open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vytautas Jovaiša

**Vytautas Jovaiša** (1931 m. spalio 26 d. Klaipėdoje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

1950 gegužės mėn. saugumo agentų buvo suimtas ir už antitarybinę veiklą nuteistas 25 metus kalėti. Bet, mirus Stalinui, bausmė sumažinta iki šešerių metų. Gyveno ir dirbo Sibire – Vorkutoje. Grįžęs į Lietuvą, 1956–1959 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. B. Daukintaitė, A. Buzys ir A. Kepenis). 1960–1966 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. K. Griauzdės klasė).

Nuo 1959 Priekulės vidurinės mokyklos muzikos mokytojas ir kultūros namų meno vadovas.

Nuo 1960 dėstė muziką ir dainavimą Šilutės 1-ojoje vidurinėje mokykloje ir dirbo kultūros namų meno vadovu. 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei parengė jaunučių chorą. 1960–1965 vadovavo Šilutės kultūros namų mišriajam chorui, vokaliniams ansambliams ir solistams. Chorą paruošė 1960 ir 1965 respublikinėms dainų šventėms, respublikinėse apžiūrose su juo laimėjo prizinių vietų, dalyvavo jaunimo šventėse Rambyne, Latvijos ir Estijos rajonų dainų šventėse, koncertavo Klaipėdoje ir Kaune.

1965–1992 Šilutės vaikų muzikos mokyklos direktorius, jaunių choro ir akordeonistų orkestro vadovas. Abu kolektyvus parengė 1969 respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei, o vaikų chorą ir 1975 respublikinei dainų šventei. 1972–1977 Šilutės melioracijos statybos valdybos mišriojo choro vadovas. Kolektyvą paruošė 1975 respublikinei dainų šventei, chorų apžiūrose su juo pelnė prizinių vietų, koncertavo Smolensko ir Maskvos sričių gyvenvietėse. 1979–1986 vadovavo Šilutės rajoninių kultūros namų mišriajam chorui, su kuriuo dalyvavo 1980 ir 1985 respublikinėse dainų šventėse, nemažai koncertavo, dalyvavo televizijos laidoje ir įvairiuose kultūros renginiuose.

Nuo 1992 Šilutės politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro (50 dalyvių) „Pamario aidas" (1995) vadovas. Choras dalyvavo koncertuose, chorų sąskrydžiuose Vilniuje (1993), Panevėžyje (1995) ir Klaipėdoje (1997), parengtas 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje (talkino Č. Jovaiša). 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei paruošė Žibų pradžios mokyklos jaunučių chorą.

V. Jovaiša buvo Šilutės rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, 1965–1974 rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, meno mėgėjų kolektyvų vertinimo komisijos pirmininkas arba narys ir konsultantas. Sukūrė dainų chorams ir vokaliniams ansambliams. 1969 jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Julija Juodienė-Čereškaitė

**Julija Juodienė-Čereškaitė** (g. 1941 m. vasario 2 d. Zapaškoje, Balninkų valsčiuje) – lietuvių muzikos mokytoja, kanklininkė, chorvedė.

## Biografija
Lankė Balninkų vidurinę mokyklą, o 1956–1960 m. kankliuoti ir diriguoti mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. J. Strimaitis, I. Mintaučkienė, V. Balčiūnas).

1960–1962 m. Viktarino (Lazdijų rajonas) aštuonmetės mokyklos mokytoja ir kultūros namų meno vadovė. 1962–1972 m. Kurklių (Anykščių rajonas) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja bei chorų vadovė. 1972–1994 m. Ukmergės 4-osios (Užupio) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. Jaunučių, jaunių ir mišrųjį chorus lankė po 50–70 moksleivių, kurie dalyvavo koncertuose, Ukmergės rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Jaunių chorą parengė 1975, 1977, 1980, 1985 ir 1987 metų respublikinėms dainų šventėms bei 1990 metų Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje, konkursuose pelnė prizinių vietų. Jaunuosius dainininkus paruošdavo „Dainų dainelės“ konkursams. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą.

Nuo 1995 m. Ukmergės politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro (30 dalyvių) vadovė.

Kolektyvas dalyvauja koncertuose ir kituose rajono kultūros renginiuose, parengtas 1995 ir 1997 metų politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėms „Leiskit į Tėvynę“ Panevėžyje ir Klaipėdoje bei 1998 metų II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. J. Juodienė – Ukmergės rajono dainų švenčių dirigentė.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Juknevičius

**Petras Juknevičius** (1920 m. gruodžio 6 d. Petriškiuose, Pumpėnų valsčius, Panevėžio apskritis – 2009 m. gruodžio 18 d.) – Lietuvos dainininkas (bosas) ir chorvedys.

## Biografija
Tėvai ir brolis Juozas bolševikų ištremti į Sibirą. 1940–1941 m. Petras lankė muzikos kursus Panevėžyje (dėstė M. Karka, A. Belazaras ir kt.). 1945 m. įstojo į Vilniaus muzikos mokyklą mokytis dainuoti, bet netrukus sovietų suimtas už priklausymą pogrindžio organizacijai „Lietuvos laisvės armija“. Po pusmečio tardymo išvežtas į Vorkutą, Komijos respubliką. 1946 m. žiemą bylą nutraukus, vėl grįžo tęsti mokslo į Vilniaus muzikos mokyklą (dainuoti mokė S. Krzyzanowska). 1951 m. antrą kartą suimtas už dalyvavimą partizaniniame judėjime (1941 m. kovėsi Paįstryje) ir nuteistas 25 metus kalėti ir dar penkeriems metams tremties. Kalėjo 1951–1955 m. Viatlage (Kirovo sritis); mirus Stalinui, byla nutraukta. Grįžęs į Lietuvą, vėl įstojo į Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą, kur 1956 m. įgijo chorvedžio specialybę (dėst. A. Ilčiukas). 1970 m. neakivaizdiniu būdu baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją (doc. K. Griauzdės choro dirigavimo klasė).

Mokydamasis dainavo Lietuvos valstybinės filharmonijos chore, Lietuvos valstybinio radijo vokaliniame ansamblyje ir Lietuvos valstybinio dainų ir šokių liaudies ansamblio chore. Suorganizavo Vilniaus odos ir galanterijos gamyklos mišrųjį chorą. 1958–1985 m. su pertrauka vadovavo Vilniaus elektrinio suvirinimo gamyklos mišriajam chorui – parengė 1975 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. 1970 m. respublikinei dainų šventei paruošė Vilniaus celiuliozės-popieriaus eksperimentinio konstravimo biuro mišrųjį chorą. Daug metų vadovavo Vilniaus ryšių klubo, Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos ir kitų sostinės įstaigų bei įmonių vokaliniams ansambliams ir solistams, kurie dalyvavo koncertuose, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė „Sidabrinių balsų“ konkursuose, padarė fondinių įrašų Lietuvos radijui.

P. Juknevičius 1962–1980 m. kūrybiškai dirbo su Vilniaus plastmasinių dirbinių gamyklos mišriuoju choru (60 dalyvių) „Plastikas“ (1973). Chorą išmokė apie 80 įvairių kūrinių ir surengė per 100 koncertų Lietuvoje, dainavo Rusijoje, Vidurinėje Azijoje ir Čekoslovakijoje. Chorą parengė 1970, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, apžiūrose ir konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1980–1982 m. buvo „Plastiko“ chormeisteris, 1990 m. pradėjo vadovauti Vilniaus miesto religinių bendrijų chorams, vokaliniams ansambliams ir solistams.

Chorvedys ir savo vaikus išaugino menininkais. Elena Juknevičiūtė-Vilkienė dailininkė – architektė, Raimonda Juknevičiūtė-Svirskienė muzikologė – vyresnioji muzikos mokytoja, Valdas Juknevičius kvalifikuotas chorvedys.

Mirė 2009 m. gruodžio 18 d., palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

## Šaltiniai
Virginija Junevičienė-Kacinkevičiūtė

**Virginija Junevičienė-Kacinkevičiūtė** (1949 m. birželio 24 d. Vilkijoje, Kauno r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

Lankė Vilkijos vidurinę mokyklą, 1964–1968 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. I. Kuzmienė), vadovavo Padaugavos (Kauno r.) kultūros namų chorui ir vokaliniams ansambliams. Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1968–1973 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė), vadovavo įvairiems meno mėgėjų kolektyvams. 1995 Lietuvos muzikos akademijoje įgijo magistrės laipsnį.

Nuo 1973 rudens Marijampolės rajoninių kultūros namų metodininkė. 1973–1976 Kalvarijos zoninių kultūros namų mišriojo choro vadovė – parengė 1975 respublikinei dainų šventei.

Nuo 1974 Marijampolės miesto profsąjungų mišriojo choro vadovė. Su juo dalyvavo 1975 respublikinėje dainų šventėje, prizinių vietų pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose.

Nuo 1974 Marijampolės kultūros mokyklos (nuo 1986 rudens pedagoginės mokyklos) choro dirigavimo ir kitų muzikos disciplinų dėstytoja, 1978–1981 moksleivių choro studijos vadovė – jį parengė 1980 respublikinei dainų šventei ir konkursui. Kurį laiką vadovavo Marijampolės žemės ūkio technikumo vyrų vokaliniam ansambliui „Sūduvietis“ – respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" laureatas. 1985 respublikinei dainų šventei ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Marijampolės žemės ūkio profsąjungų vyrų chorą, šiai 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei dar ir autoremonto gamyklos vyrų chorą ir rajoninių kultūros namų moterų chorą. 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei kartu su J. Joniku parengė Marijampolės rajono kultūros centro vyrų chorą. 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei pedagogė parengė Marijampolės aukštesniosios pedagogikos mokyklos jaunimo mišrųjį chorą.

V. Junevičienė itin ryškių meninių laimėjimų pasiekė su Marijampolės rajoninių kultūros namų mišriuoju choru „Suvalkija“ (1983), kuriam vadovauja nuo 1974 metų. Choras yra išmokęs daug įvairių kūrinių, kelis šimtus koncertų surengęs Lietuvoje, dainavęs Baltarusijoje, Ukrainoje, Vokietijoje, Čekoslovakijoje, Lenkijoje, Vengrijoje, Suomijoje, Latvijoje ir Kuboje, dalyvavęs tarptautiniuose chorų festivaliuose Estijoje, Vengrijoje, Danijoje, Anglijoje ir Vokietijoje. „Suvalkija“ 1975, 1980 ir 1985 respublikinių dainų švenčių konkursų laureatė, J. Naujalio mišriųjų chorų konkurso laureatė, 1990 Lietuvos tautinės dainų šventės ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dalyvė – gerai pasirodė ir konkurse. „Suvalkija“ parengta ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Net du chorus dirigentė paruošė 1995 Baltijos ir Siaurės šalių dainų šventei Rygoje (Latvija), o „Suvalkijos“ chorą 1997 analogiškai dainų šventei Gotlande (Švedija). V. Junevičienė yra Marijampolės rajono dainų švenčių vyr. dirigentė ir dirigentė, dainos mylėtojų klubo „Suvalkija" vadovė, domisi integruoto būsimųjų mokytojų muzikinio ugdymo klausimais, parašė muzikinio ugdymo programų.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimgaudas Juozapavičius

**Rimgaudas Juozapavičius** (1962 m. vasario 28 d. Punios k., Alytaus r.), muzikos mokytojas ir choro dirigentas.

## Biografija

1970–1980 mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (diriguoti mokė P. Gasiunas). 1980–1985 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. T. Šumsko klasė). Studijų metais buvo Vilniaus technologijos technikumo merginų choro ir „Ramunės" fabriko moterų choro chormeisteris.

Nuo 1985 rudens Kretingalės (Klaipėdos r.) pagrindinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, 1989–1992 Palangos miesto kultūros namų meno vadovas, nuo 1992 Palangos kultūros centro moterų choro ir vokalinio ansamblio vadovas, nuo 1992 ir Kretingos meno mokyklos muzikos mokytojas, Kretingos estetinio profilio vaikų darželio – mokyklos muzikos mokytojas. 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse Kretingalės pagrindinės mokyklos jaunių choras pelnė pirmąją vietą. 1995 Žemaičių ir Pamario karšto vaikų ir jaunimo chorų festivalyje Šilalėje dalyvavo jaunučių ir jaunių chorai – pastarasis pelnė pirmąją vietą. Jaunių choras dalyvavo ir 1997 analogiškame vaikų chorų festivalyje. Abu chorai parengti 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei, o jaunių choras 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Mokyklos vokalinis ansamblis 1986 ir 1988 respublikinių „Dainų dainelės" konkursų dalyvis.

Kretingos vaikų meno mokyklos jaunučių choras 1995 Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalio Šilalėje laureatas. 1997 analogiškame festivalyje Kretingos darželio – mokyklos jaunučių choras „Pasaka“ atrinktas į festivalio „Pavasario balsai“ baigiamąjį koncertą, diplomanto vardą pelnė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurse. Chorai dalyvavo vaikų ir jaunimo chorų festivaliuose „Baltijos bangelės“ Palangoje. Palangos kultūros centro moterų chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, o šio centro moterų vokalinis ansamblis yra „Sidabrinių balsų" konkursų laureatas.

R. Juozapavičius – 1993 ir 1996 Klaipėdos krašto dainų švenčių, 1994, 1996 ir 1997 Kretingos rajono dainų švenčių, nuo 1986 Klaipėdos rajono dainų švenčių, 1995 ir 1997 Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalių Šilalėje, 1995, 1996 ir 1997 vaikų ir jaunimo chorų festivalių „Baltijos bangelės" Palangoje vyr. dirigentas ir dirigentas. 1994 jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rita Pilypaitė-Jurgaitienė

**Rita Pilypaitė-Jurgaitienė** (g. 1939 m. vasario 4 d. Steponiuose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos choro dirigentė, muzikos mokytoja.

## Biografija
Baigusi Panemunio septynmetę mokyklą, 1954–1958 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis ir Marija Sasnauskienė), 1963–1968 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (vyr. dėst. Algimanto Lopo klasė).

Dar besimokydama muzikos mokykloje, 1957 m. subūrė Panevėžio linų kombinato mišrųjį chorą. 1958–1963 m. Pasvalio vidurinės mokyklos ir vaikų muzikos mokyklos mokytoja, vaikų choro vadovė. Taip pat vadovavo Pasvalio kultūros namų mišriajam chorui ir vokaliniams ansambliams. Choras buvo prijungtas prie miesto dainų ir šokių liaudies ansamblio, bet rengė ir savo atskiras koncertines programas, dalyvavo dainų šventėse ir konkursuose. 1963 m. I respublikiniam vyrų chorų sąskrydžiui Vilniuje parengė jungtinį Pasvalio miesto vyrų chorą. Kurį laiką vadovavo Pasvalio rajono muzikos mokymo metodinei komisijai.

1968–1971 m. Respublikinių liaudies meno rūmų dirigentė-konsultantė. Vadovavo Lietuvos taupomojo banko moterų ir vyrų vokaliniams ansambliams, Vilniaus miesto medicinos darbuotojų mišriajam chorui.

Nuo 1971 m. Elektrėnų vaikų muzikos mokyklos mokytoja, įsteigė chorinio dainavimo skyrių, nuo 1985 m. teorinio skyriaus vedėja, nuo 1994 m. muzikos mokytoja metodininkė. 1972–1991 m. ir 1991–1995 m. kultūros namų vyrų choro „Energetikas“ chormeisterė, vyrų ir moterų vokalinių ansamblių vadovė. Vyrų ansamblis 1976 m. respublikinio konkurso „Sidabriniai balsai" laureatas, o moterų ansamblis 1981 m. tokio pat konkurso laureatas.

Nuo 1977 m. Elektrėnų kultūros namų moterų choro vadovė. Kolektyvą parengė 1980 m. ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, taip pat chorų sąskrydžiams Šiauliuose. Choras respublikiniuose konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų (1985 m. konkurse laimėjo geriausio moterų choro vardą zoninių kultūros namų grupėje), koncertavo Lietuvos, Latvijos, Estijos, Baltarusijos, Moldavijos, Danijos ir Lenkijos miestuose.

Nuo 1995 m. vyrų choro „Energetikas“ meno vadovė ir dirigentė. Choras parengė religinės muzikos programų, koncertavo Lietuvos ir Danijos bažnyčiose, 1996 m. balandžio 27 d. surengė koncertą savo 30-mečiui pažymėti. Skambėjo chorai iš G. Verdi operų „Nabukas“ ir „Trubadūras“, Gloria ir Sanctus iš Ch. Gounod Mišių C-dur, lietuvių kompozitorių originalios ir harmonizuotos liaudies dainos. Vyrų ir moterų chorai buvo parengti 1995 m. Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivaliui Rygoje (Latvija) ir 1997 m. analogiškam festivaliui Gotlande (Švedija). „Energetikas“ parengtas ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

R. Jurgaitienė – Pasvalio ir Trakų rajonų dainų švenčių dirigentė. 1980 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
Viktoras Jurgutis

**Viktoras Jurgutis** (1942 m. sausio 1 d. Kaune -1995 m. kovo 1 d. Pagėgiuose, Šilutės r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Pagėgių vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1958–1967 su pertrauka (tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. R. Varnas).

Nuo 1967 rudens iki mirties dirbo Pagėgiuose. Buvo kultūros namų meno vadovas ir mokyklos – internato muzikos mokytojas. Vadovavo suaugusiųjų ir moksleivių chorams, vokaliniams bei instrumentiniams ansambliams, akompanavo šokėjams. Su savo vadovaujamais kolektyvais koncertavo Pagėgiuose, Šilutėje, Šilalėje, Kretingoje, Jurbarke, Klaipėdoje ir Kaliningrado srityje, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. 1985 respublikinei dainų šventei ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Pagėgių kultūros namų mišrųjį chorą, o 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje moterų chorą. Yra dirigavęs dainų šventėse Šilutėje, Jurbarke, Klaipėdoje ir Rambyno kalne.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Julius Jurgaitis

**Julius Jurgaitis** (1927 m. gegužės 25 d. Savilionyse, Alytaus raj. – 1995 m. birželio 17 d. Elektrėnuose, palaidotas Vievio kapinėse) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1943 m. baigęs Merkinės gimnaziją, kurį laiką mokytojavo Nemajūnuose (Alytaus r.). 1946–1949 m. mokėsi Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje.

Nuo 1950 m. dirbo Dagilynėje (Pasvalio r.), 1951–1952 m. buvo Kraštų (Pasvalio r.) pradinės mokyklos vedėjas, 1952–1959 m. Tauragnų (Utenos r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, kultūros namų choro vadovas. 1955–1959 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas).

1959–1961 m. Vievio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių choro ir agitmeninės brigados vadovas. 1963–1968 m. Vievio vaikų muzikos mokyklos mokytojas, 1969–1975 m. šios mokyklos filialo Elektrėnuose direktoriaus pavaduotojas, vėliau mokytojas. Kurį laiką dėstė muziką ir vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams.

J. Jurgaitis, be pedagoginio darbo, nuolat vadovavo ir suaugusiųjų chorams.

Nuo 1961 m. buvo Lietuvos elektrinės statybininkų klubo vedėjas Elektrėnuose, nuo 1963 m. Elektrėnų kultūros namų direktorius. 1961 m. suorganizavo pirmąjį Elektrėnuose mišrųjį chorą, kuriame dainavo apie 50 šiluminės elektrinės darbuotojų. Chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkurse pelnė antrąją vietą. 1965 m. Elektrėnų kultūros namuose subūrė vyrų chorą (50 dalyvių) ir jam daug metų kūrybiškai vadovavo.

Nuo 1970 m. choras dalyvavo visose respublikinėse dainų šventėse Vilniuje ir chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, respublikiniuose konkursuose laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1981 m. chorui suteiktas „Energetiko" vardas. Choras buvo parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Kolektyvas surengė apie 190 koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, dainavo Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje, Rusijoje, Moldavijoje, Gruzijoje, Vokietijoje, Vengrijoje. Chorą išmokė arti 200 įvairių kūrinių, jis ne kartą dainavo per Lietuvos televiziją ir radiją.

1969 m. Elektrėnų kultūros namuose suorganizavo moterų chorą (60 dalyvių) ir vienerius metus jam vadovavo. 1986 m. subūrė darbo veteranų ir tremtinių mišrųjį chorą „Sidabrinė gija", kurį parengė 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. 1989 m. pradėjo vargonininkauti Elektrėnų koplyčioje, o nuo 1993 m. vargonininkavo Kietaviškių bažnyčioje.

J. Jurgaitis buvo Trakų rajono dainų švenčių dirigentas, muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, įvairių kultūros renginių organizatorius. Mėgo literatūrą ir žurnalistiką – parašė apybraižų, novelių ir apsakymų (konkursuose pelnė ir premijų), parašė knygą „Dainuoja Trakai" (rankraštis). 1970 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu ir Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Bronislovas Jurkšas

**Bronislovas Jurkšas** (1914 m. gruodžio 12 d. Skirsnemunės k., Jurbarko r. – 1991 m. balandžio 17 d. Madride – Ispanija), kunigas, vargonininkas, chorvedys.

## Biografija

Privačiai pramokęs muzikos ir pasitraukęs į užsienį, visą dešimtmetį dėstė muziką technikos ir amatų mokyklose Ispanijoje, Venesueloje, Kolumbijoje. 1952 apsigyveno Kanadoje ir iki 1956 buvo Edmontono parapijos klebonas ir choro vadovas.

Nuo 1957 Aušros Vartų parapijos vargonininkas ir choro vadovas Hamiltone, Kalifornijoje. Pirmąjį koncertą su choru surengė 1958 m. balandžio 27 d. Choras giedojo pamaldose, statė operetes, koncertavo lietuvių kolonijose, dalyvavo tautiniuose renginiuose. 1960–1974 Toronte, Tėvų Pranciškonų Prisikėlimo lietuvių parapijos vargonininkas ir chorų vadovas, vargonavimą studijavo Toronto konservatorijoje, vadovavo suaugusiųjų ir jaunimo chorams. Ypač aktyviai nuo 1965 reiškėsi su studentų choru „Dainuojanti jaunystė“ (18 merginų ir 10 vaikinų). Chorai giedojo bažnyčiose, organizavo religinės ir pasaulietinės muzikos koncertus Kanadoje ir JAV, dalyvavo tautiniuose renginiuose ir dainų šventėse. 1966 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei parengė 48 dalyvių Prisikėlimo parapijos chorą, o 1971 4-ajai analogiškai dainų šventei 70 dalyvių jungtinį Prisikėlimo parapijos ir studentų „Dainuojanti jaunystė" chorą, buvo šios šventės repertuarinės komisijos narys. Koncertavo su klarnetininku A. Dudoniu bažnyčiose ir kitur. Sukūrė religinės muzikos kūrinių.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Regina Karpavičiūtė-Juronienė

**Regina Karpavičiūtė-Juronienė** (g. 1943 m. rugsėjo 7 d. Bartininkuose) – Lietuvos muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija
Mokėsi Bagotosios aštuonmetėje ir Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1959–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos technikume (dėst. Povilas Gabalis).

1961–1973 m. Išlaužo (Prienų raj.) aštuonmetės mokyklos muzikos mokytoja, vaikų choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Kartu dirbo kultūros namų meno vadove, suorganizavo vyrų ir moterų vokalinius ansamblius, o 1964 m. ir mišrųjį chorą.

Nuo 1973 m. Prienų vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1995 m. vyresnioji mokytoja, ilgametė jaunučių ir jaunių chorų vadovė. Jaunių chorą parengė 1975, 1977, 1980, 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms bei 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, o jaunučių chorą 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. Abu chorai dalyvavo 1996 m. Vilniaus miesto moksleivių menų šventėje, o jaunių choras – vaikų ir jaunimo chorų festivaliuose „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Marijampolėje, Birštone, Vilniuje, Kalvarijoje. Mokytoja su chorais koncertuoja savo ir aplinkiniuose rajonuose. Jaunių choras dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje (parengė Regina Juronienė ir Ž. Kondrotienė).

R. Juronienė nuo 1963 m. yra Prienų rajono ir zoninių dainų švenčių dirigentė, Lietuvos chorų sąjungos narė – Prienų skyriaus pirmininkė, muzikos metodininkė.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Rapolas Juška

**Rapolas Juška** (1905 m. kovo 5 d. Broktone – 1982 m. liepos 24 d. Kanzas Sityje, JAV) – vargonininkas, chorvedys, dainininkas (bosas).

## Biografija

Muzikos pradėjo mokytis pas savo tėvą vargonininką V. Jušką. Tėvui mirus, turėdamas vos 12 metų užėmė jo vietą. 1918 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Providense, Rod Ailende, o nuo 1921 m. taip pat Šv. Kazimiero parapijoje Niū Havene, Konektikute. Dirbo ir kartu mokėsi. Iš pradžių New England konservatorijoje Bostone, o vėliau Jeilo universiteto muzikos mokykloje. 1924–1926 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Petro ir Povilo lietuvių parapijoje Elizabete, Naujajame Džersyje, o 1925–1929 m. Aušros Vartų parapijoje Vorčesteryje, Masačusetse. Buvo pirmasis šios parapijos vargonininkas ir choro vadovas, statęs stambius vokalinius kūrinius. Gavęs stipendiją, trejus metus studijavo dainavimą Curtis muzikos institute Filadelfijoje ir pas buvusį Paryžiaus konservatorijos prof. Gregorzą. Baigęs studijas, 1929–1931 m. dainavo Filadelfijos operoje, kur sukūrė apie 26 įvairių muzikinių veikalų vaidmenis. 1930 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Alfonso parapijoje Baltimorėje, Merilande, kurį laiką vedė lietuviško radijo muzikos valandėles. 1934–1944 m. buvo Šv. Petro lietuvių parapijos vargonininkas ir choro vadovas Bostone. Čia pakartotinai pastatė nemaža stambių muzikinių veikalų: Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“, Č. Sasnausko kantatą „Broliai“, S. Šimkaus baladę „Nugrimzdęs dvaras“, M. Petrausko operetę „Consilium facultatis“, J. Žilevičiaus „Vytauto Didžiojo kantatą" ir kt. Su choru ir kaip solistas daug koncertavo, dalyvavo radijo programose. L. Stokowskiui diriguojant, 1945 m. kovo 19 d. – 1945 m. kovo 20 d. dainavo solo J. S. Bacho Švento Mato Pasijų koncertuose New Yorko Muzikos centre. Šis veikalas buvo atliktas ir kituose JAV didžiuosiuose miestuose.

Nuo 1922 m. R. Juška buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat ir Niujoeko-Niu Džersio provincijos narys, 1922 m. išrinktas vicepirmininku. Vadovavo bažnytinės muzikos kursams, kuriuos lankė kunigai, seserys vienuolės, vargonininkai ir mokytojai. Daug metų leidyklose buvo natų ir plokštelių leidimo vyr. redaktorius ir vedėjas, žurnalų redkolegijos narys. Įvairiose vyskupijose surengė bažnytinės muzikos kursų.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimgaudas Juzikėnas

**Rimgaudas Juzikėnas** (g. 1945 m. birželio 1 d. Panevėžyje) – liaudies instrumentų orkestro ir choro dirigentas.

## Biografija

1959–1963 m. Panevėžio muzikos technikume mokėsi groti birbyne (dėst. V. Stasiškis). Nuo 1963 m. neakivaizdiniu būdu Lietuvos valstybinėje konservatorijoje kurį laiką studijavo birbynę (dėst. P. Samuitis), o 1969–1974 m. – choro dirigavimą (vyr. dėst. Hermano Perelšteino klasė).

1964–1969 m. – Geležių (Panevėžio raj.) kultūros namų mišriojo choro vadovas ir vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. 1965–1971 m. – Panevėžio linų kombinato dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas. Kolektyvą parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei, su juo nemažai koncertavo. 1969–1973 m. – Panevėžio kultūros rūmų meno vadovas. 1973–1977 m. – Respublikinių profsąjungų meno saviveiklos namų Muzikos skyriaus vedėjas Vilniuje, suorganizavo chorvedžiams seminarų ir kursų ne tik Lietuvoje, bet ir Latvijoje, Estijoje.

1978–1986 m. – Kulautuvos (Kauno raj.) zoninių kultūros namų moterų choro vadovas – parengė jį 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1981 m. tarprajoniniame moterų chorų konkurse su juo pelnė pirmąją vietą.

Nuo 1977 m. – Raudondvario kultūros namų mišriojo choro vadovas – paruošė jį 1980, 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. – Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Kaune ir Vilniuje. Choras pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė Juozo Naujalio konkursuose Raudondvaryje, pirmąją vietą laimėjo ir 1980 m. respublikinės dainų šventės konkurse. Chorą išmokė per 100 įvairių kūrinių ir surengė daug koncertų Lietuvos rajonuose. 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei parengė ir Kauno Juliaus Janonio popieriaus fabriko mišrųjį chorą.

Nuo 1990 m. – Kauno vilnos akcinės bendrovės „Drobė“ mišriojo choro vadovas, paruošė jį 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. R. Juzikėnas – Kauno miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas ir vyr. dirigentas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jonas Juška (1919)

**Jonas Juška** (1919 m. rugpjūčio 3 d. Pasvaliečiai, Pabiržės valsčius – 2012 m. spalio 24 d. Melburne, Australija) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys.

## Biografija
Motina Rozalija Zajarskaitė-Juškienė buvo garsi apylinkės dainininkė, mokėjo daug liaudies dainų ir giesmių, todėl ir sūnus iš mažens pamilo dainą. Vargonininkaudamas Grūžiuose (Biržų r.), neakivaizdiniu būdu baigė keturių klasių gimnazijos kursą Savišvietos institute Kaune. Nuo 1938 m. mokėsi muzikos pas Suosto (Biržų r.) parapijos vargonininką Praną Jurkūną, 1941–1942 m. vargonų dar mokėsi pas Biržų bažnyčios vargonininką A. Strazdą.

1944 m. rudenį pasitraukęs į Vokietiją, pateko į Hanau stovyklą, kur akompanavo solistams ir dalyvavo koncertuose. 1946 m. apsistojo Neumunsteryje (Schleswig Holstein provincija) ir įsitraukė į lietuvių kultūrinę veiklą, pats mokėsi skambinti fortepijonu, griežti akordeonu ir diriguoti. 1947 m. darbams išvežtas į Angliją. Ten po keleto metų jam susidarė sąlygos savaitgaliais vadovauti chorams bei vokaliniams ansambliams Tadkasteryje ir Bradforde. Suburtas vyrų choras populiarino lietuvių kompozitorių dainas, o mišrusis – daugiausia giesmes.

1960 m. atvykęs į Australiją, 1961–1964 m. vadovavo Melburno lietuvių parapijos mišriajam chorui, prisiglaudusiam prie australų Šv. Jono parapijos bažnyčios. J. Juška padidino chorą iki 40 dalyvių ir sustiprino jo meninį pajėgumą (kolektyvą lankė daugiausia jaunimas). Choras atliko J. Singerbergo Šv. Cecilijos mišias, nemaža lietuvių kompozitorių giesmių ir dainų, giedojo lietuviškose pamaldose, dalyvavo dainų šventėse ir tautiniuose renginiuose. Paminėtini choro koncertai, surengti 1962 m. liepos 9 d. ir 1963 m. gruodžio 28 d. Melburne (dalyvavo Geelongo ir Adelaidės chorai, solistai ir šokėjai) ir turėję didelį pasisekimą. 1966–1971 m. J. Juška vadovavo Geelongo 30 dalyvių mišriajam chorui, kuriame dainavo paties vadovo žmona, trys dukros ir sūnus. Choro repertuare buvo nemaža lietuvių kompozitorių dainų: Juozo Naujalio „Jaunimo giesmė“, Teodoro Brazio „Tu, berželi“, Juozo Žilevičiaus „Laisvės daina“, Stasio Šimkaus „Vėjo dukra“, Vytauto Klovos „Tu, ąžuole“, Broniaus Budriuno „O, Nemune“, Aleksandro Kačanausko „Malda už Tėvynę" ir kt. Choras dalyvavo 1966, 1968 ir 1970 m. Australijos lietuvių dainų šventėse, daugelyje tautinių renginių.

Nuo 1974 m. J. Juška kurį laiką mokė vaikus dainuoti Melburno lietuvių parapijos mokykloje, buvo Australijos lietuvių katalikų federacijos valdybos narys ir dainų švenčių dirigentas. Nemažai rašė spaudoje Australijos lietuvių kultūrinio gyvenimo klausimais – daugiausia „Mūsų pastogėje“. Visi vaikai baigė aukštuosius mokslus ir aktyviai dalyvauja lietuvių kultūrinėje veikloje.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Stasys Juščius

**Stasys Juščius** (g. 1931 m. rugsėjo 27 d. Laužininkų k., Tauragės r. – m. 2015 m. liepos 26 d. Klaipėdoje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

1950–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. K. Griauzdė, J. Karosas, A. Buzys). 1955–1960 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. K. Griauzdės klasė).

Dar mokydamasis Klaipėdos muzikos mokykloje, pradėjo vadovauti Pagėgių ir Klaipėdos meno mėgėjų būreliams. 1955–1957 m. muziką dėstė Priekulės vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių ir kultūros namų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1957–1960 m. Klaipėdos K. Donelaičio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių chorų vadovas. 1960–1996 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1962–1970 m. neakivaizdinio skyriaus vedėjas, 1973–1975 m. (trumpai nuo 1978 m.) choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkas. Išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.

Ryškių kūrybinių laimėjimų S. Juščius pasiekė apie dvidešimt metų dirbdamas su Klaipėdos pieno kombinato mišriuoju choru, kurį parengė miesto ir respublikinėms dainų šventėms, įvairiuose konkursuose pelnė prizinių vietų, nemažai koncertavo uostamiestyje ir kitur.

Nuo 1976 m. Klaipėdos „Dailės“ kombinato mišriojo choro vadovas – parengė miesto ir 1980 bei 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. 1993 m. suorganizavo Klaipėdos pagyvenusių žmonių 60 dalyvių mišrųjį chorą „Alna". Kolektyvą parengė 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje bei 1997 m. Politinių kalinių ir tremtinių chorų šventei Klaipėdoje. Choras surengė koncertų Klaipėdos mieste ir apskrityje, gieda Klaipėdos Kristaus Karaliaus katalikų bažnyčioje, dainavo Rumšiškėse ir Panevėžyje.

S. Juščius buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentas, 1970 m. respublikinės dainų šventės repertuarinės komisijos narys, meno mėgėjų apžiūrų komisijų pirmininkas arba narys. Sukūrė dainų chorams, vietinėje spaudoje paskelbė straipsnių. 1981 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stasys Juškus

**Stasys Juškus** (1936 m. balandžio 29 d. Šventupiuose, Akmenės r. - 2019 m. rugsėjo 30 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Papilės vidurinės mokyklos septynias klases, 1952 m. įstojo į Šiaulių muzikos mokyklą, kur mokėsi griežti violončele (dėst. S. Jautakas). 1954 m. Vilniuje baigęs chorvedžių kursus (diriguoti mokė V. Arnastauskas), trumpai buvo Akmenės rajoninių kultūros namų mišriojo choro chormeisteris. 1955–1958 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1959–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. A. Masiūnas).

Nuo 1962 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. E. Kriščiūnienė), o 1963 m. baigė Vilniaus kultūros mokyklą (diriguoti mokė D. Norkienė). 1958–1962 m. neakivaizdiniu būdu studijavo dailę Maskvos universitete. 1967–1971 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio klasė).

1963 m. didelį chorą suorganizavo Ignalinoje, kuris tų pačių metų respublikinėje apžiūroje laimėjo antrąją vietą, o instrumentinis trio (fortepijonas, smuikas, violončelė) tapo laureatu. 1963–1965 m. N. Akmenės vaikų muzikos mokyklos įkūrėjas ir direktorius, N. Akmenės cemento gamyklos mišriojo choro (80 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Choras 1965 m. respublikinės dainų šventės konkurso pajėgiųjų kolektyvų laureatas. S. Juškus buvo Ignalinos ir Akmenės rajonų dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas.

1965–1967 m. Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. 1967–1969 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos konsultantas. 1969–1971 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos prorektorius administracijos reikalams. 1971–1973 m. Vilniaus pedagoginės mokyklos muzikos dėstytojas, 1973–1990 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. Lygia greta vadovavo Vilniaus miesto įmonių vokaliniams ansambliams, buvo vyrų choro „Sakalas", Respublikinių mokytojų namų mišriojo choro ir Vilniaus valstybinio universiteto vyrų choro chormeisteris. 1990 m. įkūrė pirmąją privačią Lietuvoje Meno galeriją, kurioje savo darbus eksponuoja žymūs lietuvių dailininkai.

S. Juškus pasireiškė kaip metalo ir gintaro meistras bei tapytojas, sukūrė dainų vaikams ir suaugusiesiems, 1995 m. išleido savo dainų rinktinę „Dainos Lietuvai". 1985 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Kairys

**Juozas Kairys** (1949 m. gruodžio 9 d. Baršėnų k., Rokiškio r.), choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Baigęs Kriaunų vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1965–1969 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. A. Petrošiūtė). 1969–1974 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko klasė).

Nuo 1974 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų chorvedybos disciplinų dėstytojas, 1974–1977 uostamiesčio Mokytojų namų mišriojo choro chormeisteris, 1977–1980 Medicinos darbuotojų mišriojo choro chormeisteris. 1979–1983 Klaipėdos žvejų kultūros rūmų vaikų choro studijos vadovas.

Nuo 1983 Vilniaus kultūros mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas. 1986–1987 Vilniaus rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro vadovas, nuo 1991 Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios mišriojo choro vadovas. Choras kas sekmadienį gieda šv. Mišiose, retkarčiais išvyksta į Kernavės ir kitas Lietuvos bažnyčias.

Šiuo metu moko vaikus V. Antano Vienuolio progimnazijoje muzikos pagrindų.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozapas Kairys

**Juozapas Kairys** (1938 m. birželio 20 d. Tenenių k., Šilalės r. – 2008 m. spalio 11 d.) – choro dirigentas ir kompozitorius.

## Biografija

1948–1959 m. mokėsi Kauno aklųjų mokykloje-internate. Savarankiškai pramokęs muzikos, pradėjo vadovauti vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams. 1959–1964 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. E. Ylienė). Technikumą baigęs su pagyrimu, 1965–1970 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. R. Kašponio klasė), kurią baigė su pagyrimu.

1960–1968 m. Lietuvos aklųjų draugijos Kauno gamybinio mokymo kombinato klubo meno vadovas, mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1966–1968 m. Lietuvos aklųjų draugijos Kauno tarprajoninių kultūros namų direktorius, 1968–1972 m. Lietuvos aklųjų draugijos Centro valdybos pirmininko pavaduotojas kultūros reikalams, 1972–1993 m. Lietuvos aklųjų draugijos profesionaliųjų muzikos kolektyvų direktorius. 1993–1995 m. Lietuvos aklųjų mišriojo choro „Vilnius" direktorius, nuo 1995 m. šio choro artistas.

J. Kairys pasižymi ir kaip kompozitorius. Sukūrė dainų chorams ir solistams, instrumentinių pjesių ir stambių vokalinių bei instrumentinių kūrinių, giesmių. Tai dainos chorams „Žinia“, „Serenada“, „Galbūt ne meilė“, „Troškimai“, „Saulėlydžio sonetas“ ir kt.; giesmės „Viešpaties malda“, „Apšlakstyk mane“ ir „Amžinąjį atilsį“; Mišios a–moll, kantata „Stovi Motina skausminga“, „Requiem“, sonata akordeonui C-dur, pjesės dviem akordeonams, liaudies instrumentams ir pučiamųjų orkestrui. Parašė straipsnių apie muziką ir jos atlikėjus. 1998 išleistas jo kūrinių rinkinys chorams „Troškimai".

J. Kairys apdovanotas Socialinio aprūpinimo žymūno (1969), Kultūros žymūno (1974) ženklais, 1985 jam suteiktas nusipelniusio kultūros ir švietimo darbuotojo garbės vardas, 1996 apdovanotas Gedimino I laipsnio medaliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Sigitas Kalinauskas

**Sigitas Kalinauskas** (1949 m. birželio 27 d. Mielaičių k., Joniškio r.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Žagarės vidurinės mokyklos – internato aštuonias klases, 1964–1968 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. N. Jautakienė). 1968 rudenį pradėjo dirbti Žeimelio (Pakruojo r.) kultūros namų meno vadovu, bet netrukus pašauktas į sovietinę armiją – dvejus metus tarnavo tankistu. Grįžęs į Joniškį, pradėjo mokytojauti vaikų muzikos mokykloje, kėlė kvalifikaciją muzikos kursuose, 1976 pradėjo dainuoti Respublikiniame muzikos mokytojų chore.

Nuo 1980 Joniškio vaikų lopšelio – darželio „Ąžuoliukas" muzikos vadovas. Kvalifikaciją kėlė Respublikiniame mokytojų tobulinimosi institute Vilniuje, 1971 įstojo į Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetus, kur baigė du kursus.

Nuo 1992 Joniškio vaikų meno mokyklos Žagarės filialo, nuo 1995 šios mokyklos Joniškyje muzikos mokytojas.

1984 S. Kalinauskas pradėjo vadovauti Joniškio centrinės ligoninės darbuotojų mišriajam chorui ir Joniškio buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato moterų chorui. Abu kolektyvus parengė 1985 respublikinei dainų šventei. 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Joniškio rajkoopsąjungos mišrųjį chorą ir buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato moterų chorą. Taip pat vadovavo Joniškio kultūros – švietimo įstaigų vokaliniams ansambliams, griežė kaimo kapelose ir kituose instrumentiniuose ansambliuose, dirigavo rajono dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Kalvaitis

**Juozas Kalvaitis** (1842 m. (?) Vištytyje, Vilkaviškio apskr. – 1895 ar 1900 m. Samaroje, Rusija) – vargonininkas, choro ir orkestro dirigentas, kompozitorius.

## Biografija
Tėvai buvo sulenkėję valstiečiai. Pradinį mokslą įgijo Vištytyje. Paūgėjęs mokėsi Smalėnų bernardinų vienuolyne. 1863 m. iš vienuolyno išėjo ir stojo sukilėlių pusėn. Už tai buvo suimtas jo tėvas, kuris užstatė savo sūnų, todėl šis 11 mėnesių kalintas Kalvarijos kalėjime, paskui dar trejus metus buvo policijos prižiūrimas. Išėjęs iš kalėjimo, pas vietos vargonininką išmoko vargonuoti ir Bartininkuose (dab. Vilkaviškio raj.) gavo vargonininko vietą.

1868–1874 m. vargonų ir fortepijono mokslą studijavo Varšuvos muzikos institute, grojo restoranuose, kad užsidirbtų duonai. Grįžęs į Lietuvą, 1874–1880 m. Rietave vadovavo kunigaikščio Bogdano Oginskio įkurtai muzikos mokyklai. Iš mokinių ir dvaro tarnautojų suorganizavo 60 dalyvių chorą ir orkestrą, vargonininkavo bažnyčioje, rengė vargonininkus. 1880 m. persikėlė į Kauną ir užėmė vargonininko vietą Žemaičių katedroje ir kunigų seminarijos bažnyčioje, rengė vargonininkus, vadovavo berniukų, vyrų ir mišriajam chorams.

Juozui Naujaliui užėmus Katedroje vargonininko vietą, J. Kalvaitis 1892 m. vėl sugrįžo į Rietavą, bet 1893 m. buvo paralyžiuotas ir B. Oginskio išsiųstas gydytis į kurortus. Paskui nuvyko pas sūnų į Samarą; ten po ilgos ir sunkios ligos mirė.

## Kūryba
J. Kalvaitis reiškėsi ir kaip kompozitorius. Jam priskiriama pirmųjų keturbalsių mišių autorystė. Kai kas abejoja, kad mišias „Pulkim ant kelių“ sukūrė J. Kalvaitis. Šios mišios kartais vadinamos „Prieš Sostą Tavo“. Jų pilnas pavadinimas „Miszios ant pamenklo sukaktuwiu penkių szimtu metu nuo apkriksztyjimo Lietuvos paskirtos kunigui Strazdeliui nabasznikui sudetojui „Pulkim ant keliu“. Mišios 1886 m. išleistos Tilžėje. Mišias chorai ėmė giedoti Lietuvos bažnyčiose ir tai išstūmė lenkiškąjį giedojimą. Dar sukūrė motetą mišriajam chorui „Regina coeli“, taip pat mazurkų ir valsų fortepijonui.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stasys Kalvaitis

**Stasys Kalvaitis** (1890 m. kovo 17 d. Svėdasuose, Rokiškio apskr. – 1976 m. vasario 23 d. Long Byčas, Kalifornija, JAV) – pianistas, pedagogas, chorvedys, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Pasimokęs Pajevonių bažnytkaimio ir Kybartų mokyklose, 1908 m. išvyko į Petrapilį, kur Imperatoriškojoje konservatorijoje lankė vargonų ir fortepijono klases. 1914 m. baigęs studijas, liko gyventi Rusijoje. Vertėsi muzikos pamokomis, dirbo teatruose, koncertavo kaip pianistas ir koncertmeisteris.

Yra gyvenęs Filipinų salose, Javoje, Japonijoje. 1925 m. apsigyveno Kinijoje, dirbo viename iš didžiausių Pekino teatrų, vėliau dėstė muziką Dailiųjų menų institute, privačiai vertėsi pedagogine praktika, dalyvavo Grand Hotel koncertų programose kaip pianistas.

Grįžęs į Lietuvą, 1937–1944 m. dirbo Valstybės teatre Kaune pianistu ir koncertmeisteriu.

Pasitraukęs į Vokietiją, 1944–1949 m. nemažai koncertavo kaip pianistas, tremtinių stovyklose akompanavo solistams, nuo 1947 m. kurį laiką buvo lietuvių ansamblio „Sietynas“ muzikos vadovas.

1949 m. kovo 17 d. atvykęs į JAV, įsikūrė Los Andžele ir įsitraukė į muzikinę veiklą. 1950 m. ėmė vadovauti Čikagos Suvalkiečių draugijos chorui, dirbo baleto studijos pianistu, o 1951 m. suorganizavo profesionalų orkestrą „Atžala“ ir jam pats vadovavo. Išeivijoje buvo vertinamas kaip subtilus koncertmeisteris, išprusęs žmogus. Senatvėje gyveno Long Beache, dėstė fortepijoną muzikos studijoje, dalyvavo Lietuvių bendruomenės koncertuose ir kituose kultūriniuose renginiuose.

Sukūrė ir keletą kūrinių – populiari buvo jo giesmė chorui ir vargonams „O, Dieve“. Jo brolis Antanas Kalvaitis (1895 m. liepos 3 d. – 1991 m. rugpjūčio 4 d.) buvo pianistas, vargonininkas, ekonomistas ir diplomatas, 1928–1936 m. – Lietuvos konsulas Čikagoje. Iki senatvės grojo laidotuvių pamaldose Svč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčioje Čikagoje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Kamaitis

**Juozas Kamaitis** (1893 m. rugsėjo 28 d. Sintautuose, Šakių raj. – 1957 m. rugsėjo 14 d. Marijampolėje) – vargonininkas, pedagogas, chorvedys, kompozitorius.

## Biografija
Išmokęs vargonuoti pas J. Domeiką, 1905 m. atvyko į Kauną ir ketverius metus mokėsi Juozo Naujalio vargonininkų kursuose ir gimnazijoje. Paskui kurį laiką vargonininkavo ir vadovavo chorui Sintautuose. 1910–1914 m. vargonavimo ir kompozicijos mokėsi Varšuvos muzikos institute. Baigęs studijas, vėl sugrįžo į Sintautus, kur vargonininkavo ir vadovavo parapijos chorui.

Nuo 1919 m. dėstė muziką ir dainavimą Kudirkos Naumiesčio „Žiburio“ gimnazijoje, vadovavo chorui ir vokaliniams ansambliams, rengė vakarus – koncertus, kuriuose pasirodydavo ir kaip pianistas. 1921–1923 m. muzikos žinias gilino Leipcigo konservatorijoje.

Nuo 1924 m. Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijos muzikos mokytojas ir chorų vadovas. Daug metų dirbo ir Marijampolės mokytojų seminarijoje, vadovavo vakariniams muzikos kursams. 1926 m. lankėsi JAV, Vokietijoje ir Nyderlanduose, aktyviai dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje. Jo parengtas berniukų choras 1937 m. Lietuvos gimnazijų baigiamosiose varžybose Klaipėdoje pelnė antrą vietą. 1938 m. Klaipėdoje vykusiai dainų šventei parengė Marijampolės jaunalietuvių 38 dalyvių chorą.

Pokario metais J. Kamaitis vienas iš pirmųjų muzikų Marijampolėje organizavo chorus ir orkestrus, rengė koncertus ir dainų šventes, buvo jų dirigentas. Chorus parengdavo ir respublikinėms dainų šventėms, gerai pasirodydavo apžiūrose ir konkursuose. Sukūrė dainų ir giesmių chorams, harmonizavo lietuvių liaudies dainų, parašė muziką lietuvių liaudies pasakai „Eglė žalčių karalienė“, išleido savo kūrinių rinkinį „Dainos chorui“ (1929 m.), įvairiais muzikos klausimais paskelbė nemaža straipsnių. 1955 m. suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Arūnas Robertas Kaminskas

**Arūnas Robertas Kaminskas** (1957 m. rugpjūčio 24 d. Čikagoje, JAV) – orkestro ir choro dirigentas.

## Biografija

Muzikos mokėsi Ilinojaus universitete, kur 1980 m. įgijo bakalauro laipsnį, o 1981 m. Northwestern universitete gavo magistro laipsnį.

Nuo 1977 m. pradėjo dirbti Čikagos lietuvių operoje – 1982 m. debiutavo diriguodamas Carl Maria von Weber operos „Laisvasis šaulys“ spektaklį. Kaip svečias dirigavo Grant Parko simfoniniam orkestrui Čikagoje, dirbo Ilinojaus simfoninio orkestro dirigento padėjėju. 1984 m. Čikagos lietuvių operoje dirigavo kelis Ch. Gounod „Fausto“ spektaklius, taip pat G. Verdi „Don Carlos“, G. Rossini „Vilių Telj“ („Guillaumes Tell“), G. Bizet „Carmen“, B. Smetanos „Parduotąją nuotaką“ ir kt. Paminėtinas 1987 m. lapkričio 28 d. koncertas Cicero Mortono mokyklos salėje, kur griežė 70 muzikantų simfoninis orkestras, dalyvavo 56 dalyvių operos choras ir solistai. Buvo atlikta V. Jakubėno kantata „De profundis“, M. K. Čiurlionio simfoninė poema „Jūra“, K. V. Banaičio operos „Jūratė ir Kastytis“ pirmasis veiksmas, J. Naujalio – J. Juzeliūno „Lietuva brangi".

Nuo 1987 m. A. Kaminskas evangelikų liuteronų Tėviškės parapijos choro vadovas ir vargonininkas. Kurį laiką talkino „Dainavos“ meno ansambliui, akompanavo Lietuvos Vyčių chorui. Su „Dainavos“ meno ansambliu ir Lietuvos Vyčių choru atliko J. Govėdo giesmę „Kristui Karaliui" Kanadoje, Klivlende, Rome (dirigavo A. Kaminskas). Su F. Strolia diriguodavo ir lietuvių styginių ansambliui.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.