open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kadrėnai

**Kadrėnai** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Vidiškių, Kadrėnų tvenkinio pietiniame pakraštyje, šalia kelio . Yra partizanų parkas (nuo 1996 m.), Dukstynoje yra Kadrėnų pilkapiai (Kapčiai).

## Partizanų parkas

Kaime yra Didžiosios kovos apygardos partizanų parkas. 2006 m. rugsėjo 22 d. atidengtas paminklas generolui Povilui Plechavičiui. 2018 m. atidengtas 18–os paminklų (granitinių kryžių) memorialas tarpukario Lietuvos ministrų įamžinimui.

Prie Mūšios įrengto tvenkinio įsikūręs parkas užima beveik 70 ha teritoriją. Jis dar vadinamas Svarinsko vardu – monsinjoro Alfonso Svarinsko (1925–2014) garbei, kuris gimė šiame kaime. Šis kunigas parką įkūrė 1996 m., čia pastatyti keli Kančios kelią žymintys ir partizanų atminimą įamžinantys kryžiai, iškasti tvenkiniai, įrengtos poilsinės su suolais.

Rašytojas Vytautas Žeimantas parašė legendą „Kadrėnai“ („Lietuvos aidas“, 2006 m., sausio 20 d.)

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čhatisgarhas

**Čhatisgarhas** (čhatisgarhi, ) – valstija centrinėje Indijoje. Ribojasi su Madhja Pradešu šiaurės vakaruose, Maharaštra vakaruose, Andhra Pradešu pietuose, Odiša rytuose, Džharkandu šiaurės rytuose ir Utar Pradešu šiaurėje.

Čhatisgarhas kaip atskira valstija atsirado tik 2000 metais, kai dalis teritorijos buvo atskirta nuo Madhja Pradešo.

## Religijos
* hinduizmas – 96 %
* kitos – 4 %

## Didžiausi miestai
* Raipuras – 605,1 tūkst. gyv. (2001 m.)
* Bhilajus – 553,8
* Korba – 315,7
* Bilaspuras – 265,2
* Durgas – 231,2
* Radžnandgaonas – 143,7
* Raigarhas – 111,0

## Šaltiniai
Naujienėlė

**Naujienėle** vadinami trys kaimai Suvalkijoje:

* Kalvarijos savivaldybėje:
** Naujienėlė;
** Naujienėlė I;
* Vilkaviškio rajone.
Orija

**Orija** vadinama:

* ežeras Kalvarijos savivaldybėje;
* upė Pasvalio ir Panevėžio rajonuose;
* upė Šakių rajone;
* kaimai:
** Kalvarijos savivaldybėje;
** Pasvalio rajone.
* slyvų veislė
Pagraužiai (Anykščiai)

**Pagraužiai** – kaimas rytinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietryčius nuo Anykščių, prie Anykštos. Molio telkinys.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Papiliakalniai

**Papiliakalniai** – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 9 km į pietvakarius nuo Kalvarijos, prie kelio į Liubavą. Stūkso Papiliakalnių piliakalnis.

## Istorija

Sovietmečiu pusė kaimo priklausė Kalvarijos, kita pusė – Liubavo apylinkei. Nors tai buvo tas pats kaimas, bet Liubavo apylinkėje jo kirčiavimas skyrėsi (*Pãpiliakalniai*).

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Gilvyčiai

**Gilvyčiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Kurtuvėnų, 12 km į pietus nuo Kuršėnų. Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-80025).

## Istorija

1 km į pietryčius nuo Gilvyčių XIX a. pabaigoje dar buvo 17 akmenų vainikais apdėtų pilkapių, kuriuos tyrė Tadas Daugirdas. 1950–1992 m. ūkio centrinė gyvenvietė. 1947 m. įsteigta biblioteka, 1956 m. pastatyti Kultūros namai (architektas Albertas Ratnikas), juose 1996 m. įrengta koplyčia. 1928 m. įsteigta pradžios mokykla, nuo 1956 m. aštuonmetė, devynmetė, nuo 1999 m. Gilvyčių mokykla. 

Netoliese įsikūrę Naujieji Gilvyčiai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Jonas Jablonskis, inžinierius hidrotechnikas, geografas.
* Mykolas Žalnieravičius, folklorininkas, etnomuzikologas.

## Nuotraukos

Vaizdas:Gilvyciai1.jpg|Gilvyčių centras
Vaizdas:Gilvyciaimokykla.jpg|Gilvyčių pagrindinė mokykla
Vaizdas:Gilvyciusenkapis.jpg|Gilvyčių senkapis


## Šaltiniai
Odiša

**Odiša**, anksčiau – **Orisa** (, ) – valstija rytinėje Indijoje. Ribojasi su Džarkhandu šiaurėje, Vakarų Bengalija šiaurės rytuose, Bengalų įlanka rytuose ir Andhra Pradešu bei Čatisgarchu pietuose.

## Pietų Azijos subregionas
Odišos valstija iš dalies sutampa su istoriniu – kultūriniu Pietų Azijos subregionu. Jis yra apgyvendintas orijų tautos. Orisa – buvęs jo pavadinimas, atsiradęs Britų Indijos laikais. Senovėje šis regionas buvo vadinamas Kalinga, o vėliau – **Utkal**, **Udra/Odra**. Iš pastarojo pavadinimo kilo vietos tautos pavadinimas *orijai*, kuris vėliau dėl anglų kalbos įtakos virto Orisa. Dabartinis pavadinimas yra įsigaliojęs nuo 2011 metų.

## Istorija

Odišos (Kalingos) regionas nuo seno turėjo nepriklausomą istoriją ir garsėjo vietos žmonių nepriklausomybės troškimu.

Kalingos valstybė pirmą kartą paminėta VI a. pr. m. e. Ji minima kaip nepaliesta vedų kultūros šalis. Vietiniai gyventojai puoselėjo savitą religiją ir kultūrą. Tai buvo paskutinė karalystė, kurią prie savo imperijos prijungė Maurjų imperatorius Ašoka. Tas prijungimas pareikalavo daugybės karų ir aukų.

Yrant Maurjų imperijai III a. pr. m. e. pabaigoje, Kalinga atsiskyrė viena pirmųjų, čia į valdžią atėjus Mahamegavahanų dinastijai, kurios žymiausias valdovas Kharavela sukūrė tikrą imperiją, pasiekdamas ir Tamilakamą.

Kalingai nuo ankstyvų laikų buvo jūrinė tauta, daug keliavę. Jų dėka indijos kultūra sklido į Pietryčių Aziją, tokiu būdu formuojantis Indosferai.

Apie VI a. Kalinga nusilpo. Kurį laiką ji priklausė Harša imperijai, o vėliau Odišos teritorija suskilo, čia susiformuojant daug smulkių valstybių. Čia valdė daugybė dinastijų.

795 m. karalius Jajatis suvienijo Kalingą, Košalą ir Utkalą į vientisą imperiją. Vėliau Kalingą valdė Rytų Čalukjai iš Andhros, vėliau – Rytų Gangai (1076–1435). Pastarųjų valstymo metais ypač suklestėjo savita Orisos kultūra ir architektūros stilius.

1568 m. Kalinga pralaimėjo Bengalijai, o 1576 m. buvo prijungta prie Mogolų imperijos. 1751 m. ją užėmė Maratų imperija.

1803 m., po Antrojo Maratų karo, Odiša buvo užimta britų ir tapo Britų Indijos dalimi. Iškovojus nepriklausomybę, 1950 m. Odiša tapo Indijos dalimi.

## Religijos
* hinduizmas – 94,35 %
* krikščionybė – 2,44 %
* islamas – 2,07 %
* kitos – 1,14 %

## Didžiausi miestai
* Bhubanešvaras – 647,3 tūkst. gyv. (2001 m.)
* Katakas – 535,1
* Brahmapuras – 289,7
* Rourkela – 224,6

## Šaltiniai
Andhra Pradešas

**Andhra Pradešas** (, ) – viena iš keturių pietinių Indijos valstijų. Ribojasi su Odiša šiaurėje, Bengalų įlanka rytuose, Tamilnadu pietuose ir Telangana ir Karnataka vakaruose. Administracinis centras – Haidarabadas (į sudėtį neįeina).

2014 m. nuo Andhra Pradešo atskirta Telanganos valstija.

## Istorinis Pietų Azijos subregionas
Andhra Pradešo valstija iš dalies atitinka istorinio – kultūrinio Pietų Azijos subregiono teritoriją. Šis regionas, gyvenamas telugu tautos, nuo seno vadinamas **Andhra**. Jis nuo labai senų laikų turėjo savo valstybingumą ir savarankišką istoriją, iš čia ne kartą kilo didingos dinastijos, valdžiusios ir kitus Pietų Azijos regionus.

## Istorija

Andhros valstybė nuo seno buvo minima senovės Indijos epuose Mahabharatoje, Ramajanoje. Jos geografinės ribos buvo Krišnos ir Godavario upės, tarp kurių ji buvo.

Po neilgo Maurjų dinastijos valdymo III a. pr. m. e., Andhra iškovojo nepriklausomybę, valdoma Satavahanų dinastijos. Jai valdant valstybė kontroliavo visas vidurio Indijos sritis, o pirmaisiais mūsų eros amžiais – ir Magadhos karalystę šiaurėje. Tai buvo didžiausias Andhros suklestėjimas.

Po Satavahanų dinastijos žlugimo II a. pabaigoje, valstybė visiškai subyrėjo į smulkias valstybėles. Andhroje ją pakeitė Ikškvakų dinastija, tačiau šalia jos egzistavo Brihatpalajanų, Anandagotrikų, Salankajanų, Višnukundinų dinastijos.

Tuo pat metu hegemoniją susiskaldžiusioje teorijoje buvo įgiję tamilų Palavų dinastija iš Tamilakamo bei kanadų Čalukjų dinastija ir Karnatakos.

624 m. buvo lemtingi Andhrai, kadangi ji vėl tapo nepriklausoma, valdant Rytų Čalukjoms. Tuo metu valstybėje telugu kalba tapo oficialia, pradėjo formuotis telugų raštas (paremtas kanadų raštu) bei savarankiškas telugų identitetas. Čalukjos valdė iki XII a. pabaigos, su ilgu pertrūkiu X–XI a., kuomet Andhroje buvo įsigalėję Raštrakutai ir Čola imperija.

XII–XIII a. buvo didžiausias Andhros suklestėjimas po satavahanų laikų, kuomet telugų Kakatija imperija valdė didžiules teritorijas.

Nuo XIV a. šalyje prasidėjo krizė, susijusi su musulmonų įsiveržimais ir Delio sultonato agresija. Vidurio Indijoje susiformavo dvi didelės valstybės, kurios valdė ir Andhros teritorijas. Tai buvo musulmoniškas Bahmani sultonatas ir kiti Dekano sultonatai šiaurėje ir hinduistinė Vidžajanagaros imperija pietuose. XVII a. musulmoniškosios dalys buvo prijungtos prie Mogholų imperijos.

Andhra susiskaldžiusi išliko ir Britų Indijos laikais. Tik iškovojus nepriklausomybę, naujoji valstija buvo sudaryta tautiniu principu, todėl dabar į ją įeina visos telugų gyvenamos sritys.

## Religijos
* Hinduizmas – 89,0 %
* Islamas – 9,2 %
* Krikščionybė – 1,6 %

## Didžiausi miestai

* Višakapatnamas – 1730,3 tūkst. gyv. (2011 m.)
* Vidžajavada – 1491,2
* Gunturas – 873,9
* Neloras – 564,1
* Radžamandris – 478,1
* Karnulas – 478,1
* Tirupatis – 459,9
* Kakinada – 442,9
* Kadapa – 344,0
* Anantapuras – 341,8
* Čitūras – 265,6
* Eluru – 250,6
* Vizianagaramas – 239,3

## Šaltiniai
Asamas

**Asamas** (asam. অসম) – valstija rytinėje Indijoje. Ji apsupta Arunačal Pradešo, Nagalando, Manipuro, Mizoramo, Tripuros ir Meghalajos valstijų. Visos jos, kartu su Asamu, vadinamos *septyniomis seserimis*. Su pagrindiniu Indijos „kūnu“ jungia siaura siena su Vakarų Bengalija. Taip pat turi sienas su Nepalu ir Bangladešu.

## Pietų Azijos subregionas
Asamo valstija beveik sutampa su istoriniu – kultūriniu Pietų Azijos subregionu. Jis yra apgyvendintas asamų tautos ir daugybės smulkių genčių. Nuo seniausių laikų Asamas vystėsi kaip savarankiška valstybė, geografiškai atskirta nuo Indijos kalnų grandinėmis. Tai suformavo savitą istoriją bei kultūrą.

## Istorija

Legendinės Asamo dinastijos valdė šalį, tuo metu vadinamą Pragdžjotiša, nuo seniausių laikų. Yra minimos Danavų ir Narakų dinastijos, kurių valdovai dalyvavo Mahabharatos įvykiuose. Tačiau istoriškai registruota Asamo istorija prasideda apie IV a. sulig Kamarupos karalystės susikūrimu ir Bhauma dinastija. Trys atskiros dinastijos valdė Kamarupą iki XII a, ir karalystė labiausiai suklestėjo VII a.

Nuo XII a. Kamarupa ėmė byrėti, ir atskirose Asamo srityse įsigalėjo skirtingos valstybėlės, tokios, kaip Kamata (vakaruose), Čutija, Kačaris (rytuose).

XIII a. iš rytų ėmė migruoti tajams giminigos tautos, kurios ėkūrė mažą Ahomo karalystę. Būdama agresyvi, ilgainiui ji išplėtė savo valdas, kol XVI a. galiausiai užėmė beveik visas senosios Kamarupos teritorijas. XVII a. Ahomas kovojo su Mogolų imperija ir liko nepriklausomas.

XIX a. pradžioje dėl kovų su Mianmaru, Ahomas nusilpo, kol galiausiai pateko į Britų Indijos sudėtį. Tuo metu Asamas buvo paverstas arbatos plantacijų šalimi.

1945 m. Indijai iškovojus nepriklausomybę, Asamas įstojo į Indijos sudėtį kaip Asamo valstija.

## Religijos
* hinduizmas – 64,9 %
* islamas – 30,9 %
* krikščionybė – 3,69 %
* sikhizmas, budizmas, džainizmas, animizmas ir kt. tikėjimai – 0,45 %

## Didžiausi miestai

* Gauhatis – 808,0 tūkst. gyv. (2001 m.)
* Silčaras – 142,3
* Dibrugarhas – 122,5
* Nagaonas – 107,5

## Šaltiniai
Ėgliškiai

**Ėgliškiais** vadinami kaimai:

* Egliškiai Klaipėdos rajone;
* Kalvarijos savivaldybėje;
* Kretingos rajone;
* Lazdijų rajone.
Pekčės dinastija

**Pekčės dinastija** – Korėjoje 18 m. pr. m. e. – 660 m. egzistavusios Pekčės karalystės valdovų dinastija. Tai buvo paveldima dinastija, ir visi jos nariai priklausė *Pujo* (夫餘 / 부여 – *Buyeo*) giminei.

Valdovai Kinijos ir Kogurio pavyzdžiu tituluodavosi karaliais *wang* (王 / 왕) bei didžiaisiais karaliais *daewang* (大王 / 대왕).

Kaip ir kitų Pietinės Korėjos valstybių valdovai, Pekčės karaliai dėvėdavo auksinį galvos papuošalą. Pekčėje buvo naudojamos auksinius medžius vaizduojančios diademos, tvirtinamos prie valdovo galvos šonų. Tokiu atveju jos primindavo ragus ir greičiausiai kilo iš altajaus tautų šamanistinių tikėjimų ir pirmųjų valdovų tapatinimo su garbinamais gyvūnais.
Armoniškiai (reikšmės)

**Armoniškiais** vadinami kaimai:

* Armoniškiai, kaimas Anykščių rajone;
* Armaniškiai, Kauno miesto teritorija;
* Kauno rajone:
** Armaniškiai, kaimas Alšėnų seniūnijoje,
** Armaniškiai, kaimas Ringaudų seniūnijoje;
* Armoniškiai, kaimas Marijampolės savivaldybėje;
* Armoniškiai, viensėdis Širvintų rajone.
Aukštoji (reikšmės)

**Aukštoji** yra:

* Kupiškio rajone;
* kaimas Marijampolės savivaldybėje;
* kaimas Šakių rajone;
* viensėdis Švenčionių rajone.
Vincas Žilionis

**Vincas Žilionis** (1905 m. lapkričio 28 d. Vidgiriuose, Marijampolės apskritis – 1964 m. kovo 20 d. Kaune) – lietuvių pedagogas, rašytojas, redaktorius.

## Biografija
Marijampolėje baigė pedagoginius kursus. 1927–1931 m., 1933–1939 m., 1950–1956 m. mokytojavo, 1940–1941 m. dirbo Švietimo liaudies komisariate, 1947–1949 m. – Švietimo ministerijoje.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1925 m. 1932–1933 m. Telšiuose redagavo savaitraštį „Žemaitis“. Rašė į dienraštį „Lietuvos žinios“, žurnalus „Kultūra“, „Mokykla ir gyvenimas“, „Mūsų jaunimas“ ir kt. Nagrinėjo švietimo, lietuvių kalbos, vaikų auklėjimo ir kitus klausimus. 1940–1941 m. – redagavo žurnalą „Šeima“. 

Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse, ant jo kapo pastatytas biustas (aut. A. Aleksandravičius).

## Bibliografija
* *Būdviečių mokykla*, romanas apie kaimo mokytojus, 1938 m., 1955 m.
* *Svetima moteris*, apsakymų rinkinys, 1940 m.
* *Atsisakom nuo senojo svieto*, romanas, 1959 m., apie 1905–1907 m. revoliucinius įvykius Lietuvoje.

## Šaltiniai
Mastrichto kriterijai

**Mastrichto kriterijai**, kitaip *[[konvergencija|konvergencijos]] kriterijai* – kriterijai, pagal kuriuos nustatoma, kada ES šalys narės gali pereiti į trečią Europos Ekonominės ir pinigų sąjungos (EMU) etapą bei įsivesti eurą. 4 pagrindinius kriterijus nustato Europos sąjungos sutarties 121 (1) straipsnis.
Kriterijų nustatymo tikslas yra išlaikyti kainų stabilumą Euro zonoje, į ją įsijungiant naujoms valstybėms narėms.

## Kriterijai

Tos šalys narės, kurios nori įsivesti eurą, privalo atitikti šiuos kriterijus:

* **(1) Infliacija**. Ne daugiau kaip 1,5 procentiniais punktais didesnė nei trijų mažiausią infliaciją turinčių ES šalių infliacijos rodiklių vidurkis.
* **(2) Vyriausybės finansai:**
** ***Metinis biudžeto deficitas***: šalies biudžeto deficitas negali viršyti 3 % bendrojo vidaus produkto (BVP) praėjusiųjų fiskalinių metų pabaigoje. Arba bent jau reikalaujama pasiekti lygį, artimą 3 %. Išskirtinės ir laikinos išimtys yra leidžiamos tik tam tikrais atvejais.
** ***Valstybės skola*** neturi viršyti 60 % bendrojo vidaus produkto (BVP) praėjusiųjų fiskalinių metų pabaigoje. Jei šis tikslas negali būti pasiektas dėl tam tikrų sąlygų, šis rodiklis turi būti pakankamai ryškiai mažėjantis ir rodyti, kad tinkamas lygis bus pasiektas patenkinamu tempu.
* **(3) Valiutos kursas**: valstybė turi būti dalyvavusi Valiutų keitimo kursų mechanizme (ERM II) Europos pinigų sistemoje dvejus paskutiniuosius metus ir per šį laikotarpį nedevalvavusi savo valiutos.
* **(4) Ilgalaikių paskolų palūkanų norma**. Nominali ilgalaikių paskolų palūkanų norma turi būti ne daugiau kaip 2 procentiniais punktais didesnė nei trijose geriausius rodiklius turinčiose valstybėse narėse (atsižvelgiant į infliaciją).

## Nuorodos
* ES informacija
Indijos vėliava

**Indijos vėliava** () – oficialus Indijos simbolis. Vėliava trispalvė, joje horizontaliai lygiomis dalimis išdėstytos oranžinė, balta ir žalia spalvos, baltos spalvos fone atspaustas Dharmos ratas su 24 stipinais. Šalyje vėliava neretai vadinama *Tiranga* (). Vėliava patvirtinta Asamblėjoje 1947 m. liepos 22 d.

## Šaltiniai
Akmeniai (Panevėžys)

**Akmeniai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Subačiaus, miestelio. Piečiau nuo kaimo prateka Lėvuo.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Algimantas Ažusienis (1930–2021), astrofizikas, gamtos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Daugirdai (reikšmės)

**Daugirdais** vadinami kaimai:

* Alytaus rajone;
* Kelmės rajone;
* Marijampolės savivaldybėje;
* Radviliškio rajone;
* Raseinių rajone.
Persų kalba

**Persų kalba**, arba **farsi** ( = *Fārsī*) – viena iš labiausiai paplitusių indoeuropiečių šeimos iranėnų kalbų. Tai Irano (buvusi Persija) kalba, nors ja taip pat kalbama Afganistane (darí arba farsi-kabulí), Tadžikistane (žr. tadžikų kalba) ir Pakistane. Nedidelės bendruomenės, kalbančios persų kalba, taip pat gyvena daugelyje kitų Persijos įlankos šalių – Bahreine, Irake, Omane, Jemene, JAE.

Iš viso kalbančiųjų farsi kalba yra gan daug: 30 milijonų Irane (beveik 50 % visų gyventojų), dar 7 milijonai kalbančių dari Afganistane (25 % gyventojų) ir apie 2 milijonus Pakistane.

Rašybai farsi kalba naudojamas persų-arabų raštas (arabų abėcėlė, papildytas keletu ženklų garsams, nesantiems arabų kalboje); daug žodžių pasiskolinta iš arabų kalbos.

## Istorija
Senoji persų kalba buvo paplitusi Irano pietryčiuose I tūkstantmetyje pr. m. e.; tai buvo Achemenidų imperijos (senovės Persijos) valdovų gimtoji kalba. Raštui buvo naudojamas dantiraštis. Tuo pat metu vystėsi ir gimininga persų kalbai Avestos kalba (I tūkstantmečio pr. m. e. pradžia).

Vidurinė persų kalba (pahlavi) buvo senosios persų kalbos tąsa (I tūkstantmetyje; tai buvo oficiali Sasanidų imperijos kalba). Kai arabai užkariavo Iraną (VII a.), šią kalbą vartojo Irano zoroastrų bendruomenė ir Indijos parsai. Raštui buvo naudojami aramėjų grafikos variantai.

Naujoji persų kalba žinoma nuo IX amžiaus ir naudoja modifikuotą arabų raštą. Po Irano islamizacijos persų kalba greitai tapo antrąja pagal svarbą literatūrine kalba islamo pasaulyje; ji buvo plačiai vartojama ne tik Persijoje, bet ir visuose Artimuosiuose Rytuose, taip pat Užkaukazėje, Vidurinėje Azijoje, Indijoje.

Lietuvoje persų kalba dėstoma nuo 2002 m. Vilniaus universiteto Orientalistikos centre, dėstoma ir dari kalba (dėstytojas – iranistikos studijų lektorius Algimantas Litvinas).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Algimantas Litvinas. „Farsi – Irano, Tadžikijos ir Afganistano kalba“. In: „Spectrum“, 2008 m. Nr. 1, p. 32-37.
Bartangas

**Bartangas** () – upė rytų Tadžikistane, Pamyre, Kalnų Badachšane; dešinysis, didžiausias Piandžo intakas. Prasideda Afganistane, teka daugiausia į šiaurės vakarus, prateka Šaimako gyvenvietę. Nuo ištakų iki Murgabo miesto vadinamas **Oksu**. Vidurupis vadinamas **Murgabu** (*Мурғоб*). Prateka pro Sarezo ežerą. Nuo dešiniojo intako Kudaros žiočių vadinanamas Bartangu. Teka į pietvakarius, įteka į Piandžą Afganistano pasienyje, ties Rušano gyvenviete. Upės mityba pagrįsta ledynų tirpsmo vandeniu. Upė patvenkta Šudžansko tvenkiniu.

1911 m. vasario 18 d. galingas (8-9 balų) žemės drebėjimas sukėlė nuošliaužą, kuri užtvėrė upės vagą ir sudarė natūralią Usojaus užtvanką. Taip Bartango slėnyje susidarė Sarezo ežeras.
Šaimakas

**Šaimakas** () – kaimas rytų Tadžikistane, Kalnų Badachšane, Murgabo rajone, Kyzylrabato apylinkėje, netoli Kinijos sienos, prie Oksu aukštupio, į pietryčius nuo Murgabo, prie kelio į Kyzylrabatą.
Sarezo ežeras

**Sarezo ežeras** () – ežeras rytų Tadžikistane, Kalnų Badachšane, Pamyro kalnuose, tarp Šiaurės Aličuro ir Muzkolo kalnagūbrių. Ilgis – apie 55,8 km, aukštis virš jūros lygio – 3263 m. Aplink esantys kalnai kyla iki 2416 m virš ežero lygio. Plotas 86,5 km².

Susidarė 1911 m. vasario 18 d. smarkiam žemės drebėjimui (8-9 balų) sukėlus nuošliaužą. Ši užtvėrė Murgabo upės vagą ir suformavo gamtinę Usojaus užtvanką. Tačiau geologai prognozuoja, kad įvykus smarkiam žemės drebėjimui patvanka gali neatlaikyti, o ežero vanduo išsilieti sukeldamas katastrofišką potvynį.

## Nuorodos
* Ežero nuotrauka
Shiri Maimon

**Shiri Maimon** (שירי מימון g. 1981 m. gegužės 17 d. Haifoje) – Izraelio pop ir soulo dainininkė. Izraelio talentų konkurso *Kokhav Nolad* nugalėtoja ir šalies atstovė 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse.

Jau nuo 10 metų dainavo vaikų muzikos festivaliuose. 2001 m. kartu su grupe Tipex įrašė video klipą. Persikėlė į Ejlatą, kur dainavo baruose ir koncertuose. 2005 m. laimėjusi Kokhav Nolad konkursą dalyvavo atrankos į Euroviziją konkurse. Su daina *Hasheket Shenish'ar* užėmė pirmą vietą, surinkusi 116 taškų iš 120. Kijeve vykusiame konkurse Shiri pateko į finalą, kuriame užėmė 4 vietą. 2005 m. išleido savo pirmąjį ir kol kas vienintelį albumą. 2006 m. Shiri vaidino seriale *Yeladot Ra'ot*.

2008 m. MTV Europe Music Awards įteikė Shiri apdovanojimą už geriausią Izraelio atlikėjo titulą.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
*
Piandžas

: *Apie miestą Tadžikistane žiūrėkite: [[Piandžas (miestas)]].*

**Piandžas** (, , ) – upė Vidurinėje Azijoje, Pamyre; Amudarjos kairioji ištaka. Susidaro susiliejus Pamyro (prasideda Tadžikistane, prateka Zorkulio ežerą) ir Vachandarjos (teka Afganistane) upėms ties Liangaro gyvenviete. Pradžioje teka siauru tarpekliu į pietvakarius, nuo Iškašimo suka į šiaurę, maždaug nuo Rušano teka daugiausia pietvakarius. Sudaro Tadžikistano-Afganistano sieną. Susiliejusi su Vachšo upe sudaro Amudarją.

Didžiausi intakai: Guntas, Bartangas, Jazgulemas, Vandžas, Kyzylsu (dešinieji).

Žemupyje Piandžas naudojamas drėkinimui. Svarbiausi pakrančių miestai – Chorogas, Piandžas (Tadžikistanas).

Piandžo upė sovietmečiu buvo strategine siena su Afganistanu. Prie jos buvo išdėstyta daug karinių stebėjimo postų.

## Šaltiniai
Auditas Lietuvoje

Lietuvoje po ilgesnės pertraukos pradėjus kurtis privačioms įmonėms, atsirado įvairių audito įstaigų ir auditorių. Audito būtinumą sąlygojo bendro kapitalo įmonių ir įstaigų atsiradimas, nesąžiningi verslininkai, žemas privačiose įmonėse buhalterinę apskaitą vedančių žmonių kvalifikacijos lygis. Kurį laiką auditinis patikrinimas nebuvo privalomas ir nesąžiningi verslininkai tiesiog neleisdavo atlikti auditinio patikrinimo savo vadovaujamose įmonėse ar įstaigose, arba kviesdavo auditorius atlikti tik tų sričių auditą, kuriose nebuvo piktnaudžiavimų, taip pat norėdami pritraukti daugiau investuotojų. Svarbiausios audito veiklos datos Lietuvoje yra 1994 m. liepos 5 d., kai buvo nurodyta visose akcinėse bendrovėse vykdyti privalomą auditinį tikrinimą ir 2000 m. vasario 7 d. kai nurodyta įsteigti vidaus audito tarnybas valstybinėse įstaigose ir įmonėse.

## Audito kūrimosi svarbiausi įvykiai

Vyriausybė supratusi audito būtinumą pradėjo reglamentuoti komercinių įmonių ir įstaigų kontrolę:

1991 m. gruodžio 17 d. priimtame nutarime nurodyta, kas gali būti auditoriumi ir kokias paslaugas teikti (tikrinti, konsultuoti), nurodyta teisė netvirtinti neteisingos atskaitomybės, nurodyta auditoriaus atsakomybė, patvirtinta komisija, kuri įpareigota teikti auditoriaus kvalifikaciją.

**1994 m. liepos 5 d.** priimtame akcinių bendrovių įstatyme įvedamas privalomas akcinių ir uždarų akcinių bendrovių auditinis tikrinimas.

1995 m. birželio 1 d. priimtame nutarime nurodoma bankuose įsteigti vidaus audito tarnybą.

1997 m. vasario 19 d. Sveikatos apsaugos ministerija įsteigia audito inspekciją.

**2000 m. vasario 7 d.** nurodyta ministerijose, apskričių viršininkų administracijose, Valstybinėje mokesčių inspekcijoje ir kituose valstybinėse įstaigose, valstybinėse įmonėse įsteigiama vidaus auditoriaus pareigybė ar tarnyba. Jei įstaigoje ar įmonėje dirba mažiau kaip 300 darbuotojų, steigiama vidaus auditoriaus pareigybė, jei daugiau kaip 300 darbuotojų, steigiama vidaus audito tarnyba.

2000 m. vasario 7 d. įsteigiami Vidaus audito rūmai. Jiems pavedama išduoti auditoriaus kvalifikacinius pažymėjimus ir kontroliuoti jų veiklą.

2000 m. spalio 26 d. patobulinta vidaus audito valstybinėse įmonėse struktūra. Jei ministerijose ir apskričių viršininkų administracijose, kitose valstybės įstaigose, taip pat valstybės įmonėse dirba daugiau kaip 300 darbuotojų, nurodoma steigti vidaus audito tarnybą, jei dirba nuo 100 iki 300 darbuotojų vidaus audito pareigybė. Jei mažiau kaip 100 darbuotojų auditą atlieka steigėjo tarnyba, o jei steigėjas jos neturi, auditą atlieka Finansų ministerijos vidaus audito tarnyba.

2001 m. rugsėjo 13 d. leidžiama ministerijose ir apskričių viršininkų administracijose, kitose valstybės įstaigose įsteigti centralizuotą vidaus audito tarnybą. Patikslinama, kad jei įstaigoje ar įmonėje dirba mažiau kaip 100 darbuotojų auditą atlieka steigėjas, ar Lietuvos Respublikos Vyriausybės paskirta institucija. Taip pat leidžiama suderinus su steigėju įsteigti vidaus auditoriaus pareigybę.

2003 m. liepos 15 d. pritariama įsteigti vidaus audito tarnybą Turto fonde.
Mormonai

**Mormonai** – JAV XIX amžiuje krikščionybės pagrindu sukurto religinio judėjimo – Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčios () išpažinėjai.

Bažnyčią įkūrė Džozefas Smitas ir kiti penki tikėjimo broliai Niujorko valstijoje, JAV, 1830 m. balandžio 6 d., netrukus po to buvo išleista Mormono knyga.

Bažnyčios judėjimo nariai (dar vadinami pastarųjų dienų šventaisiais) tiki, kad Dievas Tėvas ir Jėzus Kristus pasirodė Džozefui Smitui ir pasakė, kad jis bus pranašas ir sugrąžins svarbias tiesas, kurias krikščionybė prarado po apaštalų mirties. Tarp šių tiesų yra papildomi šventieji raštai, 12 pašauktų apaštalų ir kunigystės sugrąžinimas.

Džozefas Smitas buvo bažnyčios vadovas iki 1844 m., kai buvo nužudytas. Po jo mirties bažnyčiai vadovavo Brigamas Jangas. 1847 m. jis atvedė bažnyčios narius į Jutą. Šiuo metu pasaulyje, daugiau nei 160-yje šalių, yra apie 17,5 milijonų mormonų bažnyčios narių, susivienijusių į 31 676 kongregacijų ir maždaug 74 070 misionierių tarnauja įvairiuose kraštuose, tarp jų ir Lietuvoje. Bažnyčios būstinė yra JAV, Solt Leik Sityje, Jutoje. Joje tarnauja bažnyčios prezidentas Russell M. Nelson, laikomas šių dienų pranašu.

Mormonai skaito Mormono knygą, kurią jų judėjimo pranašas tvirtino išvertęs. Taip pat jie pripažįsta ir skaito Bibliją. Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčia yra krikščioniškos kilmės religija.

Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčia daugpatystę pasmerkė dar 1890 metais, tačiau egzistuoja ir bažnyčiai nepriklausantys arba iš jos pašalinti mormonai fundamentalistai, kurių pažiūros leidžia kurti daugelio asmenų (vieno vyro ir kelių moterų) šeimas.

## Mormonai Lietuvoje

Rašytinė pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčios istorija Lietuvoje mini nedidelį skyrių, įkurtą 1907 m. Klaipėdoje. Skyriaus nariai reguliariai rinkdavosi iki maždaug 1934 m., kol vokiškai kalbantys misionieriai tuometinės valdžios buvo paprašyti palikti šalį. Esama duomenų apie bažnyčios bendruomenę, gyvavusią ir tuometinėje Tilžėje.

Po nepriklausomybės atkūrimo Bažnyčios misionieriai dar kartą atvyko į Lietuvą 1992 m. spalį. Pirmasis Bažnyčios skyrius Vilniuje buvo įkurtas 1993 m., vėliau atsirado bendruomenės Kaune, Klaipėdoje ir Šiauliuose. Lietuvoje Bažnyčia oficialiai buvo įteisinta 1995 metais.

Pirmuosius nuosavus susirinkimų namus Bažnyčia nusipirko ir suremontavo Klaipėdoje (Minijos g. 9). Vėliau, pagal analogišką projektą, buvo pastatyti šiuolaikiški susirinkimų namai Vilniuje (Ateities g. 83) ir Kaune (Draugystės g. 1).
Bažnyčios nariai lietuviai taip pat dalyvauja misijose, jie vyko į Rusiją, Latviją, Ukrainą, Lenkiją, Vokietiją, Škotiją, Angliją, Airiją, Pietų Afrikos respubliką ir JAV.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Pastarųjų dienų šventųjų Jėzaus Kristaus bažnyčios svetainė
* Mormonų naujienų skyrius internete
* Mormono knyga ir kiti bažnyčios raštai internete
Mormono knyga

**Mormono knyga** ()  – vienas iš Pastarųjų Dienų Šventųjų Jėzaus Kristaus Bažnyčios šventraščių. Bažnyčios pasekėjai tiki, kad 1827 metais Džozefas Smitas (Joseph Smith Jr.) išvertė senovės metraščių rinkinį, ilgą laiką buvusį paslėptą Kumoros kalvoje.

Išleista anglų kalba, vėliau išversta į daugelį kalbų, taip pat ir į lietuvių. 

## Turinys
Mormono Knyga susideda iš šių dalių, vadinamų knygomis:
* *Pirmoji Nefio knyga*
* *Antroji Nefio knyga*
* *Jokūbo knyga: Jis yra Nefio brolis*
* *Enoso knyga* 
* *Jaromo knyga* 
* *Omnio knyga*
* *Mormono žodžiai*
* *Mozijo knyga*
* *Almos knyga*
* *Helamano knyga*
* *Trečiasis Nefis*
* *Ketvirtasis Nefis* 
* *Mormono knyga*
* *Etero knyga*
* *Moronio knyga*

## Religinė vertė
Pastarųjų Dienų Šventųjų Jėzaus Kristaus Bažnyčios nariai (pastarųjų dienų šventieji, arba mormonai) Mormono Knygą laiko Šventuoju Raštu, vienu iš keturių bažnyčios standartinų raštų knygų: Biblijos, Mormono Knygos, Doktrinos ir Sandorų ir Brangiojo perlo. Jos turinys vertinamas dėl joje užrašytų pranašysčių apie pastarasias dienas, žmogaus likimą po mirties, Biblijos mokymus apie Evangelijos principus patvirtinančius senovės pranašų ir Kristaus pasekėjų pamokslus. Kartu su Biblija mormonai šią knygą naudoja kasdienėse Raštų studijose ir pamoksluose.

## Santrauka
Mormonai tiki, kad ši knyga – tai senovės Amerikos civilizacijų religinis metraštis. Pasak šio metraščio, viena šių civilizacijų kilo iš žmogaus, vardu Lehis, apie 600 m. prieš Kristaus gim. su šeima palikusio Jeruzalę. Jie keliavo link jūros, pastatė laivą ir vandeniu pasiekė Ameriką.

Grupei pasiekus Naująjį pasaulį, dėl augančios nesantaikos šeimų grupės susiskaldė į klanus, ilgainiui peraugusius į dvi tarpusavyje kovojusias tautas. Raštai apima maždaug 1000 metų trukusius konfliktus, privedusius prie vienos iš šių tautų žlugimo.

Šioje istorijoje aprašomi liudijimai ir pranašystės apie Jėzų Kristų kaip pasaulio Atpirkėją ir prisikėlusio Jėzaus apsilankymas pas Naujojo pasaulio žmones.

Mormono knygoje aprašoma, kaip savo tarnavimo senovės Amerikos gyventojams metu Jis įkūrė savo Bažnyčią lygiai taip pat kaip ir Senajame pasaulyje.

Metraštis liudija, kad po Kristaus apsilankymo žmonės taikiai ir vieningai gyveno beveik 200 metų.

Laikui bėgant, daugelis atitolo nuo Kristaus mokymų. Tarp jų įsiviešpatavo nedorybė, o prasidėjęs naikinantis karas galutinai pražudė visą tautą.

Mormono knygoje pasakojama apie tai, kaip kruopščiai tie įvykiai buvo užrašyti metalo plokštelėse. Pareiga prižiūrėti ir pildyti šį metraštį prasidėjo nuo pirmųjų Jeruzalę palikusių žmonių ir buvo perduodama iš kartos į kartą.

Vienas iš paskutinių raštininkų senovės Amerikos pranašas, vardu Mormonas, sutrumpino šimtmečius apimančius Raštus ir glausčiau juos perrašė ant auksinių plokštelių.

Mormonas šį sutrumpintą metraštį perdavė savo sūnui Moroniui, paskutiniam žinomam žuvusios tautos atstovui, kuris, artėjant gyvenimo pabaigai, plokšteles užkasė kalvos papėdėje, vietovėje, kuri dabar yra žinoma kaip Niujorko valstija.

## Nuorodos
* Mormono knyga lietuvių kalba internete
* Mormono knyga lietuvių kalba PDF formatu
Transcendentinė meditacija

**Transcendentinė meditacija** arba **T.M.** () – 1955 metais Maharšio Mahešo Jogio sukurtas meditacinis judėjimas. Jo mokymas, dar vadinamas Kūrybinio intelekto mokslu, remiasi klasikiniais jogos principais, skirtais numaldyti kūną ir protą. Taip pat naudojamos mantros, kurias guru perduoda kiekvienam nariui – šis, siekdamas įgyti reikiamą sutelktį kasdien tyloje turi kartoti gautąją mantrą. Priešingai nei klasikinėje jogoje, Transcendentinėje meditacijoje šios technikos laikomos universaliomis, nereikalaujant adeptų keisti gyvenimo būdą, laikytis askezės.

Maharšis Mahešas Jogis siekė kuo didesnio savo judėjimo populiariamo, nes teigė, kad jei bent 1 % pasaulio gyventojų praktikuotų šį mokymą, būtų įveikta daugelis pasaulio socialinių problemų. Savo mokymui skleisti Mahešas steigė universitetus (Ajovoje, Nyderlanduose), mokymo centrus, populiarino savaip suprastą vedų architektūrą ir mokslą, bandė siekti politinės valdžios.

Labiausiai vakaruose Transcendentinę meditaciją išpopuliarino grupė „The Beatles“.
## Šaltiniai
Piandžas (miestas)

**Piandžas** (iki 1931 m. ***Saraj Komaras***, iki 1936 m. ***Baumanbadas***, iki 1963 m. ***Kirovobadas***) – miestas pietvakarių Tadžikistane, Chatlono provincijoje, Piandžo dešiniajame krante, Afganistano pasienyje. Miestas išsidėstęs 252 km nuo Dušanbės. Keliai į Kurgantepą ir Kuliabą. Medvilnės pramonė. Piandžas miesto statusą įgijo 1953 m.
Naugarzanas

**Naugarzanas** (, seniau – ***Jangiabadas***) – miesto tipo gyvenvietė pačioje Tadžikistano šiaurėje, Sugdo provincijoje, prie pat Uzbekistano sienos, apie 15 km į rytus nuo Uzbekistano miesto Angreno. Miestą supa 4000 m aukščio kalnagūbriai.

Kalnuose yra retų mineralų – urano, torio, diuftito, fluorito. Sovietmečiu Naugarzano apylinkėse buvo išgaunamas fluoritas (tačiau greičiausiai ir uranas). Mieste gyveno apie 50 tūkst. gyventojų. Tačiau dėl nepublikuotų priežasčių (greičiausiai avarijos) kasykla likviduota. 8-ajame dešimtmetyje miestas buvo negyvenamas.

Žlugus SSRS, Naugarzane įkurta karinė bazė. 2000 m. per Naugarzano perėją grupė radikaliųjų islamistų bandė pasiekti Taškentą. Miesto apylinkės užminuotos, veikia centrinei valdžiai mažai atskaitingos karinės grupuotės, keliančios grėsmę aplinkinėms Uzbekistano gyvenvietėms.

## Šaltiniai
Pempiškė

**Pempiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Paringio, prie kelio  ir Vosyliškių miško.

## Etimologija
Vietovardis kildinamas iš asmenvardžio *Pempė*, nors nuo 1771 m. Daugėliškio parapijos metrikose ir kitur minimas kaip ***Pimpiškės*** (*Pimpiszki*), todėl galėtų būti ir nuo pavardės *Pi̇̀mpė, Pi̇̀mpis*.

## Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių ir dvaro valdą, Izabelinės apylinkę. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žemaičių žemė

**Žemaičių žemė** (žem. *Žemaitiu žemė*) – Žemaičių kultūros draugijos, Žemaičių akademijos ir Akademinio žemaičių jaunimo korporacijos „Samogitia“ žurnalas.

## Leidinys
Leidžiamas nuo 1993 m. vietoje laikraščio „A mon sakā?“ Palangoje, Klaipėdoje, Vilniuje. Pirmas numeris išėjo pavadinimu „Žemaitija“. Per metus išleidžiami 4 numeriai. Tiražas 1993 m. – 3000 egz., 1997 m. – 1800 egz. 

Redaktorė Danutė Mukienė. Žurnalo redakcinę tarybą sudaro Adomas Butrimas, Viktorija Daujotytė, Aleksas Girdenis, Zita Kelmickaitė ir kt.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Žurnalo elektroninė versija
Tarpanas

**Tarpanas** () – neporakanopinių (*Perissodactyla*) būrio, arklinių (*Equidae*) šeimos, išnykęs laukinių arklių (*Equus ferus*) porūšis.

## Gyvenama aplinka
Tarpanai gyveno miškų ir miškastepių zonose.

## Paplitimas
Tarpanai savaime buvo paplitę beveik visoje Europoje, išskyrus vidurio ir šiaurinę Skandinaviją, Airiją ir Islandiją. Ryčiausios tarpanų populiacijos gyveno Rusijos europinėje dalyje, išskyrus jos šiaurę.

## Tarpanai Lietuvoje
Tarpanai – savaiminis Lietuvos gamtoje gyvenęs laukinių arklių porūšis. Lietuvos lapuočių miškuose jie gyveno maždaug prieš 8 tūkstantmečius, o dėl žmonių neigiamos įtakos išnyko XVIII–XIX a. sandūroje.

## Išvaizda
Tarpanų aukštis ties gogu apie 1 m 36 cm, kūnas pilkas, juodais karčiais, kojos plonokos.

## Istorija
Manoma, kad iš tarpanų kilo naminių arklių žemaitukų veislė. 1414 m. į Lietuvą atvykęs Flandrijos keliautojas Žilberas de Lanua, apžiūrėjęs Trakuose Vytauto žirgyną, ten matė tarpanų. 1529 m. ir 1588 m. Lietuvos Statutai numato baudas už tarpanų sumedžiojimą. Pietų Lenkijoje 1808 m. valstiečiams buvo atiduoti 20 paskutinių tarpanų. Prūsijoje 1914 m. keletas tūkstančių varovų Dusburgo miške apsupo paskutinius tarpanus, o medžiotojai juos nukovė.

## Taip pat skaityti
* Istoriniais laikais išnykusios vietinės Lietuvos žinduolių rūšys
* Prževalskio arklys
* Konikai

## Išnašos
Pendžikentas

**Pendžikentas** () – miestas šiaurės vakarų Tadžikistane, Sugdo provincijoje, Zeravšano slėnyje, šalia Uzbekistano sienos, 68 km į rytus nuo Samarkando. Maisto pramonė.

Senovėje buvo Sogdianos karalystės miestas. Apylinkėse yra išlikusių griuvėsių.

## Šaltiniai
Farchoras

**Farchoras** (, ) – miesto tipo gyvenvietė pietų Tadžikistane, Chatlono provincijoje, prie Piandžo-Kuliabo kelio, šalia Afganistano sienos.

## Šaltiniai
Istaravšanas

**Istaravšanas** (; iki 2000 m. ***Ura Tiubė***, ) – miestas šiaurės Tadžikistane, Sugdo provincijoje, Turkestano kalnagūbrio pašlaitėje, prie Dušanbės – Taškento kelio. Vyno gamybos, konservų, trikotažo pramonė. Yra istorijos muziejus.

Istaravšanas – vienas seniausių regiono miestų. Manoma, kad jis egzistavo jau prieš 2500 metų. Šaltiniuose minimas XV a. Gausu XVI-XIX a. architektūros paminklų (iš jų minėtinas – Kok Gumbezo mečetė).

## Sportas
* FK Istaravšan futbolo klubas,
* Centrinis miesto stadionas.

## Šaltiniai
Tusas

**Tusas** (), iki 2024 m. **Šartuzas** arba **Šachritusas** () – miesto tipo gyvenvietė pietvakarių Tadžikistane, Chatlono provincijoje, netoli sienos su Uzbekistanu, Kafirnigano upės slėnyje. Medvilnės pramonė. Kelias ir geležinkelis į Kurgantepą.

## Istorija
Miesto tipo gyvenvietė nuo 1938 m.

1955–1957 m. vadinta Mikojanabadu, 1957–2024 m. Šartuzu. 2024 m. pervadinta į Tusą.

## Šaltiniai
Šurabas

**Šurabas** () – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Tadžikistane, Sugdo provincijoje, Turkestano kalnagūbrio pašlaitėje, 10 km į pietus nuo Isfaros. Rusvųjų anglių gavyba.

Šurabas miesto teises gavo 1952 m. Sovietmečiu buvo prestižinė gyvenvietė, turėjo išvystytą ekonomiką ir kultūrą, dauguma gyventojų dirbo rusvųjų anglių gavybos pramonėje, gyventojų skaičius siekė 8400 gyv. (1991 m.). Po SSRS žlugimo užsidarė daug gamyklų, smuko pragyvenimo lygis, daug pastatų apleista, didelė dalis gyventojų emigravo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Straipsnis apie šių dienų Šurabą
Pereskija

**Pereskija** (*Pereskia*) – kaktusinių (*Cactaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso lapus ir dygliuotą stiebą turintys kaktusai. Išvaizda panašūs į laukines rožes. Senesni augalai panašūs į medelius. Stiebas iki 1 m aukščio, tačiau laipiojančios rūšys gali siekti net iki 5 m. Žiedai 1-5 cm skersmens. Jie būna balti, geltoni, raudoni, susitelkę į žiedynus. Ramybės periodu lapus gali numesti.

Paplitę nuo Meksikos iki Brazilijos. Gentis pavadinta prancūzų botaniko Nicolas Fabre de Peiresc garbei.,

Gentyje yra 25 rūšys:
*Dygliuotoji pereskija (*Pereskia aculeata*)
**[[Pereskia aureiflora]]*
**[[Pereskia bahiensis]]*
*Rožinė pereskija (*Pereskia bleo*)
**[[Pereskia colombiana]]*
**[[Pereskia corrugata]]*
**[[Pereskia cubensis]]*
**[[Pereskia diaz-romeroana]]*
**[[Pereskia godseffiana]]*
*Stambiažiedė pereskija (*Pereskia grandifolia*)
**[[Pereskia guamacho]]*
**[[Pereskia horrida]]*
**[[Pereskia humboldtii]]*
**[[Pereskia lychnidiflora]]*
**[[Pereskia marcanoi]]*
**[[Pereskia nemorosa]]*
**[[Pereskia philippi]]*
*Storalapė pereskija (*Pereskia portulacifolia*)
**[[Pereskia quisqueyana]]*
**[[Pereskia sacharosa]]*
**[[Pereskia stenantha]]*
**[[Pereskia subulata]]*
**[[Pereskia vargasii]]*
**[[Pereskia weberiana]]*
**[[Pereskia zehntneri]]*
**[[Pereskia ziniiflora]]*
**[[Pereskia zinniaefolia]]*
Gema Umbrasienė

**Gema Umbrasienė** (**Lukoševičiūtė**) (1958 m. balandžio 9 d. Šiauliuose – 2024 m. vasario 23 d.) – Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1975 m. baigė Šiaulių 10-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus universitetą, ekonomistė.

1987–1989 m. Panevėžio miesto vykdomojo komiteto ekonominio – socialinio vystymo skyriaus vedėja. 1990–1991 m. Panevėžio miesto merė. 1992–2003 m. ekonomistė Panevėžio verslo įmonėse ir bankuose. Nuo 2004 iki 2008 m. Panevėžio apskrities viršininkė. Kauno technologijos universiteto Panevėžio instituto dėstytoja. 2008–2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotoja.

Buvo Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė. Nuo 2017 m. Lietuvos žaliųjų partijos narė ir pirmininko pavaduotoja.

2003–2005 m. ir 2008–2023 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narė.

Sutuoktinis Arūnas, sūnus Arūnas.

## Išnašos
Angelė Kaušylienė

**Angelė Kaušylienė** (g. 1954 m. balandžio 1 d.) – Lietuvos ir Utenos rajono politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
2002 m. Kauno technologijos universitete apgynė disertaciją, socialinių mokslų daktarė.

Utenos aukštesniosios medicinos mokyklos direktorė, 2005 m. Utenos kolegijos Sveikatos priežiūros ir socialinės rūpybos fakulteto dekanė. Nuo 2006 m. liepos 21 d. Utenos apskrities viršininkė.

1997 m. Naujosios demokratijos-Moterų partijos narė, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė.

Lietuvos socialinių darbuotojų tarybos narė. Vaikai Ernestas, Šarūnė.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Išnašos
Varzobas

*Šis straipsnis yra apie miestą. Apie upę žiūrėkite: [[Varzobas (upė)]]*

**Varzobas** () – kurortinė gyvenvietė Tadžikistane, 25 km į šiaurę nuo Dušanbės, prie kelio į Taškentą. Rajono centras. Pro miestą teka Varzobo upė.
Gisaras

**Gisaras** () – miestas vakarų Tadžikistane, Gisaro slėnyje, apie 20 km į vakarus nuo Dušanbės, prie geležinkelio į Termezą.

## Istorija
Gisaro slėnis žinomas istoriniuose šaltiniuose dėl to, kad čia būta karavanų kelio (Didysis Šilko kelias). Iki arabų užkariavimų čia būta mažų Acharuno bei Šumano valstybėlių. Kai šias teritorijas užkariavo arabai, vietiniai gyventojai priėmė islamą. IX–X a. teritorija priklausė Samanidų valstybei. O XI–XIX a. miestas priklausė įvairioms valstybėms, būta net savarankiško Gisaro chanato, bet ši valstybėlė buvo prijungta prie Bucharos emyrato. Vėlesniais metais radosi nepriklausomas Gisaro chanatas, kuris buvo nepriklausoma valda, bet ilgainiui pateko į Bucharos bei Kokando priklausomybę. Sumenkus Kokando įtakai, visas regionas tapo Bucharos emyrato dalimi.

Iki mūsų dienų išliko tvirtovės griuvėsiai, kurie žinomi kaip Gisaro tvirtovė.

## Gyventojai
2015 m. čia būta 26 900 žmonių..
* 87,0 % – tadžikai
* 8,9 % – uzbekai
* 1,5 % – rusai
* 0,5 % – totoriai
* 2,1 % – kiti.

## Sportas
* Šodmon Gissar futbolo klubas.
* Gisaro miesto centrinis stadionas.  stadione įvyko 2020 m. Tadžikijos futbolo taurės turnyro finalas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Finansinių rodiklių analizė

**Finansinių rodiklių analizė** yra viena iš svarbiausių įmonės valdymo funkcijų, kurią atlieka finansų analitikai ar įmonės buhalteriai. Analizė atliekama remiantis įmonės apskaitos informacija ir padeda laiku atskleisti įvairių veiklos sričių efektyvumą, numatyti trūkumus bei imtis veiksmų jiems pašalinti. Duomenys imami iš balanso ar pelno (nuostolio) ataskaitos, rečiau iš pinigų srautų ataskaitos.

Finansinius rodiklius naudoja
* kreditoriai skolindami lėšas, taip siekdami sumažinti kredito riziką.
* investuotojai ir įmonių savininkai norėdami įvertinti įmonės praėjusių metų rezultatus ar jų dinamiką.
* investuotojai norėdami įsigyti naujos įmonės akcijas.

Finansinių rodiklių analizė atliekama kartu įvertinant ir kitus finansinius verslo vertės aspektus ir neturėtų būti atskirta. Dažniausiai finansiniai rodikliai skaičiuojami vertinant finansinę atskaitomybę. Skaičiuodami rodiklius analitikai įvertina įmonės finansinę būklę ir matydami trūkumus gali iškelti klausimus kodėl taip yra bei analizuoti priežastis dėl ko susidarė tokia situacija. Finansiniai rodikliai naudojami palyginimui tarp
* tarp vienos šakos įmonių,
* tarp skirtingų pramonės šakų,
* tiria įmonės veiklą įvairiais laikotarpiais
* lygindami įmonės ir tos šakos įmonių vidurkius

Lyginant rodiklius svarbu nepažeisti rodiklių palyginamumo principo ir yra pavojinga lyginti skirtingų šakų ar skirtingos kapitalo struktūros įmonių rodiklius, taip pat reikia atsižvelgti į konkurencijos sąlygas rinkoje, kurioje įmonė veikia.

## Rodiklių grupės

### Pelningumo rodikliai
* Bendrasis pelningumas
* Veiklos pelningumas
* Grynasis pelningumas
* Turto pelningumas (ROA)
* Nuosavybės grąža (ROE)
* Investicijų pelningumas (ROI)

### Likvidumo rodikliai
* Bendrasis likvidumo rodiklis
* Skubaus likvidumo rodiklis
* Apyvartinis kapitalas

### Kapitalo struktūros rodikliai
* Skolų – turto santykis (DR)
* Palūkanų padengimo koeficientas (TIER)
* Skolų – nuosavybės santykis (DTER)

### Turto panaudojimo efektyvumo rodikliai
* Atsargų apyvartumas
* Gautinų sumų apyvartumas
* Mokėtinų sumų apyvartumas
* Ilgalaikio turto apyvartumas (FATR)
* Turto apyvartumas (TATR)

## Nuorodos
* Finansiniai rodikliai
* Finansų analizė
Irena Ričkuvienė

**Irena Ričkuvienė** (g. 1962 m. birželio 6 d.) – Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
1986 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierė-statybininkė.

2000 m. m Tauragės miesto seniūnijos seniūno padėjėja, 2001 m. Tauragės apskrities viršininko pavaduotoja, 2002 m. Pagėgių savivaldybės administracijos Turto valdymo skyriaus vyriausioji specialistė, 2003 m. Tauragės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja, 2006–2009 m. Tauragės apskrities viršininkė, nuo 2009 m. Regioninės plėtros departamento prie VRM Tauragės apskrities skyriaus vedėja, nuo 2011 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovė Tauragės apskrityje.

Liberalų ir centro sąjungos narė, LiCS pirmininko pavaduotoja, valdybos narė, LiCS Tauragės skyriaus pirmininko pavaduotoja, tarybos narė. Nuo 2013 m. birželio mėn. nutraukė narystę partijoje.

2007 m. bei 2010–2011 m. ir 2011 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narė.

Sutuoktinis Arūnas, sūnus Laisvūnas..

## Šaltiniai
Kalai Chumbas

**Kalai Chumbas** () – gyvenvietė Tadžikistane, Kalnų Badachšano vakaruose, Piandžo dešiniajame krante, Afganistano pasienyje, prie Chorogo-Dušanbės kelio. Buvo XIX a. gyvavusios Darvazos karalystės sostine.

## Šaltiniai
Stambiažiedė pereskija

**Stambiažiedė pereskija** (*Pereskia grandifolia*) – kaktusinių (*Cactaceae*) šeimos krūmiškas augalas. Stiebas iki 5 m aukščio, lapai iki 20 cm ilgio ir 3-4 cm pločio. Iš kiekvienos areolės išauga 2 dygliai. Žiedai sukrauti skėtiškuose žiedynuose, išaugusiuose stiebų galuose. Vaisius – kriaušiška uoga.

Auga Brazilijoje. Dažnai auginamas oranžerijose ir botanikos soduose.
Vandžas

**Vandžas** () – kaimas Tadžikistane, Kalnų Badachšano vakaruose, kalnų apsuptyje, prie Vandžo upės, netoli sienos su Afganistanu.

## Šaltiniai
Levakantas

**Levakantas** () – miestas pietvakarių Tadžikistane, Chatlono provincijoje, Vachšo slėnyje, 15 km į rytus nuo Bochtaro.

## Istorija

Išaugo 1956 m. pradėjus Golovnos HE ant Vachšo upės statybą. Sovietmečiu miestas Michailo Kalinino garbei vadintas ***Kalininabadu*** (*Калининабад*), nuo 1996 iki 2018 m. – ***Sarbandu*** (*Сарбанд*).

## Šaltiniai
Gafurovas

**Gafurovas** (; iki 1953 m. ***Stancija Leninabad***, 1952-62 m. ir 1964-78 m. ***Sovetabadas***, 1962-64 m. ***Chodžentas***) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Tadžikistane, Sugdo provincijoje, Ferganos slėnyje, apie 10 km į pietryčius nuo Chodžando. Vyno ir medvilnės pramonė. Išaugo kaip Chodžando geležinkelio stotis prie Kokando-Samarkando geležinkelio.

Miestas pavadintas tadžikų istoriko Bobodžono Gafurovo garbei.

## Sportas
* Parvoz futbolo klubas
* „Furudgoch“ () stadionas.

## Šaltiniai