open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Loono grafystė

**Loono grafystė** (, ) – buvusi Šventosios Romos Imperijos valstybė dabartinės Belgijos teritorijoje. Jos teritorija maždaug atitinka dabartinės Limburgo provincijos (Belgija) teritoriją.

Svarbiausi grafystės miestai buvo Beringenas, Bilzenas, Borgloonas, Bree, Hamontas, Haseltas, Herk-de-Stadas, Maaseikas, Peer ir Stokemas.

## Istorija
Grafystė pirmą kartą paminėta 1040 m. Pradžioje sostinė buvo Borgloon miestas. 1180 m. Lježo vyskupas Raulis Zėhringenas sugriovė *Borgloon* tvirtovę, ir todėl grafystės sostinė buvo perkelta į Kuringeną, o 1200 m – į Haseltą.

1228 m. sėkmingų grafo Arnoldo IV vedybų su Šini grafaite dėka, Loono grafai pradėjo valdyti ir Šini. 1336 m. baigėsi vietinė grafų dinastija ir grafystėje įsigalėjo Heinsbergo lordai. 1362 m. grafas Gotfridas pardavė Looną ir Šini Arnoldui VI, kuris 1366 m. perdavė savo valdas Lježo vyskupui. Taip Loono grafystė tapo pavaldi Lježo vyskupijai, bet išlaikė autonomiją, kaip vienas vyskupijos kvartiertių. 1795 m. Lježo vyskupiją aneksavo Pirmoji Prancūzijos respublika ir Loono grafystė buvo panaikinta, o jos žemės tapo *Meuse-Inférieure* departamento dalimi.

## Grafai
* Giselbertas (- 1046) – Betuvės grafo Otono sūnus;
* Emmonas (1046–1078);
* Arnoldas I (1078–1126);
* Arnoldas II (1126–1139);
* Liudvikas I (1139–1171);
* Gerardas II (1171–1191);
* Liudvikas II (1191–1218), taip pat Olandijos grafas 1203–1207 m.;
* Henrikas (1218)
* Arnoldas III (1218–1221), taip pat Rieneko grafas;
* Liudvikas III (1221–1227), taip pat Rieneko grafas 1221–1243;
* Arnoldas IV (1227–1273), taip pat Šini grafas;
* Jonas I (1273–1279);
* Arnoldas V (1279–1323), taip pat Šini grafas 1299–1313;
* Liudvikas IV (1323–1336), taip pat Šini grafas 1313–1336;
* Teodorikas, (1336–1361), taip pat Šini grafas ir Heinsbergo lordas;
* Gotfridas (1361–1362), taip pat Šini grafas ir Heinsbergo lordas;
* Arnoldas iš Ruminji (1362–1366);
* Toliau valdė Lježo vyskupai.

## Nuorodos
* County of Loon. Arnold V (1279–1323)
San Marino herbas

**San Marino herbas** – vienas iš San Marino valstybės atributų. Herbą sudaro trys sidabriniai bokštai su trimis sidabrinėmis stručių plunksnomis ant trijų žalių kalnų mėlyname lauke. Herbo apačioje – balta juosta su lotynišku devizu *LIBERTAS* 'laisvė'. Iš šonų skydą dengia dvi šakelės – iš kairės ąžuolo šakelė, iš dešinės – lauro šakelė, jos simbolizuoja respublikos ilgaamžiškumą bei nepriklausomybės gynybą. Virš herbo esanti karūna simbolizuoja suverenumą.

Manoma, kad herbas atsiradęs XIV a. Laikomas seniausios pasaulio respublikos laisvės ir nepriklausomybės simboliu.

Bokštai simbolizuoja tris San Marino citadeles (*La Guaita*, *La Cesta* ir *La Montale*), o trys kalnai – tris *Monte Titano* kalno viršūnes.
Šiaurės Kipro herbas

**Šiaurės Kipro herbas** – vienas iš Šiaurės Kipro Turkų respublikos atributų. Herbą sudaro baltas balandis aukštyn pakeltais sparnais ir galva ir žalia alyvmedžio šakele snape auksiniame lauke. Skydą supa baltų lapų žaliais kontūrais vainikas. Virš skydo – balti pusmėnulis ragais į virš ir penkiakampė žvaigždė.

Šiaurės Kipro herbas yra nežymiai perdarytas Kipro respublikos herbas:
* Pašalinti Kipro nepriklausomybės metai (1960) iš skydo apačios ir įdėti Šiaurės Kipro atsiskyrimo metai (1983) virš skydo.
* Virš skydo, vainiko tarp įdėti pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė
* Vainiko lapai balti, o ne žali.
* 2007 m. pakeista balandžio galvos padėtis.
Ke Ntemo provincija

**Ke Ntemo provincija** – viena iš Pusiaujo Gvinėjos provincijų, kurios sostinė yra Ebebijinas.

Ke Ntemas ribojasi su šiomis provincijomis:
* Šiaurėje – su Kamerūnui priklausančia Pietų provincija
* Rytuose – su Gabonui priklausančia Volijo-Ntemo provincija
* Pietuose – su Vele Nzaso provincija
* Vakaruose – su Centro Pietų provincija

Provincijos plotas 3 943 km².

## Šaltiniai
Pusiaujo Gvinėjos himnas

**Caminemos pisando las sendas de nuestra inmensa felicidad** – Pusiaujo Gvinėjos nacionalinis himnas. Atanasio Ndongo Miyone parašė himno žodžius, o Ramiro Sanchez Lopez – melodijos kompozitorius. Himnas buvo priimtas 1968 m. spalio 12 d. Pusiaujo Gvinėjai pasiekus nepriklausomybę.

## Eilės

Caminemos pisando la senda
De nuestra inmensa felicidad.
En fraternidad, sin separación,
¡Cantemos Libertad!
Tras dos siglos de estar sometidos
Bajo la dominación colonial,
En fraterna unión, sin discriminar,
¡Cantemos Libertad!
¡Gritemos Viva, Libre Guinea,
Y defendamos nuestra Libertad.
Cantemos siempre, Libre Guinea,
Y conservemos siempre la unidad.
¡Gritemos Viva, Libre Guinea,
Y defendamos nuestra Libertad.
Cantemos siempre, Libre Guinea,
Y conservemos siempre la independencia nacional
Y conservemos, Y conservemos
La independencia nacional.

## Išnašos
Vele Nzaso provincija

**Vele Nzaso provincija** – viena iš Pusiaujo Gvinėjos provincijų, kurios sostinė yra Mongomas.

Vele Nzasas ribojasi su šiomis provincijomis:
* Vakaruose – su Centro Pietų provincija
* Šiaurėje – su Ke Ntemo provincija
* Rytuose ir pietuose – su Gabonui priklausančia Volijo-Ntemo provincija

Provincijos plotas 5 478 km².

## Šaltiniai
Šiaurės Bioko provincija

**Šiaurės Bioko provincija** – viena iš Pusiaujo Gvinėjos provincijų, kurios centras yra valstybės sostinė Malabas.

Šiaurės Bioko provincija yra įsikūrusi šiaurinėje Bioko salos dalyje. Tai tankiausiai gyvenama ir antroji pagal gyventojų skaičių (po Litoralės provincijos) Pusiaujo Gvinėjos provincija. Pietuose ji ribojasi su Pietų Bioko provincija.

Nors provincijos plotas tik 776 km²,

## Šaltiniai
The Fame

**„The Fame“** – debiutinis amerikiečių atlikėjos Lady Gaga albumas, išleistas 2008 m. rugpjūčio 19 d. Penkios albumo dainos buvo išleistos kaip singlai, iš kurių trys tapo platininiais. Pirmas albumo singlas „Just Dance“ tapo tris kartus platininis JAV ir Australijoje bei šešis kartus platininis Kanadoje. Antras singlas „Poker Face“ tapo 3 kartus platininis Norvegijoje ir Šveicarijoje, 5 kartus platininis JAV, 6 kartus platininis Australijoje ir 8 kartus platininis Kanadoje. Per 48 savaites pasaulyje parduota 4 393 000 albumo kopijų. Atlikėja pardavė daugiau kaip 15 milijonų albumo kopijų visame pasaulyje.

## Dainų sąrašas

## Pozicijos

## Sertifikatai

## Nuorodos
* Albumas „Metacritic“ tinklalapyje
Pietų Bioko provincija

**Pietų Bioko provincija** – viena iš Pusiaujo Gvinėjos provincijų, kurios sostinė yra Luba.

Pietų Bioko provincija yra įsikūrusi pietinėje Bioko salos dalyje. Šiaurėje ji ribojasi su Šiaurės Bioko provincija.

Provincijos plotas 1241 km².

## Šaltiniai
Litoralės provincija

**Litoralės provincija** – viena iš Pusiaujo Gvinėjos provincijų, kurios sostinė yra Bata.

Litoralė – vienintelė Rio Munio provincija, turinti priėjimą prie jūros. Vakarinius provincijos krantus skalauja Gvinėjos įlankos vandenys. Sausumoje ji ribojasi su šiomis provincijomis:
* Šiaurėje – su Kamerūnui priklausančia Pietų provincija
* Rytuose – su Centro Pietų provincija
* Pietuose – su Gabonui priklausančia Estuarijos provincija

Provincijoje, kurios plotas 6665 km². Žmonių čia sparčiai daugėja, per porą dešimtmečių jų skaičius išaugo net keturis kartus:

## Šaltiniai
Milijonas

**1 000 000** (milijonas), arba tūkstantis tūkstančių – natūralusis skaičius, lygus 106.
Standartine sistema žymimas 1E6. SI priešdėlis – „mega-“.

Skaitvardžio trumpinys lietuvių kalboje – *mln.* Anglų kalboje – priklausomai nuo konteksto ir rašymo stiliaus, gali būti *M*, *MM*, *m* arba *mill.*

## Reikšmė kitose sistemose
* Dvejetainis kodas: 11110100001001000000
* Šešioliktainis kodas: F4240
* Romėniškai: 
* Pirminių skaičių sandauga: 26 · 56

## Taip pat skaitykite
* mega-
* Skaičius

## Šaltiniai
Trilijonas

**1 000 000 000 000** (*trilijonas*), arba tūkstantis milijardų – natūralusis skaičius, lygus 1012. SI priešdėlis – „tera-“.

## Reikšmė kitose sistemose
* Dvejetainis kodas: 1110100011010100101001010001000000000000
* Šešioliktainis kodas: E8D4A51000

## Taip pat skaitykite
* Skaičius

## Išnašos
Tūkstantis

**1 000** (tūkstantis) – natūralusis skaičius, lygus 103.
Standartine sistema žymimas 1E3. SI priešdėlis – „kilo“.

## Matematikoje
* 1000 yra 10-asis 24-iakampis skaičius.

## Reikšmė kitose sistemose
* Dvejetainis kodas: 1111101000
* Šešioliktainis kodas: 3E8
* Romėniškai: M
* Pirminių skaičių sandauga: 23 · 53

## Taip pat skaitykite
* kilo-

## Šaltiniai
Luba

**Luba** () – miestas Pusiaujo Gvinėjos, antras pagal dydį Bioko saloje. Šis uostas įsiskūręs vakarinėje salos dalyje, šalia ugnikalnių viršūnių. Pagrindinis miesto gyventojų verslo šaltinis – miškininkystė. Luboje yra keli paplūdimiai ir ligoninė.

Iš Lubos nesunku patekti į Pusiaujo Gvinėjos sostinę Malabą tiek jūriniais, tiek ir sausumos keliais. Nuvažiuoti į sostinę tetrunka pusantros valandos.

Pastaruoju metu šalia Lubos atidarius uostą, didesni laivai, atvikstantys paimti naftos produktų, nebeužsuka į ir taip perpildytą Malabo uostą, o pasikrauna būtent čia.

## Šaltiniai
Interscope-Geffen-A&M

**Interscope-Geffen-A&M** yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kuri priklauso „Universal Music Group“. Kompanija susikūrė 1999 m., kai „Geffen Records“ ir „A&M Records“ buvo sujungtos į „Interscope Records“.

„Interscope-Geffen-A&M“ taip pat apima „Aftermath Entertainment“, „Cherrytree Records“, „Star Trak Entertainment“, „Delicious Vinyl“, „Fontana Records“, „Mosley Music Group“, „A&M/Octone Records“, „will.i.am music group“ ir turi „MCA Records“, „DreamWorks Records“, „ABC Records“, „Dunhill Records“, „Song Bird Records“, „Peacock Records“, „Duke Records“, „Back Beat Records“, „Hickory Records“ ir „Famous Music Group“ (kurioje yra „Dot Records“ ir „Paramount Records“) katalogus.

Žymesni „Interscope-Geffen-A&M“ atlikėjai yra: Dr. Dre, Pharrell Williams, N*E*R*D, 50 Cent, G-Unit, Eminem, The Game, Bryan Adams, Black Tide, AFI, The All-American Rejects, Black Eyed Peas, Mary J. Blige, Teairra Mari, Keyshia Cole, Lady Gaga, Rev Theory, Sheryl Crow, Hollywood Undead, Fergie, Flyleaf, Tatu, Nelly Furtado, Guns N' Roses, Enrique Iglesias, Charles Hamilton, Marilyn Manson, Maroon 5, Weezer, Pussycat Dolls, Ashlee Simpson, No Doubt, Gwen Stefani, Timbaland, Rob Zombie, Sting, New Kids On The Block, Limp Bizkit, Girlicious ir Angels and Airwaves.

## Taip pat skaitykite
* Interscope Records
* Geffen Records
* A&M Records

## Nuorodos
* Interscope oficiali svetainė
* Geffen Records 
* A&M/Octone Records oficiali svetainė
Anobonas

**Anobonas** () – viena iš Pusiaujo Gvinėjos salų, sudaranti provinciją. Jos sostinė yra San Antonio de Palė.

Ši sala yra nutolusi nuo vakarinių Afrikos krantų 350 km ir yra apie 180 km į pietvakarius nuo San Tomė ir Prinsipė salų.

Provincijos plotas yra tik 17,5 km², joje gyvena apie 5300 gyventojų. Tai mažiausia iš visų Pusiaujo Gvinėjos provincijų, nors ir viena tankiausiai apgyvendintų (tankiau žmonės gyvena tik Šiaurės Bioko provincijoje, kurioje įsikūrusi valstybės sostinė Malabas).

## Šaltiniai
Formozos respublika

**Formozos respublika**, **Taivano demokratinė respublika** () buvo 1895 m. Taivano saloje egzistavusi respublika, tarp Čing dinastijos pajėgų pasitraukimo ir Japonijos kolonijos, pagal Šimonosekio taikos sutartį, sukūrimo.
Judėjimas už Rumunijos ir Moldavijos suvienijimą

**Judėjimas už Rumunijos ir Moldavijos suvienijimą** () prasidėjo XX a. pabaigoje, po to, kai Moldavija paskelbė apie savo nepriklausomybę. Judėjimas remiasi prielaida, kad Moldavijos teritorija be Padniestrės yra Rumunijos dalis, o moldavų tauta - rumunų tautos dalis. Žlugus TSRS pradėti reikšti reikalavimai suvienyti Rumunijos ir Moldavijos valstybes. Moldavijoje šį siekį atvirai remia tik Krikščionių demokratų liaudies partija.

2005 m. pabaigoje Rumunijos prezidentas Traian Băsescu savo Moldavijos kolegai Vladimirui Voroninui siūlė tokį susivienijimą, tačiau moldavų pusė šį pasiūlymą atmetė. Pagal 2006 m. lapkričio mėn. atliktą apklausą 48 % apklaustųjų išreiškė norą tapti Rumunijos piliečiais, o 46 % buvo prieš, 5 % neturėjo nuomonės. Pagal 2006 m. kovo apklausos duomenis Rumunijoje 51 % apklaustųjų pasisakė už susivienijimą, o 27 % buvo už esamos situacijos išlaikymą.
Graikijos herbas

**Graikijos herbas** – vienas iš Graikijos valstybės atributų. Herbą sudaro baltas kryžius mėlyname skydo lauke, skydą ratu supa dvi lauro šakelės žaliais lapais su juodomis uogomis.

Herbas naudojamas kariškių ir saugumo tarnybų darbuotojų uniformose (kepurėse, sagose ir kt.).

## Istorija
Pirmoji dabartinės Graikijos nacionalinė emblema buvo priimta 1822 m. kovo 15 d., tai buvo mėlyna ir balta apskrita kokarda.

Nuo tada Graikijos emblema daug kartų keitėsi, paprastai keičiantis valdymo formoms. Teigiama, kad Senovės Graikijos laikais Graikijos emblema buvo Atėnė ir jos pelėda. Pirmojo šiuolaikinės Graikijos premjero Joanio Kapodistrijo (*Ioannis Kapodistrias*; 1776–1831) laikais Graikijos simboliu tapo atgimimo simbolis feniksas.
Pirmojo Graikijos karaliaus Oto (1815–1867, valdžiusio 1833–1862 m.) laikais šalies emblema tapo herbas, kurio skyde baltas graikiškasis kryžius mėlyname lauke, skydininkai du rusvi liūtai, virš skydo – karūna.
Valdant karaliui Jurgiui I (1845–1913, valdė 1863–1913 m.) herbas pasikeitė, skyde atsirado skydeliai su Daniškos tradicijos heraldiniais elementais, nes Jurgis I iki tol buvo Danijos princas.

1924 m., Graikijai tapus respublika, nacionaliniu herbu buvo paprastas skydas su mėlynu graikiškuoju kryžiumi. Karališkasis herbas vėl imtas naudoti restauravus monarchiją 1935 m. ir buvo naudotas iki 1973 m., kai tada valdžiusi karinė chunta panaikino monarchiją.

Dabartinis herbo variantas priimtas 1975 m. birželio 7 d., jo autorius dailininkas *Kostas Grammatopoulos*.


Vaizdas:Greek CoA (1831-1863).svg|Graikijos karalystės karališkasis ir valstybės herbas valdant pirmajam karaliui Otonui (1833–1862 m.). Jame atsispindi Bavarijos karalystės herbo motyvai.
Vaizdas:Bayern Wappen.svg|Mažasis Bavarijos skydas
Vaizdas:Royal Coat of Arms of Greece.svg|Graikijos karalystės karališkasis herbas valdant Gliuksburgų (*Glücksburg*) dinastijai (1863–1924 ir 1935–1973 m.).
Vaizdas:National coat of arms of Denmark.svg|Danijos herbas
Vaizdas:Greek Royal Arms.svg|Graikijos karalystės valstybės herbas valdant Gliuksburgų dinastijai (1863–1924 ir 1935–1973 m.).
Vaizdas:21april1967.png|Feniksas su kareivio siluetu priešakyje buvo plačiai naudojamas Graikijos karinės chuntos simbolis 1967–1974 m. Ta pati emblema be kareivio buvo chuntos paskelbtos respublikos (1973–1974 m.) simboliu.
Vaizdas:Flag of the President of Greece.svg|Dabartinio herbo karinis variantas, koks naudojamas kariškių kepurėse.
Ebebijinas

**Ebebijinas** () – miestas Pusiaujo Gvinėjoje, Rio Munio regiono šiaurės rytuose. Jis yra prie Gabono ir Kamerūno sienų. Tai galutinis taškas trijų pagrindinių transporto kelių iš Batos, Jaundės ir didžiausių miestų centriniame Gabone. Ebejinas taip pat yra Ke Ntemo provincijos centras.

## Šaltiniai
Danijos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Danija|Danijos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius: **5 500 510 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
* *0-14 m.:* 18,1 %
* *15-64 m.:* 65,8 %
* *65 m. ir vyresni:* 16,1 % (2009 m. apsk.)
 
**Amžiaus [[mediana]]:**
* *bendra:* 40,5 m.
* *vyrų:* 39,6 m.
* *moterų:* 41,3 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,28 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 10,54 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 10,22 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,48 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 4,34 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendra:* 78,3 m.
* *vyrų:* 75,96 m.
* *moterų:* 80,78 m. (2009 apsk.) 

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**
* *bendras:* 99 %
* *vyrų:* 99 %
* *moterų:* 99 % (2003 m. apsk.)

**Gyventojų skaičiaus kitimas** (1769 - 2007 m.):

## Tautinė sudėtis

## Šaltiniai
* CŽV pasaulio faktų knyga: Danija (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Danijos miestai
Evinajongas

**Evinajongas** () – miestelis Pusiaujo Gvinėjoje, Rio Munio pietryčiuose. Centro Pietų provincijos administracinis centras. Šalia miestelio stūkso nedidelis kalnas, Evinajongas žinomas dėl savo naktinio gyvenimo, parduotuvių ir netoli esančių krioklių.

## Šaltiniai
Basilės kalnas

**Basilės kalnas** (), seniau vadintas **Santa Isabelės kalnu** (*Pico de Santa Isabel*) – aukščiausias Bioko salos, priklausančios Pusiaujo Gvinėjai, kalnas. Aukštis – 3011 m. Tai yra viršūnė didžiausio ir aukščiausio iš trijų persiklojančių bazaltinių ugnikalnių skydų, kurie formuoja salą. Viršukalnė stūkso šalia Malabo miesto.

Bioko sala susiformavo palei Kamerūno liniją, einančią į šiaurės rytus palei pagrindinį geologinį lūžį, kuris tęsiasi nuo Atlanto vandenyno į Kamerūną. Ši linija apima kitas salas, tokias kaip Anobonas, Prinsipė ir San Tomė, esančias greta masyvaus stratovulkaninio Kamerūno ugnikalnio.
Platonizmas

**Platonizmas** – idealistinės filosofijos kryptis, kuri apima įvairias Platono teorijos modifikacijas. Visos platonizmo atmainos, besiskirdamos konkrečiu turiniu bei problematika, yra paremtos Platono idėjos, kaip konstruktyvaus loginio visos tikrovės principo, prielaida.

Pirmieji Platono pasekėjai labiau stengėsi pajungti jį kitoms tuo metu paplitusioms filosofijos tendencijoms, o ne plėtoti Platono filosofijos turinį. Maždaug I a. pr. m. e. susiformavęs stoiškasis platonizmas (žymus jo atstovas yra Poseidonijas) yra viena autentiškiausių platonizmo atmainų. Ilgainiui iš antikinio platonizmo stoicizmo tendenciją išstūmė Aristotelio šalininkai, kurie mėgino sintetinti Platono ir pitagoriškai interpretuoto Aristotelio idėjas (Antiochas Askalonietis, Amonijas Sakas). Tokiu būdu buvo sudaromos sąlygos atsirasti idealizme vienai įtakingiausių platonizmo atmainų – neoplatonizmui. Per jį Platono idėjos pirmiausia pasiekė viduramžių scholastinę filosofiją. Jos istorija pasižymi platonizmo ir aristotelizmo priešprieša.

Platonas turėjo įtakos ir panteistinėms renesanso bei naujųjų amžių filosofinėms sistemoms (1428 m. į Veneciją buvo atgabenti graikiški Platono tekstai). Platonizmo metodologija žymu klasikiniame vokiečių idealizme.

## Taip pat skaitykite
* Platono akademija

## Šaltiniai
Ekonominio bendradarbiavimo organizacija

**Ekonominio bendradarbiavimo organizacija** – tarptautinė ekonomikos plėtros organizacija tarp dešimties Eurazijos šalių. Organizacijos būstinė – Teheranas.

## Istorija
Ekonominio bendradarbiavimo organizacija buvo įkurta 1985 m. Irano, Pakistano ir Turkijos tam, kad pakeltų ekonominį, kultūrinį ir techninį lygį savo šalyse. Tai buvo 1962 m. – 1979 m. veikusios Regioninio bendradarbiavimo plėtros organizacijos prototipas. 1992 m. į organizaciją buvo priimti 7 nauji nariai: Afganistanas, Azerbaidžanas, Kazachija, Kirgizija, Tadžikija, Turkmėnija ir Uzbekija.

## Narės

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
298 Baptistina

**Baptistina** – asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 298. Apskrieja saulę kas 1240 dienų. Atstumas nuo Saulės yra tarp 2,05 ir 2,48 astronominio vieneto. Diametras – nuo 21,14  km.

Atrastas Nicoje, 1890 m. rugsėjo 9 d. Augusto Šarlo.

## Šaltiniai
Platono akademija

**Platono akademija** – filosofijos mokykla, kurią įkūrė Platonas 387 m. pr. m. e. netoli Atėnų, mitinio herojaus Akademo sode, dėl to pavadinta akademija. Jai Platonas vadovavo apie 40 metų. 

Platono akademijoje filosofijos dėstymas derintas su matematikos, astronomijos, mechanikos tyrimais, visai šiai veiklai teikiant etinę (tarnavimo gėriui) prasmę.

Kaip formalus Platono filosofijos centras, Platono akademija gyvavo beveik 800 m., tačiau jos filosofiniai pamatai ne kartą keitėsi. Vadinamoji Senoji akademija (iki 270 m. pr. m. e.; Speusipas, Ksenokratas) plėtojo Platono teoriją, joje išryškindama ir susiprindama pitagorizmo elementus. Vidurinė akademija (III a. pr. m. e.; Arkesilajas) pasuko į skepticizmą. Jo tradiciją tęsė ir Naujosios akademijos (II–I a. pr. m. e.) kūrėjas, stoicizmo priešininkas Karneadas.

Skepticizmą pakeitė eklektizmas, kuris reiškėsi mėginimais suderinti Platono filosofiją su stoikų, pitagorininkų, peripatetikų ir kitomis teorijomis.

Neoplatonizmas (Plutarchas) akademijoje įsigalėjo IV a.

529 m., kaip pagonybės ramstį, imperatorius Justinianas Platono akademiją uždarė.

## Šaltiniai
Pajūrio tiltas

**Pajūrio tiltas** - gelžbetoninis kelio  tiltas per Jūros upę Pajūrio miestelyje, Šilalės rajono savivaldybėje. Senasis medinis tiltas stovėjo truputį aukščiau upe nei dabartinis. Miestelio centre, prie bažnyčios, yra tiltas per Nemylos upelį.

Tiltas per Jūrą pastatytas 1971 m. Jis karpytos sistemos, surenkamasis, trijų tarpatramių, kurie perdengti 22,25 m ilgio sijomis. Skersiniame tilto pjūvyje – penkios sijos Krantinės atramos polinės, tarpinės – monolitinės, apvalios, vienstulpinės, įrengtos ant polinių pamatų. 

## Rekonstrukcija

2021 m. Lietuvos automobilių kelių direkcija, išanalizavusi susidariusią situaciją ir siekdama užtikrinti eismo dalyvių saugumą, priėmė sprendimą rinktis laikino tilto automobilių transporto ir pėsčiųjų eismui įrengimą vietoje anksčiau numatyto eismo apylanka. Vėliau Direkcija savo sprendimą pakeitė. 

2021 m. spalio mėn. pasirašyta rangos sutartis dėl tilto rekonstrukcijos. 

2022 m. kovo mėn. eismas tiltu buvo visiškai sustabdytas ir nukreiptas į artimiausią Žvingių tiltą rajoniniais žvyrkeliais  ir  per 12 km ilgio apylanką Pajūris–Spraudaičiai–Žvingiai–Bikavėnai–kelias KK165. Pėstiesiems įrengtas laikinas lieptas. Senasis tiltas išmontuotas, pradėta naujų konstrukcijų statyba. Rangovas UAB „Kvėdarsta“ statybos darbus suplanavo baigti iki 2022 m. gruodžio 1 d.


Pajūrio tiltas. Statyba 2.JPG|Naujo tilto statyba. Vaizdas į Pajūrį
Pajūrio tiltas. Statyba.JPG|Pėsčiųjų lieptas šalia statybvietės
Pajūris (Šilalė), naujas tiltas.JPG|Užbaigtas naujas tiltas
Pajūrio naujas tiltas. Apačia.JPG|Nauja statinio konstrukcija


## Šaltiniai
Šiaurės Airijos herbas

**Šiaurės Airijos herbas** – herbas, 1924 m., po Airijos atsiskyrimo, paskirtas Šiaurės Airijos vyriausybei. Herbo skyde yra raudonas kryžius baltame lauke, ant kryžiaus balta šešiakampė žvaigždė, kurioje yra raudona dešinė plaštaka, nukirsta per riešą, pirštais į viršų delnu į priekį. Virš žvaigždės, ant viršutinio kryžiaus skersinio – auksinė karūna. Dešinysis skydininkas – raudonas liūtas ginkluotas auksu, o kairysis – oranžinis didžiaragis elnias (*[[Megaloceros giganteus]]*), abu skydininkai su auksiniais antkakliais ir laiko po vėliavą su ieties antgaliais. Liūtas laiko mėlyną vėliavą su auksinėmis Airijos arfa ir karūna virš jos, o elnias – geltoną Alsterio vėliavą su raudonu kryžiumi. Abi vėliavos, kurių kotai auksiniai, atkreiptos į skydą.

1923 m. Šiaurės Airija jau buvo gavusi didįjį antspaudą ir vėliavą. 1924 m. sausį imta galvoti, koks turi būti herbas. Projektas buvo paruoštas ir pateiktas Šiaurės Airijos vyriausybei 1924 m. balandį, o rugpjūčio 2 d. karaliaus Jurgio V patvirtintas kaip Šiaurės Airijos herbas. Skydininkai buvo pridėti 1925 m. 1971 m. buvo pridėta auksinis pamatas, ant kurio stovi skydininkai.

1972 m. Šiaurės Airijos vyriausybė nutraukė veiklą, todėl ir herbą nustota oficialiai naudoti. Herbo suteikimas nebuvo anuliuotas, bet herbas laikomas istoriniu, nes nebėra institucijos (vyriausybės), kuriai herbas buvo suteiktas.
Dabartinė Šiaurės Airijos valdžia (*Northern Ireland Executive*) herbo neturi.
Pienauja

**Pienauja** – upė Šilalės rajone, kairysis Jūros upės intakas, įteka į ją 128,9 km nuo jos žiočių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kvėdarnos. Ištakos Kalnyčių kaime. Teka vakarų kryptimi.

Upėvardis (tarmiškai tariamas *Pīnõujè*) greičiausiai kilo nuo žodžio *[[pienas]]* (dėl vandens spalvos, kokybės), nors neatmetama sąsaja ir su augalu *[[pienė]], [[kiaulpienė]]*.

## Šaltiniai
Plikimas

**Plikimas** (*alopecia*) – dalinis arba visiškas plaukų iškritimas. Dažniau plinka galva, rečiau barzda, ūsai ar antakiai. Vyrai plinka dažniau nei moterys.

Plikimas būna įgimtas (dėl vystymosi trūkumų), ankstyvasis (jį lemia paveldėjimas; plinka 18–25 m. žmonės), gali pasireikšti vyresniame amžiuje (po 50–55 m., blogėjant kraujo apytakai, plonėja oda, palaipsniui nyksta plaukų folikulai), simptominis (sergant sunkiomis infekcinėmis, grybinėmis ligomis, sutrikus vidaus sekrecijos liaukų veiklai, apsinuodijus), židininis (plaukai staiga iškrinta tam tikrame plote dėl odos kraujagyslių neurozės ar kitų priežasčių).

Plikimas gali būti gydomas vitaminais, hormonų, furokarino preparatais, ultravioletiniais spinduliais, masažu, kai kada plaukai persodinami.

## Šaltiniai
Tenžė

**Tenžė** – upė vakarų Lietuvoje, Kretingos rajone; Akmenos (Dangės) dešinysis intakas. Prasideda 3 km į pietus nuo Darbėnų, šalia Pasertupio kaimo. Teka pietų kryptimi, lygumomis. Įteka į Akmeną 27 km nuo jos žiočių, 4 km į pietus nuo Kretingos.

Upės slėnis daug kur supelkėjęs, susidariusi Tenžės pelkė. Vidutinis nuolydis 146&nbsp;cm/km. Prie upės yra Daubėnų, Pryšmančių kaimai. Išskyrus trumpą atkarpą Daubėnų sodų bendrijoje, upės vaga ištiesinta ir kanalizuota.

Žymesni tiltai: Kretingos (Bajorų) geležinkelio tiltas.

## Etimologija
Šaltiniuose minima kaip *Tense, Temsze, Tensze*.

Upėvardis greičiausiai kuršiškas, pirminė forma turbūt buvo **tenz-*, kuri, kaip ir *Rąžės* atveju, sulietuvėjo. Tų pačių vietų gyventojai skirtingai elgėsi su dvigarsį turinčiomis kuršiškomis šaknimis: *Ténžė* išlaikė sveiką dvigarsį iki mūsų dienų, o *[[Rąžė]]* vietinių gyventojų jau senokai buvo sulietuvinta. Pats žodis siejamas su *težti* (*tęžta, težo*; „tižti, šlapti“).

## Šaltiniai
Ivan Regen

**Ivan Regen** (, ; 1868 m. gruodžio 9 d. – 1947 m. liepos 27 d.) – Slovėnijos biologas. Daugiausiai žinomas už savo pasiekimus bioakustikos srityje.

## Biografija
Gimė Laišėje, dabartinėje Slovėnijoje. Baigė gamtos istoriją Vienos Universitete. 1897 m. gavo daktaro laipsnį. Dirbo profesoriumi gimnazijoje.

Regen mokslininko karjerą pradėjo nuo gyvūnų fiziologijos tyrimų. Jis tapo vienu pirmųjų Slovėnijos mokslininkų, dirbančių po pirmojo pasaulinio karo. Dirbdamas su žiogais įrodė, kad vabzdžiai reaguoja į garsinius dirgiklius. Vėliau įrodė, kad vabzdžių klausa priklauso nuo specialaus būgnelio ir tapo pirmuoju žmogumi aprašiusiu šį organą. Dėl tokių atradimų Regen laikomas šiuolaikinės bioakustikos pradininku. Jis taip pat studijavo įvairius vabzdžių fiziologinius reiškinius, tokius kaip kvėpavimas ar žiemojimas.

Regen didžiausiu projektu tapo „geobiologinė laboratorija“. Tai buvo didžiulis terariumas, kuriame jis tyrinėjo fonotaksės sutrikimus. Dirbdamas su apie 1600 moterų, turinčių klausos sutrikimų, jis tyrinėjo veiksnius lemiančius klausos sutrikimus.

Nuo 1911 m. dirbo privačiai. 1921 m. atmetė pasiūlymą tapti Liublianos Universiteto profesoriumi. 1940 m. tapo *Slovėnijos mokslo ir meno akademijos* asocijuotu nariu ir garbės nariu *Slovėnijos gamtos organizacijoje*.

## Šaltiniai
Biokas

**Biokas** – didžiausia Gvinėjos įlankos ir Pusiaujo Gvinėjos sala. Iš pradžių portugalai suteikė jai pavadinimą **Formoza**, vėliau, kolonizacijos laikotarpiu buvo vadinama **Fernando Pó sala**, o po nepriklausomybės diktatoriaus prezidento garbei pavadinta **Francisco Macías Nguema sala**. 1979 m., po politinio perversmo, salai suteiktas dabartinis Bioko pavadinimas. Saloje įsikūrusi Pusiaujo Gvinėjos sostinė – Malabas.

## Geografija

Biokas yra 2 017 km² ploto. Salos aukščiausias taškas – Basilės kalnas (3 011 m). Sala yra Kamerūno ugnikalnių grandinės dalis.

## Demografija
Saloje yra 124 000 gyventojų, kurių daugumą sudaro bubiai. Taip pat saloje yra didelės grupės fangų, fernandinų, ispanų ir emigrantų iš Rio Munio, Nigerijos ir Kamerūno.

## Istorija

Nėra vieningai sutariama, kada saloje pasirodė pirmieji gyventojai bubiai (viena bantų atmaina). Vienos teorijos teigia, kad jie atsikėlė VII a. pr. m. e. Kitos sako, kad bubiai atsikėlė tik XIII a., greičiausiai iš dabartinio Kamerūno teritorijos.

Iki XV a. sala užmezgė tamprius kultūrinius ir prekybinius santykius su ibibijais šiaurėje. Iš ten skverbėsi kultūra. Tuo metu vietiniams gyventojams ir prigijo bubių pavadinimas, kuris, manoma, kilo iš ibibijų žodžio *booby*, reiškiančio "nemokytas", "kvailas". Sala buvo įjungta į prekybinę Kalabaro karalystės sistemą, čia ilgainiui susiformavo valstybiniai junginiai. 

1472 m. portugalų keliautojas Fernão do Pó tapo pirmuoju europiečiu atradusiu Bioko salą. Ji pavadino salą *Formosa Flora* (*Graži Gėlė*), bet 1494 m. buvo pavadinta atradėjo vardu. Portugalai atnešė į salą ligas, kurios labai stipriai sumažino salos populiaciją. Nepaisant to, europiečiai vengė išsilaipinti saloje dėl atšiauraus ir agresyvaus vietos gyventojų būdo.

1642 m. Nyderlandų keliautojai pradėjo mainus su vietiniais salos gyventojais be portugalų sutikimo. Saloje pradėta prekyba vergais. 1648 m. portugalai vėl perėmė dominavimą saloje. XVII-XVIII a. bubiai susivienijo į centralizuotą karalystę, padalintą į atskirus vienetus, valdomus *botuku*. Tuo metu vietiniai gyventojai kėlėsi iš pakrančių į saugesnes teritorijas salos centre.

1778 m. įvyko mainai tarp portugalų ir ispanų. Portugalija iškeitė Bioką į teritojas Amerikoje. Ispanija įsteigė savo valdžią saloje, bet sugebėjo išsilaikyti vos keletą metų, nes bubių karalystė labai sustiprėjo. Nepaisant to, per XVII-XIX a. saloje vyko svarbūs demografiniai pokyčiai, kurių metu bubiai pamažėle virto mažuma. Labai daugėjo mulatų: vietinių bubių ir ispanų palikuonių, kurie žinomi kaip fernandinai.

1827 m. – 1843 m. britai Malabo ir San Karloso miestuose įsteigė kovos su vergove Gvinėjos įlankoje štabą. Šiuo laikotarpiu į Bioką ėmė plūsti išlaisvinti vergai iš Liberijos ir Siera Leonės. Jie kalba anglų kalba ir sudaro dar vieną etninį salos sluoksnį. 1843 m. pagal susitarimą su Ispaniją britai paliko salą. 

1968 m. Pusiaujo Gvinėja tampa nepriklausoma, o Bioko saloje įkuriama valstybės sostinė.

## Šaltiniai
Gremlinas

**Gremlinas** () – anglų folkloro mitinė būtybė, dažnai vaizduojama siejant su mechanizmais, ypač su lėktuvais.

Gremlinų kilmė siejama su lakūnų mitais, kuriuose buvo tvirtinama, kad gremlinai pakenkę lėktuvams. *John W. Hazen* teigia, kad „kai kurie“ žmonės kildina gremlino pavadinimą iš senosios anglų kalbos *gremian* reiškiančio „erzinti“. Po Antrojo pasaulinio karo dėl savo panašumo įvairios fantastinės būtybės buvo įvardinamos gremlinais.
Jungtinės Karalystės demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[JK|Jungtinės Karalystės]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius: **61 113 205 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 16,7 %
**15-64 m.:* 67,1 %
**65 m. ir vyresni:* 16,2 % (2009 m. apsk.)
 
**Amžiaus [[mediana]]:**
**bendra:* 40,2 m.
**vyrų:* 39,1 m.
**moterų:* 41,3 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,279 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 10,65 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 10,02 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,16 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 4,85 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 79,01 m.
**vyrų:* 76,52 m.
**moterų:* 81,63 m. (2009 apsk.) 

**Vyresnių nei 15 metų žmonių [[raštingumas]]:**
**bendras:* 99 %
**vyrų:* 99 %
**moterų:* 99 % (2003 m. apsk.)

## Šaltiniai
*CŽV pasaulio faktų knyga:Jungtinė Karalystė (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
*Sąrašas:Jungtinės Karalystės miestai
Azerbaidžano himnas

**[[Azerbaidžanas|Azerbaidžano]] Respublikos himnas** (azerbaidžanietiškai *Azərbaycan Respublikasının Dövlət Himni*) istoriškai dar žinomas kaip *Azərbaycan marşı* arba *Azerbaidžano maršas*. Žodžius jam parašė *Əhməd Cavad*, muziką – *Üzeyir Hacıbəyov*. Muzika ir tekstas buvo sukurti 1919 metais, tačiau netrukus Azerbaidžano Demokratinė Respublika nustojo egzistavusi taip ir nespėjusi patvirtinti *Azerbaidžano maršo* valstybiniu himnu.

Atkūrus nepriklausomybę 1991 metais, parlamento nutarimu 1992 kovo 27 diena *Azerbaidžano maršas* tapo valstybiniu himnu

## Eilės

## Šaltiniai
Žolelių ir vaisinės arbatos

**Žolelių ir vaisinės arbatos** – gėrimai, gaminami užplikius įvairių prieskoninių, vaistinių augalų dalis, džiovintų vaisius, uogas bei jų lapus, pumpurus, stiebus, šaknis ir žiedlapius. 

Anglų kalboje šioms arbatoms įvardinti vartojamas atskiras žodis *tisane*, kilęs iš graikiško . Taip jos atskiriamos nuo *tea*, kuriuo įvardijama tikroji arbata, gaminama iš kininio arbatmedžio lapų. Iš šių lapų gaminamos Juodosios, žaliosios ir kt. tipų arbatos.

Žolelių arbatos mėgstamos ir tose šalyse, kur auginami arbatmedžiai ir yra tvirtos „tikrosios“ arbatos tradicijos: Indijoje, Tolimuosiuose Rytuose. Jos gali pakeisti arbatas tada, kai nepageidaujamas tonizuojantis teino poveikis.

## Vakarų tradicija

Iki kiniškos arbatos tradicijos paplitimo Europoje, žolelių arbatos buvo pagrindinis gėrimas. Žolelių arbatos patiekiamos tiek karštos, tiek šaltos. Dėl juose esančių, vitaminų, mineralinių medžiagų ir organinų rūgščių, jos naudojamos liaudies medicinoje. Pastarosios gerina virškinimą, skatina medžiagų apykaitą, ramina nervų sistemą.

Arbatą iš augalų, turinčių mažai skoninių ir aromatinių medžiagų, gali būti aromatizuota žiupsneliu mėtų lapų, ramunėlių, čiobrelių, liepų, kraujažolių žiedais, dėti esencijų (aviečių, kriaušių, žemuogių). Vietoje arbatžolių galima vartoti įvairius šviežius ir džiovintus vaisius, uogas: avietes, žemuoges, juoduosius serbentus ir kitas tinkamai paruoštas augalų dalis: obelų lapus, rožių ir jazminų vainiklapius ir daugelį kitų. Arbatai puikiai tinka obuolių ir kriaušių džiovinimo atliekos (žievelės, sėklinės), taip pat vaisų bei uogų sulčių gaminimo atliekos. Jos karštai išdžiovinamos, kad truputį paskrustų, supilamos į dėžutes ir laikomos sausoje vietoje.

## Rytų Azijos tradicijos

Tolimuosiuose Rytuose žolelių arbatos irgi yra geriamos. Ypač jos mėgstamos korėjiečių virtuvėje. Tokios arbatos neretai gaminamos iš spragintų grūdų. Galimi įvairūs variantai:
* Iš miežių: (, ) – geriama karšta arba šalta. Šalta miežių arbata labai tinka karštomis vasaros dienomis
* Iš kukurūzų: ( ) – pasižymi švelniu saldumu
* Iš ryžių: ( ) – skiriasi nuo japoniškos genmaičia, nes pastaroji sudėtyje turi žaliosios arbatos, o ryžiai naudojami tik kaip priedas;
* Iš miglinių šeimos augalo *Coix lacryma-jobi*: (, )
* Iš grikių: ()

Arbatos gaminamos iš kitų augalų. Tokios arbatos dažniausiai geriamos saldintos ir vadinamos "saldžiąja arbata" (甜茶). Žinomiausios iš jų:
* Iš chrizantemų: (kin. 菊花茶 *júhuāchá*) – naudojama ir kaip vaistas nuo peršalimo
* Iš hortenzijų porūšio: (jap. 甘茶 *amacha*) – tradiciškai geriama per Budos gimtadienį
* Iš ženšenio: (kor. 인삼차 *insamcha*) – tradicinė korėjiečių arbata
* Iš kvapiosios citrinos: (kor. 유자차 *yujacha*)
* Iš imbiero: (kor. *sengamcha*) – dažniausiai geriama su medumi
* Iš medaus: (kor. *bolkulcha*)

## Kitos tradicijos
* Kinrožių arbata – naudojama Šiaurės Afrikoje;
* Rooibos – *raudonoji arbata*. Kilusi Pietų Afrikos Respublikoje;
* Matė – iš paragvajinio bugienio gaminama arbata. Kilusi Pietų Amerikoje.

## Šaltiniai
Farerų salų herbas

**Farerų salų herbas** – vienas iš kelių Farerų salų atributų. Herbo skyde pavaizduotas sidabrinis avinas, palenkęs gynybai galvą, auksiniais ragais ir nagomis, raudonu liežuviu. Priekinė dešinė avino koja pakelta ir sulenkta.

Toks herbas aptiktas ant vienos iš viduramžių (XV a.) kėdžių *Kirkjubøur* kaime, šiame herbe buvo pavaizduotas avinas.

Herbą nustojo naudoti 1816 m., kai buvo uždraustas *Løgting* (Farerų parlamentas). 1852 m. *Løgting* veikla buvo atnaujinta, bet herbas nebuvo naudojamas iki 1948 m., kai ėmė veikti Farerų *Landsstýri* (vyriausybė).

Avys laikomos Farerų salų simboliu, nes pagal jas salos ir pavadintos ( 'Avių salos'). Avys yra dažniausi Farerų salų žinduoliai.

2004 m. balandžio 1 d. premjero kanceliarija pareiškė, kad nuo šiol premjeras ir premjero kanceliarija naudos naują herbo variantą, kuris buvo sukurtas remiantis seniausiuoju herbo pavyzdžiu, rastu ant *Kirkjubøur* kėdžių. Spalvos paimtos iš Farerų salų vėliavos ir buvo pridėta auksinė spalva. Šį herbą gali naudoti Ministrų kabinetas, oficialūs Farerų atstovai. Kartais dar naudojamas senas herbo variantas.
Gibraltaro herbas

**Gibraltaro herbas** – vienas iš Gibraltaro kaip šalies atributų. Pirmasis herbas Gibraltarui suteiktas Izabelės Kastilietės 1502 m. liepos 10 d. Tame herbe buvo raudona trijų bokštų pilis, po kuria kabojo auksinis raktas.

## Dabartinis herbas

Herbo skydas su auksiniu bordūru, perkirstas ties apatiniu trečdaliu. Viršutinis laukas baltas, jame trijų bokštų raudona pilis, pilies linijos juodos. Apatinis laukas raudonas, jame auksinis raktas, kabantis nuo pilies vartų. Tarp pilies ir apatinio lauko yra baltas tarpas.
Po herbu – geltona juosta su lotynišku devizu *Montis Insignia Calpe* 'Ant kalno, vadinamo *Calpe*. '

Herbe pavaizduota pilis, manoma, perimta iš Kastilijos karalystės heraldikos. Raktas rodė, kad Gibraltaras yrs „raktas“ į Ispaniją (arba „raktas“ į Viduržemio jūrą). Idėja, kad Gibraltaras yra raktas į Pirėnus arba Viduržemio jūrą atsirado dar prieš rekonkistą, kai arabai 711 m. įsiveržė į dabartinę Ispaniją.

Devizas po skydu suteiktas 1836 m., kad atminti 1779-83 m. Gibraltaro apgultį, kai Ispanija ir Prancūzija bandė užimti Gibraltarą.
McLaren MP4-24

**McLaren MP4-24** – Formulės 1 automobilis, naudojamas 2009 m. sezone McLaren ekipos. MP4-24 debiutas buvo sausio 16 d. komandos bazėje Vokinge (JK). Kitą dieną ekipos bandytojas Pedro de la Rosa išbandė automobilį Algarvės žiede (Portugalijoje).

## MP4-24 techninė pusė
* Važiuoklė – anglies pluoštas, korėta kompozitinė struktūra;
* Variklis – Mercedes-Benz FO108 W 2.4 L V8, apriboti sūkiai iki 18000, su KERS sistema.
* Pavarų dėžė – McLaren, 7 pavaros + 1 atbulinė pavara, pusiau automatinė;
* Kuras – Mobil;
* Padangos – Bridgestone

## Formulės 1 rezultatai

‡ Buvo skirti tik pusė taškų, nes lenktynės buvo nutrauktos neįveikus 75 % distancijos.

## Taip pat skaitykite
McLaren

## Nuorodos
Gernsio herbas

**Gernsio herbas** – oficialus Gernsio kaip politinio vieneto simbolis.

Herbą sudaro skydas su trimis auksiniais mėlynai ginkluotais einančiais liūtais raudoname lauke, skydo viršuje – auksinė šakelė su lapais.

Panašius herbus turi Normandija, Džersis, Anglija:

Royal Arms of England (1198-1340).svg|Anglijos herbas
Jersey coa.svg|Džersio herbas
Renault R29

**Renault R29** – Formulės 1 automobilis, 2009 m. sezone naudojamas Renault ekipos.

Pirmą kartą viešumoje automobilis pasirodė sausio 19 d. Algarvės žiede Portugalijoje.

Nuo sausio 19 iki sausio 22 d. ekipa dalyvavo bandymuose. Pirmas dvi dienas už automobilio vairo sėdėjo brazilas N. Piquet jaunesnysis, kitas dvi – ispanas F. Alonso.

Po Vengrijos GP iš ekipos buvo atleistas Piquet, o vietoj jo komandoje debiutavo prancūzas Romainas Grosjeanas.

## R29 techninė pusė
* Važiuoklė – anglies pluoštas, korėta kompozitinė struktūra. Dizainas pagamintas, norint gauti kuo daugiau galios iš kuo mažesnio svorio;
* Variklis – Renault F1 RS27 2400, V8 su apribotais sūkiais iki 18000, su KERS sistema;
* Pavarų dėžė – 7 pavaros + 1 atbulinė pavara, pusiau automatinė;
* Kuras – Total;
* Padangos – Bridgestone

## Formulės 1 rezultatai

‡ Buvo skirti tik pusė taškų, nes lenktynės buvo nutrauktos neįveikus 75 % distancijos.

## Nuorodos
Džersio herbas

**Džersio herbas** () – oficialus Džersio kaip politinio vieneto simbolis. Herbą sudaro skydas su trimis auksiniais juodai ginkluotais einančiais liūtais raudoname lauke.

Panašius herbus turi Normandija, Gernsis ir Anglija.

Vaizdas:Royal Arms of England (1198-1340).svg|Anglijos herbas
Vaizdas:Coat of arms of Guernsey.svg|Gernsio herbas
Talyšo kalnai

**Talyšo kalnai** arba **Talyšas** () – kalnai pietryčių Kaukaze, Azerbaidžano teritorijoje, pasienyje su Iranu. Rytuose kalnus nuo Kaspijos jūros skiria Lenkoranės žemuma. Priklauso Mažojo Kaukazo kalnų sistemai. Sudaro trys išilgi kalnagūbriai – pagrindinė vandenskyros ketera, Peštasaro ir Burovaro. Aukštis iki 2477 m (Kiumiurkiojaus kalnas). Dažni seisminiai reiškiniai. Šlaituose auga girkaninio tipo subtropiniai miškai (ąžuolai, skirpstulai, bukai, ostrijos), o keteroje – kserofitiniai krūmynai ir kalninės miškastepės.

## Šaltiniai
Mažasis Elobėjus

**Mažasis Elobėjus** () – maža sala netoli Pusiajo Gvinėjos kranto, prie Munio upės estuarijos, į šiaurės rytus nuo Didžiojo Elobėjaus salos. Plotas 0,19 km². Negyvenama.

Sala priklauso Litoralės provincijai.
Didysis Elobėjus

**Didysis Elobėjus** () yra Pusiaujo Gvinėjos sala, esanti šalia Munio upės estuarijos. Plotas 2,46 km². Sala retai apgyvendinta. Netoliese yra mažesnė Mažojo Elobėjaus sala.

Didysis Elobėjus priklauso Litoralės provincijai.
Pilaitė

**Pilaitė** – Vilniaus miesto dalis, esanti į vakarus nuo miesto centro, dešiniajame Neries krante (taip pat teka jos intakas Sudervėlė). Pilaitės seniūnijos centras. Išlikę dvaro sodyba, kumetynas, oficina, vandens malūnas, du piliakalniai (Pilaitės piliakalnis ir Gudelių piliakalnis).

Skiriamos dvi Pilaitės dalys: ***Senoji Pilaitė***, esanti rytuose, prie Sudervėlės upelio ir jos tvenkinių, kur ir stovi dvaras bei piliakalnis; ir ***Naujoji Pilaitė*** (pradėta statyti apie 1989 m.), užimanti didžiąją dalį rajono, smarkiai besiplečianti; jai būdingi XX a. pab. pastatyti ir dabar tebestatomi daugiabučiai, yra keletas prekybos centrų, katalikų koplyčia (Vilniaus Šv. Juozapo koplyčia), statoma Vilniaus Šv. Juozapo bažnyčia, „Tikėjimo žodžio“ bažnyčia, Vilniaus Martyno Mažvydo progimnazija, Vilniaus Pilaitės gimnazija.

Iš pietų, pietvakarių Pilaitę supa miškas, netoliese telkšo Gelūžės, Salotės, Baltiešos ežerai.

Pilaitę aptarnauja 4G, 30, 54, 75, 117 ir 118 maršrutų autobusai, taip pat per Pilaitę eina 63 maršruto trasa bei dalis 32 maršruto.

## Etimologija

Rajoną pavadinti ***Pilaite*** nuspręsta ne iš karto. Buvo siūlomi įvairūs vietovardžio variantai, pavyzdžiui ***Sudervėlė***. Kalbininkui Jonui Jurkštui ir parkotyrininkui Kęstučiui Labanauskui pavyko įtikinti, kad šis pavadinimas yra autentiškas. ***Pilaitė*** – istorinis vietovardis, kilęs iš bendrinio žodžio „pilis“. Netoli Pilaitės XIX a. buvo dvi gyvenvietės: Papilėnai ir Papilaičiai. Pasak Jono Jurkšto, jie žymi vietas, esančias prie pilies (pilaitės), ir patvirtina, kad čia yra buvęs vietovardis ***Pilaitė*** ir tikrai yra stovėjusi pilis. Todėl  yra vertinys iš žodžio pilaitė, o ne atvirkščiai, kaip manė kai kurie tyrinėtojai.

## Istorija

Spėjama, kad per kryžiuočių reidus į Vilnių minima Vyzenvaldės (*Wissenwalde*) tvirtovė gali būti tapatinama su Pilaite.

XVI a. Pilaitėje buvo didikų Viršilų dvaras, veikė vandens malūnas, kalvė, lentpjūvė. 1827 m. dvarą įsigijo Vilniaus universitetas ir siekė ten steigti žemės ūkio institutą. Nepavykus to padaryti, patalpas naudojo kaip mokymo bazę. Uždarius universitetą, 1832 m. dvaras parduotas Mykolui Fričinskiui. Šis 1846 m. įsteigė drobės ir siūlų balinimo fabriką, kuris 1852 m. sudegė.

XIX a. pab. Pilaitės (Zamčeko) dvaras pateko į Riešės valsčių, buvo apylinkės centras.

Pilaitė XX a. buvo kaimas Vilniaus rajone, tarybiniu laikotarpiu priklausė Buivydiškių apylinkei. 1996 m. prijungta prie Vilniaus, ėmė labai sparčiai plėstis.

## Gyventojai

## Galerija

Vaizdas:Pilaites dvaras.jpg|Pilaitės dvaras
Vaizdas:Tikėjimo žodžio bažnyčia Pilaitėje.JPG|Tikėjimo žodžio bažnyčia
Vaizdas:Naujoji Pilaitė.JPG|Naujoji Pilaitė. Bitėnų g.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* 
* Pilaitė Brockhaus’o enciklopedijoje
* Z. Tiukšienė, N. Sisaitė. Pasižvalgymai po Vilnių. Miesto mikrorajonai.
Turkijos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Turkija|Turkijos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius: **76 805 524 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0-14 m.:* 27,2 %
**15-64 m.:* 66,7 %
**65 m. ir vyresni:* 6,1 % (2009 m. apsk.)
 
**Amžiaus [[mediana]]:**
**bendra:* 27,7 m.
**vyrų:* 27,4 m.
**moterų:* 28,1 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,312 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 18,66 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 6,1 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0,56 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 25,78 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 71,96 m.
**vyrų:* 70,12 m.
**moterų:* 73,89 m. (2009 apsk.) 

**Vyresnių nei 15 metų žmonių [[raštingumas]]:**
**bendras:* 87,4 %
**vyrų:* 95,3 %
**moterų:* 79,6 % (2003 m. apsk.)

## Šaltiniai
*CŽV pasaulio faktų knyga: Turkija (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
*Sąrašas:Turkijos miestai
Meno salos herbas

**Meno salos herbas** – Meno salos kaip politinio vieneto oficialus simbolis.

Dabartinis Meno salos herbas priimtas 1996 m. rugpjūčio 12 d.

Herbo skyde yra sidabrinis triskelionas iš trijų kojų, šarvuotų plokštiniais šarvais, su auksiniais antkeliais ir pentinais, raudoname lauke. Virš skydo – karūna. Dešinysis skydininkas natūralių spalvų sakalas, kairysis – juodas varnas. Po skydu – balta juosta su lotynišku devizu *Quocunque Jeceris Stabit* 'Kaip benumesi, vis tiek stovi'.

Sakalas susijęs su salos istorija. Anglijos karalius Henrikas IV atidavė salą serui Džonui Stenliui (*John Stanley*) su sąlyga, kad šis jam prisieks ir jam, o vėliau kiekvienam būsimam Anglijos karaliui jo karūnavimo dieną padovanos du medžioklinius sakalus keleivius. Ši tradicija tęsėsi iki Jurgio IV karūnavimo 1822 m.
Varnas yra susijęs su meniečių legendomis.

Virš skydo yra šv. Edvardo karūna, kuri nurodo D. Britanijos karalių valdžią saloje.
Baltagalvis jūrinis erelis

**Baltagalvis jūrinis erelis** (*Haliaeetus leucocephalus*) – vanaginių (*Accipitridae*) šeimos plėšrusis paukštis.

## Paplitimas
Paplitęs Šiaurės Amerikoje – nuo šiaurinės Meksikos, Kubos iki centrinės Aliaskos.

## Apibūdinimas
Suaugęs baltagalvis jūrinis erelis yra 70-102 cm kūno ilgio, išskleistų sparnų plotis 180–234 cm. Sveria 2,5–7 kg, patelės ketvirtadaliu smulkesnės už patinus. Suaugėlio kūnas ir uodega rudi, galva balta, snapas didelis, lenktas, geltonas. Jaunikliai tamsiai rudi, plunksnų galiukai ant sparnų, ties krūtine balti.

## Gyvenamas biotopas

Baltagalviai jūriniai ereliai gyvena jūrų, upių, didelių ežerų pakrantėse, kur daug atviro vandens plotų ir gausu žuvies. Lizdams pasirenka senus, subrendusius spygliuočius ar kietos medienos lapuočius medžius. Jie turi būti netoli vandens telkinio, su geru apžvelgiamuoju lauku. Jautrūs žmonių veiklai, todėl gyvena retai apgyvendintuose plotuose.

## Migracija
Baltagalviai jūriniai ereliai dalinai migruojantys paukščiai. Gyvenantys prie vandens telkinių, kurie žiemą užšąla, migruoja į pietus, tuo tarpu gyvenantys prie neužšąlančių telkinių yra sėslūs. 

## Mityba
Baltagalvis jūrinis erelis minta daugiausia žuvimi (ypač upėtakiais, lašišomis), neretai – dvėseliena. Taip pat kartais gaudo smulkius žinduolius – kiškius, triušius, meškėnus, ondatras, elnių jauniklius, be to paukščius (ypač antinius), krabus, driežus.

## Kita
Skrisdami pasiekia 56–70 km/h greitį. Baltagalvis jūrinis erelis yra JAV nacionalinis paukštis.

## Nuorodos

* Per vaizdo kamerą, tiesioginis baltagalvių jūrinių erelių poros stebėjimas lizde
Alandų salų herbas

**Alandų herbas** – autonomiją turinčios Suomijos provincijos Alandų oficialus simbolis.

Herbas – auksinis einantis taurusis elnias mėlyname lauke. Virš skydo – seno tipo švediška grafo karūna.
Abchazijos herbas

**Abchazijos herbas** – Abchazijos simbolis, priimtas Abchazijos Aukščiausios Tarybos 1992 m. rugpjūčio 23 d., po to, kai Abchazija paskelbė atsiskirianti nuo Gruzijos.

Herbo skydas su auksiniu bordiūru, perskeltas, heraldiškai dešinysis laukas baltas, kairysis – žalias. Skydo galvoje – dvi auksinės aštuonkampės abchaziškos žvaigždės, papėdėje – viena tokia pati didelė žvaigždė. Skydo centre – stilizuotas legendinis raitelis Nartas Sasrykva, skriejantis ant pasakiško žirgo Arašo ir šaunantis vertikaliai į viršų (pagal legendą – į Šiaurinę žvaigždę). Raitelis, žirgas visos jų dalys auksiniai.

Herbo siužetas pagrįstas herojiniu Nartų epu.

Žalia spalva jaunystę ir gyvenimą, balta – dvasingumą. Didžioji žvaigždė – soliarinis atgimimo simbolis, o dvi mažesniosios žvaigždės viršuje – simbolizuoja dviejų kultūrinių pasaulių – Rytų ir Vakarų, – vieningumą.

## Nuorodos
* Государственные символы. Герб