open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anzelmas Kenterberietis

**Anzelmas Kenterberietis** (, , 1033 arba 1034–1109 m. balandžio 21 d.) – šventasis, vienas žymiausių viduramžių teologų ir filosofų, laikomas „scholastikos tėvu“.

## A. Kenterberiečio filosofija
Jo požiūriu, tikėjimas reikalingas racionalaus supratimo. Nors tikėjimas visada yra atspirties taškas, o tikėjimo dogmų turinio negalima paneigti jokia protu paremta priežastimi, vis dėlto teisingas protas veda į tikėjimo tiesas. Todėl krikščionis irgi turėtų stengtis suprasti protu. A. Kenterberietis bando parodyti, kad krikščioniškojo mokslo turinius galima išvesti tiesiog iš proto argumentų, nesiremiant autoritetais – (Biblija, Bažnyčios tėvais).

Šv. Anzelmas filosofijos istorijoje labiausiai žinomas dėl to, kad, kaip paprastai manoma, veikale „Proslogionas“ pateikė vadinamąjį ontologinį Dievo buvimo įrodymą. Pagrindinė įrodymo mintis yra tokia: Dievas privalo iš tiesų egzistuoti, nes kitaip jis nebūtų tai, už ką nieko didesnio negalima pamąstyti. Jei Dievas iš tiesų neegzistuotų, tai jis nebebūtų tai, už ką nieko didesnio negalima pamąstyti.

Filosofų diskusijos dėl šio įrodymo pagrįstumo vyksta iki šiol. Kai kurie šiuolaikiniai šv. Anzelmo tekstų tyrinėtojai mano, kad pats šv. Anzelmas vis dėlto nesiekė pateikti tokio įrodymo, – ontologinio įrodymo priskyrimas Anzelmui remiasi netinkama „Proslogiono“ interpretacija (žr.: Drazdauskas, S. 1996. „Įvadas“ // Anzelmas Kenterberietis „Proslogionas“, Vilnius, Aidai, 1996, p. 7-30).

## Veikalai

### Svarbiausi veikalai
* (1076) „Monologionas“ (*Monologion*)
* (1077–1078) „Proslogionas“ (*Proslogion*)
* (1098) *Cur Deus homo*

### Kiti veikalai
* (1075–1085) *De grammatico*
* (1080–1085) „Apie tiesą“ (*De veritate*)
* (1080–1085) *De liberate arbitrii*
* (1085–1090) *De casu diaboli*
* (1092 m. pirma versija; 1094 m. galutinė versija) *De Epistola de incarnatione verbi*
* (1099–1100) „Žmogaus atpirkimo apmąstymas“ (*Meditatio redemptionis humanae*)
* (1099–1100) *De conceptu virginali et originali peccato*
* (1102) *De processione spiritus sancti*

## Bibliografija
* Anzelmas Kenterberietis „Proslogionas“ (iš lotynų kalbos vertė Vaidilė Stalioraitytė, įvadą parašė Saulius Drazdauskas). – Vilnius, Aidai, 1996, ISBN 9986-590-23-X

## Nuorodos
* Anzelmas Stanfordo filosofijos enciklopedijoje (anglų kalba)
* Kai kurie Anzelmo veikalai (originalo kalba)
Izotopas

**Izotopai** – cheminių elementų atmainos, turinčios vienodą branduolio krūvį, bet skirtingą atominę masę. Skirtingi to paties elemento *izotopai* praktiškai nesiskiria cheminėmis savybėmis, todėl juos atskirti būna sunku. Izotopai skiriasi branduolio sandara (neutronų skaičiumi) bei branduolio savybėmis (radioaktyvaus skilimo pusperiodžiu, radioaktyvumo pobūdžiu, kritine mase ir pan.).

Kiekvienas branduolys susideda iš tam tikro skaičiaus nukleonų, dalis kurių yra protonai, o dalis – neutronai. Vienodą skaičių protonų turintys branduoliai priklauso tam pačiam elementui, bet neutronų skaičius tokiuose branduoliuose gali skirtis, pvz., galima situacija, kai du vienodą skaičių nukleonų turintys branduoliai priklauso skirtingiems elementams.

Dauguma atvejų skirtingi to paties elemento izotopai savo atomine mase skiriasi gana nežymiai, todėl izotopus atskirti gana keblu. Vienintelė ryškesnė išimtis – vandenilio izotopai – protis, du kartus už jį sunkesnis deuteris ir tris kartus sunkesnis tritis: šiuos izotopus gana nesunkiai galima atskirti, distiliuojant ar elektrolizės būdu.

Kai kurie izotopai smarkiai skiriasi savo branduolių savybėmis: vieni yra stabilūs, jų branduolių sudėtis bėgant laikui nekinta; kiti yra radioaktyvūs - laikui bėgant skyla į kitų elementų izotopus, todėl naudojami branduoliniuose reaktoriuose, branduoliniuose ginkluose ir pan. Radioaktyvūs izotopai dar vadinami *radioizotopais* arba *[[radionuklidas|radionuklidais]]*.

Elementai, turintys tik vieną izotopą, vadinami *izotopiškai švariais*. Periodinėje cheminių elementų sistemoje yra 21 izotopiškai švarus elementas.

Daugiausiai izotopų turintis cheminis elementas yra polonis.

Skirtingais duomenimis, 250-275 iš šiuo metu žinomų daugiau nei 3100 izotopų yra stabilūs, likusieji - radioaktyvūs.

## Taip pat skaitykite
* Izotopų lentelė
Neutronas

**Neutronas** – neturinti elektrinio krūvio subatominė dalelė (nukleonas), kurios masė yra 939,6 &nbsp;MeV/*c*² (1,6749&nbsp;×&nbsp;10−27&nbsp; kg, kiek didesnė už protono. Jo antidalelė – antineutronas.

Gali susidaryti, protonui išspinduliavus pozitroną arba pasigavus elektroną. *Neutronui* pasigavus pozitroną arba išspinduliavus elektroną, susidaro protonas. Laisvas *neutronas* skyla į elektroną, antineutriną ir tampa protonu. Skilimas vyksta dėl to, kad neutrono masė yra šiek tiek didesnė už protono ir jam yra energetiškai naudingiau suskilti. Vidutinė gyvavimo trukmė yra 886s.

Neutronus sunkiai sugeria įvairios medžiagos, tačiau, pataikę į branduolius, jie lengvai sukelia skilimą arba naujų izotopų susidarymą, atitinkamai – ir stiprų antrinį radioaktyvumą. Tuo atveju, kai izotopų skilimo metu susidaro daugiau *neutronų*, nei sunaudojama skaidymui, kyla grandininė branduolinė reakcija. Tokiomis savybėmis pasižymi kai kurie urano, plutonio, torio izotopai.

Branduolių skaidymo, pataikius *neutronui*, efektyvumas gana smarkiai priklauso nuo *neutronų* greičio: lėtesni *neutronai* branduolius skaido lengviau, dėl to *neutronų* lėtinimui naudojami įvairūs lengvųjų elementų mišiniai, pvz., vandenilio junginiai, anglis ir pan.

Neutronų pluoštas, sklisdamas medžiaga, praktiškai nesąveikauja su atomų arba molekulių elektroniniais apvalkalais, nes neutronai neturi krūvio. Neutronai sąveikauja tiktai su branduoliais, todėl jie skvarbesni už elektringas daleles. Neutronams sąveikaujant su medžiaga vyksta šie procesai: tamprusis ir netamprusis jų išsklaidymas nuo branduolių, taip pat neutronų pagavimas ir sunkiųjų branduolių dalijimasis. Šie reiškiniai vyksta vienas greta kito, ir jų tikimybės kinta savotišku būdu priklausomai nuo nuklido
charakteristikos ir nuo neutrono energijos. Greituosius neutronus branduoliai daugiausia išsklaido.

1932 metų vasario 27 d. atlikęs įtikinamus eksperimentus, Kavendišo (Anglija) laboratorijos darbuotojas Džeimsas Čadvikas paskelbė, kad atrastas neutronas. Už šį atradimą Džeimsas Čadvikas 1935 m. apdovanotas Nobelio premija.

## Šaltiniai
1825 m.

**1825** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

### Gimtadieniai
* **[[Balandžio 24]]** d. – Julius Anusavičius, lietuvių poetas (m. 1907 m.).
* **[[Lapkričio 19]]** d. – Pranciškus Butkevičius, Lietuvos knygnešys, kunigas, kanauninkas (m. 1896 m.).

**Nedatuota**

* Vladimiras Andrijauskas, gydytojas, 1863 m. sukilimo rėmėjas, tremtinys (m. 1891 m.).

### Mirtys

**Nedatuota**

* Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas (g. 1765 m.).
## Pasaulyje
### Įvykiai

* **[[Liepos 30]]** d. – atrasta Maldeno sala (negyvenama sala Ramiojo vandenyno centrinėje dalyje);
* **[[Rugpjūčio 25]]** d.:
** Bolivija įgyta nepriklausomybę nuo Peru;
** Urugvajus paskelbia nepriklausomybę nuo Brazilijos;
* **[[Rugpjūčio 29]]** d. – Portugalija pripažino Brazilijos nepriklausomybę.
### Gimtadieniai
* **[[Balandžio 11]]** d. – Ferdinandas Lasalis, vokiečių filosofas, lasalizmo pradininkas, politinis veikėjas (m. 1864 m.).
* **[[Spalio 25]]** d. – Johanas Štrausas Jaunesnysis, austrų kompozitorius ir dirigentas (m. 1899 m.).
* **[[Gruodžio 2]]** d. – Krišjanis Valdemaras, rašytojas, edukatorius, redaktorius, politikas, leksikografas, folkloristikas ir ekonomistas (m. 1891 m.).

**Nedatuota**

* Jasimas bin Muhamadas al Tanis, Šeichas, Kataro emyras ir valdė nuo 1878 m. iki 1913 m. Šeichas laikomas dabartinio Kataro įkūrėju (m. 1913 m.).
* Juh, apačių genties vadas ir karys (m. 1883 m.).
* Victorio, čirikavų apačių čihene būrio vadas, gyvenęs dabartinės Naujosios Meksikos teritorijoje. Kartu su kitais apačių lyderiais ir vadais kovojo su amerikiečiais (m. 1880 m.).
### Mirtys
* **[[Sausio 8]]** d. – Elis Vitnis, JAV inžinierius, išradęs medvilnės valymo mašiną (g. 1765 m.).
* **[[Gegužės 7]]** d. – Antonio Salieri, kompozitorius (g. 1750 m.).
* **[[Rugsėjo 28]]** d. – Barbara Kraft, austrų dailininkė, geriausiai žinoma dėl Volfgango Amadėjaus Mocarto portreto (g. 1764 m.).
* **[[Gruodžio 1]]** d. – Imperatorius Aleksandras I, 1801 m. kovo 23 d. iki 1825 m. gruodžio 1 d. Rusijos imperatorius, 1809-1825 m. didysis Suomijos kunigaištis ir 1815-1825 m. Lenkijos karalius (g. 1777 m.).

**Nedatuota**

* Vasilijus Narežnas, rusų rašytojas (g. 1780 m.).

## Nuorodos
1827 m.

**1827** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

### Gimtadieniai
* **[[Vasario 15]]** d. – Polikarpas Girštautas, chirurgas, Lietuvos kartografas, daktaras (m. 1877 m.).
* **[[Balandžio 18]]** d. – Jokūbas Geištoras, Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas (m. 1897 m.).
* **[[Birželio 4]]** d. – Jonas Balinskis, Lietuvos gydytojas psichiatras, medicinos daktaras (m. 1902 m.).
* **[[Spalio 11]]** d. – Mykolas Miežinis, Lietuvos kalbininkas, kunigas (m. 1888 m.).
* **[[Gruodžio 8]]** d. – Mikelis Šapalas, Mažosios Lietuvos veikėjas, mokytojas, poetas, raštijos darbuotojas.

**Nedatuota**

* Henrikas Tiškevičius Logoiskis, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas (m. 1897 m.).

### Mirtys
* **[[Balandžio 2]]** d. – Liudvigas Heinrichas Bojanus, Vokietijos mokslininkas, Vilniaus universiteto profesorius (g. 1776 m.).
* **[[Rugpjūčio 22]]** d. – Petras Rapolas Aleknavičius, OP, poetas (g. 1754 m.).
* **[[Lapkričio 17]]** d. – Povilas Ksaveras Bžostovskis, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės veikėjas, kunigas (g. 1739 m.).
## Pasaulyje
### Įvykiai

* **[[Spalio 20]]** d. – įvyko Navarino mūšis.
### Gimtadieniai
* **[[Sausio 14]]** d. – Piotras Semionovas-Tianšanskis, žymus rusų geografas ir statistikas. Daugiau nei 40 m. vadovavo Rusijos geografų draugijai, jam prižiūrint leistas Rusijos imperijos geografinis-statistinis žodynas. Buvo pagrindinis pirmojo Rusijos imperijos gyventojų surašymo organizatorius (m. 1914 m.).
* **[[Balandžio 5]]** d. – Džozefas Listeris, žymus anglų chirurgas, labiausiai pagarsėjęs kaip antiseptinių priemonių išpopuliarintojas ligoninėse, ypač atliekant chirurgines procedūras Glazge (m. 1912 m.).
* **[[Rugpjūčio 5]]** d. – Marianas Melchioras Antonis Langevičius, vienas 1863-1864 m. sukilimo Lenkijoje vadovų, nuo 1863 m. generolas (m. 1887 m.).

**Nedatuota**

* Ivanas Trutnevas, rusų dailininkas, ilgametis Vilniaus piešimo mokyklos vadovas (m. 1912 m.).
### Mirtys
* **[[Kovo 5]]** d. – Pierre-Simon Laplace, prancūzų matematikas, astronomas, atradęs Laplaso transformaciją ir Laplaso lygtį, vienas iš metrinės vienetų sistemos autorių (g. 1749 m.).
* **[[Kovo 26]]** d. – Liudvikas van Bethovenas, vokiečių klasikinės muzikos kompozitorius, žymi figūra muzikoje pereinamajame laikotarpyje tarp klasicizmo ir romantizmo epochų. Plačiai pripažįstamas kaip vienas iš didžiausių kompozitorių, jo kūryba įkvėpė daugelį vėlesnių kompozitorių, muzikantų ir klausytojų (g. 1770 m.).
* **[[Balandžio 26]]** d. – János Bihari, vengrų kompozitorius (g. 1764 m.).
* **[[Rugpjūčio 12]]** d. – Viljamas Bleikas, anglų poetas ir dailininkas. Būdamas gyvas nesulaukė pripažinimo, tačiau dabar jo darbai neįkainojami (g. 1757 m.).

## Nuorodos
Spindulio sekimas

**Spindulio sekimo algoritmas** () – vienas trimačių kompiuterinės grafikos vaizdų formavimo metodų. Pagrindinis veikimo principas – šviesos spindulių kelio sekimas, jų sugerties bei atspindžių nuo sutiktų paviršių įvertinimas. Nors realybėje šviesa sklinda iš šviesos šaltinio ir atsispindėjusi nuo paviršių patenka į akį, dauguma algoritmų spindulius pradeda sekti nuo virtualios kameros (akies) iki šviesos šaltinio. Toks atgalinis spindulių sekimas, žymiai pagreitina algoritmo veikimą, nes realybėje tik nedaugelis šviesos šaltinio skleidžiamos šviesos pasiekia akį.

Šiuo metodu galima gauti realistiškus rezultatus, natūraliai gaunami šešėliai, bei atspindžiai nuo įvairių paviršių. Tačiau spindulių sekimo algoritmai būna gan lėti todėl retai naudojami užduotims kur vaizdai turi būti generuojami didele sparta (pavyzdžiui, kompiuteriniuose žaidimuose). Spindulių sekimo algoritmas plačiai naudojamas kuriant 3D animacijas, gaunant fotorealistiškus vaizdus.

Spindulių metimo (ray casting) algoritmą galima laikyti supaprastinta spindulių sekimo algoritmo versija. Supaprastintas algoritmas yra daug spartesnis tačiau juo negaunami tokie efektai, kaip naudojant spindulių sekimo metodą. Spindulių metimo algoritme spindulys sekamas tik nuo akies iki artimiausio paviršiaus ir iki šviesos šaltinio, spindulių sekimo algoritme gali būti sekama kaip spindulys atsispindi nuo daugelio tarpinių paviršių, kol pasiekia šviesos šaltinį. Pirmasis pristatytas spindulių metimo algoritmas buvo 1986 metais, A. Apelio.


Vaizdas:Glasses 800 edit.png|
Vaizdas:Recursive raytrace of a sphere.png|
Vaizdas:Caustics.jpg|
Vaizdas:5chromeballs.jpg|
Spalio revoliucija

**Spalio perversmas** – 1917 metų lapkričio 7 (pagal senąjį kalendorių spalio 25) dieną įvykęs perversmas Rusijoje, kai bolševikų valdžia ir tvarka įvesta pagal 1917 m. balandį V. Lenino paskelbtą lozungą „Visa valdžia taryboms“.

## Eiga
Spalio revoliucija buvo įvykdyta bolševikų, vadovaujant Vladimirui Leninui ir Levui Trockiui. Tai buvo pirmoji oficiali komunistinė revoliucija pasaulyje, pagrįsta Karlo Markso idėjomis.

Revoliucija atėmė valdžią iš Laikinosios vyriausybės, sukėlė Rusijos pilietinį karą ir paprastai laikoma Tarybų Sąjungos susikūrimo proceso pradžia, nors ši valstybė buvo įkurta tik 1922 metais.

## Rezultatai
Bolševikų partijos diktatūros įvedimas; visapusiškas valdžios centralizavimas ir pavaldumo partinei diktatūrai įvedimas; represijų taikymas visiems kitaminčiams; visuotinė cenzūra; finansų, pramonės, prekybos, žemės ūkio ir kitos nuosavybės suvalstybinimas; visuotinis ekonomikos planavimas.

JAV nepripažino naujosios vyriausybės iki 1933 metų. Europos valstybės pripažino tuomet dar tik besiformuojančią Tarybų Sąjungą jau nuo 1920 metų ir nuo tada pradėjo su ja prekiauti.

## Išnašos
Bezjė kreivė

**Bezjė kreivės** – kompiuterinėje grafikoje naudojamos glotnios parametrizuotos kreivės. Bezjė kreives nesunku nupiešti turint tik keletą parametrizuojančių taškų. Daugiamatėje erdvėje Bezjė kreives pakeičia Bezjė paviršiai.

Bezjė kreives pirmą kartą formalizavo Pjeras Bezjė (*Pierre Bézier*) 1962 metais, kai panaudojo šias kreives automobilių projektavimui.

## Kreivių gavimas

Bezjė kreivės apibrėžiamos dviem ar daugiau taškų, parametrizuojančių kreivę. Jei yra tik du taškai ar visi taškai išsidėstę vienoje tiesėje, gausis atkarpa. Kitais atvejais Bezjė kreivės gali būti gaunamos kelias būdais.

Vienas paprasčiausių būdų – rekursyviai. Pavyzdžiui, jei turime tris kreivę apibrėžiančius taškus (A B C), du kraštiniai taškai (A ir C) priklausys kreivei, o trečias taškas bus atkarpos DE vidurinis taškas, kur D – atkarpos AB vidurinis taškas, o E – atkarpos BC vidurinis taškas. Pažymėjus gautą tašką O, toliau galima rekursyviai brėžti dvi atskiras Bezjė kreives, apibrėžiamas taškas A D O ir O E C.
Friedrich Engels

**Frydrichas Engelsas** (*Friedrich Engels*, 1820 m. lapkričio 28 d. Barmen, Prūsijos karalystė – 1895 m. rugpjūčio 5 d. Londonas, Anglija) – vokiečių socialistas, politinis veikėjas bei filosofas.

## Gyvenimas
Gimė pasiturinčioje ir religingoje tekstilės fabrikanto šeimoje. Gimnazijoje mokėsi istoriją, užsienio kalbas, vokiečių literatūrą. 1837 m. nebaigęs paskutinės klasės iš gimnazijos išėjo ir užsiėmė komercine veikla. 1838 m. tėvas išsiuntė į Bremeną dirbti prekybinėje firmoje. Čia didžiąją dalį laiko studijavo istoriją, filosofiją, literatūrą, rašė eiles, muzikavo, sportavo. Nuo 1840 m. iki 1842 m. studijavo Berlyno universitete.

1842 m. tėvas Engelsą išsiuntė į Mančesterį Anglijoje. Tėvo įmonėse Mančesteryje (1841–1844 m.) galėjo nuodugniai susipažinti su tekstilės pramonės darbininkų socialine padėtimi. 1841 m. susipažino su Karlu Marksu ir užmezgė visą gyvenimą trukusią draugystę. Kovo revoliucijos metu Engelsas grįžo į Vokietiją ir Kelne kartu su K. Marksu įsteigė „Naujajį Reino laikraštį“.

1849 m. dalyvavo Pfalco sukilime; numalšinus revoliuciją, sugrįžo į Angliją. Nuo 1870 m. ėjo „Tarptautinės darbininkų asociacijos“ aukščiausios tarybos sekretoriaus pareigas, tačiau neįstengė sustabdyti I Internacionalo žlugimo. Po K. Markso mirties (1883 m.) Engelsas tapo marksistinio judėjimo vadovu ir išleido 2-ąjį (1885 m.) bei 3-ąjį (1894 m.) „Kapitalo“ tomą. Nuo 1889 m. iki mirties vadovavo Antrajam Internacionalui. Paskutiniais metais sunkiai sirgo. Mirė 1895 m. rugpjūčio 5 d. Pagal jo testamentą, kūnas buvo kremuotas, o urna su pelenais nuleista į jūrą prie Istborno.

## Veikalai
Tapęs įsitikinusiu socialistu parašė veikalus:
* „Politinės ekonomijos matmenys“;
* „Darbininkų klasės padėtis Anglijoje“ (1845 m.).
Juose pirmą kartą analizuojama kapitalistinės ekonomikos bėi visuomenės sankloda. Engelsas kartu su Marksu nuo hėgelizmo (F. Hėgelis) priartėjo prie dialektinio materializmo. Komunistų partijos prašymu, kartu su Marksu parašė
* „Komunistų partijos manifestą“ 1848 m.
1848 m. Engelsas rėmė K. Marksą finansiškai ir taip šiam padėjo rašyti svarbiausią veikalą.
* „Kapitalas“.
Savo veikaluose Engelsas plėtoja filosofinius marksizmo pagrindus ir marksizmo idėjoms suteikia istoriškai efektyvią formą. Savo kūriniu
* „Gamtos dialektika“ (1873–1883 m.) pagrindė materialistinę pasaulėžiūrą ir daug prisidėjo prie marksizmo „dogmatizavimo“.

## Šaltiniai
Lygiažvynis žaltys

**Lygiažvynis žaltys**, *lygusis žaltys* (, , ) – žaltinių (*Colubridae*) šeimos roplys. Kūno viršus pilkas, gelsvai ar pilkai rusvas, kartais rausvai rudas. Nugaros žvynai lygūs, patinėlių ilgis 47-62 cm, patelių – 44-62 cm. Švedijoje buvo pagautas 83 cm ilgio, Ukrainoje netoli Černobylio – 92 cm. Patinėliai paprastai rusvesni patelės – pilkšvos. Išilgai nugaros yra 2-4 tamsių dėmių eilės. Ant kaklo yra 2 rudos ar tamsiai rudos juostelės ar dėmės. Jos susijungia viršugalvyje sudarydamos karūną primenantį raštą. Pilvelis pilkšvai rudas, oranžinis su tamsiomis dėmelėmis bei taškeliais. Apatinė uodegos dalis šviesesnė už pilvelį. 

Gyvena sausuose mišriuose ir spygliuočių miškuose. Mėgsta gerai saulės įšildomas vietas: kalvotas miško aikšteles, pamiškes, kirtavietes. Aktyvūs dieną. Esant pavojui slepiasi kelmų tuštumose arba po jais, apleistuose driežų ir smulkiųjų žinduolių urvuose, po nuvirtusiais medžiais, stuobriais. Kartais susisuka į kamuolį, šnypščia ir gąsdina staigiais kūno judesiais. Gąsdinimo poza panaši į nuodingos gyvatės, dėl to žmonės jų bijo ir negailestingai naikina. Paimti į rankas kandžiojasi, tačiau įkandimai žmogui visiškai nepavojingi. 

Iš žiemos miego pabunda balandžio mėn. Literatūros duomenimis veisimosi ciklas nereguliarus. Vaikus veda kasmet arba kas 2-3 metus. Poruojasi gegužės mėnesį. Gyvavedžiai. Kiaušiniai vystosi patelių viduje. Jauniklius veda rugpjūčio-rugsėjo mėn., spalio pradžioje. Viena patelė atveda 2-9 jauniklius, kurie subręsta trečiaisiais-ketvirtaisiais gyvenimo metais. Neriasi 2-3 kartus per metus. Išgyvena iki 20 metų amžiaus.

Minta daugiausia gyvavedžiais ir vikriaisiais driežais, smulkiais žinduoliais, gluodenais, gyvatėmis, paukščių jaunikliais, vabzdžiais. Sugautą grobį užsmaugia apsivyniodamas aplink jį savo kūnu. Smulkų grobį ryja gyvą. Lygiažvynių žalčių priešai gamtoje – šeškai, barsukai, ežiai, kai kurie plėšrieji paukščiai.

Lygusis žaltys Eurazijoje paplitęs nuo šiaurinės Pirėnų pusiasalio dalies iki dešiniojo Tobolo upės kranto, šiaurės vakarų Kazachstano. Šiaurėje arealas siekia pietinę Skandinaviją, Suomiją, Ladogos ežerą ir tęsiasi iki Tobolo žemupio, pietuose – Viduržemio jūros pakrantes, šiaurinę Turkiją ir šiaurinį Iraną. Gyvena ir pietinėje Didžiosios Britanijos dalyje. 

Lietuvoje labai reta rūšis. Pirmą kartą 1921 m. T.Ivanausko pagautas Rūdininkų girioje, vėliau aptikti Čepkelių rezervate, Molėtų rajone, Rūdininkų girioje, Pirčiupių apylinkėje, Varėnos rajono Musteikos ir Rudnios kaimuose. Paskutinius kartus Lietuvoje pagautas Rūdininkų poligono prieigose. 2008 m. aptiktas Viešvilės rezervate. Gyvenamos vietos panašios į vikriojo driežo ir trapiojo gluodeno. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Taip pat skaityti
* Lietuvos roplių sąrašas
Termitai

**Termitai** (*Isoptera*) – *[[Dictyoptera]]* būrio vabzdžių pobūris. Kartais laikoma atskiru būriu. Tai blyškios spalvos minkšti vabzdžiai, kurie turi kramtomuosius burnos organus ir trumpas antenas. Gyvena tropikuose, kur stato įspūdingus būstus. Tai bendruomeniniai vabzdžiai, gyvenantys kolonijomis, kuriose darbininkai – smulkūs, o kareiviai turi stambias galvas ir žandus. Vieni termitai minta mediena arba augalais, kiti ėda grybus, kuriuos augina požeminiuose „soduose“. 

Termitai svarbūs mitybos grandinėse kaip maistingųjų medžiagų perdirbėjai, tačiau daugelis iš jų – kenkėjai. Metamorfozė nepilna.

Pasaulyje 7 šeimos ir apie 2750 rūšių.
* Šeima. Žalingieji termitai (*Rhinotermitidae*)
* Šeima. Tikrieji termitai (*Termitidae*)
Grafas

Žodis **grafas** gali reikšti:
* grafas – aristokrato titulas;
* grafas – (matematika) taškų ir juos jungiančių atkarpų aibė;
* grafas – (informatika) matematikos grafą realizuojanti duomenų struktūra;
* Grafas – miestas Ajovoje (JAV);
* Grafas – pavardė (, *Graf*).
Winston Churchill

**Vinstonas Leonardas Spenseris Čerčilis** (; 1874 m. lapkričio 30 d. – 1965 m. sausio 24 d.) – britų politikas, 1940–1945 m. ir 1951–1955 m. Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas. Jis laikomas vienu svarbiausiu vadovų Britanijos ir viso pasaulio istorijoje. 1953 metais gavo sero titulą ir tais pačiais metais apdovanotas Nobelio literatūros premija.

## Biografija

Vinstonas Čerčilis gimė Blenimo rūmuose netoli Vudstoko. Jo tėvas – žymus politikas lordas Rendolfas Čerčilis buvo Marlboro kunigaikščio Džono Spenserio Čerčilio sūnus. Motina – amerikiečių milijonieriaus Leonardo Džeromo dukra.

V. Čerčilis mokėsi uždarose mokyklose, taip pat ir *Harrow* mokykloje, kur mokėsi gana prastai, dažnai buvo baudžiamas už prastus rezultatus ir per mažas pastangas. Dėl nepriklausomo ir maištingo charakterio, kai kuriuos kursus kartojo keliskart, akademiniais pasiekimais nepasižymėjo, tačiau buvo mokyklos fechtavimosi čempionas.

1893 m. iš trečio karto įstojo į Karališkąją karo akademiją Sandherste. Nors tarp stojančiųjų buvo vienas paskutinių iš 102 kadetų, po dvejų metų jau buvo aštuntas pagal pažangumą. Vėliau paskirtas jaunesniuoju leitenantu husarų kavalerijoje. 1895 m. išvyko į Kubą kaip karinis stebėtojas, iš ten rašė straipsnius savaitraščiui „Saturday Review“.

Būdamas politiko sūnus, V. Čerčilis greitai ir pats įsitraukė į politiką, pradėdamas sakyti kalbas XIX amžiaus dešimtojo dešimtmečio Konservatorių partijos susirinkimuose.

1899 m. V. Čerčilis buvo Oldhame pasiūlytas kandidatu į parlamentą, tačiau rinkimuose pralaimėjo. Tuomet tapo karo korespondentu Pietų Afrikoje, iš kur rašė apie Anglų-būrų karą. Grįžęs, 1900 metais pasinaudojo išaugusiu populiarumu ir buvo išrinktas į parlamentą, kur Bendruomenės rūmuose dirbo nuo 1900 iki 1922 m. bei nuo 1924 iki 1964 m. Pradžioje buvęs konservatoriumi, jis 1904 metais perėjo į Liberalų partiją, bet 1923 m. vėl ėmė linkti prie konservatorių, į kurių partiją formaliai grįžo 1925 m.

Po 1906 m. rinkimų dalyvavo vyriausybės veikloje, kur sėkmingai dirbo ir 1908 m. paskirtas Prekybos tarybos pirmininku. Nuo 1911 m. buvo atsakingas už karines reformas. Pirmajame pasauliniame kare kelis mėnesius tarnavo Vakarų fronte.

Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, V. Čerčilis vėl buvo Pirmasis admiraliteto lordas, atsakingas už karinį laivyną. 1940 metais Čerčilis paskirtas premjeru ir suformavo daugiapartinę vyriausybę. Būdamas ministru pirmininku, jis sukūrė naują – Gynybos ministro postą. Jo uždegančios kalbos buvo labai svarbios kare kovojančiai Jungtinei Karalystei.

V. Čerčilio draugystė su Franklinu D. Ruzveltu užtikrino karinės įrangos ir medžiagų tiekimą Atlanto vandenynu, kai įranga buvo vežama net ir Didžiajai Britanijai neišgalint susimokėti.

V. Čerčilis 1946 m. kovą Fultone pasakė savo garsiąją kalbą, kurią daugelis laiko Šaltojo karo paskelbimu. Joje buvo sakoma: „Nuo Štetino prie Baltijos iki Triesto prie Adrijos nusileidusi geležinė uždanga uždengė visą žemyną. Tokios senosios sostinės kaip Varšuva, Berlynas, Viena, Praha, Budapeštas, Belgradas, Bukareštas, Sofija ir kiti miestai bei jų žmonės yra atsidūrę Sovietų Sąjungos įtakoje“.
Alksnis

**Alksnis** (*Alnus*) – bukiečių (*Fagales*) eilės beržinių (*Betulaceae*) šeimos augalų gentis.

Medžiai arba krūmai su kotuotais pumpurais. Kuokeliniai ir piesteliniai žirginiai sutelkti po keletą šluotelėse, rečiau pavieniai. Vaisiai – plokšti dvisparniai riešutėliai. Žydi anksti pavasarį. Sėklos išplatinamos vėjo ir vandens. Šaknyse susidaro gumbeliai su azotą kaupiančiomis bakterijomis. Nukritę ir supuvę lapai gerina dirvožemį.

Gentyje apie 30 rūšių, Lietuvoje – dvi:
* Juodalksnis (*Alnus glutinosa*)
* Baltalksnis (*Alnus incana*) **Pav.**

## [[Vaistiniai augalai|Vaistinės]] žaliavos rinkimas
Vasario-kovo mėnesiais geriausias laikas rinkti alksnių pumpurus.

Surinkti (baltalksnių, juodalksnių) "kankorėžėliai" (vaisiniai žirginiai) paskleidžiami plonu sluoksniu pastogėje. Išdžiūsta per 1-1,5 mėnesius. Iš 2,3-2,5 kg šviežių "kankorėžėlių" gaunama 1 kg sausos žaliavos.

Gerai išdžiovinti "kankorėžėliai" yra tamsiai rusvos spalvos, sutraukiančio skonio.

## Etimologija

Lietuviškas žodis *alksnis* (bei tarm. *elksnis, aliksnis*) susijęs su ,  (baltų prokalbės **e/alisni̯a-*), taip pat slavų **jelьxa/*olьxa* (, , , , sorb. *wólša*), , , s. maked. *ἄλιζα* ir kt. Visi šie žodžiai kildintini iš . Šis žodis yra šaknies **el-/ol-* vedinys ir siejamas su ruda/raudona spalva.

## Šaltiniai
Termitas

Žodis **termitas** reiškia:

* termitas – vabzdys, priklausantis termitų būriui;
* termitas – degus metalo ir mažiau aktyvaus metalo oksido mišinys. Dažniausiai tai aliuminio ir Fe2O3 miltelių mišinys. Naudojamas kaip padegamųjų ginklų užtaisas, suvirinime ir pan.

Taip pat:
* *P-15 Termit* – tarybinė priešlaivinė sparnuotoji raketa.


image:Coptotermes formosanus shiraki USGov k8204-7.jpg|Termitai. Kareivių galvos tamsios, darbininkų – blyškios.
Image:Velp-thermitewelding-1.jpg|Termitu lydoma geležis, kuria bus suvirinami bėgiai.
image:HN-P-15-Termit-SS-N-2-Styx-1.jpg|Raketa P-15 Termit raketa Haifos (Izraelis) muziejuje
Sriuba

**Sriuba** – skystas valgis, dažniausiai gaminamas verdant ingredientus vandenyje, kol išgaunamas norimas skonis. Sriuboms dažniausiai naudojama mėsa, daržovės, ankštinės daržovės, įvairūs prieskoniai.

Sriubas galima skirstyti įvairiai – į mėsiškas ir daržovines, karštas ir šaltas, tirštas ir skystas. Skystos karštos mėsiškos sriubos pavyzdys – sultinys, šaltos sriubos – šaltibarščiai. Dauguma šaltų sriubų – saldžios sriubos su vaisiais, valgomos karšto sezono metu.

Maisto gamyba verdant paplito tik išradus vandeniui nelaidžius indus maždaug prieš 5000 metų. Iki XVII amžiaus buvo valgomos tirštos sriubos, tepamos ant duonos, vėliau, maždaug tuo metu, kai išrastas šaukštas, pradėjo populiarėti ir skystesnės sriubos. Dabartinis sriubos supratimas susiformavo apie XVIII amžiuje. Komercinės sriubos atsirado XIX amžiuje, išradus konservų dėžutę.

Lietuvoje sriuba buvo ir vienas pusryčių ar vakarienės patiekalų. Iki XX a. vid. Dzūkijoje, Pietų Žemaitijoje ir Užnemunėje pusryčių sriuba buvo laikoma ir pietums (dažniausiai virta mėsiška raugintų kopūstų arba burokų sriuba). Žemaitijoje, be minėtų sriubų, pietums dar buvo verdama bulvienė. Klaipėdos krašte pusryčiams buvo verdama pieniška kukulaičių sriuba. Vakarienei visoje Lietuvoje dažniausiai būdavo verdama pieniška miltinių arba bulvinių kukulaičių, kruopų, vėliau ir makaronų sriuba. Nuo XX a. pr. verdamos ir saldžios sriubos.

## Pasaulio paveldu pripažintos sriubų tradicijos
Dėl svarbos vietos kultūroje ir ilgai puoselėjamų tradicijų, UNESCO dalį sriubų virimo tradicijų yra įtraukusi į Nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą: 
* Barščiai ()
* Nengmjonas ()
* Tom jam sriuba ()
* Džumu sriuba ()

## Šaltiniai
Portugalijos ekonomika

**Portugalijos ekonomika** po įstojimo į ES itin pasikeitė ir struktūravosi pagal įvairius sektorius. Toliau pateikiama trumpa įvairių sričių apžvalga.

## Gamyba ir pramonė
Gamybos lygiu Portugalijai kartu su Graikija tenka paskutinė vieta Europos Sąjungoje. Pastaruoju metu jos gamybos augimo tempai paspartėjo ir netgi lenkia dalį Europos kraštų. Svarbiausia Portugalijoje yra iš iškasamų rūdų perdirbimo pramonė. Didžiausi pramonės centrai – Lisabona, Portas, Setupalė.

Pastaraisiais metais pastatyta automobilių, radijo ir televizorių surinkimo gamyklų. Tekstilės, trikotažo, avalynės pramonė – lokali. Pagal butelių kamščių gamybą iš ąžuolo žievės Portugalija pirmauja pasaulyje. Svarbiausios eksporto prekės – žuvys ir žuvų konservai, alyvmedžių aliejus ir vynas. Pagal vyno eksportą šalis yra ketvirta Europoje.

## Energetika

Ant Doro ir Težo upių pastatytos hidroelektrinės. Dideli įvežtinės naftos perdirbimo kompleksai veikia netoli Lisabonos ir Porto. Lisabona garsėja labai didelėmis laivų statyklomis ir remonto įmonėmis. Jose remontuojami supertanklaiviai, kurių talpa net 0,3 mln tonų naftos. Portugalijos laivų remonto įmonėse aptarnaujama iki 40 % visų pasaulio tanklaivių.

## Žemės ūkis
### Žemdirbystė
Žemės ūkis šiuo metu atsigauna, tačiau jam trūksta technikos, trąšų. Pusė dirbamosios žemės ariama, apie 1/5 užima sodai ir vynuogynai. Pagal vynuogių derlių šalis užima 5 vietą pasaulyje.

### Sodininkystė ir gyvulininkystė
Soduose auginamos obelys, kriaušės, vyšnios, mandarinai, apelsinai, migdolai. Žemės derlingos, pietuose drėkinamos. Kai kuriose vietose kukurūzų ir pupų derlius nuimamas du kartus per metus. Galvijai ir avys ganosi ištisus metus, nes žiemos švelnios. Portugalija įsiveža grūdų, cukraus, naftos, pramonės įrenginių.

### Produkcija

## Turizmas
Kasmet Portugaliją aplanko apie 10 mln turistų, šalis iš to gauna nemažai pajamų.
Oilerio formulė

**Oilerio formule** vadinama formulė
\mathsf{e}^{i \phi} = \cos( \phi ) + i \sin( \phi ), čia i – menamasis vienetas, o \phi - kompleksinio skaičiaus argumentas. 

Įdomu pastebėti, kad
| \mathsf{e}^{i \phi} | =\cos^2( \phi ) +  \sin^2( \phi )= 1.

Iš formulės išplaukia, kad
 \mathsf{e}^{i \phi} = \mathsf{e}^{i ( \phi + 2 \pi ) }=\cos(\phi+2\pi) +  i\sin(\phi+2\pi).

Pasiūlė Leonardas Oileris.

## Įrodymas

Pasižymime z = \cos x + i \sin x, randame šio dydžio diferencialą:

: \mathsf{d}z = ( -\sin x + i \cos x ) \mathsf{d}x = (i \cos x + i^2 \sin x ) \mathsf{d}x = iz \mathsf{d}x 

Lygtį galime perrašyti taip:

: \frac{\mathsf{d}z}{z} = i \; \mathsf{d}x 

Abi puses suintegruojame:

: \int \frac{\mathsf{d}z}{z} = i \int \mathsf{d}x 

:  \ln z = ix + C \quad

Konstantos C vertę gauname paėmę x = 0, tada z = 1,  C = \ln 1 = 0, taigi:

:  \ln z = ix \quad .

Iš čia:

: \mathsf{e}^{ix} = z
: \mathsf{e}^{ix} = \cos x + i \sin x

Formulę taip pat galima įrodyti išskleidus abi lygybės puses Teiloro eilutėmis.

## Šaltiniai
Epidermis

**Epidermis** ( – buvimas ant, *derma* – oda) – išorinis dengiamasis audinys.

* **Augalų epidermis**, arba **odelė**, sudarytas iš vieno ląstelių sluoksnio, tik begonijos lapai kartais turi ir daugiasluoksnį epidermį. Funkcija – apsaugoti augalo vidines gležnas dalis nuo mechaninių pažeidimų, parazitų bei kenkėjų, nuo išdžiūvimo, taip pat neleidžia iš augalo išsiplauti organinėms medžiagoms. Epidermis yra be tarpusląsčių, išskyrus tam tikras dujų apykaitos angeles – žioteles. Epidermio ląstelių sienelės skiriasi storumu ir chemine sudėtimi. Išorinė sienelė daug storesnė, ji būdinga sausų vietų augalams – kserofitams. Joje be celiuliozės dar būna vandenį sunkiai praleidžiančios lipoidinės medžiagos, iš kurios sudaryta kutikula. Kutikulos paviršius lygus, blizgantis. Ypač storą kutikulą turi dykumų, smėlynų, kai kurių pelkinių (spanguolės) ir epifitinių (amalo) augalų epidermis.

* **Gyvūnų epidermis** – keratinizuotas sluoksniuotas žvyninis epitelis, sudarytas iš keratinocitų. Jame nėra kraujagyslių ir jis drėkinamas difuziškai iš dermos. Didžiausia epidermio sudedamoji dalis yra keratinocitai, taip pat yra melanocitų, Langerhanso ląstelių, Merkelio ląstelių, T limfocitų. Keratinocitai yra gausiausias epiderminių ląstelių tipas. Jos sudaro 90 % epidermio ląstelių.

Epidermis pagal keratinocitų morfologiją yra dalijamas į penkis sluoksnius (angl. stratum):
# pamatinis sluoksnis ();
# dygliuotasis sluoksnis ();
# grūdėtasis sluoksnis ();
# blizgusis sluoksnis ();
# raginis sluoksnis ().
Didžioji zylė

**Didžioji zylė** (*Parus major*) – zylinių (*Paridae*) šeimos paukštis.

## Paplitimas
Paplitusi Eurazijoje nuo Atlanto vandenyno iki Ochotsko jūros. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Baltąją jūrą, Pečioros aukštupį, Obės ir Jenisėjaus vidurupį, Stano kalnyną. Pietuose arealo riba eina Amūro vidurupiu, Mongolija, šiaurės Kazachstanu, Iranu, Artimaisiais Rytais, Viduržemio jūros regionu.

Lietuvoje labai dažna rūšis – manoma, kad peri 350 000 – 600 000 porų. Aptinkama ištisus metus, neretai žiemoja, nors dalis individų žiemą ir migruoja piečiau. Lietuvoje gyvena porūšis *Parus major major*. 

## Išvaizda
Viršugalvis, gerklė ir pagurklis juodi, melsvo atspalvio spindesio. Nugarinė dalis gelsvai žalia. Skruostai balti. Pakaušyje balta dėmė. Sparnai melsvai pilki su šviesia skersine juostele. Kūno apatinė pusė geltona, tik gerklė, juostelė per krūtinės ir pilvo vidurį ir pauodegys juodi. Patelės kūno apatinė pusė gelsva, o ant krūtinės juoda juostelė ne tokia ryški. Sveria 16-17 g.

## Elgsena
Gyvena įvairiuose miškuose, priemiesčiuose, sodybose, pavieniuose medžiuose. Peri inkiluose arba uoksuose. Labai judri, aktyvi šviesiu paros metu. Žiemą skraido būriais po 5-10 individų. Vasarą patelės nakvoja lizduose, patinai – medžių šakose; žiemą – inkiluose, uoksuose, įvairiose angose.

Lizdą pradeda sukti balandžio antrojoje pusėje iš žaliųjų samanų, šerių, vilnos. Kiaušinius deda balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Dėtį sudaro 8-12 ovalūs, balti ar balsvi su rudomis dėmelėmis kiaušiniai. Patelė peri 13-15 dienų. Išsiritusių jauniklių galva ir nugara apaugusi pūkų kuokštais. Lizdą jaunikliai palieka per 16-19 dienų. Apie 60 % didžiųjų zylių per metus veda dvi vadas. Gyvena apie dešimt metų, seniausi individai užfiksuoti sulaukę 13–15 metų.

## Mityba

Maistą renka medžių lajoje, ant žemės. Minta daugiausia vabzdžiais, taip pat augaliniu maistu. Žiemą labai dažnai lankosi lesyklose, kur minta trupiniais, lašiniais, grūdais, sėklomis. Didžioji zylė – naudingas sodo paukštis, naikinantis kenkėjus.

## Galerija

Parus major Luc Viatour.jpg
Parus_major_1_(Marek_Szczepanek).jpg
Parus_major_3_(Marek_Szczepanek).jpg
Musvit.jpg
Parus major MWNH 2290.JPG|Kiaušiniai


## Šaltiniai
Paprastoji pilkoji zylė

**Paprastoji pilkoji zylė** (*Parus palustris*) – zylinių (*Paridae*) šeimos paukštis. 

## Išvaizda

Pilkoji zylė gerokai mažesnė už naminį žvirblį. Nuo šiaurinės pilkosios zylės skiriasi blizgančiu viršugalviu gerklės dėme ir balsu. Patino ir patelės nugara, sparnai ir uodega rusvai pilki, viršugalvis juodas. Galvos šonai pilkšvai balti. Gerklė juoda, pakraščiai neryškūs. Apatinė kūno pusė balsva. Uodega beveik tiesi. Snapas pilkai juodas, rainelė ruda, kojos pilkos. Jaunikliai blankesnių spalvų, galva be metalo blizgesio. Tik išsiritusių zyliukų galva ir nugara apaugusi trumpais, rusvai pilkais pūkais.

## Paplitimas
Arealas suskaidytas. Europoje paplitusi nuo Skandinavijos iki pietinio Uralo. Šiaurėje arealas siekia pietinę Suomiją, Volgos vidurupį, pietuose tęsiasi iki Dniepro žemupio, Balkanų pusiasalio, Viduržemio jūros pakrantės. Rytinėje Azijoje paplitusi nuo Altajaus iki Japonų, Geltonosios jūros. Izoliuotos arealo dalys yra Mažojoje Azijoje. Kaukaze, Mianmare, kai kuriose salose. Žiemoja tose pačiose vietose.

Lietuvoje aptinkama ištisus metus, bet skaičius laipsniškai mažėja, nes trūksta tinkamų perėti uoksų.

## Biologija

Judri, vikriai laipioja po medžių šakas, gerai skraido. Monogamas, lytiškai subręsta vienerių metų. Peri uoksuose, kartais – uoksiniuose inkiluose. Lizdą suka iš samanų, vidų iškloja kerpėmis, gyvulių vilna. Vienoje dėtyje paprastai būna 6–8 kiaušiniai. Kiaušiniai lizde uždengti pūkais. Padėjusi paskutinį kiaušinį patelė peri apie 15 dienų. Perinčią patelę maitina patinas. Jaunikliai lizde išbūna 18–19 dienų. Išveda tik vieną vadą.

Minta vabzdžiais, vikšrais, augalų sėklomis. Rudeniop plačiai klajoja, ypač jaunikliai, pagiriais, paupiais. Dažnai lankosi soduose, čia maitinasi saulėgrąžų sėklomis. Žiemą noriai lanko lesyklas. Naudingas paukštis, sunaikina daug vabzdžių. 

## Šaltiniai
* *Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1991.
Lytinis brendimas

**Lytinis brendimas** () – žmogaus fiziologinė raidos stadija nulemta adrenarchės ir gonadarchės, psichologijoje – paauglystės tarpsnis, esantis tarp vaikystės ir suaugusiojo amžiaus. Lytinio brendimo metu ima ryškėti antriniai lytiniai požymiai, atsiranda lytinis potraukis. Taip pat stebimas augimo spurtas. Augimui ir brendimui įtakos turi genetiniai, hormoniniai ir aplinkos  veiksniai.

Pastaraisiais dešimtmečiais pasaulyje stebimas lytinės brandos spartėjimas ir ankstyvėjimas, vad. akceleracija. Lietuvoje ir kt. Europos šalyse vaikai bręsta vidutiniškai 2–3 metais anksčiau nei prieš 100 metų, 1–2 metais anksčiau negu XX a. viduryje.

## Ypatumai

Visas lytinio brendimo laikotarpis skirstomas į 3 svarbiausius tarpsnius:
* brendimo įžanga; prepubertetas (vidutiniškai prasideda apie 7–11 m. mergaitėms ir apie 8–12 m. berniukams);
* tikrasis lytinis brendimas; pubertetas (vidutiniškai prasideda apie 11–12 m. mergaitėms ir apie 12–13 m. berniukams);
* brendimo baigmė; postpubertetas (vidutiniškai baigiasi apie 17–20 m. merginoms ir apie 19–21 m. vaikinams).

Mergaičių pubertinis augimo šuolis būna 12–14 gyvenimo metais (metinis ūgio prieaugis – apie 9 cm, kūno svorio – 5–8 kg), berniukų – 14–16 gyvenimo metais (metinis ūgio prieaugis –- apie 10 cm, kūno svorio – 7–8 kg). Skeleto augimas stebimas nuo 10 m. iki 18–19 m. tarp merginų ir nuo 12 m. iki 20–22 m. tarp vaikinų.

Skirstomas į ankstyvąjį ir vėlyvąjį brendimą, jei 2 metais vėluoja arba pasirodo per anksti antriniai lytiniai požymiai, kurie pagal JAV statistiką pradeda ryškėti 10,5 m. mergaitėms ir 11–11,5 m. berniukams. Valstijose mergaitėms apie 12,5 m. prasideda pirmosios mėnesinės (menarchė), berniukams apie 12–14 m. – poliucijos (spermarchė). Lietuvos paaugliai anksčiau brendo santykinai vėliau, panašiai kaip daugelio kitų šiaurinių populiacijų. Tačiau pastaruoju metu dėl akceleracijos vidutinis menstruacijų pradžios amžius – 12,8 m. Pasaulinis vidurkis – 12,7 m. Apie berniukų brendimą duomenų beveik nėra. Kūno riebalų kiekis ir didėjantis antsvoris tarp mergaičių susijęs su ankstyvesniu brendimu. Mergaitės, kurių kūno masės indeksas (KMI) didesnis, pradeda anksčiau bręsti nei mergaitės, kurių KMI normalus. Be to, mergaitės bręsta anksčiau išsiskyrusiose šeimose, ypač augančios su patėviu.

## Išnašos
Endokrininė liauka

**Endokrininės liaukos** (dar vadinamos **vidaus sekrecijos liaukomis** arba **belatakėmis liaukomis**) – tai organizmo liaukos, kurios išskiria medžiagas (hormonus) tiesiai į kraują, priešingai nei egzokrininės liaukos, kurios paprastai išskiria sekretą į virškinamąjį traktą arba odą. Vidaus sekrecijos liaukoms priskiriama:
* antinksčiai,
* čiobrialiaukė (arba užkrūčio liauka),
* hipofizė (arba posmegeninė liauka),
* kasa,
* lytinės liaukos,
* placenta (laikinoji endokrininė liauka, atliekanti vidaus sekrecijos funkciją nėštumo metu, kai vaikas dar įsčiose),
* prieskydinė liauka,
* skydliaukė.
Tačiau kai kurie kiti organai taip pat pasižymi endokrinine funkcija, nors ji nėra pagrindinė (pvz., širdis, inkstai ir kt.).
Juodoji zylė

**Juodoji zylė** (, , ) – zylinių (*Paridae*) šeimos paukštis. 

## Išvaizda
Juodoji zylė gerokai mažesnė už naminį žvirblį. Ją lengva pažinti iš didelės dėmės ant sprando. Patino ir patelės galva juoda, žvilganti. Skruostai ir dėmė pakaušyje balti. Nugarinė dalis melsvai pilka. Uodega tamsiai pilka. Sparnai rusvai pilki su dviem baltomis juostelėmis. Gerklė juoda. Kūno apatinė pusė balsva, šonai rusvo atspalvio. Snapas juodas. Kojos tamsiai pilkos. Rainelė tamsiai ruda. Jauniklių dėmė ant sprando ir apatinė kūno dalis nešvariai balsva, juoda spalva blanki. Tik išsiritusių jauniklių galva bei nugara apaugusi pilkais pūkais.

## Paplitimas
Arealas pertrauktas. Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki Japonų jūros. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Obės žemupį, Lenos aukštupį. Pietuose arealas tęsiasi iki rytinio Mianmaro, Altajaus, Volgos vidurupio, Karpatų, Viduržemio jūros pakrantės. Izoliuotos arealo dalys yra pietryčių Kinijoje, Vidurinės Azijos, Irano kalnuose, Kryme, Libane, Šiaurės Amerikoje, įvairiose salose. Žiemoja paplitimo areale.

Lietuvoje  veisimosi periodu retoka, pagausėja traukimo laikotarpiu. 

## Biologija
Būdinga senesnių eglynų gyventoja. Aptinkama ir mišriuosiuose miškuose: juodalksnynuose, pušynuose, drebulynuose, beržynuose, kuriuose auga daug eglių. Rudenį ir žiemą klajoja po mišką būreliais kartu su zylėmis, lipučiais, nykštukais. 

Lizdus krauna eglių, juodalksnių, beržų išpuvusiuose plyšiuose, uoksuose, kartais stuobriuose, uoksiniuose ir lentiniuose inkiluose. Paprastai renkasi žemai esančius uoksus. Vienoje dėtyje paprastai būna 8–10 kiaušinių, kurių svoris – maždaug po 1 gramą. Peri tik patelė, padėjusi paskutinį kiaušinį, apie 15 dienų. Perėdama nenoriai palieka lizdą. Trukdytoją gąsdina: staigiai aukštyn ištiesia kaklą, plasnoja sparnais ir šnypšdama pašoka. Išsiritusius jauniklius maitina abu porelės nariai. Lizde zyliukai išbūna apie 18 dienų. Paprastai per metus išvedamos dvi vados.

Minta vabzdžių kiaušinėliais, vikšrais, eglių ir pušų sėklomis. Labai šaltomis žiemomis ir spygliuočių nederliaus metais juodųjų zylių sumažėja. Vasarą jų skaičių riboja tinkamų perėti vietų trūkumas, todėl kertant miškus svarbu palikti medžius su uoksais, nes šios zylės retai peri dirbtiniuose inkiluose.

## Galerija

Image:Parus_ater_1_(Marek_Szczepanek).jpg|Juodoji zylė
Image:Coal tit and blue tit.jpg|Juodoji zylė (dešinėje)
Image:Coal tit (Periparus ater).webm|Video medžiaga


## Šaltiniai

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1991.
Tikrosios zylės

**Tikrosios zylės** (*Parus*) – žvirblinių (*Passeriformes*) paukščių, zylinių šeimos gentis. Sudaro nedideli, Eurazijoje ir nedidelėje Šiaurės Afrikos dalyje paplitę paukščiai.

## ''Parus'' - tikrųjų zylių genties rūšys
Gentyje yra 4 rūšys, iš jų 1 Lietuvoje. 
* *Parus cinereus* - Peleninė zylė; Vakarų, pietų ir pietryčių Azijoje.
* *Parus major* - Didžioji zylė; aptinkama didelėje Eurazijos dalyje. Labai dažna Lietuvoje.
* *Parus minor* - Japoninė zylė; aptinkama Tolimuosiuose Rytuose.
* *Parus monticolus* - Žalianugarė zylė; aptinkama Pietų ir Rytų Azijoje.
Lytinė liauka

**Lytinės liaukos**, dar vadinamos ***gonadomis*** – liaukos, gaminančios lytines ląsteles ir lytinius hormonus bei užtikrinantys individo dauginimosi funkciją. Priklauso lytiniams organams.

Tai mišrios liaukos, kadangi jos atlieka tiek išorės sekrecijos funkciją, tiek ir vidaus sekrecijos. Jų veiklą lemia pogumburio-hipofizės sistema, antinksčiai bei skydliaukė.

Smulkios lytinės liaukutės vadinamos pridėtinėmis lytinėmis liaukomis.

Vyro ir moters lytinės liaukos skiriasi – tai pirminis lytinis požymis.

## Vyro lytinės liaukos
Vyrai turi sėklides, kurios gamina androgenus (visų pirma testosteroną) ir šiek tiek estrogenų. Jos taip turi įtakos antrinių lytinių požymių atsiradimui.

## Moters lytinės liaukos
Moterys turi kiaušides, kuriose gaminami estrogenai ir progestinai (gestagenai), užtikrinantys normalią nėštumo eigą, gimdymą, pieno liaukų vystymąsi; taip pat gaminama šiek tiek androgenų. Kiaušidėse reguliariai susidaro dar viena endokrininė liauka – geltonkūnis, kuris reguliuoja gemalo įsitvirtinimą gimdoje bei ovuliacijos sustabdymą nėštumo metu.
Zylė

**Zylė** reiškia:

* zylinių (*Paridae*) šeimos paukščiai.

* storasnapinių šeimos paukščiai:
** Ilgauodegė zylė (*Aegithalos caudatus*);
** Ūsuotoji zylė (*Panurus biarmicus*).
Asembleris

**Asembleris** – programa, transliuojanti asemblerio kalba rašytą programos tekstą į objektinį (mašinos) kodą. Nors asemblerio kalba tėra mnemoninis procesoriaus instrukcijų vaizdavimas, ji dažnai suteikia ir patogių papildomų galimybių. Pavyzdžiui, asembleris suteikia galimybę pavadinti atminties vietas (adresus) simboliniais vardais, supaprastindamas programavimą, nes programuojant paprastomis mnemonikomis, kiekvieną kartą keičiant programos tekstą, tektų perskaičiuoti atminties adresus.

Asemblerių rašymas dažnai yra žymiai paprastesnis, nei aukšto lygio kalbų kompiliatorių rašymas. Pirmieji asembleriai atsirado šeštajame dešimtmetyje.

Skirtingai, nei įprastos programavimo kalbos, *asembleriai* neabstrahuoja procesoriaus ar kompiuterio architektūros, todėl, pvz., vienam procesoriui skirta programa, parašyta asembleriu, negali būti lengvai pritaikyta kitam procesoriui (ar net kompiuteriui, turinčiam tą patį procesorių, bet kitokią architektūrą). Kita vertus, šis architektūros atitikimas leidžia žymiai geriau panaudoti kompiuterio ar procesoriaus galimybes, sukurti kompaktiškesnes ir greitesnes programas.

Modernūs aukštesnio lygio *asembleriai* naudoja papildomas aukštesnio lygio kalbų abstrakcijas, kaip sudėtingesnės valdymo struktūros, funkcijų rašymas ir kvietimas, aukšto lygio abstraktūs duomenų tipai ir pan. Du labiausiai išvystyti *asemblerių* atvejai – tai makroasembleriai, turintys makrokalbą, leidžiančią iš apibrėžti dažniau naudojamus kodo fragmentus ar net sintaksės taisykles bei struktūriniai asembleriai, suteikiantys įprastiems asembleriams struktūrinio programavimo (procedūros, ciklai, duomenų tipai ir kiti abstraktai) galimybes.

Nemažai aukštesnio nei *asembleris* lygio kalbų kompiliatorių pirmiausia generuoja *asemberio* kodą, pavyzdžiui, GNU C kompiliatoriaus sugeneruotą asemblerio kodą (AT&T sintaksė) galima peržiūrėti komanda
 gcc -S failas -o temp && cat temp

## Pavyzdys
Asembleriu parašytos programos (DOS operacinei sistemai), į ekraną išvedančios tekstą „Sveikas, pasauli!“, pavyzdys:

```asm
code segment
  assume cs:code, ds:code
  org 100h
 
start:
  mov ah, 9
  mov dx, offset hello_msg
  int 21h

  mov ax, 4c00h
  int 21h
  hello_msg DB 'Sveikas, pasauli!', 13, 10, '$'
code ends

end start
```


## Nuorodos

* LinuxAssembly  bendruomenė
* NASM kompiliatorius
* YASM kompiliatorius
* ALD debugeris
Natūrinis logaritmas

**Natūrinis logaritmas** – logaritmas, kurio pagrindas yra iracionalusis skaičius e, kurio apytikslė reikšmė yra 2,718281828459. Žymima log*<sub>e</sub>(x)* arba tiesiog ln*(a)*.

Skaičiaus *x* natūrinis logaritmas yra laipsnio rodiklis (eksponentė) *y*: *e<sup>y</sup> = x*. 
: \ln x = y \iff e^y=x
Pavyzdžiui:
*Skaičiaus *e*5 natūrinis logaritmas yra 5,  
*Skaičiaus *e* natūrinis logaritmas yra 1, nes *e*1 = *e*, 
*Skaičiaus 1 natūrinis logaritmas yra 0, nes *e*0 = 1. 

Natūrinis logaritmas yra eksponentinės funkcijos atvirkštinė funkcija.

Natūrinis logaritmas apibrėžiamas visiems teigiamiems realiesiems skaičiams *x* ir taip pat gali būti apibrėžiamas nenuliniams kompleksiniams skaičiams. Kartais ši funkcija vadinama Neperio logaritmu, nes pirmasis ją panaudojo Džonas Neperis.

## Apibrėžimai

Formaliai ln(*a*) gali būti apibrėžta kaip 1/*x* funkcijos grafiko ribojamas plotas (integralas) intervale nuo 1 iki *a*:
: \ln(a)=\int_1^a \frac{1}{x}\,dx.

## Savybės
* \ln(1) = 0
* \ln(e) = 1
* \ln(xy) = \ln(x) + \ln(y), \quad \text{kai}\quad x > 0, y > 0
* \ln(x)  x > 0
* \lim_{x \to 0} \frac{\ln(1+x)}{x} = 1
* \ln(x^y) = y \, \ln(x) \quad \text{kai}\quad x > 0
* \frac{x-1}{x} \leq \ln(x) \leq x-1 \quad{\rm kai}\quad x > 0
* \ln{( 1+x^\alpha )} \leq \alpha x \quad{\rm kai}\quad x \ge 0, \alpha \ge 1
* \frac{d}{dx} \ln(x) = \frac{1}{x}.

## Šaltiniai
Tarptautinė slaugytojų diena

**Tarptautinė slaugytojų diena** – profesinė šventė, švenčiama kiekvienų metų gegužės 12 dieną Tarptautinės raudonojo kryžiaus organizacijos sprendimu, anglų medicinos sesers Florens Naitingeil (*Florence Nightingale*; 1820 gegužės 12 – 1910 rugpjūčio 13) garbei, per jos gimimo dieną.

Krymo karo metu Florens Naitingeil Turkijoje organizavo sužeistųjų gydymą ir priežiūrą, o vėliau tapo pirmoji slaugių kursų rengėja Anglijoje. Jos įsitikinimu, slauga – tai dieviškasis pašaukimas, mokslas ir menas.

2020 m. buvo ypatingi minint šią dieną, ne tik dėl to, kad buvo paminėta 200-osios Florens Naitingeil gimimo metinės, bet ir Pasaulio sveikatos organizacija (PSO) 2020 metus paskelbė Tarptautiniais slaugytojų ir akušerių metais.

## Šaltiniai