open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jerzy Leszczyński

**Ježis Leščynskis** (, 1884 m. vasario 6 d. Varšuva – 1959 m. liepos 9 d. ten pat) – lenkų teatro aktorius, režisierius.

## Biografija
Tėvai aktoriai Boleslavas Leščynskis ir Honorata Leščynska. 1903–1912 m. Krokuvos miesto teatro, nuo 1912 m. Lenkijos teatrų (daugiausia Varšuvos) aktorius. Reikšmingus vaidmenis sukūrė lenkų ir užsienio rašytojų pjesėse. Vaidyba realistinė.

Parašė atsiminimų knygą „Iš aktoriaus dienoraščio“ (*Z pamiętnika aktora*, 1958 m.). 

## Žymiausi vaidmenys
* Jaunikis – Stanislovas Vyspianskis. „Vestuvės“,
* Zbyšekas – Gabriela Zapolska. „Ponios Dulskos moralė“,
* Vaclavas, Papkinas, Raptusievičius – Aleksandras Fredras. Kerštas,
* Markas Antonijus, Koriolanas – Viljamas Šekspyras. „Julijus Cezaris“, „Koriolanas“,
* Sidas – Pjeras Kornelis. „Sidas“,
* Sirano de Beržerakas – Edmonas Rostanas. „Sirano de Beržerakas“,
* Bekeris – Gerhartas Hauptmanas. „Audėjai“.

## Šaltiniai
Viduramžių islamo šalių mokslas

**Viduramžių islamo šalių mokslu**, **islamo mokslu** arba **arabų mokslu** vadinamas mokslas praktikuotas islamo pasaulyje islamo aukso amžiuje (apie 750-1258 m.). Šiuo metu į arabų kalba buvo verčiami Indijos, Irano ir ypač graikų mokslo darbai. Šie vertimai islamo civilizacijos viduramžių mokslininkams tapo savų mokslinių pasiekimų katalizatoriumi.

Islamo civilizacijos mokslininkai buvo skirtingos etninės kilmės. Daugelis buvo persai, nemažai arabų, asirų ir egiptiečių. Daugelis jų buvo musulmonai,  tačiau tarp islamo pasaulio mokslininkų buvo ir krikščionių žydų ir nereligingų.

## Nuorodos
Abba Lerner

**Aba Ptačija Lerneris** (, 1903 m. spalio 28 d. Besarabija – 1982 m. spalio 27 d. Talahasyje, Floridos valstija) – Didžiosios Britanijos ir JAV ekonomistas.

## Biografija
1906 m. su tėvais išvyko gyventi į Didžiąją Britaniją. 1929–1932 m. studijavo Londono universitete, 1935–1939 m. dėstė jame. 1940–1942 m. dėstė Kanzaso universitete, 1942–1947 m. – Naujojoje socialinių tyrimų mokykloje Niujorke, 1947–1959 m. – Ruzevelto universitete Čikagoje, 1959–1965 m. – Mičigano, 1965–1971 m. – Kalifornijos, 1971–1978 m. – Niujorko, 1978–1982 m. – Floridos universitete. 1943 m. daktaras. Nuo 1946 m. profesorius.

1950–1951 m. Jungtinių Tautų Europos ekonominės komisijos narys. 1953–1955 m. Izraelio vyriausybės ekonomikos patarėjas. 1955–1956 m. Izraelio banko ir Izraelio iždo patarėjas. 1958–1959 m. dirbo Viduržemio jūros regiono reikalų institute Niujorke.

D. M. Keinso sekėjas. Išplėtojo Maršalo kainų teoriją įtraukdamas į ją netobuląją konkurenciją. Išskyrė sąlygas (vadinamosios Maršalo ir Lernerio sąlygos), kuriomis šalies valiutos kursas gali pagerinti jos prekybos balansą. 

## Bibliografija
* Kontrolės ekonomika (*Economics of Control*, 1944 m.),
* Užimtumo ekonomika (*Economics of Employment*, 1951 m.),
* Ekonominės analizės apybraižos (*Essays in Economic Analysis*, 1953 m.),
* Visų reikalas (*Everybody’s Business*, 1962 m.),
* Našumo ir augimo ekonomika: Izraelio ir Vakarų Kranto pamokos (*The Economics of Efficiency and Growth: Lessons from lsrael and West Bank*, su H. Benshaharu, 1975 m.),
* Rinkos antiinfliacijos planas (*A Market Antiinflation Plan*, su D. Ch. Colanderiu, 1980 m.).

## Šaltiniai
Aklasis teksto rinkimas

**Aklasis teksto rinkimas** () – teksto rinkimas nežiūrint į klaviatūrą.

Aklojo teksto rinkimo atradėju laikomas stenografistas Frank Edward McGurrin (1861–1933), kuris 1888 m. naudodamas šį metodą laimėjo pirmąjį prizą to meto teksto rinkimo varžybose. Jis buvo vienintelis akląjį rinkimą naudojęs dalyvis.

## Metodas

Renkama visais abiejų rankų pirštais. Kiekvienas klavišas turi jam spausti skirtą pirštą. Kiekvienas pirštas, išskyrus nykščius, turi nuolatinę vietą ant jam paskirto klavišo. Kai reikia paspausti kurį nors kitą klavišą, pirštas perkeliamas ant jo ir paspaudus klavišą grąžinamas į nuolatinę vietą.

Paveiksle parodyta, kuriems pirštams priskiriami standartinės klaviatūros klavišai. 

## Privalumai
Spausdinant labai vargina nuolatinis dėmesio perkėlimas tarp klaviatūros, spausdinamo teksto (ekrano, popieriaus) ir neretai dokumento, kuris spausdinamas ar su kurio dirbama rengiant tekstą. Klaviatūrai nebereikalaujant dėmesio, sumažėja ne tik nuovargis, bet ir klaidų skaičius, tai itin svarbu programuojant. Spausdinimo greitis taip pat paprastai didesnis, nors tai priklauso ir nuo įgudimo. Paskirstant krūvį daugeliui pirštų sumažėja ir fizinis nuovargis. Prireikus nesunku spausdinti ir kitakalbe (dažniausiai angliška) klaviatūra, kurioje lietuviškos raidės nesužymėtos (gaminamos „hakerio klaviatūros“ klavišais be jokių ženklų).

Darbdaviai linkę manyti, jog darbuotojas turi sugebėti spausdinti ne mažiau kaip 50 žodžių per minutę, nors dauguma žmonių spausdina lėčiau.

Aklasis rinkimas taip pat padeda išlaikyti taisyklingą sėdėseną darbo metu, saugodamas nuo kaklo ir nugaros skausmų.

## Trūkumai
Mokymasis aklai rinkti tekstą yra laiko reikalaujanti investicija. Būtinas standartinis klavišų išdėstymas, kurį po to sunku pakeisti, net jei kitoks išdėstymas teoriškai konkrečiam darbui būtų optimalesnis.

## Mokymo metodika
Klasikinė mokomoji metodika yra iš pradžių išmokti aklai spausdinti pagrindinės padėties raides, paskui mokytis viršutinę eilę, vėliau apatinę bei kitus klavišus. Tam parengiami specialūs žodžiai bei sakiniai. Svarbu išmokti grąžinti rankas į pradinę padėtį, nes jos dažnai pakeliamos nuo klaviatūros (praeityje to reikėdavo perstumti rašomosios mašinėlės vežimėliui, šiuo metu – naudoti kompiuterio pelę ar kursoriaus valdymo klavišus). Pagrindinės padėties radimui nežiūrint palengvinti klavišai **Š** (**F** angliškoje klaviatūroje) ir **J** žemiau raidės ženklo turi apčiuopiamą brūkšnelio pavidalo iškilimą. Aklojo metodo mokymuisi gali būti naudojamos ir įvairios mokomosios kompiuterio programos.

Sunkiausia metodo mokytis tiems, kurie jau gana gerai spausdina be aklojo rinkimo, nes trūksta motyvacijos: vos tik išmokus metodą, iš pradžių kurį laiką spausdinama lėčiau. Tačiau kaupiantis įgudimui, spausdinimo greitis paskui pradeda didėti.

## Šaltiniai
Raymond Leppard

**Raimondas Lepardas** (, 1927 m. rugpjūčio 11 d. – 2019 m. spalio 22d.) – anglų dirigentas, klavesininkas.

## Biografija
1948–1952 m. mokėsi Kembridžo universitete. Daugiausia dirigavo XVII–XVIII a. kompozitorių (Georgas Frydrichas Hendelis, Jozefas Haidnas, Volfgangas Amadėjus Mocartas) kūrinius, pats atlikdavo skaitmeninio boso partiją. 1959 m. debiutavo Londono Covent Garden teatre, 1962 m. – Glyndeburno operos teatre.

Jo pastangomis naujai redaguota, publikuota, pastatyta ir įrašyta XVII a. italų operų, tarp jų – K. Monteverdžio „Orfėjas“, „Uliso sugrįžimas į tėvynę“, F. Kavalio „Ormindas“ ir kitos. 1973–1980 m. vadovavo BBC Northern Symphony Orchestra, 1987–2001 m. – Indianapolio (JAV) simfoniniam orkestrui.

Koncertavo kaip klavesinininkas ir pianistas – skambino XVII a. – XIX a. pradžios kompozitorių kūrinius.

## Šaltiniai
Plytupis

**Plytupis** – upelis Romainiuose Kaune. Priklauso Nevėžio baseinui. Neturintis valstybinės reikšmės vandens telkinys. Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje įteka kairiajame Nevėžio krante, 2,7 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Upelio ištakos – urbanizuotoje Romainių dalyje, vaga daugelyje vietų sureguliuota. Ties Romainių dvaro sodyba upelis užtvenktas, susidaręs tvenkinys.

Plytupis žemupyje yra išgraužęs siaurus slėnius stačiais šlaitais, kurie
gausiai apžėlę lapuočiais medžiais. Upelis į Kauno miesto teritoriją pateko 1997 m. išplėtus miesto ribas.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *[[plyta]]* („statybinis blokelis“).

## Nuorodos

* Sąrašas:Nevėžio intakai
* Plytupis Gamtos katalogo portale
UTC±0

**UTC±0** – viena iš pasaulio laiko juostų, sutampanti su pasauliniu laiku. Driekiasi per Vakarų Europą, ir Vakarų Afriką.

Išskiriamos šios UTC+0 laiko juostos zonos:

### [[Grinvičo laikas]]

Šiose šalyse UTC+0 laikas galioja ištisus metus, kaip standartinis laikas.

**Afrika:**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**Atlanto salos:**
*  (šiaurės rytai)
** Danmarkshavnas ir apylinkės
* 
*  (JK) (įtraukiant Dangun Žengimo salą ir Tristaną da Kunją)
*  Buvė (Norvegija)

### [[Vakarų Europos laikas]]

Šiose šalyse UTC+0 laikas galioja žiemą, kaip standartinis laikas.

* 
* 
* 
* 
* 
* , neįtraukiant Azorų
* 
** tik Kanarų salos
* 

### Kita

Šiose šalyse UTC+0 laikas galioja kaip vasaros laikas.
* 
** tik Azorai
Kaliopi

**Kaliopi Buklė** (, gimė 1966 m. gruodžio 28 d. Ohride), geriau žinoma tiesiog kaip ***Kaliopi*** – arumunų kilmės Makedonijos dainininkė.

Užaugo Kičeve. Nuo 1976 m. dalyvavo vaikų dainavimo konkursuose. 1978–1980 m. su choru keliavo po Jugoslaviją, Čekoslovakiją, Austriją. Studijavo muzikos akademijoje. 1984 m. dalyvavo Jugoslavijos muzikos konkurse ir užėmė trečią vietą, netrukus įkūrė grupę pavadinimu „Kaliopi“. 1986 m. ji su grupe išleido debiutinį albumą, koncertavo įvairiuose Jugoslavijos miestuose, vėliau ir Tarybų Sąjungoje. Vėliau Kaliopi išvyko į Šveicariją, bet ten jos grupė iširo.

1996 m. Kaliopi grįžo į Makedoniją ir su daina „Samo Ti“ bandė patekti į „Euroviziją“. Nacionalinę atranką ji laimėjo, bet neįveikė tuomet buvusio „Eurovizijos“ kvalifikacinio etapo. Dainininkė kūrė dainas kitiems atlikėjams, 1999 m. įrašė solinį albumą. Vėliau dažnai rengė koncertinius turus po Makedoniją ir kitas Balkanų šalis, kūrė dainas sau ir kitiems. 2009 m. kartu su Naum Petreski dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“ ir užėmė 2 vietą, o „Sunčane Skale“ konkurse – pirmą vietą. 2012 m. Kaliopi laimėjo nacionalinę „Eurovizijos“ atranką ir su daina „Crno i belo“ 2012 m. „Eurovizijos“ finale užėmė 13 vietą. 2016 metais ji su daina „Dona“ dar kartą atstovavo savo šaliai 2016 m. „Eurovizijoje“.

## Diskografija
* *Kaliopi* (1986 m.)
* *Rodjeni* (1987 m.)
* *Oboi Me* (1999 m.)
* *Ako Denot Mi E Nok* (2001 m.)
* *Najmila&nbsp;– Live and Unreleased* (2002 m.)
* *Ne Mi Go Zemaj Vremeto* (2003 m.)
* *Me, Isadora* (2005 m.)
* *The Best Of* (2007 m.)
* *Zelim Ti Reci* (2008 m.)
* *Oblivion* (2009 m., su Edin Karamazov)
* *Poraka* (2010 m.)

## Nuorodos

* 
* Daina ''Crno i belo''

|-
Leptoceratopsas

**Leptoceratopsas** (*Leptoceratops*) – raguotųjų dinozaurų (*Ceratopsia*) pobūrio augalėdis roplys. Leptoceratopso liekanų randama Šiaurės Amerikos, Azijos (Mongolija), Australijos vėlyvosios kreidos dariniuose.

Kūnas iki 2,7 m ilgio. Turėjo į papūgos panašų snapą, viršutiniame žandikaulyje buvo keletas dantų. Kitaip nei kiti raguotieji dinozaurai, leptoceratopsas neturėjo ragų. Judėjo dviem arba keturiomis kojomis. Priekinės kojos turėjo 5 naguotus kibius pirštus, kuriais sugriebdavo augalus ir kimšdavo į snapą. Manoma, kad leptoceratopsai gyveno bandomis. 

## Šaltiniai
Leptospirozė

**Leptospirozė** () – žmogaus ir gyvūnų infekcinė liga.

## Sukėlėjai
Sukėlėjai – spirochetų šeimos bakterijos leptospiros, jų žinoma apie 250 serotipų, galinčių sukelti simptominius ar besimptomius susirgimus. Sukėlėjai gyvena ir dauginasi graužikų, daugiausia žiurkių, taip pat šunų, kiaulių, galvijų inkstų kanalėliuose, lytiniuose organuose, skiriasi su šlapimu į išorę, užteršia vandenį, dirvožemį, maisto produktus.

## Klinikiniai požymiai
Žmogus leptospiromis užsikrečia per pažeistą odą ar gleivines tiesioginio ar netiesioginio kontakto būdu; dažniausiai užsikrečia žemės ūkio, kanalizacijos sistemų darbuotojai, keliautojai, irklininkai, plaukikai. Nuo sergančio žmogaus užsikrečiama labai retai. Leptospiroze susergama praėjus 2– 26 d. (vidutiniškai 10 d.) nuo užsikrėtimo. Dažniausiai pasitaiko lengva ligos forma, primenanti gripą: į peršalimą panaši susirgimo pradžia, karščiavimas, raumenų skausmas. Ligonio būklei pagerėjus po kelių dienų simptomai dažniausiai vėl kartojasi. Sunki ligos forma, vadinamoji Veilio liga, reiškiasi kepenų, inkstų pažeidimu, kraujo krešumo sutrikimu, meningitu.

Klinikiniai simptomai gali progresuoti, atsiranda gelta ir inkstų funkcijos nepakankamumas, hemoraginis odos bėrimas, nervų sistemos pažeidimas. Ligonis skundžiasi galūnių, daugiausia blauzdų, skausmais, karščiuoja. Negydomas ligonis gali mirti.

Leptospirozė diagnozuojama pagal epidemiologinius duomenis, klinikinius požymius, nustačius leptospiras šlapime, kraujyje, smegenų skystyje, taip pat kraujo serume aptikus specifinių antikūnų. Leptospiros su šlapimu gali skirtis net iki 11 mėn. nuo susirgimo pradžios. Gydoma antibiotikais.

## Gyvūnų leptospirozė

Gyvūnų leptospirozės gamtiniai židiniai – sukėlėjo nešiotojų graužikų gyvenamoji vieta. Serga galvijai, kiaulės, juodsidabrės ir poliarinės lapės, rečiau avys, ožkos, arkliai, elniai, paukščiai. Dažniausiai sergama šiltuoju metų laiku. Užsikrečiama per virškinamąjį traktą, odą, gleivines. Inkubacinis laikotarpis – 2 – 20 dienų. Susirgę gyvūnai nustoja ėsti, karščiuoja, tampa apatiški; greitai progresuoja hemolizė, atsiranda gelta, kraujo šlapime, nekrozuoja ausų, galvos, tešmenų, lytinių organų oda, burnos gleivinė, gyvuliai viduriuoja. Gydoma serumu, antibiotikais ir kitais vaistais. Infekcijos židinyje atliekama dezinfekcija, deratizacija, šunų ir gyvulių vakcinacija. 

## Šaltiniai
Lepidolitas

**Lepidolitas** ( – žvynas + *lithos* – akmuo) – litionitas, silikatų klasės, sluoksniuotųjų silikatų poklasio, žėručių grupės mineralas (KLi2Al(Al, Si)3O10(F,OH)2).

## Mineralas
Kristalai monoklininės, rečiau trigoninės ir rombinės singonijos, žvynelių, plokštelių formos. Smulkūs kristalai kartais sudaro masyvius agregatus. Rausvai violetinis. Blizgesys perlamutro. Kietumas 2,5–3,5. Tankis 2800–2900 kg/m³. Pneumatolitinės–metasomatinės kilmės. Randamas granitų pegmatituose ir greizenuose.

Lepidolito telkinių turi Čekija, Švedija, Rusija, Kazachstanas, JAV, Kanada, Namibija. Lepidolitas – svarbi ličio rūda, iš jo dar gaunama rubidis ir cezis. 

## Šaltiniai
Lepidodendriniai

**Lepidodendriniai** (*Lepidodendraceae*) – išnykusių sumedėjusių heterosporinių pataisūnų (*Lycopodiophyta*) šeima. Augo visame pasaulyje karbono periode.

Genčių *Lepidodendron, Lepidocarpon, Lepidostrobus, Stigmaria* medžiai buvo iki 40 m aukščio, tiesiu, kolonos pavidalo liemeniu, kurio skersmuo dažnai siekdavo 1 m, ir galinga su daugybe dichotomiškai besišakojančių šakų laja. Turėjo labai storą audinio sluoksnį. Dirvožemyje tvirtinosi stigmarijomis – kamieno apatinės dalies atraminėmis išaugomis, iš kurių išaugdavo trumpos nešakotos šaknys. Lapai buvo įvairaus dydžio (iki 50 cm ilgio), labai gausūs, vienagysliai linijiški arba yliški, paplatėjusiose pamatinėse dalyse turėjo kempiniškas pagalvėles, kurios sugerdavo vandens garus iš oro. Sukauptas vanduo per lapų liežuvėlius pasiekdavo primityvius apytakos indus tracheides. Strobilai 3–30 cm ilgio. Išnyko permo periode. 

## Šaltiniai
Robert Lepage

**Roberas Lepažas** (, 1957 m. gruodžio 12 d. Kvebeke) – Kanados aktorius, režisierius.

## Biografija
1978 m. baigė Kvebeko teatro konservatoriją. 1994 m. Kvebeke įkūrė teatro trupę „Ex Machina“. Spektakliuose plėtoja savęs pažinimo, kelionės temas, naudoja įvairius teatro žanrus, sudėtingas kompiuterių technologijas.

## Kūryba
Sukūrė monospektaklių, kuriuose ir vaidino:
* Vinci, 1986 m.
* Adatos ir opiumas, 1992 m.
* Ehinoras, 1995 m., pagal V. Šekspyrą
* Paslėptas mėnulio veidas, 2000 m., to paties pavadinimo filmas 2003 m., vaidino Filipą ir Andrė,
* Projektas „Andersenas“, 2005 m.

Kiti svarbesni spektakliai:
* Drakonų trilogija , 1985 m.
* Tektoninės plokštės, 1988 m.),
* Viljamas Šekspyras. Romeo ir Džuljeta, 1989 m.
* Vasarvidžio nakties sapnas, 1992 m.
* Septynios Otos upės atšakos, 1994 m.
* Stebuklų geometrija, 1998 m.
* Gatvės muzikanto opera (2004 m., pagal J. Gay ir B. Brechtą

Sukūrė kino filmų:
* Klausykla (*Le Confessionnal*) 1995 m.
* Galimi pasauliai (*Possible Worlds*) 2000 m.

## Įvertinimas
* 2007 m. Europos taikos premija.

## Šaltiniai
Sergio Leone

**Serdžijas Leonė** (; 1929 m. sausio 3 d. Roma – 1989 m. balandžio 30 d. ten pat. Palaidotas Verano kapinėse) – italų kino režisierius, scenaristas, prodiuseris.

## Biografija
Gimė kinematografininkų šeimoje. Tėvas Vinčencas Leonė filmus režisavo Roberto Roberčio slapyvardžiu, motina Biče Valerian – aktorė.

Nuo penkto dešimtmečio pabaigoje dirbo italų (V. De Sikos, M. Soldati) ir Italijoje tuo metu dirbusių JAV režisierių (F. Zinemano, R. Viso) asistentu, taip pat sukūrė epizodinių vaidmenų, kino scenarijų. Septinto dešimtmečio pradžioje režisavo istorijos nuotykių filmų.

## Kūryba

Išgarsėjo vadinamąja „spagečių vesternų“ trilogija „Už saują dolerių“ (*Per un pugno di dollari* 1964 m., režisierius A. Kurosavos filmo „Asmens sargybinis“ perdirbinys), „Keliais doleriais daugiau“ (*Per qualche dollaro inpiu* 1965 m.), „Geras, blogas ir bjaurus“ (*Il buono, il brutlo, il cattivo* 1966 m.), kuri atnaujino vesterno žanrą; filmuose paneigiamas amerikietiškų vesternų sąlygiškumas, savitai transformuojami amerikiniai mitai, būdinga niūri nuotaika, mistikos elementai, daugiareikšmės pauzės, stambus planas, choreografiški prievartos epizodai. Vadinamąją amerikietiškąją trilogiją sudaro vesternai „Kartą Laukiniuose Vakaruose“ (*Cera una volta il West* 1968 m.), „Sauja dinamito“ (*Giu’latesta* 1971 m.) ir gangsterių filmas „Kartą Amerikoje“ (*Once Upon a Time in America* 1984 m.), kuris apdovanotas 11 premijų ir sulaukė dar 5 nominacijų kino festivaliuose. Prie jo filmų raiškumo daug prisidėjo kompozitorius Enio Morikonės muzika. Prodiusavo kitų režisierių filmų. Kartais dirbo Bobo Robertsono slapyvardžiu. 

## Filmografija
* *Gli Ultimi Giorni di Pompei* (1959 m.)
* *Il Colosso di Rodi* (1961 m.)
* Už saują dolerių (1964 m.)
* Keliais doleriais daugiau (1965 m.)
* Geras, blogas ir bjaurus (1966 m.)
* Kartą Laukiniuose Vakaruose (1968 m.)
* Sauja dinamito (1971 m.)
* Kartą Amerikoje (1984 m.)

## Šaltiniai
Liangų dinastija

**Liangų dinastija** () arba **Pietų Liangų dinastija** – kinų dinastija, 502–557 m. valdžiusi Pietų Kiniją, Vanšuaną ir Dziaodžou.

## Istorija
Pradininkas Siao Janas. Liangų sukurtos valstybės sostinė buvo Dziankangas (dab. Nandzingas). Valstybėje greta konfucianizmo plito ir įsivyravo budizmas, Liangai ėmė jį globoti. Dinastiją susilpnino 548 m. prasidėjusios tarpusavio kovos dėl valdžios. Liangus nušalino aristokratas Čen Basienas, pradėjęs Čenų dinastiją. 

## Valdovai

* imperatorius Vu (Siao Janas) – 502–549 m.
* imperatorius Dzianvenas (Siao Gangas) – 549–551 m.
* princas Južangas – 551–552 m.
* imperatorius Juanas – 552–555 m.
* Ženjango markizas – 555 m.
* imperatorius Dzingas – 555–557 m.

## Šaltiniai
Liang Kai

**Liang Kajus** (, apie 1140 m. Dongpingas, Šandongo provincija – apie 1210 m.) – kinų tapytojas, vienuolis.

## Biografija
Vienas novatoriškiausių Pietų Sungų laikotarpio (1127–1279 m.) dailininkų. Apie 1201–1204 m. mokėsi Imperatoriškojoje tapybos akademijoje Hangdžou. Ankstyvajai kūrybai turėjo įtakos Masia mokykla; jos tikslas – sukurti beribės erdvės įspūdį.

Tapęs vienuoliu pakeitė tapymo manierą. Priklausė peizažinei lyriškai monochrominės tapybos mokyklai. Sukūrė čanbudizmo patriarchų, mokytojų, vienuolių portretų („Poetas, klajojantis pelkių pakrantėmis“, „Keliaujantis Li Bo“). Kūriniams būdinga čanbudizmo filosofija. 


Vaizdas:Liang Kai - Li Bai Strolling.jpg|Keliaujantis Li Bo
Vaizdas:Huineng Cut Bamboo.jpg 
Vaizdas:Immortal in Splashed Ink.jpg
Vaizdas:Liang Kai-Shakyamuni Emerging from the Mountains.jpg


## Šaltiniai
Liaohė žemuma

**Liaohė žemuma** (), **Liaoho lyguma, Pietų Mandžiūrijos žemuma** – žemuma Kinijos šiaurės rytuose, abipus Liaohės žemupio; Sungliao lygumos pietinė dalis. Pietuose prieina prie Liaodongo įlankos. Ilgis – 200 km, plotis iki 150 km, paviršiaus aukštis <50 m.

Susidariusi daugiausia iš aliuvinių nuosėdų, pajūryje – iš jūrinių. Diduma plotų nusausinta. Auginama ryžiai, kukurūzai, vilnamedžiai. Didžiausi miestai: Šenjangas, Anšanas.

## Šaltiniai
Liaojangas

**Liaojangas** () – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Liaoningo provincijoje, į pietus nuo Šenjango, abipus Taitdzu upės (Liaohės baseinas). Per Liaojangą eina geležinkelis ir automobilių magistralė Šenjangas–Dalianas. Išplėtota mašinų gamyba, metalo apdirbimo, chemijos, statybinių medžiagų (cemento), plaušienos ir popieriaus, tekstilės, maisto pramonė.

## Istorija
Liaojangas įkurtas II a. pr. m. e., buvo svarbus Mandžiūrijos karinis postas, Hanų dinastijos laikotarpiu (206 m. pr. m. e.–220 m. e. m.) – Hanų valstybės sostinė.

907–1125 m. pastatyta Baltoji pagoda, yra budistų šventyklų ir vienuolynų (XI a.). 

## Šaltiniai

* Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui, Rimantas Lazdynas
Willard Frank Libby

**Vilardas Frankas Libis** (, 1908 m. gruodžio 11 d. Grand Valis, Kolorado valstija – 1980 m. rugsėjo 8 d. Los Andželas) – JAV fizikochemikas.

## Biografija
1933 m. baigė Kalifornijos universitetą Berklyje.

1941–1945 m. dalyvavo įgyvendinant Manheteno projektą (atominės bombos kūrimas). 1945–1954 m. Čikagos universiteto, nuo 1959 m. Kalifornijos universiteto Los Andžele profesorius, nuo 1962 m. Geofizikos ir planetų fizikos instituto, nuo 1963 m. ir „Douglas Aircraft Company“ vienas direktorių.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – branduolinė chemija, radiochemija, dozimetrija. 1946 m. atrado radiokarboninį datavimo metodą organinės kilmės daiktų amžiui nustatyti,  sukėlusį perversmą archeologijoje.

## Bibliografija
* Radiokarboninis datavimas (*Radiocarbon Dating*, 1952 m.).

## Įvertinimas
* 1960 m. Nobelio chemijos premija.

## Šaltiniai
Liaojuanas

**Liaojuanas** () – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Dzilino provincijoje, į pietus nuo Čangčuno. Per miestą eina geležinkelis ir automobilių magistralė Sipingas–Tonghua. Išplėtota juodoji metalurgija, mašinų, automobilių dalių gamyba, elektronikos, statybinių medžiagų, chemijos (farmacija, trąšos, plastikai), tekstilės (medvilnė, šilkas), maisto pramonė. Akmens anglių kasybos centras.

## Istorija
Liaojuanas pradėjo plėstis 1911 m. atradus akmens anglies telkinių. 

## Šaltiniai
Daniel Libeskind

**Danielis Libeskindas** (, g. 1946 m. gegužės 12 d. Lodzė) – Lenkijos žydų kilmės JAV architektas, dekonstruktyvistas.

## Biografija
1970 m. Niujorke baigė architektūrą „Cooper Union“ koledže, 1972 m. – architektūros istoriją ir teoriją Esekso universitete Didžiojoje Britanijoje.

Turi privačią architektūros studiją Berlyne ir Niujorke. Architektūros asociacijos Londone, Jeilio, Toronto, Hamburgo, Harvardo, Pensilvanijos ir kiti universitetų kviestinis profesorius.

## Kūryba

Pagal jo projektus pastatyta muziejų, koncertų salių, universitetų, viešbučių, prekybos centrų, gyvenamųjų namų ir kiti pastatų įvairių šalyse; žymesni: F. Nusbaumo muziejus Osnabriuke (1998 m.), Žydų muziejus Berlyne (2001 m.), Imperijos karo muziejus Mančesteryje (2002 m.), privati B. Veilio galerija Maljorkoje (2003 m.), Metropoliteno universiteto Doktorantūros centras Londone, Danijos žydų muziejus Kopenhagoje (abu 2004 m.), bendrovės „Hyundai Developmenl Corporation“ administracinis pastatas Seule, M. Volio centras Barlano universitete Tel Avive (abu 2005 m.); Šiuolaikinis žydų muziejus San Franciske, Karo istorijos muziejus Drezdene. Pastatams būdingas emocinis veiksmingumas kuriamas taikant aštrias geometrines formas, iracionaliai laužytus planus.

## Lietuva
Suprojektavo MO muziejaus pastatą Vilniuje. Projektas įgyvendintas bendradarbiaujant su D. Libeskindo architektų grupe *Studio Libeskind* ir Lietuvos architektų komanda *Do Architects*. Tai yra pirmasis studijos projektas Baltijos šalyse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Studio Libeskind
Lichenologija

**Lichenologija** ( – kerpė + *logos* – mokslas) – mikologijos šaka, tirianti kerpių sandarą, cheminę sudėtį, fiziologiją, ekologiją, sistematiką, paplitimą.

## Istorija
Lichenologijos pradininkas Erikas Acharius (1757–1819 m., Švedija) paskelbė kerpių sistemą. XIX a. viduryje susiklostė dvi kerpių taksonomijos mokyklos. Vienos mokyklos atstovai (G. de Notaris, A. Masalongas, abu Italija) rėmėsi mikroskopinių struktūrų, ypač aukšliasporių, kitos (V. Nylanderis ir E. A. Vainio, abu Suomija; V. A. Leitonas, Didžioji Britanija) – gniužulo charakteristikomis. Šią mokyklą rėmė ir A. Calbruckneris (Austrija), paskelbęs naują kerpių sistemą ir jų katalogą.

1867 m. Simonas Švendeneris (Vokietija) įrodė, kad kerpę sudaro du organizmai – grybas ir dumblis, todėl kerpės priskiriamos grybams. 1951 m. R. Santesonas (Švedija) pasiūlė atsisakyti kerpių kaip atskirų organizmų sistematikos ir įtraukti jas į grybų sistemą. XX a. pradžioje O. Hesė ir V. Copfas (Vokietija) pradėjo kerpių cheminės sudėties tyrimus. Jų darbus tęsė J. Asahina (Japonija) ir V. L. Kulbersonas (JAV), kurie sukūrė plonasluoksnės chromatografijos standartinius metodus. Nuo XXI a. pradžioje daugiausia tiriami kerpių taksonomijos, filogenijos, sandaros, fiziologijos, paplitimo, fotobiontų sistematikos įvairių aspektai, kerpes parazituojantys grybai.

## Lichenologija Lietuvoje
 
Lietuvoje pirmieji duomenys apie kerpes aptinkami Ž. E. Giliberto ir S. B. Jundzilo darbuose. Iki XX a. vidurio kerpės daugiausia buvo minimos tik bendrose botaninėse apžvalgose (A. Kisinas, E. Purvinas, Veronika Žvironaitė, K. Paul), pavieniuose darbuose (A. Olert, G. Letau, A. Michalskis).

1963 m. Antanas Minkevičius sudarė pirmąjį „Lietuvos kerpių sąvadą“. Nuo septinto iki devinto dešimtmečio floristinius ir cenologinius kerpių tyrimus vykdė T. Rudzinskaitė, kuri sudarė antrąjį „Lietuvos kerpių sąvadą“ (1982 m.), 1983 m. su kitais išleido „Vadovą Lietuvos kerpėms pažinti“. Nuo devinto dešimtmečio vidurio kerpes tiria Jurga Motiejūnaitė. Ji sudarė trečiąjį „Lietuvos kerpių sąvadą“ (1999 m.), išleido „Lietuvos krūmiškųjų ir lapiškųjų kerpių florą“ (2002 m.). Epifitinių kerpių cenologiją tiria Ingrida Prigodina–Lukošienė, kerpių panaudojimą aplinkos kokybei vertinti – Nomeda Jucevičienė. 

## Šaltiniai

* Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui, Rimantas Lazdynas
Heparinas

**Heparinas** – sotusis glikozaminoglikanas, plačiai naudojamas kaip įšvirkščiamasis kraujo antikoaguliantas, turintis didžiausią neigiamo krūvio tankumą iš visų biologinių molekulių.

Aptinkamas bazofiluose ir putliosiose ląstelėse. Jo daugiausia randama kepenyse, plaučiuose ir žarnyno sienelėje. Heparinas sulėtina kraujo krešėjimą, tokiu būdu mažindamas trombų susidarymą kraujagyslėse, taip pat silpnina trombocitų sulipimą, mažina uždegimą. Vartojamas gydyti miokardo infarktą, arterijų ir venų trombozę.

## Istorija
Junginį 1916 m. atsitiktinai atrado 2-ojo kurso studentas Džono Hopkinso universitete (JAV) Jay McLean.

## Šaltiniai
Georg Christoph Lichtenberg

**Georgas Kristofas Lichtenbergas** (, slapyvardžiai *Emanuel Candidus, Paul Ehrenpreis, Conrad Photorin*, 1742 m. liepos 1 d. Ober-Ramštatas prie Darmštato – 1799 m. vasario 24 d. Getingenas) – Vokietijos rašytojas, mokslininkas. Pasiūlė A4 kraštinių santykį, 1:√2.

## Biografija
1763–1767 m. Getingeno universitete studijavo matematiką, astronomiją, gamtos mokslus, vėliau jame dėstė.

1770 m. ir 1774–1775 m. keliavo po Didžiąją Britaniją. Atliko astronomijos ir fizikos tyrimų. 1778–1799 m. leido metinį laikraštį „Gottingischer Taschenkalender“. 1780–1785 m. žurnalo „Gottingischer Magazin der Wissenschaften und Literatur“ vienas redaktorių.

## Kūryba
Išgarsėjo aforizmais („Aforizmai“ / *Aphorismen* 5 t., išl. 1902–1908 m., parengta pagal jo dienoraščius, kuriuos jis rašė nuo 1764 m.). Teatro kritikai reikšmingi G. Lichtenbergo laiškai („Laiškai iš Anglijos“ / *Briefe aus England* 1776–1778 m., paskelbta apie 800 laiškų; juose komentuojamas anglų teatras, akt. D. Garicko vaidyba), meno kritikai – veikalas „Išsamus Hogartho vario raižinių aiškinimas“ (*Ausfūhrliche Erklärung der Hogarthischen Kupferstiche* 1794–1799 m., išlikę fragmentai).

G. Lichtenbergas buvo ribotos monarchijos šalininkas, smerkė misticizmą, religinį nepakantumą, kritikavo grafomaniją, pseudomokslus, „Audros ir veržimosi“ atstovų sukurtą genijaus kultą. Nagrinėdamas estetines ir ideologines problemas jis kūrė teorinį pagrindą vokiečių klasikinei literatūrai.

## Šaltiniai
Disipatyvioji sistema

**Disipatyvioji sistema** yra termodinamiškai atvira sistema, kuri egzistuoja toli ir dažnai labai toli nuo termodinaminės pusiausvyros aplinkoje, su kuria keičiasi energija ir medžiaga.

## Apžvalga

Disipatyvioji struktūra yra charakterizuojama spontaniniu simetrijos sulaužymu anizotropija ir susidarant sudėtingoms, kartais chaosinėms, struktūroms. Terminą *disipatyvioji stuktūra* pasiūlė rusų-belgų fizikinės chemijos mokslininkas Ilja Prigožinas.
Nepusiausviroji termodinamika

**Nepusiausviroji termodinamika** – termodinamikos šaka, kuri tyrinėja sistemas, esančias ne termodinaminėje pusiausvyroje. Dauguma gamtos sistemų nėra termodinaminėje pusiausvyroje. Nepusiausviroji termodinamika yra susijusi su transporto procesais ir su cheminių reakcijų greičiais.
Vokiečių žemaičių tarmė

**Vokiečių žemaičių** arba **saksų žemaičių tarmė** ( arba *Niederdeutsch*) – vakarų germanų kalba, kuria daugiausiai kalbama šiaurės Vokietijoje ir rytų Nyderlanduose. Ji kildinama iš senosios saksų kalbos.

Anksčiau vokiečių žemaičių tarme buvo kalbama dabartinėje šiaurės Lenkijoje, Kaliningrado srityje ir pietų Lietuvoje. Baltvokiečiai iki dabar kalba vokiečių žemaičių tarme.

## Vokiečiai žemaičiai Europoje ir už jos ribų
Vokiečių žemaičių tarme plačiai kalbama šiaurės rytų Nyderlanduose, šiaurės Vokietijoje (Žemutinėje Saksonijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje, Hamburge, Brėmene, Šlėzvige-Hošteine, Meklenburge-Pomeranijoje, Saksonijoje-Anhalte ir Brandenburge), pietų Danijoje.

Už Europos ribų šią tarmę galima išgirsti Kanadoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Meksikoje, Venesueloje, Pietų Afrikos Respublikoje, Vidurinėje Azijoje, Belize, Bolivijoje, Argentinoje, Brazilija, Paragvajuje ir Urugvajuje.
Misterbjankas

**Misterbjankas** () – Italijos miestas Sicilijoje, Katanijos provincijoje. Miestas yra 160 km į pietryčius nuo Palermo ir 6 km į vakarus nuo Katanijos.

## Gyvemtojų skaičiaus kaita

Colors=
  id:lightgrey value:gray(0.9)
  id:darkgrey  value:gray(0.8)
  id:sfondo value:rgb(1,1,1)
  id:barra value:rgb(0.6,0.7,0.8)

ImageSize  = width:455 height:303
PlotArea   = left:50 bottom:50 top:30 right:30
DateFormat = x.y
Period     = from:0 till:45000
TimeAxis   = orientation:vertical
AlignBars  = justify
ScaleMajor = gridcolor:darkgrey increment:10000 start:0
ScaleMinor = gridcolor:lightgrey increment:2000 start:0
BackgroundColors = canvas:sfondo

BarData=
  bar:1861 text:1861
  bar:1871 text:1871
  bar:1881 text:1881
  bar:1901 text:1901
  bar:1911 text:1911
  bar:1921 text:1921
  bar:1931 text:1931
  bar:1936 text:1936
  bar:1951 text:1951
  bar:1961 text:1961
  bar:1971 text:1971
  bar:1981 text:1981
  bar:1991 text:1991
  bar:2001 text:2001

PlotData=
  color:barra width:20 align:left

  bar:1861 from: 0 till:6279
  bar:1871 from: 0 till:6322
  bar:1881 from: 0 till:7508
  bar:1901 from: 0 till:9203
  bar:1911 from: 0 till:10962
  bar:1921 from: 0 till:10080
  bar:1931 from: 0 till:10773
  bar:1936 from: 0 till:11387
  bar:1951 from: 0 till:12703
  bar:1961 from: 0 till:15554
  bar:1971 from: 0 till:18836
  bar:1981 from: 0 till:29858
  bar:1991 from: 0 till:40785
  bar:2001 from: 0 till:43995

PlotData=

  bar:1861 at:6279 fontsize:XS text: 6279 shift:(-8,5)
  bar:1871 at:6322 fontsize:XS text: 6322 shift:(-8,5)
  bar:1881 at:7508 fontsize:XS text: 7508 shift:(-8,5)
  bar:1901 at:9203 fontsize:XS text: 9203 shift:(-8,5)
  bar:1911 at:10962 fontsize:XS text: 10962 shift:(-8,5)
  bar:1921 at:10080 fontsize:XS text: 10080 shift:(-8,5)
  bar:1931 at:10773 fontsize:XS text: 10773 shift:(-8,5)
  bar:1936 at:11387 fontsize:XS text: 11387 shift:(-8,5)
  bar:1951 at:12703 fontsize:XS text: 12703 shift:(-8,5)
  bar:1961 at:15554 fontsize:XS text: 15554 shift:(-8,5)
  bar:1971 at:18836 fontsize:XS text: 18836 shift:(-8,5)
  bar:1981 at:29858 fontsize:XS text: 29858 shift:(-8,5)
  bar:1991 at:40785 fontsize:XS text: 40785 shift:(-8,5)
  bar:2001 at:43995 fontsize:XS text: 43995 shift:(-8,5)

TextData=
  fontsize:S pos:(20,20)
  text:Duomenys ISTAT
Senja

**Senja** (, ) – sala greta šiaurinių Norvegijos krantų, Trumso apskrityje. Tai antra pagal dydį Norvegijos sala (neskaitant Svalbardo ir užjūrio valdų). Plotas – 1586,3 km². Šiaurinė ir vakarinė salos dalys kalnuotos (aukštis iki 1017 m, Breidtindeno k.), baigiasi skardingais krantais, o pietinė ir rytinė dalys lygesnės, daug kur apaugusios miškais. Įsteigtas Onderdaleno nacionalinis parkas.

2008 m. Senjoje gyveno 7782 žmonės. Verčiamasi daugiausia žvejyba. Pagrindinė gyvenvietė – Silsandas. Senja Gisundo tiltu sujungta su žemynu.


Image:Silsand1.JPG|Silsandas
Image:Ersfjorden on Senja.jpg|Ersfjodo pakrantė
Image:Bergsbotnen-2011.jpg|Bergo įlanka
Image:Morgen i Medby.JPG|Medbiu
Marijus Adomaitis

**Marijus Adomaitis** (g. 1983 m. sausio 19 d. Kaune), geriau žinomas sceniniais vardais **Mario Basanov** ir **Ten Walls** – Lietuvos muzikos prodiuseris, dirbantis su tokiais dainininkais kaip Egidijus Dragūnas, Jurga Šeduikytė, Vaidas Baumila, Mantas Jankavičius, Alanas Chošnau ir Vudis. Šiuo metu užsienyje žinomas pseudonimu Ten Walls. 2014 m. jo kūrinys „Walking with Elephants“ pasiekė Didžiosios Britanijos radijo stoties BBC Radio 1 grojamiausių kūrinių pirmąjį dešimtuką ir užėmė 2-ąją vietą D. Britanijos muzikos topuose.

Muzikos atlikėjo ir prodiuserio Lino Adomaičio brolis.

2012 m. balandžio 21 d. susituokė su Diana Gaidelyte Vilniaus Dievo Gailestingumo šventovėje.

2020 m. lapkričio 13 d. oficialiai išsiskyrė.

2021 m. spalio 16 d. susituokė su projektų vadove Goda Fišeryte Panevėžyje, žmonos gimtinėje. Jam ši santuoka atroji.

2022 m. kovo 21 d. atlikėjui ir jo žmonai Godai gimė sūnus Adomas Adomaitis.

## Veikla
Kuria šiuolaikinę šokių muziką.
Propaguojami stiliai: Electronica, Experimental, House. Išleido ne vieną populiarų kūrinį kartu su kitais Lietuvos atlikėjais, taip pat adaptavo jų kūrinius į savo propaguojamų stilių versijas. 

## Homofobijos skandalas
2015 m. birželio mėn. atlikėjas Facebook paskyroje padarė įrašą, kuriame ypač neigiamai atsiliepė apie homoseksualius asmenis ir prilygino juos pedofilams. Po šio pareiškimo vienam žymiausių Lietuvos muzikantų užsitrenkė „Sonar“, „Creamfields“, „Pitch“ ir kitų tarptautinių festivalių durys, bendradarbiauti atsisakė stambi agentūra „Coda“. 

Tokį poelgį pasmerkė ir Lietuvos pramogų pasaulio atstovai. 

## Apdovanojimai

## Šaltiniai
Lietuvių terminologijos forumas

**Lietuvių terminologijos forumas** (LTF, pilnasis pavadinimas – Europos Sąjungos ir Lietuvos Respublikos institucijų bei įstaigų terminologijos forumas) – ES ir Lietuvos institucijų bei įstaigų specialistų tinklas, kuriuo siekiama geriau derinti ES teisės aktų ir LR teisės aktų lietuvių kalbos terminiją ir gerinti jos kūrimo bei tvarkymo sąlygas.

Svarbiausias LTF tikslas – sutelkti į vieną vietą žmones, dirbančius lietuvių terminologijos srityje, ir suteikti jiems galimybę dalytis profesine informacija ir gerąja patirtimi.

Pagrindinis tinklo valdymo organas – kasmetinė dalyvių konferencija. Tarp konferencijų tinklo veikla koordinuoja koordinavimo grupė, sudaryta iš 8 forumo narių – 4 iš ES institucijų ir 4 iš LR institucijų bei įstaigų, kuriai vadovauja Europos Komisijos atstovas. Praktinius LTF reikalus tvarko sekretoriatas, tuo rūpinasi Europos Komisijos Vertimo raštu generalinio direktorato Lietuvių kalbos departamentas.

Lietuvių terminologijos veikla: metinės konferencijos; terminologijos seminarai Lietuvos ekspertams (iki 2018 m. surengti septyni vienos dienos seminarai, vienas iš jų – drauge su Lietuvos banku); seminarai ir paskaitos LR universitetų, kuriuose dėstoma terminologija ir/arba vertimas, studentams ir dėstytojams; diskusijos interneto forume aktualiais terminologijos klausimais ir kt. 

Lietuvių terminologijos forumas įkurtas 2011 m. birželio 3 d. per steigiamąją konferenciją, kurią inicijavo Europos Komisijos Vertimo raštu generalinio direktorato Lietuvių kalbos departamentas ir Valstybinė lietuvių kalbos komisija. Partneriai – LR Seimas, Lietuvių kalbos institutas ir Europos Sąjungos Taryba.

2018 m. gegužės pradžioje tinke buvo 120 registruotų dalyvių. Dalyvavimas LTF yra savanoriškas ir neatlygintinas.

Didžiausias forumo renginys – kasmetinė konferencija. LTF konferencijos rengiamos LR Seime birželio pirmą penktadienį ir vyksta daugmaž tokiu pačiu formatu: iš ryto skaitomi plenariniai pranešimai, popiet diskutuojama aktualiais ES ir LR terminologijos ir terminijos klausimais.

Iki 2018 m. surengtos 7 konferencijos. 2015 ir 2017 m. LTF konferencijos buvo dviejų dienų.

Nuo 2013 m. per konferenciją veikia vaizdo tiltas su Briuseliu.

## Nuorodos
* LTF tinklalapis http://ec.europa.eu/translation/lithuanian/ltf/index_lt.htm 
* http://ec.europa.eu/translation/lithuanian/ltf/documents/ltf_statute_approved_6_8_2012_lt.pdf
Finmarko plynaukštė

**Finmarko plynaukštė** (, ) – plynaukštė Norvegijos šiaurėje, Finmarko apskrityje, apima ~22 tūkst. km² plotą. Driekiasi nuo Altos vakaruose iki Varangerio pusiasalio rytuose, pietuose pereina į Suomijos teritoriją. Būdingas aukštis – 300–500 m. Plynaukštė apaugusi beržynais ir žemais pušynais, plyti pelkynų ir viržynų plotai, gausu ežerų. Įsteigtas Evre Anarjohkos nacionalinis parkas.

Finmarko plynaukštė yra tradicinių samių elnių ganyklų teritorija.
Romainių kapinės

**Romainių kapinės** – veikiančios kapinės Romainiuose, Kauno miesto savivaldybėje. Vienų didžiausių Kauno kapinių užimamas plotas  – 29,8 ha, iš kurių 18,7 ha tenka 1-osioms kapinėms, 11,1 ha – 2-osioms kapinėms. Jų teritoriją riboja greitkelio Via Baltica lankstas, Šilainių plentas, Veršvo upelio slėnis. Kapines eksploatuoja Kauno miesto savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra". Kapinės atidarytos 1966 m. (2-osios kapinės atidarytos 1970 m.).

## Kapinėse palaidoti



* Jonas Beržanskis (1862–1936), istorikas, žurnalistas
* Juozas Skaisgiris (1901–1971), tarpukario Lietuvos žemės ūkio ministras
* Romas Kalanta (1953–1972), disidentas
* Napalys Grigas (1896–1972), kalbininkas 
* Feliksas Mikšys (1893–1973), Steigiamojo Seimo narys 
* Kazimieras Masiliūnas (1902–1973), pedagogas, spaudos darbuotojas
* Stasys Ušinskas (1905–1974), dailininkas 
* Jurgis Petrauskas (1886–1977), aktorius
* Bernardas Bučas (1903–1979), skulptorius
* Vincas Butauskas (1887–1980), Lietuvos karininkas 
* Antanas Kučingis (1899–1983), dainininkas, karininkas 
* Antanas Martinaitis (1939–1986), tapytojas 
* Viktoras Ražaitis (1907–1991), 1928 m. olimpietis
* Karolis Mekas (1906–1993), archeologas, etnologas
* Stasys Krikščikas (1907–1993), agronomas
* Simas Stanaitis (1898–1994), tarpukario karo lakūnas
* Vincas Bazilevičius (1914–1999), mokytojas, vertėjas
* Filomena Ušinskaitė (1921–2003), dailininkė 
* Algirdas Venskūnas (1934–2003), aktorius
* Arūnas Vaitkūnas (1956–2005), tapytojas
* Gintaras Beresnevičius (1961–2006), prozininkas, religijotyrininkas
* Remigijus Audiejaitis (1972–2007), poetas, fotografas, muzikantas 
* Edmundas Jasiūnas (1923–2007), inžinierius
* Vladas Žalnerauskas (1941–2008), inžinierius 
* Viktoras Šinkariukas (1947–2008), aktorius, režisierius 
* Romualdas Neimantas (1938–2009), orientalistas, kultūros istorikas 
* Arvydas Macas (1940–2009), radijo inžinierius
* Antanina Mackevičiūtė (1926–2011), teatro ir televizijos aktorė 
* Algimantas Kučingis (1927–2011), inžinierius
* Liucija Sereikaitė-Juozonienė (1926–2011), fizikė 
* Kira Katerina Daujotaitė (1921–2013), choreografė
* Leonas Juozonis (1922–2015), tautodailininkas 
* Aldona Lukoševičiūtė (1929–2016), gydytoja kardiologė
* Vytautas Andziulis (1930–2018), spaustuvininkas 
* Vytautas Balsys-Uosis (1923–2019), Lietuvos partizanas 
* Marius Žaliūkas (1983–2020), futbolininkas
* Vladislovas Janiūnas (1941–2020), pedagogas
* Jonas Čeponis (1935–2020), gydytojas, vertėjas 
* Kęstutis Kepežinskas (1945–2021), dirigentas
* Laima Šinkūnaitė (1942–2023), menotyrininkė, meno istorikė
* Daiva Rudokaitė (1969–2023), aktorė, psichologė
* Aušrys Kriščiūnas (1968–2024), politikas, visuomenininkas 
* Algimantas Bertašius (1934–2024), inžinierius, sporto istorikas
* Nijolė Misiūnienė (1933–2024), vidaus ligų gydytoja



## Galerija


Romainių kapinėse.JPG|miniatiūra|Koplytstulpiai
Kapas. Stasys Ušinskas, Filomena Ušinskaitė.JPG|Palaidoti Stasys Ušinskas, Filomena Ušinskaitė 
Romainių kapinės, Kalanta.JPG|miniatiūra|Romo Kalantos kapas 
Antanas Kučingis. Kapas.JPG|miniatiūra|Antano Kučingio kapas 
Bernardas Bučas, kapas.JPG|Bernardo Bučo kapas


## Šaltiniai
Balls to the Wall (albumas)

**Balls to the Wall** – penktasis Vokietijos heavy metal grupės Accept studijinis albumas. Vokietijoje albumas išleistas 1983 m. gruodį, o JAV vėlavo visu mėnesiu, nes čia ankstesnis grupės albumas Restless and Wild pasirodė tik 1983 m. pradžioje. Šis albumas tapo vieninteliu grupės karjeroje auksiniu (parduota virš 500.000 kopijų) albumu. Singlas *Balls to the Wall* tapo grupės skiriamuoju ženklu ir metalo žanro himnu bei firminiu ženklu.

## Dainų sąrašas
* Visos dainos parašytos Accept narių.
* Visi žodžiai prašyti Accept narių ir Deaffy.

# „Balls to the Wall“ – 5:45
# „London Leatherboys“ – 3:57
# „Fight It Back“ – 3:30
# „Head Over Heels“ – 4:19
# „Losing More Than You’ve Ever Had“ – 5:04
# „Love Child“ – 3:35
# „Turn Me On“ – 5:12
# „Losers and Winners“ – 4:19
# „Guardian of the Night“ – 4:25
# „Winter Dreams“ – 4:45

Yra du albumo perleidimai. Pirmasis yra iš Sony serijos „The Metal Masters Series“, antrasis – „BMG Remasteret Edition“. Papildomos dainos šiems perleidimams paimtos iš koncertinio albumo Kaizoku-Ban.

**2001 perleidimas**
* „Head over Heels“ (gyvai)
* „Love Child“ (gyvai)

**2002 perleidimas**
* „Up to the Limit“ (gyvai)
* „Head over Heels“ (gyvai)

## Atlikėjai
* Udo Dirkschneider – vokalas
* Wolf Hoffmann – gitara
* Herman Frank – gitara
* Peter Baltes – bosinė gitara
* Stefan Kaufmann – būgnai

## Išnašos
IATE

**IATE** () – tarpinstitucinė Europos Sąjungos terminų bazė. Sukurti tokią bendrą terminų bazę buvo nuspręsta 1999 m., o 2004 m. ja pradėjo naudotis ES institucijų darbuotojai. Į IATE buvo sukelti anksčiau sukurtų terminų bazių duomenys:
* Eurodicautom (Europos Komisija)
* TIS (Europos Sąjungos Taryba)
* Euterpe (Europos Parlamentas)
* Euroterms (Europos institucijų ir staigų vertimo centras))
* CDCTERM (Europos audito rūmai).

2007 m. birželio 28 d. buvo atverta visuomenei skirta viešoji IATE prieiga.

IATE interneto svetainę projekto partnerių vardu administruoja Europos Sąjungos įstaigų vertimo centras, o terminus tvarko aštuonių ES institucijų terminologai. Terminų bazė nuolat pildoma. Pavyzdžiui, per 2011 metus į IATE įkelta apie 166 000 naujų terminų. Į IATE keliami ES teisės aktų terminai, institucijų, organizacijų pavadinimai, standartinės teisės aktų frazės ir pan.

2012 m. IATE buvo per 1,5 mln. daugiakalbių terminologinių straipsnių, per 8,7 mln. terminų. Daugiausia terminų yra anglų kalba – apie 1,6 mln., prancūzų – 1,4 mln., vokiečių – 1,1 mln. (2012 m. pradžios duomenimis). 2012 m. gegužės 29 d. IATE buvo 43 114 lietuvių kalbos terminai. Beveik 19 tūkst. iš jų pažymėti kaip nepatikrinto patikimumo.

Dauguma IATE įrašų yra daugiakalbiai – daugiausia pateikiami terminai 23 ES oficialiosiomis kalbomis ir (tam tikrų sričių) lotynų kalba. Iš viso IATe yra daugiau kaip 120 kalbų terminų. Be pačių terminų, IATE pateikiama daug kitų duomenų, pagrindiniai: sritis, apibrėžtis, šaltiniai, kontekstas, pastabos, sisteminės nuorodos į kitus terminus, termino patikimumo bei teiktinumo žymos ir kt.

## Išnašos
Fotokvėpavimas

**Fotokvėpavimas** – tai augalų metabolizmo procesas, kurio metu RuBP (ribuliozės-1,5-bisfosfatas) prisijungia deguonį dėl RuBisCO fermento, vietoj to, kad prisijungtų anglies dioksidą esant normaliai fotosintezei. Tai yra pradinis Kalvino ciklo etapas. Šis procesas mažina fotosintezės efektyvumą C3 augaluose.

## Sąlygos, kai vyksta fotokvėpavimas

Fotokvėpavimas vyksta, kai yra maži anglies dioksido kiekiai, pvz., kai žiotelės yra uždarytos, kad būtų išvengta vandens netekimo esant sausrai. Daugumoje augalų fotokvėpavimas greitėja didėjant temperatūrai. Fotokvėpavimas negamina ATP ir jo metu prarandama anglis ir azotas (kaip amoniakas), tai lėtina augalų augimą.
Veršvų kapinės

**Veršvų kapinės** – nuo 1900 m. veikiančios kapinės Atramos g. Vilijampolėje, Kaune. Užimamas plotas  – 1,1 ha. Kapines eksploatuoja Kauno miesto savivaldybės įmonė „Kapinių priežiūra". Priskiriamos riboto laidojimo kapinėms, nes jose praktiškai nelikę vietos naujoms kapavietėms įrengti. Gali būti laidojama jau esamose kapavietėse, formuojant naujus kapus, arba pakartotinai laidojant į esamus kapus.

Kapinių teritorija įsiterpusi į Nemuno slėnio miškingą šlaitą, iš rytų pusės apribota individualių gyvenamųjų namų kvartalo, iš pietų pusės – pramonės įmonių (AB „Atrama“ ir kt.).

## Kapinėse palaidoti

Į šias kapines apie 1960 m. buvo perkelta dalis kunigų palaikų iš likviduojamų miesto senųjų kapinių Vytauto prospekte. Kapus žymi keliolika vienoje linijoje stovinčių originalių akmeninių antkapių.

## Šaltiniai
Pustlaukio duobė

**Pustlaukio duobė** – termokarstinės kilmės dauba, geomorfologinis gamtos paveldo objektas. Dauba yra Kelmės rajone, 1,5 km į V-ŠV nuo Vainagių kaimo, Kurtuvėnų regioninio parko vakarinėje dalyje Pustlaukio geomorfologiniame draustinyje.

## Apie objektą
Gilus lašo formos duburys, kurio šlaitų aukštis siekia 13 metrų, polinkis 30–40 laipsnių. Pietiniame bei rytiniame šlaite susiformavusi ryški terasa, o šiauriniame gale – protaka (susiaurėjimas). Didžiausias ilgis – 200 m, plotis – 150 m, plotas – 6,44 ha.

## Kilmė
Pustlaukio duobę vėlyvajame ledynmetyje išrausė nuo ledyno pakraščio stačiai krintantis ir sūkuriuotas vandens srautas. Duburyje užsilikęs ledo luistas reljefo formą dar labiau paryškino, o kai ištirpo, pavirto gana giliu ežerėliu. Palyginti neseniai šis vandens telkinys tapo pelke, dar yra likę keletas mažų akivarų. Vandens sluoksnis po augaline aukštapelkės danga – nuo 4 iki 6 metrų.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* kurtuva.lt
Juozas Tamošauskas

**Juozas Tamošauskas** - tarpukario Lietuvos jūrų karininkas.

## Biografija
Gimė 1900 m. vasario 28 d. Peterburge, kalnų inžinieriaus šeimoje. Iki 1912 m. su tėvais gyveno Irkutske. Po to grįžo į Peterburgą, kur mokėsi realinėje gimnazijoje. 1917 m. vėl grįžo į Irkutską, kur su tėvais gyveno iki 1919 m. Tais metais su tėvais išvyko į Vladivostoką, kur įstojo į Amūro upės flotilę. 1919 m. birželio 1 d. paskirtas į karo laivą „Svir“, ėjo vyr. vairininko, signalininko, artileristo pareigas. 1920 m. sausio 30 d. perkeltas į laivą „Oriol“, kur atliko mokomąjį plaukiojimą Japonijai priklausančiuose vandenyse.

1920 m. kovo 2 d. paskirtas gardemarinu į Vladivostoko jūrų karo mokyklą. Besimokydamas per plaukiojimo praktiką buvo nuplaukęs į Indiją, iš jos laivu „Jakut“ į Afriką. Grįžęs 1920 m. gruodžio 10 d. paskirtas į mokomąjį laivą „Didžioji kunigaikštienė Ksenija Aleksandrovna“, su kuriuo plaukiojo iki 1921 m. vasario 10 d.

Nuo 1921 m. gruodžio 28 d. iki 1922 m. vasario 14 d. plaukiojo mokomuoju laivu „Mariak“. 1922 m. liepos mėn., išlaikęs egzaminus, karinio laivyno Bireznoje vado įsakymu pakeltas į karininko „karabelnij gardemarin“ laipsnį ir liepos 14 d. paskirtas tarnauti į laivą „Mariak“. Liepos 28 d. paskirtas jūrų karo mokyklos 4-osios kadetų kuopos jaunesniuoju karininku. 1923 m. liepos mėn. paskirtas gardemarinų kurso kuopos vadu ir tas pareigas ėjo iki 1924 m. gegužės 31 d., kai savo noru išėjo iš laivyno ir išvyko ieškoti giminaičių.

Kelis mėnesius pagyvenęs pas seserį Rumunijoje, išvyko į Balstogę, kur tikėjosi rasti tėvus, bet neradęs, patarnavęs banke ir užsidirbęs pinigų, 1926 m. rudenį atvyko į Lietuvą. Apsigyveno tėvų ūkyje, Telšių apskrityje (tėvai buvo sugrįžę anksčiau, tėvas profesoriavo Kauno universitete ir 1925 m. mirė).

1927 m. liepos 1 d. įstojo į pasienio policijos jūrų apsaugos laivą „Prezidentas Smetona“. Čia tarnavo iki 1928 m. kovo 15 d., nes po sužeidimo, gauto suimant kontrabandinį laivą „Hassan Bier“, išėjo pasigydyti ir ūkininkavo žmonos ūkyje, Telšių apskrityje.

1934 m. spalio 1 d. vėl priimtas į tarnybą pasienio policijos laivyne. 1935 m. sausio 1 d. suteiktas jūrų apsaugos kapitono laipsnis.

1940 m. liepos 3 d. buvo priimtas Krašto apsaugos ministerijos civiliniu tarnautoju ir paskirtas I inžinerijos bataliono 1-osios kuopos būrio vadu. 1940 m. liepos 20 d. karo laivo vadui Labanauskui su dviem karininkais pasitraukus į Vokietiją, liepos 21 d. kpt. ltn. J. Tamošauskas laikinai ėmė vadovauti karo laivui „Pirmūnas“ (buv. „Prezidentas Smetona“), įrašytas į jūrininkų specialybės karininkų atsargą atsargos kapitono leitenanto laipsniu.

1940 m. rugsėjo 1 d. Juozas Tamošauskas perkeltas į Karo technikos štabą.

## Literatūra
* Gintautas Surgailis. Lietuvos karinis laivynas 1935-1940  psl.174-175
Leščevas (reikšmės)

**Leščevu** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Leščevas (Jeleniavo valsčius);
* Leščevas (Suvalkų valsčius).
Slupiai (reikšmės)

**Slupiais** () vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:

* Slupiai (Bakalariavos valsčius);
* Slupiai (Suvalkų valsčius).