open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bioenergetika

**Bioenergetika** – tarpdisciplininė tyrimų sritis, jungianti biochemiją, biofiziką ir molekulinę biologiją, nagrinėjanti energijos virsmus organizmuose. Ši mokslinė šaka tiria ląstelėse vykstančius procesus, tokius kaip ląstelinis kvėpavimas ir daugybė kitų metabolinių vyksmų, kuriuose perdirbama energija, sintetinamos ir panaudojamos ATP ir kitos energinės molekulės.

Terminą bioenergetika pirmasis panaudojo A. Sent-Derdis 1956 m.

## Šaltiniai
Kinijos filosofija

**Kinijos filosofija** – Kinijos filosofinių pažiūrų visuma, turinti trijų tūkstančių metų tradiciją.

## Kinijos filosofijos laikotarpiai
Kinijos filosofijos raida skirstoma į 5 pagrindinius laikotarpius:
# senovės (1000 pr. m. e. – 588 m. e.);
# viduramžių (589–959 m. e.);
# renesanso (960–1900 m. e.);
# naujųjų laikų (1901–1949 m. e.);
# šių laikų (nuo 1949 m. e.).

## Išnašos
Dombrova Gurniča

**Dombròva Gurničà**  (, ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Aukštutinės Silezijos metropolijoje, netoli Katovicų. Geležinkelio stotis. Veikia Silezijos technikos universitetas.

## Etimologija

Lenkų kalba *Dąbrowa* reiškia „ąžuolų giraitė“ – manoma, kad šiose vietose anksčiau augę ąžuolynai. XIX a. ėmus vystytis angliakasybai, 1919 m. prie miesto vardo pridėta *Górnicza* – „kalnakasybos“. Taip pasielgta dėl to, kad Lenkijoje yra dešimtys vietovardžių *Dąbrowa*.

## Turizmas ir kultūros paveldas
Svarbiausia miesto gamtinė ir poilsio erdvė yra vadinamasis 

**Dąbrowos ežerynas** () – keturių vandens telkinių kompleksas **Pogoria I–IV**. Ežerai naudojami rekreacijai ir turizmui: dalis jų turi paplūdimius ir poilsio infrastruktūrą, o aplink telkinius įrengti pasivaikščiojimo ir dviračių maršrutai.

Į pietryčius nuo miesto centro yra **Błędów dykuma** () – didelis smėlynų plotas, kurio vakarinė dalis siekia Dąbrowa Górniczos (Błędów) apylinkes. Dykuma yra lankoma kaip kraštovaizdžio ir gamtos objektas, o miesto informaciniai šaltiniai ją nurodo tarp svarbiausių vietinių traukos taškų.

Miesto kultūros simboliu laikomas monumentalus socialistinį realizmą reprezentuojantis pastatas – **Pałac Kultury Zagłębia**, statytas 1951–1958 m. ir atidarytas 1958 m.; jame veikia koncertų, teatro ir kino salės, organizuojami kultūriniai renginiai. Su pramonės istorija siejama **Muzeum Miejskie „Sztygarka“** ir šalia esanti lankytojų trasa – istorinė **Kopalnia Ćwiczebna** (mokomoji kasykla), supažindinanti su kasybos technologijomis ir mokymu.

## Transportas
Dąbrowa Górnicza yra svarbi Aukštutinės Silezijos metropolijos transporto sistemos dalis. Per miestą (ir jo mazgus) eina greitkelis **S1**, kuris jungia regioną su A1 kryptimi ir su tarptautiniu oro uostu Pyrzovicėse bei toliau – su pietine Lenkijos siena. Miesto kelių tinklą papildo nacionalinis kelias **DK94**, su kuriuo S1 yra susietas vietiniais jungiamaisiais sprendiniais ir mazgais.

Mieste veikia geležinkelio stotis **Dąbrowa Górnicza** (taip pat keli regioniniai sustojimai), užtikrinanti regioninius ir tolimojo susisiekimo ryšius pagal nacionalinį tvarkaraštį. Vietinį viešąjį transportą Aukštutinės Silezijos metropolijoje organizuoja **ZTM (Transport GZM)** – autobusų ir tramvajų tinklas su integruota bilietų sistema.

Artimiausias tarptautinis oro uostas yra **Katovicų oro uostas** Pyrzovicėse; prie terminalų veikia geležinkelio stotelė „Pyrzowice Lotnisko“ (apie 500 m nuo terminalų). Dalis regioninių traukinių kursų oro uosto kryptimi buvo planuojama per Dąbrowa Górniczą (pagal regioninio vežėjo pranešimus).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dombrova Gurniča
Kališas

**Kãlišas**  () – miestas-apskritis pietvakarių Lenkijoje, prie Prosnos upės. Išvystyta tekstilės, mašinų, chemijos, siuvimo, maisto pramonė, anksčiau buvo gaminami pianinai „Calisia“. Veikia aukštoji specialioji mokykla, Poznanės universiteto, ekonomikos akademijos, aukštosios politechnikos mokyklos filialai, užsienio kalbų mokytojų kolegija, kunigų seminarija, teatras, filharmonija, simfoninis orkestras, Kališo žemės muziejus. Vyksta tarptautiniai džiazo pianistų, mušamųjų instrumentų muzikos festivaliai, tarptautiniai sporto renginiai.

Kališas žymus savo istoriniu senamiesčiu su barokine Šv. Mykolo bažnyčia (~1253 m., perstatyta 1612 m.), gotikiniu XV–XVI a. Laterano kanauninkų vienuolynu, Šv. Stanislovo Vyskupo bažnyčia (~1266 m., perstatyta 1599–1632 m.), barokiniu pranciškonų vienuolynu, Švč. Mergelės Marijos Aplankymo bažnyčia (XVI–XVII a.), Šv. Stanislovo ir Vaitiekaus bažnyčia (1595 m.), buv. bernardinų vienuolynu, nazaretiečių vienuolynu (XVII a.), Šv. Jono Nepomuko kapinių koplyčia ir kt.

## Etimologija

Manoma, jog pavadinimas *Kalisz* kilo iš keltų kalbos termino *cal*, kuris reiškia upelį, arba iš slaviškos šaknies *kal-*,reiškiančios purvynę, pelkę.

## Istorija

Kališas (*Calisia*) II a. minimas Klaudijaus Ptolemėjaus. XI a. pastatyta pirmoji bažnyčia. XIII a. tapo kunigaikštystės sostine. 1343 m. Kališe Lenkija sudarė taiką su Vokiečių ordinu. XIV a.–XVII a. pirmoje pusėje Kališas labai plėtėsi. XVI a. tapo protestantizmo centru. 1585–1773 m. čia veikė jėzuitų kolegija.

Nuo 1837 m. vaivadijos centras. 1867–1918 m. buvo Kališo gubernijos ir Kališo apskrities centras. XIX–XX a. plėtota tekstilės pramonė.

## Šaltiniai
Košalinas

**Košãlinas**  (, ) – miestas-apskritis šiaurės vakarų Lenkijoje, 10 km nuo Baltijos jūros kranto, abipus Dzežencinkos upės. Šiaurėje nuo jūros miestą skiria Jamno ežeras. Pro miestą eina plentas ir geležinkelis Gdanskas–Ščecinas. Išvystyta mašinų, maisto, baldų, elektronikos, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, chemijos pramonė, automobilių dalių, prekybos įrangos gamyba. Vystomas turizmas (apylinkėse įsikūrę Melno, Uniescų, Lazų, Chlopų, Sarbinovo pajūrio kurortai).

Košaline veikia krašto muziejus, Baltijos dramos teatras, filharmonija, Aukštoji politechnikos mokykla (nuo 1996 m.), Baltijos humanitarinė mokykla (nuo 1994 m.), seminarija, priešlėktuvinės gynybos, pasienio apsaugos rengimo centrai, mokytojų rengimo centras. Yra architektūros paminklų: miesto sienos liekanos, XIV a. Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo gotikinė katedra, XVI a. pilies liekanos.

## Istorija

Košalinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1214 m., tada priklausė Vakarų Pamario kunigaikščiui Boguslavui II. Miesto teisės suteiktos 1266 m. Košalinas nuo XIV a. pab. priklausė Hanzos sąjungai, vėliau buvo reformacijos židinys.

Po Trisdešimties metų karo Košalinas 1653 m. atiteko Brandenburgui, o 1701 m. – Prūsijai. Miestą 1718 m. nusiaubė gaisras.

Nuo XIX a. pab. mieste vystyta popieriaus, aviacijos, žemės ūkio mašinų pramonė. Per II pasaulinį karą labai apgriautas. 1945 m. atiteko Lenkijai. 1950–1998 m. buvo Košalino vaivadijos centras.

## Miestų partnerystė
*  Noibrandenburgas, Vokietija
*  Noimiunsteris, Vokietija
*  Tempelhofas-Šėnebergas, Vokietija
*  Gladsaksė, Danija
*  Seinejokis, Suomija
*  Buržas, Prancūzija
*  Kristianstadas, Švedija
*  Lyda, Baltarusija
*  Fudžou, Kinija
*  Švedtas, Vokietija
*  Albano Lacialė, Italija

## Šaltiniai
Silezijos Ruda

**Silèzijos Rudà**  (, ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, netoli Katovicų, Aukštutinės Silezijos aglomeracijoje, prie Klodnicos upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta angliakasyba.

## Istorija

Minima nuo 1243 m. Miesto vardas leidžia spėti, kad rūda buvo kasama nuo senų laikų.

## Šaltiniai
Tarnuvas

**Tárnuvas** (, ) – miestas-apskritis pietryčių Lenkijoje. Geležinkelio stotis. Išvystyta chemijos (azoto trąšų, dažų), metalo apdirbimo, maisto (mėsos, pieno, vaisių ir daržovių), stiklo, statybinės keramikos, tekstilės pramonė, elektros mašinų gamyba.

## Turistų lankomi objektai

* Bima – miesto *Senosios sinagogos* fragmentas
* Pirmojo pasaulinio karo kapinės Nr. 200 ir Nr. 201. 
* Gotikinė medinė *Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia* ir XV a. *Švč. Mergelės Marijos Gimimo katedra bazilika* 
* Turgaus aikštėje stovinti XV–XVI a. rotušė
* Viduramžių pilies griuvėsiai
* Miesto *Senosios kapinės* ir *Žydų kapinės*
* 1831 m. sukilėlių artilerijos generolo Juzefo Bemo mauzoliejus
* XIX a. Sanguškų pastatyti rūmai

## Sportas
* ZKS Unia Tarnów – sporto klubas, turintis futbolo, krepšinio, spydvėjaus komndas.
* MKS Tarnovia – sporto klubas turintis vyrų ir moterų komandas.
* Tarnuvo miesto stadiionas, kurio talpa 8 tūkst. žiūrovų.
* „Tarnovia“ stadionas, kurio talpa 3 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto internetinė svetainė (pl)
* Informacija turistams (pl, en ir kt. kalbomis)
* Secesinė miesto architektūra (pl)
* Tarnow ghetto (en)
*
NVS vėliava

**[[Nepriklausomų valstybių sandrauga|Nepriklausomų valstybių sandraugos]] vėliava** (rus. *Флаг Содружества Независимых Государств*) buvo įteisinta 1992 m. Vėliavos centre yra saulė mėlyname fone. Vėliavos dizainas simbolizuoja sandraugos narių lygybę, vienybę, taiką ir stabilumą.
Zeliona Gura

**Zeliòna Gurà**  (, ) – miestas-apskritis vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje. Zeliona Gura yra vakarų Lenkijoje, Odros upės slėnio šlaite, kur upė kerta Val Zeliona Góra – kalvų liniją, kuri yra gamtos paminklas (yra apledėjimo pėdsakų). Mieste išvystyta mašinų, tekstilės, maisto pramonė. Yra universitetas. Vyksta pramoginių dainų festivaliai.

## Istorija

Miesto teisės Zeliona Gurai suteiktos 1323 m.

## Galerija

ZielonaGorauniversitetobiblioteka.jpeg|thumb|left|260x|Universiteto biblioteka
ZielonaGorasenaskinoteatras.jpeg|thumb|260x|Architektūra miesto centre
Zielonaguroswesterplatterherojai.jpeg|260x|Pastatas Vesterplatės herojų gatvėje
ZielonagoraBankowagatve.jpeg|260x|Pastatas Bankininkystės gatvėje
Zielonagorabankowagatve1.jpeg|260x|Pastatas Bankininkystės gatvėje
Zielonagoraviesojibiblioteka.jpeg|260x|C.Norvido viešoji biblioteka


## Šaltiniai
Aleksandrovas (Seinų apskritis)

**Aleksandrovas** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 149 gyventojai, iš kurių 35 lenkai ir 114 rusų. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Tapasas

**Tapasas** () – hinduizmo sikhizmo ir džainizmo dvasinė praktika, kurią vienuoliai ir dvasiniai mokytojai naudoja, idant sustiprintų savo atsidavimą Dievui. Tapas (askezė, pasaulio malonumų atsisakymas) apvalo protą ir pašalina kliūtis (karma) siekiant aukščiausio tikslo – išsilaisvinimo (nirvana, mokša). Tai jogų ir vienuolių gyvenimo būdas.
Stambiavaisis koralmedis

**Stambiavaisis koralmedis** () – pupinių šeimos augalas, paplitęs pietryčių Azijoje – šiaurės rytų Indijoje, Mianmare, Tailande, Laose ir Vietname.

Tai vidutinio dydžio medis, išaugantis iki 10-30 m aukščio ir 1,7 m storio. Sausuoju sezonu meta lapus. Pažeidus žievę išsiskiria raudona guma. Mediena atspari termitams.
Dhjana

**Dhjana** (, , , , , , ) – sanskrito sąvoka, reiškianti tiek meditaciją, tiek meditatyvias būsenas. Vartojama tiek hinduizmo, tiek budizmo, tiek kitų indiškos kilmės religijų žodyne.

Žodis *dhyāna-* kyla iš veiksmažodžio *dhī-* („mąstyti, apgalvoti, spręsti“) ir reiškia mąslią būseną. Upanišadose dhjana apibrėžiama kaip sąmonės sutelkimas į vieną objektą arba skiemens OM kartojimą. Patandžalio jogos sistemoje dhjana yra aštuonlinkio kelio 7 (priešpaskutinis) etapas. Tantrizme dhjana reiškia dievybės, mandalos, čakros arba guraus regesį, kurio metu rečituojamos mantros, rankomis atliekamos mudros. Tai priešpaskutinė pakopa prieš visišką ekstazės būseną – samadhį.

Plačiausia prasme tai yra proto sutelkimas, meditatyvus pasinėrimas į savastį (atmaną), kurio metu pranyksta visos dvilypės skirtys, kaip „aš–tu“, „subjektas–objektas“, „tikrumas–netikrumas“. Tai nenurūkstantis grynos minties apie apmąstymo stebinį tekėjimas, kai išnyksta bet koks jutiminis suvokimas. Medituojantis žmogus mintyse sukuria tikrovę, susitapatina su ja ir atsisakydamas savo individualybės susivienija su dievyste.

Dhjana buvo viena pagrindinių ankstyvojo budizmo praktikų. Pagal šios praktikos pavadinimą susikūrė čan budizmas Kinijoje, iš jo – dzen budizmas Japonijoje.

## Šaltiniai
Gisaro kalnagūbris

**Gisaro kalnagūbris** – kalnagūbris Vidurinėje Azijoje, viena iš Pamyro Alajaus kalnų masyvo atšakų. Maždaug 200 km ilgio kalnagūbris driekiasi nuo Kok-su kalno iš rytų į vakarus per Tadžikijos Gisaro rajoną į pietus nuo Zeravšano kalnagūbrio ir į šiaurę nuo Dušanbės, taip pat per Uzbekijos Surchandarjos provincijos šiaurinę dalį. Aukščiausias Gisaro kalnagūbrio taškas yra 4 643 m aukščio Chazret Sultano viršukalnė ant Uzbekijos ir Tadžikijos sienos. Ši viršukalnė taip pat yra aukščiausias Uzbekijos taškas. Gisaro kalnagūbrį sudaro kristalų uolienos, skalūnai ir smiltainis su granito intruzijomis. Kalnagūbris skiria Zeravšano ir Amudarjos upių baseinus. Centrinėje dalyje 2 176 m aukštyje yra vaizdingas Iskanderkulio ežeras. Žemutinėse šlaitų srityse vyrauja subtropinė aukštažolė stepė, aukščiau – stepės, apaugusios šakniastiebėmis žolėmis ir sumedėjusiais krūmais, dar aukščiau – subalpinės pievos, kalnų kserofitai, alpinės žemažolės pievos.

Piandžo upės regione yra himalajinių šakauodegių, fikusų giraitėse – pilkos spalvos *Garrulax lineatus*. Uolėtuose šlaituose aptinkama kalnų agamų (): ypač daug stambesniųjų Turkmėnijos agamų (), ganėtinai rečiau sutinkamos himalajinės agamos (). Ant aukštų stačių uolų ganosi sraigtaragiai ožiai. Žemesnėse kalnų šlaitų srityse yra stepinių kurapkų ir dykuminių smiltvieversių ().

Po kalnagūbriu eina automobilinis Anzobo tunelis.

## Šaltiniai
Apaštalo Andriejaus vienuolynas

**Apaštalo Andriejaus vienuolynas** () – vienuolynas, esantis Karpazo pusiasalyje, į pietus nuo Apaštalo Andriejaus kyšulio – šiaurryčiausio Kipro salos taško.

Vienuolynas yra viena iš svarbiausių Kipro stačiatikių šventenybių. Pastato atsiradimo smulkmenos nėra žinomos. Pasak legendos, I a. šią vietą aplankė apaštalas Andriejus, po kurio maldos iš uolos prasiveržė šaltinis, kurio vanduo turėjo gydomųjų savybių. Šaltinio tėkmė išliko iki šių dienų. Vienuolyno egzistavimas paminėtas XII a. pab., o nuo XV a. žemėlapiuose pats šiaurryčiausias salos taškas vadinamas Apaštalo Andriejaus kyšuliu. XVIII a. anglo Ričardo Pokako liudijimu, vienuolyne gyveno keli vienuoliai. Dabartinė vienuolyno istorija ir atgimimas prasidėjo XIX a. vid., kai vadovaujant kunigui Jonui iš Rizokarpazo, buvo pastatyta nauja šventykla. 1967 m. į vienuolyną buvo pernešta dalis apaštalo relikvijų.

Atsižvelgiant į tai, kad nuo 1974 m. teritoriją kontroliuoja Šiaurinis Kipras, Karpazo vyskupas gyvena graikinėje salos pusėje, o ten pat gyvenantys maldininkai turi sunkumų lankyti cerkvę. Tik nuo 2003 m. buvo oficialiai leista atlikti religines apeigas, taip pat buvo panaikinti kai kurie suvaržymai Kipro graikams lankyti šventyklą. Vienuolyną saugo UNESCO.

## Šaltiniai
Aukštasis sparnenis

**Aukštasis sparnenis** (*Dipterocarpus alatus*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos, sparnenių (*Dipterocarpus*) genties medis. Auga Kambodžos, Vietnamo, Laoso ir Tailando atogrąžų miškuose. Šie medžiai ypač dažni upių pakrantėse, aptinkami 100-700 m aukštumose. 

Užauga 30-60 m aukščio. Šios rūšies rekordinio aukščio medis auga Mianmare, netoliese Kengtungo miesto centro: 66,44 m aukščio, žmogaus krūtinės aukštyje 11,17 m apimties, bei 12,14 m apimties prie medžio pamato. Pasodintas 1753 m.

## Susiję puslapiai
* Aukščiausios Azijos žemyno medžių rūšys

## Šaltiniai
Kipro ryšiai

**[[Kipras|Kipro]] ryšiai ir komunikacijos**:

**[[Telefonija]]**
* Laidinių telefonų naudotojų:
:* Kipras: 414 500 (2009 m.),
:* Šiaurės Kipras: 86 228 (2002 m.)
* Mobiliųjų telefonų naudotojų:
:* Kipras: 977 500 (2009 m.),
:* Šiaurės Kipras: 147 522 (2002 m.)

**[[Radijas]]**
* Radijo stotys: 7 AM, 60 FM, 1 trumpųjų bangų (1998 m.),
* Radijo naudotojai: 310 000 (1997 m.)

**[[Televizija]]**
* Televizijos stočių: 4 (1997 m.),
* Televizijos naudotojų: 248 000 (1997 m.)

**[[Internetas]]**
* Interneto kodas: .cy,
* Interneto tiekėjų: 187 881 (2010 m.),
* Interneto naudotojų: 433 900 (2009 m.)

## Šaltiniai
* CIA Factbook
Indinis zambaras

**Indinis zambaras** (*Rusa unicolor*, sin. *Cervus unicolor*) – elnias, paplitęs Pietų ir Pietryčių Azijoje. Arealas tęsiasi nuo Pakistano vakaruose iki Borneo, Filipinų ir Taivano rytuose, pietuose siekia Sumatrą. Įveisti Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, JAV (Teksase, Kalifornijoje, Floridoje).

Tai stambus, 1,62–2,46 m ilgio ir 109–260 kg svorio elnias. Patinai už pateles kiek stambesni, su didesniais karčiais. Kailis trumpas, tamsiai rudas, su kremiškai balta papilve. Uodegos šonai ir apačia balti. Patinai turi iki 100 cm ilgio, periodiškai metamus šakotus ragus.

Rujos metu patinai laikosi pavienui, būna labai agresyvūs. Patelės laikosi grupelėmis iki 8 individų. Patelė po maždaug 9 mėnesių neštumo atveda 1, rečiau 2 jauniklius. Šie su motina laikosi 1–2 metus. Gamtoje išgyvena ~20 metų.

Indiniai zambarai gyvena daugiausia kalnų šlaitų miškuose. Laikosi kur netoli yra vandens telkinių ir maisto, todėl dažni prie sodų, plantacijų, taip pat pelkėtuose miškuose, kartais ir atvirose vietose. Aktyvūs daugiausia naktį, dienomis ilsisi medžių paunksmėje. Labai gerai plaukioja. Maitinasi sutemus – ėda lapus, uogas, žolę, jaunų medžių žievę, nukritusius vaisius, pumpurus. Maitinasi daugiausia miškų pakraščiuose, kirtavietėse. Padaro žalos pasėliams.

Daug kur medžiojami dėl mėsos, ragų, dažnai laikomi zoologijos soduose. Svarbus tigrų grobis. Indinis zambaras visame savo areale, išskyrus Taivaną, sparčiai nyksta – pagrindinė priežastis yra medžioklė, mažesne dalimi – buveinių mažėjimas (dėl miškų kirtimo, bet gerai prisitaiko ir prie pusiau natūralių kraštovaizdžių).


Sambar (Cervus unicolor unicolor) female.jpg|Patelė, *unicolor* porūšis
Sambar Horton Plains.jpg|Zambaro patinas Šri Lankoje
2012-bandipur-dhole-sambar.jpg|Raudonieji vilkai, užpuolę zambarą
Malayan Sambar (3727955391).jpg|Malajinio porūšio zambaras


## Šaltiniai
Kvapioji hopėja

**Kvapioji hopėja** (*Hopea odorata*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos lapuotis, paplitęs Kambodžoje, Bangladeše, Laose, Indijoje, Mianmare, Malaizijoje, Tailande ir Vietname.
Didysis tikmedis

**Didysis tikmedis** (*Tectona grandis*) – verbeninių (*Verbenaceae*) šeimai priklausanti medžių rūšis, sutinkama Pietų ir Pietryčių Azijoje. Rūšis ekologiškai plastiška – sutinkama ir sausringose buveinėse, kur kritulių kiekis tesiekia 500 mm per metus, ir itin drėgnuose atogrąžų miškuose, kur kritulių metinis kiekis viršija 5000 mm. Išauga iki 40 m aukščio.

Didžiojo tikmedžio mediena yra vertinga ir brangi, nes labai patvari, atspari termitams. Lapai naudojami maistui.


Vaizdas:Flower, fruit & leaves (Tectona Grandis) I IMG 8818.jpg|Žydintys ūgliai
Vaizdas:Teak (Tectona grandis) flowers in Anantgiri, AP W2 IMG 8807.jpg|Žiedai
Vaizdas:Starr 010304-0485 Tectona grandis.jpg|Vaisiai
Vaizdas:U Bain Bridge1.JPG|Tiltas iš didžiojo tikmedžio medienos
Buda Ruska

**Buda Ruska** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Krasnapolio, apie 14 km į pietvakarius nuo Seinų ir 104 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimo viršaitis yra Bolesław Jurkun (Boleslavas Jurkūnas). Kaime yra nuotraukų galerija pavadinimu *Chlewogaleria*, o ja rūpinasi ir prižiūri Jerzy Lech (Jeržis Lechas), Piotr Malczewski (Piotras Malčevskis) ir Andrzej Strumiłło (Andžejus Strumilas}. Galerija įsikūrusi buvusiose kiaulidėse 16 numeriu pažymėtame name. Šioje galerijoje yra mokoma daryti nuotraukas, vyksta seminarai pažengusiems ir pradedantiesiems fotografams. Kaime yra buvusio Lenkijos prezidento Bronisław Komorowski (Bronislavo Komorovskio) ir jo žmonos Anos vasarnamis.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 263 gyventojai, iš kurių 35 lenkai ir 228 rusai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Kietavaisė ksilija

**Kietavaisė ksilija** (*Xylia xylocarpa*) – pupinių šeimos visžalis medis. Paplitusi pietų ir pietryčių Azijoje. Gausiai žydi geltonais žiedais. Vertinama dėl vertingos medienos, valgomų sėklų ir vaistinių savybių.
Šavkatas Mirzijojevas

**Šavkatas Miromonovičius Mirzijojevas** (; 1957 m. gruodžio 30 d.) − Uzbekijos prezidentas, ilgametis ministras pirmininkas. Šias pareigas užėmė nuo 2003 m. gruodžio 11 d. Paskirtas prezidento Islamo Karimovo su parlamento pritarimu. Iki to laiko buvo Samarkando provincijos chokimas.

Mirus nuo nepriklausomybės paskelbimo šalį valdžiusiam prezidentui Islamui Karimovui, parlamentas 2016 m. rugsėjo 8 d. paskyrė jį laikinuoju prezidentu. Š. Mirzijojevas laimėjo 2016 m. gruodį vykusius prezidento rinkimus (surinko 88,61 % balsų) ir buvo prisaikdintas 2016 m. gruodžio 14 d. 2021 m. spalį Š. Mirzijojevas buvo perrinktas Uzbekistano prezidentu.

## Išnašos
Shorea siamensis

***Shorea siamensis*** – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos lapuotis, paplitęs Indonezijoje, Malaizijoje, Tailande ir Mianmare.
Zeravšano kalnagūbris

**Zeravšano kalnagūbris** – kalnagūbris Vidurinėje Azijoje, viena iš Pamyro Alajaus kalnagūbrio atšakų. 370 km ilgio kalnagūbris yra į pietus nuo Zeravšano upės. Jis driekiasi iš rytų į vakarus per pietinę Tadžikijos Sugdo provincijos dalį. Rytinėje ir centrinėje kalnagūbrio dalyse kalnai aukšti, daug kur padengti ledynais. Į pietvakarius nuo Pendžikento kalnagūbris kerta Tadžikijos ir Uzbekijos sieną. Uzbekijos teritorijoje jis žemėdamas (1 500–2 000 m) driekiasi tarp Samarkando ir Surchandarjos provincijų ir įsilieja į dykumą į pietvakarius nuo Samarkando. Aukščiausias taškas – 5 489 m aukščio Čimtargos viršukalnė centrinėje kalnagūbrio dalyje. Kalnus daugiausiai sudaro kristaliniai skalūnai ir klintys, yra granito. Šiaurinius šlaitus skersine kryptimi vagoja daug Zeravšano upės kairiųjų intakų slėnių. Pietiniai šlaitai išvagoti mažiau. Šlaituose vyrauja reti miškai, kalnų stepės ir alpių pievos. 

## Šaltiniai
Bukalapis sparnenis

**Bukalapis sparnenis** (*Dipterocarpus obtusifolius*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos lapuotis.
Meridianai

**Meridianai**  – tradicinėje kinų medicinoje tai energiniai kanalai, kuriais po kūną cirkuliuoja gyvybinė jėga Či. Be to, meridianai yra akupunktūros, gydymo metodo, kurį vis labiau pripažįsta ir naudoja net ortodoksiniai šiandienos medikai Vakaruose, pamatas. Kiekvienas meridianas susijęs su vienu iš vidinių organų ir turi to organo pavadinimą: širdies, plaučių, kepenų ir t. t. 

## Reikšmė
Pagal tradicinę kinų mediciną žmogaus kūną sudaro ne tik kaulai, oda bei vidaus organai (tai, ką galime rasti bet kuriame anatomijos vadovėlyje), bet ir meridianai, plika akimi nematomi kanalai, kuriais teka gyvybinė energija Či, maitinanti kūno gyvybines funkcijas palaikančius organus. Jei kanalas užsikimšęs, jei energijos tekėjimas dėl tam tikros priežasties sutrikęs, tai reiškia, kad tam tikras organas ar visa sistema yra nepakankamai pamaitinami ir kūnas toje vietoje ima silpti, laikui bėgant išryškėja liga.

## Literatūra
* Trudi Thali gydymas šviesa: dvasinės žinios apie meridianus.
* Žurnalas „Aš ir psichologija“ Taiči – kūno filosofija.
Famagustos apygarda

**Famagustos apygarda** (, ) – viena iš šešių Kipro apygardų, esanti rytinėje salos dalyje. Šiaurėje, rytuose ir pietuose ribojasi su Viduržemio jūra, vakaruose su Kirenijos, Nikosijos ir Limasolio apygardomis. Taip pat dalį apygardos pietvakarinėje jos dalyje ir išilgai „Žaliosios linijos“ užima britų Dekelijos karinės bazės. Formaliai apygardos administracinis centras yra Famagusta.

Nuo 1974 m. didžiąją apygardos dalį, įskaitant ir Famagustą, kontroliuoja nepripažinta Turkų Kipro respublika, kurioje Karpazo pusiasalis priklauso Iskelės apygardai su sostine, o kita dalis Magusos apygardai. Turkijos Famagustos apygardoje gyvena 64 269 žmonės (2006 m.), o išskirtoje Iskelės apygardoje − 21 978 žmonės (iš viso 86 247 gyventojai – daugiausiai turkai).

Pietinėje, graikiškojoje apygardos dalyje, įskaitant Agia Napą, gyvena 37 738 žmonės (2001 m.). Jos administracinis centras laikinai įsikūręs Paralimnyje.

Apygarda suskirstyta į šešias bendruomenes.

## Šaltiniai
Palmių sirupas

**Palmių sirupas** arba **palmių medus** () – saldus sirupas, gaunamas iš keleto rūšių palmių sulos. Gaminamas Kanarų salose bei kai kuriuose Pietų Amerikos pakrančių regionuose.

Kanaruose šis sirupas gaminamas iš kanarinio finiko (*Phoenix canariensis*) sulos, o Čilėje – iš didžiosios jubėjos (*Jubaea chilensis*). Taip pat kartais naudojama riešutinės kokospalmės ir kitų rūšių palmių sula.

Kanaruose palmių sirupas tradiciškai gaminamas La Gomeroje, Valjehermoso miestelyje. Sula, vadinama *guarapo*, surenkama į dubens formos išpjovą, padaromą medžio lajoje. Kadangi sula gretai sugenda saulės šviesoje, todėl ji renkama naktį. Rinkimo sezono metu *guarapero* vakare kopėčiomis užlipa į medį, aštriu peiliu įrėžia medžio žievę ir pritvitina greta kibirą. Iš ryto kibirai su sula surenkami. Per naktį sulaša virš 10 litrų sulos. Gauta sula verdama, kol virsta ruda, klampia, saldžia mase. Sirupas supilamas į ąsočius ir stovėdamas dar labiau susikristalizuoja.

Palmių sirupu gardinami įvairūs konditerijos gaminiai. Kanaruose jis tradiciškai pilamas ant vietinio pudingo *[[Leche asada]]*. Pietryčių Azijoje iš kokoso palmių gautas sirupas distiliuojamas ir naudojamas alkoholinio gėrimo arako gamybai. La Gomeroje palmių sirupas vertinamas ir dėl medicininių savybių.
Kipro jūrų pajėgos

**Kipro jūrų pajėgos** () − Kipro nacionalinės gvardijos jūrų pajėgų komponentas. 
Ji neturi didžiųjų karo laivų, ginkluota tik patruliniais kateriais., priešlaivinių raketų sistemomis ir integruotomis radarų sistemomis, taip pat SEAL tipo povandeninio sprogdinimo daliniais. 
Kipro laivyno pagrindinė užduotis yra ginti Kipro pakrantes, bet jis šiuo metu negali veikti Kipro pakrančių vandenyse, kuriuos nuo 1974 m. kontroliuoja Turkijos jūrų laivynas.

## Nuorodos
Kirenijos kalnagūbris

**Kirenijos kalnagūbris** (, ) – kalnagūbris, esantis Kipro saloje.

Kalnagūbris nutįsęs išilgai salos šiaurinės pakrantės. Geologiniu požiūriu kalnai sudaryti iš klinties, vietomis iš marmuro. Aukščiausias taškas – Kiparisovuno kalnas (1 024 m). Rytinė dalis platesnė (25–30 km), vakarinė siauresnė (apie 15 km), bet aukštesnė. Rytinė dalis yra Karpazo pusiasalio priekalnė. Vakarinė kalnagūbrio dalis vadinama Pentadaktilo kalnu ( – penki pirštai) (740 m). Turkiškas kalno pavadinimas Bešparmak-Daglari () reiškia „penkių pirštų kalnai“. Kalnų papėdėje, pakrantėje išsidėstęs Kirenijos miestas, kuris laikomas Šiaurinio Kipro turistų sostine.

Teritoriją, kurioje stūkso kalnagūbris, kontroliuoja nepripažinta Turkų Kipro respublika.

Kalnagūbrio šlaituose ir viršūnėse yra išlikę antikos laikų griuvėsių, taip pat viduramžių pilys (Šventojo Ilariono pilis, Bufaventas, Kantara).

## Šaltiniai
Kantara

**Kantara** () – pilis esanti Kipre. Tai pati ryčiausia salos pilis, kuri stovi Kirenijos kalnagūbrio šlaite, 630 m virš jūros lygio. Tvirtovė suteikė puikią galimybę kontroliuoti judėjimą Karpazo pusiasalyje ir Mesaorijos lygumoje.

Manoma, kad pilį X a. pastatė bizantijiečiai besigindami nuo arabų puolimų. Istorinėse kronikose pirmą kartą paminėta kartu su Ričardo Liūtaširdžio Kipro užgrobimu 1191 m. Pilis tuo metu buvo salos vietininko Izaoko Komnino prieglobsčiu.

1228 m. pilis labai nukentėjo nuo rojalistų atakų, po kurių ją reikėjo praktiškai visą atstatyti. Vėliau neteko strateginės reikšmės ir vietiniai dvarininkai ją naudojo kaip perkrovos punktą kalnų ožių ir leopardų medžioklės metu.
Krucieniškiai

**Krucieniškiai** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Krasnapolio, apie 14 km į šiaurės vakarus nuo Seinų ir 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ramoniškė (Lenkija)

**Ramoniškė** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime gyvena apylygus lietuvių ir lenkų žmonių skaičius, taip pat yra kultūros namai ir pradinė mokykla, kuri buvo neseniai uždaryta dėl per mažo mokinių skaičiaus. Kaimas – populiari turistinė vietovė, nes aylinkėse yra daug ežerų ir draustinių, Seinos upėje saugomi bebrai.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 226 gyventojai, iš kurių 141 lenkas, 63 lietuviai ir 22 rusai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

## Šaltiniai
Rižuvka

**Rižuvka** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas įsikūręs netoli Suvalkų kraštovaizdžio parko ir Dovceno ežero. Per antrąjį pasaulinį karą sudegė nemažai kaimo pastatų. 1980-1990 m. vasaromis kaimas buvo dažnai lankomas turistų iš Varšuvos ir Silezijos.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Moksibustija

**Moksibustija** – tradicinės kinų medicinos terapija, kurioje naudojamas paprastasis kietis. Šios terapijos metu karščiu stimuliuojami akupunktūriniai kūno taškai smilkstančiomis vaistažolėmis. Moksibustija bei akupunktūra dažniausiai yra atliekamos kartu.
Lietuva 2011 m. Eurovizijoje

**[[Lietuva Eurovizijoje|Lietuva]]** dalyvavo ** [[Eurovizija 2011|2011 m. Eurovizijos dainų konkurse]]**, nes išrinko savo atstovą LRT organizuojamoje nacionalinėje atrankoje.

## Dalyvavimas
2010 m. lapkričio 12 d. LRT paskelbė, kad galutinis sprendimas dėl dalyvavimo Eurovizijoje bus praneštas 2010 m. lapkričio 26 d. Lietuvos delegacijos pirmininkas Audrius Giržadas sakė, kad tikimybė Lietuvai dalyvauti Eurovizijoje yra apie 90 %.

2010 m. lapkričio 24 d. LRT patvirtino, kad Lietuva dalyvaus 2011 m. Eurovizijoje.

## Nacionalinė atranka

70 atlikėjų siuntė savo paraiškas, bet sudaryta speciali komisija, iš šių dainų atrinko tik 44 atlikėjus. Pusfinaliuose pasirodė 40 dalyvių, nes likę 4 pasitraukė. Pusfinaliai vyko vasario 5, 12 ir 19 dienomis, iš kurių žiūrovai ir komisija atrinko po tris dainas, kurie keliauja į finalą. Vėliau LRT atrinko dar po vieną dainą iš 3 pusfinalių. Dar vieną atlikėją delegavo portalo zebra.lt lankytojai. Finale pasirodė iš viso 13 atlikėjų. Nugalėjo Evelina Sašenko su daina „C’est ma vie“.

### 1 pusfinalis

### 2 pusfinalis

### 3 pusfinalis

### Finalas

### Superfinalas
Feria del Sol

***Feria Internacional del Sol*** (**Saulės mugė**), arba **Amerikos bulių karnavalas** – tarptautinis kultūrinis festivalis, vykstantis Meridos mieste kiekvieną metų vasario mėnesį. Festivalį sudaro korida, kultūrinės ekspozicijos, komercinės ir zootechnikos ekspozicijos, koncertai, parados, sporto ir gražuolių konkursai *La Reina del Sol* („Saulės karalienė“).

## Nuorodos


## Bibliografija
*Guide EDT/Lonely Planet, *Venezuela*, EDT srl, 2007, ISBN 88-6040-157-7 (Italų)
*Susan Brushaber, Arnold Greenberg, *Venezuela Alive*, (Alive Guides Series, Hunter Travel Guides), Hunter Publishing, Inc, 1998 ISBN 1-55650-800-X (anglų)

## Nuorodos

* (Ispanų) Oficiali svetainė Feria del Sol 
* (Ispanų) Antra Oficiali svetainė Feria del Sol
Lesia Ukrainka

**Larisa Kosač** (; slap. **Lesia Ukrainka**; 1871 m. vasario 25 d. – 1913 m. rugpjūčio 1 d.) – ukrainiečių poetė ir rašytoja. Taip pat buvo politinė, pilietinė aktyvistė. Rinko ukrainiečių tautosaką, vertė užsienio kūrėjų darbus. Mokėjo 12 užsienio kalbų.

## Biografija
Tėvas – dvarininkas, kilęs iš Černigovo gubernijos, ilgą laiką dirbo Rusijos imperijos valstybės tarnyboje. Motina – Olga Kosač taip pat dvarininkų kilmės Ukrainos rašytoja (slapvardis – Olena Pčilka). Vaikystėje Larisa susirgo kaulų tuberkulioze, buvo mokoma privačiai. 1879 m. tėvas persikėlė gyventi į Voluinės gubernijos Kolodežno kaimą, kur įsigijo sodybą ir apie 500 ha žemės. Nuo 1884 m. Larisa pradėjo ukrainiečių kalba rašyti eilėraščius ir juos spausdinti naudodama *Lesios Ukrainkos* slapyvardį. 1891 m. susipažino su Vakarų Ukrainos kultūros ir tautinio atgimimo veikėjais. 1894–1895 m. gyveno pas dėdę M. Drahomanovą Sofijoje, kur susiformavo jos socialinės ir politinės pažiūros. Ilgą laiką gydėsi įvairių šalių kurortuose, kur turėjo galimybę susipažinti su vietos kultūra ir menu. Nuo 1907 m. gyveno Kijeve. 
Nuo 90-ųjų pradžios poetė bendrauja su Poltavos regionu. Nuo 1893 metų vasaros iki 1906 metų vidurio Lesya beveik kiekvieną vasarą gyveno Gadyach mieste ir netoli miesto, Green Grove. Ši vieta žymi daugelio kūrinių rašymą, ypač čia buvo parašyta legenda „Robertas Briusas, Škotijos karalius“. Būtent čia Lesja susidraugavo su mokytoja A. S. Makarova, su kuria vėliau susirašinėjo, pastaroji paliko prisiminimus apie poetę.
Tais pačiais metais susituokė su muzikologu ir folkloristu Klimentu Kvita. Šiuo laikotarpiu aktyviai kūrė – rašė eilėraščius, dramas, apsakymus, pasakas. Kartu su vyru rinko ir užrašė daug ukrainiečių liaudies dainų. Į ukrainiečių kalbą išvertė daug užsienio šalių rašytojų bei poetų kūrinių. Kūrybai būdingas romantizmas ir pozityvizmas. Paskutiniais gyvenimo metais gydėsi Egipte ir Gruzijoje. Mirė 1913 m. Gruzijos Suramio kurorte. Palaidota memorialinėse Kijevo Baikovo kapinėse.

## Atminimo įamžinimas

Ukrainoje Lesios Ukrainos garbei jos vardu pavadintos daugelio šalies miestų gatvės, veikia keli memorialiniai muziejai, 200 grivinų banknote įterptas portretas, kelis kartus jos atminimui išleisti pašto ženklai.

## Šaltiniai
Mocho

**Mocho** () – keletas įvairaus aštrumo padažų rūšių, kilusių iš Kanarų salų. Taip pat panašus padažas naudojamas Kuboje, Puerto Rike ir kitur Karibuose.

Mocho padažą sudaro alyvų aliejus, daug česnako, paprikos ir kuminas. Taip pat dažnai dedama acto, citrinų, apelsinų arba žaliųjų citrinų sulčių. Priklausomai nuo naudojamų paprikų spalvos, mocho padažas būna raudonasis (*rojo*) arba žaliasis (*verde*).

Kanaruose mocho dažniausiai naudojamas kaip padažas tradiciniam patiekalui iš bulvių *[[papas arrugadas]]*. Taip pat patiekiamas su duona valgio pradžioje. Kuboje su mocho padažu valgomas manijokas, naudojamas kiaulienos marinatui.
Gaspačo

**Gaspačo** () – tradiciška ispaniška šaltsriubė, kilusi iš Andalūzijos. Taip pat populiari Portugalijoje, vietomis Lotynų Amerikoje. Dažniausiai valgoma vasarą kaip gaivinantis patiekalas.

Sriuba ruošiama iš keleto pomidorų, česnako, agurko, paprikos ir vandenyje brinkytos duonos. Ingredientai sutrinami į vientisą masę ir nukošiami per sietelį. Įdedama druskos, acto, alyvų aliejaus. Į gaspačo įdedama ledukų arba sriuba palaikoma šaldytuve. Patiekiant gali būti įberiama šviežių daržovių (pvz., agurkų, petražolių, svogūnų, avokadų), virtų kiaušinių, kumpio. Per ilgą laiką sukurta daugybė gaspačo variantų, kurių įvairovė priklauso tiek nuo regiono, tiek nuo konkrečios šeimos tradicijų.

## Nuorodos
* Kaip pasigaminti gaspačo?
La Gomeros San Sebastianas

**La Gomeros San Sebastianas** () – miestas Ispanijoje, svarbiausia gyvenvietė ir uostas La Gomeros saloje (Kanarai). Išsidėstęs kalnų pašlaitėje salos rytinėje pakrantėje. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (terasine žemdirbyste) ir turizmu. Yra pagrindinis salos uostas, į kurį vyksta keltas iš Tenerifės. Eina du keliai į salos gilumą.

Yra kelios mokyklos, keletas aikščių (svarbiausia – *Plaza de las Americas*), pašto skyrius. Taip pat Grafo bokštas, 1447–1450 m. pastatytas La Gomeros grafui, su beveik 2 m storio sienomis. Tai vienintelis išlikęs bokštas iš trijų, pastatytų užkariaujant Kanarus. Plaukdamas į Ameriką 1492 m. čia buvo sustojęs remontuoti laivo „Pinta“ Kristupas Kolumbas. Čia semtu gėlu vandeniu Kolumbas krikštijo čiabuvius tik ką jo surastoje Amerikoje. San Sebastiane esančioje Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčioje jis meldėsi prieš išplaukdamas į nežinomus Atlanto vandenis link Amerikos 1492 m. rugsėjo 6 d.

## Galerija

Image:Torredelconde.jpg|Grafo bokštas
Image:La Gomera church A.jpg|Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia
Image:San Sebastian Gomera G.jpg|Miesto gatvė


## Šaltiniai
Garachonajaus nacionalinis parkas

**Garachonajaus nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas La Gomeros salos centrinėje dalyje (Kanarai, Ispanija). Jis apima 40 km² teritoriją ir driekiasi per visas salos savivaldybes.

Parko teritorijoje yra aukščiausios salos viršukalnės, tarp jų ir aukščiausioji – Garachonajus (1484 m). Aplink jas driekiasi 790–1400 m aukščio plynaukštės. Čia auga laurų miškai, dengę Europą terciaro laikotarpiu. Panašūs miškai išlikę tik Azoruose ir Madeiroje. Šiuose miškuose auga azorinis lauras (*Laurus azorica*) ir kanarinis lauras (*Laurus novocanariensis*). Šios rūšys sutinkamos tik Atlanto salose. Laurų miškai auga daugiausia drėgnesniuose šiauriniuose šlaituose, tuo tarpu sausesniuose pietiniuose auga bukai ir erikinių šeimos žolynai, kanarinės pušys. Auga nemažai endeminių pomškio augalų. Be to, čia sutinkamas endeminis La Gomeros didysis driežas (*Gallotia bravoana*) bei Vakarų Kanarų scinkas (*Chalcides viridanus*). Čia gyvena ir dvi, tik Kanaruose sutinkamos balandžių rūšys.

Parke yra ir įdomių vulkaninių darinių, smarkiai paveiktų erozijos, pvz., Agando uola, Čipudės tvirtovės uola, telkšo Laguna Grandė.

Garachonajaus kalno ir tuo pačiu parko pavadinimas kilęs pagal vietinę legendą apie du guančių įsimylėjėlius Garą ir Chonajų. Gara buvusi princesė iš Agulo, o Chonajus – karalius iš Tenerifės. Jie pamilo vienas kitą, tačiau jų santuoką nutraukė Teidės išsiveržimas, palaikytas bloga lemiančiu ženklu. Tačiau karalius vėl grįžo į Gomerą pas savo mylimąją. Jų tėvai ėmėsi persekioti jaunuosius ir apsupo juos pačioje kalno viršūnėje. Tačiau jaunieji nenorėjo pasiduoti ir kartu nusižudė.

1986 m. Garachonajaus nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Garayjonay.jpg|Gara ir Chonajus
Image:Garajonay park A.jpg|Akmenų ratas
file:Cima garajonay 19-07-2006.JPG|Garachonajaus viršukalnė
File:Alone in the dark - WLE Spain 2015.jpg|"Roque Ojila"
File:WIKI 559 MmoramoraleS.JPG|"Roque de Agando"
File:Roque de La Zarcita - WLE Spain 2015.jpg|"Roque de La Zarcita"
Tai Či

**Tai Či Čuan** (*arba tiesiog [[Tai Či|Tai Či]]*, kinų kalba – „aukščiausios ribos kovos menas“) – kinų kovos menas, pasižymintis švelniais ir lėtais judesiais. Jis nuo seno žinomas kaip sveikatingumo, savigynos ir fizinio poilsio bei dvasinio nušvitimo visuma. Tai Či tikslas – savigyna bei sveikatos stiprinimas, o jo galutinis praktikavimo tikslas – gyvenimo prasmės, harmonijos su pasauliu ir pačiu savimi atradimas. Teisingai atliekami Tai Či Čuan judesių sistemos pratimai padeda: atsipalaiduoti, nuraminti mintis, gerinti kraujotaką, taisyti kūno laikyseną, sustiprinti imuninę sistemą bei vystyti vidinę energiją Či. Tai Či Čuan kovos menas pradėjo formuotis Kinijoje prieš kelis šimtmečius. Jos filosofinį pagrindą sukūrė mąstytojai daoistai, ieškoję būdų kaip pasiekti ilgaamžiškumą ir pažinti gyvenimo esmę. Šio meno pradininku laikomas daoistas vienuolis atsiskyrėlis Čžan Sanfenas. Jo sukurta sistema priskiriama vidinėms ušu mokykloms.
Aidarkulis

**Aidarkulis** () − dirbtinis ežeras Uzbekijoje, šiaurės rytinėje šalies dalyje. Kyzylkumo dykumoje. Tvenkinių sistemą sudaro Aidarkulis, Arnasajus ir džiūstantis Tuzkanas.

Protaka jungiasi su Šardaros tvenkiniu. Susidarė kai patvenkta Syr Darja išsiliejo iš Šardaros tvenkinio į Alkanąją stepę. Užsipildžius tvenkiniui, vanduo nuleidžiamas į suformuotą ežerą. Mažas druskingumas.

Paplitusi komercinė žūklė. Į ežerą introdukuotos žuvys: sazanas, karšis, šamas, salatis, ožka. Pastebėta, kad į Aidarkulį migruoja Aralo jūros fauna.
Tenerifės Santa Kruso provincija

**Tenerifės Santa Kruso provincija** () – Ispanijos provincija, viena iš dviejų, sudarančių Kanarų autonominį regioną. Apima Tenerifės, La Gomeros, La Palmos ir El Hiero salas. Administracinis centras – Tenerifės Santa Krusas.

## Svarbiausi miestai ir miesteliai
Didžiausi miestai (2023 m.):

* Tenerifės Santa Krusas (Tenerifė, 147,5 tūkst. gyventojų)
* San Kristobal de La Laguna (Tenerifė, 31,6)
* La Kuesta (Tenerifė, 26,9)
* Takas (Tenerifė, 24,3)
* San Isidras (Tenerifė, 21,5)
* La Orotava (Tenerifė, 18,3)
* Los Kristianosas (Tenerifė, 13,6)
* Kandelarija (Tenerifė, 13,1)
* La Palmos Santa Krusas (La Palma, 12,6)
* Puerto de la Krusas (Tenerifė, 12,5)
* Guimaras (Tenerifė, 10,3)
* El Sobradiljas (Tenerifė, 10,3)
* El Frailė (Tenerifė, 9,8)
* Anjasa (Tenerifė, 9,0)
* Techina (Tenerifė, 8,4)
* La Gomeros San Sebastianas (La Gomera, 7,8).

## Šaltiniai
Agulas

**Agulas** () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurėje, greta vandenyno kranto. Tai mažiausia bei mažiausiai gyventojų turinti La Gomeros savivaldybė. Verčiamasi terasine žemdirbyste, turizmu. Auginami bananai, kiti vaisiai.

Į šiaurę nuo Agulo yra siaura vandenyno pakrantės žemuma, o pietuose paviršius kyla į kalnus (ten yra Garachonajaus nacionalinis parkas).

Miesteliui būdinga tradicinė kanarietiška architektūra. Yra neogotikinio stiliaus Šv. Morkaus bažnyčia. Kiekvieną balandį vyksta Šv. Morkaus šventė. Taip pat yra lankytojų centras *Juego de Bolas*.

## Šaltiniai
Hermigva

**Hermigva** () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurės rytuose. Pro miestelį eina žiedinis, labai vingiuotas kelias aplink salą. Verčiamasi žemės ūkiu. Seniau Hermigvoje plačiai augintos cukranendrės, tačiau dabar dominuoja bananai.

Veikia etnografinis muziejus, miltų (*gofio*) muziejus, amatų centras. Yra keletas mažų viešbučių.

Dėl vyraujančių vėjų Hermigvos slėnyje susidaro išskirtinai malonus klimatas. Tarptautinis meteorologų komitetas Hermigvos klimatą pripažino geriausiu pasaulyje.

## Šaltiniai
Valje Gran Rėjus

**Valje Gran Rėjus** () – miestelis Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos pietvakariuose, vandenyno pakrantėje. Savivaldybės centras yra gretimoje La Kaleros gyvenvietėje. Yra uostas, iš kurio vyksta ekskursijos prie Vargonų uolų, maršrutai į Plaja Santjagą, San Sebastianą ir Los Kristianosą.

Yra keli viešbučiai, bažnyčia, medicinos punktas.

## Šaltiniai
Rimantas Teresas

**Rimantas Teresas** (g. 1955 m. rugpjūčio 16 d. Kuršėnuose) – lietuvių aktorius, režisierius.

Biografija
1974 m. baigė Naujosios Akmenės vidurinę mokyklą, 1981 m. – aktorystės studijas LTSR valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovė – prof. Irena Vaišytė). Nuo 1981 m. – Panevėžio J.Miltinio dramos teatro aktorius, 1996 – 2010 m. buvo šio teatro direktorius. Eseistinės knygos „Prisilietimo oazė“, antologijos „J.Miltinio dramos teatras“ autorius. Panevėžio Rotary klubo „Nevėžis" narys.

Žmona – aktorė Ligita Kondrotaitė.

## Svarbiausi vaidmenys teatre
Mėrūnas (V.Krėvės „Žentas"), Alfredas (E. fon Chorvato „Vienos miško pasakos"), Juokdarys (J.Grušo „Mykolas Glinskis"), Sargas (H. Pinterio „Sargas"), Edvardas (A.Vienuolio „Prieblanda"), Arnholmas (H.Ibseno „Moteris iš jūros"), Jis (K. Sokolovo „Liūdna karvė ir švelnus jautis"), Zelmanas (V.Dautarto „Senojo gluosnio pasakojimai").

## Režisuoti spektakliai
* 1989 – Carlo Colodi „Pinokio išdaigos“ (Panevėžio dramos teatras)
* 1992 – Moljero „Miestelėnas bajoras“ (Panevėžio dramos teatras)
* 1995 – Moljero „Šykštuolis“ (Šiaulių dramos teatras)
* 1996 – V.Haufo „Pasakos apie kalifą gandrą ir nykštuką Nosį“ (Panevėžio teatras „Menas“)
* 1998 – Moljero „Tariamasis ligonis“ (Juozo Miltinio dramos teatras)
* 1999 – Sławomir Mrożek „Atviroje jūroje“ (Juozo Miltinio dramos teatras)
* 2000 – Avksentij Cagareli „Chanuma“ (Juozo Miltinio dramos teatras)
* 2001 – Tomas Šinkariukas „Hambetas“ (Juozo Miltinio dramos teatras)
* 2002 – Carlo Goldoni „Kjodžos kivirčai“ (Juozo Miltinio dramos teatras)
* 2004 – Moljero „Skapeno klastos“ (Juozo Miltinio dramos teatras)

Režisavo videofilmus „Pamaskvės vakarai", „Hamletas", „Donatas Banionis - asmenybės kelias", buvo videofilmo „Bonjoure, monsieur", skirto J. Miltinio 100-osioms metinėms, bendraautoris.

## Filmografija
* 1986 – Kaziukas. Žalčio karūna, rež. Bronius Talačka
* 1978 – Markizas ir piemenaitė, rež. Algirdas Dausa
* 1988 – Gerberis. Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1990 – Marius, rež. Jonas Pakulis, Marijonas Giedrys

## Šaltiniai
Alacheras

**Alacheras** () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos pietinėje dalyje. Pro miestelį eina Garachonajaus-Plaja Santjago kelias.

Yra bažnyčia. Į šiaurę nuo Alachero prasideda Garachonajaus nacionalinis parkas, yra La Kalderos ugnikalnio krateris. Apylinkėse gausu koplyčių.

Alachero savivaldybei priklauso Plaja Santjago kurortas. Greta jo yra vienintelis saloje oro uostas.

## Šaltiniai
Valjehermosas

**Valjehermosas** () – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, La Gomeros salos šiaurės vakaruose. Pro miestelį eina labai vingiuotas žiedinis salos kelias. Verčiamasi terasine žemdirbyste, turizmu. Valjehermosas garsėja tradicinio La Gomeros palmių medaus gamyba iš vietinių kanarinių palmių. Gaminamas vietinis vynas, auginami bananai.

Į pietus nuo Valjehermoso prasideda Garachonajaus nacionalinis parkas, o į šiaurę – Vargonų uolos (*Los Organos*). Yra amatų centras, poeto Pedro García Cabrera kultūros centras, botanikos sodas, jūrinis parkas.

## Šaltiniai
Silbo Gomero kalba

**Silbo Gomero kalba** arba **el silbo** („švilpimas“) – švilpiamoji kalba, vartojama vietinių La Gomeros salos gyventojų (Kanarai, Ispanija). Paplitusi kaip kalbos būdas La Gomeros slėniuose ir kalnų pašlaitėse. 2009 m. įtraukta į nematerialųjį UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Toks kalbos būdas kilęs iš senosios Kanarų salų gyventojų guančių kalbos. Apie ją žinoma mažai, tačiau ji turėjusi būti nesudėtingos fonetikos idant būtų paprasta ja švilpauti. XVI a. ispanų kolonistai perėmė tokį bendravimo būdą ir pritaikė jį ispanų kalbai. Daugelyje Kanarų salų laikui bėgant Silbo išnyko, tačiau La Gomeroje spėta ją išsaugoti, pradėjus diegti ją mokyklose. Be to, Gomeros reljefas tinkamiausias šios kalbos vartojimui.

## Nuorodos
* UNESCO Silbo Gomero pristatymas
Fajetvilis (Arkanzasas)

**Fajetvilis** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Arkanzaso šiaurės vakarinėje dalyje, Ozarko plynaukštėje, prie Vait Riverio. 2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 93 949 žmonės. Antras pagal gyventojų skaičių miestas valstijoje. Žemės ūkio pramonė, maisto produktų apdirbimas, aliuminio produktų, įvairių įrankių, aprangos gamyba. Yra universitetas, koledžas, aviacijos muziejus, poilsio zona.

## Istorija
1828 m. gyvenvietė įkurta kaip Vašingtono apygardos centras. Iš pradžių turėjo Vašington Kort Hauso pavadinimą, kuris 1829 m. pakeistas į dabartinį pagal Fajetvilį Tenesyje. Miesto teises gavo 1859 m., bet jos buvo atimtos 1867 m. Miesteliu tapo 1870 m., o 1906 m. miesto teisės sugrąžintos. Miestas smarkiai nukentėjo nuo JAV pilietinio karo: šalia miesto 1862 m. vyko Pi Ridžo  bei Preri Grovo mūšiai. Po Fajetvilio mūšio 1863 m. iki pilietinio karo pabaigos miestas buvo okupuotas Sąjungos armijos. Dėl ankstyvųjų mokyklų (Fajetvilio moterų seminarija, įkurta 1839 m., Arkanzaso koledžas, įkurtas 1852 m.) miestas įgijo švietimo centro statusą.

## Gyventojai
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 73,69 % baltųjų, 8,6 % lotynoamerikiečių, 6,39 % mišrios rasės, 6,34 % afroamerikiečių, 3,18 % azijiečių, 0,93 % indėnų, 0,5 % Ramiojo vandenyno salų ir 0,37 % kitų rasių kilmės gyventojų.


Fayetteville dt.jpg|Miesto gatvė
October on Dickson St - panoramio.jpg|Miesto gatvė
Fayetteville May 2017 20 (UARK Theatre).jpg|Teatras
Washington County Courthouse, Arkansas.jpg|Senasis apygardos teismo pastatas
Washington County Courthouse, Fayetteville, Arkansas.jpg|Naujasis apygardos teismo pastatas


## Šaltiniai
Sudervėlė

**Sudervėlė** arba **Sudervė** – upelis Vilniaus rajone ir Vilniaus mieste; Neries dešinysis intakas. Prasideda pelkėtose pievose ties Zujūnais. Aukštupyje prateka tvenkinių grupę šalia Buivydiškių dvaro. Toliau teka į pietus greta Girulių miško. Įteka į Nerį 148,2 km nuo jos žiočių, netoli Gudelių, priešais Vilniaus termofikacinę elektrinę.

Prie upelio yra saugomas gamtos paveldo objektas – atragis Sudervėlės slėnyje.

Gyvenvietės prie Sudervėlės: Pašilaičiai, Zujūnai, Buivydiškės, Pilaitė, Salotė, Gudeliai. Upelio pakrantėje stūkso Gudelių piliakalnis ir Pilaitės piliakalnis.

Upėvardžio etimologija neaiški. Tikėtiniausia, kad jį sudaro šaknis *sud-* („greitai eiti“) arba *sūd-* („klimpti“) ir priesagos *-erv-* (plg. *Šakarva*). Kitos hipotezės – metatezė iš **Sudravė* (*su-* vedinys nuo *drav-*) arba slavų **sǫdrvь* („kas šliejasi prie lauko, dirvos“). Lytis *Suderwa* minima nuo 1784 m.

## Šaltiniai