open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Varnaka

**Varnaka** arba **Varnutė** – upelis Jonavos rajone; Neries dešinysis intakas. Prasideda šalia Gudžionių kaimo, teka palei Bazilionių mišką. Toliau teka per Jonavą, kur miesto rytinėje dalyje ant upės įrengta nedidelių tvenkinių virtinė (Jonavos I, II, III, IV, V tvenkiniai). Įteka į Nerį 38,1 km nuo jos žiočių, Sodų gatvės gale. Palei upelį yra Samulevičių sodyba, Jonavos žydų kapinės, Jonavos miesto parkas, Jonavos vaikų lopšelis-darželis „Lakštingalėlė“ (Lakštingalų mikrorajone), Jonavos Santarvės vidurinė mokykla. Upelis užtvenktas, yra Varnutės tvenkiniai.

Jonavos rajono savivaldybės administracija per 2006–2008 metus įgyvendino projektą „Varnakos upelio baseino dalies, esančios Jonavos mieste, išvalymas ir sutvarkymas“. Papildomos lėšos skirtos 500 m upelio vagai žemupyje išvalyti. Sustabdyti eutrofikacijos (vandens „žydėjimo“) procesai tvenkiniuose, panaikinta jų vizualinė tarša, sutvarkytas kraštovaizdis, išvalytas dumblas ir pakrantės.

Intakas – Juodmena (dešinysis).

Upėvardis kildinamas nuo paukščio pavadinimo *varnas, varna*.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Varnakos upelio ir tvenkinių išvalymas
Anulyno tvenkinys

**Anulyno tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, į pietryčius nuo Raseinių, netoli Anulyno kaimo. Susidaręs patvenkus Šaltuonos upę (Šešuvies baseinas) 73,6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 3 km, plotis iki 0,36 km. Altitudė 93,5 m. Krantai aukštoki. Kranto linija labai vingiuota, į pietus yra 1,1 km ilgio įlanka, į kurią įteka Kerupė. Vakarinėje pakrantėje stūkso miškelis. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs, apaugęs krūmynais. Aplinkui tvenkinį plyti dirbami laukai. Į pietus įsikūręs Kiečių kaimas. Pietvakarine pakrante eina kelias .

Debitas:
* Upės: 0,27 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 23,4 m³/s

Užtvanka 150 m ilgio, 4 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1978 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Srovė

**Srovė** – skysčio, dalelių ar panašių objektų, judančių viena kryptimi nejudančioje arba kita kryptimi judančioje aplinkoje, visuma. Žinomiausias srovių variantas – vandens srovės upėse ar jūrose.

Srovės būna:
* vandens srovės:
** upės srovė
** jūrų srovė
** vandens srovės kanaluose ar vamzdynuose (vandentiekyje)
** čiurkšlė – vandens (ar kito skysčio) srovė judanti ore (pvz., fontano čiurkšlė) ar kietu paviršiumi.
* dujų srovės:
** dujų srovės vamzdynuose (pvz., dujotiekyje)
** vėjas
* dalelių srovės
** elektros srovė
** lavina

Perkeltine prasme *srove* vadinama ir bendraminčių visuma visuomenėje.

Lietuvoje yra geografinių pavadinimų *[[Srovė (geografinis pavadinimas)|Srovė]]*.
Gylių I tvenkinys

**Gylių I tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Viduklės, Gylių kaime. Susidaręs patvenkus Upės upę (Šešuvies baseinas) 47 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,35 km, plotis iki 0,32 km. Yra 2 apaugusios krūmais salos (0,1 ha ir 0,08 ha). Altitudė 119 m. Krantai žemi. Šiaurinis krantas apaugęs medžiais ir krūmynais, į pietus plyti dirbami laukai.

Debitas:
* Upės: ? m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: ? m³/s

Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1976 m.

Tuoj aukščiau Gylių I tvenkinio įrengti mažesni Gylių II tvenkinys ir Gylių III tvenkinys, o Gylių IV tvenkinys buvo nuleistas, o vėliau vėl užtvenktas.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Kaulakių tvenkinys

**Kaulakių tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, 10 km į šiaurės rytus nuo Raseinių, tuoj į pietryčius nuo Kaulakių. Susidaręs patvenkus Luknės upę (Dubysos baseinas) 6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš rytų į vakarus 2,64 km, plotis iki 0,47 km. Altitudė 93,5 m. Šiaurrytiniame gale yra 2 salelės (6 a ir 4 a). Krantai daugiausia aukštoki, plačiai apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Tvenkinio užtvanka eina kelias .

Debitas:
* Upės: 0,9 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 59 m³/s

Užtvanka 800 m ilgio, 12 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1977 m. 2003 m. pastatyta 165 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Prie tvenkinio esantys kaimai: Fliorencija, Riogliškiai, Naujokai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Srovė (geografinis pavadinimas)

Žodis **Srovė** yra Lietuvos geografinis pavadinimas ir gali reikšti:

* Srovė – ežeras Ignalinos rajone;
* Srovė – upelis Ignalinos rajone.
Švaininkų tvenkinys

**Švaininkų tvenkinys** – tvenkinys Panevėžio rajone, 2,5 km į rytus nuo Perekšlių, ties Švaininkų kaimu. Susidaręs patvenkus Šuojos-Kurio upę (Kiršino intakas, Nevėžio baseinas) 12,4 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,93 km, plotis iki 0,25 km. Yra 8 a sala. Altitudė 49,8 m. Krantai neaukšti. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs, krantai apaugę medžiais ir krūmais. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Rytine pakrante eina kelias . Į rytus įsikūręs Vanaginės kaimas.

Debitas:
* Upės: 0,83 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 50 m³/s

Užtvanka 324 m ilgio, 6 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1975 m. 2015 m. tvenkinio vanduo buvo nuleistas ir atlikti užtvankos hidrotechninių įrenginių rekonstravimo darbai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Pajiešmenių tvenkinys

**Pajiešmenių tvenkinys** – tvenkinys Pasvalio rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, Pajiešmenių kaime. Susidaręs patvenkus Jiešmens upę (Mūšos baseinas) 4,1 km nuo jos žiočių. Ilgis iš rytų į vakarus 1,38 km, plotis iki 0,15 km. Altitudė 34,9 m. Rytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusios buvusio Pajiešmenės dvaro sodyba ir kemperių stovyklavietė. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, yra poilsiavietė. 

Debitas:
* Upės: 0,31 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 15,9 m³/s

Užtvanka 195 m ilgio, 5 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1972 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Paklanių tvenkinys

**Paklanių tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, greta Norgėlų ir Paklanių kaimų. Susidaręs patvenkus Prabaudos upę (Šaltuonos intakas, Jūros baseinas) 3,5 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,8 km, plotis iki 0,12 km. Altitudė 86 m. Rytinis krantas aukštokas, apaugęs medžiais. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Priešsroviui už 0,7 km telkšo Prabaudos tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Sukuriškių kaimas. 

Debitas:
* Upės: 0,15 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 11,8 m³/s

Užtvanka 120 m ilgio, 6,5 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1968 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Plikių tvenkinys

**Plikių tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, 5 km į pietryčius nuo Ariogalos. Susidaręs patvenkus Gynėvės upę (Dubysos baseinas) 2,6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės į pietus 3,1 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 55 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs, plačiai apaugę medžiais. Rytinėje pakrantėje stūkso Daugėliškių miškas ir Kampiškių miškas, šiaurvakarinėje – Daugėliškių piliakalnis. Tvenkinį kerta Vilniaus-Klaipėdos automagistralė. Šiauriniu tvenkinio krantu eina kelias . Tvenkinio užtvanka eina kelias .

Debitas:
* Upės: 0,73 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 37 m³/s

Užtvanka 300 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1975 m. 98 kW galios mažoji hidroelektrinė pastatyta 2003 m.

Greta tvenkinio įsikūrę Plikių, Budriškės, Antvėjų, Jučių ir Daugėliškių kaimai.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Kenijos kolonija

**Kenijos kolonija** () – Britų Imperijai priklausiusi kolonija Afrikoje, dabartinės Kenijos teritorijoje.

## Raida

Kenijos kolonija buvo įkurta 1920 m., kai buvęs Rytų Afrikos protektoratas buvo pertvarkytas į Britanijos karūnos koloniją. Formaliai Kenijos kolonija buvo tik vidinės žemės, nes dešimties mylių pločio pakrantės ruožas (tariamai išnuomuotas iš Zanzibaro sultono), buvęs Vitu sultonatas, buvo vadinamas **Kenijos protektoratu**. Iš tiesų tiek Kenijos kolonija, tiek Kenijos protektoratas buvo valdomi kaip vieningas administracinis vienetas su vienu administraciniu centru Nairobyje.

Kolonija buvo panaikinta 1963 m., kai buvo sutarta šaliai suteikti nepriklausomybę. Nepriklausoma šalis pasivadino Kenija.

## Administraciniai vienetai
1921 m. Mombasa buvo didžiausias tų žemių miestas (32 tūkst. gyventojų), tačiau sostine buvo Nairobis šalies gilumoje.

1921 m. visoje Kenijos kolonijoje buvo 2 376 000 gyventojų. Dalis jų buvo nevietiniai:
* 9 651 europietis
* 22 822 indai
* 10 102 arabai

Įkūrimo metu Kenijos koloniją sudarė 8 provincijos: Kenijos, Naivašos, Njanzos, Sejidės, Tanalando, Ukambos, Džubalando ir Šiaurinės ribos (Northern Frontier). 1922 m. Sejidės ir Tanalando provincijos sujungtos, suformuojant Pakrantės provinciją, Kenijos provincija pervardinta Kikuju. Iš Ukambos provincijos dalies suformuotas Masajų rajonas. 1925 m. Džubos provincijos teritorijos į vakarus nuo Džubos upės (vadinamoji Transdžuba) atiduota Italijos Somaliui. Iki 1948 m. susiformavo šios 6 provincijos su administraciniais centrais:

* Centrinė provincija (Njeris)
* Pakrantės provincija (Mombasa)
* Masajų rajonas (Nairobis)
* Šiaurinės ribos provincija (Isiolas)
* Njanzos provincija (Kisumu)
* Riftinio slėnio provincija (Nakuru)
Dovydiškių tvenkinys

**Dovydiškių tvenkinys** – tvenkinys Ukmergės rajone, į pietvakarius nuo Ukmergės, prie Dovydiškių kaimo. Susidaręs patvenkus Armonos upę (Šventosios baseinas) 4,5 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,66 km, plotis iki 1,22 km. Altitudė 68,3 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę siauru krūmų ir medžių ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai, pietryčių pusėje – Leonpolio gamybos pastatai.

Debitas:
* Upės: 1,2 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 36,8 m³/s

Užtvanka 320 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1987 m.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Blinstrubiškių tvenkiniai

**Blinstrubiškių tvenkiniai** – tvenkinių kaskada Raseinių rajone, Blinstrubiškių kaime. Įrengti ant Alsos upės (Šešuvies intakas, Jūros baseinas), 11-8 km nuo jos žiočių. Sudaro 6 tvenkiniai. Dalis tvenkinių yra visiškai ar dalinai nuleista (Blinstrubiškių I tvenkinys, Blinstrubiškių II tvenkinys, Blinstrubiškių IV tvenkinys, Blinstrubiškių VI tvenkinys).

Buvo sudaryti 1964 m. žuvininkystės reikmėms. I tvenkinys užėmė 6,2 ha, II – 5,5 ha plotą.

## Šaltiniai
* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Sujainių tvenkinys

**Sujainių tvenkinys** – tvenkinys Raseinių rajone, 9 km į vakarus nuo Raseinių, prie Sujainių gyvenvietės. Susidaręs patvenkus Upės upę (Šešuvies baseinas) 35,6 km nuo jos žiočių. Ilgis šiaurės-pietų-pietryčių kryptimi 2,44 km, plotis iki 0,52 km. Altitudė 82,5 m. Šiaurėje tvenkinys išsišakoja į 3 ilgas įlankas. Šiaurinėje dalyje yra 0,22 ha krūmynais apaugusi sala. Rytinis krantas aukštas, kiti – kiek žemesni, šiaurvakarinis – žemas. Šiauriniai krantai apaugę miškeliais, vietomis užpelkėję. Šiaurrytiniame krante stūkso Galkaičių piliakalnis. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Pietine pakrante eina kelias .

Debitas:
* Upės: 0,3 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 14,9 m³/s

Užtvanka 465 m ilgio, 6,5 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1974 m.

Prie tvenkinio įsikūrę kaimai: Sujainiai, Galkaičiai, Lakštučiai, Papelkiai.

Pietrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra įrengtas paplūdimys su poilsio zona.

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Ganyklinis dobilas

**Ganyklinis dobilas** (*Trifolium campestre*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, dobilų (*Trifolium*) genties augalas. Auga Europoje ir Vakarų Azijoje.

Augalas dvimetis arba daugiametis. Aukštis 10-30 cm, stiebas status. Žiedyną sudaro 20-40 geltonų žiedų. Lapai sudėtiniai, priešiniai, sudaryti iš trijų 4-10 mm ilgio elipsiškų lapelių.

Auga pievose, ganyklose, yra svarbus pašarinis augalas.

Ganyklinis dobilas labai panašus į dirvoninį dobilą (*Trifolium aureum*).
Luksnėnų ežeras

**Luksnėnų ežeras** – ežeras Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo plento , 7 km į vakarus nuo Alytaus.

Ežeras rininės kilmės. Krantai aukšti, daug kur ardomi, šiaurinis rytų krantas – žemas, pelkėtas. Yra dvi įlankos. Paviršiaus altitudė 99,7 m. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į ežerą įteka Pruda, iš šiaurinio galo į Pluvijos ežerą išteka Vardžius. Ežeras priklauso Nemuno vidurupio baseinui. Ežero pratakumas 28 %. Atabradas siauras.

Plotas 65,7 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,22 km, didžiausias plotis 0,5 km. Didžiausias gylis 7,4 m, vidutinis gylis 4,2 m. Baseino plotas 3,8 km². 

Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūręs Luksnėnų kaimas, kolektyvinių sodų bendrija, vakarinėje pakrantėje – Kurnėnų, o pietinėje – Mančiūnų, kaimai.

## Šaltiniai
Serentis

**Serentis** (*Tagetes*, ) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis, kilusi iš Amerikos. Ją sudaro 56 vienmečių ir dvimečių augalų rūšys.

Būna įvairaus dydžio: nuo 1 cm iki 2,2 m. Lapai žali, pirštuoti. Natūralių augalų žiedai geltoni, oranžiniai, balti, su rudais atspalviais. Žiedynas – graižas, 4-6 cm skersmens. Sėklos juodos, vamzdiškos.

Daugelis rūšių pasižymi savotišku aitriu kvapu. Sakoma, kad šis kvapas atbaido kai kuriuos kenkėjiškus graužikus, vabzdžius, todėl serenčiai sodinami greta pomidorų, bulvių, baklažanų, tabako, paprikų.

Daugelis serenčių rūšių auginamos visame pasaulyje kaip vienmečiai dekoratyviniai augalai. Serenčiai nereiklūs drėgmei, vešlūs, pakelia nestiprias šalnas. Sodinami darželiuose, kapinėse, miestų gėlynuose. Dalis rūšių tarpusavyje kryžminasi.

## Rūšys
* Siūlalapis serentis (*Tagetes filifolia*)
* Blizgusis serentis (*Tagetes lucida*)
* Actekinis serentis (*Tagetes minuta*)
* Smulkusis serentis (*Tagetes tenuifolia*)
* Gvazdikinis serentis (*Tagetes patula*)
* Didysis serentis (*Tagetes erecta*)
* Smulkiagraižis serentis (*Tagetes micrantha*)
* ir kt.


Image:Gainesville FL Kanapaha Botanical Gardens flower02.jpg|Didysis serentis
Image:Starr 071024-8778 Tagetes lucida.jpg|Blizgusis serentis
Image:Tagetes patula nana Hybr Carmen BotGardBln0906b.JPG|Gvazdikinis serentis
Atlantas (slankstelis)

**Atlantas** () – pirmasis kaklo slankstelis; remia kaukolę.

## Sandara
Slankstelis vietoj kūno turi mažesnį priekinį lanką (*arcus anterior atlantis*), kurio priekiniame paviršiuje iškyla priekinis gumburėlis (*tuberculum anterius*), o užpakaliniame yra danties duobutė (*fovea dentis*) susinerti su antrojo slankstelio dantimi. Užpakalinis lankas (*arcus posterior atlantis*) platesnis, jo užpakaliniame paviršiuje iškyla keterinės ataugos liekana – užpakalinis gumburėlis (*tuberculum posterius*), o viršutiniu paviršiumi skersai driekiasi slankstelinės arterijos vaga (*sulcus arteriae vertebralis*). Į ją gulasi bendravardė arterija, išėjusi iš kanalo, kurį sudaro visų kaklo slankstelių skersinių ataugų angos. Lankus jungia į šonines mases (*massae laterales atlantis*) susiliejusios kitos ataugos.

Vietoj sąnarinių ataugų yra tik viršutiniai ir apatiniai sąnariniai paviršiai (*facies articularis superior et facies articularis inferior*). Viršutiniai įdubę paviršiai yra tarytum kaukolės krumplių įspaudai, jų atžvilgiu krumpliai slysta apie skersinę ašį pirmyn ir atgal. Apatiniai paviršiai lygūs, pakartoja antrojo kaklo slankstelio viršutinių sąnarinių laukų formą. Nukreipus siauresnį lanką į priekį, o įdubusius sąnarinius paviršius į viršų, nesunku tinkamai orientuoti atlantą.

## Literatūra
* G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Barkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė *Žmogaus anatomija 1*

## Nuorodos
* Atlantas (iš viršaus)
Šokikaulis

**Šokikaulis** () - antras pagal dydį čiurnos kaulas, jungiantis blauzdos kaulus su kitais pėdos kaulais ir gulintis virš kulnakaulio. Jis yra netaisyklingos formos, nors iš dalies gali būti skiriamas ir trumpųjų kaulų rūšiai. Centrinę jo dalį sudaro kūnas, *corpus tali*, nuo kurio eina ataugos.


Norint nustatyti, kurios pusės šokikaulis, reikia kaulą laikyti taip, kad galva būtų nukreipta į priekį, skridinys – į vidų, o šoninė atauga – į išorę.


Šokikaulio kaulėjimo taškas užsimezga septintą aštuntą vaisiaus raidos mėnesį.

## Struktūra

Šokikaulio kūnas, *corpus tali*, yra netaisyklingo kubo formos. Jo viršutinį, vidinį ir šoninį paviršius sudaro šokikaulio skridinys, *trochlea tali*, sudėtas iš strėline kryptimi išlinkusio viršutinio paviršiaus, *facies superior*, trikampio šoninio kulkšninio paviršiaus, *facies malleolaris lateralis*, ir ovalinio vidinio kulkšninio paviršiaus, *facies malleolaris medialis*. Šokikaulio skridinys yra čiurnos sąnario galva, besijungianti su to sąnario duobe, kurią sudaro abiejų kulkšnių sąnariniai paviršiai ir blauzdikaulio apatinis sąnarinis paviršius. Žemiau vidinio kulkšninio paviršiaus medialinė kūno siena yra grublėta, joje yra kraujagyslių angų. Šoninio paviršiaus apačioje iškyla šoninė šokikaulio atauga, *processus lateralis tali*. Užpakalinis kūno paviršius ištįsta į užpakalinę šokikaulio ataugą, *processus posterior tali*, per kurią įstrižai leidžiasi kojos nykščio ilgojo lenkiamojo raumens sausgyslės vaga, *sulcus tendinis musculi flexoris hallucis longi*. Vagą apriboja vidinis gumburėlis, *tuberculum mediale*, ir šoninis gumburėlis, *tuberculum laterale*. Apatinis (padinis, plantarinis) kūno paviršius remiasi į kulnakaulį. Jame matyti giliai įdubęs užpakalinis kulnakaulinis sąnarinis paviršius, *facies articularis calcanea posterior*, susineriantis su užpakaliniu kulnakaulio sąnariniu lauku. Šio paviršiaus priekyje įstrižai – iš išorės ir priekio į vidų ir atgal – driekiasi gili šokikaulio vaga, *sulcus tali*.

Nuo kūno priekinio paviršiaus šokikaulio kaklu, *collum tali*, prasideda šokikaulio galva, *caput tali*. Ji nukrypusi distaliai, šiek tiek žemyn ir į medialinę pusę. Galva baigiasi ovalo formos laivakauliniu sąnariniu paviršiumi, *facies articularis navicularis*, susinerti su bendravardžiu kaulu. Į apačią ir atgal, kaklo link, šis paviršius pereina į priekinį kulnakaulinį sąnarinį paviršių, *facies articularis calcanea anterior*, ir vidurinį kulnakaulinį sąnarinį paviršių, *facies articularis calcanea media*. Jie jungiasi su analogiškais kulnakaulio paviršiais. Priekinis paviršius yra mažas, tarytum negili duobutė, o vidurinis – ryškesnis, ovalus, jis remiasi į kulnakaulio medialinėje pusėje kyšančią šokikaulio atramą.

Kaulo masyvą sudaro akytoji medžiaga, ją iš išorės dengia plonas standžiosios medžiagos sluoksnis.

## Šaltiniai

1. G. Česnys, J. Tutkuvienė, A.Barkus, V.Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J.Žukienė. Žmogaus anatomija. I tomas. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008. (p. 205-208)
Retalhuleu

**Retalhuleu** () – miestas vakarinėje Gvatemaloje, 52 km į pietus nuo Kecaltenango, Čiapaso Siera Madrės papėdėje, netoli Samalos upės. Departamento centras. Keliai į Čamperiką, Koatepekę, Kecaltenangą ir Eskuintlą.

Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba. Veikia archeologijos muziejus. Netoli Retalhuleu yra majų miesto Takalik Abacho liekanos.

## Šaltiniai
Retalhuleu departamentas

**Retalhuleu departamentas** () – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje, prie Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – Retalhuleu.

Regioninės kalbos statusą turi šios kalbos: ispanų, kičių ir kakčikelių.

Kičės departamente yra keletas senovinių majų miestų liekanų (Takalik Abachas, San Chuan Nochas ir kt.).

## Geografija

Didžioji departamento dalis yra pakrantės žemumoje. Šiaurės rytuose paviršius palaipsniui kyla į Čiapaso Siera Madrės kalnus. Iš kalnų link vandenyno teka daug neilgų upių (Samala, Sisas, Ikanas, Okositas ir kt.). Didžioji teritorijos dalis išdirbta, tik kalnų pašlaitėse yra išlikę drėgnųjų miškų.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 9 savivaldybes:

# Čamperikas
# El Asintalis
# Nuevo San Karlosas
# Retalhuleu
# San Andres Vilja Seka
# San Felipė
# San Martín Sapotitlanas
# San Sebastianas
# Santa Krus Mulua

## Šaltiniai
Totoriškis (Širvintos)

**Totoriškis** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Gelvonų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Totoriškis (Anykščiai)

**Totoriškis** – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Skiemonių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Butelio kakliuko laisvoji valstybė

**Butelio kakliuko laisvoji valstybė** () buvo nuo 1919 m. sausio 10 d. iki 1923 m. vasario 25 d. gyvavusi pseudovalstybė. Ji susidarė iš Prūsijos provincijos Heseno-Nasau po to, kai pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui prancūzai ir amerikiečiai okupavo Reino kraštą. Dabar "butelio kakliukas" yra Vokietijos žemių Heseno ir Reino krašto-Pfalco dalis.

## Sukūrimas
Po Kompjeno paliaubų sąjungininkai okupavo Vokietijos teritoriją į vakarus nuo Reino. Norėdami laikyti karines pajėgas ir rytinėje pusėje sąjungininkai praplėtė savo okupacines zonas sukurdami tris pusapvalias teritorijas su 30 km spinduliu, kurių centrai buvo Kelne (britų zona), Koblence (amerikiečių zona) ir Maince (prancūzų zona).

Dėl apsiskaičiavimo prancūzų ir amerikiečių zonos nesusisiekė. Tarpe tarp jų rytinėje Reino pusėje buvo Visperio slėnis, Lorcho ir Kaubo miesteliai ir kaimai Lorchhausen, Sauerthal, Ransel, Wollmerschied, Welterod, Zorn, Strüth ir Egenrod. Supamas okupacinių zonų ir Taunuso kalnų šis nedidelis regionas buvo faktiškai atkirstas nuo likusios Vokietijos ir dėl to turėjo atskirą nuo Veimaro respublikos administraciją. Dėl apskritos okupacinių zonų rytinėje Reino pusėje formos ši teritorija buvo panaši į butelio kakliuką, dėl to taip ir buvo pavadinta, kai 1919 m. sausio 10 d. ji buvo paskelbta nepriklausoma.

## Gyvenimas butelio kakliuke
Regione gyveno apie 8000 žmonių, o didžiausias miestelis Lorchas buvo paskelbtas sostine. Lorcho meras Edmund Pnischeck buvo išrinktas šios mažos teritorijos prezidentu. Pnischeck vadovavo "butelio kakliukui" visą jo egzistavimo laikotarpį, per kurį buvo  leidžiami savi pašto ženklai ir valiuta.

Į neokupuotą Vokietijos dalį nevedė nei vienas kelias.
Totorviečiai

**Totorviečiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 13 km nuo Kudirkos Naumiesčio, 1 km į pietus nuo kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakas

**Traku** vadinami kaimai:

* Molėtų rajone;
* Panevėžio rajone:
** Karsakiškio seniūnijoje,
** Paįstrio seniūnijoje;
* Rokiškio rajone;
* Šakių rajone;
* Šilalės rajone.

Kitos reikšmės:

* Trakas – miško žemėje augančių krūmų visuma.
Trakas (Molėtai)

**Trakas** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Skudutiškio.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Povilas Žičkus (1911–1997), visuomenės veikėjas išeivijoje.

## Šaltiniai
Trakas (Panevėžys)

**Trakas** – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Karsakiškio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Traineliškis

**Traineliškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skiemonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trainaičiai

**Trainaičiai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Tytuvėnų, prie Tytuvėnų tyrelio ir Šušvaitės upelio. Keliukai į Tytuvėnus, Kleitiškius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakeliai (Birštonas)

**Trakeliai** – kaimas Birštono savivaldybėje, 12 km nuo Birštono Vienkiemio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakeliai (Švenčionys)

**Trakeliai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Svirkų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakeliai (Vilnius)

**Trakeliai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Savičiūnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakiai (Kaišiadorys)

**Trakiai** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rumšiškių. Kaime veikia viena didžiausių Lietuvoje saulės kolektorių elektrinių, kuri pagamina 940 kW.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakinė

**Trakine** vadinami kaimai:

* Kazlų Rūdos savivaldybėje;
* Prienų rajone;
* Rokiškio rajone;
* Švenčionių rajone.
Trakinė (Prienai)

**Trakinė** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Išlaužo. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakiniai (Žvirgždaičiai)

**Trakiniai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žvirgždaičių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakinė (Švenčionys)

**Trakinė** – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Pabradės, prie kelio . Į vakarus nuo kaimo auga Trakinės miškas.

## Istorija
Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai, Pabradės valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakininkai (Anykščiai)

**Trakininkai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Surdegio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakinės

**Trakinės** – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šalčininkėlių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakininkai (Panevėžys)

**Trakininkai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Miežiškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakiškis (Anykščiai)

**Trakiškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Skiemonių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakniškė

**Trakniškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Rimšės. Įsikūręs trake (pelkynų supamoje sausoje pakilumoje) netoli pietvakarinio Rūžo kranto. Trakniškė pasiekiama keliuku iš Griškiškės.

## Istorija

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakšeliai

**Trakšeliai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pakražančio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trapeliai

**Trapeliai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Alionių I. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trapikiškė

**Trapikiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Naujojo Daugėliškio, 1 km nuo Šiūlėnų. Iki kaimo veda kelias .

## Etimologija
Priesagos *-išk-* vedinys iš asmenvardžio *Trapìkas* ar panašaus. Rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas nuo 1719 m. (kaip *trepiki*).

## Istorija
XIX a. Trapikiškės (dar minimas kaip Traškiškės) kaimas pateko į Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčių ir dvaro valdą, Izabelinės apylinkę.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakų Pakapės

**Trakų Pakapės** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km nuo Klovainių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Traulėnai (Kelmė)

**Traulėnai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 13 km nuo Šaukėnų.

## Istorija

Traulėnų dvaras minimas nuo 1586 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Traubiai

**Traubiai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Dituvos, Minijos dešiniajame krante. Praeina kelias Dituva–Ketvergiai.

## Etimologija
Pavadinimas kildinamas iš spėjamo asmenvardžio **Triaubys* – iš *triaubti* ‚siurbti‘ ir pan., bet gali būti ir iš vokiškos pavardės *Traube* (<  ‚kekė, vynkekė‘).

## Istorija
1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas su 6 sodybomis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trebučiai

**Trebučiai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Švenčionių. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Trėbučiuose 1899 m. kovo 29 d. gimė katalikų kunigas, rašytojas, kraštotyrininkas Nikodemas Švogžlys-Milžinas.

## Šaltiniai
Trėbuškės

**Trėbuškės** – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Pabarės, prie Vaišėtų–Trėbuškių miško, netoli plento .

## Istorija

XIX a. pab. – šlėktų *[[okolica]]* Lydos apskrityje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trečiokiškės

**Trečiokiškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dūkštų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trečionėliai

**Trečionėliai** – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Raubonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trečiūnai

**Trečiūnai** – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Švenčionių. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tribilai

**Tribilai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Savičiūnų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Triburčiai

**Triburčiai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Naujojo Daugėliškio, 1 km į rytus nuo Kačergiškės, Dysnos dešiniajame krante, prie kelio  ir Gudijos sienos.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš asmenvardžio **Triburčius*, **Triburtis* ar panašaus, plg. istoriniuose šaltiniuose (Adutiškio parapijoje) minimi asmenys *Petri Triburcis* (1657 m.), *Ioannes Triburtis* (1661 m.).

## Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Švenčionių apskrities Daugėliškio valsčiui ir dvaro valdai, Izabelinės apylinkei.

Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Vilniaus vaivadijai, Švenčionių apskričiai.

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Justinas Jaksebaga (1933–2024 m.), poetas, teisininkas.

## Šaltiniai
Trikampiai

**Trikampiai** – buvęs kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km nuo Sangrūdos, pasienyje su Lenkija.

## Istorija

XIX a. pabaigoje priklausė Andrejavo valsčiui, Punsko parapijai. 2025 m. kaimas panaikintas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Triklotiškė

**Triklotiškė** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 į šiaurės rytus km nuo Kačergiškės, 6 km į pietus nuo Meikštų, tarp raistelių. Keliukai į Rameikas, Janavą, Kajotus.

## Etimologija
Pavadinimas galimai kilęs iš spėtino asmenvardžio **Triklotis* (< *trỹs* + *klóti*).

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį, Vidžių valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

Sovietmečiu priklausė Kačergiškės apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Treigiai (Radviliškis)

**Treigiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Šeduvos. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trejokai

**Trejokai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žemųjų Viesų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Triluščiai

**Triluščiai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6,5 km į pietus nuo Tverečiaus, 3 km į šiaurės rytus nuo Gilūtų, prie Svylos upės. Šiauriau plyti Ažubalio miškas. Kaimas sunykęs, likusios sodybvietės.

## Etimologija

Pavadinimą bandoma vesti iš hipotetinio asmenvardžio **Trilùštis*, kuris būtų iš žodžių *trỹs* ir *lušti* ʻdarytis luošamʼ.

## Istorija
XIX a. pab. buvo daugiausia sentikių gyvenamas užusienis Švenčionių apskrityje (Tverečiaus valsčius). XX a. pr. priklausė Alesenkai.

Sovietmečiu priklausė Tverečiaus apylinkei.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Aleksandras Dundulis (1910–1994), kalbininkas.

## Šaltiniai
Trimputiškės

**Trimputiškės** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alionių I. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trinkuškiai

**Trinkuškiai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Daneikių, anksčiau priklausęs Baibių apylinkei. Kaimas išsidėstęs ant trijų kalvų, tarp Abisavo ir Ligajo ežerų.

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose kaimas minimas 1584 m. balandžio 10 d. ir priklausė Vilniaus vyskupijos Breslaujos pavieto Salako raktui. Tais metais Trinkuškiuose gyveno penkios valstiečių šeimos, turėjusios po valaką žemės. Trinkuškiečiai buvo vadinami „karališkaisiais“ arba „vyskupiniais“ valstiečiais. 1731 m. inventoriuje jau minimos kaimo kapinaitės, esančios vakarinėje kaimo pusėje, važiuojant link Vajasiškio. Išliko keletas senų akmeninių paminklų, kurių vienas datuotas 1892 m., kitas 1889 m. Juodvalkių giminei.

1923–1925 m. kaimas skirstėsi viensėdžiais, tuomet buvo 40 sodybų ir 195 gyventojai. 1923–1932 m. kaime, ūkininko Klemenso Miškinio troboje buvo pradinė mokykla. Nepriklausomybės kovose dalyvavo Jurgis Juodvalkis (1895–1946 m.) ir grįžo apdovanotas Vyties kryžiaus ordinu. TSRS metais represuoti 27 gyventojai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Angelė Daubaraitė-Daubarienė (1927–), visuomenininkė, užrašė gimtojo kaimo gyventojų prisiminimus, sudėjo juos į knygą "Prie Lygajo ežero –Trinkuškiai* (2001 m.),
* Jonas Dūdėnas „Vynas“ (1914–1952) „Laisvės“ partizanų kuopos vadas, NKVD suimtas ir 1952 m. sušaudytas, 2000 m. suteiktas kapitono laipsnis (po mirties),
* Jurgis Juodvalkis (1895–1946), Nepriklausomybės kovų dalyvis, Vyties kryžiaus ordininkas.
* Vytautas Miškinis (1928–1962), partizanas „Viesulas“, Žalgirio kuopos žvalgybos skyriaus viršininkas, 1999 m. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis (po mirties).
* Valdas Miškinis (1953–2010), inžinierius, statybinės firmos vadovas, rūpinosi gimtojo kaimo gyventojų įamžinimu, pastatė 12 m aukščio atminimo kryžių, finansavo knygos apie Trinkuškių kaimą leidybą.
* Juozas Šileikis (1920–1997), satyrinių eilėraščių ir karikatūrų autorius.

== Šaltiniai ==

* Šaltiniai: Angelė Daubarienė, Vytautas Indrašius. *Prie Ligajo ežero – Trinkuškiai'', 2001, Vilnius.
Triobiškiai (Liudvinavas)

**Triobiškiai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Želsvos.

## Istorija

2024 m. prie Triobiškių prijungta dalis Nendrių kaimo.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kazimieras Kulviecas (1871–1943), Lenkijos ir Lietuvos kraštotyrininkas, gamtininkas.
* Kaime gyveno tautosakininkas Andrius Botyrius (~1845–1900). 1871 m. pas jį Triobiškiuose viešėjo rusų kalbininkas Filipas Fortunatovas (1848–1914).

## Šaltiniai
Trivalakiai

**Trivalakiai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 10 km nuo Pašvitinio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tripuckai

**Tripuckai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rimšės. 

## Istorija

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių.Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Marijos teatras

**Marijos teatras** () – operos ir baleto teatras Sankt Peterburge. 

## Istorija
Įkurtas 1783 m. Muzikinis teatras veikė Sankt Peterburgo konservatorijos dab. pastato vietoje. Iki 1803 m. čia statytos ir dramos. 1860 m. pavadintas imperatoriaus Aleksandro II žmonos Marijos vardu, nuo tada veikia dab. patalpose Teatro aikštėje, archit. A. Kavosas. Po 1963–1970 m. restauracijos teatro salėje telpa 1620 žiūrovų. 1920–1935 m. vadintas Leningrado valstybinis akademinis operos ir baleto teatras, 1935–1990 m. Leningrado S. Kirovo valstybinis akademinis operos ir baleto teatras. Teatro operos ir baleto trupės gastroliavo daugelyje šalių. 

Teatre pirmą kartą pastatyta daugelis rusų kompozitorių operų ir baletų, tarp jų:
* Michailas Glinka. Gyvybė už carą,1836 m.
* Nikolajus Rimskis-Korsakovas. Pskovietė, 1873 m.
* Modestas Musorgskis. Borisas Godunovas, 1874 m.
* Arturas Rubinšteinas. Demonas, 1875 m., Gegužės naktis, 1880 m., Snieguolė, 1882 m.
* Piotras Čaikovskis. Pikų dama, Miegančioji gražuolė, abi 1890 m., Spragtukas, 1892 m.
* Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris, 1890 m.
* Aleksandras Glazunovas. Raimonda, 1897 m.
* Dmitrijus Šostakovičius. Nosis, 1930 m.
* Sergejus Prokofjevas. Sužieduotuvės vienuolyne, 1946 m. 

Teatro užsakymu sukurta – Džiuzepė Verdis. Likimo galia 1862 m.

**Dirigentai:** Rikardas Drigo, Eduardas Napravnikas, Jurijus Temirkanovas, Valerijus Gergijevas (nuo 1988 m. vyriausiasis dirigentas ir meno vadovas).

**Baletmeisteriai:** Marius Petipa, Leonidas Ivanovas, Fiodoras Lopuchovas. 
 
**Dainininkai:** Osipas Petrovas, Fiodoras Šaliapinas.

**Šokėjai:** Matilda Kšesinskaja, Olga Preobraženskaja, Ana Pavlova, Aleksandra Fokina, Nikolajus Legatas, Marina Semionova, Galina Ulanova, Vachtangas Čabukianis, Natalija Makarova, Rudolfas Nurejevas, Michailas Baryšnikovas.

## Lietuviai
Teatre dainavo lietuvių dainininkai Kipras Petrauskas (1911–1920 m.), Valentinas Adamkevičius (1950–1954 m.), Ona Glinskaitė (1965–1980 m., Jonas Jocys, Irena Milkevičiūtė, Nadežda Zabela-Vrubel. 

Baleto trupėje šoko Jurgis Kiakštas (1891-1910 m.).

Teatro mokykloje mokėsi Olga Malėjinaitė.

## Taip pat skaitykite
* A. Vaganovos rusiško baleto akademija

## Šaltiniai
Troškučiai

**Troškučiai** – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, vakariniame Mažeikių pakraštyje, Ventos dešiniajame krante, šalia kelio . Kolektyviniai sodai, Mažeikių Skuodo gatvės tiltas.

## Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Žemaičių apygardos, Alkos partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Trukonys

**Trukonys** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Griškiškės. 

## Istorija

XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumbatiškis

:: *Apie viensėdį žr. [[Trumbatiškis (viensėdis)]]*.

**Trumbatiškis** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Rubikių. Aptiktas Trumbatiškio kapinynas.

## Istorija

XIX a. pabaigoje pro Trumbatiškį buvo nutiestas 750 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis Švenčionėliai–Utena–Anykščiai–Panevėžys, pastatyta Trumbatiškio geležinkelio stotis, kurios pastatas nugriautas 2019 m. Sovietmečiu veikė kultūros namai, kolūkio kontora.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumpaičiai

**Trumpaičiais** vadinami kaimai:
* Joniškio rajone:
** Rudiškių seniūnijoje,
** Skaistgirio seniūnijoje;
* Kelmės rajone.
* Trumpaičiai – Mažojoje Lietuvoje
Trumpaičiai (Rudiškiai)

**Trumpaičiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Rudiškių.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trumpaičiai (Skaistgirys)

**Trumpaičiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Skaistgirio. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trūbakiai

**Trūbakiai** – kaimas šiaurinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Skuodo, prie Latvijos sienos.

Kaimas plyti Latvijos pasienyje, Apšės kairiajame krante. Rytuose ribojasi su Klaišiais, pietuose – su Pakalniškiais, vakaruose – su Narvydžiais. Vakariniu žemiu pakraščiu teka Apšės kairysis intakas Dabrupis. Už jo, į šiaurės vakarus nuo kaimo stūkso Indrėkiškės miškas.
 
## Etimologija

Kaimas vadintas dviem vardais: *Trūbakiais* ir *Ivoniškė (Ivaniškiais) *. Sutinkamas ir dvigubas pavadinimas: *Jwaniszki albo Trubakie* (*Ivaniškiai arba Trūbakiai*, 1846 m.), *Trubakių (Ivoniškės) km.* (1923 m.) ir pan. Pirmasis vardas kilo iš asmenvardžio *Trūbakis*, o antrasis – iš kito asmenvardžio *Ivonas (Ivanas)* daugiskaitinės formos.

## Istorija

Kaimas susiformavo XVI a., valakų reformos metu. Priklausė Skuodo dvarui, valsčiui ir parapijai.

1846 m. buvo 12 dūmų, 1870 m. – 56 prievolininkai, 1923 m. – 57 ūkiai.

1955 m. atidaryta pradinė mokykla.

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Trūbakių senosios kapinės, vadinamos *Maro kapais* (XVI–XVIII a.).
* Koplytėlė su 2 Pietos ir 2 angeliukų skulptūromis (XIX a.).
 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras: Koplytėlė su Pietos (2 skulpt.) ir 2 angeliukų skulptūrėlėmis, Skuodo r. sav., Trūbankių k., (Skuodo sen.)
Trumpaičiai (Kelmė)

**Trumpaičiai** – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 14 km nuo Lupikų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ex oriente lux

***Ex oriente lux*** – lotyniškas posakis, reiškiantis **„iš [[rytai|rytų]] šviesa“**. Šis pasakymas turi dvigubą reikšmę: pradinė jo reikšmė nurodė į rytus, kaip pusę, kur pateka saulė. Tačiau vėliau šis pasakymas įgijo perkeltinę reikšmę ir nurodo Rytų kultūras kaip šviesos, civilizacijos, dvasingumo šaltinį.

Šis posakis tapo įvairių orientalistinių organizacijų, bendruomenių šūkiu, rašytojų, filosofų, kurie ieškojo dvasinio, kultūrinio įkvėpimo Rytuose, motto. Apie šią idėją telkėsi XIX a. pab. – XX a. pr. Rusijos rašytojai, filosofai (Vladimiras Solovjovas, Nikolajus Trubeckojus, Nikolajus Rerichas ir kt.), žvelgę į Rytų kultūras, kaip į dvasinį Rusijos šaltinį.
Paamūrės kraštas

**Paamūrės kraštas**, *Paamūrės žemietijos kraštas* (), Juodasis buferis () – valstybinis darinys Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, egzistavęs nuo 1921 m. gegužės 26 d. iki 1922 m. spalio 25 d. Jos teritorija buvo dalis buvusios Primorjės srities (Rusijos imperija), kuri nominaliai priklausė Tolimųjų Rytų respublikai.

Dar Rusijos pilietinio karo metais tarybinėje spaudoje šį darinį ima vadinti *Juoduoju buferiu*. Šis pavadinimas gana plačiai naudotas TSRS istoriografijoje.

## Istorija
Paamūrės krašto valstybinio darinio pradžia laikoma 1921 m. gegužės 26 d., kai baltieji sukilėliai nuvertė Primorjės žemietijos vyriausybę Vladivostoke (vadovas bolševikas V. Antonovas), kuri pripažino Tolimųjų Rytų respublikos valdžią.
Naujai suformuota vyriausybė vadinosi Laikinoji Paamūrės vyriausybė (). Jos ginkluotąsias pajėgas sudarė baltosios Tolimųjų Rytų armijos daliniai, anksčiau buvę generolo Vladimiro Kapelio (*Владимир Оскарович Каппель*) ir atamano Grigorijaus Semionovo (*Григорий Михайлович Семёнов*) kariuomenėse. Aukščiausiu organu buvo laikomas *Liaudies susirinkimas* ().

Naująją valstybę palaikė JAV ir Japonija – Paamūrės krašte veikė šių valstybių konsulatai. Japonija teikė ir karinę paramą, nes Primorjėje buvo dislokuota intervencinė Japonijos kariuomenės grupė.

Pirmuoju Paamūrės naujosios vyriausybės vadovu tapo prisiekusysis advokatas Spiridonas Merkulovas (*Спиридон Дионисьевич Меркулов*).
Beveik išsyk po Antonovo vyriausybės nuvertimo Paamūrėje prasidėjo socialistinės orientacijos partijų (daugiausia bolševikų) organizuotas masinis partizaninis judėjimas. Dėl nesėkmingos kovos su partizaniniu judėjimu ir Paamūrės kariuomenės 1922 m. žiemą ir pavasarį pralaimėtų mūšių ties Chabarovsku mūšiuose su Tolimųjų Rytų respublikos Liaudies revoliucine armija.

1922 m. liepos mėn. susirinko Paamūrės žemietijos susirinkimas. Susirinkimas kreipėsi į visus Rusijos žmones atgailauti dėl caro nuvertimo, paskelbė atkuriantis monarchiją ir caru paskelbiantis didįjį kunigaikštį Nikolajų Romanovą. Patriarchas Tichonas buvo buvo paskelbtas susirinkimo garbės pirmininku. Iš tikrųjų susirinkime nedalyvavo nei kunigaikštis, nei patriarchas. Valstybė buvo pavadinta *Paamūrės žemietijos kraštu* (), krašto kariuomenė – pervadinta į *[[Žemietijos kariauną]]* ().

1922 m. vasarą Merkulovo vyriausybė atsistatydino, ir realią valdžią perėmė generolas Michailas Diterichsas (*Михаил Константинович Дитерихс*), buvęs Aleksandro Kolčiako kariuomenės generolas. Generolas užėmė tiek vyriausybės vadovo, tiek vyriausiojo kariuomenės vado postus, 1922 m. liepos 23 d. jis buvo paskelbtas Paamūrės krašto valdytoju ().

Žemietijos kariauna rugsėjo 1 d. ėmė pulti Tolimųjų Rytų respublikos Liaudies revoliucinę armiją, bet spalio mėnesį pati buvo praktiškai sunaikinta.

1922 m. spalio 25 d. TRR Liaudies revoliucinė armija užėmė Vladivostoką, ir Paamūrės kraštas kaip valstybinis darinys nustojo egzistuoti. Teritorija vėl tapo Tolimųjų Rytų respublikos dalimi.

## Nuorodos
Rifo respublika

**Rifo Respublika** (berb. *Tagduda n Arif*; ), *Konfederacinė Rifo genčių respublika* – nepriklausoma berberų valstybė, egzistavusi nuo 1921 m. rugsėjo iki 1926 m. gegužės. Valstybė buvo paskelbta, kai Rifo berberų gentys sukilo ir paskelbė nepriklausomybę tiek nuo Maroko sultono, tiek nuo Maroką valdžiusių ispanų.

Rifo respublikos sostinė buvo Aždiras (*Ajdir*), o piniginis vienetas – *rifanas* (). Nepriklausomybės diena buvo rugsėjo 18 d. Gyventojų skaičius – apie 550 000.

Paskelbus nepriklausomybę Rifo respublikos prezidentu tapo *Muhammad Ibn 'Abd al-Karim al-Khattabi*, trumpiau vadintas *Abd el-Krim*.

Formaliai Rifo respublika buvo įkurta 1923 m. vasario 1 d., o Abd el-Krim tapo valstybės vadovu. Premjeru nuo 1923 m. liepos iki 1926 m. gegužės 27 d. buvo *Hajj Hatmi*.

Valstybė buvo panaikinta 1926 m. gegužės 27 d., po to, kai Ispanijos ir Prancūzijos pajėgos, po ilgo Rifo karo, sutriuškino Rifo respublikos pajėgas. Karo veiksmuose Ispanijos pajėgos prieš berberus panaudojo cheminį ginklą.

## Istorija
Berberai smarkiai priešinosi Ispanijos ir Prancūzijos įsiveržimams į Maroką. Tačiau berberai nesugebėdavo suvienyti jėgų, vėl prasidėdavo tarpgentiniai kivirčai ir gentinis susiskaldymas. Didysis 1912 m. sukilimas prieš prancūzus buvo visiška nesėkmė, nes jo metu sudarytos sąjungos žlugo per keletą mėnesių.

Vienintelis vadovas *Muhammad Ibn 'Abd al-Karim al-Khattabi*, buvęs žurnalistas ir kadis, tapo Rifo berberų vadu. Abd el-Krimo vadovaujami berberai daug kartų sutriuškino ispanus ir nustūmė juos į pakrantę, kur liko tik keli ispanų įtvirtinimai. Abd el-Krimas norėjo sukurti laisvą berberų valstybę, kurioje berberams netektų kariauti. Jis siuntė diplomatinius atstovus į Londoną ir Paryžių, bandydamas užmegzti diplomatinius ryšius su Europos valstybėmis. Tai nepadėjo, nes Prancūzija labai nerimavo dėl jaunos berberų valstybės, kuri ateityje galėjo išstumti prancūzus iš viso Maroko, jei tik turės laiko sutelkti pajėgas ir apsiginkluoti. Abd el-Krimas savo veikloje rėmėsi idėja apie visų tautų teisę į laisvę, tačiau ši idėja visiškai nežavėjo kolonijinių Europos valstybių.

1925 m. pabaigoje Prancūzija ir Ispanija ėmė veikti kartu. Suminis jų pajėgų dydis buvo apie 400 tūkstančiai karių. Buvo naudojama keliolika tankų, iki 100 lėktuvų. Ispanų aviacija antskrydžiuose naudojo cheminį ginklą. Rifo respublikos kariuomenė buvo sumušta 1926 m. gegužės mėn. Kariuomenės likučiai partizaniškai kovėsi iki 1927 m. gegužės.

## Šaltiniai
Sakapos departamentas

**Sakapos departamentas** () – departamentas Gvatemalos pietrytnėje dalyje, prie Hondūro sienos. Administracinis centras – Sakapa.

## Geografija

Šiaurinė departamento dalis kalnuota, ten rytų-vakarų kryptimi driekiasi Las Minaso kalnagūbris. Centrinę dalį užima Motagvos lūžis. Pietuose yra nedidelių, izoliuotų aukštumų ir kalvų. Svarbiausia upė – Motagva. Kalnų pašlaitėje auga drėgnieji miškai, slėnis daugiausia išdirbtas, o pietuose vyrauja subtropiniai krūmynai.

## Administracinis suskirstymas

Departamentas padalintas į 10 savivaldybių:

# Kabanjasas
# Estansuela
# Gualanas
# Huitė
# La Unjonas
# Rio Hondas
# San Diegas
# Tekulutanas
# Usumatlanas
# Sakapa

## Šaltiniai
Čamperikas

**Čamperikas** () – miestas vakarinėje Gvatemaloje, Retalhuleu departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Plentas į Retalhuleu.

Jūrų uostas (eksportuojama kava, mediena, cukrus). Pajūrio kurortas.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1822 m., o 1871 m. paskelbta valstybiniu uostu.
Mažonas (XIV a.)

**Mažonas** – XIV a. pirmosios pusės žemaičių didžiūnas.

## Biografija
Pirmą kartą minimas Petro Dusburgiečio kronikoje 1311 m. tarp Žemaitijos kilmingųjų vadų. 1314 m. Medininkų žemėje žuvo jo brolis. Su didžiūnais Manstu ir Sudargu vadovavo tuo metu suaktyvėjusiai žemaičių politikai.

Kai kurių istorikų nuomone, Mažono valdos galbūt buvo dab. Mažonų apylinkės prie Tauragės. 

## Šaltiniai
Sakapa

**Sakapa** () – miestas pietrytinėje Gvatemaloje, prie Grande de Sakapos upės (Motagvos intakas). Departamento centras. Dauguma gyventojų – baltieji arba metisai. Plentas į Čikimulą.

Verčiamasi žemės ūkiu (tabako, kavos, pomidorų, moliūginių augalų auginimas), marmuro, nefrito gavyba, medienos kirtimu.

## Sportas
* CSD Zacapa (Deportivo Zacapa) – futbolo klubas, rungtyniavo aukųčiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia David Ordóñez Bardales stadione, talpinančiame 8 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mažutiškių piliakalnis

**Mažutiškių (Migdoliškių) piliakalnis** – buvęs piliakalnis Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Parovėjos seniūnijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Biržų, 2 km į rytus nuo Medeikių, prie Mažutiškių ir Migdoliškių kaimų ribos.

## Piliakalnis
Pelkėto slėnio pakraštyje prie Aukštosios Gervės upelio buvo kalva, vadinama piliakalniu. Ją sunaikino žvyrduobės. Buvusios kalvos dydis ir forma nežinoma.

## Šaltiniai
Miško medelynas

**Miško medelynas** – miškų urėdijos padalinys, žemės sklypas ar specializuotas ūkis, kuriame auginami medžių ir krūmų sodmenys miškams želdinti. 

## Istorija
Lietuvoje pirmasis miško medelynas buvo įkurtas Alytuje 1928 m. Paplito mišrūs medelynai, kuriuose auginami miško ir dekoratyvinių augalų sodmenys. Visos miško urėdijos turi daigynus ir medelynus. Didžiausi miško medelynai: Jonavos, Vilniaus, Kretingos, Dubravos, Tytuvėnų, Tauragės, Kaišiadorių, Telšių, Panevėžio miškų urėdijų. Didžiausias šalyje miško medelynas, užimantis 81 ha plotą yra Rokiškio miškų urėdijoje.

## Veikla
Medelynuose dažniausiai auginami pagrindinių medžių rūšių (pušys, eglės, ąžuolai, uosiai, juodalksniai, beržai) 2–3 m. sodinukai ir 1–2 m. (rečiau 3 m.) sėjinukai. Miško medelyno plotas dalijamas į dvi dalis: produkuojančiąja, kurioje yra sėjinukų dauginimo ir sodinukų skyriai, ir pagalbinę. 

## Kiti straipsniai
* Sodininkystės medelynas

## Šaltiniai