open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Livija Andriukaitytė

**Livija Andriukaitytė** (1936 m. kovo 17 d. – 2000 m. sausio 25 d.) – dailininkė ir juvelyrė.

## Biografija
Mokėsi mergaičių gimnazijoje Kėdainiuose. Kaune J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje įgijo chorinio dirigavimo specialybę. 13 metų dirbo fortepijono mokytoja Rygos vaikų muzikos mokykloje. 1964–1969 m. studijavo Rygos dailės akademijoje, įgijo dailininkės-tekstilininkės specialybę.

Livija Andriukaitytė buvo Latvijos ir SSRS dailininkų sąjungos narė. Dalyvavo daugelyje tarptautinių juvelyrinio meno, taikomosios dailės parodose, virš 100 parodų Latvijoje, visose SSRS respublikose, taip pat Prancūzijoje, Japonijoje, Italijoje, Ispanijoje, Anglijoje, Kanadoje ir kt. Surengė virš 20 personalinių parodų Lietuvoje, Latvijoje, Rusijoje, Vengrijoje, Vokietijoje, JAV. Menininkės kūrinių yra įsigiję Ermitažas, Kremliaus ginklų rūmai, Kaliningrado gintaro muziejus, Latvijos, Lietuvos, Armėnijos muziejai, daugelis privačių asmenų.

Mirė 2000 m. sausio 25 d Rygoje., palaidota Kėdainiuose, Dotnuvos g. kapinėse.

## Kūryba
Livijos Andriukaitytės kūryba įvairiapusė žanriniu ir atlikimo technikos atžvilgiu. Tekstilės srityje mėgo audimą ir batiką. Unikalūs jos juvelyriniai papuošalai, kuriuos liejo iš bronzos, vario, sidabro, juos puošė brangakmeniais bei gintaru. Buvo puikiai įvaldžiusi sudėtingą emalės techniką, kurią naudojo tiek kurdama miniatiūras, tiek panoramines kompozicijas. Užsiėmė aliejine tapyba, akvarele, pastele, grafika, fotografija. Kurdama tyrinėjo pasaulį ir pirmiausia ieškojo grožio. Jos kūryba atveria langą į visatą, kurioje viešpatauja šviesa ir harmonija.


Livija_Andriukaityte_juvelyrika_1.jpg|Livijos Andriukaitytės juvelyrinis darbas
Livija_Andriukaityte_juvelyrika_2.jpg|Livijos Andriukaitytės juvelyrinis darbas
Livija_Andriukaityte_juvelyrika_3.jpg|Livijos Andriukaitytės juvelyrinis darbas
Livija_Andriukaityte_juvelyrika_4.jpg|Livijos Andriukaitytės juvelyrinis darbas


## Išnašos
Hotano karalystė

**Hotano karalystė** – valstybė, egzistavusi III a. pr. m. e.–XI a. Tarimo baseino pietvakarinėje dalyje. Jos svarbiausias miestas ir sostinė buvo Hotanas, tačiau nuo pirmųjų mūsų eros amžių ji valdė ir kitus svarbius prekybinius Šilko kelio miestus.

## Pavadinimai
Kharošthi bei brahmi raštu rašytuose vietiniuose įrašuose karalystė, kaip ir pats miestas, vadinama **Khotana** ar *Hvatäna*. Indijoje sanskritu ji buvo įvardijama kaip **Gaustana**. Kinų šaltiniuose ji vadinama **Jutianu** (). Pietiniai karalystės kaimynai tibetiečiai valstybę vadino **Li** () arba „Raudonųjų gluosnių mišku“ (), o jos sostinę – *Huten* ar *Huden*.

## Istorija

### Senovės Hotanas
Archeologiniai duomenys rodo, kad Hotano gyvenvietė buvo gyvenama nuo senovės. Karalystės įkūrimo data legendos laiko 224 m. pr. m. e. Anot legendų, ją įkūrė Indijos Maurijų dinastijos karalius Ašoka. Ši legenda parodo nuo seno egzistavusius kultūrinius ryšius su Indijos subkontinentu. Jie buvo palaikomi per prekybinius kelius per Pamyro kalnus ir Kašmyrą. Jau I a. pr. m. e. Hotano karalius priėmė iš Indijos atėjusį budizmą.

Nuo II a. pr. m. e. Hotanas buvo minimas ir Kinijos šaltiniuose: Jutiano karalystė minima tarp 36 vakarų valstybių. Vėlyvoji Han istorija rašo: „pagrindinis Jutiano karalystės centras yra Sičengo miestas (Jotkano archeologinė vietovė). Ji yra 5300 li nuo Lukčuno ir 11700 li nuo Luojango. Jame yra 32 tūkstančiai šeimų, 83 asmenys ir daugiau nei 30 tūkst. vyrų, galinčių valdyti ginklą“.

I mūsų eros amžiuje Hotanas kovojo su gretimomis karalystėmis, ir pagrindinis jo priešas buvo Jarkendas. 56 m. Jarkendo armija nusiaubė miestą, ištrėmė karalių Juliną ir vietoj jo į sostą pasodino savo brolį Veiši. Tačiau Hotanas atsikeršijo savo priešui ir netrukus konsolidavo valdžią regione, pajungdamas mažus miestus valstybes. Tokiu būdu jis kartu su Šanšanu rytuose dalijosi pietinį Tarimo baseino pakraštį.

Kinijai Hotano kontrolė buvo svarbi, todėl ji užgrobė karalystę 78 m., bet jau 105 m. ši atgavo nepriklausomybę. Dar kartą Hotanas užkariautas 127 m., ir buvo įjungtas į Vakarų teritorijų protektoratą iki pat II a. II pusės. Per šį laikotarpį Hotanas absorbavo gretimą Kerijos karalystę rytuose. Nepaisant Kinijos įtakos, Hotanas aktyviai dalyvavo ir Vidurinės Azijos reikaluose: pvz., minimas Hotano karaliaus dalyvavimą kušanų karo žygiuose Indijoje 127 m..

### Viduramžių Hotanas

## Kultūra

## Žinomų karalių sąrašas
Mass Effect (serija)

**Mass Effect** – mokslinės fantastikos tematikos veiksmo vaidmenų trečiojo asmens šaudyklių serija, sukurta kanadiečių įmonės „BioWare“ ir išleista Xbox 360, PlayStation 3, Microsoft Windows bei Wii U platformoms. Ketvirtoji serijos dalis išleista Windows, PlayStation 4 ir Xbox One platformoms.

Pirmosios žaidimų trilogijos veiksmas sukasi aplink Paukščių Tako galaktikos rasių, tarp jų ir žmonijos, kovą su organinėmis mašinomis. Visi trys žaidimai susilaukė kritikų pripažinimo istorijos plėtojimo, veikėjų vystymo, romantikos, įgarsinimo, pasirinkimų, turinčių įtakos žaidimo eigai, ir nuodugnaus galaktikos perteikimo jausmo srityse. Be pagrindinės žaidimų trilogijos, buvo išleista žaidimų su šalutinėmis istorijomis (*spin-off*), romanų, komiksų, filmų, stalo žaidimų, piešinių knygų, veikėjų figurėlių ir kitokios produkcijos.

## Žaidimai
### ''Shepard'' trilogija
Žaidimų trilogijos veiksmas daugiausia sukasi aplink karį vardu *Commander Shepard*, kurio misija yra išgelbėti Paukščių Tako galaktiką nuo galingų organinių mašinų, žinomų kaip *Reapers*, invazijos. Pirmajame žaidime *Shepard* tiria išdaviko agento *Saren* veiklą. *Saren* pamažu suvokia, kad yra manipuliuojamas *Sovereign*, vieno iš *Reapers* atstovų, pasilikusio Paukščių Tako galaktikoje prieš dešimtis tūkstančių metų, kuomet ši organinių mašinų rasė išnaikino iš esmės visą protingą organinę gyvybę galaktikoje kaip pasikartojančio, nežinomos paskirties genocido ciklo dalį. *Sovereign* tikslas yra sukelti neišvengiamą tamsioje užgalaktinėje erdvėje lindinčių organinių mašinų flotilės sugrįžimą, tokiu būdu užmezgant naują naikinimo ciklo pradžią. Antrajame žaidime veiksmas vyksta praėjus dvejiems metams po įvykių pirmojoje dalyje. *Shepard* grumiasi galaktinėje kovoje su *Collectors*, ateivių rase, prievarta grobiančia ištisas žmonijos kolonijas su tikslu padėti organinėms mašinoms sugrįžti į Paukščių Tako galaktiką. Paskutiniojoje trilogijos dalyje nupasakojamas galaktikos rasių susirėmimas su organinėmis mašinomis.

### Naujoji dalis
Ketvirtosios žaidimų serijos dalies veiksmas vyksta Helenos žvaigždžių spiečiuje, Andromedos galaktikoje, prabėgus 634 metams po įvykių pirmojoje trilogijoje.

## Kitos medijos

## Išnašos

## Nuorodos
* „Mass Effect“ oficialus tinklalapis
* „Mass Effect“ viki duombazė
Grom

**Grom** – nešiojama raketinė sistema, gaminama Lenkijoje.

Ginklas veikia „iššoviau-pamiršau“ principu, yra ypatingai mobilus, patikimas bei paprastas naudoti. Jam nereikia papildomos įrangos, tokios kaip radarai ar specialus transportas.

Grom sistema gali sunaikinti taikinį atstumu nuo 400 metrų iki 5,5 km bei aukštyje nuo 10 metrų iki 3,5 km.

## Lietuvoje
2014 m. liepos 2 d. Lietuvos Vyriausybė priimtu nutarimu leido Krašto apsaugos ministerijai artimojo nuotolio nešiojamosios priešlėktuvinės gynybos sistemas Grom pirkti iš Lenkijos gamintojo, taikant Viešųjų pirkimo įstatymo nuostatą vykdant įsigijimus gynybos ir saugumo srityje.

Sutarta įsigyti sistemos paleidimo įrenginių, raketų, priemonių sistemos priežiūrai, lauko treniruoklių, stimuliatorių. Taip pat numatytas logistinis paketas.

## Naudotojai
*  - 30 paleidimo įrenginių ir daugiau nei 100 raketų (Pietų Osetijos karas (2008)).
* 
*  - pasirašyta įsigyjimo sutartis.
*  - daugiau nei 400 paleidimo įrenginių ir daugiau nei 2000 raketų. Apie 400 naujos versijos raketų Piorun bus patiekta nuo 2014 iki 2017 metų.

## Techninės charakteristikos

* **Sistemos svoris:** 16,5 kg
* **Raketos svoris:** 10,5 kg
* **Kalibras:** 72 mm
* **Vidutinis greitis:** 650 m/s
* **Altitudė:** 10-3500 m
* **Mažiausias nuotolis:** 400–500 m
* **Didžiausias nuotolis:** 5 500 m

## Nuorodos
* Gamintojo tinklapis

## Šaltiniai
Kharošthi

**Kharošthi** (devanagari: खरोष्ठी = *kharoṣṭhī*) – rašto sistema, naudota Pietų ir Vidurinėje Azijoje tarp IV a. pr. m. e. ir III a. Ji siejama su Gandharos karalyste ir joje naudotu gandhari prakritu. Kharošthi naudojimo arealas daugiausia apėmė Gandharą, Baktriją, Sogdianą, o šilko keliu pateko iki Rytų Turkestano (Šanšanas, Hotanas).

Kharošthi raštas užrašomas iš dešinės į kairę (nors yra įrašų ir iš kairės į dešinę), skiemeninis (abugida). Kaip ir brahminiai raštai, kharošthi priebalsiai turi su savimi savaimiškai priskirtą balsį, tačiau nėra skyros tarp ilgųjų ir trumpųjų balsių. Dabar teikiama kharošthi abėcėlė remiasi sanskritišku garsiniu skirstymu. Kharošthi naudoti skaitmenys primena romėniškus.

Pirmasis šį raštą XIX a. iššifravo James Prinsep, naudodamasis dvikalbiais užrašais ant Indo-graikų karalystės monetų, kur vienas užrašas buvo graikiškas, kitas – pali kalba, užrašyta kharošthi raštu. Vėliau perskaityta ir keletas šiuo raštu užrašytų Ašokos ediktų, pastatytų šiaurės vakarų Indijoje.

Nėra sutariama dėl to, ar šis raštas susidarė savaime, ar buvo sukurtas tyčia. Ortografija jis primena aramėjiškus raštus, tačiau pritaikytas Pietų Azijos kalbų garsynui. Spėjama, kad jis į Indiją galėjo patekti ~500 m. pr. m. e., kai Achemenidai užkariavo Indo slėnį, ir palaipsniui vystytis, kol IV a. pr. m. e. įgavo nustatytą pavidalą. Tačiau jokių tarpinių variantų, pagrindžiančių kaitą, nerasta.

Kharošthi ypač plito Kušanų imperijos valdymo metais, plačiai naudotas užrašant budistinius tekstus. Vėliau išnyko, ilgiau laikėsi Vidurinėje Azijoje.


File:Kharoshti script on a wooden plate, National Museum, New Delhi 01.jpg|Medinė lentelė su kharošthi įrašais
File:Loulan_kharosthi_document.jpg|Įrašas iš Nijos
File:Hashtnagar_Pedestal_Rajar_Bodhisattva_Gandhara_384_exhib_British_Museum.jpg|Bareljefas iš Indo-graikų karalystės su užrašu kharošthi rašmenimis
Askorbilo stearatas

**Askorbilo stearatas** (), *E305* – askorbo rūgšties ir stearino rūgšties esteris, (C24H42O7).
Dedamas į margariną kaip vitamino C šaltinis ir kaip maisto priedas antioksidantas. 

JAV Žemės ūkio departamentas jo kiekį maiste leidžia ne didesnį kaip 0,02% (vieną, arba ,jei yra kitų antioksidantų, kartu su kitais).

## Taip pat skaitykite
*Askorbilo palmitatas

## Nuorodos
*
*
Kvietinė mėsa

**Kvietinė mėsa** arba **seitanas** () – iš Japonijos kilęs elastingas produktas, kuris gaminamas iš glitimo. Tradiciniu būdu gaminant seitaną kvietinė tešla yra skalaujama vandeniu kol iš tešlos yra pašalinamos krakmolo granulės. Dažnai naudojamas kaip mėsos pakaitalas. Populiarus Azijos ir Budizmo virtuvėse. Vakarų kultūroje dažnai pateikiamas tradicinių mėsos produktų formų, kaip mėsos pakaitalas vegetariškoje mityboje.

## Šaltiniai
Marutai

**Marutai** () – vedinės dievybės, dažniausiai Indros palydovai, tačiau dažnai siejami ir su Rudra. Rigvedoje aprašomi kaip nuožmūs, galingi, gaivališki, niokojantys, staugiantys kaip liūtai, ginkluoti žaibais, plieniniais dantimis, karietose traukiami žirgų. Marutų skaičius vietomis įvardijamas 27, kitur šešiasdešimt, ar trisyk šešiasdešimt. Taip pat laikomi Rudros sūnumis (Rudrais), somos gerėjais.

Marutų vaizdinys kilęs iš audros vaizdinio, Žoržas Diumezilis juos lygina su panašiais indoeuropietiškais vaizdiniais kaip Laukinė medžioklė (*Wilde Jagd*) ar einherijai.

Marutų pavadinimas, spėjama, gali reikšti „švytintys, šviesos pliūpsniai“ (plg. sanskr. मरीचि *marīci* – „tvyksnis“, sen. gr. μαρμαίρω *marmairo* „žibesys, švysnis“).

## Šaltiniai
Hack and slash

**Hack and slash** arba **hack and slay**, sutrump. **H&S** arba **HnS** – kompiuterinių žaidimų, kuriuose vyrauja kovos, žanras.

Terminas *hack and slash* pirmiausia buvo naudojamas stalo vaidmenų žaidimų stiliui apibūdinti, bet vėliau pritaikytas ir MUD, MMORPG žanrams bei apskritai daugeliui veiksmo žaidimų. Konsolių ir žaidimų automatų žaidimuose šis terminas naudojamas apibūdinti juose vyraujančias kirstynes. Kituose kontekstuose šis terminas yra platesnio pobūdžio, pvz., lankininkas arba neginkluotas kovų menų meistras taip pat gali būti *hack and slash* žaidimo veikėju. Terminas taip pat gali būti užrašomas žodžius atskiriant brūkšneliais arba su apostrofais, kaip, pvz., **hack-and-slash**, **hack 'n' slay**.

## Kilmė
*Hack and slash* sąvokos kilmės šaknys siekia stalo RPG žaidimus, tokius kaip „Dungeons & Dragons“, kuriuose ji apibūdina kampanijas, kupinas smurto ir be jokių kitų siužeto elementų ar išskirtinio tikslo. Pati sąvoka atsirado apie XX a. 9-ąjį dešimtmetį, kaip rašoma žurnale „Dragon“. Vėliau imtas naudoti tokiems kompiuteriniams vaidmenų žaidimams kaip „Lineage“ arba „Diablo“ apibūdinti. Šiuo terminu taip pat vadinti ankstyvieji *[[beat 'em up]]* žaidimai, tokie kaip „Golden Axe“.

## Taip pat skaitykite
* Veiksmo vaidmenų žaidimas
* Dungeon crawl

## Šaltiniai
Komodoras (Karališkasis laivynas)

**Komodoras** () – D. Britanijos Karališkojo laivyno karininko laipsnis, aukštesnis už kapitono, žemesnis už kontradmirolo () laipsnį. NATO rangų kodas OF-6. Ekvivalentiškas armijos brigadininko () laipsniui. Atitinka Lietuvos laivyno flotilės admirolo laipsnį.

## Skiriamieji ženklai
Dabartiniai laivyno komodorų skiriamieji ženklai yra rankovės antsiuvai ties rankogaliu – 45 mm pločio auksinio galiono antsiuvas aplink rankovę ir auksinis 45 mm skersmens žiedas iš 13 mm pločio galiono.  

## Istorija
Dabartinių komodorų dabartiniai skiriamieji ženklai yra buvę antros klasės komodoro skiriamieji ženklai. Komodoro laipsnis kaip karinis laipsnis Karališkajame laivyne egzistuoja nuo 1997 m. Iki tol tai buvo pareigybė, į kurią skirdavo vyresniuosius kapitonus. Pavyzdžiui, vyriausias eskadrinių minininkų vadas () laivyne galėjo turėti titulą  ), o vyriausias povandeninių laivų () vadas galėjo turėti analogišką titulą . Abiem atvejais šis titulas žymėdavo pareigybę, bet ne laipsnį. 

## Nuorodos

* "Naval Service Uniform Regulations" (PDF). Fleet Publications and Graphics Organisation. May 2009.
Čakas (dievas)

**Čakas** (, ) – majų lietaus, griaustinio, audrų dievas. Atitinka actekų Tlaloką.

Kaip ir daugelis majų dievų, Čakas gali būti suvoktas kaip vienas arba kaip keturi Čakai, saugantys skirtingas pasaulio šalis. Ikonografijoje vaizduojamas žmogiško pavidalo su roplio žvynais, iltimis, laikantis skydą, žaibasvaidį kirvį. Drezdeno kodekse išsamiai aprašomos Čakų vietovės ir veiklos taip pat Čakų santykiai su senais dievais Bakabais ir deive Iščela. Čakai kartais tapatinami su Bakabais, tačiau pastarieji pirmiausia yra Žemės vandenų saugotojai.

Klasikiniame majų laikotarpyje Čako vardą dažnai naudojo valdovai, pabrėžtos karingosios, nuožmiosios šio dievo savybės.

Čako garbei buvo atliekami lietaus ritualai, tikintis lietaus. Jukatane keturi jaunuoliai stodavo pasaulio šalių pusėn ir vaidindavo varles. Kitas ritualas, aprašytas XVI a., buvo jaunų vyrų ir moterų nuleidimas į karstinius duburius (senotus). Ten jie būdavo arba nuskandinami (kaip auka Čako palydai), arba ištraukiami (kad perduotų žinią iš dievo).
Vukub Kakišas

**Vukub Kakišas** (*Vucub Caquix, Uucub Caquix* – 'septynios aros') – paukštis-siaubūnas, minimas majų kičių žymiajame epe „Popol Vuh“.

Aprašomas kaip didelis paukštis, išsipuošęs blizgiais papuošalais ir dėl to įsivaizduojąs esąs Saulė ir Mėnulis, kadangi šie dar neryškiai spindėjo, nes Žemė buvo neseniai sukurta. Jis buvo dviejų milžinų –  Kabrakano ir Sipaknos – tėvas. Jų susilaukė su Čimalmat. Mitiniai didvyriai-dvyniai Hunahpu ir Išbalankė, pamatę, kaip Vukub Kakišas ir jo sūnūs tuščiai didžiuojasi, nusprendė juos pražudyti. Jie patykojo, kai Vukub Kakišas įsiropštė į birsonimos medį, kurio vaisiais maitinosi, jį pašovė pučiamu vamzdžiu. Siaubūnas iškrito iš medžio, tada dvyniai bandė jį supančioti, bet tas čiupo ir išsuko Hunahpu ranką. Jis grįžo namo, bet susirgo. Tada Hunahpu ir Išbalankė surengė klastą, prikalbino senolius Saki Nim As ir Saki Nima Cijis nueiti pas Vukub Kakišą apsimetus gydytojais, o jie patys – senolių anūkais. Senoliai pradėjo gydyti skausmo kamuojamą Vukub Kakišą, bet iš tiesų išėmė visus jo papuošalus, švytinčius dantis ir akis, tada siaubūnas mirė.

Manoma, kad Vukub Kakišo vaizdinys galėjęs kilti iš paukštiškai vaizduojamo dievo Icamnos, tiesa, neaišku, kaip garbintinas ir kilmingas dievas galėjęs virsti siaubūnu, vertu sunaikinimo. Rastas vienas klasikinio majų laikotarpio keramikos pavyzdys (Isapoje), kur žmogus sumaitota ranka laiko stulpą su ant jo sėdinčiu stambiu paukščiu.

## Šaltiniai
Séverine (dainininkė)

**Séverine** (tikrasis vardas – *Josiane Grizeau*; g. 1948 m. spalio 10 d. Paryžiuje) – prancūzų dainininkė.

1971 m. atstovavusi Monakui, Séverine laimėjo Eurovizijos dainų konkursą. Ji atliko Jean-Pierre Bourtayre (muzika) ir Yves Dessca (žodžiai) klasikinę prancūzišką baladę „Un banc, un arbre, une rue“ (). Dainoje pasakojama apie tai, kaip žmonės, praradę vaikystės nekaltumo jausmą, vejasi savo svajones. Daina taip pat įrašyta anglų, vokiečių ir italų kalbomis.

Séverine du kartus dalyvavo vokiečių atrankoje į Euroviziją – 1975 ir 1982 metais, tačiau nelaimėjo. 2006 m. buvo Eurovizijos konkurso Atėnuose Monako delegacijos narė.

## Diskografija
* *Un banc, un arbre, une rue*
* *Chance in Time*
* *Mach die Augen zu (und wünsch dir einen Traum)*
* *Il posto*
* *Vivre pour moi*
* *Ja der Eiffelturm*
* *Comme un appel*
* *J’ai besoin de soleil*
* *Olala L’Amour*
* *Là ou tu n’es pas*
* *Mon tendre amour*
* *Der Duft von Paris*
* *Il faut chanter la vie*
* *Vergessen heißt verloren sein*
* *Du bist für mich der größte Schatz*
* *Sieben Tränen*

## Nuorodos
* Séverine svetainėje Internet Movie Database

|-
Mundų kalbos

**Mundų kalbos** – kalbų grupė, priklausanti austroazinių kalbų šeimai (toliausiai į vakarus nutolusios šios šeimos kalbos). Paplitusi Pietų Azijoje (vidurio ir rytų Indijoje, vietomis Bangladeše). Vartojamos mundų tautų grupės. Šios kalbos genetiškai susijusios su vietnamiečių, khmerų ir kai kuriomis kitomis Pietryčių Azijos kalbomis. Svarbiausia iš mundų kalbų yra santalų, kuria šneka > 6 mln. žmonių. Kitų vartojimas negausus.

## Skirstymas

Mundų kalbos skirstomos į dvi pagrindines grupes – šiaurės (vartojamos Čhota Nagpuro plokščiakalnyje: Džarkhandas, Čhatisgarhas, Vakarų Bengalija, Orisa, Madhja Pradešas, Bangladešas) ir pietų (Orisa, Andhra Pradešas).

Vienas siūlomų mundų kalbų skirstymų (Gérard Diffloth, 1974 m.):
* Šiaurės mundų
** Korku
** Khervarių
*** Khervari atšaka: agarijų, bidžori, koraku
*** Mundari atšaka: mundari, bhumidžų, asurų, kodų, ho, birhorų, kolų
*** Santali atšaka: santalų, Mahalų, Turų
* Pietų mundų
** Kharija–džuangų: kharijų, džuangų
** Koraputų mundų
*** Remo atšaka: gata (gta, gtak), bondų (remo), bodo gadaba (gutobų)
*** Savara atšaka [sorų–džurajų–gorumų] : parengų (gorumų), sorų (savarų), džurajų, lodhi

## Gramatika

Mundų kalbos turi 3 gramatinius skaičius (vienaskaita, dviskaita, daugiskaita), 2 gimines (dvasingą ir bedvasę), skirtį tarp daugiskaitos 1 asmens (su manimi, be manęs), 6 priesagas, nurodančias nuosaką.

## Nuorodos
* ''Ethnologue'' skirstymas
Valdas Lastauskas

**Valdas Lastauskas** (g. 1967 m. vasario 25 d.) – Lietuvos teisininkas, valstybės tarnautojas, diplomatas.

## Biografija
1992 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1990–1991 m. buvo Vilniaus Vyriausiojo policijos komisariato tardytojas.
1991 pradėjo dirbti Lietuvos URM Konsulinių sutarčių skyriuje, 1993–1996 m. buvo konsulas Lietuvos ambasadoje Varšuvoje.

1996–2000 m. vadovavo Lietuvos ir Vokietijos UAB „Drauda“, 2000–2004 m. – UAB „Konslita“. 2001–2005 m. buvo UAB NDX Development teisės departamento direktorius. 2005–2006 m. dėstė VU Teisės fakultete.

2005 m. grįžo į diplomatinę tarnybą, dirbo Lietuvos Generaliniame konsulate Kaliningrade, 2008–2011 m. buvo ministras patarėjas Lietuvos ambasadoje Lenkijoje.

2011–2013 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos, o 2013–2014 m. – energetikos ministerijos kancleris.

Nuo 2014 m. rugpjūčio 12 d. – Lietuvos ambasadorius Azerbaidžiano Respublikoje. 2021 m. gruodžio 3 d. buvo paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Latvijos Respublikoje.

V.Lastauskas kalba vokiečių, lenkų, rusų bei anglų kalbomis.

## Šaltiniai

|-
Baltijinis pūtelis

**Baltijinis pūtelis**, sin. **gauruotasis pūtelis** (*Tragopogon heterospermus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos pūtelių (*Tragopogon*) genties augalas.

## Biologija
Tai dvimetis ar daugiametis, 20–60 cm aukščio žolinis augalas, turintis pieniškų sulčių. Šaknis vertikali, ilga, cilindriška, šaknies kaklelis padengtas senų lapų skaidulomis. Stiebas apšepęs veltiniškais plaukeliais, paprastai šakotas nuo pat pamato, lapuotas, su pilksvu tankiu veltiniu, retai plinkantis, tada veltinis lieka tik po graižu ir ties lapų prisegimu. Pamatiniai lapai siauri, linijiški, maždaug 1–2 mm pločio, 5–25 cm ilgio, kartais ilgesni už stiebą su graižu, dažnai išilgai susiklostę, ties pagrindu platesni. Stiebo lapai paplatėjusiu pagrindu pusiau apima stiebą, žemutinėje dalyje iki 8 mm pločio, viršūnė yliškai nusmailėjusi.

Graižkotis po graižu nesustorėjęs. Graižai po vieną išaugę stiebo ir šakų viršūnėje, 3–4 cm ilgio. Skraistlapių 8–12; jie trumpesni už žiedus. Visi graižo žiedai šviesiai geltoni.

Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – lukštavaisis. Vaisiaus snapelis 2–3 mm ilgio, skristukas skėtiškas, apie 15 mm ilgio. Lukštavaisis apie 1 mm pločio, su skristuku 2,5–3,5 cm ilgio, be skristuko 1,3–1,6 cm ilgio. Kraštinių vaisių paviršius apaugęs smulkaiis dygliais, vidinių beveik lygus.

## Paplitimas ir augavietės
Rytų Baltijos pajūrio smėlynų endemas. Auga Kaliningrado srityje, Lietuvoje ir Latvijoje.

Auga visame Lietuvos pajūryje; dažnas judraus smėlio baltosiose ir pilkosiose kopose, retesnis pušaitėmis sutvirtintose kopose. Retas žemyniniuose smėlynuose (Nemuno žemupio smėlynai).

## Taikomoji reikšmė
Baltijinis pūtelis kopose gerai sutvirtina smėlį.

## Nuorodos
* Tragopogon heterospermus – Latvijas Daba (latvių k.)
* Tragopogon heterospermus – Global biodiversity information facility (anglų k.)

## Literatūra
* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 128 p.
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, VI tomas, 189–190 p.
Greitas kepimas

**Greitas kepimas** arba **stir-fry** – iš Kinijos kilęs maisto gamybos būdas. Ant didelės ugnies įkaitinama gili keptuvė (tradiciškai naudotos specialios kinų keptuvės *[[wok]]*) ir maistas ant nedidelio riebalų kiekio kepinamas vos kelias minutes. Gamybos būdas Kinijoje paplito Hanų dinastijos laikotarpiu. Populiarus visoje Azijoje. Dažniausiai tokiu būdu apdorojamos daržovės, pusiau apdoroti mėsos produktai.
Protagonistas

**Protagonistas** (iš  'tas, kuris atlieka pirmąją dalį, pagrindinis veikėjas') – literatūros, teatro, kino ar muzikos pasakojimo pagrindinis veikėjas (pagrindinė arba pirminė figūra), konfliktuojantis su antagonistu. Auditorija dažniausiai yra linkusi susitapatinti su protagonistu.

Terminai *protagonistas* ir *pagrindinis veikėjas* gali būti paaiškinami įvairiai ir priklausomai nuo šaltinio gali apibrėžti skirtingą sąvoką. Grožinėje literatūroje protagonisto istorija gali būti nupasakojama iš kito veikėjo perspektyvos (kuriuo taip pat, bet nebūtinai, gali būti pasakotojas).

## Senovės Graikija
Ankstyviausi žinomi veikėjo pavyzdžiai yra iš Senovės Graikijos. Iš pradžių dramatiški pasirodymai apėmė tik šokius ir chorą. Vėliau, anot Aristotelio, poetas Tespidas savo tragedijose iškėlė mintį, jog vienas iš aktorių turėtų išeiti priekin ir vesti dialogą su choru. Taip apie 536 m. buvo sukurtas tragedijos žanras. Kiek vėliau poetas Aischilas savo pjesėse pristatė antrąjį aktorių, sugalvodamas dviejų veikėjų dialogo idėją. Dar vėliau, Sofoklio pjesesė, atsirado ir trečiasis aktorius.

Senovės Graikijos teatre trys aktoriai atlikdavo po vieną tragedijos pagrindinį draminį vaidmenį; protagonistas suvaidindavo pagrindinį vaidmenį, o kiti vaidmenys atitekdavo deuteragonistui (antram pagal svarbą veikėjui) ir tritagonistui (trečiam pagal svarbą veikėjui). Protagonistą parinkdavo dramaturgas (kartais pats juo būdavo), protagonistas pasirinkdavo deuteragonistą ir tritagonistą.

## Šaltiniai
Aukštutinis Mianmaras

**Aukštutinis Mianmaras** arba ***Aukštutinė Birma*** () – geografinė teritorija Mianmare, aprėpianti žemumų plotus aplink Iravadžio upę šalies centrinėje dalyje; į šiaurę nuo Žemutinio Mianmaro. Apima Mandalajaus, Sagaino, Magvės regionų dalis, kartais dar įtraukiamos Kačinų ir Šanų valstijos. Svarbiausias miestas – Mandalajus.

Aukštutinės Birmos terminą įvedė britai, kai po 1852 m. Anglijos-Birmos karo Žemutinė Birma buvo užkariauta britų, o Aukštutinė iki 1885 m. liko nepriklausoma (Birmos karalystė).

Aukštutinis Mianmaras yra istorinis bamarų tautos centras.

## Šaltiniai
Žemutinis Mianmaras

**Žemutinis Mianmaras** arba ***Žemutinė Birma*** – geografinė teritorija Mianmare, apimanti Iravadžio baseino žemutinę dalį, Iravadžio ir Sitauno deltas, Taemjo ir Taungu žemumas. Įtraukia Ajejarvadžio, Bago, Jangono regionus, kartais įtraukiama platesnė teritorija su pakrantėmis (Tanintajio regionas, Rachinų, Monų valstijos). Svarbiausias miestas – Jangonas.

Žemutinės Birmos terminą įvedė britai, kai po 1852 m. Anglijos-Birmos karo Žemutinė Birma buvo užkariauta britų, o Aukštutinė iki 1885 m. liko nepriklausoma (Birmos karalystė).

Žemutinis Mianmaras yra istorinis monų tautos centras.

## Šaltiniai
Birskas

**Birskas** (, ) – miestas Rusijoje, Baškortostane, Belajos upės dešiniajame krante, prie Birės žiočių, 99 km į šiaurės vakarus nuo Ufos. Rajono centras. Yra upinė prieplauka, netoliese praeina Ufos–Neftekamsko kelias. Maisto (duonos), spirito, lengvoji pramonė. Veikia Baškirijos universiteto filialas. Yra 4 XIX a. statytos cerkvės.

Birsko tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 53,6 %, totoriai – 16,8 %, baškirai – 14,6 %, mariai – 13,1 %, kiti – 1,9 %.

## Istorija

Birskas – pirmasis rusų miestas-tvirtovė, įkurtas Baškirijoje. 1663 m. vietoje sudeginto Archangelskojės kaimo pastatyta tvirtovė. Iš čia vyko baškirų žemių kolonizacija. 1774 m. Birską nunaikino Salavatas Julajevas, bet vėliau gyvenvietė atstatyta. 1781 m. Birskui suteiktas miesto statusas, jis tapo apskrities centru Ufos gubernijoje. XIX a. pab. buvo svarbus kultūrinis, ūkinis centras.

## Šaltiniai
Trimatė kompiuterinė grafika

**Trimatė (3D) kompiuterinė grafika** – kompiuterinės grafikos šaka, kuri vaizduojamojo skaičiavimo tikslams naudoja geometrinių duomenų, saugomų kompiuteryje, trimatį atvaizdavimą. Tokie vaizdai gali būti saugomi su tikslu juos peržiūrėti vėliau arba atvaizduoti realiu laiku.

3D kompiuterinė grafika remiasi daugeliu tų pačių algoritmų kaip ir karkasinio modelio 2D kompiuterinė vektorinė grafika bei pilnai atvaizduota 2D kompiuterinė rastrinė grafika. Kompiuterinės grafikos programinėje įrangoje skirtumas tarp 2D ir 3D retkarčiais yra neryškus; 2D aplikacijose gali būti naudojamos 3D technologijos įvairiems efektams, tokiems kaip apšvietimas, pasiekti, o 3D aplikacijose gali būti panaudojami 2D atvaizdavimo būdai.

3D kompiuterine grafika dažnai vadinami 3D modeliai. Tačiau esama skirtumų. Modelis, be jį atvaizduojančios grafikos, yra saugomas grafinių duomenų rinkmenoje. 3D modelis yra bet kokio trimačio objekto matematinė reprezentacija. Pats modelis formaliai nėra grafika tol, kol nėra atvaizduojamas. Modelis gali būti atvaizduotas kaip dvimatis vaizdas panaudojant vadinamąjį *3D generavimo* procesą, arba panaudotas negrafiniame kompiuteriniame modeliavime ir skaičiavimuose. 3D spausdinime panašiai virtualūs modeliai yra sugeneruojami į apytikslio tikslumo trimatę fizinę reprezentaciją.

## Šaltiniai
Alf Poier

**Alf Poier** (g. 1967 m. vasario 22 d. Judenburge, Štirijoje) – austrų komikas ir dainininkas.

2003 m. Alf Poier atstovavo Austrijai „Eurovizijos“ dainų konkurse ir su vokiečių kalbos bei vienu iš Bavarijos dialektu atlikta daina „Weil der Mensch zählt“ užėmė 6 vietą – tai geriausias šalies rezultatas nuo 1989 m. Daina 10 taškų gavo iš Islandijos ir Portugalijos.

2005 m. dalyvavo Austrijos nacionalinėje atrankoje į Euroviziją su dviem dainomis („Hotel Hotel“ ir „Good Old Europa is Dying“), tačiau su antrąja daina finale užėmė antrą vietą.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Velniapupių lipai

**Velniapupių lipai** (), *E427* – maisto papildas, lipai, gaunami iš bukalapės velniapupės (*Senna obtusifolia*, sinonimas *Cassia obtusifolia*) arba iš tikrosios velniapupės (*Sena tora*, sinonimas *Cassia tora*) sėklų. Naudojami kaip tirštiklis ir drebučius sudaranti medžiaga. Pramoniniai lipai yra miltai, gaminami iš bukalapės ir tikrosios velniapupių sėklų valytų endospermų.  

Velniapupių lipai 2009 m. daugiausiai naudojami gyvūnėlių maisto gamyboje. Europos Sąjungoje velniapupių lipams kaip maisto priedui suteiktas kodas *E427*. Juos leidžia naudoti maisto gamyboje Japonija, Kinija ir Australija. Rusijoje gali būti naudojama gavus specialų leidimą.

Velniapupių lipuose mažiausiai 75% masės sudaro polisacharidas, kurio skeletinę grandinę sudaro manozė (1,4-β-D manopiranozė), o šoninės šakos yra galaktozės (1,6-α-D galaktopiranozė) liekanos, prijungots prie kas 5 manozės liekanos. Manozės ir galaktozės santykis apie 5:1.

Velniapupių lipai, kaip ir saldžiųjų ceratonijų lipai, gali sudaryti gelius su kitomis gelius sudarančiomis medžiagomis – karaginanu, ksantano lipais, todėl maisto ir pašarų pramonėje dažnai naudojami mišiniuose su kitais koloidais.

## Nuorodos

* Cassia Gum for use in selected foods as a thickener, to improve texture and for water retention
Enner Valencia

**Eneras Rembertas Valensija Lastra** (*Enner Remberto Valencia Lastra*; g. 1989 m. balandžio 11 d.) – Ekvadoro futbolininkas, puolėjas.

## Klubinė karjera

Karjerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo Club Sport Emelec.

Vėliau rungtyniavo Meksikoje Primera División, atstovavo CF Pachuca. 

Nuo 2023 m. žaidė SC Internacional *([[Brazilija]])*. 

Nuo 2025 m. rugsėjo 11 d. atstovavo CF Pachuca.

## Karjera rinktinėje
Ekvadoro rinktinėje debiutavo 2012 m. vasario 12 d., draugiškose rungtynėse prieš Hondūrą.

Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. lapkričio 19 d. 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje, 2–2 rungtynėse prieš Hondūro rinktinę. 2014 m. birželį buvo pakviestas į rinktinę XX pasaulio futbolo čempionatui. Čempionate debiutavo birželio 15 d., pirmose rinktinės rungtynėse prieš Šveicariją Estádio Nacional de Brasília stadione, Brazilijos mieste. Šiose rungtynėse pelnė pirmą įvartį, bet Ekvadoro vienuolikė pralaimėjo rezultatu 2–1. Antrose rungtynėse Valencia įmušė abu įvarčius žaidžiant prieš Hondūrą. Kuritibos mieste vykusiose varžybose 2–1 laimėjo Ekvadoras.

### Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Biriučo sala

**Biriučo sala** (, ) – buvusi sala, o dabar nerija Azovo jūroje, į šiaurės rytus nuo Arabato nerijos. Priklauso Ukrainai, Chersono sričiai. Nerija skiria Azovo jūrą (rytuose) nuo Utliuko limano (vakaruose). Per Fedotovo neriją jungiasi su žemynu.

Salos ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 24 km, drauge su Fedotovo nerija – 50 km. Plotis iki 5 km. Vakariniame krante yra Žvejų ir Švyturio įlankos. Iki 1929 m. salą ir neriją skyrė siauras sąsiauris.

Biriučo sala patenka į Azovo–Sivašo nacionalinį parką. Pietvakariniame gale stovi švyturys. Randama daug archeologinių radinių, siejamų su skitais.

## Šaltiniai
Biš Iirdu

**Biš Iirdu** () – kalnų mazgas Altajuje, Šiaurės Čujos kalnagūbryje (Rusija). Aukštis – 4173 m. Yra ~80 ledynų, kurių bendras plotas – 130 km² (svarbiausias – Didysis Maašėjus).

## Šaltiniai
Blagoveščenskas (Baškirija)

**Blagoveščenskas** (, ) – miestas Rusijoje, Baškortostane, 42 km į šiaurę nuo Ufos, Belajos dešiniajame krante. Rajono centras. Yra upinė prieplauka, praeina Ufos–Birsko–Janaulo kelias. Metalo apdirbimo (armatūros, vinių, varžtų, indų), statybinių medžiagų (asfalto, gelžbetonio, mineralinės vatos, polieterių, gofrokartono), baldų pramonė. Veikia šiluminė jėgainė.

Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 62,8 %, totoriai – 15,5 %, baškirai – 14 %, mariai – 4,8 %, kiti – 2,9 %.

## Istorija

Gyvenvietė pradėjo augti aplink 1756 m. įkurtą vario lydimo gamyklą. 1941 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Blagodarnas

**Blagodarnas** () – miestas Rusijoje, Stavropolio krašte, 150 km į rytus nuo Stavropolio, prie Mokraja Buivolos upės. Rajono centras. Keliai į Svetlogradą, Budionovską, Arzgirą, Aleksandrovskojė, yra krovininių traukinių stotis prie Svetlogrado–Budionovsko linijos. Maisto (duonos, vyno, paukštienos) pramonė. Veikia Aleksandro Neviškio cerkvė, krašto muziejus, ligoninė, kultūros namai.

Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 70,2 %, armėnai – 23,9 %, čigonai – 4,7 %, turkai – 1,1 %, ukrainiečiai – 1,0 %, erziai – 0,1 %.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1782 m. Pradžioje vadinosi ***Soldatskojė***, čia kūrėsi kazokai, nuteistieji. XIX a. čia atkeldinta nemažai žemdirbių iš Centrinės Rusijos. Vėliau gyvenvietė vadinta ***Blagodarnojė***. 1971 m. suteiktas miesto statusas, pakeistas pavadinimas į dabartinį.

## Šaltiniai
Paprastasis ežeinis

**Paprastasis ežeinis** (*Echium vulgare*) – agurklinių (*Boraginaceae*) šeimos ežeinių (*Echium*) genties augalas.

## Biologija

Tai dvimetis, 30–100 cm aukščio augalas, visas apaugęs dvejopais plaukeliais – vieni ploni, prigludę, kiti šiurkštūs, statūs, ilgi, išaugę iš baltų kauburėlių. Turi turi rusvai rudą–violetinę, verpstišką šaknį, siekiančią didesnį kaip 1 m gylį. Stiebas status, apvalus, neretai kiek šakotas. Lapai pražanginiai, pailgi, lygiakraščiai, su viena gysla, apatiniai daugiau negu 20 cm ilgio, didesni už viršutinius ir su lapkočiais.

Paprastojo ežeinio žiedynas sudėtingas. Tai ilga šluotelė iš suktukų, kuriuose susitelkę beveik bekočiai, gana dideli, 10–22 mm ilgio žiedai. Taurelė su 5 ilgomis skiltimis, apaugusi ilgais plaukeliais. Vainikėlis suaugtinis, iš pradžių rausvas, vėliau pamėlsta, kartais būna baltas, išorinė vainikėlio pusė pūkuota. Vainikėlio atbraila piltuviška, su nelygiomis 5 skiautėmis, beveik dvilūpė, kiek primena roplio nasrus. Kuokeliai 4–5, su raudonais koteliais. Skirtingo ilgio kuokeliai ir liemenėlis kyšo iš žiedo žiočių.

Pražysta birželio mėnesį, žydi visą vasarą ir rugsėjį. Vaisiai – nelygiu, tinkliškai grublėtu paviršiumi, rudi riešutėliai. Sėklos dirvožemyje išlieka gyvybingos tik iki 1 metų.

## Ekologija
Žiedai išskiria daug nektaro, lankomi bičių ir kitų vabzdžių. Kai kurie vabzdžiai prisitaikę misti tik ežeinio nektaru. Gyvuliai jo neėda, nes augalas šiurkštus, nesultingas, be to, nuodingas.

## Paplitimas ir augavietės
Paprastasis ežeinis savaime paplitęs Europoje, Vakarų ir Centrinėje Azijoje. Natūralizuotas Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Pietų Afrikoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.

Auga dirvonuose, palaukėse, ant ežių, pakelėse, pylimų šlaituose, žvyro karjeruose, dažniausiai sausuose, nerūgščiuose, gerai vėdinamuose dirvožemiuose. Maistui galima vartoti jaunus lapus.

## Naudojimas
Šaknys ir žolė anksčiau buvo vartojami nuo gyvatės įkandimo ir kai kurių ligų. Dekoratyvus, medingas, kai kur auginamas. Šaknyse yra alkanino, kuris dažo vilną raudona spalva.

## Galerija

Echium_vulgare_'Viper's_Bugloss'_(Boraginaceae)_leaves.JPG|Lapas
Żmijowiec_zwyczajny_łodyga_01.07.10_pl.jpg|Stiebas
Ab_plant_1142.jpg|Žiedynas
Echium_vulgare_flower_bgiu.jpg|Žiedas
Echium_vulgare_pink_bgiu.jpg|Rausvi žiedai
Sinjak.JPG|Augavietėje


## Nuorodos
* Paprastojo ežeinio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)''
* Echium vulgare – Plants for a Future (anglų k.)
* Echium vulgare – Nature Gate (anglų k.)
* Echium vulgare – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

## Literatūra

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 238 p.
Žaiginio dvaras

**Žaiginio dvaras** – buvusio dvaro sodyba Žaiginyje, Šiluvos seniūnijoje, Raseinių rajone, netoli kelio . 

Dvaro sodyba 1992 m. įtraukta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).

Sodyba yra privati nuosavybė. Čia iki mūsų dienų išliko tik dvaro sodybos fragmentai – svirnas ir dvaro rūmų rūsys. Mūrinis svirnas vieno aukšto su pastoge, dengtas dvišlaičiu stogu, su nauja danga. Rūmai buvo L formos plano, mūriniai, klasicizmui artimos struktūros. Po pastatu buvo įrengti skliautuoti rūsiai.

## Istorija

Žaiginio dvaras pirmą kartą paminėtas XVI a. viduryje. Nuo XVII a. Žaigino savininkai buvo Kerdiejai, Romeriai, Nagurskiai, Žukauskai, Bulgarinai. 1664 m. inventoriaus duomenimis, dvare buvo vandens malūnas, veikė bravoras.

1762 m. dvaro savininkai Nagurskiai į Žaiginį pakvietė pranciškonus, vienuolynui padovanojo 90 valakų žemės ir Legečių bei Nagių kaimus. Netrukus, 1764 m. Žaiginyje pastatytas pranciškonų vienuolynas.

1857 m. Žaiginio dvarą su palivarkais nusipirko Jekaterina Komarienė. 1875 m. dvaro savininke tapo J. Komarienės dukra grafienė Jadvyga Marija Domitila Zabelienė, kuri 1914 m. dvarą su palivarkais testamentu užrašė savo anūkams, Karolio Zabielos vaikams. Apie 1940 rūmai atiteko Rekušams. 2009 m. dvaro sodybą įsigijo Kęstutis Skamarakas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Žaiginio dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje 
*
Bzikebi

**„Bzikebi“** (, ) – muzikos grupė iš Gruzijos, kurią sudaro Giorgi Shiolashvili (g. 1998 m. kovo 7 d.), Mariam Kikuashvili (g. 1998 m. sausio 22 d.) ir Mariam Tatulashvili (g. 1998 m. balandžio 5 d.).

2008 m. lapkričio 22 d. grupė laimėjo vaikų „Eurovizijos“ konkursą, vykusį Limasolyje, su daina „Bzz…“. Pasirodymo metu nariai buvo apsirengę juodos ir geltonos spalvos kostiumais, primenančiais bites.

## Nuorodos

* Daina ''Bzz…''

|-
Dirvinė karpažolė

**Dirvinė karpažolė** (*Euphorbia helioscopia*) – karpažolinių (*Euphorbiaceae*) šeimos karpažolių (*Euphorbia*) genties augalas.

## Biologija

Tai vienmetis, 15–40 cm aukščio augalas, visose dalyse turintis pieniškų sulčių. Liemeninė šaknis siekia nuo 50 cm iki 1 m gylį. Stiebas storas, tuščiaviduris, nešakotas. Lapai pražanginiai, pailgi, 2–4 cm ilgio, plačia, buka, dantyta viršūne, gelsvai žali.

Dirvinės karpažolės žiedai pakitę ir visai nepanašūs į daugelio augalų žiedus. Jie labai supaprastėję, vienalyčiai, dažnai ir be apyžiedžio. Į žiedą šiek tiek panašus žiedynas cijatis – su vienu piesteliniu ir keliais kuokeliniais žiedais, kuriuos gaubia taurės pavidalo skraistė. Tarp žalsvai gelsvų skraistės skiaučių dar išauga trumpos, plačios, geltonos nektarinės. Tokie su koteliais žiedynai viršūninių stiebo lapų pažastyse sudaro skėčius. Kartais jie auga dviem aukštais.

Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Žiedus apdulkina musės. Vaisius – trilypis, 2,5–3,5 mm ilgio, blizgus riešutėlis. Sėklos rudos, su grioveliais, išlieka gyvybingos dirvožemyje daugiau negu 5 metus. Jas išnešioja skruzdėlės.

## Paplitimas ir augavietės
Kilusi iš pietinės Europos. Dabar paplitusi po visą pasaulį.

Auga laukuose, daržuose, šiukšlynuose, pakelėse, panamėse, gerai supurentame dirvožemyje.

## Nuodingumas
Tai nuodingas augalas, galvijų neėdamas; gali pakenkti kiaulėms, kai jos šeriamos darže išravėta žole. Baltos augalo sultys aitrios, erzina odą, ypač gleivines, nuo jų reikia saugoti akis.

## Naudojimas
Kartais augalo sultimis gydomos karpos. Maistui ir arbatai tinka jauni lapai, tačiau dėl nuodingumo juos reikia vartoti atsargiai.


E_helioscopia2_ies.jpg|Žiedynai
Euphorbia_helioscopia_flowers.jpg|
Euphorbia_helioscopia2_ies.jpg|Vaisius


## Nuorodos
* Dirvinės karpažolės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org  (anglų k.)''
* Euphorbia helioscopia – Nature Gate (anglų k.)
* Euphorbia helioscopia – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

## Literatūra

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 260 p.
Sterkulijų lipai

**Sterkulijų lipai** (), *E416* – lipai, išsiskiriantys iš sterkulijų (*Sterculia*) genties medžių – gailiosios sterkulijos (*Sterculia urens* Roxb.), taip pat iš vilnotosios sterkulijos (*S. villosa*), dygiosios sterkulijos (*S. tragacantha*) ir kitų rūšių sterkulijų.

Kiti pavadinimai: *karaya*, *indinis tragakantas* (), *Bassora tragacanth*, *kadaya*, *mucara*, *kadira*, *katila*, *kullo*.

Sterkulijų lipus komerciškai naudoja apie 100 m. Juos plačiai ėmė naudoti XX a. pirmoje pusėje, tuomet juos naudojo kaip pigesnį tragakanto pakaitalą. Vėliau pasirodė, kad sterkulijų lipai pasižymi naudingesnėmis savybėmis nei tragakantas ir yra pigesni.

Tradiciškai Indija yra didžiausias sterkulijų lipų gamintojas ir eksportuotojas. Vis daugiau lipų eksportuoja Afrikos šalys.

Lipai yra rūgštinis polisacharidas, sudarytas iš monosacharidų galaktozės, ramnozės ir galakturono rūgšties.

Sterkulijų lipų kokybė priklauso nuo nešvarumų pašalinimo lygio. Maistinės kokybės lipai paprastai būna nuo baltos iki rausvai pilkos spalvos, silpno acto kvapo. Farmacinės kokybės – beveik skaidrūs.

Sterkulijų lipai yra mažiausiai tirpūs iš augalinių komercinių lipų, bet sparčiai sugeria vandenį ir brinksta. Net 1 % koncentracijos koloidinis tirpalas būna klampus. Brinkimo geba labai priklauso nuo acetilo grupių. Šarmais deacetilinti lipai geriau tirpsta vandenyje. Kai lipų koncentracija artėja link 4 % van deniniai tirpalai virsta geliais. Skirtingai nei kiti lipai, sterkulijų lipai brinksta ir 60 % etanolio tirpale. Kituose organiniuose tirpikliuose netirpsta. Šie lipai gali sugerti iki 100 kartų daugiau vandens nei sveria patys. Lipai yra dalinai acetilinti, todėl juos laikant išsiskiria šiek tiek acto rūgšties.

Sterkulijų lipai naudojami kaip maisto tirštiklis ir emulsiklis, kaip liuosuojamieji. Kaip maisto priedas žymimas E416. Juos taip pat naudoja kosmetikos gaminiuose, plaukų lake, losjonuose,
Juos taip pat naudoja tragakantui (irgi lipai) skiesti, nes jų savybės panašios.

## Nuorodos
Blaind Riveris

**Blaind Riveris** () – gyvenvietė pietų Kanadoje, Ontarijuje, prie Hurono ežero (Šiaurinio kanalo), prie Blaind Riverio („aklosios upės“) ir Misisagio žiočių. Praeina Transkanados plentas ir geležinkelis, yra prieplauka.

Svarbus urano rūdos gavybos centras. Uranas kasamas nuo 1955 m., XX a. antroje pusėje buvo 270 tūkst. tonų žaliavų (0,12 % koncentracijos). Kasybą vykdo bendrovė „Cameco“. Svarbiausi telkiniai – Agniu Leikas, Eliot Leikas. Taip pat verčiamasi miškų kirtimu, žvejyba, turizmu.

## Istorija

Blaind Riveris susikūrė XIX a. kaip kailių prekybos centras prie svarbaus kelio. Vėliau suklestėjo medienos pramonė, taip pat pradėtas kasti varis. Tačiau po gaisro 1948 m. medienos pramonė žlugo. Nuo XX a. vid. tapo urano gavybos centru.

## Šaltiniai
Mėlynųjų kalnų nacionalinis parkas

**Mėlynųjų kalnų nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietryčių Australijoje, Naujajame Pietų Velse, 80 km į vakarus nuo Sidnėjaus, apima dalį Mėlynųjų kalnų (Didžiojo Vandenskyros kalnagūbrio dalis). Užima 2689 km² plotą, įsteigtas 1959 m.

Parke saugomas smiltaininis plokščiakalnis, iškylantis iki 1215 m (Verongo k.), bei gilūs vaizdingi kanjonai, kuriuos sudaro Groso, Volangambės, Kokso, Volondilio, Nepeano upės. Yra krioklių (Ventvorto, Braidal Veilo), stūkso žymios Trijų Seserų uolos. Žydrųjų kalnų nacionaliniame parke plyti tropiniai miškai, kuriuose gyvena ančiasnapiai, echidnos, kengūros, dingai, koalos, tropiniai paukščiai.

Mėlynųjų kalnų nacionalinis parkas kartu su keletu aplinkinių parkų nuo 2000 m. yra UNESCO pasaulio paveldo objektas.


File:Blue_Mountains_NP.jpg|Džiunglėmis apaugęs plokščiakalnis
File:Lake_burragorang_aerial.jpg|Kanjonas su Buragorango ežeru
File:Grose_River,_near_Blue_Gum_Forest,_Grose_Valley,_Blue_Mountains_1.JPG|Groso upė
File:BRIDAL_VEIL_FALLS.jpg|Braidal Veilo („Nuotakos šydo“) krioklys


## Šaltiniai
Mario Götze

**Marijus Giocė** (*Mario Götze*, g. 1992 m. birželio 3 d. Memingene) – Vokietijos futbolininkas, atakuojantis saugas, atstovavo Vokietijos rinktinei. Pasižymi greičiu bei puikia kamuolio valdymo technika.
 
## Karjera
Karjerą pradėjo Borussia Dortmund klube. Nuo 2009 iki 2013 m. atstovavo Borussia Dortmund. 2010–2011 m. sezone laimėjo šalies taurę bei 2011–2012 m. sezone Vokietijos futbolo taurę.

2013 m. balandžio mėn. buvo parduotas Bayern München klubui.

2020 m. vasarą Gotze pranešė, kad nebebus Dortmundo komandos žaidėjas.

## Tarptautinė karjera
Götze yra žaidęs Vokietijos jaunimo iki 15, 16, 17 ir 21 metų rinktinėse. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. lapkričio 17 d. prieš Švediją. 78-ą minutę pakeitė Kevin Großkreutz. Antras varžybas sužaidė 2011 m. vasario 9 d. draugiškose varžybose prieš Italijos rinktinę.

2011 m. rugpjūčio 10 d., rungtynėse prieš Braziliją, pelnė pirmąjį įvartį. UEFA Euro 2012 m. čempionate debiutavo ketvirtfinalyje prieš Graikiją.

2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje pelnė keturis įvarčius. Buvo pakviestas atstovauti rinktinę XX pasaulio futbolo čempionate. Čempionato finalinėse rungtynėse, žaidžiant prieš Argentinos rinktinę, 113-ą žaidimo minutę pelnė pergalingą įvartį.

Taip pat žaidė 2016 m. Europos čempionate, kur komanda prasibrovė iki pusfinalio.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai

**Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai** (taip pat žinomi pagal anglišką sutrumpinimą **DATEM**) – maisto pramonėje, dažniausiai kepiniuose, naudojamas emulsiklis, stabilizatorius. Padeda sustiprinti tešloje glitimo jungtis, padaro gaminį puresnį, didesnio tūrio, vientisesnės formos, ilgiau išliekantį šviežią. Europoje žymimas maisto priedo numeriu **E472e**.

DATEM naudojamas JAV maisto pramonėje nuo 1948 m., o ES oficialų leidimą išdavė 1995 m.

## Gamyba

Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai gaminami vykdant reakcijas tarp mono- ir digliceridų (gaunamų iš augalinių arba gyvūninių riebalų) ir vyno bei acto rūgščių.

## Šaltiniai
Blagodatė

**Blagodatė** () – buvęs kalnas Rusijoje, Uralo kalnuose, Sverdlovsko srityje. Buvo iškilęs Viduriniojo Uralo rytiniame šlaite, šalia Kušvos miesto, prie Saldos ištakų (Turos intakas). Žymus dėl 1735 m. čia pradėtos magnetito gavybos.

Iki kasybų pradžios kalnas buvo triviršūnis, siekė 385 m aukštį. Vienas mansių medžiotojas Blagodatėje atrado magnetito ir apie tai pranešė vietiniam valdininkui. 1735 m. pradėta gavyba, tuo metu tai buvo didžiausias pasaulyje magnetito telkinys. Kalnui suteiktas Blagodatės („Malonės“) vardas. 1826 m. ant kalno pastatytas paminklas mansiui Stepanui Čumpinui, kurį, pasak legendos, vietiniai sudegino už paslapties išdavimą. XIX a. ant išlikusios viršūnės pastatyta Viešpaties Apsireiškimo varpinė, bet XX a. sugriauta.
 
Gavyba Blagodatėje vykdyta iki 2003 m. Dabar ten belikęs apie 1 km pločio ir 315 m gylio karjeras.

## Šaltiniai
Mats Hummels

**Macas Julianas Humelsas** (g. 1988 m. gruodžio 16 d. Bergiš Gladbache) – Vokietijos futbolininkas, gynėjas. Bundeslygos Borussia Dortmund ir Vokietijos rinktinės žaidėjas.

## Karjera
Karjerą pradėjo Bayern München jaunimo akademijoje. 2008 m. sausį buvo paskolintas Dortmundo BVB klubui. 2009 m. vasario mėn. pasirašė € 4 milijonų sutartį su Borussia klubu. Nuo 2010 m. žaidžia nacionalinėje rinktinėje, už kurią yra sužaidęs daugiau nei 30 kartų, įskaitant UEFA Euro 2012 m. čempionatą bei 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatą.

## Rinktinė
Humelsas buvo pakviestas atstovauti Vokietijos iki 21 m. futbolo rinktinei 2009 m. UEFA iki 21 m. čempionate, kuriame žaidė nedaug. Finale prieš Anglijos vienmečius žaidė iki 83-ios min. Rungtynes rezultatu 4–0 laimėjo vokiečiai.

Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. gegužės 13 d. Achene, draugiškose rungtynėse prieš Maltos rinktinę. 46-ą min. pakeitė Serdar Tasci. New Tivoli stadione, šeimininkai rungtynes laimėjo 3–0.

Humelsas žaidė pirmose UEFA Euro 2012 m. čempionato rungtynėse prieš Portugaliją. Padėjo rinktinei iškovoti minimalią 1–0 pergalę.

2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionate, birželio 16 d. įmušė antrąjį įvartį, 4–0 rungtynėse prieš Portugalijos rinktinę. Ketvirtfinalyje žaidžiant prieš Prancūziją įmušė vienintelį bei lemiamą įvartį 

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* 

* Profilis fussballdaten.de svetainėje
Please

**„Please“** – debiutinis anglų grupės „Pet Shop Boys“ studijinis albumas, išleistas 1986 m. kovo 24 d.

2001 m. birželio 4 d. buvo išleistas albumo perleidimas, pavadinimu *„Please/Further Listening 1984–1986“*. Jo antrajame diske galima rasti papildomas dainas.

## Dainų sąrašas
Visų dainų žodžių autoriai yra Neil Tennant ir Chris Lowe, išskyrus „Love Comes Quickly“, prie kurios be Tennant ir Lowe prisidėjo albumo prodiuseris - Stephen Hague.
#### Originalus leidimas

#### Papildomos [[2001]] m. perleidimo dainos

## Singlai

## Pozicijos topuose

## Nuorodos

„Please“ Discogs svetainėje
„Please“ Last.fm svetainėje

## Šaltiniai