open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Granatas

**Granatas** ( 'grūdėtas') – silikatų klasės mineralas, nesosilikatas.

Granatų grupė skirstoma:
* Almandinai
* Andraditai
* Grosuliarai
* Hidrogrosularai
* Piropai
* Spesartinai
* Uvarovitai

Granatas būna įvairių spalvų: raudonas (piropas), rudai raudonas (spesartinas andraditas), violetiškai raudonas (almandinas, rodolitas), rausvas (rodolitas), žalias (grosuliaras, andraditas, uvarovitas), geltonai žalias (grosuliaras), juodai rudas, juodas (melanitas), bespalvis (grosuliaras).

## Radavietės
Piropai randami daugelyje pasaulio šalių. Tradicinės kasyklos ir apdirbimo vietos yra Čekijoje Bohemijoje („Bohemijos granatai“), kur sąnašynų telkiniai užima maždaug 70 km² plotą. Kitos žymios radavietės – Pietų Afrikos Respublikoje, ypač Kapo provincijoje („Kapo rubinai“). Nedidelių telkinių yra Rusijoje, ypač Jakutsko regione, kur jie randami kartu su deimantais. JAV daugiausia piropų aptinkama Kolorado ir Arizonos valstijose, žymiausias – „Arkanzaso rubinas“. Piropų rasta Brazilijoje, Argentinoje, Australijoje, Tanzanijoje, Zaire, Zimbabvėje, Mongolijoje, dideli telkiniai aptikti Nigerijoje.

Vašingtono Smitsono muziejuje saugoma daug įvairių šlifuotų granatų: 174 ir 67,3 karatų almandinai (iš Aidaho), 64,2 karatų grosuliaras (iš Šri Lankos), 10,4 ct sveriantis andraditas (iš Rusijos), 74,3 ct rodolitas (iš Tanzanijos), 109 ct spesartinas (iš Brazilijos). Didžiausias šlifuotas piropas sveria 633,4 karatų (rastas Bohemijoje). *Ulrike von Lowitzow* granatų kolekcijoje yra didžiausias, 13,2 karatų sveriantis piropas (iš Bohemijos).

## Nuorodos
* http://www.bustas.lt/str_d.php?nr=73
Sidonas

**Sidonas** – trečias pagal dydį Libano miestas, įsikūręs Pietų gubernijoje, Viduržemio jūros pakrantėje, apie 40 km į šiaurę nuo Tyro ir 50 km į pietus nuo sostinės Beiruto. Jo pavadinimas reiškia „žvejybą“.

## Sidonas šiandien
1900 m. tai buvo miestas su 10 000 gyventojų; 2000 m. jo gyventojų skaičius siekė apie 200 000. Nors žemė aplink miestą nėra derlinga, auginami kviečiai, daržovės ir vaisiai; taip pat verčiamasi žvejyba. Smarkiai uždumblėjusį senąjį uostą dabar lanko tik maži pakrančių laiveliai. Čia yra ir rafinavimo fabrikas.

2000 m. buvo atidarytas itin modernus stadionas, skirtas 2000 m. Azijos futbolo konfederacijų taurei.

## Istorija
Tai buvo vienas iš svarbiausių finikiečių miestų – valstybių, ir galbūt pats seniausias. Iš čia ir iš kitų uostų kilo didi Viduržemio jūros prekybos imperija. Homeras gyrė jos amatininkus, įgudusius gaminti stiklą ir purpurinius dažus. Būtent iš čia iškeliavusi kolonistų grupė įkūrė Tyro miestą.

1855 m. buvo rastas karaliaus Ešmunazaro II sarkofagas. Iš jo dangtyje rasto finikietiško įrašo paaiškėjo, jog tai buvo „sidoniečių karalius“ (greičiausiai V a. pr. m. e.), ir kad jo motina buvo Aštartės, „sidoniečių deivės“, žynė. Šiame įraše kaip pagrindiniai sidoniečių dievai minimi Ešmunas ir Baalas.

Sidonas daug kartų buvo užkariautas: jį valdė filistiečiai, Asirija, Babilonas, Egiptas, graikai ir galiausiai romėnai. Sidoną lankė Erodas; Biblija teigia, kad jame lankėsi Jėzus ir Šv. Paulius.

1110 m. gruodžio 4 d. Sidoną užplūdo Pirmasis kryžiaus žygis. Kryžiaus žygių metu miestas buvo apiplėštas ne kartą: galiausiai 1249 m. jį sugriovė saracėnai. Jis virto Sidono dvaro centru, svarbia Jeruzalės karalystės senjorija. 1260 m. miestą sugriovė mongolai. Autentiškų miesto sienų likučius galima išvysti ir šiandien.

Po to, kai XVII a. Sidonas pateko po Otomanų imperijos jungu, jis atgavo didelę dalį savo ankstesnės prekybinės reikšmės. Po Pirmojo pasaulinio karo jis tapo Prancūzijos mandato Libane dalimi.

## Šaltiniai
Karūžiškė II

**Karūžiškė II** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Laukuvos, 3 km pietvakarius nuo Palentinio. Kaime yra viena svarbiausių Žemaitijos kalvų – Medvėgalis (235 m).

Netoliese yra ir Karūžiškė I.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Karūžiškė I

**Karūžiškė I** – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Požerės. Kaimo apylinkėse stūkso Medvėgalis.

## Istorija

XIX a. minimas Karūžiškės dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stačiūnai (reikšmės)

**Stačiūnais** vadinami kaimai:

* Jurbarko rajone;
* Pakruojo rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone:
** Joniškėlio seniūnijoje,
** Pasvalio seniūnijoje;
* Zarasų rajone.
Zasininkai

**Zasininkai** – krikščionių socialistų darbininkų sąjunga (), pusiau slapta nacistinė organizacija, 1933–1934 m. veikusi Klaipėdos krašte. Ją įkūrė Teodoras Zasas. Ši sąjunga rengė sukilimą, kuriuo siekė Klaipėdos kraštą prijungti prie Vokietijos.
Stačiūnai (Panevėžys)

**Stačiūnai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skaistgirių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stačiūnai (Joniškėlis)

**Stačiūnai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Joniškėlio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stačiūnai (Zarasai)

**Stačiūnai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Turmanto.

## Istorija

XX a. pradžioje įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kanonų teisė

**Kanonų teisė** – Romos Katalikų, Anglikonų Bažnyčios bei Rytų krikščionių bažnyčių teisė, teisės sistema (bažnytinės teisės dalis). Kanonų teisė reguliuoja Bažnyčios kaip organizacijos konstitucinę sąrangą, institucijas, subjektus bei jų statusą, veiklą, Bažnyčios subjektų bei narių tarpusavio santykius.

## Istorija
Kanonų teisė padėjo pagrindus šiuolaikinei proceso bei baudžiamajai teisei. Iš jos buvo perimtas, pavyzdžiui, kaltės principas, taip pat kertinis sutarčių principas kaip *„[[pacta sunt servanda]]“* („sutarčių reikia laikytis“). Kanonų teisėje negali būti normų, prieštaraujančių Dievo ar prigimtiniam įstatymui ir moralei.

## Teisės šaltiniai
Kanonų teisė yra kodifikuota. Pagrindinis norminis teisės aktas Romos Katalikų Bažnyčios teisėje – kanonų teisės kodeksas (*[[Codex Iuris Canonici]]*). Pirmą kartą jis priimtas 1917 m., o 1983 m. popiežius Jonas Paulius II apaštaline konstitucija *Sacrae disciplinae leges* patvirtino naujos redakcijos Kanonų teisės kodeksą. Rytų Bažnyčių kanonų kodeksas – *[[Codex Canonum Ecclesiarum Orientalium]]*.

## Kanonų teisės mokslas

Kanonų teisę tiria pasaulietiniai bei religiniai mokslai, pavyzdžiui, kanonistika, teisės istorija. Europoje teisės studijuojama teologijos fakultetuose, teisės fakultetuose kaip teisės istorinė disciplina arba kaip laisvai pasirenkamas bažnytinės teisės dalykas. Suteikiami tokie laipsniai kaip kanonų teisės licenciatas, kanonų teisės daktaras, kanonų ir civilinės teisės daktaras.

Lietuvoje studijuojama aukštosiose mokyklose. VDU Katalikų teologijos fakultete veikia Bažnytinės teisės katedra, rengiamos podiplominės studijos (suteikiamas teologijos magistro laipsnis). Dėstoma kunigų seminarijose, MRU, VU ir kt.

## Šaltiniai
Kalviai (Kražiai)

**Kalviai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kražių. Kaimo pašonėje teka Kražantė. Išsibarstęs tarp kelių  ir , supamas raistelių. Yra ūkio bendrovė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Tytuvėnai)

**Kalviai** – kaimas rytinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Tytuvėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Jurbarkas)

**Kalviai** – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Veliuonos, dešiniajame Armenos krante, prie kelio .

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Gimė:
* Lietuvos laisvės armijos įkūrėjas ir ideologas Kazys Veverskis (1913–1944).
* rašytojas Jonas Mačiulis (1919–1992).

## Šaltiniai
Kalviai (Klaipėda)

**Kalviai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5,5 km į pietvakarius nuo Dovilų, tuoj į šiaurę nuo Ketvergių, Minijos dešiniajame krante. Šalia – Toleikių kapinės.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš pavardės *Kalvis* (*Kalwis* ir *Kalwies*), kuri gausiai paliudyta šiose apylinkėse.

## Istorija
1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, 4 sodybos. Vokiečių laikais buvo Klaipėdos apskrityje, Dovilų parapijoje, 1 km į šiaurę nuo Budelkiemio–Šernų plento. Istoriškai buvęs prie Minijos kranto, dabar jis sumažėjo, o abiejose kelio pusėse išaugo *Ketvergiai*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Molėtai)

**Kalviai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Laičių. Pro kaimą teka upelis Alksna, Virintos dešinysis intakas.

## Istorija

1654 m. minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. 1707 m. Skiemonių bažnyčios krikšto metrikų knygoje užrašyta *de Kalwele*. Kaime vyravo Matulionių (Matelionių) ir Žygelių (Žigelių) pavardės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Prienai)

**Kalviai** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Ašmintos, kairiajame Nemuno krante.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Trakai)

**Kalviai** – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, apsuptas miškų, greta kaimo teka upė Spengla, nutolęs nuo Rūdiškių į pietvakarius – 15 km, nuo Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio į vakarus – 1 km. Į pietryčius nuo kaimo yra Kalvių geležinkelio stotelė.

## Etimologija

Iki XX a. vidurio buvo vadinami ***Juodaisiais Kalviais***. Kaimo pavadinimas kilo nuo amatininkų, kurie prie žaizdro kaldami geležį, buvo išsipurvinę, juodi.

## Istorija

Gatvinis Kalvių kaimas susikūrė per Valakų reformą iš Valkininkų miestelio į dvaro pakraščius iškėlus amatininkus. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose Kalviai paminėti 1641 m.

1915 m. I pasaulinio karo metais dvaras ir beveik visas kaimas buvo sudeginti. 1907 m. Kalviuose įsteigta lietuviška mokykla. 1940–1972 m. veikė pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Rokiškis)

**Kalviai** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Kamajų. Seniūnaitijos centras. Yra Kamajų mokyklos skyrius, biblioteka (nuo 1965 m.), Kalvių koplyčia (nuo 2020 m.). Pro kaimą eina plentas , atsišakoja kelias į Verksnionis.

## Istorija

Kalviai šaltiniuose minimi nuo 1744 m.

LTSR laikais buvo „Gegužės pirmosios“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas (įkurtas 1970 m.), pradinė mokykla (1964 m.), kultūros namai (1977 m.). 1954–1963 m. Kalviai buvo Verksnionių apylinkės centras.

## Gyventojai

## Galerija

Kalviai, Lithuania - panoramio (2).jpg|Kryžius prie senovinės Kalvių pirkios
Kalviai, Lithuania - panoramio (1).jpg|Kalviams – 755 metai
Bendruomenės namai, Kalviai.JPG|Bendruomenės namai
Bendruomenės ąžuolas, 2003, Kalviai.jpg|Atminimo ąžuolas (pasodintas 2003 m.)
Kalviai, ženklas.JPG|Įvažiuojant nuo plento pusės


## Šaltiniai
Kalviai (Varėna)

**Kalviai** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5,5 km į rytus nuo Dubičių, prie Nočios upės, pasienyje su Baltarusija. Tuoj į vakarus nuo Nočios prasideda miškai.

## Etimologija
Neaišku, lietuviška ar slaviška forma ankstesnė, bet pavadinta pagal kalvio profesijos žmones (, ).

## Istorija
Vido Abromaičio teigimu, Kalviai galbūt galėję atitikti Kryžiuočių karo kelių aprašymuose minimą Skalevo (Skalvių) kaimą, buvusį už 2 vokiškų mylių nuo Rodūnios, kuriame esą gyvenę skalviai.

Kalviai šaltiniuose minimi nuo 1641 m. – čia buvę 9 valakai žemės, gyvenę du miško sargai (osočnikai) Leskauskai. 1777 m. Kalviuose buvo 5 kiemai, priklausę Kaniavos girininkijos dvarui. Minimos pavardės – Stoneliūnai, Senkonys. 1845–1850 m. minimi Kalvių gyventojai Stoneliūnai, Bartkevičiai, Stangiai, Senkonys, Tamulevičiai, Raziukevičiai.

Kadangi XIX a. pab. Kalviai priskirti Nočios parapijai, kaimo gyventojai greitai sugudėjo.

## Gyventojai

XIX a. antroje pusėje kaime surašyta 214 katalikų ir 5 sentikiai.

Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 123 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.


Kalviai (Vrn), 1.JPG|Įvažiavimas į Kalvius nuo Dubičių pusės
Kalviai (Vrn), 2.JPG|Sodyba kalvių centre
Kalviai (Vrn), 4.JPG|Vienkiemis Kalvių rytuose, iš visų pusių supamas Baltarusijos
Kalviai (Vrn), 5.JPG|Kalvių centrinė dalis iš šiaurės


## Šaltiniai
Zigmantai

:: *Apie kaimą Šakių rajone žr. [[Zygmantai]]*.

**Zigmantai** – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Paberžės, Musios ežero vakariniame krante. Tai viena iš retų Lietuvos gyvenviečių, kuriose dar neįvesta elektra.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paliūnai (Būdvietis)

**Paliūnai** – kaimas šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Rudaminos, prie kelio . Susiliejęs su Aštriąja Kirsna ir Dzūkais.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Paliū́nas*.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Kalvarijos apskrities Rudaminos valsčių ir parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pošnia (Lazdijai)

**Pošnia** – kaimas šiaurės rytinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, apie 1,5 km į šiaurę nuo Seirijų, prie vieškelio Seirijai–Mockonys. Šiauriau kaimo dunkso Statiškės miškas.

## Etimologija

Vietovardis kilęs iš slavybės *pošnià* – „laukas, pieva“ (< , ).

## Istorija

Kaimas atsirado tarpukariu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Radvilonys (reikšmės)

**Radvilonimis** vadinamos gyvenvietės:

* Alytaus rajone;
* Druskininkų savivaldybėje;
* Lazdijų rajone.
Radvilonys (Druskininkai)

**Radvilonys** – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Leipalingio, 2 km į pietvakarius nuo Stračiūnų. Rytiniu pakraščiu praeina kelias .

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžių **Radvilónis*, *Radvilà, Rãdvila, Radvi̇̀las, Rãdvilas*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo lenkų (šlėktos) kaimas prie Jurotiškės upelio ir apyrubės. Pateko į Seinų apskrities Leipalingio valsčių ir parapiją.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rimietis (Lazdijai)

**Rimietis ** – kaimas šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Rudaminos, pietvakariniame Rimiečio ežero krante.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs nuo bendravardžio ežero – Rimiečio. Pastarojo vardą liaudies etimologija sieja su legendomis apie ežero atsiradimą.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stebuliai (Molėtai)

**Stebuliai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietryčiuose.

## Istorija

Kaimas užrašytas 1852 m. Joniškio bažnyčios knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Subačiai (Anykščiai)

**Subačiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Rubikių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Patas (reikšmės)

**Patas** gali reikšti
* Markata husaras – beždžionę;
* Patas (šachmatai) – padėtį šachmatų lentoje;
* Patas (vardas).
Radvilonys (Alytus)

**Radvilonys** – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Venciūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kalviai (Šalčininkai)

**Kalviai** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Dieveniškių. Saugomas Kalvių akmuo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Altorius (katalikybėje)

**Altorius** – šventa katalikų bažnyčios vieta su tam tikros formos stalu. Prie altoriaus kunigas Šv. Mišių metu meldžiasi ir aukoja Šv. Mišių auką. Svarbiausia bažnyčios dalis. Anksčiau altorius buvo statomas bažnyčios arba presbiterijos viduryje, dabar katalikų bažnyčios didysis altorius yra prie galinės presbiterijos sienos, atitvertas nuo navos baliustrada, prie kurios dalijama komunija. Šoniniai altoriai statomi koplyčiose arba šoninėse navose. Nuo VII a. taip pat naudojami nešiojamieji altoriai, vadinami *portatiliai*.

Altorius nėra išimtinai krikščionybės atributas. Panašų stalą turi ir kai kurios kitos religijos. Judaizme judėjai altorių naudojo deginamoms aukoms (korbanas).
Karatas

**Karatas** (, sutrumpinimas **ct**) – matavimo vienetas, skirtas pasverti šlifuotus juvelyrinius dirbinius ir brangakmenius. 1 karatas yra 0,2 gramo (200 miligramų).

Šis vienetas sutartas 1907 m. tarptautinio matų ir svorių komiteto konferencijoje Paryžiuje. Iki tol karato masė keitėsi, tad istorinių deimantų masė šiuolaikinių matavimų gali neatitikti.

Pavadinimas kilęs iš saldžiosios ceratonijos (*Ceratonia siliqua*) ankšties, kurio sėklos buvo vartotos sverti, nes kiekvienos sėklos svoris beveik nesiskiria ir sveria būtent 0,2 gramo. Juvelyrai dar nuo neatmenamų laikų naudojo jas kaip svarelius.

Kai kuriose šalyse, (pvz., Anglijoje, Šveicarijoje), karatų matavimo sistema naudojama išmatuoti tauriojo metalo kiekį 1 kilogramo lydinyje. Tačiau dažniausiai taurusis metalas matuojamas prabomis.

Prabų palyginimas su karatais 24 g masės lydinyje:

* 333 prabos – 8 karatai
* 375 prabos – 9 karatai
* 500 prabos – 12 karatai
* 583 prabos – 14 karatai
* 750 prabos – 18 karatai
* 916 prabos – 22 karatai
* 958 prabos – 23 karatai
* 999 prabos – 24 karatai

## Šaltiniai
Marija (Jėzaus motina)

:: *Apie respubliką Rusijoje žr. [[Marija (Rusija)]]*.

**Marija** (aram.k. *מרים*) – krikščionių religijoje Jėzaus Kristaus motina, šv. Onos duktė.

Romos katalikai Mariją gerbia ne tik kaip Jėzaus, bet ir kaip visų tikinčiųjų, kaip Bažnyčios motiną ir dažnai vaizduoja savo bažnytiniame mene. Protestantai, laikydamiesi Sola Scriptura (lot. „vien Šventas Raštas“) principo, jai skiria palyginti mažai dėmesio, nes sąlygiškai mažai buvo minima keturiose evangelijose ir Apaštalų darbuose.

Spėjama, kad gimimo data galėjo būti apie 20 metų pr. m. e. Dėl Marijos kulto tebesama nesutarimų tarp krikščioniškų Bažnyčių ir judėjimų; tai buvo viena iš ekumenizmo kliūčių, tačiau, geriau pažinus Marijos vaidmenį Dievo plane ir pirmųjų amžių Bažnyčioje, gali tapti ir tiltu vienybės link. Bažnyčios istorijoje buvo pranešimų apie maždaug 2500 Marijos apsireiškimų, iš kurių 500 – XX amžiuje. Bažnyčia labai atsargiai reaguoja į tokius pranešimus, sudaro ekspertų komisijas įvykiams tirti. Iki šiol tėra tik 15 Vatikano patvirtintų ir dar 16 (7 iš jų – koptų) vietos vyskupų patvirtintų Marijos apsireiškimų. Žinomiausios jų – Lurdas, Fatima, Gvadalupė, Lietuvoje – Šiluva, kur, kaip teigiama, buvęs pirmasis Bažnyčios pripažintas jos apsireiškimas Europoje 1608 m.

## Marija Romos katalikybėje
Į Švč. Mergelę Mariją yra meldžiamasi ir prašoma pagalbos, užtarimo. Tam specialiai sukurta malda – *[[Sveika, Marija]]*. Marijos garbei yra keletas religinių švenčių; jos vardu pavadinta šimtai bažnyčių, švenčiami atlaidai, statomi lurdai.

## Marija stačiatikybėje

Stačiatikybėje Švenčiausioji Mergelė Marija dažnai atvaizduojama ikonose, yra tikima, kad Dievo Motina nugyveno šventą gyvenimą, o Jai mirus į Jos laidotuves susirinko vienuolika Kristaus Apaštalų, nes Apaštalas Tomas pavėlavo. Stačiatikiai turi daug Švenčiausiosio Mergelės Marijos pagerbimo dienų. Jos Užmigimą švenčia rugpjūčio 28 dieną (pagal Grigaliaus kalendorių arba rugpjūčio 15 dieną – „senuoju stiliumi“ – pagal Julijaus).

## Marija Korane

Korane Marija (arabiškai *Miriam*) aprašoma kaip Kristaus motina. Ji yra vienintelė moteris, musulmonų šventojoje knygoje minima vardu. Pagal Koraną Marija ištikimai tarnavo Alachui ir buvo paskirta Alachui nuo pat savo gimimo, kad galėtų pagimdyti musulmonų pranašą.

## Marija lietuvių tautos kultūroje

Lietuvoje garsiausi yra Didieji Žemaičių Kalvarijos Švenčiausiosios Mergelės Marijos Apsilankymo atlaidai.

Šventoji Marija Lietuvių liaudies skulptūroje užima ypatingą vietą.
* Marija Maloningoji vaizduojama su iš rankų spinduliuojančia šviesa – taurumo simbolis.
* Marija Mergelė vaizduojama pamynusi žaltį gundytoją – blogio simbolį.
* Skausmingoji, arba Sopulingoji, vaizduojama su skausmo simboliais – septyniais kalavijais.
* Pietos Marija, arba Skausmingoji vaizduojama laikanti nuo kryžiaus nuimtą Kristaus kūną – motinos meilės ir kančios simbolis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Švč. Mergelės Marijos apsireiškimų vietos Lietuvoje
* Senoji lietuvių skulptūra
* Dievo Motinos ikonografija
Pašerkšnė

**Pašerkšnė** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie kelio , 7 km į šiaurės rytus nuo Sedos. Teka Šerkšnys, sudarytas Pašerkšnės tvenkinys.

## Gyventojai

## Galerija

Paserksne 2006-09-02.jpg|Pašerkšnės gyvenvietė nuo Mažeikių_Plungės kelio
Paserksne. Koplytele sodyboje, 2006-09-02.jpg|Koplytėlė Pašerkšnės gyvenvietės sodyboje
Paserksne, 2006-09-02.jpg


## Šaltiniai

*
Neurotoksinas

**Neurotoksinas** – toksinas, veikiantis nervų ląsteles (neuronus), jų sinapses. Dažniausiai veikia membranų baltymus – jonų kanalus.

Neurotoksinų poveikis gali būti staigus paralyžius: paralyžiuojami raumenys, sustoja kvėpavimas ar širdies veikla. Stiprus neurotoksinas, toks kaip batrachotoksinas ar tetrodoksinas, veikia nervų sistemą sukeldamas nervo depoliarizaciją, o raumenų skaidulose dėl padidėjusio natrio jonų kiekio sudirgina ląstelių membranas ir sukelia paralyžių.

Savigynai bei puolimui neurotoksinų ar jų komponentų savo nuoduose turi įvairios gyvačių, bičių, skorpionų, vorų, medūzų rūšys.

Išorinius neurotoksinus sudaro gamtoje randamos medžiagos: anglies monoksidas, metalai (pvz., gyvsidabris), skysčiai (pvz. etanolis) ir kitos vienalytės medžiagos. Neurotoksinui patekus į organizmą, poveikis priklauso nuo dozės. Pvz., mažomis dozėmis etanolis (alkoholis) veikia atpalaiduojančiai, didesnėmis sukelia apsvaigimą ar apgirtimą, perdozavus paveikti neuronai silpsta ar žūsta.

Vidinius neurotoksinus sudaro medžiagos gaminamos kūno viduje. Neurotoksinas smegenyse – glutamo rūgštis. Paradoksalu tai, kad tai yra vienas iš neuromediatorių, tačiau kai koncentracija apie neuroną viršija kritinę ribą, neuronas žūsta.
Bitės

**Bitės** – plėviasparnių (*Hymenoptera*) būrio vabzdžiai, priklausantys nesistematinei sekcijai *Anthophila*. Bitės yra vapsvoms ir skruzdėlėms giminiški gyvūnai, priklausantys tam pačiam smaugtapilvių (*Apocrita*) pobūriui.

Bitės prisitaikiusios rinkti žiedinių augalų nektarą ir žiedadulkes, ir yra labai svarbios augalų apdulkinimo procese. Bitės paplitusios visame pasaulyje, išskyrus Antarktidą. Dauguma bičių rūšių yra pavieniai gyvūnai, lizdus įsikuriantys urveliuose žemėje, medžiuose ir kt. Tokios bitės į darbininkių, tranų ar motinėlių kastas nesiskirsto. Dauguma pavieninių gyvenančių bičių rūšių geluonies neturi arba jei ir turi, puola retai. Tik mednešių bičių (*Apis*) genčiai priklausančios bitės gyvena bendruomenėmis ir gamina medų. Žymiausia šios genties rūšis yra naminė bitė (*Apis mellifera*) – pagrindinė pasaulyje auginama bičių rūšis.

## Šaltiniai
Avantiurinas

**Avantiurinas** – smulkiakristalinė kvarco atmaina, kurioje yra daug kitų, tolygiai pasiskirsčiusių mineralų intarpų, kurie suteikia avantiurinui specifnį blizgesį. Dažniausiai tai žėručio, hematito ar htito inkliuzai.

Avantiurino spalva geltona, žalia, mėlyna ar raudona. Kartais randamas juodas avantiurnas. Kietumas pagal Moso skalę – 6,0-7,0. Tankis 2,6 g/cm³.

Dar Senovės Egipte išmoko gaminti dirbtinį avantiuriną. Šis mokėjimas buvo pamirštas ir tik XVI a. stiklapūčiams iš Murano miestelio, esančio netoli Venecijos, pavyko pagaminti ruda stiklą, kuris buvo labai panašus į avantiuriną. Tai įvyko atsitiktinai vario smulkioms drožlėms patekus į skystą stiklo masę. Taip apie 1700 m. mineralas (tikrasis) buvo pavadintas avantiurinu ()

Šiuo metu rinkoje vyrauja dirbtiniai avantiurinai.
Gytagovinda

**Gytagovinda** ( – 'Apgiedotasis Govinda') – XII a. indų poeto Džajadevos sanskrito kalba parašyta poema apie dievo Krišnos meilės nuotykius su gopėmis (karves ganusiomis moterims), iš jų tarpo išskiriant Radhą. Šis kūrinys labai svarbus Bhakti tradicijai hinduizme.

Gytagovinda padalinta į 12 skyrių, kurių kiekvienas turi 24 dalis, vadinamas *Prabandhas*. Ši giesmė laikoma vienu gražiausių erotinės literatūros kūrinių.

2012 m. šio kūrinio vertimą į lietuvių kalbą pristatė Valdas Jaskūnas.

## Šaltiniai
Tamsieji amžiai

**Tamsieji amžiai** – istoriografijoje dažniausiai siejamas su ankstyvaisiais Viduramžiais Europoje (nuo maždaug 476 iki 1000 m.).

## Pavadinimo kilmė
Tamsiųjų amžių koncepciją suformulavo italų humanistai, ir pradžioje ji buvo taikoma beatodairiškai vėlyvosios literatūros lotynų kalba kritikai. Vėliau istorikai išplėtė šią sampratą ir ėmė taikyti ją ne tik lotyniškai literatūrai, bet ir apskritai tuometinės rašytinės istorijos bei materialiųjų kultūrinių pasiekimų trūkumui kritikuoti. Visuomenė dar labiau išplėtė terminą, vartodama jį menkinančiai ir plėsdama jo sferą, ir frazė „Tamsieji amžiai“ imta vartoti apibūdinant Viduramžius kaip atsilikimo laikus. Archeologijos ir kitų mokslų tobulėjimas XX a. nušvietė šį laikotarpį ir paskatino subtilesnį jo teigiamos raidos supratimą. Atsirado kiti terminai, apibūdinantys šį laikotarpį: vėlyvoji antika, ankstyvieji Viduramžiai ir Didžioji migracija, priklausomai nuo pabrėžiamo kultūros aspekto. Mūsų dienų istorikai neigia, jog ši epocha buvo „Tamsieji amžiai“, pabrėždami, jog šią mintį pagimdė laikotarpio neišprusimas ir paplitę stereotipai: daugelis ankstesnių autorių tiesiog darė prielaidą, jog tai buvo niūrus smurto ir stagnacijos laikotarpis, ir vartojo šią prielaidą savo argumentams pagrįsti.
Impotencija

**Impotencija** ( – silpnumas, negalia) – šnekamojoje kalboje plačiai vartojamas terminas, apibūdinantis vyro lytinius sutrikimus. Seksologijoje terminas beveik nevartojamas, kadangi jį pakeitė tikslesnis – erekcijos ar ejakuliacijos sutrikimai (visų pirma priešlaikinė ejakuliacija – *ejaculatio praecox*). Impotencijos prasmę įvairūs mokslininkai suvokė skirtingai: vieni ja vadino erekcijos nebuvimu, kiti – priešlaikine ejakuliacija, treti – vyro nevaisingumu. Impotencija vadinami sutrikimai retai būna negrįžtami – erekcijos sutrikimai dažniausiai yra laikini, kylantys dėl partnerių psichologinio nesuderinamumo ar nenoro prisitaikyti.
Gaeta

**Gaeta** – miestas ir komuna Latinos provincijoje Lacijuje, centrinėje Italijoje. Įsikūręs kyšulyje, besidriekiančiame Gaetos įlankos gilumoje, už 120 km nuo Romos ir 80 km nuo Neapolio. Apie 21,5 tūkst. gyventojų (2004).

Miestas suvaidino svarbią rolę karybos istorijoje: jo gynybinės sienos pastatytos romėnų laikais. Mieste likę ir keli kiti to meto paminklai, tarp jų I a. pastatytas Romos generolo Liucijaus Munacijaus Planko mauzoliejus *Montagna Spaccata* („Perskelto kalno“) viršūnėje.

XV a. Gaetos gynybinės sienos buvo pratęstos ir sutvirtintos; tai tęsėsi tol, kol egzistavo Neapolio karalystė (vėliau Dviejų Sicilijų karalystė). Mūsų laikų Gaeta – žvejybos ir naftos transportavimo jūrų uostas bei restauruotas turizmo kurortas. Gaetoje įkurta NATO operacijų bazė.
Grigorijus Perelmanas

**Grigorijus Jakovlevičius Perelmanas** (, g. 1966 m. birželio 13 d. Leningrade) – rusų matematikas, daug nuveikęs Rymano geometrijoje ir geometrinėje topologijoje. 

## Biografija
Atstovaudamas TSRS rinktinei  1982 m. Tarptautinėje matematikos olimpiadoje, iškovojo aukso medalį, surinkęs maksimalų galimą balų skaičių. Baigęs mokyklą, įstojo į Leningrado valstybinio universiteto Matematikos ir mechanikos fakultetą. 1990 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją. 1992–95 m. dirbo įvairiuose Jungtinių Amerikos Valstijų universitetuose. 1994 m. įrodė Sielos prielaidą (). 2003 m. įrodė Puankarė prielaidą, kuri buvo suformuluota 1904 m. ir laikyta viena sunkiausių topologijos problemų. Spręsdamas šį uždavinį pasinaudojo matematiko Richard Hamilton atrastais Ricci srautais (), o kaip „šalutinis efektas“ buvo ir Thurston geometrizacijos prielaidos įrodymas. Trys mokslininkų grupės patikrino Puankarė prielaidos įrodymą; kinai bandė sumenkinti G. Perelmano indėlį. Jį ginti ėmėsi ne matematikos elitas, bet žiniasklaida. 

2005 m. G. Perelmanas nutraukė mokslinę veiklą ir ėmė vengti kontaktų. 2006 m. apdovanotas prestižiškiausiu matematikoje Fildso medaliu, bet jo atsisakė. 2010 m. Clay Institutas pranešė, kad jam atitenka vienas iš septynių Tūkstantmečio Prizų (), kurio vertė 1 mln. JAV dolerių, tačiau G. Perelmanas jo irgi nepriėmė. 2014 m. truputį dirbo Švedijoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Sylvia Nasar, David Gruber „Manifold destiny. A legendary problem and the battle over who solved it.“, („The New Yorker“ 2006-08-28) 
* „Иноходец. Урок Перельмана“ (dok. f., 2011 m.) 
* Matematikos genijus atsisakė prestižinės premijos
*Įrodymas:*
* Grisha Perelman „The entropy formula for the Ricci flow and its geometric applications“ 2002-11-11
* Grisha Perelman „Ricci flow with surgery on three-manifolds“ 2003-03-10
* Grisha Perelman „Finite extinction time for the solutions to the Ricci flow on certain three-manifolds“ 2003-07-17
Salernas

**Salernas** – Kampanijos miestas, įsikūręs šalia savo bendravardės Tirėnų jūros įlankos. Svarbiausias Amalfio kranto (Tirėnų jūros pakrantės dalies, kurioje įsikūrę garsūs Amalfio, Pozitano ir kiti miestai) miestas, labiausiai garsėjantis savo nesena istorija: jame rado prieglobstį Italijos karalius, 1943 m. pabėgęs iš Romos po to, kai Antrajame pasauliniame kare Italija sudarė taiką su sąjungininkais. Tuomet mieste trumpam įsikūrė vadinamoji „pietų vyriausybė“. Operacijos „Lavina“ (Italijos puolimo) metu keletas sąjungininkų desantų išsilaipino netoli Salerno.

## Sportas
* Salernitana Calcio 1919 (futbolo klubas)
* Stadio Arechi, stadionas.
Ametrinas

**Ametrinas** – oksidų klasės mineralas, kvarco atmaina. Susideda iš ametisto ir citrino.

Ametrine persipynusios violetinė ir geltona spalvos, o jų kraštai turi ryškias ribas.

Tai retas akmuo, randamas tik Bolivijoje.
Jānis Pujats

**Janis Pujatas** (, g. 1930 m. lapkričio 14 d. Nautrenų valsčiuje, Latvijoje) – latvių katalikų dvasininkas, Romos Katalikų Bažnyčios hierarchas, kardinolas, Rygos arkivyskupas emeritas.

## Išsilavinimas, veiklos pradžia
Studijavo teologiją bei filosofiją.

1951 m. įšventintas į kunigus. Vikaravo įvairiose parapijose, Kunigų seminarijoje dėstė bažnytinio meno istoriją bei liturgiką. Rūpinosi, kad po Vatikano II susirinkimo Latvijoje būtų diegiama liturgijos reforma. Dalyvavo pogrindinėje veikloje – talkininkavo leidžiant maldaknyges ir Katekizmą.

1979–1984 m. Rygos generalvikaras; dėl politinių priežasčių buvo priverstas atsisakyti šių pareigų ir dirbo kaip paprastas dvasininkas.

## Karjera

1991 m. paskirtas Rygos arkivyskupu.

1998 m. Popiežius Jonas Paulius II pakėlė jį *[[in pectore]]* kardinolu.

2001 m. konsistorijos metu paskirtas kardinolu (paskiriant tituliniu *Santa Silvia* vyskupu, suteikiant teisę dalyvauti Kardinolų kolegijoje.

Kardinolas J. Pujatas kaip Rygos arkivyskupas taip pat yra  kitų Latvijos diocezijų – Liepojos, Rėzeknės–Agluonos ir Jelgavos – metropolitas.

## Šaltiniai
Amalfis

**Amalfis** – miestas ir komuna Kampanijos regione esančioje Salerno provincijoje, Italijoje, įsikūręs prie Salerno įlankos, už 38 km į pietryčius nuo Neapolio. Miestas stovi prie siauro ir gilaus tarpeklio angos, *Monte Cerreto* kalno (1315 m) papėdėje, ir jį supa stulbinantis uolų ir pakrantės peizažas. Maždaug 839-1200 m. Amalfis buvo Amalfio Jūrų Respublikos, svarbios prekybinės jėgos Viduržemio jūroje, sostinė. Apie 5 125 gyventojų (2015 m.). 

Šiandien Amalfis – vienas pagrindinių vadinamojo Amalfio kranto miestų, kartu su kitais toje pačioje pakrantėje įsikūrusiais Pozitano, Ravelo miestais pritraukiantis daug turistų. Amalfis įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Miestas pirmąkart paminėtas VI a. ir greitai tapo didele jūrine galia. Iš kaimyninių regionų jis prekiavo grūdais, druska iš Sardinijos, vergais iš toliau nuo pakrantės nutolusių rajonų, mediena, mainais į Egipto ir Sirijos auksinius dinarus, Bizantijos šilką, kurį parduodavo Vakaruose. Amalfio javų pirkliai turėjo išskirtines pozicijas musulmonų uostuose. Amalfio lentelėse buvo surašytas jūrų kodeksas, naudotas ir kitų krikščioniškų uostų. IX a. pabaigoje Amalfio pirkliai žemę pirko už auksą, kai beveik visa likusi Italija naudojosi mainų ekonomika. VIII-IX a. Amalfis dalinosi su Genuja prekybą su Rytais, kai Venecija dar nebuvo stipri. 848 m. Amalfio laivynas padėjo popiežiui Leonui IV nugalėti saracėnus.

Amalfis buvo nepriklausomas VII a. – 1075 m. Jis nustojo būti Bizantijos vasalu 839 m., išsirinko pirmą kunigaikštį 958 m. Prieš Venecijos iškilimą jis varžėsi svarba su Genuja ir Piza. Amalfyje gyveno 70-80 tūkst. žmonių, kai valdė kunigaikštis Manso (966–1004 m.). Amalfis tik trumpam buvo praradęs nepriklausomybę, kai jį valdė Gvaimaras IV Salernietis.

1073 m. Amalfį užėmė normanų kilmės Apulijos kunigaikštystė, bet miestas išlaikė daug teisių. Po to jis tapo vienu svarbiausių normanų uostų. 1131 m. Amalfis sukilo prieš Sicilijos karalių Rodžerį II ir buvo nuniokotas. Po to 1133 m. miestą nusiaubė Pizos laivynas, kuris rėmė imperatorių Lotarą II ir popežių Inocentą II kovoje su Rodžeriu II ir antipopiežiumi Anakletu II. Lotaras kaip grobį gavo Pandektas, kurios buvo rastos Amalfyje. 1135 ir 1137 m. Amalfį vėl užėmė piziečiai. Miestas greitai prarado svarbą, nors jo jūriniu kodeksu buvo naudojamasi iki 1570 m. Didelis cunamis sugriovė Amalfio uostą ir žemutinį miestą 1343 m. ir Amalfis nebeatsigavo.

Viduramžiais Amalfį garsino teisės ir matematikos mokyklos. Flavio Gioja, pirmasis pradėjęs naudoti jūrinį kompasą, manoma, buvo kilęs iš Amalfio.

## Galerija

Amalfi_Piazza_del_Duomo_Italy_3.JPG|Piazza del Duomo
Amalfi_BW_2013-05-15_11-49-21_DxO.jpg|Amalfio katedra
File:Amalfi_Italy_4.JPG|Amalfis
View_of_Amalfi.JPG|Amalfis


## Šaltiniai
Cherubinas

**Cherubinas** (hebr. *כרוב* *cherub*, daugiskaita *כרובים* *cherubim*), **kerubas** – auksinės antgamtinės būtybės, turinčios keturis sparnus ir stovėjusios virš žydų šventyklos skrynios.

Manoma, kad cherubinai atrodė kaip sparnuoti liūtai su žmogiškomis galvomis. Cherubinai išskleistais sparnais virš šventyklos skrynios buvo nematomo Viešpaties sostas.

Cherubinai paminėti Tanacho Išėjimo knygoje 25:19.

## Cherubinai kitose religijose

### Judaizmas
Judaizme tikima angelų egzistavimu, cherubinai priklauso žydų angeliškajai hierarchijai. Tačiau kai kurios konservatyviojo judaizmo frakcijos skirtingai interpretuoja liturgines rekomendacijas, susijusias su cherubinais.

### Krikščionybė
Katalikiškoje teologijoje, pagal filosofo Pseudo-Dionisijaus Areopagito raštus, cherubinai užima antrą aukščiausią rangą angeliškoje hierarchijoje po serafimų. Pradžios knygoje cherubinas minimas kaip angelas, saugantis su liepsnojančiu kalaviju rytinę rojaus sodo pusę.

### Islamas
Angelai islame yra apibūdinami kaip įgaunantys įvairias formas – dauguma panašūs į žmones ar turi daugumą žmogaus savybių.

## Šaltiniai
Angolos vėliava

**[[Angola|Angolos]] vėliavą** – stačiakampė, padalinta į dvi vienodo aukščio horizontalias juostas: viršuje – raudona, apačioje – juoda. Centre pavaizduotas auksinis simbolis, kurį sudaro pusė krumpliaračio, mačetė (didelis peilis cukranendrėms kirsti) ir penkiakampė žvaigždė.

## Istorija
Vėliava oficialiai patvirtinta 1975 metų lapkričio 11 dieną po Angolos nepriklausomybės nuo Portugalijos paskelbimo. Tuo metu Angolą valdė marksistinė vyriausybė, o šis simbolis siejosi su Sovietų Sąjungos vėliavoje pavaizduotais kūju ir pjautuvu – bendru komunizmo simboliu.

Angolos vėliava kelia daug ginčų. Kai kuriems ji atrodo kaip perdėtas politinis simbolis, nurodantis į Angolos liaudies judėjimo už išsivadavimą vėliavą. Taip pat vėliava buvo kritikuojama kaip reprezentuojanti Angolos kruviną ir smurtinę praeitį užuot reprezentavusi viltį dėl ateities.

2003 metais buvo pasiūlyta nauja „optimistiškesnė“ vėliava. Naujoji vėliava padalinta į penkias nelygias horizontalias dalis. Viršutinė ir apatinė mėlynos juostos simbolizuoja laisvę, teisingumą ir solidarumą. Dvi vidurinės baltos juostos – taiką, vienybę ir sutarimą. Vidurinė raudona juosta simbolizuoja aukų atminimą, tvirtybę ir heroiškumą. Viduryje raudonos juostos yra geltona saulė, pavaizduota trimis nelygiais apskritimais su 15 spindulių prie išorinio apskritimo. Tai stilizuotas olos piešinys, rastas Čutundo-Hulu oloje Namibijos provincijoje. Saulė simbolizuoja istorinį ir kultūrinį Angolos paveldą, taip pat Angolos turtus. Jos pločio ir ilgio santykis toks pats, kaip ir senosios vėliavos – 2:3.

Naujoji vėliava iki šiol nepatvirtinta. Daugeliui angoliečių nepatinka naujai pasiūlyta vėliava, nes jie jaučia, kad ši vėliava neturi jokios realios reikšmės, skirtingai nei dabartinė vėliava su aiškiomis istorinėmis asociacijomis. Kiti teigia, kad pasiūlytoji vėliava nebūtų unikali vėliava, nes ji panaši į kitas valstybines vėliavas, kaip, pavyzdžiui, Kosta Rikos vėliavą.

## Simbolika
Raudona spalva reiškia angoliečių kovoje už nepriklausomybę pralietą kraują, juoda spalva – Afrikos kontinentą. Krumpliaratis simbolizioja darbininkus ir pramonę, mačetė – valstiečius.

## Nuorodos
* Angolos vėliava  
* Angolos vėliava 
* Vexilla-Mundi
Lietuvos rinktinė 2008 m. Europos futbolo čempionato atrankoje

: *Apie kitas rungtynes skaitykite straipsnyje [[XIII Europos futbolo čempionato atranka]]*
Lietuvos futbolo rinktinės atrankinės varžybos į 2008 m. vykusį **[[XIII Europos futbolo čempionatas|XIII Europos futbolo čempionatą]]** Austrijoje ir Šveicarijoje. Lietuva žaidė B grupėje.

## Turnyrinė lentelė

## Italija – Lietuva

## Lietuva – Škotija

## Farerų salos – Lietuva

## Lietuva – Prancūzija

## Ukraina – Lietuva

## Lietuva – Gruzija

## Lietuva – Italija

## Škotija - Lietuva

## Lietuva - Farerų salos

## Prancūzija - Lietuva

## Lietuva - Ukraina

## Gruzija - Lietuva
Vainiūnai (reikšmės)

**Vainiūnai** yra kaimai:

* Anykščių rajone;
* Kėdainių rajone;
* Lazdijų rajone:
** Kapčiamiesčio seniūnijoje;
** Seirijų seniūnijoje;
* Pakruojo rajone;
* Radviliškio rajone;
* Zarasų rajone.
Vainiūnai (Anykščiai)

**Vainiūnai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Debeikių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainiūnai (Kėdainiai)

**Vainiūnai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės rytus buo Beinaičių. Kaimas įsikūręs prie Lankesos upės (prasidedančios Bubių tvenkinio patvankos). Tvenkinio pakrantėje stūkso Stašaičių piliakalnis. Iš pietų juosia Šniūrų miškas. Pro Vainiūnus eina kelias . Yra ferma, vandens bokštas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vainiūnai (Kapčiamiestis)

**Vainiūnai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Viktarino, Kapčiamiesčio girioje, prie Neviedžio ežero ir Neviedės upelio. Toliau rytuose – Kuzapiškės telmologinis draustinis.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio *Vainiū́nas*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Andraditas

**Andraditas** – silikatų klasės granatų grupės mineralas.

Andradito spalva gali būti geltona, raudona, raudonai ruda, ruda, žalia, juoda.

Vašingtone Smitsono muziejuje saugomas andraditas, sveriantis 10,4 ct (iš Rusijos).
Vainiūnai (Pašvitinys)

**Vainiūnai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Pašvitinio, prie Virčiuvio ir Pagados upelių. Pro kaimą eina vieškelis , atsišakoja keliukai į Binėnus ir Voronius. Yra kaimo kapinės, dvaro griuvėsiai.

## Gyventojai

## Galerija

Vainiūnų (Pakruojo raj.) kapinės.JPG|Vainiūnų kapinės
Vainiūnai, koplytėlė 2.JPG|Koplytėlė prie dvarvietės
Vainiūnai, koplytėlė 3.JPG|Įrašas ant koplytėlės kryžiaus
Vainiūnai, ženklas.JPG|Vainiūnų prieigos nuo Mikniūnų


## Šaltiniai
Raudonasis tironas

**Raudonasis tironas** (*Pyrocephalus rubinus*) – paukščių rūšis, vienintelė raudonųjų tironų (*Pyrocephalus*) – žvirblinių paukščių šeimos – gentyje.

Patinai ryškiai raudoni, su tamsiai rudomis sparnų, nugaros, uodegos plunksnomis. Patelių pilvas rausvai oranžiškas, o nugara tamsiai pilka. Minta daugiausiai vabzdžiais.

Paplitę JAV pietvakariuose, Centrinėje Amerikoje ir Pietų Amerikos centrinėje bei šiaurinėje dalyje. Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą.
Varnėnai (reikšmės)

Žodis **varnėnai** reiškia:

* varnėnai – paukščiai:
** tikrieji varnėnai – paukščių gentis *Sturnus* iš varnėninių šeimos (*Sturnidae*)
*** varnėnas – *Sturnus vulgaris*;
*** rožinis varnėnas – ;
** žvilgantieji varnėnai – paukščių gentis *Lamprotornis* iš varnėninių šeimos (*Sturnidae*);
** buivoliniai varnėnai – paukščių šeima *Buphagidae* iš žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) būrio;
* kaimai Lietuvoje:
** Varnėnai – Lazdijų rajone;
** Varnėnai – Raseinių rajone;
** Varnėnai – Ukmergės rajone.

Išvestiniai terminai:
* varnėniniai – *Sturnidae* paukščių šeima iš žvirblinių (*Passeriformes*) būrio.
Good Charlotte

**Good Charlotte** – JAV muzikos grupė, grojanti „pop punk“ stiliaus muziką.

Ją sudaro penki nariai: identiški dvyniai, kurie ir sukūrė grupę Joel Rueben Madden(vokalas ir gitara) ir Benji Levi Madden (gitara ir pritariamasis vokalas), Billy Dean Martin (gitara, klavišiniai), Paul Anthony Thomas (bosinė gitara) ir Dean "Deano" Butterworth (būgnai). Grupė susikūrė Valdorfo mieste, Merilendo valstijoje 1996-aisiais metais. Grupė pasivadino vaikiškos knygos "Good Charlotte: The Girls of Good Day Orphanage" (autorė - Carol Beach York) vardu.

## Diskografija

*2000: Good Charlotte
*2002: The Young and the Hopeless
*2004: The Chronicles of Life and Death
*2007: Good Morning Revival
*2010: Cardiology

## Grupės nariai
*Joel Madden - Vokalas ir gitara  
*Benji Madden - Gitara ir pritariamasis vokalas   
*Billy Martin - Gitara, klavišiniai
*Paul Thomas - Bosinė gitara
*Dean Butterworth - Būgnai  
 
### Buvę nariai
*Aaron Escolopio (1996-2001) - Būgnai   
*Chris Wilson (2002-2005) - Būgnai   
  
### Laikini nariai
*Dusty Brill - Būgnai   
*Cyrus Bolooki - Būgnai
*Josh Freese - Būgnai   
*Robin Eckman - Būgnai

## Nuorodos
*
Jarmulka

**Jarmulka** (, taip pat **kipa**, ) – tradicinė žydų vyrų kepurėlė. Tai nedidelė apvali (megzta arba siūta) kepurėlė, nešiojama ant pakaušio. Nešiojama atskirai ar po viršutine kepure. Kartais pritvirtinama prie plaukų segtuku. 

Jarmulkos nešiojimas yra paprotys, o ne religinė norma: niekur Toroje ar Talmude nenurodyta, kad judėjai turėtų nešioti galvos apdangalą. Žydų ortodoksų bendruomenėse vyrai jarmulkas nešioja nuolat. Neortodoksinėse bendruomenėse jarmulkos nešiojamos tik maldos metu, lankantis sinagogoje ar per kitus ritualus. Reformistinis judaizmas kipos nešiojimą laiko neprivalomu. Nereligingi žydai kipą užsideda lankydami sinagogą, gedulo metu ar švenčiant bar-micvą. Ortodoksinį judaizmą išpažįstančios moterys jarmulkos niekada nenešioja, tačiau ištekėjusios moterys galvą dengia skarele ar peruku (ištekėjusios moters plaukus gali matyti tik jos vyras). Ir, nors tradiciškai kipa yra grynai vyriškas galvos apdangalas, pasitaiko moterų, išpažįstančių konservatyvų arba reformistinį judaizmą, nešiojančių kipą.

Samariečiai kadaise nešiojo savitą mėlyną galvos apdangalą tam, kad lengvai atskirtų samariečius nuo žydų. Tuo tarpu žydai nešiojo baltos spalvos galvos apdangalą. Šiais laikais samariečiai dažniausiai nešioja kipą tik maldos, šventinių apeigų, šabo arba religinių švenčių metu.

## Tipai ir variacijos

Yra skirtingų rūšių jarmulkų, ir pagal jų išvaizdą (spalvą, dydį ir medžiagą) galima lengvai nustatyti ne tik ją nešiojančiojo religingumą, bet ir kokiai judaizmo srovei ar krypčiai jis priklauso, ypač Izraelyje. Aškenazių kipos paprastai susiūtos iš keturių ar šešių medžiagos gabalų, paprastai viršus juodas, o pamušalas baltas. Sefardų kipos paprastai mažesnio dydžio, spalvotos, megztos arba siuvinėtos. Chasidai kipą nešioja po skrybėle ar kailine kepure. Nėriniuotas ir megztas kipas dažniausiai nešioja religingi sionistai ir modernūs ortodoksai. jie taip pat nešioja odines ir aksomines kipas. Haredi judaizmo išpažinėjai nešioja juodo velveto ar kitos medžiagos kipas.

Šiais laikais galima rasti spalvotų kipų, kurios simbolizuoja mėgstamų sporto komandų atributiką ar spalvas. JAV vaikų kipos gali būti su animacinių ar meninių (pvz., Žvaigždžių karų) filmų veikėjais. Kai kurios žydų mokyklos to netoleruoja ir draudžia netradicinių kipų nešiojimą. Kipos yra gaminamos taip pat ir moterims.

## Jarmulkos nešiojamos ne žydų

Nors tai neprivaloma, jei ne žydai nešioja kipą sinagogoje tai laikoma pagarbos ženklu. Jarmulką, rodydami pagarbą žydų tradicijoms, užsideda, pvz., valstybių vadovai, besilankantys Izraelyje. 

## Šaltiniai
Antigvos ir Barbudos vėliava

**Antigvos ir Barbudos vėliava** buvo priimta 1967 metų vasario 27 dieną. Ją sukūrė mokyklos mokytojas Reginaldas Samuelis.

Saulė simbolizuoja naujos eros pradžią. Spalvos turi keletą reikšmių. Juoda spalva reiškia Antigvos ir Barbudos gyventojų afrikietiškus protėvius, mėlyna spalva – viltį, raudona spalva – jėgą. Spalvų seka geltona, mėlyna, balta taip pat yra stilizuota saulė, jūra ir abiejų salų krantai.

Valstybinė vėliava jūroje, kurią naudoja tik valstybinė pakrantės apsauga, susideda iš raudono kryžiaus baltame lauke ir valstybinės vėliavos kantone.

## Nuorodos
* Antigvos ir Barbudos vėliava 
* Vexilla-Mundi
Karališkieji tironai

**Karališkieji tironai** (*Tyrannus*) – tironinių (*Tyrannidae*) šeimos žvirblinių paukščių gentis. Stamboki, minta vabzdžiais, kuriuos pagauna skrisdami. Snapas stambus ir platus. Sparnai ilgi, nusmailėję.

Paplitę atvirose ir pusiau atvirose vietose. Gina savo teritoriją, nuveja už save stambesnius paukščius.


Image:Tyrannus couchiiAQBIP11CA.jpg|*Tyrannus couchii*
Image:Tyrannus dominicensis.jpg|Pilkasis karališkasis tironas (*Tyrannus dominicensis*)
Image:Tyrannus-tyrannus-001.jpg|Rytinis karališkasis tironas (*Tyrannus tyrannus*)
Image:Western Kingbird.JPG|Vakarinis karališkasis tironas (*Tyrannus verticalus*)
Image:Tyrannus-Vociferans-002.jpg|*Tyrannus vociferans*
Piviai

**Piviai** (*Contopus*) – tironinių (*Tyrannidae*) šeimos žvirblinių paukščių gentis. Vidutinio dydžio. Minta vabzdžiais. Gyvena miškingose vietose.


Image:Contopus cooperiAAP067B.jpg|Žalsvašonis pivis (*Contopus cooperi*)
Image:WesternWoodPewee23.jpg|Vakarinis miškinis pivis (*Contopus sordidulus*)
Spaskos

**Spaskos** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, į šiaurę nuo Molėtų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varnėnai (Raseiniai)

**Varnėnai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Paliepių, prie kelio  ir Alėjos upės.

## Istorija
Iki XX a. pr. dab. kaimo vietoje buvo Kosakovščyznos dvaras (Raseinių valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vartai (reikšmės)

**Vartai** yra:

* vartai – uždaroma ar atvira erdvė tarp sienų ar tvoros, ar atsidaranti tvoros dalis;
* vartai – sporto įrenginys, du virpstai su skersiniu, pro kuriuos reikia įspirti ar įmesti kamuolį ar ritulį;
* vartai – anga organo apvalkale, pro kurią į organą įeina bronchai, kraujagyslės, nervai, latakai ir kt. Pvz., kepenų vartai, inkstų vartai, širdies vartai;
* vartai – iš karčių padaryta puošni (ppr. apipinta vainikais, girliandomis) anga, pro kurią turi praeiti vestuvininkų ar pan. eisena;
* Vartai – kaimas Lazdijų rajone;
* Vartai – kaimas Prienų rajone;
* Vartai – kaimas Vilkaviškio rajone.

## Susiję terminai
* interneto vartai – portalas;
* uosto vartai;
* vartininkas – sportininko pareigos kai kuriose komandinėse sporto šakose.
Gulbinė

**Gulbine** vadinami kaimai:

* Molėtų rajone;
* Vilniaus rajone;
* Zarasų rajone:
** Salako seniūnijoje;
** Zarasų seniūnijoje:
*** Gulbinė;
*** Gulbinė II.
Ažušiliai

**Ažušiliais** vadinami kaimai:

* Molėtų rajone:
** Luokesos seniūnijoje;
** Videniškių seniūnijoje;
* Rokiškio rajone.
Kemetiškiai

**Kemetiškiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Molėtų.

## Istorija

Galbūt tapatintinas 1702 m. su Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje užrašytais *de Kiemeyszyszki*, 1704 m. – *de Kiemeyskyszki*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kanapelka

**Kanapelka** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, į pietryčius nuo Molėtų. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kijėliai

**Kijėliai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Veikia Kijėlių specialusis ugdymo centras. Yra Marčiakalniu (Mačiakalniu) vadinamas kapinynas, Prancūzkapyje esąs palaidotas prancūzų generolas. Į vakarus nuo Kijėlių teka Skardelis, piečiau kaimo įtekantis į Siesartį.

## Istorija

1654 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Kristupas Vaiponis.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė habilituotas technologijos daktaras Steponas Gečys (1943–).

## Šaltiniai
Tironiniai musėgaudžiai

**Tironiniai musėgaudžiai** (*Myiarchus*) – tironinių (*Tyrannidae*) šeimos žvirblinių paukščių gentis. Gentyje yra 22 rūšys.
Miškiškiai II

**Miškiškiai II** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, tarp miško pietuose ir Limino ežero šiaurėje. Prasideda kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kairionys

**Kairionys** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, prie kelio . Šiauriau kaimo telkšo Dūrių ežeras.

## Istorija

Kaimas minimas 1554 m. Balninkų seniūnijos inventoriuje. XVIII a. pabaigoje Molėtų bažnyčios klebono kaimas.

## Gyventojai

1923 m. – 12 ūkių, 65 gyv., 2001 m. – 13 ūkių, 29 gyventojai.

## Šaltiniai
Miškiškiai I

**Miškiškiai I** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų.

## Istorija

1685 m. kaimas minimas Molėtų parapijos krikšto metrikų knygoje. XVIII a. pabaigoje – Molėtų klebono kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ažuluokesa

**Ažuluokesa** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į pietus nuo Molėtų. Šalia seno Vilnius-Molėtai plento. Netoli kaimo yra Luokesų ežeras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paluokesa

**Paluokesa** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, į pietus nuo Molėtų.

## Istorija

1901 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.

## Gyventojai

## Šaltiniai