open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Padvarių pilkapiai

**Padvarių pilkapynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 6261, senas vertybės kodas - A1716, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV538) – pilkapynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Padvariuose (Kretingos seniūnija), 0,19 km į rytus nuo kelio Kretinga–Darbėnai, Akmenos upės (Padvarių tvenkinio) dešiniajame krante.

## Vieta
Įrengtas aukštumos pakraštyje. Teritorija netaisyklingo plano, pailga šiaurės - pietų kryptimi, apaugusi pavieniais medžiais ir krūmais.  Pilkapyną sudaro 8 rekonstruoti pilkapiai. Pietų pusėje esančio didžiojo pilkapio atkurta šiaurinė pusė, o pietų pusėje išbetonuotas skersinis pilkapio pjūvis, paliekant jame autentiškus akmenų vainikus, o sampilo pjūvyje – degintinių kapų vietas žyminčias betono urnas.

Teritorijos plotas – 0,79 ha. 

## Tyrimai
Pilkapius 1949 m. išaiškino, 1976, 1978–1979 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas). 

Iš viso ištirti 22 pilkapiai. Du pilkapiai datuojami II a. pr. m. e. Didysis pilkapis 14,2 m, o kitas – 9 m skersmens. Pirmojo pagrinde atidengti 3, antrojo – 2 koncentriniai akmenų vainikai, sukrauti 3–4 aukštais. Tarp vainikų ir sampile didžiajame pilkapyje rasti 5, o mažesniajame – 4 degintiniai kapai. Degę mirusiųjų kauliukai užkasti duobutėse arba suberti į nedideles molines urnas. 

Kitus 20 pilkapių sudaro griautiniai kapai, kurių kiekvieną juosia vienas 1–2 aukštų akmenų vainikas. Jie datuojami I  a. pr. m. e. – I a.
 
Į šiaurę nuo pilkapių rasta puodų šukių, degusio molio ir geležies šlako gabaliukų.

Tyrimus užbaigus, 1980 m. 7 pilkapiai buvo pilnai rekonstruoti, didžiojo pilkapio padarytas skersinis pjūvis.

1972 m. pilkapiai paskelbti vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV538), 2003 m. įrašyti į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Šaltiniai

* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. - Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976
* Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). - Kaunas: Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1983
Ansbachas

**Ansbachas** () – miestas pietų Vokietijoje, Bavarijoje, 40 km į pietvakarius nuo Niurnbergo, prie Frenkiše Recato upės (Maino intakas). Vidurinės Frankonijos regiono centras. Mašinų gamybos, chemijos, elektronikos, tiksliosios mechanikos ir optikos, popieriaus, poligrafijos, maisto pramonė; tradicinė laikrodžių gamyba. Turizmas. Veikia taikomųjų mokslų universitetas, miesto muziejus (jame yra 1710–1861 m. veikusios manufaktūros fajansinių dirbinių).

## Paveldas

Ansbachas pasižymi savo senamiesčiu. Jame yra XI a. Šv. Huberto bažnyčia (XVIII a. perstatyta baroko stiliumi), XV a. gotikinė Šv. Jono bažnyčia, 1746 m. pastatyta sinagoga, XVIII a. barokiniai rūmai su rokokiniu interjeru, 1730 m. parkas su oranžerija. Nuo 1958 m. kas antri metai Ansbache vyksta Bacho muzikos festivaliai.

## Istorija

748 m. dabartinio miesto vietoje pastatytas benediktinų vienuolynas. Aplink jį padėjo augti kaimas (tuomet vadintas *Onoldsbach*). 1221 m. minimas kaip miestas. XIV–XV a. pr. Ansbachas buvo Hohencolernų sostine. 1528 m. mieste įvykdyta reformacija.


Image:Ansbach Centre.jpg|Šv. Huberto bažnyčia
Image:Hauptfassade Residenz Ansbach.JPG|Ansbacho rūmai
Image:Ansbach Johanneskirche 4294.jpg|Šv. Jono bažnyčia


## Šaltiniai
Fonografo cilindras

**Fonografo cilindras**, arba **volelis** – pirmoji komercinė laikmena, skirta garso įrašymui ir atkūrimui, populiariausia buvo 1888–1915 m. Šie cilindro formos objektai turėjo ant išorinio paviršiaus išraižytus garso įrašus (griovelius), kurie galėjo būti atkuriami cilindrus grojant fonografu. Standartiniai cilindrai buvo tuščiaviduriai, maždaug 10 cm ilgio, 5,6 cm skersmens ir 5 mm storio, jų sukimosi greitis buvo apytikriai 120 aps/min., galėjo atkurti maždaug iki 3 min. trukmės įrašą (vėliau buvo ištobulinti).

Iš pradžių garsas buvo įrašomas ant plieninio cilindro, padengtu alavine folija, tačiau folija nebuvo tinkama medžiaga naudojimui kiekvieną dieną bei komercinėje produkcijoje. Apie 1880 metus pasirodė iš vaško padaryti cilindrai. Šie irgi gana greitai susidėvėdavo, tačiau juos buvo galima nušlifuoti su specialiu prietaisu tolimesniam naudojimui. 1890 m. Čarlzas Tainteris (*Charles Tainter*) užpatentavo kieto karnaubo vaško naudojimą cilindrų gamyboje, vietoje įprasto parafino ir bičių vaško mišinio.

Vėliau, apie 1910 m., pasirodžius vinilinėms plokštelėms fonografo cilindrų paklausa ėmė sparčiai mažėti ir 1929 m. jų masinė gamyba buvo nutraukta. Pagrindinis plokštelių pranašumas buvo toks, jog jos užėmė mažiau vietos.


Vaizdas:Edisongoldmoulded.jpg|1904 m. Edisono cilindras, pagamintas iš juodo vaško.
Vaizdas:Wax cylinder in Dictaphone.jpg|Diktofono cilindras. Adata judėdavo iš dešinės į kairę. Vaškiniuose cilindruose buvo galima įrašyti iki 1200–1500 žodžių.
Vaizdas:HoldPhonoCylinder.jpg|Taip taisyklingiausia laikyti cilindrą.


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tinfoil.com – Fonografo cilindrų istorija; 1878–1912 m. įrašai
Anšunas

**Anšunas** () – miestas pietryčių Kinijoje, Guidžou provincijoje, netoli Vudziango upės. Pro miestą eina Guijango-Kunmingo geležinkelis ir plentas. Anšunas sudaro prefektūrą. Maisto (aliejaus) pramonė, žemės ūkio mašinų gamyba; plieno liejykla. Miesto apylinkėse išgaunamos akmens anglys, geležies rūda.

Anšunas yra svarbus turistinis centras. Netoli miesto yra vienas didžiausių Azijoje Huangguošu krioklys (aukštis 77,8 m), taip pat apylinkėse yra karstinių urvų (viename iš jų yra kaimas Žongdongas), gausu smulkesnių krioklių. Pačiame mieste yra Mingų laikų Konfucijaus šventykla.

## Istorija

Anšunui miesto teisės suteiktos 1958 m.

## Šaltiniai
Huangguošu krioklys

**Huangguošu krioklys** ( – „geltono vaisiaus medžio krioklys“) – vienas didžiausių Kinijos ir visos Rytų Azijos krioklių. Yra šalies pietuose, Guidžou provincijoje, 45 km į pietvakarius nuo Anšuno, Baihės upėje, 903,9 m aukštyje virš jūros lygio. Krioklio kaskados aukštis – 77,8 m, plotis – 101 m. Už krioklio kaskados yra 134 m ilgio natūralus urvas.

Huangguošu krioklys ir keletas mažesnių aplinkinių krioklių įtraukti į Huangguošu krioklio nacionalinį parką. Yra įrengtos 3 apžvalgos aikštelės.


Image:Huangguoshu Fall Classic View.jpg
Image:Shuiliandong HuangguoshuFall.jpg
Image:Yinlianzhuitan HuangguoshuFall.jpg|Gretimas Jinlianžuitano krioklys
Šiakuhačis

**Šiakuhačis** () – tradicinis japonų medinis pučiamasis muzikos instrumentas (fleita). Paprastai gaminamas iš bambuko, nors dabar gaminamas ir iš plastiko bei medienos.

Dabar egzistuoja apie 20 skirtingų tipų šiakuhačių. Standartinis instrumento ilgis – 54,5 cm. Tai atitinka 1,8 japoniškos pėdos (būtent tuo to kilo instrumento pavadinimas: *šiaku* – „pėda“, *hati* – „aštuoni“). Turi 4 skylutes priešakinėje ir vieną užpakalinėje vamzdelio dalyje. Garsas specifinis, unikalus, švelnus, mistiškas.

Bambukinė fleita iš Kinijos į Japoniją pateko VI a. Tačiau dabartinis šiakuhačis gerokai skiriasi nuo kinų siao. Viduramžiais šias fleitas naudojo dzen budizmo Fuke mokyklai priklausę mokiniai – jie šiakuhačiu atlikdavo komuso praktiką (ant galvos užsidėdavo specialius krepšius ir eidavo grodami). Kitos dzeno mokyklos taip pat taikydavo meditaciją grojant šiakuhačiu, kuri bendrai vadinasi suidzenu. Pasaulietinėje muzikoje išskiriami trys grojimo šiakuhačiu žanrai: honkjoku (solinis), sankjoku (ansamblis kartu su koto ir šamisenu) bei šinkjoku (šiuolaikinės kompozicijos).

Sintezuotos šiakuhačio melodijos plačiai naudojamos įvairių Vakarų atlikėjų.

## Panašūs instrumentai
* Kena
* Siao
Antracytas

**Antracytas** – miestas pietryčių Ukrainoje, 90 km į pietvakarius nuo Luhansko, netoli Rusijos sienos. Rajono centras (į jo sudėtį neįeina). Netoli miesto kasamos, o vėliau sodrinamos akmens anglys. Lengvoji, maisto pramonė.

## Istorija

Gyvenvietė įsikūrė 1895 m. netoliese atidarius anglių šachtą. Pradėta vadinti pagal čia išgaunamą antracitą. Nuo 1920 iki 1962 m. gyvenvietė vadinta ***Bokovo Antracitu*** (*Боково-Антрацит*). 1936 m. tapo rajono centru, 1962 m. gavo miesto statusą.
Dekanas (legionierius)

**Dekanas** ( 'dešimties vyriausias') – karinis laipsnis senovės Romos, o vėliau – ir Bizantijos kariuomenėje.

Legionierius *decanus* pradžioje būdavo kontubernijaus (skyriaus iš 8 legionierių, kurie gyvendavo vienoje palapinėje) vadas. *Decanus* nėra tas pats kas *[[dekurionas]]*, kuris būdavo arba civilinis valdininkas, arba turmos (30 raitelių dalinio) vadas.
Graikų tekstuose *dekanas* analogiškas *dekarchui* ( 'dešimties vadas').

Nuo IV a. dekanais imta vadinti rūmų kurjerius, ypač tuos, kurie tarnavo imperatorei. Manoma, jie stovėdavo kaip rūmų vartų sargybiniai. VI a. Joanas Lydas juos lygino su senoviniais liktoriais. 899 m. Filotėjaus veikale *Kletorologion* dekanas (užrašytas kaip ) buvo vidutinio lygio funkcionierius, kuriam vadovaudavo *[[protasekretis]]*.

Pagal X a. vidurio knygą *De Ceremoniis* dekanas būdavo atsakingas už imperijos dokumentus, kai imperatorius būdavo žygyje.

Vienuolynuose dekanais vadindavo dešimties vienuolių viršininkus, taip pat jaunesniuosius Konstantinopolio patriarchato valdininkus.

## Nuorodos

* Bury, John B. (1911) *The Imperial Administrative System of the Ninth Century – With a Revised Text of the Kletorologion of Philotheos*, Oxford University Publishing
* Kazhdan, Alexander, ed. (1991) *Oxford Dictionary of Byzantium*, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-504652-6
Jėgos aitvarų sportas

**Jėgos aitvarų sportas** () – ekstremali vandens sporto šaka. Jėgos aitvarų sportas apjungia keletą sporto šakų: burlenčių, banglenčių, vandenlenčių, snieglenčių ir parasparnių sportą bei gimnastiką. 

Tai sparčiai plintanti sporto šaka visame pasaulyje. Šio sporto esmė yra plaukimas banglente bangose naudojant aitvarą kaip varomąją jėgą. Sportininkas čiuožia vandens paviršiumi ant nedidelės 1,2 – 1,8 m ilgio lentos, daro įvairiausius triukus ar tiesiog atlieka aukštus šuolius, siekiančius nuo 5 iki 20 metrų, traukiamas galingo aitvaro. 2006 m. pasaulyje buvo apie 150 000 – 200 000 šio sporto mėgėjų.

2012 m. nuspręsta jėgos aitvarų varžybas įtraukti į 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių buriavimo programą, bet metų pabaigoje sprendimas atšauktas.

2016 m. Lietuvoje priskaičiuojama beveik 7000 jėgos aitvarų mėgėjų. Kuršių marios yra viena iš geriausių vietų užsiimti šiuo sportu Lietuvoje, Svencelėje yra įsikūrusi jėgos aitvarų mokykla. Prie Baltijos jūros irgi yra įsikūrusi ne viena mokykla. Tiek Kauno mariose, tiek kituose dideliuose Lietuvos vandens telkiniuose galima užsiimti šiuo sportu. Tam reikalingas pastovus bent 6 m/s vėjo greitis.

## Šaltiniai
Poliuretanas

**Poliuretanai** (trumpinami kaip **PUR** arba **PU**) – tai grupė sintetinių polimerų, turinčių makromolekulėje uretaninių grupių [-O-CO-NH-].

## Naudojimas
Iš poliuretano gaminamos įvairios tarpinės, įvorės, movos, volai dažų bei kitų medžiagų perkėlimui, tyliai riedantys ratukai, kreipiančiosios, transportavimo juostos, pirštų antgaliai, smūgio sugerėjai, fiksacinės plokštelės, gramdymo peiliai, siurbtukai.
Padvarių senovės gyvenvietė

**Padvarių senovės gyvenvietė** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 12314, senas vertybės kodas - A1653, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2468A) – priešistorinė gyvenvietė pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Padvariuose (Kretingos seniūnija), 0,52 km į rytus nuo kelio , Akmenos upės (Padvarių tvenkinio) kairiajame krante.

## Vieta
Įrengta aukštumoje, nusidriekusi šiaurės – pietų kryptimi pailgame plote palei Akmeną. Teritorija ariama. Anotacinio kultūros vertybės ženklo nėra.

Teritorijos plotas – 1,62 ha.

0,14 km į šiaurės rytus yra Padvarių senovės žemdirbystės vieta, 0,27 km į šiaurės vakarus – pilkapynas ir II senovės žemdirbystės vieta.

## Tyrimai
1976 m. išaiškino, 1977, 1980 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).

Rasta stulpinės konstrukcijos gyvenamųjų ir ūkinių statinių liekanų su židiniais ir ūkinėmis duobėmis, akmeninių trintuvų, smiltainio galąstuvų, degusio molio ir tinko gabaliukų.

Datuojama I a. pr. m. e. pabaiga – VII a. Į pietus aptikta XV – XVII a. kaimavietės kultūrinio sluoksnio liekanų – giliųjų puodyninių koklių ir žiestos keramikos šukių, dalis kaulinės adatos.

1993 m. paskelbta naujai išaiškinamu istorijos ir kultūros paminklu (IP2468A), 2002 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1653), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras
Dekurionas

**Dekurionas** (, dgs. *decuriones*) – Romos kavalerijos karininkas, vadovavęs turmai.

## Romos respublikos armija
Romos respublikos laikais (300–88 m. pr. m. e.) „polybiškas“ legionas iš piliečių turėdavo ir 300 kavaleristų dalinį, padalintą į 10 turmų po 30 raitelių. Kiekvienai turmai vadovavo 3 dekurionai, kuriuos išsirinkdavo patys turmos nariai. Nors  reiškia 'dešimties vadas', manoma, kad turma nebūdavo suskirstyta į tris dešimtukus, o vienas dekurionas būdavo turmos vadas, o kiti du – jo pavaduotojai. Visi dekurionai būdavo Romos raitelių luomo nariai kaip ir daugelis jų pavaldinių.

## Romos imperijos armija
Romos principato laikais (30 m. pr. m. e. – 284 m. e. m.) imperinėje Romos armijoje dekurionai irgi vadovavo kavaleristų turmoms, bet jau be pavaduotojų dekurionų. Kaip ir daugelis kitų imperinės armijos kareivių dekurionai buvo daug metų tarnaujantys profesionalai, dažniausiai – savanoriai.

Romos imperiniame legione, turinčiame apie 5500 karių, būdavo 120 kavaleristų dalinys (4 turmos). Kadangi tada paprastai būdavo apie 30 legionų, imperinė legionų kavaleriją sudarydavo tik apie 3600 kavaleristų (nors viso Romos armija turėjo apie 80 tūkstančių kavaleristų). Vienu metu legionuose būdavo apie 120 kavalerijos dekurionų.

Didžioji dalis imperinės kavalerijos būdavo auksiliarijų pulkuose. Auksiliarijų kariuomenė buvo reguliari imperijos kariuomenė, sudaryta iš imperijos pavaldinių, kurie nebuvo Romos piliečiai ir buvo žinomi kaip *[[peregrinas|peregrinai]]*.

Ala (pažodžiui 'sparnas') buvo grynai kavalerijos dalinys, kuriame būdavo 480 kavaleristų (16 turmų su 16 dekurionų). Dviguboji ala () turėdavo 720 kavaleristų (24 turmos). Imperatoriaus Adriano valdymo laikais buvo apie 90 alų. Be alų auksiliarijų kariuomenėje būdavo dar vienas kavalerijos dalinių tipas *raitelių kohorta* (*[[cohors equitata]]*) – pėstininkų dalinys su 120 kavaleristų (4 turmos). Dvigubojoje raitelių kohortoje būdavo 240 kavaleristų (8 turmos).
Adriano laikais buvo apie 180 raitelių kohortų. Tad auksiliarijų kariuomenėje vienu metu būdavo apie 2500 dekurionų.

## Išnašos

## Literatūra
*
Padvarių II senovės žemdirbystės vieta

**Padvarių II senovės žemdirbystės vieta** – senovės žemdirbystės laukų liekanos pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Padvariuose (Kretingos seniūnija), 0,21 km į rytus nuo kelio Kretinga–Darbėnai, Akmenos upės (Padvarių tvenkinio) dešiniajame krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

## Vieta
20 m į pietryčius nuo pilkapyno išliko keli senovės laukų akmenų pylimai. I pylimas eina beveik šiaurės - pietų kryptimi, 5–6 m ilgio, 2 m pločio, 0,2 m aukščio. Į pietus nuo jo rytų - vakarų kryptimi link upės eina dar trys pylimai. Jie nuo 25 iki 85 m ilgio, 2–3 m pločio, 0,1–0,3 m aukščio. Atstumai tarp pylimų – 4–15 m. Visi jie suplokštėjęs, matosi tik pavieniai akmenys. 

Teritorijos plotas – 0,1 ha.

0,56 km į rytus yra I senovės laukai, 2,7 km į pietryčius – priešistorinė gyvenvietė. 

## Tyrimai
2002 m. išaiškino ir žvalgė Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė (Vilniaus universitetas), Julius Kanarskas (Kretingos muziejus).

## Šaltiniai
Audrius Nakas

**Audrius Nakas** (g. 1967 m. balandžio 9 d. Kaune) – Lietuvos režisierius, teatro ir televizijos aktorius, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
Gimė mokslų daktaro Algimanto Jono Nako šeimoje, brolis – kompozitorius Šarūnas Nakas.

1986 m. baigė M. K. Čiurlionio menų mokyklos doc. Eugenijaus Ignatonio fortepijono klasę. 1992 m. baigė Lietuvos konservatorijos Vaidybos katedros aktorių-režisierių kursą (vadovas Jonas Vaitkus). Vaidino „Šėpos“, Nacionaliniame, savo paties įkurtame Didžiajame Vilniaus teatre, sukūrė porą vaidmenų Oskaro Koršunovo teatre. Režisavo keletą teatro spektaklių („Jelizaveta Bam“, „Domingo de Ramos“, „Genijaus dirbtuvė“ ir kt.).

Televizijoje debiutavo Rolando Kazlo humoro laidoje „Aš su jumis“. Išgarsėjo Darbo biržos direktoriaus vaidmeniu laidose „Ragai“ ir „Dviračio šou“.

Portalo „ekspertai.eu“ įkūrėjas bei vienas visuomeninės vaizdo vagos „PressJazz TV“ įkūrėjų. Lietuvos kultūros kongreso tarybos narys. Politinės partijos „Drąsos kelias“ steigėjas. Nepartinis. 2015–2016 m. LR Seimo narys. Pramoginės laidos 2K+ vedėjas . 

Vedęs. Žmona Inga, vaikai – Morta, Dominyka, Žygimantas Augustas Jonas, Ugnė Adelė.

Buvusi žmona Rimantė Valiukaitė, bendra dukra Morta.

## Šaltiniai
Ancirabė

**Ancirabė** () – miestas centriniame Madagaskare, 167 km į pietvakarius nuo Antananaryvo. Vakinankaratros regiono administracinis centras. Geležinkelis ir plentas į Antananaryvą, taip pat keliai į Fianarancuą ir Toliarą. Tekstilės, maisto (mėsos, alaus, ryžių, tabako) pramonė. Kurortas. Greta miesto trykšta karštosios versmės, yra urano, torio rūdos, grafito, brangakmenių telkinių.

Pavadinimas *Ancirabė* malagasių kalba reiškia „vieta, kur daug druskos“. Miestas įkurtas norvegų misionierių kaip poilsio vieta.


Image:Antsirabe - église.JPG|Katedra
Image:Antsirabe - hôtel des Thermes.JPG|Viešbutis
Image:Antsirabe - rue principale02.JPG|Centrinė gatvė


## Šaltiniai
James Blake (1989)

**Džeimsas Bleikas** – kompozitorius ir atlikėjas iš Didžiosios Britanijos. Iki 2010 m. jis studijavo muziką Goldsmiths universitete.
Džeimsas pradėjo savo karjerą išleisdamas savo pirmą singlą „Air & Lack Thereof“ 2009 m. vasarą. Jį sekė antras singlas „The Bells Sketch“. 2010 m. Džeimsas išleido savo pirmąjį EP „CMYK“ kuris pasiekė pripažinimą tarp muzikos kritikų visame pasaulyje. Tais pačiais metais, lapkričio 28 jis išleido pirmąjį singlą „Limit To Your Love“ iš savo debiutinio albumo *James Blake*, jis pasiėkė 47 viete Jungtinės Karalystės muzikos sarašuose. Didžiąją 2010 dalį Džeimsas praleido įrašiėdamas savo pirmąjį albumą kuris buvo išleistas 2011 m. vasario 7d. Kovo 7d. jis išleido antrąjį albumo singlą „The Wilhelm Scream“ kurį 2011 vasarą sekė trečiasis – „Lindisfarne“. Metų pabaigoje pasirodė dar du mini albumai, pianino baladžių kolekcija Enough Thunder ir ankstesnę, eksperimentinę šokių muziką primenantis Love What Happened Here. Po metų pertraukos, 2013-tųjų pradžioje Džeimsas pristate savo antrąjį albumą *Overgrown*, kurį įrašė kartu su Brian Eno ir RZA iš Wu-Tang Clan. Albumas prekyboje pasirodė Balandį. Jį sekė singlas „Retrograde“ ir pasaulinis kritikų pripažinimas. Tais pačiais metais *Overgrown* laimejo prestižinį Anglijos „Mercury“ prizą kuris yra iteikiamas geriausiam metų albumui.

## Albumai
* James Blake (Atlas, 2011)
* Overgrown (Polydor, 2013)
* *The Colour in Anything* (2016)
* *Assume Form* (2019)
* *Friends That Break Your Heart* (2021)
* *Playing Robots into Heaven* (2023)

## Mini Albumai
* The Bells Sketch (Hessle Audio, 2010)
* CMYK (R&S Records, 2010)
* Klavierwerke (R&S Records, 2010)
* Enough Thunder (Atlas, 2011)
* Love What Happened Here (R&S Records, 2011)

## Singlai
* Air & Lack Thereof (Hemlock Recordings, 2009)
* Limit To Your Love (R&S Records, 2010)
* The Wilhelm Scream (Polydor, 2011)
* Lindisfarne/Unluck (Polydor, 2011)
* Order/Pan (Hemlock Recordings, 2011)
* Fall Creek Boys Choir (su Bon Iver) (Polydor, 2011)
* A Case Of You (Polydor, 2012)
* Retrograde (Polydor, 2013)
* Overgrown (Polydor, 2013)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Ala (dalinys)

**Ala** ( 'sparnas') – senovės Romos auksiliarijų kariuomenės kavalerijos dalinys. Ala, kurioje tarnaudavo Romos sąjungininkai, būdavo vadinama *ala sociorum*. Alos vadas – *alos prefektas* (). Alos kavaleristas būdavo vadinamas *alarijumi* ().

Alų pirmtakai atsirado Cezario laikais jo Galijos kampanijų metu. Manoma, tada kiekvieną alą sudarydavo 10 turmų.
Alos ( 'sparnas') buvo pavadintos taip dėl to, kad legionų alos mūšyje būdavo naudojamos legiono sparnuose (flanguose).

Alų rūšys:
* *Ala quingenaria* – 16 turmų po 3 dekurijas. Viso 480 kavaleristų.
* *Ala milliaria* – 24 turmos. Viso 720 kavaleristų. Dvigubo stiprumo alos atsirado Flavijaus laikais (69–96 m. e. m.) kartu su dvigubo stiprumo auksiliarijų kohortomis ir pirmosiomis legionų kohortomis.
Nėra vieningos nuomonės apie alų ir turmų dydį. Respublikos laikų kavalerijos ir Principato laikų *cohors equitata* turmos būdavo 30 karių dydžio. Tuo tarpu Arianas rašė , kad *ala quingenaria* turėdavo 512 karių, tuomet turma turėjo turėti 32 karius, o *ala milliaria* – 768 karius.
* *Ala dromedariae* – kupranugarių kavalerijos (dromedarijų) ala. Trajanas suformavo pirmą kupranugarių kavalerijos alą – *Ala I Ulpia dromedariorum Palmyrenorum*. Diokletiano laikais Egipte buvo trys kupranugarių kavalerijos alos.

Auksiliarijų alos būdavo atskirieji daliniai, neįeinantys į legionų sudėtį. Tokioms aloms vadovaudavo savi prefektai.

II a. viduryje, manoma, Romos armija turėjo 80–88 auksiliarijų alas.

Principato laikais (30 m. pr. m. e. – 284 m. e. m.) alos buvo Romos armijos elitinė kavalerija. Alų kavaleristai būdavo treniruojami atlikti sudėtingus manevrus. Jie buvo apmokyti veikti didelio masto operacijose ir kautynėse, kur atlikdavo legionus lydinčios kavalerijos vaidmenį (pačiuose legionuose būdavo labai nedaug). Alarijai būdavo šarvuoti grandiniais ar žvyniniais šarvais, dėvėdavo šalmus, labiau apsaugotus nei pėstininkų šalmai, naudodavo ovalų skydą. Alarijų puolamieji ginklai būdavo ietis *[[hasta]]*, kavalerijos kalavijas *[[spata]]* (), žymiai ilgesnis už pėstininkų gladijus, ir ilgas durklas.
Alarijų elitiškumą rodė ir tai, kad jų alga būdavo 20% didesnė už kohortų kavaleristų ir legionierių algas.

## Nuorodos
Ancijus

**Ancijus** () – miestas vidurio Italijoje, Lacijaus srityje, Tirėnų jūros pakrantėje, 57 km į pietus nuo Romos. Jūrų uostas (prekyba, žvejyba, jachtų prieplauka, keltų linija į Poncos salas). Maisto (žuvies apdirbimo), chemijos pramonė. Pajūrio kurortas.

Jūros pakrantėje yra daug senovės Romos didikų vilų liekanų, viena iš jų identifikuota kaip imperatoriaus Nerono (joje rasta vertingų meno kūrinių, iš jų – senovės graikų Apolono skulptūra), taip pat yra romėnų uosto ir teatro liekanos. Rasta daug skulptūrų, keramikos dirbinių ir kt. 8 km nuo Ancijaus trykšta karštosios versmės.

## Istorija

Pasak legendos, Ancijus įkurtas Odisėjo sūnaus Antėjo. Nuo V a. pr. m. e. iki romėnų užkariavimo miestas buvo volskų sostinė. 338 m. pr. m. e. miestą užėmė romėnai ir vadino Ancijumi (). Miestas tapo romėnų valdovų ir didikų poilsiaviete. Ancijuje gimė Romos imperatoriai Kaligula ir Neronas. 59 m. Neronas įkūrė uostą.

Žlugus Romos imperijai miesto reikšmė sumenko, jis buvo nuniokotas arabų antpuolių. 1698 m. popiežių Inocento XII ir Klemenso XI iniciatyva pastatytas naujas uostas, Ancijus tapo svarbiu prekybos centru ir kurortu. 1944 m. sausio – gegužės mėn. prie Ancijaus išsilaipinus Didžiosios Britanijos ir JAV desantui vyko smarkūs mūšiai su vokiečių kariuomene, užtverusia Sąjungininkams kelią iš pietų Italijos į Romą.

## Galerija

Image:Domus rovine 2.JPG|Nerono vila
Image:Teatro romano 3.JPG|Romėnų teatras
Image:Hercules and Iolaus mosaic - Anzio Nymphaeum.jpg|Mozaika iš Ancijaus


## Šaltiniai
Antanas Abraškevičius

**Antanas Abraškevičius** (g. 1935 m. gruodžio 15 d. Klaibūnuose, dab. Anykščių raj.) – Lietuvos ir Anykščių rajono politinis veikėjas, agronomas, ūkininkas.

## Biografija
Vaikystėje dirbo samdomu piemeniu pas ūkininkus. 1952 m. baigė Traupio septynmetę mokyklą (Anykščių raj.).

1957–1958 m. dirbo Traupio apylinkės vykdomojo komiteto pirmininku, 1958–1961 m. buvo „Traupio švyturio“ kolūkio laukininkystės brigados brigadininkas. 1959–1964 m. neakivaizdžiai mokėsi Joniškėlio tarybiniame ūkyje–technikume, įgijo agronomo specialybę.

Nuo 1961 m. apsigyveno Viešintose, kur iki 1992 m. buvo „Gimtosios žemės“ kolūkio pirmininkas, 1992–1998 m. dirbo Viešintų žemės ūkio bendrovės pirmininku. Šiuo laikotarpiu buvo sukurta visuomeninė Viešintų infrastruktūra, o jo vadovaujamas ūkis buvo stipriausias Anykščių rajone tarp dirbusių nepalankiose vietovėse. 1996–1997 m. taip pat buvo akcinės bendrovės „Šlavė“ valdybos narys.

Nuo 1993 m. A. Abraškevičius ūkininkavo šeimos augalininkystės ūkyje. 2004–2008 m. jis buvo pirmasis ūkininkas šalyje, kurio auginamus rugius pasirinko Prancūzijos koncernas „Belvedere“ ir AB „Vilniaus degtinė“ gaminti rūšinei „Sobieski“ degtinei. Ūkininko vardas ir veidas naudoti šios produkcijos reklamoje.

1997–2000 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m. buvo Seimo narės Rasos Juknevičienės visuomeninis patarėjas.

## Įvertinimas
* Darbo raudonosios vėliavos ordinas (1986)
* „Garbės ženklo“ ordinas (1975 ir 1981)
* Viešintų bendruomenės Garbės pilietis (2016)
* „Šimtmečio anykštėno“ atminimo ženklas (2018)

## Literatūra

* Viešintų kraštas: kaimai ir žmonės / sud. Tautvilis Uža. – Panevėžys: Panevėžio spaustuvė, 2017. – 328 p.:iliustr. – ISBN 978-609-8072-66-2.

## Šaltiniai
Henrique Capriles Radonski

**Henrique Capriles Radonski** (g. 1972 m. liepos mėn.) – Venesuelos politikas, partijos „Pirmiausia teisingumas“ (isp. *Primero Justicia*) narys. Barutos (Baruta) savivaldybės (Karakasas) meras (2004–2008). 2008 m. lapkričio mėn. išrinktas Mirandos valstijos gubernatoriumi, pakeitė kariškį Diosdado Cabello. Capriles laikomas vienu iš kandidatų į 2012 m. prezidento rinkimus.

## Šaltiniai
* Site
* http://henriquecapriles.blogspot.com Blog 
* Konrad-Adenauer-Stiftung über die Wahlen im Jahre 2008 und Capriles 
* Capriles und antisemitische Untertöne in der venezolanischen Politik
Liunetė (fortifikacija)

thumb|right|250px|Liunetės liekanos Liepojos tvirtovėje (Latvija)
**Liunetė** () – tai nedidelis pusmėnulio formos gynybinis įtvirtinimas priešais tvirtovę, paprastai su atvira gorža. Liunetė su pridengtu užnugariu, vadinama redutu, skirta žiedinei gynybai.

Reikšmingais pavyzdžiais fortifikacijos istorijoje laikomi prieš Borodino mūšį (1812 m.) Bagrationo kariuomenės atraminiame punkte įrengta liunečių sistema (*флеши Багратиона*),
 taip pat liunečių su giliais gynybiniais grioviais panaudojimas Alamo mūšyje (1836 m.) tarp Meksikos ir Teksaso respublikos kariuomenių.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* http://www.zodziai.lt/reiksme%26word%3Dliunete%26wid%3D11701
Ludvík Svoboda

**Liudvikas Svoboda** (, 1895 m. lapkričio 25 d. Hroznatine, Čekija – 1979 m. rugsėjo 20 d. Prahoje) – Čekoslovakijos karinis ir valstybės veikėjas, ČSSR armijos generolas, 1968–1975 m. Čekoslovakijos prezidentas.

## Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais su grupe draugų iš Austrijos-Vengrijos kariuomenės perėjo Rusijos pusę ir įstojo į čekoslovakų korpusą. Apdovanotas dviem Georgijaus kryžiais. Pilietinio karo Rusijoje metu baltagvardiečių pusėje dalyvavo mūšiuose prieš Raudonąją armiją.

Nuo 1920 m. buvo Čekoslovakijos kariuomenės karininkas, 1931–1934 m. dėstė karo akademijoje, vėliau vadovavo pėstininkų batalionui. 1939 m. išvyko į Lenkiją, Krokuvoje suformavo čekoslovakų karinį dalinį, su kuriuo perėjo į SSRS. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui 1941 m. SSRS teritorijoje organizavo čekoslovakų karinius dalinius, kurie dalyvavo karo veiksmuose.

1945–1950 m. Čekoslovakijos nacionalinės gynybos ministras, armijos generolas. 1950–1951 m. ČSSR ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas ir Valstybinio kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

1951 m. L.Svoboda apkaltintas ir pašalintas iš visų postų, buvo trumpai areštuotas. Po Stalino mirties reabilituotas. 1955–1959 m. buvo Klemento Gotvaldo karo akademijos viršininkas.

1968 m. kovo mėn. – 1975 m. Čekoslovakijos SR prezidentas. Palaikė Aleksandro Dubčeko politiką Prahos pavasario metu.

Triskart Čekoslovakijos didvyris (1965, 1970 ir 1975 m.), Sovietų Sąjungos didvyris (1965 m.), Jugoslavijos nacionalinis didvyris.

## Šaltiniai

|-
Klementas Gotvaldas

**Klementas Gotvaldas** (,  1896 m. lapkričio 23 d. Viškove, Moravija – 1953 m. kovo 14 d. Prahoje) – Čekoslovakijos politinis ir komunistinio judėjimo veikėjas, buvęs ČSR prezidentas ir ministras pirmininkas.

## Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Austro-Vengrijos kariuomenėje, 1918 m. perėjo į Raudonosios Armijos pusę. Nuo 1918 m. aktyviai veikė socialdemokratų kariajame sparne, 1921 m. buvo vienas iš Čekoslovakijos Komunistų partijos (ČKP) įkūrėjų. 1922–1925 m. redagavo laikraščius „Pravda chudoby“ ir „Hlas ludu“. 1927 m. išrinktas ČKP generaliniu sekretoriumi, nuo 1928 m. buvo Kominterno Vykdomojo komiteto nariu, 1935–1943 m. – Kominterno sekretorius.

1929 m. išrinktas Čekoslovakijos parlamento deputatu. 1938 m. po Miuncheno sutarties išvažiavo į Maskvą, čia vadovavo ČKP Užsienio centrui.

1945 m. balandžio mėn. Tarybinei Armijai įėjus į Čekoslovakijos rytinę dalį, tapo pirmosios Nacionalinio fronto vyriausybės vadovo pavaduotoju. 1945 m. išrinktas ČKP pirmininku. 1946 m. birželio 3 d. pradėjo vadovauti koalicinei vyriausybei.

1948 m. vasario mėn. vadovavo komunistiniam perversmui ir suformavo visiškai TSRS kontroliuojamą vyriausybę. 1948 m. birželio 14 d. išrinktas Čekoslovakijos prezidentu. Vienas ryškiausių Stalino politikos propaguotojų: organizavo šalies įmonių nacionalizavimą, žemės ūkio kolektyvizaciją, represijas prieš besipriešinančius jo politikai.

1953 m. kovo mėn. dalyvavo Stalino laidotuvėse Maskvoje. Ten persišaldė ir grįžęs po kelių dienų mirė plyšus aortai. K. Gotvaldo kūnas buvo balzamuotas ir patalpintas mauzoliejuje. Balzamavimas buvo nekokybiškas, kūnas pradėjo irti. Čekoslovaikoje pradėjus kritikuoti K. Gotvaldo asmens kultą, 1962 m. mauzoliejus uždarytas, K. Gotvaldo kūnas kremuotas.

Čekoslovakijoje 1949–1990 m. buvo K. Gotvaldo ordinas, jo vardu pervadintas Zlino miestas.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Anzobo tunelis

**Anzobo tunelis** () – automobilinis tunelis Tadžikistane, kelyje tarp Dušanbės (80 km į šiaurę) ir Chodžento. Nutiestas per Gisaro kalnagūbrį, ilgis 5 km.

Tunelio statyba pradėta dar TSRS laikais, tačiau užbaigta tik 2006 m. Tunelis leidžia užtikrinti susisiekimą tarp pietų Tadžikistano ir Ferganos slėnio ištisus metus, sutrumpina senąjį kelią 60 km, o jo įveikimo laiką – 5 valandomis (senasis kelias ėjo per Anzobo perėją, 3372 m).

Tunelio statybas rėmė Iranas, siekiantis sukurti kokybišką sausumos kelią tarp Teherano ir Pekino.
Alvydas Kirvėla

**Alvydas Kirvėla** (g. 1955 m. liepos 17 d. Ukmergėje) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas, pedagogas.

## Biografija

1973 m. baigė Kavarsko vidurinę mokyklą. 1973–1977 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, įgijo istorijos ir visuomenės mokslų mokytojo išsilavinimą. 1977–1984 m. buvo Svėdasų vidurinės mokyklos istorijos mokytojas, 1984–1985 m. – direktoriaus pavaduotojas ugdymui. Nuo 1985 m. yra Svėdasų vidurinės mokyklos direktorius.

2005 m. buvo Anykščių rajono savivaldybės tarybos nariu.

## Šaltiniai
Anžero Sudženskas

**Anžero Sudženskas** () – miestas Rusijoje, Sibire, Kemerovo srities šiaurėje, 115 km į šiaurę nuo Kemerovo. Pro miestą eina Transsibiro geležinkelis. Mašinų, kalnakasybos įrangos, gelžbetoninių konstrukcijų gamybos, chemijos ir farmacijos, stiklo, siuvimo, baldų, maisto pramonė. Prie Anžero Sudžensko kasamos Kuzbaso baseino akmens anglys. Veikia Kemerovo valstybinio universiteto filialas.

## Istorija

Gyvenvietė ***Stancija Anžerskaja*** (*станция Анжерская*) pradėjo kurtis 1897 m. atradus akmens anglių ir nutiesus Transsibiro geležinkelį. 1928 m. sujungtos Anžero ir Sudžensko gyvenvietės, o miesto teisės suteiktos 1931 m.

## Šaltiniai
Apolda

**Apolda** () – miestas vidurio-rytų Vokietijoje, Tiuringijoje, 15 km į šiaurės rytus nuo Veimaro, netoli Ilmo upės (Zalės baseinas). Lengvoji (tekstilės, trikotažo), odos apdirbimo, tiksliosios mechanikos ir optikos, chemijos, baldų, maisto pramonė. Veikia mezginių, varpų muziejai.

Apoldoje yra XII a. Šv. Martyno bažnyčia (turi romanikos, gotikos, baroko elementų), XIX a. vėlyvosios gotikos bažnyčia, XVI a. vid. renesansinė rotušė, XVI–XVII a. pilis.

## Istorija

Apolda rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1119 m. Vėliau miestas priklausė Jėnos universitetui. Nuo XVI a. pab. Apolda tapo svarbiu mezgimo amatų, o nuo XVII a. pab. – kojinių mezgimo centru. Šie verslai klestėjo iki XVIII a. pab. Vėliau svarbiausiu objektu tapo varpų liejykla (joje nukaltas didžiausias laisvai kabantis varpas pasaulyje, kuris yra Kelno katedroje).

## Šaltiniai
Stanislava Nerutė Kligienė

**Stanislava Nerutė Kligienė** (1944 m. kovo 3 d. Kinderiuose, Kupiškio raj. – 2011 m. birželio 18 d. Molėtų raj.) – Lietuvos mokslo premijos 2008 m. laureatė už 1995–2007 m. darbų ciklą „Informacinės technologijos lietuvių kalbai ir kultūrai“ (su bendraautoriais). Apgynė matematikos mokslų daktarės disertaciją apie statistinių modelių parametrų staigaus pokyčio taško radimą, klaidos tikimybės vertinimą (1973 m.). Tobulinosi informacinių technologijų ir skaitmeninės leidybos temomis, 1996–2007 m. baigė įvairius tarptautinius kursus Sofijoje (Bulgarija), Prahoje (Čekija), Los Andžele (JAV), Varšuvoje (Lenkija), Maltoje. Mokslinių interesų sritys: atsitiktinių sekų statistinė analizė,
tikimybių teorijos taikymai, skaitmeninių saugyklų kokybės vertinimo metodai.

Vadovėlio „Atsitiktinių sekų statistinė analizė“ autorė (1998 m.), vadovavo daugiau kaip 20 kultūros paveldo interneto svetainių sukūrimui. Dalyvavo kuriant skaitmeninę J. Basanavičiaus biblioteką www. knygadvaris. lt, įgyvendinant ENRICH – ES programos „eContentPlus“ projektą, skirtą Europos senųjų rankraščių skaitmeninių saugyklų pasiekiamumui gerinti (2007–2009 m.), projektą „Lietuvos MA bibliotekos saugyklų lobiai, pasiekiami www.musicalia.lt“ (projektas tapo nugalėtoju konkurse „Geriausio el. turinio projektas“, 2007 m.).
## Šaltiniai

* Nerutė Kligienė – asmeninė svetainė „Savoje Lietuvoje“.
* „Kas yra kas Lietuvoje“ – 2009 m. „Auksinis“ tūkstantmečio leidimas.
Teserarijus

**Teserarijus** () – sargybos vadas Romos armijos centurijoje. Teserarijai organizuodavo stovyklos kampanijų metu ar forto, sudarant jo įgulą, naktines sargybas. Jie privalėdavo gauti iš vado sargybos slaptažodžius ir juos saugoti. 

Kiekvienoje centurijoje būdavo po vieną teserarijų. (Wilkes, 1972). Jie veikdavo kaip opcionų pavaduotojai. Savo funkcijomis jie atitikdavo dabartinių kariuomenių puskarininkius. 

Teserarijaus alga būdavo pusantro karto didesnė už standartinę legionieriaus algą, todėl teserarijai būdavo priskiriami *seskviplikarijams* ( 'pusantros algos vyrai').

## Nuorodos
Apšeronskas

**Apšeronskas** () – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, 103 km į pietryčius nuo Krasnodaro, šiaurinėse Didžiojo Kaukazo pašlaitėse, Pšechos (Kubanės baseinas) kairiajame krante. Rajono centras. Pro miestą eina Tuapsės-Maikopo plentas, yra Armaviro-Tuapsės geležinkelio atšaka. Metalo, medžio apdirbimo, maisto pramonė. Miesto apylinkėse (Neftegorske) išgaunama nafta. Vystomas turizmas.

## Istorija

1863 m. įkurta Apšeronsko stanica. 1947 m. Apšeronskui suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Arakažu

**Arakažu** () – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, 350 km į šiaurės rytus nuo Salvadoro. Seržipės valstijos sostinė.

Yra svarbus jūrų uostas (išvežamas cukrus, odos žaliava, ryžiai, kava, medvilnė, mediena, vaisiai), veikia Santa Marijos tarptautinis oro uostas, magistralės į Novo Progresą, Salvadorą, Resifę. Chemijos, tekstilės (medvilnės), siuvimo, odos apdirbimo, maisto (cukraus, aliejaus) pramonė. Veikia Seržipės federalinis universitetas (įkurtas 1967 m.). Vandenyno šelfe ties Arakažu išgaunama nafta ir gamtinės dujos.

## Istorija

Miesto pavadinimas kilo nuo tupių-gvaranių žodžių *ará acaiú*, reiškiančių „papūgų anakardžiai“. Gyvenvietė pradėjo kurtis 1855 m. Arakažu tapo vyskupijos centru 1910 m.

## Miestų partnerystė
*  Salonikai, Graikija
*  Mikėnai, Graikija
*  Konsepsjonas, Čilė
*  Salvadoras, Brazilija
*  Masejas, Brazilija
*  Žoan Pesoa, Brazilija

## Galerija

Image:Arcos da Orla.jpg|Arcos aikštė
Image:Ponte Aracaju-Barra.jpg|Arakažu tiltas
Image:Teleférico de Aracaju.jpg|Arakažu oro tramvajus


## Šaltiniai
Kontas

**Kontas** (; ) – ilga medinė kavalerijos ietis.
Tokias ietis naudojo persai, pvz., Achemenidų kavalerija – katafraktai.

To meto meno paminkluose pavaizduoti kontai būdavo apie 4 m ilgio, nors būdavo ir ilgesnių. Ilgesnius kontus naudodavo partų ir sasanidų klibanarijai, tokias ilgas ietis gebėdavo panaudoti tik puikiai treniruoti kavaleristai. Kontus valdydavo abiem rankomis, o žirgą – kojomis, kam irgi reikėjo nuolatinių treniruočių.

Romėnai irgi perėmė kontus, kurie būdavo valdomi abiem rankomis. Tik bizantiečių katafraktai kontarionus (konto analogus) valdydavo viena ranka, pasikišę po pažastimi, panašiai, kaip vėliau būdavo valdomos riterių ietys.

## Kontarijai
Raitieji ietininkai kontarijai () pirmą kartą pasirodė Vespasiano armijoje Pirmojo žydų-Romos karo metais (66–70 m.), galbūt remiantis 55-63 m. Armėnų ir partų kampanijų patirtimi.

Pirmas kontarijų dalinys buvo Trajano organizuota ala *Ala I Ulpia contariorum*, o pirmas visiškai šarvuotų kontarijų (katafraktų) dalinys buvo Adriano suformuota ala *Ala I Gallorum et Pannoniorum cataphracta*. Šių dalinių poreikis pajustas po kovų su sarmatais Dunojaus žemupyje.

## Žodžio ''contus'' kilmė
Žodis  reiškė ilgą tvirtą kartį, su antgaliu viename gale. Dažniausiai tokias kartis naudodavo valtims ar laivams stumti remiantis į dugną sekliame vandenyje. Taip pat jomis matuodavo vandens gylį.

Romėnai vėliau tuo pačiu žodžiu ėmė vadinti ir ilgąsias panašaus ilgio ietis.

Vėliau iš  atsirado kitų kalbų žodžiai, reiškiantys kavalerijos ietis: , , .

## Nuorodos
I'm with You

**„I’m with You“** – 10-tasis amerikiečių roko grupės „Red Hot Chili Peppers“ albumas. Jis buvo įrašinėjamas nuo 2010 m. rugsėjo iki 2011 m. kovo mėnesio, o išleistas 2011 m. rugpjūčio 30 dieną Jungtinėse Valstijose ir keliomis dienomis anksčiau kitose pasaulio vietose. Jį galima įsigyti CD formatu bei atsisiųsti internetu. Tai yra pirmasis grupės albumas su nauju gitaristu Josh Klinghoffer, kuris pakeitė 2009 m. iš grupės išėjusį John Frusciante.

## Albumo turas
Prieš pat albumo išleidimą nuo rugpjūčio 9 dienos „Red Hot Chili Peppers“ pradėjo albumo pristatymo turą visame pasaulyje. Grupė surengė tris koncertus Azijoje (Honkonge ir Japonijoje), vieną Brazilijoje ir keliolika koncertų Europoje.

### Dainos

## Kūrybinė grupė
;Red Hot Chili Peppers
* Flea&nbsp;– bosinė gitara, pianinas, papildomi vokalai
* Anthony Kiedis&nbsp;– vokalas
* Chad Smith&nbsp;– būgnai
* Josh Klinghoffer&nbsp;– gitara, papildomi vokalai, klaivišiniai, sintezatorius, šešiastygė bosinė gitara (dainoje *„Happiness Loves Company“*)

;Papildomi muzikantai
* Mike Bulger – trimitas (dainoje *„Did I Let You Know“*)
* Greg Kurstin – pianinas (*9, 11, 12*)
* Money Mark – Hammond B3 vargonai (*6*)
* Mauro Refosco – perkusija (visose dainose, išskyrus *3, 9, 13*)
* Lenny Castro – perkusija (*3, 9, 13*), papildoma perkusija (*1, 2, 4, 12, 14*)

;Įrašas
* Phillip Broussard Jr.&nbsp;– suvedimo asistentas
* Greg Fidelman&nbsp;– suvedimas (*1, 2, 12*)
* Jason Gossman&nbsp;– programavimas, sekvenciazavimas, redagavimas
* Ryan Hewitt&nbsp;– suvedimas
* Chris „Hollywood“ Holmes&nbsp;– redagavimas
* Sara Lynn Killion&nbsp;– suvedimo asistentė
* Vlado Meller &nbsp;– garso dizainas (CD, iTunes ir vinilinės versijos)
* Dana Nielsen&nbsp;– programavimas, sekvenciazavimas, redagavimas
* Rick Rubin&nbsp;– prodiusavimas
* Mark Santangelo&nbsp;– garso dizaino asistentas
* Andrew Scheps&nbsp;– suvedimas
* Ken Sluiter&nbsp;– suvedimo asistentas

;Papildomi darbai
* Clara Balzary&nbsp;– fotografija
* Damien Hirst&nbsp;– dizainas
* Prudence Cuming Associates&nbsp;– fotografija
* Stéphane Sednaoui&nbsp;– fotografija

## Šaltiniai
Rodolfo Zelaya

**Rodolfas Selaja** (*Rodolfo Antonio Zelaya García*; g. 1988 m. liepos 3 d., Usulutane) – Salvadoro futbolininkas, puolėjas. Salvadoro klubo „Alianza FC“ žaidėjas.

## Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo klube „Intipucá“.

Salvadoro rinktinėje debiutavo 2008 m. draugiškose varžybose prieš Kiniją. Tais pačiais metais įmušė 3 įvarčius per varžybas į Haičio rinktinės vartus.

## Laimėjimai
;Komandiniai
* Primera División (1): 2011 Clausura
;Asmeniniai
* Rezultatyviausias Primera División žaidėjas (2): 2010 Apertura, 2011 Clausura

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Ekstremalus sportas

**Ekstremalus sportas** (*dar kitaip nuotykių sportas, lauko sportas*; ) – dažniausiai pavojinga, kupina aštrių pojūčių ir veržli pramoga. Paprastai šiai veiklai reikalinga tam pritaikyta įranga ir apranga. Daugumai žmonių toks pomėgis tampa gyvenimo būdu ir pajamų šaltiniu. 

Ekstremalus sportas ir ekstremalus turizmas apima didžiulius fizinius ir psichologinius iššūkius, o tai savo ruožtu pramogautojams gali sukelti itin pakilią būseną (ekstazė, euforija). Šią būseną sužadina adrenalino, dopamino ir endorfinų antplūdis.

## Sporto šakos

Ekstremalus sportas apima įvairias sporto šakas: BMX, parkūro, riedučių, riedlenčių, irklenčių, burlenčių, banglenčių (didelių bangų, ledinio vandens), jėgos aitvarų (sniego jėgos aitvarų), baidarių ir kanojų irklavimo (šniokščiančio vandens), snieglenčių, slidžių (kopimo į kalnus ir kalnų slidinėjimo sportą), alpinizmą, laipiojimo uolomis (kopimą į užšalusius krioklius, uolas, riedulius) kalnų dviračių, treilo bėgiojimo (ultramaratonų bėgimas kalnuose), plaukimo (ilgų nuotolių plaukimą lediniame vandenyje), parasparnių, parašiutų, nardymo (giliame vandenyje be nardymo įrangos), žygiavimo, urvų, kanjonų nusileidimo sportą ir kita.

## Varžybos

Ekstremalaus sporto ir ekstremalaus turizmo (sportinio turizmo) varžybos bei lenktynės gali būti tiek vienadienės, tiek daugiadienės. Jos paprastai apima didžiulius atstumus, kartais būna reikalingi ne vienos ekstremalaus sporto šakos įgūdžiai, varžomasi tam tikrų nuotolių maršrutuose, trasose, įveikiamos tam tikros gamtos kliūtys. Keletas sunkiausių varžybų pavyzdžių: 

* *„[[Red Bull]]“ Transsibiro lenktynės* () dviračių plento varžybos – trasa besidriekianti nuo Maskvos iki Vladivostoko;
* *Patagonijos ekspedicijos varžybos* () – 10 dienų žygiavimo, kalnų dviračių, kajakų, orientavimosi sporto lenktynės viename iš mažiausiai civilizuotų regionų pasaulyje, Patagonijoje;
* *Keturių dykumų iššūkis* () – daugiadienis ultramaratonų bėgimas dykumų trasomis (Atakamos, Sacharos, Gobio dykumose, *Paskutinėje dykumoje* Antarktidoje) – vieną etapą sudaro 250 km trasa.
* *Atlanto vandenyno irklavimo varžybos*. () – Atlanto vandenyno perkirtimas;
* *„Red Bull“ Alpių iššūkis* () – 1000 km parasparnių ir žygiavimo arba treilo bėgimo (priklausomai nuo atleto pajėgumo) varžybos Alpių kalnuose.

## Išnašos
Marina Korinevskaja

**Marina Korinevskaja** (g. 1961 m. rugpjūčio 10 d. Klaipėdoje) – Lietuvos pedagogė.

## Biografija

1986 m. baigė Šiaulių K. Preikšo pedagoginio instituto Ikimokyklinio ugdymo fakultetą. Dirbo auklėtoja Klaipėdos 45-ame ir 41-ame vaikų darželiuose-lopšeliuose. Nuo 1993 m. dirba Klaipėdos nevalstybinėje specialiojoje pagrindinėje mokykloje „Svetliačiok“ direktoriaus pavaduotoja ugdymui, nuo 2012 direktorė. 2006–2008 m. – Seimo narės Irinos Rozovos sekretoriaus padėjėja.

1999 m. kartu su bendraminčiais įkūrė kultūros ir švietimo centrą „Harmonija“.

## Šaltiniai
Belaja (Kubanė)

**Belaja** (, ) – upė Rusijoje, Šiaurės Kaukaze; Kubanės kairysis intakas. Prasideda Didžiojo Kaukazo kalnuose, ties Fišto ir Ošteno viršukalnėmis. Teka į šiaurę per Adygėjos Respubliką siauru, giliu, vietomis kanjono tipo slėniu. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus teka lyguma per Krasnodaro kraštą. Įteka į Krasnodaro tvenkinį, įrengtą Kubanės upės slėnyje.

Didžiausi intakai: Pšecha, Kurdžipsas, Rufabgo (kairieji), Kiša (dešinysis).

Upės vagoje įrengtos Belorečinsko ir Maikopo hidroelektrinės. Svarbesnės gyvenvietės prie Belajos: Kamenomostskis, Abadzechskaja, Tulskis, Maikopas, Chanskaja, Belorečinskas.

## Šaltiniai
Belaja

**Belaja** ( – „baltoji“) gali reikšti:

* Belaja – upė Rusijoje, Kamos intakas;
* Belaja – upė Rusijoje, Kubanės intakas;
* Belaja – upė Rusijoje, Anadyrio intakas;
* Belaja – upė Rusijoje, Angaros intakas;
* Belaja – upė Rusijoje, įteka į Imandros ežerą;
* Belaja – upė Rusijoje, Penžinos intakas.
Lopaičių apylinkė

**Lopaičių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Alko apylinkės ir Tverų apylinkės.

## Šaltiniai
The Origin Of Love

**„The Origin Of Love“** – trečiasis Jungtinės Karalystės atlikėjo Mika albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 17 d.

## Albumo kūrimas

Albumas buvo pradėtas įrašinėti 2011 m. pradžioje, užbaigtas 2012 m. rugpjūtį. Įrašinėjimo darbai daugiausia vyko tokiuose miestuose kaip Montrealis, Majamis bei Londonas. Lyginant su ankstesniais albumais, šį kartą Mikai talkino nemažai muzikos industrijos žmonių: Nick Littlemore (Empire Of The Sun, Pnau), Pharrell Williams (N.E.R.D), Benny Benassi, Greg Wells, Jodi Marr, Priscilla Renea, Klas Ahlund, FrYars ir kiti.

Albumo standartinį leidimą sudaro 14 dainų. Pirmoji albumo daina „Elle Me Dit“ (angliška versija – „Emily“) dienos šviesą išvydo 2011 m. liepos 1 d. Tai pirmoji atlikėjo daina, parašyta prancūzų kalba, kuri buvo pristatyta išskirtinai Prancūzijos rinkai. 2012 m. birželio 8 d. internete pasirodė naujas atlikėjo kūrinys „Make You Happy“, kuris buvo pristatytas kartu su trumpametražiu filmu. Kaip teigė pats Mika, tai nėra pirmasis albumo singlas, o tiesiog daina, kuria jis norėjo pasidalinti su savo gerbėjais. Birželio 14 d. buvo galima išgirsti ir oficialų albumo singlą „Celebrate“. Mikai šioje dainoje akompanuoja amerikiečių dainininkas, reperis Pharrell Williams. Rugpjūčio 10 d. pasirodė ir „Celebrate“ vaizdo klipas.

## Albumo dainos

# Origin Of Love (4:37)
# Lola (3:45)
# Stardust (3:18)
# Make You Happy (3:11)
# Underwater (3:12)
# Overrated (3:38)
# Kids (3:04)
# Love You When I’m Drunk (2:54)
# Step With Me (3:36)
# Popular (ft. Priscilla Renea) (4:06)
# Emily (3:34)
# Heroes (3:16)
# Celebrate (ft. Pharrell Williams) (3:05)
# Make You Happy (Miami edit) (3:34)

## Papildomos dainos

* Tah Dah
* Elle Me Dit

## Singlai

* Elle Me Dit
* Celebrate (ft. Pharrell Williams)

## Nuorodos

* Oficiali Mikos interneto svetainė
* Mika „music.lt“ puslapyje
* Oficialus Mika VEVO vaizdo klipų kanalas
Arasatuba

**Arasatuba** () – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, į pietus nuo Tjetės upės, prie geležinkelio San Paulas-Korumba. Yra *Dario Guarita* oro uostas, plentai į San Paulą, Kampo Grandę, Prezidente Prudentę. Tekstilės (medvilnės), medienos apdirbimo, keramikos, avalynės, maisto pramonė, tanino gamyba. Prekybinis žemės ūkio rajono centras. Vyskupijos centras.

## Istorija

Vietovės pavadinimas kilo nuo tupių-gvaranių kalbų žodžių *araçá* (vietinis augalas, *Mosiera* sp.) ir *tyba* („gausybė“). Arasatuba pradėjo kurtis 1908 m., o miesto teisės suteiktos 1917 m.

## Šaltiniai
Fosebrija

**Fosebrija** ( 'melagingas pylimas') – papildoma kliūtis, įrengta tarp tvirtovės sienos ir gynybinio griovio, skirta pėstininkams bei patruliavimo keliui pridengti. Tai būdingas fortifikacinis elementas XVI–XVII a. olandų tvirtovėse. Gali būti supilta kaip pažemintas pylimas, suformuota iš mūro ir pan.

## Nuorodos

* Sąvokos apibrėžimas 
* Fosebrija Montmédy (Prancūzija)
Aragvaris

**Aragvaris** () – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijos vakaruose, Brazilijos plokščiakalnyje, šalia Žordano upės (Paranaibos intakas). Yra oro uostas, pro miestą eina San Paulo-Brazilijos geležinkelis. Maisto (mėsos, vaisių ir daržovių perdirbimo) pramonė. Prekyba apylinkėse auginama kava, citrusiniais vaisiais, kukurūzais, ryžiais, pomidorais, verčiamasi galvijininkyste. Turizmas (aplinkiniuose kalnuose gausu krioklių). Netoli Aragvario slūgso deimantų, berilio rūdos telkiniai.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pr. 1843 m. jai suteiktas kaimo statusas ir *Sant’Ana do Rio das Velhas* pavadinimas. Miesto teisės suteiktos 1888 m., o pavadinimas pakeistas į Aragvarį.

## Šaltiniai