open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zigmas Genutis

**Zigmas Genutis** (g. 1952 m. rugsėjo 12 d. Gorainiuose, Šilutės raj.) – choro dirigentas.

## Biografija

1964–1970 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (prof. Konrado Kavecko klasė), 1970–1975 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Hermano Perelšteino klasė).

1972–1975 m. Vilniaus statybininkų kultūros rūmų moterų choro „Eglė“ chormeisteris, 1974–1975 m. Vilniaus miesto medicinos darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta“ choro vadovas. 1975–1977 m. Kauno valstybinio choro chormeisteris, 1976–1978 m. Kauno politechnikos instituto studentų mišriojo choro „Jaunystė“ chormeisteris.

1978–1984 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos studentų mišriojo choro „Daina“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą išmokė sudėtingesnių lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, su juo koncertavo Tartu, Jerevane, dalyvavo 1980 m. respublikinėje dainų šventėje, 1981 m. V Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1981 m. respublikinėje studentų dainų ir šokių šventėje Marijampolėje, 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventėje „Gaudeamus-VIII“ Rygoje ir 1984 m. analogiškoje dainų šventėje „Gaudeamus-IX“ Taline. Kurį laiką buvo Kauno gamybinio susivienijimo „Drobė“ mišriojo choro vadovas – parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.

Z. Genutis buvo Kauno rajono dainų švenčių, 1981 m. respublikinės studentų dainų šventės, 1981 m. Baltijos respublikų studentų dainų šventės „Gaudeamus-VIII“ Rygoje ir analogiškos 1984 m. dainų šventės „Gaudeamus-IX“ Taline dirigentas.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė

**Genovaitė Šidiškiūtė-Giedraitienė** (1912 m. sausio 15 d. Čikagoje, JAV) – dainininkė (koloratūrinis sopranas), pianistė, vargonininkė, pedagogė.

## Biografija
Nuo aštuonerių metų pradėjo mokytis smuikuoti ir skambinti fortepijonu. Paaugusi pas O. Pocienę mokėsi dainuoti, o vėliau įstojo į A. Pociaus vadovaujamą L. van Bethoveno konservatoriją Čikagoje, kurią baigė 1929 m. ir gavo muzikos mokytojos diplomą. Dar studijavo *American Conservatory of Music* Čikagoje ir *De Paul University School of Music* Čikagoje. Dainavimo mokėsi pas E. De Sallemą, T. McBurney, H. Kurenko, N. Gardani, o *Little Theatre Association* mokėsi vaidybos ir operos meno pas Sacerdoti. 1931 m. dainininkų konkurse laimėjusi pirmąją premiją, koncertavo su Čikagos simfoniniu orkestru, 1933 m. dainavo Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje. Čikagoje, 1937 m. rugsėjo 14 d. debiutavo Čikagos Lietuvių akademijoje, koncertavo su Česlovo Sasnausko vyrų choru, dalyvavo daugelyje lietuvių ir kitataučių koncertuose, dainavo per radiją ir „Draugo“ rengiamuose koncertuose. Režisavo ir statė operetes ir operas, pati jose dainavo, važinėjo po šiaurės Čikagą ir mokė dainuoti vaikus – Šv. Mykolo parapijoje ir kitur.

Nuo 1929 m. vargonininkavo Šv. Dovydo airių bažnyčioje Čikagoje, kur dirbo apie 65 metus. 1952 m. talkino „Dainavos“ meno ansambliui statant L. van Bethoveno oratoriją „Kristus Alyvų kalne“.

Nuo 1930 m. dėstė L. van Bethoveno konservatorijoje. 1988 m. rugpjūčio 13 d. Šv. Dovydo bažnyčioje jos garbei buvo dedikuoti nauji vargonai. Vadovavo ir šios parapijos chorui, iki 1993 m. nuolat griežė laidotuvių pamaldose.

Nuo 1940 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narė – tuomet vienintelė moteris vargonininkė ir pagarsėjusi muzikė lietuvė. Turėjo savo fortepijono ir dainavimo studiją.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Zinaida Gerasina

**Zinaida Gerasina** (g. 1941 m. balandžio 23 d. Gudermeso mieste, Grozno srityje, Čečėnijos-Ingušijos autonominėje respublikoje) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

Apsigyvenusi Lietuvoje, 1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. J. Januškevičius), 1961–1966 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. K. Griauzdės klasė).

1966–1969 m. Z. Gerasina choro dirigavimą dėstė ir vadovavo moksleivių chorui Marijampolės kultūros mokykloje. Merginų chorą (48 dalyvės) parengė 1968 m. respublikinei moksleivių meno mėgėjų apžiūrai – ten jis užėmė antrąją vietą. Kurį laiką vadovavo ir Marijampolės J. Jablonskio vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių merginų ir mišriajam chorui – pastarasis 1969 m. respublikinės moksleivių meno ir sporto šventės konkurse pelnė laureato vardą. Buvo Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos koncertmeisterė, Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų choro „Gabija“ ir Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mergaičių choro „Liepaitės" chormeisterė.

Nuo 1972 m. Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, išugdė arti 40 jaunųjų chorvedžių.

Nuo 1975 m. Respublikinio vandens ūkio projektavimo instituto Kaune moterų choro „Indraja“ (1981) meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą išmokė kelis šimtus užsienio klasikų ir lietuvių kompozitorių kūrinių ir surengė apie 200 koncertų Lietuvoje, ne kartą koncertavo užsienyje: Estijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Rumunijoje, Vengrijoje, Bulgarijoje, Čekoslovakijoje, Šiaurės Kryme, Vietname. „Indraja“ 1978 m. III Stasio Šimkaus chorų konkurso Klaipėdoje laureatė, 1980 ir 1985 m. respublikinių dainų švenčių konkursų laureatė, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Kaune ir Vilniuje dalyvė, daugelio Kauno miesto ir respublikinių apžiūrų bei konkursų laureatė bei prizininkė. Choras aktyviai dalyvavo Lietuvos tautinio atgimimo renginiuose, giedojo daugelyje Lietuvos bažnyčių. 1996 m. pradžioje kolektyvą priglaudė Lietuvos karininkų ramovės rūmai. Sutvirtėjęs choras dalyvavo sakralinės muzikos festivalyje „Cantate Domino" ir Ramovės 60-mečio jubiliejiniame koncerte, o 1997 m. gegužės 17 d. surengė koncertą savo 30-mečio sukakčiai pažymėti. Pirmojoje koncerto dalyje skambėjo lietuvių ir užsienio kompozitorių kūriniai, o antrojoje S. Moniuszkos Mišios e – moll.

Nuo 1995 m. Kauno berniukų chorinio dainavimo mokyklos „Varpelis" dirigavimo mokytoja. 1997 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Z. Gerasina – respublikinių dainų švenčių konsultantė, Kauno miesto chorvedžių tarybos narė, Marijampolės rajono ir daugelio Kauno miesto dainų švenčių, 1989 m. chorų šventės Ariogaloje (Raseinių r.) ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune dirigentė. 1969 m. ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1985 m. Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Gimžauskas

**Antanas Gimžauskas** (1915 m. liepos 10 d. Kirdeikių k., Utenos raj. – 1979 m. balandžio 23 d. Vilniuje) – vargonininkas ir choro dirigentas.

## Biografija
Muzikos pramoko iš kaimo muzikantų – senelio ir tėvo, vėliau mokėsi pas Salako vargonininką J. Stasiūną. Keletą metų vargonininkavo Kyburiuose. 1936 m. Kaune baigė vargonininkų kursus (dėst. Konradas Kaveckas, Aleksandras Kačanauskas, Jonas Bendorius). 1938–1940 m. vargonų ir dirigavimo mokėsi Kauno konservatorijoje pas Nikodemą Martinonį, dirbo „Dainos“ draugijos mišriojo choro chormeisteriu, dainavo vyrų kvartete. 1940–1941 m. Vilniaus muzikos mokykloje pas Juozą Bieliūną mokėsi dainuoti, buvo Lietuvos valstybinės filharmonijos ir Vilniaus operos trupės chorų artistas, M. K. Čiurliono meno ansamblio chormeisteris.

1944 m. kartu su Eduardu Pilypaičiu, Konradu Kavecku ir Jonu Bendoriumi atgaivino Lietuvos valstybinės filharmonijos mišrųjį chorą ir kurį laiką jam vadovavo. 1945 m. Vilniaus valstybiniame universitete suorganizavo studentų dainų ir šokių liaudies ansamblį. 1948–1951 m. buvo Lietuvos valstybinės konservatorijos choro studijos chormeisteris. 1950 m. eksternu išlaikė choro dirigavimo valstybinius egzaminus iš konservatorijos kurso.

1946–1959 m. – Lietuvos valstybinio radijo komiteto mišriojo vokalinio ansamblio meno vadovas ir vyr. dirigentas. 1959–1962 m. – Valstybinio radijo ir televizijos mišriojo vokalinio ansamblio Kaune meno vadovas ir vyr. dirigentas. Kaune subūrė chorvedžių vyrų chorą „Draugystė“, buvo Kauno Politechnikos instituto dainų ir šokių liaudies ansamblio „Nemunas“ chormeisteris.

1962–1975 m. – Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto mišriojo choro dirigentas ir chormeisteris. Konsultavo Ukmergės, Ignalinos, Tauragės rajonų ir Šiaulių miesto mėgėjų chorus, dalyvavo chorų ir vokalinių ansamblių apžiūrų bei konkursų vertinimo komisijose, buvo Kauno ir Vilniaus miestų dainų švenčių dirigentas, respublikinių (1955, 1960 m.) dainų švenčių vyr. dirigentas.

Parašė „Choristo bloknotą“ (1957 m.), spaudoje paskelbė keletą straipsnių ir chorų koncertų recenzijų, sudarė daugiau kaip 20 dainų rinkinių chorams: „Klasikų kūriniai chorams“ (1951 m., 1958 m., 1959 m.), „Iš rytų šalelės“ (1957 m.), „Ežerai toli“ (1959 m.), „Kur lygūs laukai“ (1959 m.), „Mūs Kauno marios“ (1960 m.), „Rinktinės dainos chorui“ (1964 m.), „O ant kalno, ant aukštojo“ (1968 m.) ir kt. Sukūrė originalių ir harmonizavo lietuvių liaudies dainų. 1954 m. suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Regina Girčienė-Sabokonytė

**Regina Girčienė-Sabokonytė** (g. 1953 m. sausio 8 d. Uogintų k., Kaišiadorių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Kaišiadorių 1-osios vidurinės mokyklos aštuonias klasės, 1968–1972 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. D. Jokūbonis). 1972–1978 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).

Nuo 1978 m. rudens Kaišiadorių 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja. 1978 m. Veterinarijos mokslinio tyrimo institute suorganizavo etnografinį ansamblį, kuris vėliau pasivadino „Verpetos" vardu. 1981–1983 m. vadovavo Kaišiadorių žemės ūkio mokyklos merginų chorui – apžiūrose pelnė pirmąsias vietas. 1980–1986 m. Kaišiadorių paukštyno darbuotojų mišriojo choro vadovė. Šį chorą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms; jis nemažai koncertavo savo rajone, dainavo Vilniuje, Ignalinoje, Švenčionėliuose, dalyvavo 1980 m. eksperimentinėje dainų šventėje Trakuose ir Kaišiadorių rajono dainų šventėse.

Nuo 1980 m. R. Girčienė Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro vadovė. Chorą parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja – Kaišiadorių rajono dainų švenčių dirigentė ir vyr. dirigentė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Romualdas Gižinskas

**Romualdas Gižinskas** (1949 m. kovo 21 d. Pienionių k., Anykščių r.) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

## Biografija

Anykščių vaikų muzikos mokykloje mokėsi groti akordeonu (mokyt. J. Alekna), 1965–1969 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros mokykloje (dėst. S. Miklovienė). 1975–1980 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (e. prof, pareigas K. Griauzdės klasė).

Nuo 1973 m. Anykščių rajoninių kultūros namų meno vadovas, nuo 1974 m. vaikų muzikos mokyklos mokytojas, 1976–1996 m. jaunių choro (60 dalyvių) vadovas. Chorą parengė 1977, 1980, 1985 m. (konkurse pelnė geriausio vaikų choro vardą) ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, koncertavo Latvijoje ir Baltarusijoje, dalyvavo Lietuvos tautinio atgimimo renginiuose, giedojo bažnyčiose. Koncertų programose buvo sudėtingesnių užsienio klasikų ir lietuvių kompozitorių kūrinių.

1974–1985 m. R. Gižinskas vadovavo Anykščių gamybinio susivienijimo „Anykščių vynas" mišriajam chorui, kurį išmokė nemaža įvairių autorių kūrinių, koncertų surengė Rusijoje, Baltarusijoje ir Latvijoje. Chorą parengė Anykščių rajono, taip pat 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo ir konkursuose. Dirigavo Anykščių rajono dainų šventėse. 1987 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Literatūra
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Leokadija Ginelevičienė-Klimantavičiūtė

**Leokadija Ginelevičienė-Klimantavičiūtė** (g. 1947 m. birželio 27 d. Zabarijos k., Trakų r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Mokėsi Vievio vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje (fortepijono klasė). 1965–1969 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė doc. A. Jozėnas).

Nuo 1969 m. rudens Vievio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. Jaunučių choras 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurso laureatas, berniukų vokalinis ansamblis 1978 m. respublikinio „Dainų dainelės“ konkurso laureatas, solistė ir duetas 1988 ir 1990 m. tokio pat konkurso laureatai. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrusis choras, vadovaujamas kartu su A. Pulauskiene, 1990 m. vaikų ir jaunimo festivalio „Dainuok, jaunoji Lietuva" ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurso laureatas, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dalyvis.

Ypač kūrybiškai L. Ginelevičienė dirba su Vievio vidurinės mokyklos merginų choru „Pušaitės“ (1981). Choras (60-70 dalyvių) yra 1975 m. respublikinės dainų šventės konkurso prizininkas, 1977, 1980, 1987 m. respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės Vilniuje dalyvis. „Pušaitės" dalyvauja Trakų rajono ir tarprajoninėse dainų šventėse, dažnai koncertuoja, turi sukaupusios didelį įvairių kūrinių repertuarą, padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, tris kartus viešėjo ir koncertavo Vokietijoje.

L. Ginelevičienė diriguoja Trakų rajono ir tarprajoninėse dainų šventėse, buvo 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1980 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu, o 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Glemža (1893)

**Antanas Glemža** (1893 m. Viešintose, Anykščių apskritis – 1940 m. spalio 5 d. Indian Harboras, JAV) – JAV lietuvių vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Pradžios mokyklą baigė Jamburge (Petrapilio gubernija). Vargonuoti mokė tėvas ir Leonas Puodžiūnas. Vėliau apie ketverius metus žinias gilino pas Juozą Naujalį Kaune. Vargonininkavo Muniškaičiuose, Mažeikiuose ir Čiornaja Padinoje (Samaros gubernija).

1923 m. atvykęs į JAV, ėmė vargonininkauti Springfilde. Kilus Pirmajam pasauliniam karui buvo paimtas į kariuomenę ir tarnavo daugiau kaip metus. Grįžęs iš kariuomenės, apsigyveno Indian Harbore ir dirbo vargonininku bei chorvedžiu Šv. Pranciškaus parapijoje. Čia vargonininkavo per dvidešimt metų. Išugdė skambų chorą, kuris giedojo bažnyčioje ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Pasižymėjo kaip geras vargonininkas ir sumanus chorvedys. Priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Leonas Gylys

**Leonas Gylys** (1928 m. birželio 18 d. Didžiokų k., Molėtų r. – 1991 m. rugsėjo 12 d. Ignalinoje) – vargonininkas, muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1937–1941 m. mokėsi Vėdarų pradžios mokykloje, vėliau lankė Bijutiškio darbo jaunimo septynmetę mokyklą, o 1964 m. baigė Molėtų neakivaizdinę vidurinę mokyklą. 1968–1972 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. A. Kepenis ir P. Gylys).

Pas vietos vargonininkus išmokęs vargonuoti, 1945 m. pradėjo vargonininkauti Bijutiškyje (Molėtų r.), nuo 1948 m. vargonininkavo Inturkėje (Molėtų r.), o 1950–1959 m. Molėtuose. Čia suorganizavo nemažą chorą, kuris atlaidų metu giedodavo ir kitose parapijose.

1946–1966 m. muziką dėstė ir vadovavo vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui Molėtų 1-ojoje vidurinėje mokykloje. Chorą parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje.

Nuo 1966 m. rudens Ignalinos vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir choro vadovas, 1968–1988 m. direktorius. 1977–1990 m. Ignalinos rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro (50-55 dalyvių) vadovas. Chorą išmokė ir sudėtingesnių dainų, nemaža koncertų surengė savo rajone, dalyvavo Švenčionių ir Zarasų rajono kultūros ir meno dienose, Ignalinos ir Panevėžio rajonų dainų šventėse, taip pat 1980 ir 1985 m. respublikinėse dainų šventėse. 1980 m. dainų šventės konkurse rajonų centrų grupėje ignaliniečiai laimėjo pirmąją vietą.

L. Gylys buvo Molėtų rajono dainų švenčių dirigentas, Ignalinos rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Jonas Govedas

**Jonas Govedas** (g. 1950 m. balandžio 30 d. Bury mieste, Anglijoje) – pianistas, vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

## Biografija

1952 m. su tėvais iš Anglijos persikėlė į Kanadą – Torontas. 1963–1968 m. mokėsi Michael Power gimnazijoje, lankė Maironio šeštadieninę lietuvių mokyklą. Pas S. Gailevičių mokėsi skambinti fortepijonu, giedojo Šv. Jono parapijos chore (vadovas B. Pacevičius), pradėjo šiam chorui ir akompanuoti. 1968–1972 m. studijavo Toronto universiteto Muzikos fakultete (kompoziciją pas O. Morawetza, chorvedybą pas L. Bradchawa, fortepijoną pas C. Poole’ą) ir įgijo bakalauro laipsnį.

Nuo 1974 m. pradėjo dirbti su chorais Toronte ir Hamiltone – vadovavo, buvo chormeisteris ir koncertmeisteris „Birbynės“, „Volungės“, „Varpo“, „Aro“, buvosios "Šv. Jono",o dabar "Lietuvos Kankinių" parapijos ir mergaičių „Aido“ chorams. Nemažai koncertavo, dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse bei kituose kultūros renginiuose. Kaip pianistas ir vargonininkas akompanuoja chorams ir solistams. Talkino solistėms V. Ziemelytei ir G. Čapkauskienei įrašant plokšteles. Dirba Toronto miesto mokyklose – moko vaikus ir jaunimą dainuoti, akompanuoja chorams ir ansambliams. Buvo 1978, 1983 ir 1991 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų švenčių dirigentas Toronte ir Čikagoje, 1991 m. dainų šventės ir repertuarinės komisijos narys. 1975 m. Kanados lietuvių dainų šventės dirigentas, 1988 m. JAV ir Kanados lietuvių tautinių šokių šventės Hamiltone muzikos vadovas ir orkestro dirigentas. 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune ir Vilniuje dirigentas – dirigavo savo kūrinį „Už Lietuvą Tėvynę Motiną“. Į šventę atvyko su Toronto „Volungės" choru (vadovė D. Viskontienė). Lietuvoje dar lankėsi 1991 ir 1997 metais. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje kartu su D. Viskontienė parengė Toronto jungtinį chorą.

J. Govedas „Tėviškės žiburiuose“ paskelbė straipsnių ir koncertų recenzijų, yra žurnalo „Muzikos žinios“ muzikos komisijos narys. Pagal lietuvių poetų tekstus sukūrė nemaža giesmių ir dainų, daug rašo Kanados mokyklų vaikams ir jaunimui. Giesmė „Viešpaties pasaulis“ išspausdinta 1993 m. žurnalo „Muzikos žinios“ priede. Kalėdinės giesmės „Prakartėlėn skubu“, „Žemėn taiką nešu“ ir „Kalėdinė lopšinė“ Clevelando Dievo Motinos parapijos choro (vadovė R. Kliorienė) įrašytos į kompaktinį diską (1991), dainas ir giesmes „Skamba, skamba kanklės“, „Sakė mane šiokia“, „Subatos vakarėlį“, „Serenada“, „Viešpaties pasaulis“, „Iš Tavo rankos“, „Šventas“, „Dievo avinėlis“, „Už Lietuvą Motiną“, Toronto choras „Volungė" (vadovė D. Viskontienė) įrašė į kasetę (1996).

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Gradeckas

**Antanas Gradeckas** (1929 m. birželio 13 d. Kalvarijoje, Marijampolės apskr. – 2007 m. liepos 23 d. Alytuje) – muzikos mokytojas, choro ir orkestro dirigentas.

## Biografija

Mokydamasis Rokiškio berniukų gimnazijoje, pirmąsias muzikos žinias gavo iš mokytojų Kazimiero Jovaišos, Jono Čiurlionio ir Vytauto Četkausko. 1955–1960 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Algimanto Lopo klasė).

Nuo 1950 m. – Rokiškio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, mergaičių choro, pučiamųjų orkestro, kanklių ir skudučių ansamblių vadovas. 1958–1961 m. – Rokiškio vaikų muzikos mokyklos direktorius ir vidurinės mokyklos pučiamųjų orkestro, kaimo kapelos ir kanklių ansamblio vadovas.

Nuo 1961 m. trumpai buvo Druskininkų vaikų muzikos mokyklos direktorius ir miesto pučiamųjų orkestro dirigento padėjėjas.

1961–1985 m. – Lietuvos švietimo ministerijos Mokyklų valdybos muzikos inspektorius. Daug prisidėjo prie Lietuvos vaikų muzikos mokyklų tinklo plėtros ir metodinio bei pedagoginio muzikos mokytojų darbo gerinimo, bendrojo lavinimo mokyklų moksleivių muzikinio estetinio auklėjimo sistemos tobulinimo, respublikinių moksleivių dainų švenčių ir „Dainų dainelės" konkursų organizavimo. 1961 m. subūrė Lietuvos muzikos mokytojų mišrųjį chorą ir buvo vienas iš jo dirigentų, suorganizavo daug koncertų.

1979–1985 m. buvo Respublikinio vaikų muzikos mokyklų pučiamųjų instrumentų orkestro „Švietimietis" (1982 m.) meno vadovas ir vyr. dirigentas. Orkestrą išmokė įvairių kūrinių ir Lietuvoje surengė nemaža koncertų.

Pedagoginį darbą dirbo Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje, 1967–1997 m. – Vilniaus 3-ojoje (B. Jonušo) muzikos mokykloje, nuo 1995 m. iki šiol – Vilniaus 2-ojoje muzikos mokykloje. Jam 1997 m. suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

Buvo Rokiškio rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, Vilniaus miesto dainų švenčių dirigentas, 1964, 1969, 1970 ir 1977 m. respublikinių dainų švenčių organizatorius ir dirigentas.

Sukūrė, instrumentavo ir redagavo kūrinių pučiamųjų orkestrui, sudarė instrumentinės ir vokalinės muzikos leidinių (minėtini „Dainų dainelės" 1981, 1985 ir 1990 m. leidiniai), parašė muzikinių straipsnių ir koncertų recenzijų. Kaip natografas daug kūrinių parengė spaudai. 1964 m. suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas, apdovanotas keliais Liaudies švietimo pirmūno ženkleliais. Sūnus Vytautas Gradeckas irgi muzikas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stepas Graužinis

**Stepas Graužinis** (1910 m. sausio 1 d. Vilniuje – 1985 m. gegužės 17 d. Kaune) – dainininkas (tenoras), dirigentas, pedagogas.

## Biografija
1916 m. tėvams grįžus į tėviškę, pradėjo lankyti Pusnės (Molėtų raj.) pradžios mokyklą ir pas mokytoją Bronių Urbonavičių mokytis smuikuoti. Vėliau vargonuoti mokėsi pas Giedraičių miestelio vargonininką Antaną Makačiną. Metus pasimokęs, savarankiškai pradėjo vargonininkauti Bijutiškio parapijoje, mokytojauti pradžios mokykloje ir dalyvauti kultūrinėje veikloje.

1930–1932 m. mokytojavo Giedraičių progimnazijoje, suorganizavo didelį chorą, pastatė Miko Petrausko operetę „Consilium facultatis“ ir kitų scenos veikalų. Eksternu išlaikęs bendrojo lavinimo egzaminus, 1932 m. įstojo į Kauno muzikos mokyklą, o 1933–1942 m. studijas tęsė Kauno konservatorijoje. Studijavo kompoziciją (dėst. Juozas Naujalis ir Juozas Gruodis), dirigavimą (dėst. Nikodemas Martinonis), dainavimą (dėst. Orestas Marinis, E. Vittingas ir Petras Oleka), instrumentuotę (dėst. Juozas Tallat-Kelpša), fortepijoną (dėst. Balys Dvarionas).

Studijų metais buvo Kauno Švč. Trejybės bažnyčios vargonininko padėjėjas, dainavo restoranuose ir Jono Byros suorganizuotame vyrų vokaliniame kvartete, 1936–1941 m. vadovavo Kauno radiofono vyrų vokaliniam kvartetui, daug koncertavo. 1938 m. Rygoje, Berlyne ir Londone į plokšteles įdainavo lietuviškų dainų, su Povilu Četkausku akordeonais įgrojo lietuvių liaudies šokių.

Nuo 1941 m. kurį laiką Kauno jaunojo žiūrovo teatro muzikos dalies vedėjas, 1940–1944 m. Kauno muzikinės komedijos teatro chormeisteris, 1944–1970 m. Kauno muzikinio teatro dirigentas. Pastatė ir dirigavo 35 muzikinius veikalus – operetes, operas, baletus. Daug koncertavo kaip solistas Kauno radiofone ir visoje Lietuvoje, dirbo pedagoginį darbą.

Nuo 1940 m. mokytojavo Kauno 3-ojoje gimnazijoje, 1949–1950 m. dėstė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje, 1953–1959 m. įvairias muzikos disciplinas Kauno pedagoginėje mokykloje, subūrė mergaičių vokalinį ansamblį ir duetą. Kurį laiką vadovavo Šaulių sąjungos chorui, 1959–1960 m. – Lietuvos veterinarijos akademijos vyrų chorui, o nuo 1960 m. – daugeliui įvairių Kauno įmonių estradiniams orkestrams ir vokaliniams ansambliams.

Stepas Graužinis pasireiškė ir kaip kompozitorius. Sukūrė dainų solistams, chorui ir vokaliniams ansambliams.

## Šaltiniai
Zenona Gylienė-Lelėnaitė

**Zenona Gylienė-Lelėnaitė** (g. 1919 m. rugsėjo 4 d. Tuloje, Rusija) – pianistė, muzikos mokytoja, chorvedė.

## Biografija

Tėvas Zenonas Lelėnas – agronomas, mokęsis Tulos aukštojoje žemės ūkio mokykloje. 1920 m. su šeima grįžo į Lietuvą ir buvo Utenos apskrities agronomas. 1930 m. vasarą į Uteną atvykęs dirigentas Antanas Ilčiukas apsigyveno pas Lelėnus. Tuomet Utenoje jis vadovavo muzikos kursams, fortepijonu skambinti mokė ir Zenoną. Antanui Ilčiukui išvykus, Zenoną skambinti fortepijonu mokė pianistė Glezerienė.

1940 m. baigusi Utenos „Saulės“ gimnaziją, 1940–1944 m. studijavo Kauno konservatorijoje (E. Žilinskienės-Matiukienės ir Stasio Vainiūno fortepijono klasė). Chorvedybos mokė kompozitorius Stasys Šimkus.

1944–1974 m. – Utenos 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų, vokalinių ansamblių ir solistų vadovė. Chorai buvo parengiami Utenos rajono ir kai kurioms respublikinėms dainų šventėms, daug koncertavo, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei mokytoja parengė vyresniųjų klasių mišrųjį chorą. 1964–1974 m. – Utenos vaikų muzikos mokyklos fortepijono mokytoja, 1974–1978 m. – Jasonių (Utenos raj.) vaikų namų muzikos vadovė.

Z. Gylienė buvo nepakeičiama chorų, vokalinių ansamblių ir solistų akompaniatorė, daugelio Utenos rajono dainų švenčių dirigentė. Jos duktė Vilija Gylytė-Jonuškienė yra muzikos mokytoja ir chorų vadovė Utenoje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Irena Gražulytė

**Irena Gražulytė** (g. 1947 m. balandžio 18 d. Kaune) – choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

1950–1956 m. su tėvais gyveno tremtyje – Komijos autonominėje respublikoje, kur baigė dvi vidurinės mokyklos klases. 1956 m. su tėvais grįžusi į Lietuvą, mokėsi Kauno 8-ojoje vidurinėje mokykloje. Baigusi septynias klases, 1961–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. A. Ragevičienė).

1965–1970 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. Konrado Kavecko klasė). Studijų metais buvo berniukų choro „Ąžuoliukas“ parengiamosios grupės vadovė (1967–1968 m.), Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mišriojo choro „Tauras“ chormeisterė (1968–1970 m.) ir Vilniaus 4-osios vaikų muzikos mokyklos mokytoja.

Konservatoriją baigusi su pagyrimu, paskirta dėstyti Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje. 1971–1973 m. – Kauno Jono Jablonskio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja. 1972–1987 m. – Kauno kultūros darbuotojų profsąjungos mišriojo choro „Leliumai“ chormeisterė. Meno vadovui ir dirigentui A. Petrauskui padėjo parengti koncertines programas, dirigavo koncertuose Lietuvoje, Vokietijoje, Rumunijoje, Airijoje.

Nuo 1973 m. – Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, ten 1978–1980 m. ir nuo 1992 m. – merginų choro vadovė, parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Lietuvoje. 1982–1987 m. – būsimųjų chorvedžių mišriojo choro chormeisterė. 1994 m. suteikta vyr. dėstytojos kvalifikacijos kategorija. Išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.

1987–1992 m. – Kauno akademinių klinikų moterų choro „Kanklės“ meno vadovė ir dirigentė. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, su juo dalyvavo koncertuose.

Nuo 1987 m. – Kauno miesto dainų švenčių dirigentė, nuo 1995 m. – Lietuvos chorų sąjungos Kauno miesto tarybos narė. 1987 m. apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vincas Greičius

**Vincas Greičius** (1887 m. rugsėjo 3 d. Kalnėnų k., Jurbarku apylinkė, Tauragės apskr. – 1950 m. sausio 7 d. CIevelande, OH – JAV), pedagogas, vargonininkas, chorvedys.

## Biografija

Baigęs Jurbarko pradžios mokyklą, dirbo tėvų ūkyje, o apie 1904 m. atvyko į JAV ir apsistojo Čikagoje, IL. Netrukus įstojo į Šv. Kirylo ir Metodijaus kunigų seminariją Detroite, ML Kadangi jautė potraukį muzikai, 1906–1911 m. studijavo Valparaiso, IN, universitete, kur įgijo muzikos (fortepijono) mokytojo diplomą. Universitete redagavo studentų žurnalą „Jaunimo sapnai“, lietuvius studentus mokė kalbos ir rašybos, su „Keliaujančių" vyrų kvartetu rengė koncertus. Bendravo su kunigais, prisidėjo prie V. Kudirkos raštų leidybos.

1911 m. užėmė mokytojo vietą parapijos mokykloje Waukegane, IL.

Nuo 1912 m. iki mirties gyveno ir dirbo CIevelande. Apie 10 metų vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Jurgio ir keletą metų Dievo Motinos bažnyčiose. Šv. Jurgio parapijos mokykloje vaikus mokė skambinti fortepijonu, kurį laiką vadovavo Lietuvių teatrališkajam chorui. Susikūrus Vyčių 25 kuopai, daug metų vadovavo mišriajam chorui (30 moterų ir 24 vyrai). Choras populiarino lietuvių kompozitorių dainas, pastatė M. Petrausko operetę „Šventoji naktis“ ir operą „Birutė“. Buvo subūręs didelį jaunučių Vyčių chorą, berniukų ir mergaičių „Birutės“ chorą. Kurį laiką vadovavo chorui ir Akrone, OH. Su chorais organizavo koncertus, dalyvavo radijo laidose ir įvairiuose tautiniuose renginiuose. Savo namuose įkūrė knygyną, vaikus mokė skambinti fortepijonu ir anglų kalbos. Buvo pirmojo lietuviško savaitraščio „Santaika“ CIevelande redaktorius, daug rašė „Viltyje“, „Drauge“, „Darbininke“ ir „Garse". Harmonizavo lietuvių liaudies dainas, sukūrė nemaža dainų (dažnai savo paties tekstais), giesmių ir mišias.

Nuo 1934 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.

V. Greičiaus žmona Stasė Vaikšnorytė-Greičienė (1894–1992) buvo dainininkė (sopranas), sūnus Vincas Greičius (1919–1993) smuikininkas, duktė Regina Greičiutė-Brazaitienė (g. 1915 m. rugsėjo 1 d. Klyvlende) vargonininkė ir chorvedė. Cleveland Music Settlement studijavo fortepijoną ir muzikos teoriją. 1943–1994 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Dievo Motinos lietuvių parapijoje Klyvlende. Statė operetes, ruošė koncertus, chorą parengė 1971 m. 4-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje, pati reiškėsi kaip dainininkė ir pianistė, turėjo savo fortepijono studiją.

Nuo 1933 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė

**Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė** (g. 1949 m. birželio 27 d. Gedminių k., Kelmės r.) – muzikė, choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
Baigusi Linkaučių aštuonmetę mokyklą, 1964 – 1968 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukšesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Rimkevičiūtė). 1968 – 1973 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Karoso klasė). 1973 – 1975 m. Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, miesto medicinos darbuotojų moterų choro vadovė. Kolektyvą parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui, dalyvavo Šiaulių miesto dainų šventėse ir koncertuose. 1975 – 1977 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, Jūrų prekybos uosto vaikų choro vadovė. 1978 – 1995 m. gyveno ir dirbo Ukmergėje: vadovavo Miškų ūkio vyrų chorui ir daugelio įstaigų bei įmonių vokaliniams ansambliams, kurie dalyvavo koncertuose, meno mėgėjų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. 1983 – 1995 m. Ukmergės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir chorinio dainavimo skyriaus vyresniųjų klasių moksleivių choro vadovė. Choras 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurse pelnė geriausio kolektyvo vardą, o 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse laimėjo antrąją vietą. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Taip pat vadovavo muzikos mokyklos mergaičių vokaliniam ansambliui ir jauniesiems solistams, dalyvavo 1990 m. „Dainų dainelės" konkurse.

Nuo 1995 m. rudens Vilniaus 4-osios muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro (70 dalyvių) vadovė. Chorą parengė 1996 m. Vilniaus miesto jaunimo menų šventei ir vaikų festivaliui „Tau, motule, skamba kanklės“, 1997 m. miesto chorų festivaliui „Vilniaus vieversėliai" ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje.

T. Greičiuvienė buvo Šiaulių miesto ir Ukmergės rajono dainų švenčių, taip pat regioninės dainų šventės Anykščiuose dirigentė. Konsultavo įvairius meno mėgėjų kolektyvus, dalyvavo vertinimo komisijose. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Ištekėjusi; vyras Vytautas Greičius (g. 1949 m.), teisininkas, LAT teisėjas; sūnus Mindaugas, teisininkas, Vilniaus apygardos prokuratūros prokuroras.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Greičiūnas

**Vytautas Greičiūnas** (g. 1944 m. rugsėjo 8 d. Šidagių k., Tauragės r.) – pedagogas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Skaudvilės vidurinę mokyklą, 1962–1967 m. Šiaulių pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei muziką (dirigavimo mokėsi pas R. Andriuškevičių).

Nuo 1967 m. rudens pradėjo mokytojauti Šiaulių 8-ojoje (dabar Salduvės) vidurinėje mokykloje. Iš pradžių dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą, o nuo 1969 m. ir muziką, pradėjo vadovauti chorams ir vokaliniams ansambliams. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, mokytojo pamokose lankėsi Lietuvos, Rusijos, Airijos, JAV ir Švedijos pedagogai. Daug metų vadovavo jaunučių, jaunių ir merginų chorams, kurie dažnai koncertuodavo, dalyvaudavo miesto dainų šventėse. 1985 m. respublikinei dainų šventei parengė jaunių chorą, 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei – jaunučių ir jaunių chorus, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei – jaunučių chorą. Mokykloje sumažėjus moksleivių, vadovauja tik jaunučių chorui, vaikinų ir merginų vokaliniams bei instrumentiniams ansambliams. Vokaliniai ansambliai yra respublikinių „Dainų dainelės" konkursų laureatai. 1981 m. subūrė ir skudučių ansamblį, kurį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei. 1990–1994 m. Šiaulių konservatorijoje dėstė muzikinio auklėjimo metodiką, buvo mokyklinės praktikos vadovas. Salduvės vidurinėje mokykloje Šiaulių pedagoginio instituto studentai nuolat atlieka muzikos ir chorvedybos praktiką. 1982 m. chorvedžiui suteiktas muzikos mokytojo metodininko vardas (1994 m. peratestuotas). Dirigavo Šiaulių miesto ir 1993 m. Šiaulių krašto dainų šventėse. Buvo pirmas tokių žinomų Lietuvos atlikėjų, kaip Gytis Paškevičius, Vadimas Kamrazeris (grupė VAIRAS, vaikų studijos EN-DEN-DU ir NIEKO TOKIO), Vytautas Mundinas (grupės VAIRAS ir JONIS) muzikos mokytojas, atvedęs juos į sceną .

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimvydas Griauzdė

**Rimvydas Griauzdė** (1967 m. rugpjūčio 25 d. Namišiuose, Pasvalio rajone – 2022 m. birželio 16 d. Anykščiuose) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1984 m. baigė Pasvalio vaikų muzikos mokyklą, 1985 m. ir Pasvalio vidurinę mokyklą. Dar būdamas moksleivis pradėjo vargonininkauti Pasvalio raj. Kyburių bažnyčioje. 1985–1987 m. mokėsi Aviacijos mokymo centre Ukrainoje, kur įgijo malūnsparnio piloto specialybę. Grįžęs į Lietuvą, vargonininkavo Rokiškio rajono Kriaunų ir Obelių parapijose, nuo 1989 m. vargonininkas ir chorų vadovas Anykščiuose. 1989–1992 m. mokėsi Lietuvos muzikos akademijos Vargonų katedros surengtuose vargonininkų – chorvedžių kursuose, vargonuoti mokė Balys Vaitkus ir Renata Marcinkutė, diriguoti Petras Vaičekonis. 2006 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, mokytojas.

Anykščių Šv. Mato bažnyčioje, be jau veikusių didžiojo ir vyrų choro, suorganizavo kamerinį mišrųjį chorą, kurį išmokė daug giesmių ir dainų, parengė nemažą A. Baranausko giesmių programą, kurią įrašė į kasetę. Choras gieda Lietuvos bažnyčiose, dalyvauja koncertuose, koncertavo Lenkijoje ir Austrijoje, parengtas 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Taip pat vadovavo Savanoriškosios krašto apsaugos tarnybos Anykščių bataliono vokaliniam vyrų ansambliui, kuris rengė koncertus, dainavo Lenkijoje, Utenos apskrities „Sidabrinių balsų“ konkurse pelnė antrąją vietą.

Buvo Anykščių kultūros centro vyrų ansamblio vadovas, Politinių kalinių ir tremtinių choro vadovas.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2008 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys. 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Romualda, vaikai Paulina, Gabrielė.

## Šaltiniai
Antanas Grigoraitis

**Antanas Grigoraitis** (1883 m. birželio 9 d. Luokėje, Telšių apskr. – ?) – vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Vargonuoti išmokęs pas vietos vargonininką, pradėjo vargonininkauti savo parapijoje. Vėliau mokėsi Rokiškio vargonininkų mokykloje pas Rudolfą Lymaną (*R. Liehmann*).

1902 m. atvykęs į JAV, vargonininkavo ir vadovavo chorams daugelyje lietuvių parapijų: Nekalto Prasidėjimo *Sheboygane*, WI, Šv. Petro ir Povilo Grand Rapidse, MI, Šv. Juozapo Mahanoi Sityje, PA, Šv. Jurgio Šenandoa, PA, Šv. Andriejaus New Britain, CT, Šv. Kazimiero Amsterdame, NY, ir Patersone, NY, (nuo 1937 m.) ir kitur. Su chorais giedojo bažnyčiose, koncertavo, dalyvavo radijo programose bei tautiniuose renginiuose.

Nuo 1939 m. vadovavo Niujorko lietuvių chorui.

Nuo 1930 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir Niujorko-Niu Džersio šios sąjungos provincijos narys.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Nelė Gricienė-Narbutaitė

**Nelė Gricienė-Narbutaitė** (1937 m. kovo 11 d. Raubonyse, Krinčino valsčiuje – 2023 m. spalio 9 d.) – lietuvių choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija
1952–1956 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Karaška). 1965–1970 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Budriūno, doc. P. Bekerio ir dėst. A. Jurgučio klasės).

1956–1958 m. dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Eišiškių vidurinėje mokykloje. 1958–1960 m. mokytojavo Vilniuje. 1960–1963 m. Maskvos Žaliosios zonos Mytiščių rajono Dolgoprudnos vidurinės mokyklos, 1963–1965 m. Kaliningrado srities Černiachovskio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1965–1968 m. Černiachovskio pedagoginės mokyklos muzikos skyriaus vedėja, dirigavimo ir chorvedybos dėstytoja, choro studijos vadovė. Su choru parengė ir stambių šiuolaikinių kompozitorių kūrinių.

Nuo 1968 m. Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytoja, 1969–1997 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1975–1985 m. vaikų choro studijos prie minėtos mokyklos vadovė. Choras dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. 1990–1991 m. Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos mišriojo choro vadovė. Parengė J. Naujalio „Mišias Švenčiausių Kristaus Žaizdų garbei" ir su mokyklos kameriniu orkestru atliko Kretingos pranciškonų bažnyčioje ir Klaipėdoje. Choras dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Nuo 1968 m. Klaipėdos berniukų choro „Gintarėlis" chormeisterė, 1969–1973 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą paruošė įvairiems kultūros renginiams Klaipėdoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. 1973–1975 m. dirbo Klaipėdos jūrų prekybos kultūros rūmų vaikų choro vadove – parengė jį 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1969–1970 m. talkino Klaipėdos dramos teatrui parenkant spektakliams muzikinį apipavidalinimą ir rengiant chorinius numerius.

N. Gricienė buvo Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė, dirigavo jungtiniams moksleivių chorams Jurbarko ir Šilalės dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Grudzinskas

**Antanas Grudzinskas** (1904 m. rugpjūčio 29 d. Saločiuose, dab. Pasvalio raj. – 1984 m. rugsėjo 20 d. Klaipėdoje) – choro ir orkestro dirigentas, pedagogas.

## Biografija

Muzikos mokėsi pas Saločių vargonininką P. Ladygą, dalyvavo Klojimų vakaruose, kur pirmą kartą teko diriguoti ir chorui. Vienerius metus pasimokęs Kauno suaugusiųjų gimnazijoje, 1924 m. įstojo į Klaipėdos muzikos mokyklą ir mokėsi fagoto klasėje (dėst. L. Putna, R. Mrazas). Dar besimokydamas grojo Stasio Šimkaus vadovaujamame mokyklos simfoniniame orkestre, vadovavo Klaipėdos krašto Giedotojų draugijos chorams, nuo 1929 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Klaipėdos evangelikų bažnyčioje. Nuo 1929 m. dėstė muziką ir vadovavo chorams Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Mišrusis choras gerai pasirodė 1936 m. chorų varžybose Kaune. 1931 m. atliko karinę tarnybą Septintajame pėstininkų pulke.

1939 m. Vokietijai okupavus Klaipėdą, kurį laiką muzikinį darbą dirbo Plungėje. 1940–1944 m. Palangos progimnazijos muzikos mokytojas ir chorų vadovas.

Nuo 1945 m. du dešimtmečius Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorams, skudučių ansambliui ir pučiamųjų orkestrui. Šiuos kolektyvus parengdavo uostamiesčio ir respublikinėms dainų šventėms. Daug metų Klaipėdos muzikos mokykloje dėstė įvairias muzikos disciplinas, buvo miesto bendrojo lavinimo mokyklų muzikos mokytojų konsultantas, meno mėgėjų apžiūrų, koncertų, dainų švenčių organizatorius ir dirigentas.

Parašė atsiminimų Pajūrio muzikinio gyvenimo klausimais. 1955 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu. Pedagogas ir savo vaikus išaugino muzikais: Lidija Gelžinienė ir Rūta Baužinskienė – pianistės, Putinas – smuikininkas.

## Šaltiniai
Ričardas Grušas

**Ričardas Grušas** (g. 1950 m. lapkričio 9 d. Pakempinių k., Akmenės r.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

Baigęs Židikų vidurinę mokyklą, 1968–1972 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė A. Ilčiukas). 1975–1976 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė).

Nuo 1972 m. Kelmės vaikų muzikos mokyklos fortepijono mokytojas, 1974–1975 m. Kelmės rajoninių kultūros namų mišriojo choro chormeisteris, 1976–1980 m. vadovas. 1977 m. respublikiniame chorų konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" ir 1978 m. J. Naujalio konkurse Raudondvaryje laimėjo trečiąsias vietas, o 1979 m. respublikinėje chorų apžiūroje antrąją vietą, dalyvavo 1980 m. respublikinėje dainų šventėje.

Nuo 1980 m. Mažeikių vaikų muzikos mokyklos direktorius, nuo 1981 m. Kultūros centro mišriojo choro „Draugystė“ meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei – konkurse pelnė pirmąją vietą, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. 1986 m. choras koncertavo Čekoslovakijoje (Prahoje, Bratislavoje ir kitur), 1990 m. dainavo J. Karoso, 1991 m. J. Žilevičiaus gimimo 100-mečių jubiliejiniuose minėjimuose, o 1993 m. Vydūno gimimo 125-mečio minėjime. „Draugystė" ne kartą koncertavo Latvijoje ir Estijoje, dalyvavo Mažeikių, Akmenės, Telšių ir kitų aplinkinių rajonų dainų šventėse, 1995 m. koncertavo Lenkijoje, dalyvavo 1995 m. Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivalyje Rygoje (Latvija) ir 1997 m. panašiame festivalyje Gotlando saloje (Švedija). Chorą išmokė daug įvairių kūrinių, surengė koncertų daugelyje Žemaitijos miestų ir miestelių.

R. Grušas – Mažeikių rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, atsakingas už daugelį rajono ir respublikinių kultūros renginių. Dirigavo dainų šventėse bei festivaliuose ir kituose miestuose. Lietuvos muzikos mokyklų direktorių tarybos pirmininkas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Janina Grušienė-Vaišvilaitė

**Janina Grušienė-Vaišvilaitė** (g. 1948 m. birželio 10 d. Pocaičių k., Mažeikių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Židikų vidurinę mokyklą, 1967–1968 m. mokėsi vienerių metų chorvedžių kursuose (diriguoti mokė J. Eivienė) prie Mažeikių vaikų muzikos mokyklos. 1968–1972 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė V. Ūselis).

1972–1980 m. Kelmės vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1980 m. rudens Mažeikių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1985 m. chorinio dirigavimo skyriaus vedėja ir choro vadovė, 1996 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija. Chorą parengė 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje.

1990 ir 1991 m. dalyvavo vaikų ir jaunimo chorų festivaliuose „Dainuok, jaunoji Lietuva“ – tapo Žemaitijos zonos laureatais, dainavo baigiamuosiuose koncertuose Vilniuje. Choras yra 1995 m. Žemaitijos ir Pamario krašto vaikų chorų festivalio „Pavasario balsai“ laureatas, dainavo baigiamajame koncerte Klaipėdoje, dalyvavo 1996 m. Žemaitijos ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje, N. Akmenės dainų vakaruose, 1989 m. dainų šventėje Kretingoje ir 1993 m. moksleivių dainų šventėje Klaipėdoje. Mokytoja dirigavo Mažeikių, Akmenės, Kretingos rajonų ir Klaipėdos krašto dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.