open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Voltera

**Voltera** () – miestas Italijoje, Toskanoje, Pizos provincijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Sienos, Toskanos aukštumose. Praeina kelias Čečina–Kole di Val d'Elsa. Alebastro gavyba ir meninis apdirbimas, druskos kasimas.

Voltera – svarbus etruskų ir viduramžių paveldo objektas. Išlikusios etruskų laikų sienos, praplėstos IV–III a. pr. m. e., etruskų-romėnų vartai, VI a. pr. m. e. apskriti kapai su koncentrinių ratų skliautais, palaikančiais centrinį stulpą. Gvarnačio etruskų muziejuje saugoma gausi etruskų meno dirbinių kolekcija, virš 600 laidojimo urnų. Taip pat veikia meno galerija ir sakralinio meno muziejus. Be to, yra Prijorų rūmai (1208–1257 m., seniausi bendruomenės rūmai Toskanoje), tvirtovė (1343 m., išplėsta 1472 m.), X a. katedra (atstatyta ir išplėsta XIII bei XVI a.), krikštykla (1283 m.), XIII a. Pretorių rūmai.

## Istorija
Voltera gyvenama nuo bronzos amžiaus, čia įsikūrė Vilanovos kultūros pirmtakai. Etruskų laikais miestas buvo žinomas kaip *Velathri* ir pateko į 12 Etrūrijos miestų konfederaciją. 205 m. pr. m. e., Antrojo pūnų karo metu miestas palaikė Romą. Po 81–80 m. pr. m. e. karo tarp Gajaus Marijaus ir Sulos, miesto gyventojams suteikta Romos pilietybė, miestas pervadintas Volterais ().

XII a. tapo laisvąja bendruomene, o 1361 m. pateko į Florencijos Medičių įtaką. XVI a. Volteroje gimė dailininkas Danielė da Voltera.


VolterraPanorama2.jpg|Voltera nuo papėdės
886VolterraDuomo.JPG|Katedra
Roman theatre Volterra-3.jpg|Amfiteatras
600 ca. etruskische Urnen befinden sich im Museum Guarnacci 16.jpg|Etruskų urna Gvarnačio muziejuje


## Šaltiniai
Narnis

**Narnis** () – miestas vidurio Italijoje, Umbrijoje, Ternio provincijoje, 10 km į pietvakarius nuo Ternio, ant kalvos prie Neros upės tarpeklio. Stotis prie Romos–Ternio geležinkelio linijos. Netoli Narnio yra Italijos geografinis centras. Verčiamasi linoleumo, medžio gaminių, elektros prietaisų gamyba.

Yra XIV a. pilies liekanos, XII a. katedra, keletas kitų viduramžių bažnyčių (įskaitant Šv. Pranciškaus ir Švč. Marijos), Bendruomenės rūmai su XV a. dalininkų Benoco Gocolio ir Domeniko Girlandajaus darbais.

## Istorija
Senovėje tai buvo umbrų gyvenvietė, vadinta Nekvinumu (). IV a. pr. m. e. miestą užkariavo romėnai, jis tapo svarbiu tašku prie *[[Via Flaminia]]* kelio. Vėliau dėl blogų pavadinimo sąsajų ( „bevertiškumas“) miesto pavadinimas pakeistas į Narnį pagal Naro (Neros) upę.

Narnyje gimė Romos imperatorius Nerva (I a.), popiežius Jonas XIII (X a.), kondotjeras Erazmas Narnietis (XV a.). Pagal Narnio miesto vardą K. S. Liuisas sukūrė mitinės Narnijos šalies pavadinimą.


Narni chiesa di San Francesco.jpg|Šv. Pranciškaus bažnyčia
NarniPortaRomana2.jpg|Romos vartai
Ponte di Augusto -Narni-Terni-Umbria.jpg|Augusto tilto griuvėsiai
05035 Narni TR, Italy - panoramio (3).jpg|Miesto gatvė


## Šaltiniai
2026 m. LFF taurė

**2026 m. LFF taurė** – 81-asis Lietuvos futbolo taurės turnyras. 

## Formatas

Registracija buvo paskelbta 2026 m. kovo 5 d. ir vyko iki kovo 17 d. Visuose etapuose žaistos vienerios rungtynės, kurių laimėtojai pateko į kitą etapą. Visuose etapuose namuose žaidė žemesniame divizione esančios komandos; jeigu poroje dvi tos pačios lygos komandos – namuose žaidė pirmoji ištraukta komanda. Preliminarųjį ir pirmąjį etapą TOPLYGA komandos praėjo be kovos. Po to vyko pilnai suformatuotas šešioliktfinalis.

## Komandos

LFF taurės varžybose privalo dalyvauti Toplygos, I lygos, ir II lygos A ir B divizionų komandos. Taurės varžybose taip pat gali dalyvauti ir kitų klubų, registruotų COMET sistemoje, komandos, dalyvaujančios LFF III lygos ir žemesnių lygų pirmenybėse. Dublerių komandos taurės turnyre nedalyvauja. Iš viso į turnyrą užsiregistravo 56 komandos.

## Rungtynės
### Preliminarus etapas
----

----

----

### Pirmasis etapas
----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

----

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvosfutbolas.lt
* Flashscore.com
Traidenis II

**Traidenis II** (; apie 1403 arba 1406 m. – 1427 m. liepos 25 d.) – Plocko, Mazovijos Ravos, Gostynino, Sochačevo ir Belzo kunigaikštis kartu su broliais Kazimieru II, Vladislovu I ir Zemovitu V.

Tėvai – Zemovitas IV ir Aleksandra, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo dukra.

## Biografija
1424 m. kovo 5 d. kartu su savo broliais dalyvavo Lenkijos karaliaus Jogailos ir Sofijos Alšėniškės vestuvėse.

Po tėvo Zemovito IV mirties 1426 m. sausio 21 d. Traidenis II kartu su savo broliais Kazimieru II, Vladislovu I ir Zemovitu V nutarė bendrai valdyti tėvonines žemes, nes nenorėjo toliau silpninti savo padėties ar toliau dalinti kunigaikštystės žemių. Manoma, kad šiam sprendimui įtakos dar turėjo jų sudėtingi santykiai su motina Aleksandra – dėl to po kurio laiko kunigaikščiai buvo priversti atiduoti jai kažkiek žemių kaip kraitį. Nepaisant formalaus bendro valdymo, broliai nepriklausomai valdė savo žemes. Traidenio II paskelbto dokumento analizė parodė, kad Traidenis II buvo gavęs valdyti Plocką.

1426 m. rugsėjo 8 d. Sandomiere Traidenis II kartu su savo broliu Zemovitu V
davė priesaiką Jogailai.

Mirė 1427 m. liepos 25 d., niekada nevedęs ir dėl to nepalikęs vaikų. Tikriausiai palaidotas Plocko katedroje.

## Šaltiniai
Stalgėnų tiltas

**Stalgėnų tiltas** – tiltas per Miniją, stovintis Plungės rajono savivaldybėje, Stalgėnų kaimo šiaurinėje pusėje (nuo Plungės), paribyje su ir Vainaičiais, aukščiau nuo santakos su kairiuoju intaku Lukna, kelyje . Stalgėnus juosiančioje upėje, už santakos su Sausdravu nutiestas kitas tiltas vietiniame žvyrkelyje – Minijos gatvės tęsinyje. Patenka į Minijos ichtiologinio draustinio teritoriją. 

Stalgėnų tiltas stovi kelio 65,488 kilometre. 2022 m. duomenimis, juo nustatytas eismo intensyvumas siekė 3 716 aut./parą. 

Hidrologo Stepono Kolupailos tarpukario Minijos upės prie Stalgėnų aprašyme minimas Plungės-Rietavo vieškelio tiltas, nutiestas upės vagos 157,6 kilometre.   

Šiuolaikinis gelžbetoninis tiltas pastatytas 1958 m. Statinys sijinės konstrukcijos, karpytos sistemos, trijų tarpatramių po 16,8 m. Perdangos skerspjūvį sudarė trys dviatramės sijos. Bendras tilto ilgis 55,60 m. Tiltas per upę nutiestas smailiu kampu, įrengtos perstumtos deformacinės siūlės.

## Šaltiniai
Goda Smailytė

**Goda Smailytė** (g. 2010 m. balandžio 4 d.) – Lietuvos futbolininkė, saugė.

## Karjera
### MFA Bitės
Nuo 2020 m. atstovavo MFA Bitės Lietuvos mergaičių futbolo čempionatuose.

2024 m. kovo 27 d. debiutavo I lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann B. Susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje, buvo komandos kapitonė. varžovės sutriuškino „Bites“ rezultatu 5–1.

2024 m. balandžio 17 d. I lygos rungtynėse prieš Šešupę pelnė net šešis įvarčius ir svariai prisidėjo prie triuškiančios „Bičių“ pergalės rezultatu 17–0.

2025 m. birželio 15 d. Merginų elitinės lygos U15 diviziono rungtynėse prieš Vilnius Football Academy pelnė net šešiolika įvarčių ir svariai prsidėjo prie triušinačios Bičių pergalės rezultatu 24–0..

Lietuvos merginų U-15 Elitinės lygos čempionate Goda Smailytė pelnė net 95 įvarčius.

### MFA Žalgiris-MRU
2025 m. vasarą persikėlė į MFA Žalgiris-MRU. 2025 m. rugpjūčio 16 d. debiutavo moterų A lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Minimalia persvara 1–0 nugalėjo namuose žaidusios šiaulietės.

2026 m. vasario 15 d. debiutavo Baltijos moterų futbolo lygos rungtynėse prieš Saku Sporting. Vilnietės sutriuškino varžoves rezultatu 5–0. Goda Smailytė susitikimą pradėjo kaip atsarginė, o aikštėje pasirodė po keitimo 62 minutę.

## Pasiekimai
;  su MFA Žalgiris-MRU
* moterų A lyga: TBA

## Rinktinės
Kitados atstovavo Lietuvos WU-15, WU-16 ir WU-17 rinktinėms. 

### Nacionalinė rinktinė
2026 m. pakviesta į Lietuvos nacionalinę rinktinę.

2026 m. kovo 3 d. žaidė FIFA pasaulio moterų futbolo čempionato atrankos rungtynėse prieš Lichtenšteiną. Lietuvės pirmavo po tikslaus Rimantės Jonušaitės smūgio (1–0), o Katharina Risch išlygino rezultatą (1–1). Vėliau lietuvės pelnė dar penkis įvarčius be atsako ir sutriuškino Lichtenšteino atstoves rezultatu 6–1. Goda Smailytė susitikimą pradėjo kaip atsarginė, o aikštėje pasirodė antrojo kėlinio pradžioje vietoje Algimantės Mikutaitės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERDONNA
* [ SOCCERWAY]
* [ FLASHSCORE]
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Todis

**Todis** () – miestas vidurio Italijoje, Umbrijoje, Perudžos provincijoje, 35 km į pietus nuo Perudžos, ant kalvos Tibro slėnio šlaite. Praeina Perudžos–Ternio kelias ir geležinkelis, taip pat keliai į Folinją, Orvjetą. Gaminama televizorių įranga, sukto plieno gaminiai.

Todyje išlikęs etruskų nekropolis, romėnų amfiteatras ir forumas, antikiniais bei viduramžių laikais statytos miesto sienos, Liaudies rūmai (1213–1233 m., pastatyti, kai Todis buvo nepriklausomas miestas), XIII a., Kapitono ir Prijorų rūmai, romaninė-gotikinė katedra, Šv. Fortūnato (1292 m., su XV a. fasadu), Švč. Dievo Motinos Nuliūdusiųjų Paguodos (1508–1524 m.) bažnyčios.

## Istorija
VIII–VII a. pr. m. e. mieste gyveno umbrai, o pati vieta vadinta *Tutere*. Miestas stovėjo ant ribos su Etrūrija. Vėliau čia stovėjo etruskų tvirtovė. 217 m. pr. m. e. miestas užkariautas romėnų ir vadintas Tuderiu (). Iš šio miestu buvo kilusi imperatoriaus Trajano giminė. II a. Todyje krikščionybę išplatino jo vyskupas, Šv. Terentianas. VI a. pagarsėjo Todžio vyskupas Šv. Fortūnatas, padėjęs apsaugoti miestą nuo gotų antpuolio. 1367 m. Todis prijungtas prie Popiežiaus srities.


TodiPanorama7.jpg|Todis ant kalvos
Todi SantaMariaDellaConsolazione.jpg|Švč. Dievo Motinos Nuliūdusiųjų Paguodos bažnyčia
03 La muralla de Todi i el Torrione della Consolazione, Viale Abdon Menicali.jpg|Miesto siena
Nido dell'aquila.jpg|Todžio architektūra


## Šaltiniai
Mardosų tiltas

::*Kelyje  stovi [[Mardosų–Vieštovėnų tiltas]]*

**Mardosų tiltas** – tiltas per Miniją, stovintis Plungės rajono savivaldybėje, rajoniniame kelyje , pusiaukelėje tarp kelio  Mardosuose ir Karklėnų (po ~1,8 km į abi puses). Miniją kerta 160 m aukščiau santakos su Babrungo upe. Senos statybos (1931 m.), palyginti siauram statiniui nustatyti apribojimai pravažiuojančiam transportui – pastatyti priešpriešinio eismo pirmenybės ženklai. Patenka į Minijos ichtiologinio draustinio teritoriją. 

Mardosų tiltas stovi kelio 1,754 kilometre. 2022 m. duomenimis, juo nustatytas eismo intensyvumas siekė 452 aut./parą. Pavasario atlydžių metu (kovą–balandį) šiame kelyje gali būti įvedami laikini masės apribojimai iki 8–10 t, tačiau tiltas į šiuos ruožus paprastai nepatenka.

Tarpukario statybos tiltas išlaikęs pradinę konstrukciją, techninės charakteristikos pritaikytos šiuolaikinio eismo poreikiams (su apribojimais). Statinys vieno tarpatramio, nekarpytos sijinės-gembinės konstrukcijos, be ramtų. Krantus jungia monolitinė, briaunotoji perdanga. Ją sudaro dvi pagrindinės išilginės sijos su skersinėmis diafragmomis, pagalbine išilgine sija viršuje ir monolitine paklotą laikančia plokšte. Tilto ilgis 40,50 m. Ant tilto paklota asfaltbetonio danga, nėra šalitilčių pėstiesiems. Tilto gabaritai ant važiuojamosios dalies kraštuose apriboti betoniniais bortais, sutapdintais su apsauginiais plieno turėklais. Bortų galuose išlikusios atitvarinės sienutės.

## Šaltiniai
Sammy Skytte

**Sammy Skytte** (; g. 1997 m. vasario 20 d.) – Danijos futbolininkas, saugas. Kitados atsovavo danijos U-17, U-18, U-19, U-20 ir U-21 rinktinėms.

## Karjera
Kitados priklausė Silkeborg KFUM (2005–2012), o vėliau (2012–2015) Silkeborg IF jaunimo ugdymo sistemai.

### Silkeborg IF
Karjeros pradžioje rungtyniavo Silkeborg IF. 2015 m. rugpjūčio 12 d., būdamas aštuoniolikos metų amžiaus, pasirašė savo pirmąją profesionalo sutartį.

2015 m. rugsėjo 22 d. debiutavo Pirmojo diviziono rungtynėse.

2016 m. gegužę futbolininkas patyrė peties traumą, dėl kurios praleido likusią sezono dalį.

2016 m. vasarą, baigę mokyklą, o 2016 m. gruodžio mėn. sutartis buvo pratęsta iki 2019 m.

### FC Midtjylland
Nuo 2018 m. priklausė FC Midtjylland. 2018 m. birželio 13 d. oficialiai paskelbta, kad sudaryta penkerių metų trukmės sutartis. 

2018 m. nuomos pagrindais paskolintas AC Horsens. 

2019 m. liepos 8 d. tapo žinoma, kad futbolininkas perleistas Stabæk (Norvegija).

### FK Bodø/Glimt
2020 m. vasario 25 d. pasirašė penkerių metų trukmės sutartį su FK Bodø/Glimt (Norvegija).

### Stabæk
2020 m. rugsėjo 11 d. grįžo į Stabæk. Pasirašyta sutartis iki 2023 m. sezono pabaigos.

2022 m. kovo 31 d. paskelbta, kad sutartis nutraukta abipusiu susitarimu.

### CS Concordia Chiajna
2023 m. rugsėjo mėn. persikėlė į CS Concordia Chiajna (Rumunija). 2024 m. kovo mėn. paliko klubą.

### Havnar Bóltfelag
2024 m. kovo mėn. persikėlė į Havnar Bóltfelag (Farerų Salos). Pasibaigus sezonui paliko klubą.

2025 m. pradžioje treniravosi kartu su Eliteserien dalyvaujančiais HamKam.

Vėliau grįžo į Farerus ir rungtyniavo 2025 m. čempionate. At the end of 2025, he left the club again.

### FA Šiauliai
2026 m. kovo 4 d. oficialiai pranešta, kad atstovaus „Šiauliams“.

2026 m. kovo 8 d. oficialiai debiutavo klube TOPLYGA rungtynėse prieš Vilniaus „Žalgirį“. susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė po keitimo 82 minutę vietoje Karolio Žebrausko.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
* TBA

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt 
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Noela Patrick Luhala

**Noela Patrik Luhala** (; 2005 m. gruodžio 25 d.) – Tanzanijos futbolininkė, gynėja. Žaidė Lietuvoje, atstovavo MFA Žalgiris-MRU.

## Karjera
Gimė ir užaugo Tanzanijoje. Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje, o vėliau išvyko į ASA Tel Aviv (Izraelis).

2025 metų rugsėjį persikėlė į 1207 Antalyaspor (Turkija). Atstovaudama klubui sužaidė 12 rungtynių bei pelnė 1 įvartį.

### MFA Žalgiris
2026 m. pradžioje persikėlė į MFA Žalgiris-MRU. 2026 m. vasario 8 d. debiutavo Žiemos taurės turnyro rungtynėse prieš Kauno rajono futbolo akademiją. susitikimą pradėjo startinėje sudėtyje ir pelnė įvartį. Žalgirietės sutriuškino varžoves rezultatu 6:0.

2026 m. vasario 15 d. debiutavo Baltijos moterų futbolo lygos rungtynėse prieš Saku Sporting. Vilnietės sutriuškino varžoves rezultatu 5–0.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* [ SOCCERWAY]
* SOCCERDONNA
* lietuvosfutbolas.lt
* TFF svetainė
Cumebas

**Cumebas** (, her. *Okavisume*, nam. *ǂAixorobes*) – miestas vidurio šiaurės Namibijoje, Ošikoto regione, 375 km į šiaurę nuo Vindhuko. Stotis prie geležinkelio linijos iš Vindhuko link Angolos sienos, plentai į Vindhuką, Rundu, Ošakatį, Grotfonteiną.

Didelis kalnakasybos centras. Išgaunamos spalvotųjų metalų rūdos – švinas, cinkas, varis. Vykdoma spalvotoji (vario, švino) metalurgija. Kalnaksybos pramonėje daugiausia dirba ovambų darbininkai. Cumebo telkiniuose randama daug retųjų mineralų. Taip pat plėtojama cemento pramonė. Turizmas (išvykos į Etošos nacionalinį parką).

## Istorija
1851 m. britų tyrinėtojas Frensis Galtonas dabartinio miesto apylinkėse rado vario rūdos telkinių. 1903 m. anglų-vokiečių kompanija OMEG įgijo teises kalnakasybos darbams. 1903–1906 m. atitiesta geležinkelio linija. Į pietvakarius nuo Cumebo buvo paskutinė vieta, kur vokiečių pajėgos pasidavė Pietų Afrikos Sąjungai. 1947 m. Cumebo kasyklas įsigijo daugiausia JAV kapitalo bendrovė TCL. Ji išplėtojo Cumebo miestą, vykdė švino ir vario, taip pat cinko, kadmio, sidabro, germanio gavybą.

## Šaltiniai
Vytautas Savickas

**Vytautas Savickas** – Lietuvos verslininkas.

Nuo 2023 m. eina generalinio direktoriaus pareigas viešųjų duomenų rinkimo sprendimus kuriančioje bendrovėje „Decodo“ (iki 2025 m. balandžio veikė prekės ženklu „Smartproxy“).

2014 m. baigė Vilniaus universitetą. Įgijo rinkodaros ir globalaus verslo išsilavinimą.
## Karjera
2017–2019 m. dirbo bendrovėje „Tesonet“.

Nuo 2023 m. eina „Smartproxy“ (nuo 2025 m. – „Decodo“) generalinio direktoriaus pareigas.

## Visuomeninė veikla
Dalyvavo televizijos projekte „MVP“ (Moksleivių vienaragių paieška), kuriame vertino moksleivių verslo idėjas.

Taip pat minimas kaip iniciatyvos „Moksleivių vienaragiai“ mentorius.

Savickas taip pat yra komentavęs internetinių duomenų rinkimo ir dirbtinio intelekto mokymo tendencijas.

## Išnašos
Jonas Andrius Pliateris

**Jonas Andrius Pliateris** (1626 m. – 1696 m. vasario 24 d.) – grafas, Livonijos vaivada 1695–1696 m.

## Biografija
Indricos dvaro savininkas.

Nuo 1670 m. Daugpilio seniūnas.

1695 m. atsivertė į katalikybę, todėl jo sūnus, pirmasis Kraslavos dvaro savininkas Jonas Liudvikas Pliateris Indricos bažnyčią padovanojo katalikams.

## Šaltiniai

|-
Mardosų–Vieštovėnų tiltas

::*Kelyje  stovi [[Mardosų tiltas]]*

**Mardosų–Vieštovėnų tiltas** – tiltas kelyje , nutiestas per Miniją Plungės rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Plungės, paribyje tarp Mardosų ir Vieštovėnų. 
Lankytini objektai: už 0,6 km pakelėje (Vėžaičių pusėje) auga Mingėlos ąžuolas, 0,28 km prie upės, žemupyje stūkso Vieštovėnų piliakalnis. Tiltas patenka į Minijos ichtiologinio draustinio teritoriją. 

Tiltas per upę nutiestas kelio 8,939 kilometre. 2022 m. duomenimis, juo nustatytas eismo intensyvumas siekė 5 247 aut./parą.

Tarpukaryje upės vagos 135,2 kilometre stovėjo medinis Plungės–Kulių vieškelio tiltas. Už 300 m į aukštupio pusę buvo įrengta užtvanka, kairiajame krante veikė Vieštovėnų vandens malūnas.

Vienoje vietoje stovi sujungti du skirtingos konstrukcijos tiltai. Senasis, esantis žemupio pusėje, nenaudojamas, jo buvusi kelio danga sužaliavusi lyg veja. Pirmasis tiltas palyginti siauras. Jo perdangą sudaro monolitinė gelžbetoninė briaunotoji plokštė su dviem išilginėmis sijomis, kurias jungia skersinės sijos. Sijinė-gembinė konstrukcija atremta į masyvius taurus, be ramtų galuose. Rekonstruojant kelią, šalia pastatytas naujas platus, trijų tarpatramių, karpytos sistemos tiltas. Jam panaudotos naujos atramos.

## Šaltiniai
Julius Pranevičius

**Julius Pranevičius** (g. 1977 m. kovo 18 d. Ukmergėje) – Lietuvos diplomatas, valstybės tarnautojas, nuo 2026 m. einantis Lietuvos ambasadoriaus Jungtinėse Tautose pareigas.

## Biografija
Gimė 1977 m. kovo 18 d. Ukmergėje. Studijavo Vilniaus universitete, kur įgijo politikos mokslų bakalauro laipsnį. Vėliau Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute baigė Europos studijų magistro studijas.

## Diplomatinė karjera
Nuo 2000 m. pradžios dirba Lietuvos Respublikos užsienio reikalų sistemoje. Per daugiau nei du dešimtmečius diplomatinėje tarnyboje ėjo įvairias pareigas Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje, daugiausia dirbdamas su Europos Sąjungos politikos, daugiašalių santykių ir Lietuvos dalyvavimo ES institucijose klausimais.

2015–2018 m. buvo Lietuvos Respublikos generalinis konsulas Niujorke. 2018–2022 m. ėjo Lietuvos Respublikos nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus Indijoje pareigas, taip pat buvo akredituotas Nepale.

Grįžęs į Užsienio reikalų ministeriją 2023–2024 m. vadovavo Indo-Ramiojo vandenyno regiono politikos krypčiai. Nuo 2024 m. paskirtas Lietuvos Respublikos užsienio reikalų viceministru.

2026 m. balandžio 10 d. paskirtas eiti Lietuvos ambasadoriumi Jungtinėse Tautose pareigas.

## Darbas Europos Sąjungos institucijų srityje
2003–2006 m. buvo Lietuvos nuolatinės atstovybės prie Europos Sąjungos Briuselyje antrasis sekretorius. Šiuo laikotarpiu dirbo su Europos Sąjungos institucijų veikla ir Lietuvos interesų atstovavimu ES sprendimų priėmimo procese.

## Šaltiniai

|-

|-
Oulu katedra

**Oulu katedra** () – evangelikų liuteronų katedra Oulu miesto centre, Suomijoje. Yra Oulu vyskupijos pagrindinė bažnyčia ir vienas svarbiausių miesto religinių bei architektūrinių objektų. Vienas žymiausių katedroje saugomų meno kūrinių yra Johano Mesėnijaus portretas, nutapytas 1611 m.

## Istorija
Bažnyčia buvo pastatyta 1777 m. pagerbiant Švedijos karalių Gustavą III ir pavadinta jo žmonos Sofijos Magdalenos vardu. Pirminis pastatas buvo medinis.

Dalis bažnyčios sudegė per didįjį 1822 m. Oulu miesto gaisrą. Po gaisro pastatas buvo atstatytas ant išlikusių akmeninių sienų. Rekonstrukcijos projektą parengė architektas Carl Ludvig Engel, žinomas dėl daugelio neoklasicizmo stiliaus pastatų Suomijoje. Atstatymo darbai buvo baigti 1832 m., o katedros varpinė pastatyta 1845 m.

## Šaltiniai
Liudericas

**Liudericas** () – miestas pietvakarių Namibijoje, Karaso regione, prie Atlanto vandenyno Liuderico įlankos, Namibo dykumos pakraštyje. Žvejybinis ir prekybinis uostas. Geležinkelis ir plentas į Ketmanshopą (iš ten šakojasi į Vindhuką ir PAR). Verčiamasi langustų žvejyba ir apdirbimu. Veikia vandens gėlinimo gamykla. Yra nedidelis muziejus, kuriame eksponuojami koisanų dirbiniai, kiti archeologiniai ir istoriniai eksponatai. Į pietus nuo Liuderico driekiasi Špergebito nacionalinis parkas – teritorija, seniau garsėjusi kaip griežtai saugoma zona, kurioje kasti deimantai.

## Istorija
1487 m. ties dabartiniu miestu sustojo portugalų keliautojas Bartolomėjus Diašas ir įlankai suteikė Angra Pekenos ( 'mažasis užutėkis') vardą. Vietovė ilgą laiką buvo negyvenama, kol 1883 m. pirklys iš Hamburgo Francas Adolfas Liudericas įtikino Vokietijos valdžią čia steigti prekybinį tašką. Liudericas tapo pirmąja vokiečių gyvenviete Pietvakarių Afrikoje. 1908 m., tiesiant geležinkelį, Namibo dykumoje rasta deimantų, todėl miestas tapo svarbiu deimantų eksporto uostu. XX a. II pusėje tebebuvo išvežami deimantai, statyti nedideli laivai.


Lutheran Church Luderotz.jpg|Miesto reginys su liuteronų bažnyčia centre
Luderitz Railway (19240265141).jpg|Geležinkelis mieste
Lüderitz Bergstraße 03.jpg|Miesto architektūra
Lüderitz (2006) 19.jpg|Liuderico uostas


## Šaltiniai
Grotfonteinas

**Grotfonteinas** () – miestas šiaurės rytų Namibijoje, Očozondžupos regione, 60 km į pietryčius nuo Cumebo, pusdykumių kraštovaizdyje. Į miestą veda Šiaurės Namibijos geležinkelio atšaka, plentai į Rundu, Otavį, Cumebą, Gobabį. Yra karinė oro bazė.

Gyvulininkystės regiono prekybinis centras, taip pat auginami kukurūzai. Transportuojama iš kavangų žemių šiaurės rytuose atgabendama mediena. Į vakarus nuo Grotfonteino kasamos vario ir švino rūdos lydomos Cumebo metalurgijos kombinate. Seniau gretimame Berg Aukaso kaime būdavo išgaunamas vanadis (kasykla uždaryta 1978 m.). Vystoma maisto (pieno, mėsos), odos pramonė. Už 19 km į vakarus, Hoba Vesto ūkyje XX a. pr. rastas 60 t nikelio ir švino meteoritas.

## Istorija
Vietovę bušmenai (koisanai ar damarai) vadino *Gei-/ous*. Paskui čia dėl ganyklų plotų varžėsi hererai ir ovambai. Apie 1885 m. vietovėje įsikūrę per Angolą atkeliavę Transvalio būrai ir pavadino Grotfonteinu („didysis fontanas“). Jie čia įkūrė trumpai gyvavusią valstybę Apingtoniją. Vietovei tapus Vokietijos Pietvakarių Afrikos dalimi, būrai pasitraukė. XIX a. pab. – XX a. pr. vokiečiai ir britai Grotfonteino apylinkėse pradėjo rengti vario kasyklas ir įsisavinti ganyklas.


Grootfontein (2018).jpg|Grotfonteino reginys
Hoba meteorite, Grootfontein3.jpg|Hobos meteoritas
Grootfontein Airport (2018).jpg|Karinis aerodromas
Namibia - Fort 03.jpg|Buvęs fortas


## Šaltiniai
2031 m.

**2031** m. bus nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje

## Pasaulyje
* **Sausio mėn.** Tarptautinė kosminė stotis bus išvesta iš savo orbitos į Žemės atmosferą.
* Planuojamas užbaigti Fėmarnbelto tunelis.

## Šaltiniai
Flintas (leidykla)

**„Flintas“** (**„Jūsų Flintas“**) – Vaikiškų knygų ir žurnalų leidykla. Šiuo metu leidykla užima didžiausią periodinių leidinių vaikams Lietuvoje dalį: leidžiama 13 žurnalų vaikams nuo 2 iki 12 metų. Leidyklos kuriamas knygas ir žurnalus galima rasti net 40 – yje šalių visame pasaulyje.

## Istorija
Įsikūrė 1996 m., kai buvo išleistas pirmasis žurnalas „Flintas“.

2023 m. leido pasakų knygas Ukrainos vaikams.

## Šaltiniai
Oulu uostas

**Oulu uostas** () – trijų atskirų uostų kompleksas, esantis Oulujokio upės žiotyse Oulu mieste, Suomijoje.

Uostas yra Oulu miesto valdoma korporacija. Vidutiniškai per metus 500 laivų gabenama 3 milijonai tonų krovinių. Du iš uostų (*Nuottasaare* ir *Oritkari*) aptarnaujami geležinkeliu.

## Uostai

### Vihrersario uostas
Vihrersaris – naftos dokas Vihrersario saloje, Oulujokio upės šiauriniame krante, yra svarbiausias naftos dokas mieste, kurio maksimali leistina grimzlė yra 10,0 m. Be naftos tvarkymo įrenginių, Vihrersaryje yra ir šešių tonų birių krovinių kranai. Uostas buvo atidarytas 1963 m.

### Nuotasario dokai
Šalia *Stora Enso* popieriaus fabriko, pietiniame upės krante, yra Nuotasario dokas su trimis atskirais molais: pagrindiniu ir dviem atskirais cheminių medžiagų krovimo molais. Didžiausia leistina grimzlė – 6,4 m. Naudojami du 8 ir 6 tonų keliamosios galios kranai. Uostas atidarytas 1953 m.

### Oritkaris
Oritkario dokuose yra du 50 tonų kranai. Oritkaryje daugiausia tvarko konteinerių krovinius per tris prieplaukas. Uostas buvo atidarytas 1970 m.

## Istoriniai uostai

### Topila
Topilos dokai buvo įsikūrę abiejose Topilansalmio sąsiaurio pusėse, Topilansario ir Topilos rajonuose. Kadaise judrus uostas, Topila buvo uždarytas nuo komercinio eismo 2012 m. balandžio pabaigoje. Prieš uždarymą Topila buvo ramus uostas, daugiausia naudojamas birių krovinių laivams. Ant 450 metrų ilgio prieplaukos nebuvo stacionaraus krano, o didžioji dalis uosto veiklos buvo nutraukta jau 1990-aisiais. Visa buvusi uosto teritorija buvo skirta daugiabučiams.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Uosto tinklapis
Sližiūnų tiltas

**Sližiūnų tiltas** – tiltas kelyje , kertantis Merkio upę Šalčininkų rajono savivaldybėje, Sližiūnų kaime, 3 km į vakarus nuo Jašiūnų, į pietus nuo trišalės sankryžos su keliu . Patenka į Merkio ichtiologinio draustinio teritoriją.

Tiltas per upę nutiestas kelio 0,251 kilometre. 2022 m. duomenimis, juo nustatytas eismo intensyvumas siekė 918 aut./parą.

Gelžbetoninis tiltas pastatytas 1966 m. Tai sijinis, karpytos sistemos, 42 m ilgio statinys. Jis trijų tarpatramių (14,08+14,08+14,08), skersiniame pjūvyje sudėtos šešios tėjinio profilio sijos su diafragmomis. Krantuose įrengti vienaeiliai poliniai ramtai su monolitiniu rygeliu. Tarpinės monolitinės atramos pastatytos ant polinių pamatų.

Iki 2012 m. tiltas buvo atnaujintas.  Ant jo pravestos dvi eismo juostos, įrengti šalitilčiai pėstiesiems, apsauginiai cinkuoto metalo atitvarai ir turėklai. 

2026 m. kovo mėn. Sližiūnų tiltas buvo pasirinktas Pulkininko Juozo Vitkaus inžinerijos bataliono grupės karių pratyboms atlikti objekto inžinerinę žvalgybą. 

## Šaltiniai
Niuarkas (reikšmės)

**[[Niuarkas (Naujasis Džersis)|Niuarkas]]** () – miestas JAV, Naujajame Džersyje.

**Niuarkas** dar gali reikšti:

* Niuarkas prie Trento – miestas Jungtinėje Karalystėje;
* JAV:
** Niuarkas – miestas Delavere;
** Niuarkas – miestas Kalifornijoje;
** Niuarkas – miestas Ohajuje;
** Niuarkas – miestas Teksase;
** Niuarkas – gyvenvietė Niujorke.
Niuportas (reikšmės)

**[[Niuportas]]** () – miestas Velse.

**Niuportas** dar gali reikšti:

* Airijoje:
** Niuportas – miestelis Mėjo grafystėje;
** Niuportas – miestelis Tipererio grafystėje.

* Australijoje:
** Niuportas – gyvenvietė Kvynslande;
** Niuportas – gyvenvietė Naujajame Pietų Velse;
** Niuportas – gyvenvietė Viktorijoje.
* Jungtinėje Karalystėje:
** Niuportas – miestas Šropšyre;
** Niuportas – miestas Pembrukšyre;
** Niuportas – miestas Vaito saloje;
** Niuportas – kaimas Esekse;
** Niuportas – kaimas Rytų Jorkšyre.
* JAV:
** Niuportas – miestas Arkanzase;
** Niuportas – miestas Delavere
** Niuportas – miestas Indianoje
** Niuportas – miestas Kentukyje;
** Niuportas – miestas Minesotoje;
** Niuportas – miestas Oregone;
** Niuportas – miestas Rod Ailande;
** Niuportas – miestas Vašingtone;
** Niuporto apygarda Rod Ailande.
Niu Olbanis

**Niu Olbanis** () gali reikšti šias vietoves Jungtinėse Amerikos Valstijose:

* Niu Olbanis – miestas Indianoje;
* Niu Olbanis – miestas Misisipėje:
* Niu Olbanis – miestas Ohajuje.
Špergebito nacionalinis parkas

**Špergebito nacionalinis parkas**, oficialiai **Cau Kaebo (Špergebito) nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Namibijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, pietų Namibo dykumoje. Įkurtas 2008 metais.

Špergebito nacionalinis parkas driekiasi 322 km šiaurės–pietų kryptimi, tarp Oranjemundo prie Oranžinės upės žiočių pietuose ir vietos 72 km šiauriau Liuderico šiaurėje. Vyrauja dykuma su šiaurės–pietų kryptimi nusidriekusiomis kopomis.

XIX a. vid. salose Špergebito priekrantėse buvo kasamas guanas, o 1905–1906 m. vietomis salose rasta deimantų. 1908 m. Liuderico uosto apylinkėse rasta daug deimantų, todėl vokiečių kolonijinė administracija paskelbė teritoriją „uždrausta zona“ (). 1920 m. vokiečių deimantų kasybos bendrovės Liuderico apylinkėse pardavė kasybos teises PAR bendrovei "Consolidated Diamond Mines of South West Africa, Ltd. ", kuri turėjo deimantų gavybos monopolį Špergebite iki pat 1994 metų. Vėliau kompanija reformuota į "Namdeb Diamond Corp. ", kurią lygiomis dalimis valdė PAR bendrovė „De Beers“ ir Namibijos vyriausybė.

Pastaraisiais laikais „Namdeb“ deimantų gavybą tebevykdo 97 km pakrantės ruože šalia Oranjemundo. Kad būtų atkastas smėlio sluoksnis ir pasiektas žvyras (slūgsantis 15 m gylyje), kuriame yra deimantų, naudojama galinga kasybos technika. Kasykloje daugiausia darbuojasi samdomi ovambų darbininkai. Labai didelė dalis Špergebite randamų deimantų savo kokybe prilygsta brangakmeniams. 1977 m. Špergebite būdavo išgaunama ~20 % pasaulio deimantų produkcijos, vėliau dėl nestabilių politinių aplinkybių gavyba smuko iki 5–6 %, o XXI a. pr. daugelis išteklių buvo iškasta.

1994 m. „De Beers“ ~60 % Špergebito atidavė valdyti Namibijai. Kadangi uždraustoje zonoje daug kur išliko žmogaus nepaliesta gamta, 2008–2009 m. įsteigtas nacionalinis parkas, tačiau dalis teritorijos išlieka viešai neprieinama. Špergebite išlikę keletas apleistų kalnakasių miestų (Kolmanskopas, Elizabet Bėjus, Pomona), kalnakasybos įrangos. Teritorijoje yra Roter Kamo meteorito krateris, Causo kalnai, Klingharto kalnai ir pavienės, virš dykumos išlikusios viršūnės. Dykumą kerta Kaukasibo vadis. Parke gyvena tiesiaragiai oriksai, šokliosios gazelės, rudosios hienos ir kt., endeminis paukštis kopinė kalendulauda (*Calendulauda erythrochlamys*).


Kolmanskop 2018-07-28 68.jpg|Apleistas Kolmanskopo miestas
Roter Kamm Crater.jpg|Roter Kamo krateris
Sperrgebiet 02.jpg|Apleista deimantų kasybos įranga
Sperrgebiet sign 2018.jpg|Uždrausta zona Oranjemundo apylinkėse


## Šaltiniai
Tomas Alenčikas

**Tomas Alenčikas**, sceniniai vardai ***Alen Chicco, Lion Ceccah*** (g. 1991 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas, dainų autorius. 

## Biografija

T. Alenčikas mokėsi Vilniaus Vasilijaus Kačialovo gimnazijoje. Baigęs Karoliniškių muzikos mokyklą, įstojo į Vilniaus kolegiją. Baigė Menų ir kūrybinių technologijų fakulteto (dabar – Menų ir dizaino fakulteto) Scenos meno katedros Muzikinio teatro studijų programą. Vėliau baigė Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademiją Kaune.

Jis tapo viena ryškiausių figūrų Lietuvos drag kultūros scenoje.

## Kūrybinė karjera

Dalyvavo „Eurovizijos“ Lietuvos atrankose 2019, 2020, 2023 m.

2025 m. atrankos finale su daina „Drobė“ užėmė antrą vietą. 2026 m. Vilniuje nugalėjo finale ir iškovojo teisę atstovauti Lietuvai „Eurovizijoje“ su daina „Sólo quiero más“.

## Diskografija

## Šaltiniai
2026 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas

**2026 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas** – Tarptautinės čiuožimo sąjungos organizuotas geriausių pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku atletų čempionatas, kuris vyko kovo 13 d. – kovo 15 d. Kanados mieste Monrealyje.

Dėl 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą čempionate nebuvo leista dalyvauti čiuožėjams iš Rusijos ir Baltarusijos.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Lietuva čempionate

;Vyrai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mantviliškio geležinkelio stotelė

**Mantviliškio geležinkelio stotelė** – buvusi keleivių laipinimo vieta prie Mantviliškio kaimo (Kėdainių rajonas), geležinkelio Vilnius–Klaipėda ruože.

## Istorija

Stotelė įkurta 1915 m. ir vadinosi *Piliamanto* vardu. Tai buvo tarpstotė tarp Dotnuvos (8,2 km į pietus) ir Michelmondo (Gudžiūnų) (6,5 km į šiaurę) stočių, šalia Pilėnų kaimo į šiaurės rytus nuo Piliamanto.

Tarpukariu pavadinta *Mantviliškio* (arba *Montviliškio*) stotele. 1931 m. gegužę stotelė perkelta 2 km (iš 81-ojo į 83-ąjį kilometrą). Sovietmečiu vėl pakeitė lokaciją – 1975 m. buvo už 8,5 km nuo Dotnuvos ir 6,0 km nuo Gudžiūnų stočių. Po 1980 m. stotelė uždaryta.

## Šaltiniai
Nuotaka!

**Nuotaka!** () – 2026 m. amerikiečių filmas, kurio scenarijaus autorė ir režisierė – Maggie Gyllenhaal. Filmas įkvėptas 1935 m. filmo „Frankenšteino nuotaka“, kuris buvo sukurtas pagal Mary Shelley 1818 m. romaną „Frankenšteinas“. Vaidina Jessie Buckley, Christian Bale, Peter Sarsgaard, Annette Bening, Jake Gyllenhaal ir Penélope Cruz.

Pasaulinė filmo premjera įvyko 2026 m. vasario 26 d. Londone. Lietuvos kino teatruose pasirodė 2026 m. kovo 6 d. Sulaukė prieštaringų kritikų vertinimų.

## Siužetas
1930-aisiais vienišas Frankenšteino monstras vyksta į Čikagą, kur prašo daktarės Evfronijos padėti jam sukurti gyvenimo draugę. Kartu jie atgaivina nužudytą moterį, kurią pavadina Nuotaka. Tačiau situacija tampa nebekontroliuojama: ji pranoksta visus jų planus, uždegdama aistringą romaną, pritraukdama policijos dėmesį ir sukeldama radikalią visuomenės reakciją.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Jessie Buckley – Nuotaka / Merė Šeli
* Christian Bale – Frankenšteino monstras
* Peter Sarsgaard – Detektyvas Džeikas Vailsas
* Annette Bening – Daktarė Kornelija Evfronija
* Jake Gyllenhaal – Ronis Ridas
* Penélope Cruz – Mirna Maloi
* Zlatko Burić – Lupinas
* John Magaro – Klaidas
* Matthew Maher – Džeimsas
* Jeannie Berlin – Greta
* Louis Cancelmi – Pareigūnas Gudmanas
* Julianne Hough – Iris / Džinks
## Filmo gamyba
2023 m. rugpjūčio mėn. savaitinis žurnalas „Production Weekly“ pranešė apie būsimą „Netflix“ kompanijos 1935 m. filmo „Frankenšteino nuotaka“ perdirbinį, kurio scenarijų rašys ir režisuos Maggie Gyllenhaal, o pagrindinius vaidmenis atliks Penélope Cruz, Christian Bale ir Peter Sarsgaard (Gyllenhaal vyras).

2024 m. sausio mėn. buvo paskelbta, kad filmą kurs „Warner Bros. Pictures“, o Annette Bening prisijungė prie aktorių ansamblio, kuriame taip pat yra Jessie Buckley (2021 m. vaidinusi Gyllenhaal režisūriniame debiute „Dingusi dukra“) kaip „pagrindinė filmo žvaigždė“, kartu su Bale, Cruz ir Sarsgaard. Pasak „Deadline Hollywood“, Bale ir Buckley „domėjosi šiuo projektu dar gerokai prieš streikus“. 2024 m. kovo mėn. prie aktorių komandos prisijungė Julianne Hough, o kitą mėnesį – John Magaro ir Jeannie Berlin. Birželio mėn. Jake Gyllenhaal, režisierės brolis, paskelbė, kad taip pat vaidins filme.

Pagrindiniai filmavimo darbai buvo numatyti pradėti 2024 m. kovo 4 d. Niujorke. Muziką sukūrė Hildur Guðnadóttir, kuri pakeitė anksčiau paskelbtą Jonny Greenwood. Režisierė iš filmo iškirpo keletą smurtinių scenų, įskaitant seksualinio smurto scenas, reaguodama į neigiamas bandomąsias peržiūras; viena iš iškirptų scenų buvo ta, kurioje Frankenšteinas laižo juodas vėmimo liekanas nuo Nuotakos kaklo.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 61% iš 206 kritikų atsiliepimų yra teigiami. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 48 kritikų, filmui skyrė 55 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad filmas sulaukė „prieštaringų ar vidutinių“ vertinimų.
## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Pamerkio tiltas

**Pamerkio tiltas** – tiltas kelyje , nutiestas 3,606 kilometre per Merkį Šalčininkų rajone, Turgelių seniūnijoje, Pamerkio kaime, 5 km į pietryčius nuo Turgelių, 2,5 km į šiaurę nuo Baltarusijos pasienio. 200 m žemiau tilto kairiajame krante telkšo nedideli tvenkiniai. Upės atkarpa patenka į Merkio ichtiologinio draustinio teritoriją.

1966 m. pastatytas gelžbetoninis trijų angų, 34,2 m ilgio tiltas. Tarpatramių ilgiai po 11,40 m, perdengti tėjinio skerspjūvio sijomis. Perdanga briaunotoji, sumontuota iš surenkamųjų konstrukcijų. Krantuose įrengti poliniai, vienaeiliai, užpiltiniai ramtai. Tarpinės atramos sieninio tipo.

2024 m. buvo paskelbta apie tilto rekonstrukcijos projekto rengimą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*
Aukso rožė

**Aukso rožė** (, ) – popiežiaus ar jo atstovo laiminama ir šventovėms, religiniams atvaizdams, valdovams bei valstybėms teikiama dovana. Iš aukso nukaldintas meno dirbinys, vaizduojąs iš vazos kylančią rožę.

Tai viena seniausių ir prestižiškiausių popiežiškųjų dovanų, kuri raštuose fiksuojama nuo XI amžiaus. Popiežius Benediktas IX 1051 metais Aukso rožės dovanojimą jau vadino „senu papročiu“.

Aukso rožės nuo Pauliaus VI pontifikato teikiamos tik šventovėms ir atvaizdams. Visos popiežių Benediko XVI, Pranciškaus ir Leono XIV suteiktos rožės padovanotos Marijos atvaizdams.

## Ceremonialas ir simbolika
Aukso rožės palaiminimo apeigos buvo vienas pagrindinių popiežiaus ceremonialo akcentų ketvirtąjį gavėnios (*Lætare*) sekmadienį. Ceremonija prasidėdavo nuo rožės įnešimo į popiežiaus apartamentus, kuriuose ji būdavo palaiminama privačiai: į žiedus popiežius įlašindavo rožių aliejaus, pabarstydavo muskusu ir sukalbėdavo specialią maldą. Tuomet Šventasis Tėvas su procesija iškilmingai keliaudavo į Romos Šventojo Kryžiaus baziliką, kur aukodavo šv. Mišias. Pamaldų metu pontifiko sakomame pamoksle įprastai būdavo pabrėžiamas rožės simbolizmas, spyglių simbolizuojamos Jėzaus Kristaus kančios, mirties bei pergalės prieš ją alegorija.

Šios iškilmingos apeigos apaštalinio nuncijaus arkivyskupo Georgo Genšveino (*Georg Gänswein*) Lietuvoje, Trakų Švč. Mergelės Marijos apsilankymo bazilikoje, pirmą kartą atliktos 2026 m. kovo 15.

## Išnašos
### Pastabos

### Šaltiniai
Iker Scotto

**Ikeras Skotas** (*Iker Scotto, Iker Ezequiel Scotto*; g. 2002 m. birželio 6 d.) – argentiniečių futbolininkas, puolėjas.

## Karjera
Kitados priklausė Club Atlético Banfield jaunimo ugdymo sistemai. Išvyko į Halyčo „Karpaty“. Vėliau persikėlė į Jungtinius Arabų Emyratus. Atstovavo „Al-Jazira Al-Hamra“ klubui, o vėliau rungtyniavo Dubai City FC.

; FC Džiugas
2026 m. kovo mėn. prisijungė prie „Džiugo“ klubo. 2026 m. kovo 7 d. debiutavo TOPLYGA rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. Susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė 86 minutę vietoje Bacary Sane, kai varžovai pirmavo rezultatu 2–1.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* [ Globalsportsarchive]
Anilinas

**Anilinas** – pirminis aromatinis aminas. Šviežias yra bespalvis aliejingas skystis, tačiau veikiamas oro ir šviesos palaipsniui paruduoja. Plačiai naudojamas vaistų, dažų, poliuretanų gamyboje. Aniliną pirmą kartą 1826 m. išskyrė Otas Unferdorbenas. 1840 m. Karlas Julijus Fricšė šiam junginiui suteikė pavadinimą „anilinas“.

## Gamyba
Industriškai anilinas gaminamas hidrogenuojant nitrobenzeną, esant metaliniam katalizatoriui – dažniausiai vario arba paladžio.

Istoriškai buvo naudojama geležis ir geležies chloridas nitrobenzeno redukcijos reakcijoje su vandeniu.

## Išnašos
Oranjemundas

**Oranjemundas** () – miestas pietvakarių Namibijoje, Karaso regione, netoli Atlanto vandenyno kranto, Namibo dykumos pakraštyje, Pietų Afrikos Respublikos pasienyje, 8 km nuo Oranžinės upės žiočių. Vykdoma deimantų gavyba (privačioje Špergebito teritorijoje; gavybą vykdo „Namdeb Diamond Corp.“). Yra oro uostas, tiltas į kitapus Oranžinės upės esantį PAR miestą Aleksander Bėjų.

## Istorija
Oranjemundas („Oranžinės žiotys“) įkurtas 1936 m., po to, kai XX a. III-ajame dešimtmetyje apylinkėse rasta deimantų. 1943 m. mieste įsikūrė „Consolidated Diamond Mines of South West Africa“ bendrovė („De Beers“ padalinys), turėjusi deimantų gavybos monopolį Špergebite. 1994 m. ši bendrovė pertvarkyta į „Namdeb Diamond Corp.“ Oranjemundui miesto teisės suteiktos 2011 m. Iki 2017 m. Oranjemundą valdė „Namdeb“ bendrovė, miestas buvo uždarasis.

## Šaltiniai
Rehobotas

**Rehobotas** () – miestas vidurio Namibijoje, Hardapo regione, 84 km į pietus nuo Vindhuko, prie sauso Rehoboto vadžio. Miestas įsikūręs Centriniame plokščiakalnyje – sausoje, kalnuotoje vietoje su akmenų kalvomis ir smėlingais slėniais. Pro miestą eina Vindhuko–Keiptauno plentas, netoliese yra geležinkelio stotis. Verčiamasi pienine gyvulininkyste (auginamos avys, galvijai), apdirbama karakulio vilna. Šalia yra karštųjų versmių kurortas. Šalia Rehoboto sudarytas Oanobo tvenkinys.

## Istorija
Seniau dabartinio miesto vietose gyveno koikojai (hotentotai). 1844 m. čia įkurta liuteronų misionierių misija, pavadinta pagal biblinę vietovę Rehobotą. 1864 m. misija dėl sausros, bado ir genčių karų apleista, o 1870 m. į Rehobotą iš Kapo kolonijos atsikėlė basteriai – europiečių ir namų palikuonių grupė. Po to, kai 1884 m. kraštą užėmė Vokietija, basteriai padėjo vokiečiams numalšinti vietos gyventojų pasipriešinimą. I pasaulinio karo metais Rehobotą užėmė Pietų Afrikos Sąjunga. 1924–1925 m. basteriai ir kitos grupės paskelbė nepriklausomybę nuo Pietų Afrikos, bet sukilimas greitai numalšintas. 1979–1989 m. Rehobotas ir apylinkės buvo basterių bantustanas.

## Šaltiniai
Salantų tiltas

**Salantų tiltas** – tiltas Kretingos rajono savivaldybėje, kertantis Salanto upę žemiau buvusios užtvankos, Salantų miesto vakariniame pakraštyje. Tiltas stovi M. Valančiaus gatvės tęsinyje, kelio  maršrute, priemiesčio pusėje atsiremia į trišalę sankryžą su keliu . Tiltas kerta platų slėnį ant kalvos išsidėsčiusių Salantų papėdėje, patenka į miesto istorinę dalį. Aukštupyje tyvuliavęs Salantų tvenkinys 2021 m. išleistas.

## Istorija

Nuo seno iki 1940 m. į Salantus vedė medinis tiltas. Tuomet tik per šį tiltą buvo galima susisiekti su Skuodu ir Kretinga. Užmiesčio pusėje šalia tilto stovėjo koplytėlė ir stogastulpis. Jie tarsi sveikino ir laimino atvykstančius į Salantus. Šioje vietoje pavasarininkai pastatė medinį ornamentuotą kryžių, kurį pašventino 1931 m. rugsėjo 15 d. Naujo tilto statyba vyko 1940 m. Dabartiniais laikais mažosios liaudies architektūros statinių prie tilto nelikę.

## Tilto apribojimai

Gelžbetoninis tiltas pastatytas palyginti siauras, buvo pažymėtas priešpriešinio eismo pirmenybės kelio ženklais. Dėl prastos techninės būklės apribota pravažiuojančių automobilių masė iki 5,5 t, važiuojamoji dalis susiaurinta gabaritiniais 2,7 m aukščio vartais.

2025 m. duomenimis, buvo rengiamas tilto rekonstrucijos projektas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Automobilis, važiuojantis per tiltą Salantuose *limis.lt*, 1935 m. 
* Salantai nuo tilto per Salantos upę *limis.lt*, XX a. 3–4 deš.
Liepa Norkevičienė

**Liepa Norkevičienė** (anksčiau – **Liepa Mondeikaitė**, sceninis vardas – **Liepa**, tikrasis vardas – **Karolina**, g. 1990 m. kovo 23 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dainininkė, televizijos laidų vedėja, merginų grupės „Pop Ladies“ narė.

## Biografija
Gimė Klaipėdoje. Dainuoti pradėjo vaikystėje, dalyvavo įvairiuose muzikiniuose projektuose ir konkursuose.

Studijavo mediciną, tačiau šių studijų nebaigė. Vėliau Mykolo Romerio universitete studijavo viešąją politiką ir vadybą. 2021 m. įgijo viešosios politikos ir vadybos bakalauro laipsnį.

Sceninį vardą sugalvojo muzikos prodiuseriai, o pavardė „Mondeikaitė“ viešumoje įsitvirtino dėl tikrosios pavardės „Mandeikaitė“ rašybos klaidos.

2015 m. ištekėjo už verslininko Evaldo Norkevičiaus.

## Veikla
Liepa išgarsėjo merginų grupėje „Pop Ladies“.

2018 m. televizijos laidos „Klauskite daktaro“ vedėja.

2025 m. dalyvavo Lietuvos nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su daina „Ar mylėtum“. Ketvirtajame atrankos etape į finalą nepateko, tačiau vėliau į jį buvo sugrąžinta. Vėliau pateko ir į superfinalą.

## Šaltiniai
Lietuvos sporto lyga

**Lietuvos sporto lyga** (sutrumpintai ***LSL***) – buvusi tarpukario Lietuvos aukščiausioji sporto institucija, kuri vadovavo visam sporto sąjūdžiui ir tvarkė jo veiklą, atstovavo Lietuvai tarptautiniu lygiu. Veikė 1922–1932 m.

## Istorija

Po I pasaulinio karo Lietuvoje sportas neturėjo organizacijos, kuri prižiūrėtų jo raidą ir plėtrą šalies mastu. Dėl to 1922 m. kovo 22 d. Kaune, Švietimo ministerijos patalpose įvyko susirinkimas – steigiamasis Lietuvos sporto lygos suvažiavimas. Dienotvarkėje buvo prezidiumo rinkimai, įgaliavimų patikrinimas, iniciatorių grupės pranešimai, Centro komiteto rinkimai, Revizijos komisijos rinkimai, Spaudos vedėjo rinkimai, kito suvažiavimo laiko nustatymas. Suvažiavimui vadovavo generolas Jonas Jurgis Bulota, kuris kalbėjo apie sporto svarbą valstybei, o ypač – jaunimui. Susirinkime priimtas lygos statutas, iškeltas klausimas dėl nacionalinio stadiono statybos. Statuto autoriai – Jonas Jurgis Bulota, Jurgis Bulota, Elena Kubiliūnaitė-Garbačiauskienė, Stepas Garbačiauskas, A. Karnauskaitė-Ingelevičienė. Viceprezidentu išrinktas Stepas Garbačiauskas, iždininku – Kęstutis Bulota.

1923 m. lapkričio 25 d. Lietuvos sporto lygos Futbolo komitetas sušaukė pirmąjį Lietuvos futbolo kongresą, kuriame dalyvavo įvairių klubų atstovai:
* Kauno klubai: LFLS, „Kovas“, LDS, KSK;
* Mažosios Lietuvos klubai: Klaipėdos MTV, Klaipėdos „Sportverein“, Klaipėdos „Šarūnas“, Šilutės TuSV, Stoniškių „Möwe“, Pagėgių „Sportverein“, Katyčių TSV, Viešvilės VfB, Klaipėdos „Freya“, Šilutės „Laisvė“;
* Provincijos klubai: Kybartų „Sveikata“, Mažeikių sporto organizacija, Radviliškio „Žiežirba“, Marijampolės šaulių sąjunga.

Kongreso metu buvo įkurta Lietuvos futbolo lyga. Ši lyga prižiūrėjo Lietuvos futbolą, bet tik 1925 m. birželio 9 d. Lietuvos sporto lyga oficialiai atsisakė savo kaip Lietuvos futbolo atstovės privilegijų (iki tol FIFA raštus siuntė sporto lygai, o ne futbolo lygai).

Lyga organizavo Lietuvos sportininkų dalyvavimą 1924 m. olimpiadoje Paryžiuje, 1928 m. olimpiadoje Amsterdame ir 1928 m. žiemos olimpiadoje Sankt Morice. Lyga veikė iki 1932 m., kai buvo įsteigti Kūno kultūros rūmai, perėmę visas jos funkcijas, iš Lietuvos sporto lygos komitetų sudarytos atskiros sporto sąjungos.

## Vadovai

Lygai vadovavo Centro komiteto pirmininkai:
* Jonas Šodė, 1922–1923 m.
* Vladas Nagevičius, 1923 m.
* Jonas Jurgis Bulota, 1923–1924 m.
* K. Prielgauskas, 1925–1926 m.
* Antanas Jurgelionis, 1926–1929 m.
* M. Kavolis, 1929–1930 m.
* J. Vileišis, 1930–1932 m.

## Komitetai

Atskirų sporto šakų veiklai vadovauti buvo renkami atskiri komitetai: Futbolo (nuo 1922 m.; 1923 m. pabaigoje atsiskyrė ir įsteigė nepriklausomą Lietuvos futbolo lygą), Lengvosios atletikos (nuo 1923 m.), Žaidimų (krepšinis; nuo 1923 m.), Vandens sporto (1923–1928 m.), Moterų sporto (nuo 1923 m.), Gimnastikos (1923–1924 m.), Žiemos sporto (nuo 1923 m.), Dviratininkų (nuo 1923 m.), Sunkiosios atletikos (nuo 1923 m.), Fizinio auklėjimo (1926–1930 m.), Stalo teniso (nuo 1927 m.).

## Šaltiniai
Jūrės kaimo pradinė mokykla

:: *Apie mokyklą Jūrės miestelyje žr. [[Jūrės pradinė mokykla]].*

**Jūrės kaimo pradinė mokykla** – buvusi mokykla Jūrės kaime (Kazlų Rūdos savivaldybė), Medelyno g. 9a. Dabar mokyklos pastatas (alytnamis) naudojamas kaip kaimo bendruomenės patalpa, joje vyksta renginiai. Trečiadienio vakarais vyksta Jūrės kaimo kapelos „Medlieva“ repeticijos.

Buvusios mokyklos kiemelyje yra atnaujinta vaikų žaidimo aikštelė (atnaujinta 2021 m.), žaidimų aikštelėje yra supynės, karuselė, čiuožykla, suoleliai, krepšinio vieta, kopėtėlės, ir dar kitokių įvairių sporto veiklų. Estradoje vyksta renginiai. Bendruomenės kiemelyje yra skelbimų lenta.

## Istorija

Mokykla įkurta 1921 m. Valgyklos neturėjo. 2004 m. mokykla tapo Kazlų Rūdos pradinės mokyklos skyriumi, 2012 m. uždaryta. Mokykla užsidarė dėl mažai mokinių.

## Šaltiniai