open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dumblys (Molėtų r., Suginčių sen., Pliešiškių km.)

**Dumblys** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone Suginčių seniūnijoje, apie 10,5 km į rytus nuo Suginčių, 7,5 km į pietryčius nuo Kuktiškių.

Anksčiau buvo laikomas Aiseto ežero šiaurine dalimi. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,6 km, plotis iki 0,83 km. Altitudė 147,9 m. Kranto linija ilga (6,9&nbsp;km), labai vingiuota, gausu įlankų. Krantai daugiausia plačiai pelkėti, aukštesni tik Dumblio šiaurės rytinės dalies ir vakarinės įlankos vakariniai ir pietiniai krantai. Ežere buvo 6 salos, kurios ežerui užželiant ir mažėjant ežero plotui, susiliejo su pelke. Ežeras užžėlęs vešlia vandens augalija, užankantis. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Lapavartės upelis link Galuonio ežero. Šiaurės vakaruose iš Dumblio ežero atiteka Dumblės upelis (į užžėlusią ežero dalį, Lapavartės upelį – protaką, kuri jungiasi su Aiseto dalimi – Galuonio ežeru). Ežerą supa miškai: iš pietų – Pašekščių, iš šiaurės – Dotenių ir Panatryčio miškai.

Prie Dumblio ežero įsikūrę Pliešiškių, Dotenių ir Napriūnų kaimai.

## Šaltiniai
Dumblelis (Molėtų r., Čiulėnų sen.)

**Dumblelis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone Čiulėnų seniūnijoje, apie 9 km į pietryčius nuo Suginčių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 1,15 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 148,7 m. Šiaurės vakaruose yra nutįsusi 0,25 km ilgio įlanka. Vakarinės ir šiaurvakarinės ežero dalies krantai žemi, pelkėti, kitur – aukštoki, apaugę medžiais. Ežerą supa Poviliškio ir Pliešiškių miškai. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Vadokšnėlio upelis link netoliese telkšančio Aiseto ežero. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija, užankantis. Vakarinėje ežero pakrantėje įsikūręs Padumblės kaimas.

## Šaltiniai
Ilgis (Molėtų r., Dubingių sen.)

**Ilgis** (arba ***Ilgas***) – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone Dubingių seniūnijoje, apie 2,5 km į šiaurės rytus nuo Dubingių, Asvejos regioniniame parke. Ištįsęs šiaurės-pietų kryptimi 2,82 km, plotis iki 0,77 km. Altitudė 147,1 m. Giliausia vieta yra ežero šiaurėje, jos gylis siekia 10,5 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Šiaurėje ežeras skaidosi į 3 įlankas. Krantai aukšti, statūs, tik pietinis žemas, pelkėtas. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse daugiausia plyti pievos, vietomis auga miškeliai. Per Ilgį iš šiaurės į pietryčius teka Ž-1 upelis iš Limino į Žverno ežerą (Žeimenos baseinas). Vandens skaidrumas vasarą – iki 2 m.

Sugaunama lydekų, kuojų, karšių, lynų, aukšlių, ešerių.

Šalia Ilgio įsikūrę Dailidiškių, Dubingių, Murališkių ir Turliškių kaimai.

## Šaltiniai
Ilgis (Molėtų r., Luokesos sen.)

**Ilgis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone Luokesos seniūnijoje, apie 5,5 km į pietus nuo Molėtų, į rytus nuo Molėtų-Giedraičių kelio. Ežeras netaisyklingos formos, šiaurinė dalis ištįsusi rytų – vakarų kryptimi, pietinė – šiaurės – pietų. Ilgis 1,9 km, plotis iki 0,38 m. Altitudė 152 m. Giliausia yra pietinė dalis (iki 7,4 m). Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai vingiuoti, daugiausia aukšti tik šiaurinis pelkėtas. Vakarinėje ir pietrytinėje pakrantėse stūkso miškeliai, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Į Ilgį suteka 4 upeliai, prateka iš Ežerės ežero į Punto ežerą Puntos upelis (Šventosios baseinas).

Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Žvirbliškės, Antapuntė, Raupiškis, Leliūnai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis kilęs nuo žodžių *ilgas, ilga, ilgasis*.

## Šaltiniai
Kiementas

**Kiementas** arba **Giedraičių ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajono savivaldybės teritorijos pietvakariuose, į rytus nuo Giedraičių miestelio.

Ežeras ledyninės patvenktinės kilmės. Ežere buvusi sala pylimu sujungta su krantu ir virtusi giliai iš vakarų į rytus nusidriekusiu siauru pusiasaliu.

Plotas 101,8 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,74 km, didžiausias plotis 1,56 km. Paviršiaus altitudė 128,5 m. Didžiausias gylis 7,3 m, vidutinis gylis 4,0 m. Baseino plotas 23,3 km². Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 7,3 km. Krantai žemi, kai kur pelkėti. Pietrytinė pakrantė apaugusi mišku, kitur daugiausia plyti pievos, dirbami laukai. Pietryčiuose 11 m pločio pelkėta protaka jungiasi su Kapustiškių ežeru. Pietuose iš ežero išteka Zdoniškių upelis į Širvintą, ežeras priklauso Šventosios baseinui. Ežero pratakumas 198%. Atabradą dengia dumblingas smėlis, giliau – dumblas.

Pagal bendrojo azoto ir fosforo koncentraciją Kiemento ežeras atitinka labai geros ekologinės būklės klasės rodiklių vertes.

Prie ežero įsikūrę kaimai: Buzaičiai, Piliakiemiai, Martyniškiai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Martyniškių dvaro sodyba. Veikia kaimo turizmo sodyba, poilsiavietė. Vakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys. Pietvakarine pakrante eina kelias .

Ežerėvardis *Kíementas* siejamas su žodžiais „kaimas, kiemas“ (kaimo ar kiemo ežeras).

## Šaltiniai
Spenglas

: *Apie kaimą Švenčionių rajone žr. [[Spenglas (Švenčionys)]]*.

**Spenglas** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 5,5 km į pietryčius nuo Joniškio, 6 km į šiaurę nuo Pabradės. Ilgis iš vakarų į rytus 2,4 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 134,5 m. Giliausia vieta siekia 3,0 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai daugiausia gana aukšti, su terasomis (ypač rytinėje pusėje), o vakaruose, šiaurės vakaruose – žemi, pelkėti. Atabradą dengia smėlis, dugną – molingas sapropelis. Vakarinė ežero dalis sekli, gausiai užžėlusi vandens augalija. Ežerą supa Varnėnų ir Smalakurnės miškai.

Spenglu iš šiaurės vakarų į pietus prateka Spengla (Dubingos intakas, Žeimenos baseinas). Į šiaurę ir vakarus nuo ežero telkšo Arnionių žuvininkystės tvenkiniai – iš jų į ežerą suteka 4 kanalai. Ežero pratakumas 2621 %. Ežere sugaunama lydekų, lynų. Ežeras yra patvenktas.

Greta Spenglo įsikūręs Žvėryno kaimas. Pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Pietiniu ir rytiniu ežero krantais eina riba su Švenčionių rajonu.

Pavadinimas laikytinas *l* priesagos vediniu iš šaknies *speng-/spengti* („ūžti ausyse, skambėti“); taip pat galimai nuo *spangti* („akti“), *spangas* („silpnai matantis, aklas“) arba *spingėti* („silpnai šviesti“).

## Šaltiniai
Utenykštis

**Utenykštis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 11,5 km į rytus nuo Tauragnų, tuoj į pietryčius nuo Uteno ežero. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ežeras netaisyklingo trikampio formos, su plačia įlanka rytuose ir siaura, ilga įlanka vakaruose. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,72 km, plotis iki 1 km, vidutinis plotis 0,55 km. Altitudė 147,4 m. Telkšo rininiame duburyje. Vakarinis krantas žemas, pelkėtas, o rytinis gan aukštas. Šiaurės rytinėje dalyje yra 0,66 ha sala. Utenykštį supa Minčios giria. Ežerą gausiai maitina požeminiai vandenys, todėl jo vandens lygis per metus svyruoja neženkliai – 40 cm.

Į Utenykštį pietryčiuose įteka upelis iš Baltelio ežero, o vakaruose (iš Lašmens įlankos) į Baluošą išteka Būka (Žeimenos baseinas). Taip pat 40 m ilgio protaka (Minčios upe) šiaurės vakaruose jungiasi su Utenu.

Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūręs Aukštaglynio kaimas. Rytiniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.

## Šaltiniai
Neveronių seniūnija

**Neveronių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės rytuose, Aukštaitijos etnografiniame regione, į šiaurės rytus nuo Kauno centro, už Palemono. Centras – Neveronys.

## Geografija

Seniūnija apima du kaimus (Neveronys ir Pabiržis), jis užima 1299 ha, iš jų 30 proc. žemės ūkio naudmenos, 29 proc. – miškai, 3 proc. – vandenys. Ji įsikūrusi į rytus nuo dviejų geležinkelių sankryžos – pietuose eina Vilniaus–Kauno geležinkelis, į šiaurės rytus – Palemono–Gaižiūnų geležinkelis. Pietvakariniu pakraščiu eina magistralė .

## Istorija

Seniūnija įkurta 1996 m. iš dalies Karmėlavos seniūnijos. 2009 m. patvirtintas Neveronių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 3169 || 2 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 13 || 3121 || 2 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 3271 || 2 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 2 kaimai
|-
| 2021 m.  || 13 || 3094 || 2 kaimai
|}

## Seniūnai
* Vida Kelermanienė, 2008 m., 2009 m.
* Aldona Petkevičienė, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Neveronys, k. || 2672 || 2998
|-
| Pabiržis, k. || 422 || 273
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 9 seniūnaitijos:
* 1-oji seniūnaitija: Bijūnų g., Šiltnamių g. 8, Karmėlavos g. 28, 28 A, 30, 30A, 32A, iš viso 370 gyventojų;
* 2-oji seniūnaitija: Kertupio g. nuo 1 iki 13, Kertupio g. nuo 15 iki 45, Karmėlavos g. nuo 1 iki 6, iš viso 460 gyventojų;
* 3-oji seniūnaitija: Keramikų g. nuo 1 iki 35A, Čerpių g., Plytų g., Pabiržio k., iš viso 403 gyventojai;
* 4-oji seniūnaitija: Kunigiškių g., Pabiržės g., Krūnos g., Karmėlavos g. nuo 7 iki 27, Jakštonių g., Ramučių g., Daugėlių g. nuo 1 iki 49, Davalgonių g.49, Davalgonių g. nuo 1 iki 29, iš viso 436 gyventojai;
* 5-oji seniūnaitija: Dobilų g., Miško g., Raisto g., Purienų g., Smilgų g., Šilojų g., Šlamučių g., Tvenkinio g. ir Slėnio g., iš viso 412 gyventojų;
* 6-oji seniūnaitija: Šiltnamių g. nuo 4 iki 7, Šiltnamių g. nuo 9 iki 11, Šiltnamių g. 13, 13A, 14, 15, Karmėlavos g. 32, iš viso 482 gyventojai;
* 7-oji seniūnaitija: Ąžuolų g., Daržų g., Vyturio g., Krašto g., Uosio g., Liepų g., Beržų g., Keramikų g. nuo 30 iki 38, Šiltnamių g. 1, 1A, 1B, 3, SB „Pabiržė“, iš viso 415 gyventojų;
* 8-oji seniūnaitija: Alytaus g., Akacijų g., Davalgonių g. nuo 30 iki 37, Šiltnamių g. 18, 21, 23, 25, 27, 28, 30, 32, 34, 36, iš viso 402 gyventojai;
* 9-oji seniūnaitija: Neveronių k., SB „Harmonija“, iš viso 175 gyventojai.

## Šaltiniai
Ilgis (Zarasų r., Turmanto sen.)

**Ilgis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone Turmanto seniūnijoje, apie 7 km į vakarus nuo Turmanto. Išsidriekęs šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 3,05 km, plotis iki 0,7 km. Altitudė 150,8 m. Gylis iki 14,3 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 9,5 km. Pietuose ežeras išsišakoja į dvi įlankas. Yra 2 salos (0,31 ha ir 0,11 ha). Krantai daugiausia žemi, pelkėti, su terasomis, o šiaurės vakaruose – statūs, aukšti, ardomi. Pakrantės daugiausia apaugę miškais. Suteka 4 grioviai ir 1 upelis, rytuose išteka Dauguvos baseinui priklausantis S-2 upelis link Saločių ežero.

Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Ciciliškės, Pailgis, Degutiškės, Narkiškės.

## Šaltiniai
Laukesas (reikšmės)

**Laukesas** tai:

* du ežerai Zarasų rajone:
** Laukesas – ežeras Turmanto seniūnijoje;
** Laukesas – ežeras Zarasų seniūnijoje. Vietinių dar vadinamas Smėlynės ežeru.

## Taip pat skaitykite
*Laukesa (reikšmės)
*Laukesos pelkė
*Laukėsos durpynas
Smalvykštis

**Smalvykštis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Visagino, apie 1 km į pietus nuo Smalvų. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,38 km, plotis iki 0,93 km. Altitudė 144,8 m. Giliausia vieta siekia 4,8 m. Susidaręs ledo lūstavietėje. Kranto linija vingiuota, vakaruose gilokai išsišauna pusiasalis. Krantai žemi, pelkėti. Ežerą supa 328 ha dydžio Smalvykščio pelkė bei Gailiutiškės, Karačiūnos ir Salų miškai, tik šiaurėje krantas sausas ir plyti pievos.

Pietuose į Smalvykštį įteka Karačiunka (iš Karačiunkos, Trilypio ežerų), dar pora upelių, rytuose į Smalvą išteka Dulvas.

Ežere aptinkama 10 žuvų rūšių.

Smalvykštis patenka į Gražutės regioninį parką, Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Smalvų Aikštės kaimas.

## Šaltiniai
Žiegas

**Žiegas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 4 km į pietvakarius nuo Dusetų. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,93 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 109,3 m. Giliausia vieta (20,3 m) yra ežero pietiniame gale. Kranto linija labai vingiuota. Būdingi aukšti, statūs krantai, tik pietvakariuose žemi ir pelkėti. Ežerą supa laukai, tik šiaurrytinėje pakrantėje auga miškas ir stūkso Antažiegės piliakalnis. Atabradas gan platus, padengtas smėliu, įlankose suvešėję nendrynai. Dugnas lėkštas, padengtas saropeliniu moliu.

Į ežerą suteka trys upeliai, vakaruose į Žiegelio ežerą išteka Šventosios intakas Žiegelė.

Prie ežero yra Pažiegės kaimas – kalbininko K. Būgos gimtinė. Veikia kaimo turizmo sodyba. Kiti kaimai: Pakniškės, Puteikiai, Antažiegė. Pietine pakrante eina kelias .

Vandenvardis gali būti susijęs su  ('žibantis, spindintis'), *zaiguot* ('švytėti, žibėti, spindėti'). Galima sąsaja su žodžiais *žygis*, *žygiuoti*.

## Šaltiniai
Vaisietis

**Vaisietis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, apie 5,5 km į vakarus nuo Semeliškių, paribyje su Trakų rajonu. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 2,2 km, plotis – iki 1,27 km. Altitudė 157,6 m. Kranto linija labai vingiuota, rytuose ežeras išsišakoja į 3 atšakas, nutįsusias į šiaurės rytus, pietryčius ir pietus. Rytinėje dalyje yra 0,13 ha priekrantės sala. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurinis krantas žemesnis ir vietomis pelkėtas. Pietryčiuose prieina Semeliškių miškas. Pietvakarinis ir pietinis krantai apaugę mišku, kitus krantus juosia siaura medžių ir krūmų juosta. Į šiaurę ir rytus plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose įteka Juodžiaupis iš Juodžio ežero, šiaurės rytuose išteka Vaisietė link Galnio ežero (Dabintos upės baseinas).

Prie ežero įsikūrę šie kaimai: Noškūnai, Noškūnėliai, Varkutonys, Vėžiakojis ir Stelmošiškės. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis *Vaisíetis* kildinamas nuo žodžių *vaisius*, *veistis* („gausėti, visti“) – toliau su *vystytis, vytis* („suktis“).

## Šaltiniai
Spėra

**Spėra** – ežeras vidurio Lietuvoje, Širvintų rajone, apie 3,5 km į pietryčius nuo Musninkų. Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 1,56 km, plotis iki 1,16 km. Altitudė 98,8 m. Ežeras seklus, jo dubuo susidaręs ledo lūstavietėje. Giliausia vieta siekia 2,7 m. Ežero dugne susikaupęs storas sapropelio sluoksnis (vidutinis 3 m, storiausias 6,3 m). Krantai daugiausia lėkšti, pelkėti (plyti mišku apaugusios pelkės: rytuose ~ 16 ha dydžio Spėros pelkė, pietuose – ~ 25 ha pelkė), šiaurėje ir vakaruose – aukšti, statoki. Krantuose – terasos. Iš pietų prieina Viršuliškių miškas, šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai.

Į Spėrą suteka 6 upeliai (Žvirgždupė, Juoda), šiaurėje išteka Musės intakas Spėra. Vandens apykaita ežere 0,038 metų.

Ežere sugaunama daugiausia karšių.

Prie Spėros įsikūrę kaimai: Viršuliškiai, Paspėriai, Meiliūnai. Pietrytinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Kančioginas (ežeras)

**Kančioginas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Ignalinos rajono pakraštyje.

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2,28 km, plotis iki 0,72 km. Altitudė 160,6 m. Gylis siekia 13,8 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Vakaruose ir rytuose krantai aukšti, statūs, ardomi, šiauriniai ir pietiniai – žemi. Ežero pietuose yra miškinga 0,81 ha ploto sala. Pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, auga miškeliai, iš pietų prieina Dvarykščių miškas. Už 0,04 km į pietus telkšo Staškinės ežeras. Šiaurėje išteka Kančioginos upelis (į Erzvėtą, Dysnos upės baseinas), vakaruose įteka Sirvėta (iš Sirvėto). Ežero pratakumas 393 % per metus.

Prie Kančiogino ežero įsikūrę Kančiogino, Pašventės, Dvarykščių, Purvėnų, kaimai. Šiaurine pakrante eina kelias , į jį įsijungia kelias . Ežeras įeina į Sirvėtos regioninį parką. Šiauriniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.

Vandenvardis *Kančióginas* galimai kilęs iš kokio dvikamienio asmenvardžio (**Kančiaginas, *Kantiginas*).

## Šaltiniai
Nikajis

**Nikajis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 11,5 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, 2,5 km į pietvakarius nuo Joniškio. Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 1,84 km, plotis iki 1,31 km. Altitudė 141,3 m. Gylis siekia 7,8 m. Ežerą supa Dubingių miškas, tik šiaurvakarinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai. Krantai būdingai žemi, labai vingiuoti, pietuose aukšti, kitur tiek pelkėti, tiek sausi, ardomi. Į pietryčius yra nutįsusi plati įlanka. Iš pietų juosia pušynai. Pietinėje Nikajo dalyje yra miškinga salelė (plotas 0,25 ha).

Ežeran įteka Jutonių upelis (iš Kamanio) ir dar 3 bevardžiai upeliai, rytuose išteka Nikaja (į Ariną, Žeimenos intako Dubingos baseinas). Ežero pratakumas 209 % per metus.

Šalia Nikajo įsikūrę Labaišiškių ir Nikajos kaimai. Pietvakarinėje ir rytinėje pakrantėse įrengtos stovyklavietės. Šiauriniu krantu eina riba su Molėtų rajonu. Patenka į Asvejos regioninį parką.

Vandenvardis sietinas su žodžiu *nykti* („mažėti, gaišti, silpti“), taip pat lyginamas su kitais indoeuropietiškais žodžiais, reiškiančiais žemumą, slėnį.

## Šaltiniai
Amerika pirtyje

**Amerika pirtyje** – pirmasis Lietuvoje viešai lietuvių kalba suvaidintas spektaklis.

## Istorija
Vincas Kudirka 1893 m. „Varpe” paskelbė konkursą dramoms sukurti. Pirmasis atsiliepė Aleksandras Fromas-Gužutis, o netrukus ir broliai Antanas bei Juozas Vilkutaičiai, prisistatę slapyvardžiu *Keturakis*, tai yra, turintis keturias akis, atsiuntė savo komediją „Amerika pirtyje“. Vincui Kudirkai šis kūrinys labai patiko, jis jį nuvežė į Mintaują pas Joną Jablonskį, kur drauge su šeimininkais jo skaitymo klausėsi ir Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Juozas Tumas-Vaižgantas, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Mykolas Lozoraitis. Buvo nutarta jį paskleisti po Lietuvą ir lietuviškas kolonijas už Lietuvos ribų. 1895 m. Tilžėje šis veikalas buvo išleistas pirmą kartą.

1899 m. rugpjūčio 20 d. Liudui Vaineikiui gavus gubernatoriaus leidimą, spektaklis viešai suvaidintas Palangoje, daržinėje (grafo Tiškevičiaus sandėlyje), stovėjusioje ant jūros kranto. Režisavo Povilas Višinskis ir Gabrielė Petkevičaitė-Bitė. Povilas Višinskis buvo ir pagrindinio vaidmens – Bekampio atlikėjas. Vaidino Augustinas Janulaitis, Vladas Mongirdas, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Marija Šlapelienė-Piaseckaitė ir kiti Palangoje poilsiavę lietuvių inteligentai.

Pjesė iš karto susilaukė didelio populiarumo ir suvaidino nemažą vaidmenį ne tik lietuviškojo teatro kūrimosi istorijoje. Nors buvo gautas oficialus leidimas, bet komedijoje buvo įžvelgta caro režimo pajuoka. Caro žandarai beveik visus spektaklio dalyvius areštavo, bet Palangos spektaklis sukėlė visuotinį lietuviškai ir ne tik lietuviškai kalbančių žmonių susidomėjimą ir politine prasme.  Spektaklis nuskambėjo kaip tautos savimonės akcija.

Netrukus palangiškių aktorių trupė „Ameriką pirtyje" suvaidino Kuliuose. Jis buvo statomas Liepojoje, Mintaujoje, pasklido po visas lietuvių parapijas. 1903 m. ar, kaip teigia Mykolas Biržiška, 1902 m. „Amerika pirtyje“ slapta suvaidinta Ziniūnuose, Joniškio raj. Pagrindinį vaidmenį atliko būsimasis dailininkas Adomas Varnas, dėl ko,kaip ir kiti spektaklio dalyviai, persekiotas policijos ir turėjęs išvykti į Austriją, kur baigė Krokuvos dailės akademiją. Linkuvoje veikusi „Vyturio“ draugija spektaklį pastatė klebonijos klojime.

Panaikinus spaudos draudimą 1904 m. spalio 31 d. komedija suvaidinta Šiauliuose, Liaudies namuose (dabar Vasario 16-osios g., pastatas yra Šiaulių miesto savivaldybės pastato dalis). Šis spektaklis – pirmas legalus šiauliečių ištartas žodis nuo scenos.

Odesoje 1905 m. „Amerika pirtyje“ pastatė Mykolas Sleževičius. 1905 m. gegužės 28 d. būsimo prezidento Kazio Griniaus žmonos Joanos pastangomis spektaklis pastatytas Marijampolėje. Pagrindinį vaidmenį atliko Pijus Grigaitis. Tame vakare bene pirmą kartą Lietuvoje buvo viešai sugiedota ir Vinco Kudirkos „Tautiška giesmė“.

Pirmąjį lietuvių kalba suvaidintą spektaklį primena atminimo lenta prie Jūratės ir Kastyčio skulptūros.

## Nuorodos
* Amerika pirtyje, 1895 m.
Didysai Siaurys

**Didysai Siaurys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 7,5 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje (Baranavos miške). Priklauso Labanoro regioniniam parkui. Ežero forma netaisyklinga, yra giliai įsiterpusių keletas pusiasalių, pietuose išsišakoja į dvi dalis. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,94 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 147,3 m. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 7,8 km. Krantai neaukšti, ištisai apaugę mišku, šiaurėje pelkėti. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos intako Peršokšnos baseinui.

Prie Didysai Siaurio ežero yra Pasiaurės kaimelis. Pietrytinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė.

## Šaltiniai
Antakmenių ežeras

**Antakmenių ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 3 km į šiaurės rytus nuo Aukštadvario, Aukštadvario regioniniame parke, į vakarus nuo kelio . Ilgis vakarų-pietryčių kryptimi 2,1 km, plotis iki 0,73 km. Altitudė 145,8 m. Giliausia vieta – 12,5 m. Ežeras rininis. Kranto linija vingiuota, daug įlankų ir pusiasalių. Pietrytiniame gale yra 1,16 ha ploto sala, šiaurrytiniame gale – 0,12 ha sala. Krantai aukšti, pietryčiuose pelkėti. Atabradas siauras, padengtas smėliu. Aplink ežerą daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos, vietomis auga miškeliai. Į šiaurinę Antakmenių ežero dalį įteka du upeliai, o pietryčiuose M-1 upelis išteka į Mošios ežerą, priklausantį Verknės baseinui.

Ežere yra 7 rūšių žuvų: aukšlių, kuojų, lydekų, karosų, pūgžlių, ešerių, karšių.

Aplink ežerą išsidėstę kaimai: Akmeniai, Čižiūnai, Ličiūniškės, Paukšteliškės. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Luka

**Luka** (arba ***Bernardinų ežeras***) – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų ežeryne, rytinėje Trakų miesto dalyje. Ežeras tęsiasi iš pietų į šiaurės vakarus 2,38 km, plotis siekia iki 0,58 km. Altitudė 148,7 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje, gylis siekia 20,3 m. Kranto linija labai vingiuota, yra keletas įlankų. Šiaurinėje dalyje yra maža salelė (20 m³). Krantai daugiausia gan aukšti, bet rytinis žemas ir pelkėtas. Šiaurėje Luka 0,1 km protaka susijungia su Galvės ežeru ir šiaurės rytuose 30 m protaka jungiasi su Nerespinkos ežeru. Pagal Lietuvos upių, ežerų ir tvenkinių kadastro duomenis (2019 m.), Nerespinkos ežeras laikomas Lukos ežero dalimi.

Ežero atabradas siauras, kai kur apaugęs nendrėmis ir meldais. Yra lynų, kuojų, karšių, ešerių.

Ties Lukos ir Galvės sąlaja išlikę Trakų pusiasalio pilies griuvėsiai. Taip pat šioje vietoje įrengtas pontoninis pėsčiųjų tiltas į kitą ežero krantą. Prie ežero nutiesti sveikatingumo takai, įrengti paplūdimiai, veikia kaimo turizmo sodyba. Rytinėje pakrantėje stūkso Varnikų miškas, įsikūręs Varnikų kaimas. Pietinėje pakrantėje eina kelias , yra įrengtos miesto kapinės. Ežeras priklauso Neries intako Moluvenės baseinui.

## Pavadinimas

Manoma, kad ežerėvardis *Luka* (dar žinomas kaip *Lanka*) yra senas, kurio reikšmės išsilaikiusios  („lėpti, glebti, linkti“), *ļuks, ļukas* („nuleipęs, nudribęs“), taip pat  („kurio ragai eina į šalis“). Tiesa, gali būti, kad pavadinimas ir asmenvardinės kilmės.

## Šaltiniai
Verniejus

**Verniejus** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, apie 4,5 km į pietryčius nuo Aukštadvario miestelio, Aukštadvario regioniniame parke. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,96 km, plotis iki 1,06 km. Altitudė 133 m. Vidutinis gylis – 12,4 m, giliausia vieta – 52,2 m, kranto linijos ilgis – 9,08 km. Kranto linija labai vingiuota. Verniejus yra giliausias Trakų rajone ežeras. Ežeras nepratakus, priklauso Verknės intako Strūzdos baseinui. Pietiniame krante įteka du nedideli upeliai, požeminis upelis išteka į Sienio ežerą. Verniejus apjuostas mišku (Babrauninkų miškas šiaurėje ir vakaruose, Gredaičių miškas rytuose), jo krantai aukšti ir statūs, tik rytinis krantas žemas ir pelkėtas. Ežero vakarinėje dalyje 2 miškingos salos: 1,53 ha ploto sala (saloje rasta senovės gyvenvietės liekanų) ir 0,51 ha ploto priekrantės sala. Verniejaus dugnas dumblėtas, atabraduose smėlis maišosi su dumblu.

Ežere gyvena lydekos, ešeriai, karšiai, plakiai, kuojos, karosai, lynai ir šamai. Pastarieji ypač vilioja žūklautojus. Be to, pasitaiko stintų.

Prie ežero įsikūrę Verniejaus, Gudašių, Babrauninkų kaimai.

Ežerėvardžio kilmė neaiški. Jis gali būti determinanto *-n-* vedinys nuo šaknies *ver-*. Pastaroji siejama su žodžiu *virti* (*verda, virė*) („kunkuliuoti, verstis“).

## Šaltiniai
Kurėnų ežeras

**Kurėnų ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, apie 5 km į vakarus nuo Vidiškių, tuoj į vakarus nuo Vilniaus-Panevėžio greitkelio. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 2 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 67 m. Giliausia vieta siekia 2,8 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis krantai žemi ir pelkėti (pietuose esančiame pusiasalyje plyti Kurėnų pelkė). Rytinėje pusėje ežeras išsišakoja į dvi įlankas: viena nutįsusi į šiaurės rytus, kita – į pietvakarius. Šiaurės rytinės įlankos pusėje yra 0,2 ha sala. Aplinkui ežerą plyti dirbami laukai.

Į ežerą įteka Ūsioginė (Mūšelė) bei dar 7 intakai, išteka Mūšios intakas Mūšelė (Šventosios baseinas). Ežero pratakumas 575 % per metus. 1971 metais ežeras patvenktas.

Prie Kurėnų ežero yra Kurėnų, Rečionių ir Baublių kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.


Vaizdas:Kurenu ezeras1, 2006-08-10.jpg|Kurėnų ežeras
Vaizdas:Kurenu ezeras2 2006-08-10.jpg


## Šaltiniai
Ilgutis (Vilniaus r.)

**Ilgutis**, anksčiau taip pat buvo žinomas kaip **Lygainių ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, apie 7 km į vakarus nuo Keturiasdešimt Totorių. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,64 km, plotas – 76,3 ha. Altitudė 146 m. Gylis siekia 8,1 m, vandens tūris apie 2,5 mln. m³. Krantai mažai vingiuoti, žemi, pelkėti, tik pietinis sausas. Atabradas daugiausia siauras, dumblėtas, rytuose platesnis, padengtas gėlavandene klintimi. Dugną dengia sapropelingas dumblas. Ilgutį iš vakarų ir šiaurės supa žemapelkės. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis (Asdrės intakas).

Prie Ilgučio įsikūrę kaimai: Mažieji Lygainiai, Didieji Lygainiai, Gudeliai.

## Šaltiniai
Riešė (ežeras)

**Riešė** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, Sudervės šiaurės rytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 1,48 km, plotis iki 1,08 km. Altitudė 161 m. Didžiausias gylis siekia 6 m. Krantai daugiausia žemi ir pelkėti, tik rytuose ir pietryčiuose sausi. Apie ežero vidurį yra mišku apaugusi 1,41 ha sala. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas. Iš Riešės ežero šiaurėje išteka Neries intakas Riešė. Už 0,7 km į vakarus telkšo Vilnoja.

Prie Riešės ežero įsikūrę Grikieniai (SB „Riešė“), šiauriniai Sudervės pakraščiai, Izabelinės kaimas. Rytiniame ežero krante – į Kultūros vertybių registrą 2018 metais įrašytas Švedų kapinynas (unikalus objekto kodas 42092).

## Šaltiniai
Širvys

**Širvys** (arba **Glitiškių ežeras**) – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone, apie 4,5 km į šiaurę nuo Paberžės, šalia Glitiškių. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1,74 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 126,3 m. Kranto linija vingiuota, yra įlankų ir ragų. Krantai žemi, daug kur supelkėję (vakaruose plyti ~ 43 ha dydžio Glitiškių I (Virsnės) pelkė). Iš vakarų supa Girelės miškas, iš šiaurės – Glitiškių miškas, kitur – dirbami laukai.

Į Širvį įteka 6 upeliai, tarp jų – Marga ir Baronėlė – pietvakariuose išteka Volga (į Musios ežerą, Neries baseinas). Rytinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Glitiškių dvaro sodyba, veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis kildinamas iš žodžio *širvas* („širmas, šyvas, pilkšvas“).

## Šaltiniai
Ilgis (Lazdijų r., Kapčiamiesčio sen.)

**Ilgis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, Kapčiamiesčio seniūnijoje, apie 2,5 km į vakarus nuo Kapčiamiesčio. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 0,96 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 113,1 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje, apsuptas Kareivonių miško (pušyno). Kranto linija nedaug vingiuota. Krantai aukšti, sausi.

Tolėliau į rytus telkšo Linamarkos ežeras. Ežeras nenutekantis, priklauso Baltosios Ančios intako Niedos baseinui.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Ilgis (Lazdijų r., Veisiejų sen., Šadžiūnų km.)

**Ilgis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone Veisiejų seniūnijoje, apie 5 km į šiaurės rytus nuo Veisiejų, šalia Šadžiūnų kaimo. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 2,22 km, plotis iki 0,45 km. Altitudė 121,7 m. Ežerą sudaro dvi dalys: šiaurės rytinė pailga ir pietvakarinė netaisyklinga. Jas jungia upelis. Ežeras rininis. Kranto linija vingiuota. Krantai žemi, daug kur pelkėti (šiaurėje Pajaurės pelkė, pietuose – Dėlinės pelkė), aukštesni vakaruose ir rytuose. Aplink ežerą plyti laukai, auga miškeliai.

Įteka trys upeliai, vienas iš jų – iš Samanio ežero; pietvakariuose išteka Beržoventės (Beržavietės) upelis į Vernijo ežerą.

Į šiaurę įsikūręs Smarliūnų kaimas.

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Kaviškis

**Kaviškis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 4 km į vakarus nuo Kapčiamiesčio. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 2 km, plotis iki 0,54 km. Altitudė 111,2 m. Gylis siekia 11,8 m.

Šiauriniai ir pietrytiniai ežero krantai statūs, pakrantės apaugusios miškais (Ivoškų miškas), rytinėje yra laukai, vakariniai krantai pelkėti.
Atabradas siauras, smėlingas, ežero dugną dengia dumblas, durpės, gėlavandenė klintis.

Į šiaurę nuo ežero telkšo Veisiejo, Niedaus, Ilgio į vakarus – Juodojo Kauknorio ir Kauknorėlio ežerai. Šiaurės rytuose iš Kaviškio išteka Niedos intakas Kaviškė.

Ežere veisiasi kuojos, karšiai, karosai, lynai, raudės, aukšlės, lydekos ir ešeriai.
 
Vakarinėje pakrantėje – Ivoškų gyvenvietė, rytinėje – Kalvių kaimas.

Vandenvardis *Kãviškis* neaiškios kilmės, galbūt perdarytas iš **Kalviškis* (plg. šalia kaimas *Kalviai*).

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
Sagavas

**Sagavas** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Seirijų. Nusitęsęs iš šiaurės į pietus 2 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 123,5 m. Netaisyklingo pavidalo – šiaurinę dalį skiria iš rytų giliai įsiterpiąs pusiasalis. Ežero gylis siekia 14,9 m. Kranto linija, kurios ilgis 5,56 km, labai vingiuota. Krantai statūs, aukšti, kai kur skardingi, ardomi. Pietinė ir vakarinė pakrantės miškingos, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Atabradas siauras, smėlingas, dugną dengia dumblingas molis, vakaruose – molinga klintis.

Į Sagavą įteka Lankuva, dar keli upokšniai, pietuose į Seirijį išsrūva Sagavo upelis (Baltosios Ančios baseinas).

Prie ežero yra Lapšiaus, Šilaičių, Miesto Kolonijos, Gervėnų kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, poilsiavietė. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Etimologija

Vandenvardis *Sãgavas* greičiausiai jotvingiškos kilmės (<**Zagavas* < **Žagavas*). Toliau būtų susijęs su *žagti* („teršti vandenį, maistą“), nors įmanoma ir asmenvardinė kilmė (plg. ).

## Šaltiniai
Pilkaskruostis mangabas

**Pilkaskruostis mangabas** (*Lophocebus albigena*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Abi lytys panašios, tamsios, tik patinas šiek tiek stambesnis už patelę. Minta vaisiais, žiedais, vabzdžiais.

Paplitęs Centrinėje Afrikoje: Kamerūne, Gabone, Ugandoje. Gyvena grupėmis, kurias sudaro 5-30 individų. Paprastai grupėje yra keli patinai.
Pavianai

*Gentyje 5 rūšys, žr. tekstą

**Pavianai**, arba **babuinai** (*Papio*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos beždžionių gentis, priklausanti markatų pošeimiui. 
Gentyje 5 rūšys:
*Karčiuotasis pavianas (*Papio hamadryas*). Stambus, tvirtos sandaros. Subrendusių patinų priekinė kūno dalis apaugusi ilgais plaukais. 
*Gvinėjinis pavianas  (*Papio papio*). Šios mažiausios pavianų rūšies patinas turi proporcingai ilgiausius karčius, beveik siekiančius pasturgalį. 
*Anubis, arba žaliasis pavianas (*Papio anubis*). Patelės ir patinai aplink skruostus turi storo pilko kailio žiedą. 
*Babuinas (*Papio cynocephalus*). Patinai be karčių. **Pav.**
*Čakma, arba meškinis pavianas (*Papio ursinus*). Didžiausias iš visų pavianų ir turi nusvirusį snukį ir atsikišusias šnerves.

## Išvaizda
Kūno ilgis 56–80 cm, uodegos 42–60 cm. Svoris iki 25 kg.

## Šaltiniai
Zlotas

**Zlotas** (; **zł**; **PLN**) – Lenkijos valiuta.
1 zlotą sudaro 100 grašių (*groszy*). Žodis  reiškia 'auksinis'.

1924 m. pakeitė markę (1,8 mln. markių atitiko vienas zlotas).

XX a. 9–10 dešimtmečiais zlotui smarkiai nuvertėjus, 1995 m. įvestas naujasis zlotas (vieną naująjį zlotą atitiko 10 000 senųjų).

## Išnašos
Babuinas

**Babuinas** (*Papio cynocephalus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Patino dydis iki 84 cm, patelės – apie 60 cm. Uodegos ilgis toks pat kaip kūno ilgis. Kailis geltonai rudas. Tai dieniniai primatai, gyvena mišriomis grupėmis. Visaėdžiai, tačiau pirmenybę teikia vaisiams, bet ėda ir kitas augalų dalis, taip pat vabzdžius ir smulkius stuburinius gyvūnus.

Paplitęs Rytų Afrikoje, nuo Kenijos ir Tanzanijos iki Zimbabvės ir Botsvanos. Žinomi trys porūšiai.
Meškinis pavianas

**Meškinis pavianas**, arba **čakma** (*Papio ursinus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Didžiausias iš visų pavianų ir turi nusvirusį snukį ir atsikišusias šnerves.

## Išvaizda
Ilgis 115 cm, uodegos ilgis 70 cm. Svoris 15–31 kg. Patinai didesni už pateles. Kailis nugaros pusėje rudas arba pilkas, pilvas šviesesnis. Rankos ir pėdos dažniausiai juodos. Snukis pailgas ir beplaukis.


Image:Papio_cynocephalus_(Malawi).jpg|Meškinis pavianas (*Papio ursinus*)
Image:Papio ursinus - cape of good hope.JPG
Gvinėjinis pavianas

**Gvinėjinis pavianas** (*Papio papio*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Šios mažiausios pavianų rūšies patinas turi proporcingai ilgiausius karčius, beveik siekiančius pasturgalį.

Aptinkami Gvinėjoje, Bisau Gvinėjoje, Senegale; šios rūšies populiacijų esama ir Malyje bei Mauritanijoje.

## Išnašos
Karčiuotasis pavianas

**Karčiuotasis pavianas** (*Papio hamadryas*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Stambus, tvirtos sandaros. Subrendusių patinų priekinė kūno dalis apaugusi ilgais plaukais. 

Paplitęs nuo Raudonosios jūros Egipte iki Eritrėjos, Etiopijos ir Somalio. Taip pat gyvena Arabijos pusisalyje. Minta įvairiais augalais, vaisiais, vabzdžiais, ropliais ir kitais smulkiais stuburiniais gyvūnais, paukščių kiaušiniais. Sveria nuo 25 iki 30 kilogramų.


Image:Baviaan2.JPG|Karčiuotųjų pavianų šeima
Image:Female baboons with pups.jpg|Savo vaikus nešančios patelės
Image:Papio hamadryas pair.jpg|Patinas ir patelė
Anubis (pavianas)

**Anubis** (*Papio anubis*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Rūšis paplitusi šiaurinės Afrikos dalies savanose, daugiausia Sahelyje.

## Išvaizda
Ilgis 50-110 cm, uodega 45–71 cm. Svoris 25–30 kg. Patinai didesni už pateles. Skruostus juosia storas pilkas kailis.

## Šaltiniai
Mangabiai

**Mangabiai** (*Cercocebus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos beždžionių gentis, priklausanti markatų pošeimiui.

Gentyje 6 rūšys:
* *[[Cercocebus atys]]*
* Apykaklėtasis mangabis (*Cercocebus torquatus*)
* Vikrusis mangabis (*Cercocebus agilis*)
* *[[Cercocebus chrysogaster]]*
* Kuoduotasis mangabis (*Cercocebus galeritus*)
* *[[Cercocebus sanjei]]*

## Išnašos
Gintaras Staučė

**Gintaras Staučė** (g. 1969 m. gruodžio 24 d.) – profesionalus Lietuvos futbolininkas, treneris.

## Karjera
Atstovaudamas Lietuvos futbolo rinktinei sužaidė 67 tarptautines rungtynes. Per savo karjerą žaidė tokiuose klubuose kaip Maskvos „Spartakas“, Stambulo „Galatasaray“ ir Bundeslygoje už MSV Duisburg.

2007–2009 m. dirbo vartininkų treneriu Maskvos „Spartak“ klube. Nuo 2010 gruodžio pabaigos dirbo FK Žemčužina Soči klubo vartininkų treneriu. 2016 m. tapo Rusijos rinktinės vartininkų treneriu.

## Rinktinė

1999 m. vasarą garsus futbolo žurnalas „Kicker“ Gintarą Staučę išrinko geriausiu antru Bundeslygos vartininku, rinkimuose futbolininkas nusileido tik Oliveriui Khanui.

2004 m. rugpjūčio 30 d. pasaulio futbolo čempionato kvalifikacinėse atrankos rungtynėse pareiškė pasitraukiantis iš rinktinės.

## Laimėjimai
* Geriausias Lietuvos futbolininkas: 1995, 1996
* Rusijos Premjer lyga: 1992, 1993, 1994
* Rusijos futbolo taurė: 1994
* Baltijos taurė: 1994

## Trenerio karjera
2024 m. įgijo UEFA C trenerio licenciją.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Mandrilai

*Mandrilas (*Mandrillus sphinx*) 
*Drilas (*Mandrillus leucophaeus*) 

**Mandrilai** (*Mandrillus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos beždžionių gentis, priklausanti markatų pošeimiui. Paplitę Centrinės Afrikos tropiniuose miškuose. Priklauso dvi rūšys: 
*Mandrilas (*Mandrillus sphinx*) 
*Drilas (*Mandrillus leucophaeus*)
Drilas

**Drilas** (*Mandrillus leucophaeus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Panašus į mandrilą, bet veidas nespalvotas.

Paplitęs tik Kamerūne. Labai sparčiai nykstanti rūšis.
Abisininė gvereca

**Abisininė gvereca**, arba **rytinė gvereca ** (, , , *Guereza*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausanti laibaliemenių beždžionių pošeimiui. Kailis juodas, išskyrus baltus veido kraštus, ilgus baltus karčius, einančius kūno šonais bei pasturgaliu, ir purų baltą uodegos galą. Patinas vadovauja nedidelei 4-5 patelių ir jauniklių grupei, gindamas teritoriją riaumojimu ir didžiuliais šuoliais. 

Gyvena aukštai medžiuose Centrinėje ir Rytų Afrikoje. Minta lapais.
Obdukcija

**Obdukcija** – okeaninės plokštės užstumimas ant kontinentinės plokštės. Paprastai okeaninė tektoninė plokštė, būdama sunkesnė, palenda po kontinentine plokšte, tačiau obdukcijos atveju procesas vyksta atvirkščiai. Toks procesas yra labai retas. Tai atsitinka, kai maža tektoninė okeaninė plokštė užspausta tarp dviejų didelių plokščių, taip pat kai subdukcijos zonoje „įstringa “ kontinentinės plokštės fragmentas.
Okeaninės plokštės liekanos virš kontinentinės plokštės vadinamos ofiolitais. Ofiolitų randama Omane, Kipre, Kanadoje ir kitur
Šiaurinis pilkasis langūras

**Šiaurinis pilkasis langūras**, arba **hulmanas** (*Semnopithecus entellus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis laibaliemenių beždžionių pošeimiui. Kailio spalva įvairuoja nuo tamsiai rudos iki šviesiai gelsvai rudos. Patelių ir jauniklių grupėms kartais vadovauja vienas ar keli patinai, o kiti patinai sudaro viengungių būrius.

Minta lapais, vaisiais, pumpurais ir ūgliais, kuriuos lengvai suvirškina kelių skyrių skrandis. Be to, savo racioną papildo laižydamos druską arba ėsdamos daug mineralinių medžiagų turintį dirvožemį.

Paplitę visoje Azijoje, išskyrus drėgnųjų miškų sritis. Vietiniai žmonės hinduistai šią rūšį laiko šventa ir ją tapatina su hinduizmo dievybe Hanumanu.
Apykaklėtasis mangabis

**Apykaklėtasis mangabis** (*Cercocebus torquatus*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.

Ši rūšis daugiausia laiko praleidžia ant žemės. Turi juosvą kailį, rausvai pilką veidą ir duobutes žemiau skruostų. Stipriais žandikauliais ir dantimis sutraiško riešutus, kuriuos laiko rankoje. Mišriuose būriuose būna patinai, patelės ir jaunikliai. Patinai nustato hierarchiją, tačiau poruojasi ir paklūstantys patinai, kartais netgi dažniau negu viršesnieji. Laikosi būriais iki 90 gyvūnų.

Paplitę Vakarų Afrikoje. Sparčiai nykstanti rūšis.
PhpBB

**phpBB** (pagal *PHP Bulletin Board*) – atviro kodo diskusijų sistema, sukurta PHP programavimo kalba, veikianti MySQL, MS SQL, PostgreSQL, Microsoft Access duomenų bazėse.

## Nuorodos
* Oficialus phpBB tinklalapis
Tamsiapėdis pilkasis langūras

**Tamsiapėdis pilkasis langūras** (*Semnopithecus hypoleucos*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos primatas, priklausantis laibaliemenių beždžionių pošeimiui. 

Paplitęs pietų Indijoje. Minta lapais.
Bahija Blanka

**Bahija Blanka** arba **Baija Blanka** () – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos pietuose, prie Atlanto vandenyno Baltosios įlankos (*Bahía Blanca* – nuo to ir miesto pavadinimas). 276,5 tūkst. gyventojų (2007).

## Istorija

Bahija Blanką įkūrė generolas Ramonas Benarbė Estomba 1828 m. balandžio 11 d. kaip karinė tvirtovė (*Fortaleza Protectora Argentina*) apginti pakrantę nuo Brazilijos karinio jūrų laivyno, taip pat galvijų fermas nuo indėnų antpuolių. Tvirtovė buvo dažnai atakuojama vietinių indėnų genčių. Prekybinę svarbą įgavo 1885 m. nutiesus geležinkelį. Į miestą atvyko daug emigrantų iš Europos.

## Susisiekimas
Bahija Blanka – svarbus centrinės Argentinos transporto mazgas. Keliai į Buenos Aires, Rosariją, Viedmą, Neukeną. Geležinkeliai į Neukeną, Bariločę, Buenos Aires, Kordobą, Mar del Platą.

## Ekonomika
Miestas – svarbus šalies pramonės ir prekybos centras. Per Bahija Blankos jūrų uostą eksportuojama vilna iš Buenos Airių provincijos, nafta iš Neukeno prov., vaisiai iš Negro upės slėnio, taip pat eksportuojami grūdai, chemikalai. Priemiestyje *Puerto Belgrane* yra didžiausia Argentinos karinė jūrų bazė.
 
## Lankytinos vietos
Neoklasicistinė katedra, kurioje yra Bahija Blankos arkivyskupija, apimanti visas Patagonijos vyskupijas. Muziejai (miesto istorijos, uosto, dailės). Zoologijos sodas. „Anglų kvartalas“ (*Barrio Inglés*), kuriame gyveno darbininkai iš Anglijos statę geležinkelį. Pajūrio kurortai (*Maldonado*, *Colón*, *Pehuén-Có*, *Monte Hermoso*). Miesto „širdis“ – Rivadavijos aikštė (*Plaza Rivadavia*), yra daugybė parkų ir sodų. 1956 m. įkurtas Nacionalinis Pietų universitetas (*Universidad Nacional del Sur*).

Bahija Blankoje gimė Nobelio medicinos premijos laureatas Sesaras Milšteinas (*Cesar Milstein*), taip pat garsus Argentinos krepšininkas Emanuelis Žinobilis (*Emanuel Ginóbili*).

## Nuorodos
* www.bahiablanca.gov.ar
* Universidad Nacional del Sur
* Bahienses
Lavsonitas

**Lavsonitas** – silikatų klasės, kalcio aliuminio sorosilikatinis mineralas.

Savo formulėje turi ir vandens CaAl2Si2O7(OH)2·H2O.

Lavsonitas kristalizuojasi ortorombinėje sistemoje ir yra sudarytas ir prizmiškų, o dažnai ir iš plokštelinių kristalų. Gali sudaryti kristalų dvynukus. Jis turi tobula skalumą.

Lūžio rodiklis pagal tris pagrindines plokštumas nα=1.665, nβ=1.672–1.676, ir nγ=1.684–1.686. Kietumas pagal Moso skalę nuo 8, o specifinis tankis nuo 3.09.

Jis yra permatomas, nuo balto ar žydro iki pilko atspalvio ir nuo stiklinio iki riebaus blizgesio kristalais. Mineralas turi paleochroizmo savybę ir priklausomai nuo to kaip jis orentuotas gali turėti nuo geltono iki mėlyno atspalvio.

Lavsonitas yra metamorfirzmo būdu susidaręs mineralas. Jis taip pat slūgso kaip antrinis mineralas pakeistuose gabruose ir diorituose. Aptinkamas kartu su epidotu, titanitu, granatu ir kvarcu.

Pirmą kartą aprašytas 1895 m. Tiburono pusiasalyje esančiuose telkiniuose (Kalifornija, JAV). Pavadintas geologo Andrew Cowper Lawson (1861–1952) iš Kalifornijos Universiteto garbei.

## Šaltiniai
Tindarėjas

Graikų mitologijoje **Tindarėjas** – Spartos karalius, Oebalo ir Gorgofonės sūnus. Su žmona Leda susilaukė Helenės, Polideuko (Polukso), Kastoro, Klitemnestros, Timandros, Foebės ir Filonojės. Turėjo du brolius Hipokoną ir Ikarijų.

Pagal mitą Tindarėjo žmoną Leda suviliojo dievas Dzeusas, pasivertęs gulbinu. Ji padėjo du kiaušinius, iš kiekvieno gimė po du vaikus. Pagal klasikinę versiją iš vieno kiaušinio gimė Poluksas ir Helenė, kurie buvo Dzeuso vaikai, o iš kito Kastoras ir Klitemnestra – Tindarėjo vaikai.

Tindarėjas turėjo brolį Hipokoną, kuris užgrobė valdžią ir ištrėmė Tindarėją. Hipokoną nuvertė ir į valdžią sugrąžino teisėtą valdovą Heraklis, kuris užmušė Hipokoną ir jo visus sūnūs. Kitas Tindarėjo brolis Ikarijus buvo Penelopės tėvas.

Kai Tiestas užgrobė Mikėnų valdžią, du išvytieji princai Agamemnonas ir Menelajas atkeliavo į Spartą pas Tindarėją. Tindarėjas juos šiltai priėmė, Agamemnonas vedė Klitemnestrą. O Tindarėjo gražiausioji duktė Helenė turėjo daugybę jos rankos trokštančių jaunikių, bet galiausiai atiteko Menelajui. (plačiau str. **[[Helenė]]**)

## Šaltiniai

## Literatūra
* Pausanias, *Description of Greece* with an English Translation by W.H.S. Jones, Litt.D., and H.A. Ormerod, M.A., in 4 Volumes. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann Ltd. 1918. . Online version at the Perseus Digital Library
Glitiškės

**Glitiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Paberžės, prie kelio , rytiniame Širvio ežero krante. Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-14034). Gamtos paminklas Glitiškių ąžuolas – 25 m aukščio, 2,3 m skersmens, 7 m apimties.

## Istorija

Glitiškių dvaras minimas nuo 1483 m. XVI a. – XVII a. priklausė Petkevičiams, XVIII a. pirmoje pusėje – Stanevičiams, vėliau Jelenskiams. Iki 1622 m. pastatyta evangelikų reformatų bažnyčia, 1700 m. ji perduota katalikams. 1700–1774 m. veikė dominikonų, 1775–1810 m. reguliariųjų kanauninkų, 1810–1832 m. misionierių vienuolynai. 1832 m. misionierių vienuolynas ir bažnyčia uždaryti, mūrinė bažnyčia nugriauta 1864 m.

XVIII a. antroje pusėje – XIX a. pirmoje pusėje Glitiškės vadinamos miesteliu. 1775 m. buvo likę tik 3 dūmai. XVIII a. pabaigoje su pertraukomis veikė parapinė mokykla.

Per nacių okupaciją Glitiškių dvarą administravęs vokiečių okupacinės valdžios paskirtas V. Komaras maistu ir pašaru aprūpindavo Armijos Krajovos partizanus. 1944 m. birželio 20 d. kaime įvyko Glitiškių žudynės, kurių metu lietuvių savisaugininkai keršydami už Armijos Krajovos nužudytus bendražygius nužudė 39 kaimo gyventojus.

1950–1995 m. apylinkės centras, daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Yra pirminės sveikatos priežiūros centras, medicinos punktas, vaikų darželis, kultūros namai, biblioteka, pradžios mokykla, dab. Buivydiškių pagrindinės mokyklos Glitiškių skyrius dėstomąja lietuvių kalba, pradžios mokykla dėstomąja lenkų kalba.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Narkūnai

**Narkūnai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Utenos, prie kelio , prie Utenėlės upelio. Kaimo teritorija driekiasi į rytus iki kelio , Kigio ežero. Praeina nebeveikiantis geležinkelis Švenčionėliai–Utena. Seniūnaitijos centras.

1960 m. čia pastatyta laboratorinių elektros krosnių gamykla. Kaime stūkso Narkūnų piliakalnis, su kuriuo siejamas Utenos miesto atsiradimas.

## Istorija

Kairiajame Utenėlės krante stūkso Narkūnų piliakalnis, kuriame tikriausiai gyventa dar 1000 m. pr. m. e. Legendos ir XVI a. romantikai teigė, kad ant šio piliakalnio XII a. pilį pasistatęs kunigaikštis Utenis, todėl šis piliakalnis buvo žinomas kaip Utenio pilis, o šalia esantis mažesnis – Utenio kapas. Manoma, kad piliakalniai dabartinę išvaizdą įgavo XIII–XIV a., kai didžiajame piliakalnyje buvo žemvaldžio pilis, o mažasis paverstas priešpiliu. Papėdėse augo amatininkų gyvenvietė, Utenos pirmtakė. Manoma, kad ši gyvenvietė persikėlė į dabartinę Utenos vietą po pilies sudeginimo 1433 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*