open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Irena Porvaneckienė-Adomaitytė

**Irena Porvaneckienė-Adomaitytė** (g. 1924 m. rugsėjo 14 d. Šiauliuose) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Pirmasis muzikos mokytojas buvo vargonininkas ir chorvedys J. Uogintas. 1941 m. baigusi Šiaulių gimnaziją, dirbo įvairiose miesto įstaigose. 1944 m. pradėjo mokytojauti Bazilionių (Jonavos raj.) progimnazijoje, o 1948 m. persikėlė į Raudėnus (Šiaulių raj.). Čia mokytojavo septynmetėje mokykloje, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams.

Muzikos pedagogo Stasio Bekerio paraginta 1950 m. įstojo į Šiaulių muzikos mokyklą, kur ketverius metus choro dirigavimo mokėsi pas Bronių Sližį ir Danutę Dovydėnaitę.

Nuo 1952 m. pradėjo dėstyti muziką ir dainavimą Meškuičių (Šiaulių rajono savivaldybė) vidurinėje mokykloje, vadovauti moksleivių chorams. Suorganizavo Meškuičių apylinkės meno mėgėjų dainų ir šokių liaudies ansamblį (130 dalyvių).

Kolektyvą ėmė konsultuoti muzikos ir šokių specialistai iš Vilniaus (Adolfas Krogertas, Juozas Gudavičius, V. Bartusevičius) ir rengti koncertams Maskvoje. Po perklausos Vilniuje ansamblis gavo teisę koncertuoti Maskvoje. 1954 m. rugsėjo mėn. jis su dideliu pasisekimu koncertavo Žemės ūkio pasiekimų parodoje, Michailo Lomonosovo universitete ir Centriniuose meno darbuotojų rūmuose.

Grįžęs į Lietuvą, kolektyvas koncertų surengė Šiauliuose ir gretimuose rajonuose, dalyvavo Estijos rajoninėse dainų šventėse, 1955 m. respublikinės dainų šventės konkurse Vilniuje laimėjo trečiąją vietą, koncertavo Valstybinės filharmonijos salėje.

Metus mokytojavo Joniškėlio vidurinėje mokykloje, o nuo 1958 m. kelis dešimtmečius muziką ir dainavimą dėstė, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams Pušaloto (Pasvalio raj.) vidurinėje mokykloje. Jaunučių chorą parengė 1969 m. respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei, o jaunių chorą – 1965 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms. Taip pat vadovavo ir suaugusiųjų meno mėgėjų įvairiems kolektyvams. Mokytoja dirigavo Šiaulių ir Pasvalio rajonų dainų šventėse.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Juozas Pranaitis

**Petras Juozas Pranaitis** (1868 m. Panenupių k., Griškabūdžio valsč., Šakių apskr. – 1942 m. sausio mėn. ten pat) – vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija
Muzikos mokėsi pas Naumiesčio parapijos vargonininką – Varšuvos konservatorijos auklėtinį L. Risauską. Brolio kunigo Justino Bonaventūros rūpesčiu apie 1888 m. įstojo į Peterburgo konservatoriją (laisvasis klausytojas). Vargonavimą studijavo pas prof. Johansoną, o muzikos teoriją – pas konservatorijos direktorių A. Rubinšteiną.

Išmokęs vargonuoti, iki 1910 m. buvo vargonininkas Peterburgo katalikų dvasinėje akademijoje, kur subūrė chorą – jame giedojo ir būsimasis Lietuvos prezidentas Antanas Smetona. Choras nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. Minėtinas 1900 m. vasario 17 d. Lietuvių ir žemaičių draugijos surengtas didelis koncertas. Kiti koncertai vyko Marijos teatro rūmuose ar kitur.

P. Pranaitis harmonizavo liaudies dainas ir mokė jų savo chorą. Grįžęs į Lietuvą, ūkininkavo tėviškėje. Parašė kūrinių fortepijonui – polkų ir mazurkų, sonatą ir kitų smulkių kūrinėlių. Kūrybiškai bendravo su Vincas Kudirka – savo kūrinius duodavo jam redaguoti ir parengti spaudai.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zita Prašmutaitė

**Zita Prašmutaitė** (g. 1953 m. birželio 29 d. Melburne, Australija), dainininkė, pianistė, vargonininkė, chorvedė.

## Biografija

1960–1969 m. privačiai mokėsi muzikos teorijos ir skambinti fortepijonu pas Verą Porter, išlaikė 6 skyrių fortepijono ir 5 skyrių muzikos teorijos egzaminus prie Melburno universiteto (Australian Music Examination Board). Baigusi gimnaziją, 1971–1974 m. Monasho universitete studijavo tiksliuosius mokslus, gavo bakalauro laipsnį. 1984–1986 m. studijavo Chisholmo technologijos institute ir įgijo kompiuterių magistro laipsnį. Abi minėtos mokslo įstaigos yra Melburne.

1970–1995 m. Melburno lietuvių parapijos choristė ir vargonininkė, choro akompaniatorė. 1976–1982 m. mergaičių vokalinio okteto (vėliau seksteto) dainininkė ir vadovė. Surengė koncertų Melburne, Adelaidėje, Canberroje, Geelonge, Hobarte irMorwelle. 1984–1987 m. vokalinio – instrumentinio ansamblio „Svajonės“ dainininkė ir koncertmeisterė. Koncertavo daugelyje Australijos miestų, o 1986 m. JAV ir Kanadoje, 1985 m. išleido plokštelę. 1988–1989 m. vokalinio – instrumentinio ansamblio „Svajonių aidai“ dainininkė ir koncertmeisterė. Ansamblis koncertavo Melburne, Geelonge ir Sidnėjuje, taip pat Pietų Amerikoje (Buenos Aires, Montevideo, San Paule), daugelyje JAV ir Kanados miestų, Prancūzijoje, Vokietijoje, Lenkijoje ir Lietuvoje – Vilniuje ir Kaune. 1988 m. išleido plokštelę „Svajonių aidai".

Nuo 1975 m. Z. Prašmutaitė Melburno „Dainos sambūrio" choro, vyrų okteto ir solistų koncertmeisterė. Jungtinio Australijos lietuvių choro 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje ir Kaune koncertmeisterė. 1984, 1990 ir 1996 m. Australijos lietuvių dainų švenčių pagrindinė akompaniatorė.

Nuo 1995 m. Melburno lietuvių parapijos choro meno vadovė ir dirigentė. Choras rengia koncertus, gieda Švč. Marijos Jūrų Žvaigždės bažnyčioje, dalyvavo 1996 m. Australijos lietuvių dainų šventėje Melburne, giedojo šventės atidarymo iškilmėse šv. Mišių metu. 1975 m. Z. Prašmutaitė dalyvavo III Pasaulio lietuvių jaunimo kongrese Pietų Amerikoje, 1979 m. IV analogiškame kongrese Europoje ir 1983 m. V kongrese JAV ir Kanadoje. Ji turi daug visuomeninių pareigų. 1996 m. gruodžio 27 d. dirigavo jungtiniam chorui XIX Australijos lietuvių dainų šventėje Melburne, 1998 m. lankėsi Vilniuje ir stebėjo II Pasaulio lietuvių dainų šventę.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Albinas Prižgintas

**Albinas Prižgintas** (g. 1947 m. sausio 21 d. Schweinfurte, Vokietija) – vargonininkas virtuozas ir chorvedys. Albino Jasenausko dukters – pianistės, vargonininkės ir chorvedės Teresės Jasenauskaitės-Prižgintienės – sūnus.

## Biografija

1949 m. iš Vokietijos su tėvais atvyko į JAV. 1969 m. baigė bakalauro, 1970 m. – muzikos magistro studijas *[[Julliard School of Music]]*.

Gavęs Fulbraito stipendiją, 1970–1971 m. vargonus studijavo pas Karlą Richterį Vokietijoje. Vargonų muzikos rečitalius surengė Harvardo universitete, Šv. Patriko katedroje Niujorke, Svč. Jėzaus Širdies katedroje Niudžersyje, Šv. Petro bažnyčioje Bostone, Kolumbijos universitete, Šv. Severino bažnyčioje Paryžiuje ir kitur.

Su „Camerata Singers“ grupe gastroliavo trisdešimtyje JAV valstijų. Dažnai koncertavo ir su kitomis muzikos grupėmis, 1971 m. vargonavo Roberto F. Kennedžio vaikų teatre. Buvo muzikos vadovas *St. Mary's of Angeles* bažnyčioje Brukline. Šioje parapijoje vargonininkavo ir vadovavo chorui. Dalyvavo tarptautiniame vargonininkų konkurse Paryžiuje, konkursinę programą atliko ir Apreiškimo parapijos bažnyčioje Brukline. Daug metų vargonininkauja ir vadovauja chorui Šv. Mykolo ir Visų Angelų amerikiečių parapijose Tucsone, Arizonoje. Reiškiasi ir kaip džiazo pianistas. Jo brolis Viktoras taip pat muzikas (klarnetininkas).

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Benedikta Pučkytė

**Benedikta Pučkytė** (1959 m. sausio 2 d. Miesteliškių k., Pasvalio r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

1970–1975 m. mokėsi Pasvalio vaikų muzikos mokykloje (P. Januškos akordeono klasė). Baigusi Pumpėnų vidurinę mokyklą, 1977–1981 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. B. Abromavičienė ir E. Šeduikytė). 1981–1989 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Vailionio klasė).

1981–1984 m. Panevėžio 14-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, jaunučių, jaunių, merginų chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. 1984–1988 m. Panevėžio 22-ojo vaikų lopšelio – darželio muzikos vadovė.

Nuo 1982 m. Panevėžio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1982–1994 m. jaunių choro vadovė. Chorą paruošė Panevėžio miesto dainų šventėms ir kitiems kultūros renginiams, 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms (konkursuose pelnė antrąsias vietas), 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei Vilniuje. Choras daug koncertavo, giedojo bažnyčiose, dalyvavo religinės muzikos festivaliuose; jo koncertinėse programose buvo ir sudėtingesnių kūrinių. 1992 m. muzikos mokykloje pagal individualų projektą įsteigė choro klasę. Suorganizvo ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei parengė Panevėžio miesto jaunių chorą. 1995 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

1989–1991 m. B. Pučkytė – Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos ir 1991–1993 m. Politechnikos aukštesniosios mokyklos dėstytoja.

Nuo 1995 m. Panevėžio rajono kultūros, švietimo ir sporto skyriaus inspektorė – metodininkė. 1985–1995 m. laikotarpiu vadovavo Panevėžio miesto ir rajono įvairiems meno mėgėjų kolektyvams.

Nuo 1985 m. Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė, Panevėžio regiono chorvedžių tarybos narė, rajono įvairių kultūros renginių organizatorė, chorų ir vokalinių ansamblių konsultantė, Lietuvos chorų sąjungos narė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Pučkorius

**Petras Pučkorius** (1943 m. kovo 30 d.  -  2019 m. gegužės 7 d.  Juodupėnų k., Kretingos r.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1961–1965 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. A. Kvedaraitė). 1965–1972 Salantų kultūros namų meno vadovas ir mišriojo choro dirigentas – parengė 1970 respublikinei dainų šventei. 1972–1979 Salantų vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Mišrusis choras 1977 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurso laureatas, 1976 respublikinėse mokyklų chorų varžybose pelnė antrąją vietą, o 1979 analogiškose varžybose pirmąją. Meniškai tada nuskambėjo Pasveikinimo choras išV. Klovos operos „Pilėnai“, Valstiečių choras iš B. Smetanos operos „Parduotoji nuotaka“, R. Schumanno „Čigonai“ ir lietuvių kompozitorių dainos. 1976 ir 1978 respublikiniuose „Dainų dainelės“ konkursuose vyresniųjų klasių vaikinų vokalinis ansamblis pelnė laureatų vardus, mišrusis vaikų vokalinis ansamblis 1978 „Dainų dainelės" konkurso laureatas. Mokykloje mokytojas įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą.

Nuo 1979 rudens Skuodo vaikų darželio „Žilvitis“ muzikos vadovas – jo paruoštas mergaičių vokalinis ansamblis 1980 „Dainų dainelės" konkurso laureatas. 1983 grįžęs į Salantų vidurinę mokyklą, pedagogas vadovavo jaunučių, jaunių ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui (50-60 dalyvių) bei vokaliniams ansambliams. 1985 respublikinės dainų šventės konkurse jaunių choras pelnė geriausio kolektyvo vardą. Visus tris chorus mokytojas parengė 1987 respublikinei moksleivių dainų šventei (mišrusis choras gražiai pasirodė ir konkurse). Su žmona D. Pučkoriene 1985 respublikinei dainų šventei parengė Salantų kultūros namų mišrųjį chorą. 1993 m. įkūrė Salantų meno mokyklą ir tapo jos vadovu. Mokytojauja ir Salantų pagalbinėje mokykloje, parengė jai muzikos mokymo programą, kuri prigijo ir kitose Lietuvos mokyklose. Kartu su dukra Palmyra vadovauja Salantų kultūros namų mišriajam chorui, vargonininkauja bažnyčioje. Žmona Danutė Pučkorienė irgi muzikos mokytoja – chorvedė. P. Pučkorius – Kretingos rajono ir Žemaitijos krašto dainų švenčių dirigentas, 1993 Lietuvos jaunimo mažosios dainų šventės Vilniuje dirigentas. Dalyvauja metodinėse – mokslinėse konferencijose, veda atviras muzikos pamokas. 1978 apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1987 jam suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas, 1987 apdovanotas Kultūros žymūno ženklu, 1994 suteikta muzikos mokytojo eksperto kvalifikacijos kategorija. Yra Lietuvos muzikų draugijos narys.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Albina Pugžlienė-Rainytė

**Albina Pugžlienė-Rainytė** (1940 m. sausio 16 d. Bakšių k., Kėdainių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Krakių vidurinę mokyklą, 1958–1962 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Liberis), o 1962–1967 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė). Studijuodama trejus metus dirbo Maišiagalos (Vilniaus r.) kultūros namų meno vadove.

1967–1970 Kaišiadorių rajoninių kultūros namų meno vadovė, suorganizavo mišrųjį ir moterų chorus. Mišrųjį chorą parengė 1970 respublikinei dainų šventei. 1985–1990 Kaišiadorių rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro vadovė. Su choru 1987 respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" laimėjo antrąją vietą, parengė jį 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei. 1970–1976 vadovavo Vilniaus dailės kombinato moterų ir vyrų vokaliniams ansambliams.

Nuo 1970 A. Pugžlienė – Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1984–1989 direktorė. Daug metų vadovavo mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1975, 1977, 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms ir 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. Daug metų buvo Kaišiadorių rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, „Dainų dainelės" konkursų konsultantė. 1985 ji apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Birutė Prašmutaitė

**Birutė Prašmutaitė** (g. 1956 m. sausio 29 d. Melburne, Australija) – pianistė, vargonininkė, dainininkė, chorvedė.

## Biografija

Nuo septynerių metų privačiai mokėsi skambinti fortepijonu pas pedagogę Verą Porter, vėliau ketverius metus mokėsi dainuoti Smith Melba konservatorijoje pas pedagogą Dougą Ashtoną. Lankė Švč. Marijos pradžios mokyklą ir Švč. Jėzaus Širdies mergaičių gimnaziją. 1982 m. baigė Latrobe universitetą Melburne, kur įgijo matematikos ir psichologijos mokslų bakalauro laipsnį.

Nuo 1980 m. dirbo įvairiose Viktorijos valstijos įstaigose. Kadangi iš mažens mėgo muziką, nuo 13 metų pradėjo giedoti parapijos chore, dainavo dviejuose gimnazijos choruose ir universiteto chore. Apie dešimt metų dainavo mergaičių ansamblyje „Dainava“, nuo 1989 m. dainuoja lietuvių folkloro ansamblyje „Melburno kaimo dainininkai".

Nuo 1977 m. kaip dirigentė ir vargonininkė pavaduodavo Melburno parapijos choro vadovą.

Nuo 1974 m. pradėjo dainuoti Melburno „Dainos sambūrio“ chore ir jam akompanuoti, o nuo 1978 m. ir diriguoti. 1980–1990 m. buvo šio choro dirigentų padėjėja, nuo 1991 m. meno vadovė ir dirigentė. Choras gieda Švč. Mergelės Jūrų Žvaigždės bažnyčioje, koncertuoja Australijos lietuvių kolonijose, rengia metinius ir jungtinius koncertus su lietuvių, latvių ir estų meno mėgėjų kolektyvais bei solistais. Tuose koncertuose choras pasirodo kaip mišrusis (40 dalyvių) ir su atskiromis vyrų bei moterų chorų grupėmis. Dalyvauja tradicinėse Australijos lietuvių dainų šventėse. 1978 m. dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių 5-ojoje dainų šventėje Toronte, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje, koncertavo Trakuose. „Dainos sambūris" populiarina lietuvių kompozitorių dainas ir stambesnius užsienio klasikų kūrinius bei bažnytinę muziką.

B. Prašmutaitė yra jau dešimties Australijos lietuvių dainų švenčių organizatorė, muzikos vadovė ir dirigentė, 1983 m. VI JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Dirba daug visuomeninių darbų, priklauso įvairioms organizacijoms: Australijos LB narė, 1983–1984 ir 1995–1996 m. valdybos narė, nuo 1983 m. Jaunimo reikalų vadovė, nuo 1995 m. vicepirmininkė kultūros reikalams. Buvo Australijos Lietuvos jaunimo sąjungos pirmininkė, dalyvavo Pasaulio lietuvių jaunimo kongrese Pietų ir Siaurės Amerikoje bei Australijoje. Dalyvauja Lietuvių skautų veikloje ir rašo spaudoje, apdovanota Skautų medaliais bei kitokiais atžymėjimo ženklais.

## Šaltiniai
Antanas Pugžlys

**Antanas Pugžlys** (1940 m. sausio 21 d. Ragelių miestelyje, Rokiškio r. – 1986 m. gegužės 13 d. Vilniuje), choro dirigentas ir pedagogas. Vargonininko ir chorvedžio Kazimiero Pugžlio sūnus.

Antanas baigęs Vabalninko vidurinę mokyklą, 1958–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume.

## Biografija

J. Bagdonas). Mokydamasis subūrė moksleivių kamerinį chorą ir vyrų vokalinį kvartetą, vadovavo miesto medicinos darbuotojų mišriajam chorui. Technikumą baigęs su pagyrimu, 1962–1967 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. L. Abariaus klasė). Studijuodamas dainavo Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto mišriajame chore, vėliau dirbo vokalo pedagogu, o 1967–1982 m. vyr. chormeisteriu. 1965 m. subūrė radijo ir televizijos moterų vokalinį ansamblį, o 1966–1980 m. vadovavo Vilniaus miesto medicinos darbuotojų klubo moterų vokaliniam ansambliui „Svaja“. Ansamblis, respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" laureatas, koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Lenkijoje. 1982–1983 m. Respublikinių profesinio techninio mokymo kultūros namų dirigentas – konsultantas. 1983–1986 m. Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos chorinio dainavimo skyriaus mokytojas, vadovavo mergaičių vokaliniam ansambliui ir dėstė privalomojo fortepijono kursą.

Nuo 1985 m. rudens buvo Kaišiadorių rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro chormeisteris. Jo brolis Gintautas Pugžlys irgi muzikas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Pučka

**Vytautas Pučka**  g . 1930 m. gruodžio 17 d. Veduviškio k., Rokiškio r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija
Baigęs Rokiškio vidurinę mokyklą, kur pasižymėjo muzikiniais gabumais, 1951–1962 dėstė muziką, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams Kamajų vidurinėje mokykloje. 1957–1961 neakivaizdiniu būdu choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. J. Narvidas). Mokyklą baigė su pagyrimu.

Nuo 1962 Juodupės (Rokiškio r.) vilnonių audinių fabriko „Nemunas“ klubo vedėjas, iki 1983 mišriojo choro, moterų ir vyrų vokalinių ansamblių vadovas. Choro vyrų balsų grupę parengė 1963 I respublikiniam vyrų chorų sąskrydžiui Vilniuje, o mišrųjį chorą 1970, 1975 ir 1980 respublikinėms dainų šventėms. Apžiūrose ir įvairiuose konkursuose choras pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, nemažai koncertavo aplinkiniuose rajonuose, dainavo Latvijoje ir per Lietuvos televiziją. Su vokaliniais ansambliais prizinių vietų pelnė respublikiniuose „Sidabrinių balsų" konkursuose.

1974–1991 Rokiškio vaikų muzikos mokyklos mokytojas (vėliau muzikos instrumentų derintojas), vaikų choro ir vokalinių ansamblių vadovas. Choras dalyvavo Rokiškio rajono ir respublikinėse dainų šventėse, o ansambliai ir solistai – „Dainų dainelės" respublikiniuose konkursuose. Keletas pedagogo mokinių tapo muzikos specialistais. Išėjęs į užtarnautą poilsį, dainuoja Rokiškio kultūros rūmų chore, padeda mokyti vyrų balsus.

V. Pučka buvo Juodupės gyvenvietės muzikinio gyvenimo organizatorius ir Rokiškio dainų švenčių dirigentas. 1980 jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

## Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Gražvyda Pulkienė-Katkutė

**Gražvyda Pulkienė-Katkutė** (1959 m. balandžio 24 d. Rūdaičių kaime, Kretingos raj.) – Lietuvos kultūros darbuotoja ir chorvedė.

## Biografija

Baigusi Plungės 1-osios vidurinės mokyklos aštuonias klases ir vaikų muzikos mokyklos keturias akordeono klases (dėst. G. Pakalnienė), 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. G. Navickas). 1978–1982 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (doc. G. Purlio klasė).

Nuo 1982 rudens Klaipėdos rajono Gargždų kultūros rūmų metodininkė, nuo 1988 vyresnioji metodininkė, nuo 1989 meninės kūrybos skyriaus vedėja, nuo 1990 chorų ir vokalinių ansamblių konsultantė.

Nuo 1983 dainų ir šokių ansamblio „Minija" vokalinės grupės vadovė, o 1983 pradėjo vadovauti Klaipėdos rajkoopsąjungos moterų chorui, kuris vėliau perėjo kultūros rūmų žinion. Taip pat vadovauja įvairiems vokaliniams ansambliams. Chorą parengė 1980 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje (dalyvavo jungtinis moterų choras, kuriam talkino V. Steponavičius, R. Kasparavičius). Choras surengė koncertų Žemaitijos miestuose ir miesteliuose, dalyvavo Klaipėdos miesto ir rajono dainų šventėse bei aplinkinių rajonų dainų šventėse, taip pat 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. G. Pulkienė organizuoja įvairius kultūros renginius, dainų šventes ir jose diriguoja.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stasys Puodžiūnas

**Stasys Puodžiūnas** (1884 m. spalio 11 d. Kaniūkų k., Utenos r. – 1976 m. kovo 21 d. Ukmergėje) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

## Biografija

Iš pradžių muzikos mokėsi savarankiškai, o vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Vargonininkavo ir vadovavo chorams įvairiose Lietuvos parapijose. 1909 pirmąjį lietuvišką vakarą – koncertą surengė Ukmergėje. 1911–1912 muziką studijavo Rygos muzikos mokykloje, vadovavo „Giedros“ draugijos chorui, surengė koncertų. 1913–1918 vargonininkavo ir dirigavo lietuvių chorui (80 dalyvių) Liepojoje (Latvija). Kolektyvas rengė lietuviškus vakarus – koncertus, išmoko Č. Sasnausko kantatą „Broliai" ir kitų sudėtingesnių kūrinių. Grįžęs į Lietuvą, S. Puodžiūnas mokytojavo pradinėse mokyklose, o apsigyvenęs Anykščiuose suorganizavo Šaulių būrio chorą (50 dalyvių) ir jį parengė 1938 dainų šventei Klaipėdoje. 1940–1953 dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Anykščių ir Kavarsko vidurinėse mokyklose. Chorai pasirodydavo koncertuose ir dalyvaudavo dainų šventėse. Mokytojas rinko lietuvių liaudies dainas, domėjosi folkloru.

Palaidotas Kavarsko kapinėse (Anykščių raj.).

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Puošiūnas

**Petras Puošiūnas** (1949 m. kovo 29 d. Šeduvos vienkiemyje, Radviliškio r.) – Lietuvos choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

## Biografija

Baigęs Šeduvos vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1964–1968 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. Edmundas Sapranavičius). 1968–1973 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė).

1973–1977 Lietuvos liaudies meno rūmų Muzikos skyriaus dirigentas – konsultantas, nemažai prisidėjo prie įvairių kultūrinių renginių organizavimo. 1970–1993 Vilniaus vyrų choro „Varpas“ dirigentas – chormeisteris, nuo 1997 meno vadovas ir dirigentas. Daug triūso įdėjo rengiant programas, skirtas koncertams Lietuvoje ir užsienyje, dainų šventėms, konkursams ir kitiems renginiams. „Varpo" vyrus parengė 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

Nuo 1977 Vilniaus 4-osios vaikų muzikos mokyklos mokytojas, chorinio dainavimo skyriaus vedėjas, nuo 1981 direktoriaus pavaduotojas mokymo reikalams, o vėliau ugdymui.

Nuo 1977 ir chorinio dainavimo skyriaus jaunių choro vadovas. Chorą parengė Vilniaus miesto dainų šventėms, 1980, 1985 ir 1987 respublikinėms dainų šventėms, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Per metus choras surengia iki 15 koncertų Vilniuje ir kitur, gieda bažnyčiose, dalyvauja įvairiuose renginiuose, 1994 koncertavo Vokietijoje. 1995 Vilniaus Šv. Jono bažnyčioje choras (solistės R. Maciūtė ir J. Leitaitė) bei Lietuvos kamerinis orkestras (dirigentas prof. S. Sondeckis) atliko G. Pergolesi „Stabat Mater“. Šis kūrinys buvo atliktas ir 1998 m. gegužės 17 d. Lietuvos muzikos akademijos koncertų salėje mokyklos 30-mečio jubiliejaus proga. 1997 tarptautiniame vaikų chorinės muzikos festivalyje „Klasikai vaikams" Vilniuje gavo prizą už geriausiai atliktą Credo iš J. Haydno Mišių B-dur. Lietuvos radijas ir plokštelių studija padarė choro įrašų.

P. Puošiūnas 1987 Vilniaus miesto moksleivių dainų šventės, 1992 Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo dainų šventės, 1996 Vilniaus miesto jaunimo menų šventės, 1997 Vilniaus miesto moksleivių festivalio „Vilniaus vieversėliai" ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentas. Padarė įvairių aranžuočių chorams. 1987 apdovanotas Kultūros žymūno ženklu, 1995 dirigentui suteikta muzikos metodininko kvalifikacijos kategorija. Yra Lietuvos muzikų draugijos narys.

## Šaltiniai
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Aldona Pulauskienė-Kvaraciejūtė

**Aldona Pulauskienė-Kvaraciejūtė** (1929 m. sausio 8 d. Taučionių k., Alytaus r. – 2000 m. gruodžio 26 d.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

## Biografija

Tėvas buvo kaimo smuikininkas, dainininkas ir pirmasis Aldonos muzikos mokytojas. 1941–1947 lankydama Merkinės gimnaziją, muzikos žinių gavo ir iš mokytojo V. Gutausko. 1947–1951 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. A. Ilčiukas). Mokyklą baigė su pagyrimu. Kartu studijavo ir Vilniaus universiteto Istorijos – filologijos fakultete, bet kai 1949 tėvus, brolį ir seserį bolševikai ištrėmė į Sibirą, universitetą teko palikti. Baigusi muzikos mokyklą, gavo rekomendaciją studijuoti Lietuvos konservatorijoje.

1951 rudenį atvyko į Vievį. Buvo kultūros namų meno vadovė ir iki 1968 direktorė, suorganizavo mišrųjį chorą, jam vadovavo. Nuo 1950 choras buvo visų respublikinių dainų švenčių dalyvis, 1990 Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Vilniuje dalyvis. Choras – daugelio respublikinių konkursų laureatas ir prizininkas, koncertavo Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Vengrijoje, Čekoslovakijoje ir Nyderlanduose. Išviso jis yra surengęs apie 400 koncertų. 1985 respublikinei dainų šventei chorvedė dar parengė Vievio grūdų produktų kombinato mišrųjį chorą.

Nuo 1951 dėstė muziką ir vadovavo chorams Vievio vidurinėje mokykloje. Daug metų dirbo net su 3-4 chorais. 1955 respublikinei dainų šventei parengė vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą, 1960 vaikų ir mišrųjį chorus. Į 1964 I respublikinę moksleivių dainų šventę Vilniuje mokytoja atvežė tris chorus: jaunučių, merginų ir mišrųjį, kurie konkursuose laimėjo pirmąsias ir kitas prizines vietas. 1965 respublikinės dainų šventės konkurse jaunių choras pelnė pirmąją vietą. 1969 respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei parengė tris chorus – per 280 dainininkų. Vaikų chorai dalyvavo moksleivių ir suaugusiųjų respublikinėse dainų šventėse, 1990 Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje. Vyresniųjų klasių mišrusis moksleivių choras buvo 1977 respublikinės dainų šventės ir 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės konkursų laureatas, pirmųjų ir kitų prizinių vietų laimėjęs respublikinėse mokyklų chorų varžybose. 1968–1986 būdama Vievio vaikų muzikos mokyklos direktore ir mokytoja, A. Pulauskienė vadovavo vaikų chorui, jį parengė 1985 ir 1990 respublikinėms dainų šventėms. Nemaža jos buvusių mokinių tapo muzikais profesionalais. Sūnus Dainius Pulauskas – džiazo muzikantas.

A. Pulauskienė buvo Vievio ir Trakų rajonų dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, 1965 respublikinės dainų šventės dirigentė. 1964 apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1965 jai suteiktas nusipelniusio kultūros – švietimo darbuotojo garbės vardas.

2001 m. išleista knygelė „Tėvo smuikas : pro memoria : Aldonos Kvaraciejūtės-Pulauskienės (1929 01 08 – 2000 12 26) atminimui“.

## Šaltiniai

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vytautas Puteikis

**Vytautas Puteikis** (1930 m. spalio 12 d. Pasvalyje – 2014 m. spalio 8 d.) – Lietuvos choro dirigentas, pedagogas.

## Biografija
Mokėsi Mažeikių ir Pasvalio gimnazijose.

1946 m. vasario 8 d. sovietų valdžios suimtas ir už rezistencinę veiklą nuteistas dešimčiai metų kalėti.

Būdamas 15-metis Pasvalio gimnazijos moksleivis, buvo išrinktas antisovietinio keliolikos moksleivių būrelio „Žaibas“, vėliau pervadinto „Viltimi“ vadovu. Ši 14-15-mečių grupė platino agitacinius lapelius, ragindami neiti į okupacinius 1946 m. rinkimus. Viename iš tų lapelių, kurį nupiešė tėvo bendramokslis ir bedrabylis Leonas Gudas pavaizduotas paršas su Stalino ūsais ir agituojama neiti į okupacinius 1946 m. vasario 10 d. rinkimus į SSRS Aukščiausiąją Tarybą. Visi šie moksleiviai LTSR Aukščiausiojo Teismo išvažiuojamoje sesijoje Pasvalyje buvo nuteisti 10 metų lagerio už antitarybinę veiklą ir agitaciją, bei antitarybinės organizacijos kūrimą. O juk jie buvo tik paaugliai.
V. Puteikis kalėjo įvairiuose lageriuose 8 metus, paskutiniai buvo Kazachstano teritorijoje, paleistas 1954-06-12, praėjus metams po Stalino mirties, kai buvo amnestuojami tie kaliniai, kurie suėmimo metu buvo nepilnamečiai.
Buvo aktyvus politinių kalinių ir tremtinių organizacijų narys.

Grįžęs iš lagerių, 1954–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis). Mokyklą per trejus metus baigęs su pagyrimu. 1957–1963 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (doc. Antano Budriūno ir prof. Konrado Kavecko klasės).

1963–1978 m. Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumo merginų choro (60-70 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, koncertų surengė Vilniuje ir Vilniaus rajone, Ukmergėje, Valkininkuose, Smalininkuose, Buivydiškėse ir kitur. Kolektyvą parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms, 1973 m. respublikiniam moterų ir vyrų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, prizinių vietų su juo pelnė Vilniaus miesto ir respublikinėse mokyklų chorų apžiūrose.

Vadovavo ir vokaliniams ansambliams. 1971–1974 m. buvo Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros choro dirigavimo dėstytojas. Susirgęs profesine balso klosčių liga, nuo 1980 m. derino muzikos instrumentus Respublikiniuose profsąjungų kultūros rūmuose, vėliau Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje.

Žmona Zofija Zarankaitė-Puteikienė (1935 m. sausio 12 – 1989 m. rugsėjo 12) buvo žinoma folklorininkė, užrašiusi ir iššifravusi kelis tūkstančius lietuvių liaudies dainų melodijų.

Sūnūs Naglis Puteikis (g. 1964 m.) ir Darius Puteikis (1968 07 02-2020 12 22).

Vytautas Puteikis mirė savo namuose 2014 m. spalio 8 dieną. Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Šaltiniai
Vladas Puškorius

**Vladas Puškorius** (1893 m. balandžio 20 d. Palangoje – 1958 m. sausio 27 d. Athole, MA – JAV) – dainininkas (bosas) ir vargonininkas.

## Biografija

Baigęs Palangos progimnaziją, 1910–1912 m. muzikos teorijos ir vargonuoti mokėsi Plungėje pas Juozą Žilevičių. Nuo 1913 m. kurį laiką vargonininkavo Alsėdžiuose.

Kilus Pirmajam pasauliniam karui, buvo paimtas į rusų kariuomenę ir išsiųstas į Vakarų frontą. Dirbo raštinėje, dalyvavo choruose, karininkų sueigose dainuodavo solo. Po karo atsidūrė Sibire, kur muzikos mokykloje mokėsi dainuoti, koncertavo.

Grįžęs į Lietuvą, tarnavo Lietuvos kariuomenėje, 1924–1930 m. – Kauno muzikos mokykloje pas Aleksą Kutkų ir O. Marini mokėsi dainuoti. 1924–1944 m. dirbo Valstybės teatre – iš pradžių priimtas į chorą, vėliau tapo operos solistu. Per tą laiką teatre sukūrė apie 40 vaidmenų klasikinėse operose.

1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, aktyviai dalyvavo lietuvių tremtinių kultūriniame ir muzikiniame gyvenime – dainavo Džoakino Rosini operoje „Sevilijos kirpėjas“ Detmolde.

Atvykęs į JAV, nuo 1951 m. vargonininkavo Dangun Žengimo lietuvių parapijoje Pittsburghe, PA, o nuo 1954 m. – mažesnėje Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Athole. Ten ir mirė – palaidotas Brocktone, MA. Visur buvo subūręs ir bažnytinius chorus.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Mykolas Racevičius-Račas

**Mykolas Racevičius-Račas** (1829 Vijolių k., Šiaulių r. – 1895 Plungėje) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

## Biografija

Išmokęs vargonuoti iš Šiaulių vargonininko, kurį laiką vargonininkavo įvairiose Lietuvos parapijose. 1876–1882 Varšuvos muzikos institute studijavo vargonavimą, dalyvavo kultūrinėje veikloje. Grįžęs į Lietuvą, vargonininkavo ir vadovavo chorams Jurbarke, Raseiniuose, Zarasuose, Gruzdžiuose, Šiauliuose ir Plungėje. Sukūrė religinių ir pasaulietinių kūrinių: lietuviškas mišias „Po kojų tavo sosto" (1889) ir lotyniškas mišias (1890 išleistos Varšuvoje), giesmių ir dainų chorams.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vaclovas Rackevičius

**Vaclovas Rackevičius** (1921 m. sausio 5 d. Padvarių k., Ukmergės raj. – 1973 m. gegužės 16 d. Kaune) – vargonininkas, pedagogas ir choro dirigentas.

## Biografija

1940 m. Kaune lankė bendrojo lavinimo mokyklą ir muzikos kursus. 1941 m. įstojo į Kauno konservatoriją mokytis vargonuoti, 1942 m. baigė suaugusiųjų gimnaziją. 1944–1945 m. vėl studijavo vargonavimą ir muzikos teoriją bei kompoziciją Kauno konservatorijoje. Nutraukęs studijas, kurį laiką dirbo Kauno operos ir baleto teatre, vargonininkavo ir vadovavo mėgėjų chorams.

1954–1957 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje mokėsi teorijos ir kompozicijos (dėst. A. Daunoras), vadovavo „Silvos“ fabriko ir Pažaislio psichoneurologinės ligoninės chorams, mokytojavo Garliavos vidurinėje mokykloje. 1957–1960 m. – Šakių vaikų muzikos mokyklos direktorius ir rajoninių kultūros namų mišriojo choro vadovas.

1959–1963 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. Aniceto Armino klasė). Persikėlęs į Kauną, vadovavo 3-osios ligoninės moterų chorui, 2-osios ligoninės moterų vokaliniam ansambliui, Kauno Politechnikos instituto vyrų chorui, medicinos darbuotojų dainų ir šokių liaudies ansambliui, mokytojavo 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje. Buvo Šakių rajono ir Kauno miesto dainų švenčių dirigentas, meno mėgėjų kolektyvų konsultantas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Bronislovas Račiūnas

**Bronislovas Račiūnas** (1931 m. rugpjūčio 24 d. Uliūnų k., Panevėžio r.), choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

1953–1957 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. A. Liberis), o 1958–1963 neakivaizdiniu būdu choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konsevatorijoje (dėst. A. Krogerto klasė).

1957–1958 B. Račiūnas buvo Raseinių vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovas. Kurį laiką vadovavo Raseinių vietinio ūkio valdybos mišriajam chorui. 1959–1964 Paberžės (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei parengė tris chorus: jaunučių, jaunių ir merginų. 1964–1992 Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų chorvedybos disciplinų dėstytojas. Parašė metodinių darbų. 1992 išleido „Chorinio dirigavimo chrestomatiją“. Buvo Vilniaus rajono dainų švenčių vyr. dirigentas, Vilniaus miesto (rajono) Liaudies deputatų tarybos deputatas (1973–1975). 1993 suorganizavo Vilniaus Tėvynės sąjungos (konservatorių) folkloro ansamblį „Kadagys" ir yra jo vadovas. Išaugino dukterį Daivą Račiūnaitę -Vyčinienę – folklorininke ir muzikologę.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Antanas Radzevičius

**Antanas Radzevičius** (1884 m. balandžio 23 d. Vilkaičių k., Kruopių valsč., Šiaulių apskr. – 1956 m. gegužės mėn. Perth Amboy, NJ – JAV) – vargonininkas, vargonų statytojas ir chorvedys.

## Biografija

Muzikos pradėjo mokytis pas Kruopių miestelio vargonininką B. Burkauską (mokytojui padėdavo taisyti vargonus). Išmokęs vargonuoti, nuo 1901 m. savarankiškai vargonininkavo Garliavoje, iš kur keletą metų važinėjo į Kauną pas Juozą Naujalį gilinti žinių. Tuomet Garliavoje Szymanskio firma iš Varšuvos statė naujus vargonus, ir Antanas buvo nuolatinis darbininkas. Dar vargonininkavo Czezerske (Čečerske) ir Jiezne.

1905 m. atvykęs į JAV, iš pradžių vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Petro ir Povilo lietuvių parapijoje Elizabethe, NJ, o vėliau Newarke, NJ. Vadovavo Šv. Cecilijos ir Vyčių 29-osios kuopos chorui, suorganizavo orkestrėlį. Su chorais statė Miko Petrausko operetes ir W. R. Herberto dramos veikalus, nemažai koncertavo, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Dirbdamas muzikos žinias gilino pas M. Petrauską ir *Damroch Music Academy New York*. Kartu mokėsi ir statyti vargonus *Will Harrison Organ Co*, Bloamfielde, NY, ir *American Master Organ Co*, Lakeview, NY.

1908–1909 m. tobulinosi statyti elektroninės sistemos vargonus *American Master Organ Co*, Lakeview. Vėliau šį darbą pradėjo dirbti savarankiškai. 1910 m. įkūrė savo *Anthony Radzewiez Pipe Organ Co*, Newarke. 1911 m. lietuvių parapijai Patersone, NJ, pastatė pirmuosius skalines sistemos vargonus.

1921 m. savo firmą Newarke išplėtė ir pavadino *Radd Organ Corp* vardu. Iš pradžių firmoje dirbo daug darbininkų ir turėjo pakankamai užsakymų, bet netrukus ji bankrutavo. 1923 m. įmonę atgaivino Millbury, NY, ir joje tvarkytis A. Radzevičiui padėjo trys jo sūnūs. Įmonė pastatė apie 100 naujų vargonų ir nemažai jų atnaujino lietuviškose bažnyčiose, bet daugiausia lenkų ir kitų tautybių bažnyčiose, mokyklose, teatruose. Jo statytų vargonų galima užtikti daugelyje JAV miestų ir miestelių. Svajota pastatyti didžiulius paskutinės technikos vargonus ir Lietuvoje, bet šį sumanymą įgyvendinti sutrukdė Antrasis pasaulinis karas.

1941 m. įmonei užsidarius, A. Radzevičius vargonininkavo ir vadovavo chorams lietuvių ir lenkų parapijose Eastone, PA, Short Hills ir Perth Amboy parapijose. Su Newarko choru ir kaip solistas yra išleidęs plokštelių, įkalbėjęs monologų. Buvo ALRK Vargonininkų sąjungos organizatorius (1911 m.), aktyvus jos narys ir Centro valdybos ilgametis iždininkas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Ona Radzevičienė-Butkutė

**Ona Radzevičienė-Butkutė** (1948 m. gegužės 15 d. Kvietinių k., Klaipėdos r.), choro dirigentė ir pedagogė.

## Biografija

Baigusi Gargždų vidurinės mokyklos devynias klases, 1963–1967 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Rimkevičiūtė). Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1967–1972 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio klasė).

1972–1974 Panevėžio J. Švedo aukštesniosios pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos chormeisterė. Lygia greta vadovavo „Lietkabelio" gamyklos mišriajam chorui – tuo metu choras buvo vienas iš pajėgiausių kolektyvų mieste. 1974–1982 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Choro dirigavimo katedros vyr. dėstytoja, kurį laiką vadovavo merginų choro studijai.

Nuo 1975 vadovavo ir K. Donelaičio vidurinės mokyklos vaikų chorui, kuris 1977 II Stasio Šimkaus chorų konkurse tapo laureatu, dalyvavo 1977 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse.

1982–1987 Vilniaus 31-osios profesinės technikos mokyklos merginų choro vadovė. Choras Ona Radzevičienė respublikinėse moksleivių meno mėgėjų apžiūrose pelnė prizinių vietų, dalyvavo koncertuose. Iki 1994 vadovavo ir Vilniaus elektromechanikos technikumo (aukštesniosios elektronikos mokyklos) moksleivių mišriajam chorui (60 dalyvių). Choras kasmet išmokdavo 10-12 sudėtingesnių klasikos ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių, surengė nemaža koncertų Vilniuje, dainavo Rygoje, Tartu, Minske, Charkove, padarė įrašų Lietuvos televizijai. Choras 1985 respublikinės dainų šventės konkurse pelnė pirmąją vietą, o 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse antrąją, dalyvavo 1990 Lietuvos tautinėje ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

Nuo 1990 O. Radzevičienė Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnazijos mokytoja, buvo 1974 Panevėžio rajono dainų šventės dirigentė.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Lionginas Ragaišis

**Lionginas Ragaišis** (1926 m. rugsėjo 9 d. Martišiūnuose, Vabalninko valsčiuje – 1966 m. gegužės 7 d. Vilniuje) – choro dirigentas ir pedagogas.

## Biografija

Pas Vabalninko vargonininką pramokęs muzikos, 1945 m. įstojo į Vilniaus muzikos mokyklą. Kartu lankė ir vakarinę bendrojo lavinimo mokyklą. 1952–1957 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakulteto vokaliniams ansambliams, mokė muzikos ir dainavimo, vadovavo moksleivių chorams Vilniaus 7-ojoje ir 8-ojoje vidurinėse mokyklose. 1954–1960 m. vadovavo Respublikinių mokytojų namų mišriajam chorui, padėjo pastatyti J. Karnavičiaus operą „Gražina".

Nuo 1961 m. iki mirties dėstė choro dirigavimą ir kitas chorvedybos disciplinas Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje. Padėjo organizuoti Vilniaus miesto ir respublikines dainų šventes bei festivalius.

## Literatūra
* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999 m. *(Informacijos publikavimui gautas žodinis autoriaus leidimas).*
Liucija Ragaišienė-Židonytė

**Liucija Ragaišienė-Židonytė** (1932 m. balandžio 17 d. Klovainių k., Pakruojo r.), chorvedė ir muzikos mokytoja.

## Biografija

1948–1952 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka ir A. Belazaras), kartu lankė ir baigė suaugusiųjų vidurinę mokyklą.

Nuo 1953 rudens Pakruojo kultūros namų meno vadovė, suorganizavo moterų chorą. 1953–1956 muzikos ir dainavimo mokytoja Užvenčio vidurinėje mokykloje, moksleivių chorų vadovė. 1956 vėl grįžo į Pakruojį ir iki 1993 mokytojavo 1-ojoje vidurinėje mokykloje.

Nuolat vadovavo trims chorams ir vokaliniams ansambliams. Jaunučių chorą parengė 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei, jaunių 1970, 1975, 1980 ir 1990 respublikinėms dainų šventėms. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrusis choras dalyvavo 1969 ir 1977 respublikinėse moksleivių dainų šventėse, sėkmingai pasirodė trijose mokyklinių chorų zoninėse varžybose.

Vokalinius ansamblius ir jaunuosius solistus parengė respublikiniams „Dainų dainelės“ konkursams – buvo ir laureatų. 1956–1981 L. Ragaišienė buvo Pakruojo vaikų lopšelio – darželio „Liepsnelė“ muzikos vadovė. 1994–1996 Pakruojo vaikų globos namų muzikos mokytoja, subūrė vokalinį ansamblį „Šypsenėlė".

Be pedagoginio darbo, L. Ragaišienė 1974 suorganizavo Pakruojo rajono mokytojų mišrųjį chorą, kurį parengė 1975 respublikinei dainų šventei, vėliau vadovavo rajono švietimo darbuotojų moterų chorui – parengė 1985 respublikinei dainų šventei. Daug metų buvo Pakruojo rajono dainų švenčių vyr. dirigentė, rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkė. 1969 mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zenonas Ragulskis

**Zenonas Ragulskis** (1942 m. rugsėjo 28 d. Pakruojo mieste), akordeonistas, muzikos mokytojas ir chorvedys.

## Biografija

1949–1957 lankė Pakruojo vidurinę mokyklą, o 1957–1961 Šiaulių muzikos mokykloje mokėsi dėst. A. Tarvydo akordeono klasėje. 1978–1983 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Gudelio klasė).

1961–1962 Šiaulių vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir Pakruojo kultūros namų estradinio ansamblio vadovas. 1962–1965 tarnavo sovietinėje armijoje. 1965–1980 Pakruojo kultūros namų ir rajono kaimo kapelų vadovas (jas parengė 1980 respublikinei dainų šventei). 1981–1986 ir nuo 1989 Pakruojo kultūros namų mišriojo choro (kartu su Larisa Šiauliene) meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1983, 1984 ir 1985 Pakruojo rajono dainų šventėms, 1985 respublikinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. Choras dalyvavo mišriųjų chorų konkursuose Joniškyje ir Kelmėje, koncertų surengė daugelyje Lietuvos rajonų, dainavo Latvijoje. 1995 dalyvavo Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivalyje Rygoje (Latvija) ir 1997 analogiškame festivalyje Gotlande (Švedija). 1986–1993 chorvedys vadovavo Pakruojo rajono kaimo vokaliniams ir etnografiniams ansambliams.

Nuo 1965 Pakruojo vaikų muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1968 direktorius, 1995 jam suteikta vyresniojo muzikos mokytojo kvalifikacijos kategorija.

## Visuomeninė veikla

Z. Ragulskis – Pakruojo rajono dainų švenčių dirigentas.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Juozas Rajeckas

**Juozas Rajeckas** (1893 m. vasario 11 d. Pumpėnų miestelyje, Pasvalio r. – 1965 m. balandžio 18 d. Maspethe, NY – JAV), pedagogas, vargonininkas ir chorvedys.

## Biografija

Iš pradžių lankė Daujėnų mokyklą ir pas vietos vargonininką P. Meškelę išmokęs vargonuoti, pradėjo savarankiškai vargonininkauti. Kilus Pirmajam pasauliniam karui, paimtas į carinę kariuomenę ir išvežtas į Rusiją – Saratovą. Ten baigė vidurinę mokyklą ir studijavo konservatorijoje. Saratove vedė lietuvaitę Veroniką Janušonytę. 1918 grįžęs į Lietuvą, apsistojo Pasvalyje ir dirbo kasininku miesto savivaldybėje. 1919 apsigyveno Panevėžyje. 1921–1929 buvo miesto pradžios mokyklų ir Mokytojų seminarijos muzikos ir dainavimo mokytojas bei choro vadovas. Taip pat vadovavo Vilniaus Įgulos bažnyčios karių chorui ir vargonininkavo Vilniaus Šv. Petro ir Povilo bažnyčioje. Dirbdamas lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Susirgęs diabetu, 1931 gydėsi Berlyne, o pasveikęs 1932–1936 Kvietiškio žemės ūkio mokykloje dėstė muziką ir dainavimą, vėliau Marijampolėje dirbo raštininku – buhalteriu, 1936–1944 Kėdainių valstybiniame žirgyne vyr. buhalteriu.

1944 pasitraukęs į Vokietiją, kurį laiką gyveno Dresdene, vėliau Memmingene. 1949 atvyko į JAV ir apsigyveno Niujorke. Apie 14 metų vargonininkavo ir vadovavo chorui Aušros Vartų lietuvių parapijoje New York Cityje, NY. Choras giedojo bažnyčioje, dalyvavo įvairiuose tautiniuose rengimuose. J. Rajeckas buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys ir šios sąjungos New Yorko – New Jersio provincijos narys. Kilniais lietuviais išaugino ir į aukštuosius mokslus išleido du sūnus – Faustą ir Gediminą.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Viktoras Ralys

**Viktoras Ralys** (g. 1953 m. rugpjūčio 14 d. Niujorke, JAV), vargonininkas, chorvedys ir dainininkas.

## Biografija

Queens kolegijoje ketverius metus studijavo muzikos teoriją, fortepijoną, dirigavimą ir kompoziciją, o vargonuoti mokėsi Manhattano, N Y, muzikos mokykloje. New Yorko universitete studijavo lietuvių kalbą. Dar mokydamasis atostogų metu arba susirgus vargonininkui ir chorvedžiui A. Kačanauskui, jį pavaduodavo. 1977 m. pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Apreiškimo lietuvių parapijoje Brooklyne, NY. 1981 m. balandžio 12 d. bažnyčioje su choru, solistais ir vargonais atliko G. Rossini „Stabat Mater“ ir Č. Sasnausko „Libera me Domine“. Subūrė mišrųjį vokalinį kvartetą „Harmonija“, kuris 1982 m. dainavo „Margučio“ surengtame koncerte Čikagoje. Brooklyne taip pat vadovavo vyrų chorui „Perkūnas“, su kuriuo koncertavo ne tik JAV, bet ir Kanadoje bei Europoje (Italijoje). Paminėtinas 1982 m. birželio 4 d. „Perkūno“ ataskaitinis koncertas, turėjęs didelį pasisekimą. Su vyrais pastatė operetę „Auksinės dienos“ (pagal Rombergo „Student Prince“). Susijungus dviem parapijoms, susidarė 60 žmonių mišrusis choras, kuris pastatė G. Faure „Requiem" ir atliko ištraukų iš Ch. Gounod ir J. Sibelliaus stambių kūrinių.

Nuo 1990 m. V. Ralys pradėjo vadovauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijos chorui Los Angeles, CA. Choras gieda bažnyčiose, rengia religinės muzikos koncertus, dalyvauja dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, pastatė Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“. V. Ralys dar vadovavo „Spindulio“ jaunimo ansambliui. Kaip solistas dainuoja Los Angeles City operoje. Buvo 1991 m. 7-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės dirigentas Čikagoje ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės dirigentas Vilniuje – dirigavo B. Budriuno dainą „O, Nemune". Parapijos chorą parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

## Šaltiniai

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.