vėliau jį pakeitė Žanas Fransua Žiujardas, 2012 m. generaliniu sekretoriumi paskirtas Kristofas Deluaras.

## Struktūra
Pagrindinė būstinė yra Paryžiuje. Turi 13 regioninių ir nacionalinių biurų, tarp jų Briuselyje, Londone, Vašingtone, Berlyne, Rio de Žaneire, Taipėjuje ir Dakare, taip pat 146 korespondentų tinklą. Organizacijoje (Paryžiuje ir kitur) dirba 57 samdomi darbuotojai. Valdytojų taryba, renkama iš organizacijos narių, tvirtina organizacijos politiką. Tarptautinė taryba prižiūri organizacijos veiklą ir tvirtina sąskaitas bei biudžetą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* „Reporteriai be sienų“ svetainė
Nestiažateliai

**Nestiažateliai** () – religinis-politinis sąjūdis, gyvavęs Rusioje XV a. pabaigoje – XVI a. pradžioje.

Bažnytinių turtų kaupimas, nestiažatelių supratimu, nesuderinamas su evangelijų priesakais, pakerta Bažnyčios autoritetą, todėl su juo kovojo. Nestiažatelių persekiotojai – josifininkai; pastariesiems pavyko savo pusėn patraukti Maskvos didįjį kunigaikštį Ivaną III ir bažnytinį susirinkimą. Šis nestiažatelius 1531 m. pasmerkė.

Pagrindiniu sąjūdžio ideologu įvardijamas Nilas Sorskis.

## Išnašos
Fimozė

**Fimozė** (gr. *φίμωσις* – „užmauti“) – būklė, kuomet apyvarpė visiškai ar dalinai negali būti atitraukta nuo varpos galvutės. Dėl šios priežasties gali būti itin sunku šlapintis, kas gali lemti apyvarpės ištinimą, uždegimą ar kitas komplikacijas. Paauglių bei suaugusiųjų atveju varpos sustandėjimas lytiškai susijaudinus gali sukelti ir skausmą.

Jaunų berniukų atveju visiška fimozė yra normalu. Virš 90 % fimozės vaikystėje atvejų išsisprendžia savaime, kuomet berniukui sukanka septyneri metai nors dėl preputialinės sąaugos apyvarpės atsmaukimas tokiame amžiuje būna tik dalinis. Kartais fimozė atsiranda dėl antraeilių priežasčių, tokių kaip randai, kurie gali būti balanito pasekmė.

Įprastai fimozės problema dingsta savaime, sulaukus 18 metų. Bandymai atsmaukti apyvarpę ankstyvaisiais jaunuolio gyvenimo metais nerekomenduotini. Asmenims, kuriems būklė ir toliau negerėja, gali būti skiriamas steroidinis kremas, siekiant atlaisvinti apyvarpės odą. Jeigu minėtas metodas ir skiriami papildomi tempimo pratimai nepasiteisina, neretai rekomenduojamas apipjaustymas. Viena iš potencialių fimozės komplikacijų – parafimozė, kuomet apyvarpės neįmanoma užtraukti ant varpos galvutės.
## Požymiai
Kūdikystėje apyvarpė būna suaugusi su varpos galvute. Ankstyvoje vaikystėje apyvarpės įprastai neįmanoma atsmaukti, o kai kurie jaunuoliai apyvarpę pilnai gali atitraukti tik sulaukę 18 metų.

Medicinos asociacijos pataria nebandyti atsmaukti kūdikio apyvarpės, siekiant išvengti randų. Kai kurių tyrėjų nuomone, negalėjimas atsmaukti apyvarpės „gali būti laikomas normaliu iki paauglystės įskaitytinai“. Danijos mokslininkų tyrimas atskleidė, jog vidutinis amžius, kuomet galimas pirmasis apyvarpės atitraukimas, yra 10 metų ir 4 mėnesiai.

Kai kurie akademikai mano, kad fimozė yra diagnozuojama per dažnai, nes nesugebama atskirti negalėjimo atsmaukti apyvarpės dėl vystymosi ypatumų nuo patologinės būklės. Kai kurie tyrėjai fimozės atvejus skirsto į „fiziologinius“ bei „patologinius“, tuo tarpu kiti negalėjimą atitraukti apyvarpę dėl vystymosi priežasčių paprasčiausiai įvardija kaip „neatsitraukiančios apyvarpės“ atvejus.

## Išnašos
Apygarda (JAV)

**Apygarda** () – JAV administracinis vienetas, kurį sudaro geografinis regionas su konkrečiomis ribomis ir paprastai tam tikro lygio valdžia. Sąvoka „apygarda“ vartojama 48 valstijose, o Luizianoje ir Aliaskoje yra funkciniu požiūriu lygiaverčiai vienetai, atitinkamai vadinami parapijomis ir apylinkėmis.

2019 m. vidutinis JAV apygardos gyventojų skaičius buvo 104 435. Šiuo metu visose valstijoje ir Kolumbijos apygardoje yra 3143 apygardos ir jų atitikmenys.

Daugiausia gyventojų turinti Los Andželo apygarda (10 039 107 gyventojų) ir didžiausią plotą užimanti San Bernardino apygarda yra pietų Kalifornijoje.

## Išnašos
Fresno apygarda

**Fresno apygarda** () – apygarda Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijos centrinėje dalyje. Remiantis 2021 m. duomenimis, apygardoje gyveno 1 013 581 žmogus. Apygardos būstinė yra įsikūrusi Fresne, penktame pagal dydį Kalifornijos mieste. Apygarda išsidėsčiusi Kalifornijos slėnyje ir Siera Nevadoje. Apygarda pavadinta pagal Fresno miestą.

2020 m. 26,9 % apygardos gyventojų buvo baltieji, 4,3 % – afroamerikiečiai, 10,8 % – azijiečiai, 2,9 % – mišrios kilmės, 53,6 % – lotynoamerikiečiai.

## Didžiausi miestai
* Fresnas
* Klovisas
* Sangeris
* Ridlis
* Selma

## Istorija
Fresno apygarda buvo įkurta 1856 m. iš Mariposos, Mersedės ir Tularės apygardų dalių. 1861 m. dalys apygardos buvo atiduotos Mono, o 1893 m. Maderos apygardoms.

## Šaltiniai
Robin Lopez

**Robinas Baironas Lopezas** (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Milvokio „Bucks“ komandoje. 2008 m. NBA naujokų biržoje jį penkioliktuoju šaukimu pasirinko Finikso „Suns“. 2012 m. jis buvo išmainytas į Naujojo Orleano „Hornets“, o 2013 m. – į Portlando „Trail Blazers“.

2022 m. liepos 8 d. R. Lopezas pasirašė vienerių metų sutartį su Klivlando „Cavaliers“.

2023 m. liepos 7 d. jis pasirašė sutartį su Milvokio „Bucks“.

## Asmeninis gyvenimas
Lopezas turi tris brolius: Chris, Alex ir dvynys Brook. Alex žaidė krepšinį Vašingtono ir Santa Klaros koledžuose, profesionaliai žaidė Japonijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Ispanijoje, o Brook taip pat žaidžia NBA Milvokio „Bucks“ komandoje.

## Statistika

#### NBA reguliarusis sezonas

#### NBA atkrintamosios rungtynės

## Išnašos

## Nuorodos

* Robin Lopez profilis „Basketball Reference“
Mamadi Diakite

**Mamadi Diakitė** (, g. ) – Gvinėjos krepšininkas.

2022 m. spalio 17 d. „Cavaliers“ su juo pasirašė dvipusę (''two-way'') sutartį. Pagal sutarties sąlygas jis dalinosi laiką tarp „Cavaliers“ ir NBA G-lygos klubo Klivlando „Charge“.

NBA karjerą pradėjo 2020 m. lapkritį pasirašęs sutartį su Milvokio „Bucks“, nes 2020 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas. Per savo debiutinį sezoną su „Bucks“ laimėjo NBA čempionų titulą.

## Pasiekimai
* NBA: 2021 m.
* Ispanijos Karaliaus krepšinio taurė: 2026 m.

## Statistika

### NBA

#### Reguliarusis sezonas

#### Atkrintamosios varžybos

## Išnašos

## Nuorodos

* Mamadi Diakite profilis „Basketball Reference“
Autobusų stotelė (1956 m. filmas)

**Autobusų stotelė** () – 1956 m. JAV filmas, romantinė komedinė drama, kurioje vaidino Marilyn Monroe, Don Murray, Arthur O'Connell, Betty Field, Eileen Heckart, Robert Bray ir Hope Lange. Režisierius – Joshua Logan. Šis filmas pastatytas pagal to paties pavadinimo Viljamo Ingo (*William Inge*) 1955 m. pjesę, kuri savo ruožtu yra išplėsta ankstesnioji vieno veiksmo pjesė „Žmonės vėjyje“ (*People in the Wind*).

## Siužetas
Kaubojai Boregardas Dekeris (*Beauregard Decker*, vaidina Don Murray) ir Virdžilas Blesingas (*Virgil Blessing*, vaidina Arthur O’Connell) dalyvauja rodeo Finikso mieste, kur Dekeris įsimyli gražuolę kavinės dainininkę Šerę (*Cherie*, vaidina Marilyn Monroe). Jis nori sugrąžinti Šerę į gimtąją Montaną ir ją vesti, tačiau Šerė svajoja keliauti į Holivudą ir išgarsėti. Kai Šerė priešinasi Dekerio merginimui, jis ją priverčia sėsti su juo į autobusą, kad grįžtų į Montaną, tačiau, autobusui neplanuotai sustojus dėl blogo oro, viskas pasikeičia.

## Aktoriai

* Marilyn Monroe – Chérie
* Don Murray – Beauregard Decker
* Arthur O'Connell – Virgil Blessing
* Betty Field – Grace
* Eileen Heckart – Vera
* Robert Bray – autobuso vairuotojas Kerlas (*Carl*)
* Hope Lange – Elma Duckworth
* Hans Conried – žurnalo „Life“ fotografas
* Casey Adams – žurnalo „Life“ reporteris

## Kritikų atsiliepimai
Remdamasi 14 recenzijų, įvertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes“ filmui suteikė 79% reitingą ir davė 7,3/10 balo.

## Įvertinimai ir nominacijos

## Nuorodos
* Filmo „Autobusų stotelė“ ištrauka su Marilyn Monroe („YouTube“ kanalas, anglų k.)

## Išnašos
Kanovos apygarda

**Kanovos apygarda** () – apygarda Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vakarų Virdžinijos pietvakarinėje dalyje. Remiantis 2021 m. duomenimis, apygardoje gyveno 177 952 žmonės. Apygardos būstinė yra įsikūrusi Čarlstone, Vakarų Virdžinijos sostinėje.

Kanovos apygarda buvo įkurta 1789 m., atskyrus nuo Grinbrajerio ir Montgomerio apygardų. Pavadinimas kilo iš Kanovos upės, tekančios pro Čarlstono miestą ir Vakarų Virdžinijos pietryčius.

Didžiausi miestai:
* Čarlstonas
* Dunbaras
* Marmetė

## Šaltiniai
Badažosas

**Badažosas** () – ežeras šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 215 km į rytus nuo Tefės, 85 km į šiaurės vakarus nuo Kodažaso. Ilgis 68 km, plotis iki 10 km. Kranto linija vinguriuota, daug įlankų (didžiausia – Igarape Kapitanio). Suteka nemažai upių (Badažosas, Kunavaru), išteka Badažoso upė, kuri protakų tinklu jungiasi su Amazone.

Prie ežero įsikūrę keletas indėnų kaimų (Linda Višta, Monte Aurėjas, Kurupira, Europa, Seo Brasas, Tapira ir kt.).

## Šaltiniai
Manakapuru (ežeras)

**Manakapuru** () – ežeras šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 75 km į vakarus nuo Manauso, tuojau į vakarus nuo Manakapuru miestas. Ilgis 149 km, plotis iki 29 km. Kranto linija labai vinguriuota, krantai žemi, pelkėti, užliejami. Susideda iš kelių didelių baseinų prie Manakapuru upės santakos su Amazone.

## Šaltiniai
Manakapuru

**Manakapuru** () – miestas Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 70 km į vakarus nuo Manauso, Amazonės kairiajame krante, prie Manakapuru upės žiočių ir stambaus Manakapuru ežero. Savivaldybės centras. Keliai į Manausą, Novo Airaną, upių prieplauka. 2010 m. 60 174 gyventojų pačiame mieste, o 24 967 – savivaldybės kaimuose. Gyventojų skaičius sparčiai didėja. Verčiamasi žemės ūkiu (manijokai, bananai, kukurūzai, apelsinai), žvejyba, kertama mediena, išgaunamas kaučiukas, plėtojamas turizmas. Yra Švč. Nazarės Mergelės bažnyčia. Vyksta kasmetinis Čirandos šokių festivalis (rugpjūtį).

Savivaldybės plotas – 7330 km², gyventojų skaičius – 99 613 (2021 m.).

## Istorija
Manakapuru gyvenvietę 1786 m. indėnų murų žemėse įkūrė generolas Pereira Kaldašas. Manakapuru savivaldybė sudaryta 1895 m., atskyrus ją nuo Manauso savivaldybės.

## Šaltiniai
Didžiosios Svirankos

**Didžiosios Svirankos** – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, 6 km į rytus nuo Rytanės, dešiniajame Neries krante. Už 1 km į rytus yra Mažosios Svirankos.

## Istorija

1671 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. XIX a. Svirankos buvo miestelis Švenčionių apskrityje, jame gyveno per 200 žmonių. Miestelis priklausė Aleksandravo valsčiui, čia buvo valstybinis dvaras, bažnyčia, katalikų parapijos centras.

## Šaltiniai
Josifininkai

**Josifininkai** () – religinis-politinis sąjūdis, gyvavęs Rusioje XV a. pabaigoje – XVI a. pradžioje.

Josifininkai dėjo pastangas, kad būtų išlaikyta vienuolynų žemėvalda, priešinosi nestiažatelių ir bojarinų mėginimams supasaulietinti bažnyčios turtus, be to, kovojo su Novgorodo–Maskvos erezija, nukreipta prieš feodalinę sanklodą. Savo pusėn palenkę Maskvos didįjį kunigaikštį Ivaną III, josifininkai iškovojo pergalę.

Šio sąjūdžio ideologu įvardijamas Josifas Volockis (tikr. Ivanas Saninas), Volokolamsko vienuolyno igumenas.

## Išnašos
Maskaradas (spektaklis)

**Maskaradas** – ilgiausiai Vilniaus mažajame teatre gyvuojantis, labiausiai apdovanotas ir daugiausiai pasaulio šalių apkeliavęs Lietuvos spektaklis. Sudarytas iš dviejų dalių su pertrauka. Per pirmus 8 rodymo metus (1997–2005) buvo parodytas 200 kartų.

Nors spektaklis priklauso VMT repertuarui, tačiau rodomas nereguliariai, pvz., kartą per metus.

2006 m. LTV nufilmavo LNDT scenoje vykstantį spektaklį, įtraukė jį į savo Mediatekos archyvą. 2010 m. Maskvos J. Vachtangovo teatre pastatyta spektaklio autorinė kopija.

## Siužetas
1835 m. vienintelė scenai parašyta M. Lermontovo pjesė pasakoja apie 1830-ųjų Peterburgo aristokratiją. Spektaklyje veikia lošėjai, damos, baronienė, kunigaikštis, tarnai ir neįmanomi įvardyti žmonės.

Pagrindinis veikėjas, protagonistas – maištingos sielos, tauraus proto, stiprios valios, turtingas vidutinio amžiaus bajoras Jevgenijus Arbeninas. Gimęs aukštuomenėje ir gyvendamas pagal jos papročius, jis beprasmiškai trokšta laisvės ir nepriklausomybės. Tačiau mėgindamas gelbėti savo garbę ir apakintas pavydo su puikybe, skaudžiai suklysta.

Spektaklyje svarbiausia šventės atmosfera ir grožio nykimo nuojauta. Melodramoje daug vaizdingų monologų, kurie kartais primena noveles.

Meilės istorija, pagal savo siužeto esmę, neretai lyginama su Šekspyro „Otelu“.

## Veikėjai ir atlikėjai

## Nuorodos
* 2006 m. LNDT scenoje LRT atliktas spektaklio įrašas: 1 dalis, 2 dalis 
* 2013 m. gastrolėse suvaidinta rusiška (Maskvos J. Vachtangovo teatras) spektaklio autorinė kopija: Įrašas

## Išnašos
Kanstantinava (Medilas)

**Kanstantinava** (arba ***Svierių Kanstantinava***) – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Svierių, 40 km į vakarus nuo Medilo, 20 km nuo sienos su Lietuva. Stovi Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1826 m.), dvaro liekanos.

## Istorija

Nuo XVIII a. minimas dvaras. XIX a. buvo miestelis Švenčionių apskrityje, jame gyveno ~100 žmonių. Miestelis priklausė Svierių valsčiui, turėjo parapiją.

1949 m. įkurtas kolūkis.

## Šaltiniai
Kačho druskopelkė

**Kačho druskopelkė** arba ***Kačho Ranas*** (, ) – didelė druskopelkių sritis vakarų Indijoje (Gudžarate, Kačho krašte) ir pietų Pakistane (Sindhe). Driekiasi į pietryčius nuo Indo deltos, tarp Taro dykumos šiaurėje ir Kačho įlankos pietuose. Sudaro dvi dalys: Didžioji Kačho druskopelkė ir Mažoji Kačho druskopelkė. Ilgis virš 300 km, plotis iki 80 km. Plotas – 27 454 km².

Būdinga plokščia žemuma, padengta juodu dumblu ir druskos išplovomis. Vietomis iškilę atlikuonys, siekiantys 465 m aukštį. Vasaros musono metu Kačho druskopelkę užlieja link Arabijos jūros tekančios upės (Lunė, Kharodas, Vakarų Banasas, Sarasvatė).

Vyrauja dykumų kraštovaizdžiai, vietomis krūmynai, mangrovės. Kačho druskopelkėje sutinkami reti Indijos laukiniai asilai, indinės gazelės, mėlynosios antilopės, elniaožės gazelės, vilkai, dryžuotosios hienos, afroazinės katės, karakalai.

## Šaltiniai
Kašgaro kalnagūbris

**Kašgaro kalnagūbris** – kalnų grandinė Kinijos vakaruose, Sindziange, ties Kunluno kalnų sistemos šiaurės vakariniu pakraščiu. Driekiasi tarp Giozdarjos ir Taškurgano upių. Iškyla iki 7719 m (Kongurtago kalnas), ilgis apie 100 km, būdingas aukštis 5000–6000 m. Kalnagūbris sudarytas iš kristalinių uolienų (gneisų, granitų, kvarcitų), suskaidytas gilių tarpeklių. Aukštikalnėse slūgso ledynai (bendras plotas ~600 km²). Vyrauja kalnų stepės, papėdėse – pusdykumės ir dykumos, upių slėniuose – tugajų sąžalynai.

Rytinėje Kašgaro kalnagūbrio papėdėje įsikūrę Kašgaro ir Jarkanto miestai.

## Šaltiniai
Rečkos (Vileika)

**Rečkos** (, ) – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Rabunės, prie kelio Vileika–Dauginava.

## Istorija

Nuo 1793 m., po antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, kartu su visu Vilėjos kraštu priklausė Rusijos imperijai.XIX a. buvo miestelis Vileikos apskrityje. , 1880 m. jame gyveno 249 žmonės. Miestelis priklausė Rabunės valsčiui.

Tarpukariu Rečkos (lenk. *Rzeczki*) priklausė Lenkijai.

## Šaltiniai
Kašinas

**Kašinas** () – miestas Rusijoje, Tverės srityje, 150 km į šiaurės rytus nuo Tverės, prie Kašinkos upės; rajono centras. Stotis prie Maskvos–Sonkovo–Sankt Peterburgo geležinkelio, netoliese praeina Jaroslavlio–Tverės plentas. Elektros aparatūros, linų apdirbimo gamyklos, siuvimo fabrikas, maisto pramonės įmonės. Nuo 1884 m. – balneologijos ir purvo terapijos kurortas (įvairios cheminės sudėties mineraliniai vandenys, durpinis ir sapropelinis purvas).

Kašine veikia kraštotyros muziejus (nuo 1920 m.). Išlikę XVII–XIX a. architektūros paminklai: vienuolynų ansambliai ir cerkvės. 1646 m. statyta medinė Šv. Joakimo ir Onos cerkvė 1995 m. sudegė.

## Istorija

Kašinas pirmą kartą minimas 1238 m. Nikonovo metraštyje. XII–XIII a. pr. Kašinas priklausė Vladimiro‑Suzdalės, 1247–1485 m. – Tverės kunigaikštystėms (1319–1426 m. atskiros Kašinos kunigaikštystės jos sudėtyje sostinė). 1609–1612 m. Kašinas nuniokotas per Abiejų Tautų Respublikos karą su Rusija. 1775 m. gavo apskrities miesto teises. XVIII–XIX a. mieste plėtota prekyba, amatai (klestėjo kaip linų pramonės centras).

## Šaltiniai
Durys (spektaklis)

**Durys** – Lietuvos nacionalinio dramos teatro vienos dalies šokio spektaklis. 2019 m. pelnė 4 Auksinius scenos kryžius.

Autorius – Norvegijos choreografas Jo Strømgren (g. 1970).

## Išnašos
Isana

**Isana** (, ) – upė Kolumbijoje ir Brazilijoje; Negro dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda pietryčių Kolumbijoje, Gvainijos departamente. Teka į pietryčius, atkarpą sudaro Kolumbijos–Brazilijos sieną, toliau vinguriuoja į pietryčius–pietus per Brazilijos Amazonės valstiją. Įteka į Negrą ties San Žoakinu (šiauriau nuo San Gabriel da Kašoeiros).

Didžiausi intakai: Ajaris, Kujaris.

Isanos aukštupyje gyvena indėnai kuripakai (njamepakai), ten sudarytas Isanos ir Kujario indėnų draustinis. Brazilijoje teka per Negro aukštupio indėnų teritoriją, kur gyvena daugiausia banivai.

## Šaltiniai
Kašira

**Kašira** () – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 93 km į pietus nuo Maskvos, Okos dešiniajame krante; rajono centras. Stotis prie Maskvos–Voronežo geležinkelio, upių uostas, netoliese praeina Maskvos–Rostovo plentas. Metalo konstrukcijų, pašarų, kartono, taros, baldų, plytų gamyba, maisto pramonė; ketaus liejykla, upių laivų statykla, yra Kaširos valstybinė rajoninė elektrinė (nuo 1922 m.). Veikia kraštotyros muziejus, Maskvos prietaisų gamybos ir informatikos valstybinis akademijos filialas. Yra XIX a. cerkvių.

## Istorija
Vietovardis *Kašira* – neiaiškios kilmės. Maksas Fasmeris jį siejo su Tulos tarmės žodžiu  ('avidė'), Vladimiras Toporovas kildino nuo galimai baltiško Kaširkos upės vardo, o Eduardas Murzajevas – iš tiurkiškų žodžių (*koš* – 'palapinė, stovyklavietė' arba *kešir* – 'brasta, valka').

Kaširos apylinkės gyvenamos nuo seno – miesto teritorijoje yra VII–IV a. pr. m. e. Djakovo kultūros gyvenvietės liekanų. Kašira šaltiniuose minima nuo 1356 m. (senoji gyvenvietė buvo prie Kaširkos upelio žiočių, kur dabar Staraja Kaširos kaimas). 1619 m. gyvenvietė perkelta į Okos dešinįjį krantą. 1777 m. gavo apskrities miesto teises.

1963 m. prie Kaširos prijungtas Novokašyrskio miestas, 2015 m. – Ožereljės miestas.

## Šaltiniai
Anužių kalva (Kalno Ragas)

**Anužių kalva**, vadinama **Pilale, Pilimi, Kalno Ragu** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – aukštumos kyšulys rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Anužiuose (Kartenos seniūnija), 0,4 km į rytus nuo bevardžio upelio pralaidos kelyje , Alanto kairiajame krante.

## Vieta
Tai į Alanto ir bevardžio jo intako santaką įsiterpęs šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi pailgas aukštumos kyšulis, kurio ilgis siekia 47–50 m, o plotis – 20–26 metrų. Iš šiaurės vakarų ir šiaurės rytų pusių jį juosia santakos slėnis ir jo pakraščių daubos, o pietryčių ir pietinė dalis susilieja su gretimais laukais.

Teritorijos plotas – 0,37 ha.

100–150 m į šiaurę – šiaurės vakarus stūkso kalva vadinama Pilale, Pylimu.

## Istorija
Vietos gyventojai aukštumos kyšulį laiko piliakalniu, vadina Pilale, Pilimi, Kalno Ragu.

Padavimai mena, kad šioje vietoje senovėje stovėjusi žemaičių pilis.

1959 m. vietovę žvalgė Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1966 m. – Lietuvos mokslų akademijos istorijos instituto archeologinė ekspedicija (vadovas Adolfas Tautavičius). Piliakalniams būdingų įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio neaptikta, tačiau kalva buvo įrašyta į Lietuvos archeologijos atlasą.

Pilalės šiauriniame ir rytiniame pakraščiuose vokiečių kareiviai 1944 m. išsikasė apkasus tiltui per Alanto upę apsaugoti.

Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [Paalantės piliakalniai. – [Švyturys (Kretinga)|Švyturys]. – 2017 m. balandžio 22 d.]
* [Anužiai. Tarp Tyro durpyno ir Alanto plytintis kaimas. – [Pajūrio naujienos]. – 2022 m. rugsėjo 23 d.]
Anužių kalva (Pylimas)

**Anužių kalva**, vadinama **Pilale, Pylimu** (saugotinas kultūros paveldo objektas, senasis kultūros paminklų sąrašo Nr. AR498) – kalva rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Anužiuose (Kartenos seniūnija), 0,36 km į rytus – šiaurės rytus nuo bevardžio upelio pralaidos kelyje , Alanto kairiajame krante.

## Vieta
Tai į slėnį įsiterpusi 60 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 25 m pločio ties pagrindu moreninė kalva, kurios šiaurės rytinis galas remiasi į Alanto upę, o pietvakarinį galą nuo gretimos aukštumos skiria apie 40 m pločio ir 4,5 m gylio dauba. Iš šiaurės vakarų ir pietryčių ją juosia pelkės.

Šlaitai 4–6 m aukščio. Viršuje yra 40 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 5–6 m pločio aikštelė, išvagota apkasų.

Teritorijos plotas – 0,15 ha.

100–150 m į pietus – pietryčius stūkso kalva vadinama Pilale, Pilimi, Kalno Ragu.

## Istorija
Vietos gyventojai aukštumos kyšulį laiko piliakalniu, vadina Pilale, Pylimu.

Pasak vieno padavimo, ant kalvelės senovėje stovėjusi medinė pilis. Jai sunykus, išliko plytų mūro rūsiai, į kuriuos galima patekti pro geležinius vartus, retsykiais atsiveriančius kalvos gale ties upe.

Kitas padavimas mena, kad kalvelę XVII–XVIII a. supylė švedų kariai, užkasę po ja Žemaitijoje prisigrobtus pinigus.

Prie kalvos vaidendavosi įvairios pabaisos. Sykį, 1900 m. vasaros sekmadienį, Alante besimaudančios merginos 12 valandą dienos pamatė nuo kalvelės pareinančią į bjauriausią rupūžę () ar vabalą panašią šmėklą. Iš siaubo joms ėmus šaukti ir cypti, pabaisa pranyko. Nuo to laiko sekmadieniais vidurdienį kaimiečiai vengė ten eiti maudytis.

1944 m. vokiečių kareiviai išilgai kalvos viršūnės išsikasė apkasus tiltui per Alanto upę saugoti. Pasakojama, kad pokariu Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanai kalvelėje buvo įsirengę žeminę.

1959 m. vietovę žvalgė Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1966 m. – Lietuvos mokslų akademijos istorijos instituto archeologinė ekspedicija (vadovas Adolfas Tautavičius). Piliakalniams būdingų įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio neaptikta, tačiau kalva buvo įrašyta į Lietuvos archeologijos atlasą, o 1972–1977 m. buvusi registruota Lietuvos kultūros paminklų sąraše kaip respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR498) – Anužių kaimo piliakalnis.

Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* [Paalantės piliakalniai. – [Švyturys (Kretinga)|Švyturys]. – 2017 m. balandžio 22 d.]
* [Anužiai. Tarp Tyro durpyno ir Alanto plytintis kaimas. – [Pajūrio naujienos]. – 2022 m. rugsėjo 23 d.]
Pietų Afrikos plėtros bendrija

**Pietų Afrikos plėtros bendrija** () – Afrikos šalių regioninė tarpvyriausybinė politinė, saugumo ir socioekonominė organizacija. Įkurta 1980 metais Angolos, Botsvanos, Lesoto, Malavio, Mozambiko, Namibijos, Esvatinio, Tanzanijos, Zambijos ir Zimbabvės iniciatyva. Turi būstinę Gaborone (Botsvana). 1994 m. prisijungė Pietų Afrikos Respublika, 1995 m. – Mauricijus, 1997 m. – Kongo Respublika ir Seišeliai, 2005 – Madagaskaras (2009 pasitraukė iš bendrijos veiklos, bet narystės nenutraukė), o 2017 m. – Komorai.

## Narės
Priklauso 16 šalių:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Šaltiniai
Maskaradas

**Maskaradas** ( <  < *maschera* 'kaukė') – pokylis, kurio metu dalyviai dėvi kaukes, charakteringus kostiumus (pvz., Venecijos karnavalo maskaradas). Istorinis šiuolaikinio kosplėjaus analogas.

Anksčiau žaismingų liaudies personažų, mitinių būtybių ir pan., persirengėlių su kaukėmis liaudies papročių švenčių (užgavėnių, helovino, mirusiųjų dienos, bušojaro ir kt.) ritualas. Nunykus ritualų reikšmei tapo pokylių dalimi, šventiniu atributu.

## Šaltiniai