open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija

**Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija** (LSSA) – juridinio asmens teises turinti ne pelno organizacija, siekianti spręsti savo narių bendrąsias problemas, atstovauti narių bendriesiems interesams, koordinuoti narių kryptingą veiklą patirties dalijimuisi, kvalifikacijos kėlimui bei teisėtai gynybai, stiprinti vietos savivaldą. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija užregistruota 2001 m. birželio 22 d.

## Struktūra
Lietuvoje yra 60 savivaldybių (8 miestų), kuriose yra 536 seniūnijos – savivaldybių administracijų struktūriniai teritoriniai padaliniai arba filialai. Didžiausia savivaldybė yra sostinės Vilniaus miesto (542287 gyventojai ir 21 seniūnija), o mažiausia – Neringos savivaldybė (2700 gyventojų, 2 seniūnijos). Seniūnas yra seniūnijos vadovas. Asociacijos nariais yra 295 seniūnai.

Aukščiausioji asociacijos atstovaujamoji institucija yra asociacijos narių suvažiavimas. Suvažiavime seniūnams atstovauja delegatai pagal turimas kvotas. Suvažiavimas tvirtina ir keičia asociacijos įstatus, 2 metų laikotarpiui renka Tarybą, tarybos pirmininką, vicepirmininkus – apskrities koordinatorius ir revizorių. Suvažiavimas nustato ir keičia asociacijos narių įnašų ir mokesčių dydį bei mokėjimo tvarką.

Tarp suvažiavimų asociacijai vadovauja Taryba. Tarybą sudaro po vieną nuo savivaldybes deleguotą asociacijos narį, tarybos pirmininkas, vicepirmininkai. Tarybos pirmininkas koordinuoja asociacijos veiklą, atstovauja asociacijai Lietuvos savivaldybių asociacijoje, LR Seime, Vyriausybėje, Prezidentūroje, Nevyriausybinėse organizacijose bei užsienio valstybių savivaldybių ir tarptautinėse vietos savivaldos organizacijose.

## Veikla
Asociacijos veikla grindžiama narių savarankiškumo, valdžios decentralizavimo, kolegialumo, teisėtumo, demokratiškumo, skaidrumo ir atsakomybės principais.

Asociacija, koordinuoja ir skatina bendradarbiavimą tarp Lietuvos seniūnijų, teikia seniūnams konsultacijas, jiems atstovauja ir gina; stiprina vietos valdžios, verslo sektoriaus ir nevyriausybinių organizacijų savitarpio supratimą ir partnerystę, skatina aktyvų piliečių dalyvavimą vietos valdžios institucijoms priimant sprendimus, stiprina bendruomeninio judėjimo plėtrą; teisės aktų nustatyta tvarka teikia pasiūlymus ir dalyvauja rengiant bei svarstant įstatymų ir kitų teisės aktų projektus susijusius su seniūnijų, bendruomenių veikla; organizuoja seniūnų mokymą. Asociacija bendradarbiauja su organizacijomis, atstovaujančiomis kitų subjektų bendriems interesams.

Asociacija bendradarbiauja su Lietuvos savivaldybių asociacija/LSA/, Kaimo bendruomenių sąjunga, Labdaros fondu „Lietuvos – JAV iniciatyvos“ /LUSI/ ir užsienio kolegomis – Latvijos vietos ir regionų vykdomųjų direktorių asociacija, Lenkijos kaimiškųjų savivaldybių sajunga.

## Prezidentai
* 2001 m. – Petras Pranas Gestautas
2006 m. Algirdas Strelčiūnas
* 2016 m. Kęstutis Vilkauskas
*   2020 m. Rolandas Bružas

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Testamentas

**Testamentas** – dokumentas, kuriuo asmuo (testatorius) nurodo kitų asmenų teises į jo turtą po jo mirties. Tai asmeninis vienašalis įstatymo nustatyta tvarka ir forma testatoriaus sudarytas sandoris, dėl jo turto (turto dalies) paveldėjimo po mirties, kurį testatorius gali bet kada pakeisti, papildyti arba panaikinti (atšaukti) ir kurio teisiniai padariniai atsiranda testatoriui mirus.

Pagal teisinę galią gali būti galiojantis arba negaliojantis (niekinis). Galiojantis testamentas gali būti ginčijamas teismo tvarka. Pripažinus iš dalies arba visiškai negaliojančiu, atitinkamos negaliojančios testamento nuostatos neturi būti taikomos. Tuomet remiamasi įstatymo normomis.
Proto medžiotojai

**Proto medžiotojai** () – 2004 JAV veiksmo filmas.

## Aktoriai
: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Eion Bailey – Bobby Whitman 
* Patricia Velasquez – Nicole Willis 
* Clifton Collins Jr. – Vince Sherman 
* Will Kemp – Rafe Perry 
* Val Kilmer – Jake Harris 
* Jonny Lee Miller – Lucas Harper 
* Kathryn Morris – Sara Moore 
* Christian Slater – J. D. Reston 
* LL Cool J. – Gabe Jensen
* Cassandra Bell – Jen

Filme pasakojama apie elitinių FBI agentų rengimą, tačiau vienas iš jų pradeda žudyti kitus savo kolegas, pasinaudodamas jų silpnybėmis. Prasideda įtarinėjimai, kuris iš jų žudikas…
Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa

**Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa** – X ar XI a. pasirodžiusi enciklopedija arabų kalba.

## Apimtis
Visuotinę enciklopediją sudaro net 52 skyriai (episteliai). Platus tematikos ratas – nuo muzikos iki magijos. Pagal pasaulėžiūrą negali būti priskirta kokia nors filosofijos ar religijos krypčiai.

Autoriai – Ichwan as-Safa („grynumo broliai“), manoma, kilę iš Basros.

## Išnašos
Arabiškos enciklopedijos

**Arabiškos enciklopedijos** – tiek visuotinės, tiek ir specialiosos, dalykinės, taip pat sistematinės bei alfabetinės – buvo sukurtos anksti.

## IX-X a.

IX a. mokytojas Ibn Qutaiba sukūrė 10 tomų *Kitab uyun al - achbar* („Knyga apie istorijos šaltinius“). Tai pirmoji arabiška enciklopedija.

Abu Abdallah Muhammad al-Chwarizmi – *Mafatich al - ulum* („Mokslų raktas“ arba „Raktas nuo mokslų“) X a. pateikė sistematinę mokslo šakų apžvalgą.

X a. antroje pusėje Bagdado knygynuose pasirodė vad. *[[Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa]]*, sudaryta iš 52 epistelių. Autoriai – Ichwan as-Safa („Grynumo broliai“), manoma, kilę iš Basros.

## XI a.
Monumentalioji *[[Asch-Schifa]]* („Sielos gydymas nuo klaidų“; lot. pav. *Sufficientia*) parašyta mediko ir filosofo Ibn Sina (lot. Avicenna, apie 980–1037) buvo sudaryta iš 4 dalių. Joje aprašyta logika, fizika (į ją Ibn Sina įtraukė ir florą bei fauną), matematika ir metafizika.

Pats reikšmingiausias sistematinės enciklopedijos leidinys – *[[Miftah es-seadet we missbah es-sijadet fi mewsuat el-ulum]]* („Palaimos raktas ir viešpatavimo mokslo dalykuose žibintas“), sukūrė Mola Ahmed Ben Mustafa (taip pat dar žinomas kaip Taš Kiopri-sade; † pagal musulmonų kalendoriaus skaičiavimą 1032, d. i. 1622)

Alfabetinė enciklopedija – *Keschf es - sunun an esmail Kutub velfunun* („Enthüllte Bücher und Wissenschaftskunde“). Autorius – Hadši Chalfa (Mustafa Ben Abdollah Katib Čelebi; † J.d. H. 1068, d. i. 1657)

## Taip pat skaitykite

* Enciklopedijos istorija
Labdarys

**Labdarys** arba **filantropas** (gr.: φιλος *philos* = draugas, meilė + ανθροπος *anthropos* = žmogus – „žmogaus draugas“) – geradarys, iš žmogiškųjų paskatų aukojantis materialines vertybes jų stokojantiems žmonėms. Labdarys veikia kito žmogaus, visuomenės, viešojo intereso labui, jam tarnauja, savo gyvenimą ar jo dalį skirdamas nesavanaudiškai veiklai, už kurią jis negauna jokio (materialinio) užmokesčio.

Labdariais paprastai vadinami tik dideles sumas labdarai aukojantys asmenys, kurių asmeninis poveikis visuomenei yra reikšmingas, o savo darbą aukojantys asmenys paprastai vadinami savanoriais.

Labdarys, filantropas – taip pat toks žmogus, kuris veikia iš altruistinių paskatų, aukodamas savo interesus kitų asmenų atžvilgiu dėl šių gyvybinių ir kitaip svarbių interesų. Filantropinė veikla pagal savo turinį ir prasmę atsiejama nuo politikos, verslo, teisės, religijos, dorovės ar kitų socialinių reguliatorių, veikiančių išorinio spaudimo ar prievartos pagalba.

Žinoma, labdarys gali veikti skatinamas savo etinių (religinių, politinių, ekonominių) ir kitų įsitikinimų, nuostatų dėka, tačiau neturėtų keisti filatropinės veiklos esmės – neatlygintinė veikla, už kurią negaunama užmokesčio, ir kuri yra naudinga kitiems žmonėms, neprieštaraujanti visuomenės (viešajam) interesui, nepažeidžianti kitų asmenų teisių ir laisvių.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Efektyvus altruizmas
* Žymesnių labdarių sąrašas
Filantropizmas

**Filantropizmas** (t. p. **filantropinizmas**, iš gr. φιλος (draugas) ir ανθροπος – žmogus) – koncepcija, mokymas, auklėjimas, kuriame pabrėžiamas natūralumas (gamtiškumas), protas ir geradarystė.

J. B. Bazedovas 1774 m. Dessau įkūrė pirmą tokio lavinimo ir ugdymo įstaigą, besirėmusią filantropijos principais.

Bazedovo filantropijos tikslas – auklėti, ugdyti jaunuolius taip, kad jie draugiškai, savanoriškai padėtų tiems, kam reikia pagalbos. Etinis ugdymas buvo siejamas kartu su kūno kultūra, siekiant, kad žmogus išaugtų sveika ir tvirta, gyvenimo džiaugsmą patirianti asmenybė.

## Dabartis
Filantropizmo koncepcija tarp pedagogikos teorijų nepaplito ir neįsitvirtino – jos taikymas šiuo metu apsiriboja pavieniais atskirais atvejais.

## Nuorodos
* Apie teoriją
Lexicon technicum

**Technikos leksikonas** () – XVIII a. išleista visuotinė enciklopedija anglų kalba. Ją 1704 m. publikavo matematikas John Harris (1666–1719) Londone.

Pilnas pavadinimas – *Lexicon technicum: or, an universal english dictionary of arts and sciences*.

## Reikšmė
*Lexicon technicum* laikoma pirmąja visuotine enciklopedija, kurioje tarp kitų mokslų buvo akcentuojama ir plačiausiai atskleidžiama technikos sritis.

Tai taip pat pirmoji abėcėlinė enciklopedija anglų kalba. Ji pasirodė 1736 Londone, leidžiant 5 leidimą iš 2 tomų.

*Lexicon technicum* pasitarnavo leidžiant Ephraim Chamberso *[[Cyclopaedia]]*; Denisas Didro ją laikė vienu iš Encyclopédie šaltinių.
Spartako sukilimas

**Spartako sukilimu** istoriografijoje vadinamas paskutinysis iš trijų didžiųjų vergų sukilimų prieš Senovės Romą, vykęs 74–71 metais pr. m. e. Kaip ir ankstesnieji, jis baigėsi nesėkme. Jo metu didelę politinę įtaką įgijo karvedžiai, kas pagreitino Romos respublikos virtimą imperija.

## Sukilimo eiga

### Pradžia
Sukilimas prasidėjo iš Kapujos gladiatorių mokyklos pabėgus maždaug 70 žmonių grupei, kuri vėliau savo vadais išsirinko Kriksą bei Spartaką. Netrukus sukilėlių skaičius išaugo iki 10 000. Nepaisant to, kad daugelis pasiturinčių romėnų Kampanijoje turėjo turto, į sukilimą rimtai pradėta žiūrėti tik po pretorių Gajaus Klaudijaus Glaberio (3000 vyrų) ir Publijaus Varino (10 000 vyrų) kariuomenių sutriuškinimo.

### Išplitimas ir žygis į šiaurę
Sukilimas išplito ir į gretimas Kampanijai sritis. Romėnų pavyzdžiu sutvarkyta kariuomenė, jau išaugusi iki 70 000 žmonių, ėmė žygiuoti į Apuliją ir Lukaniją. 72 metais pr. m. e. prieš sukilėlius buvo mestos konsulų Lentulo ir Gelijaus kariuomenės. Viena jų Šiaurės Apulijoje, prie Gargano kalno sumušė 30 000 atsiskyrusių sukilėlių, vadovaujamų Krikso. Žuvo ir pats vadas. Tačiau vėliau Spartako vadovaujami sukilėliai abi armijas sutriuškino, pasinaudodami tuo, kad šios veikė atskirai.

Po pergalės spartakininkai Adrijos pajūriu atžygiavo į Šiaurės Italiją, kur prie Mutinos sumušė prokonsulo Kasijaus kariuomenę. Spėjama, kad Spartakas siekė juos išvesti iš pusiasalio, tačiau dėl nežinomų priežasčių sukilėliai vėl pasuko į pietus.

### Kova su legionais ir sukilimo pabaiga
Sukilėliai pasiekė Mesinos sąsiaurį, kur pagal susitarimą turėjo laukti Kilikijos piratai, žadėję kariuomenę perkelti į Siciliją, tačiau piratai ten nepasirodė. Tuo metu buvo suformuoti 6 nauji legionai, vadovaujami Kraso ir skirti kovai prieš Spartaką. Pačiam Krasui tai buvo galimybė susikrauti politinį kapitalą. Tik pradėjęs vadovauti legionams jis ėmėsi griežtų ar net žiaurių priemonių (decimacija) karių drausmei palaikyti. Grįžtančius nuo Mesinos sąsiaurio sukilėlius Romos karuomenė pasitiko su įtvirtinimų ruožu. Įtvirtinumus pralaužti pavyko, tačiau žuvo du trečdaliai karių.

Spartakas sugebėjo vėl surinkti 70 000 karių. Jis planavo prasiveržęs į Brundizijaus uostą persikelti į Graikiją, tačiau kelią pastojo į Italiją grįžę Pompėjaus ir Marko Lukulo legionai. 71 m. pr. m. e. pavasarį Spartako kariuomenė stojo į mūšį prieš Krasą, kuriame sukilėliai pralaimėjo ir greičiausiai žuvo pats sukilimo vadas. Visi 6000 sukilėlių, paimtų į nelaisvę, buvo nukryžiuoti šalia kelio iš Kapujos į Romą.

Išlikę smulkūs sukilėlių būriai laikėsi dar keletą metų.

## Sukilimas populiariojoje kultūroje
* „Spartakas“, Stanley Kubricko režisuotas filmas, vaidino Kirk Douglas ir Laurence Olivier.
Vikinaujienos

**Vikinaujienos** () – Vikimedijos projektas, kurio tikslas – kurti laisvai prieinamas ir neutraliai pateikiamas žinias bei naujienas. Projekte naudojama viki programinė įranga ir MediaWiki. Šiuo projektu siekiam įgyvendinti *pilietinio žurnalizmo* idėją, suteikiant galimybę teikti informaciją nebūtinai profesionaliems žurnalistams.

Manoma, kad Vikinaujienų projektas šiuo metu itin aktualus autoritarinėse valstybėse, taip pat ten, kur ribojama spaudos laisvė (Kinija, Iranas, Tunisas) arba egzistuoja valstybinės žiniasklaidos monopolis, bet yra pasiekiama interneto prieiga.

Projektas iš pat pradžių sulaukė didelio tarptautinės žiniasklaidos dėmesio. Pasaulio mastu apie Vikinaujienas informavo  „New York Times“ ir kt. Šiuo metu Vikinaujienos nėra lygiaverti kitoms žiniasklaidos priemonėms ir agentūroms, kadangi naudojamasi viešai prieinama medžiaga ir ji nurodoma kaip naujienų šaltinis. 2024 m. lapkritį „Vikinaujienos“ buvo aktyvios 31 kalba.

## Istorija

Vikimedijos valdyba 2004 m. lapkričio 15 d. nusprendė įkurti demonstracinę-bandomąją versiją. Po dviejų savaičių angliškos versijos sėkmės gruodžio 2 d. buvo sukurta beta versija. Gruodžio 3 d. pasirodė beta versija vokiečių kalba. 2005 m. sausį–kovą pradėtos kurti Vikinaujienos nyderlandų, prancūzų, ispanų, švedų, bulgarų, lenkų, portugalų, rumunų ir ukrainiečių kalbomis (išvardinta chronologine tvarka). Vikinaujienų projektas lietuvių kalba pradėtas 2007 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Wikinews
Vikišaltiniai

**Vikišaltiniai** () – kaip ir Vikipedija yra Vikimedijos projektas, paremtas MediaWiki programine įranga; internetinis projektas, kuriame kaupiama tekstinė informacija, dokumentai, skirti tekstinėms kitų Vikimedijos projektų „iliustracijoms“ ir papildymams. Tekstams netaikomos autorinės teisės apsaugos režimas dėl riboto naudojimo arba jie yra viešo naudojimo arba taikoma GNU-FDL licencija. Kitoms medijų rūšims kaip vaizdinei, garso informacijai yra skirtas Vikitekos projektas.

Projektas 2003 m. lapkričio 24 d. laikinai patalpintas sources.wikipedia.org, o vėliau atskirame puslapyje wikisource.org. 2006 m. liepos 17 d. buvo įkeltas pirmas dalykinis puslapis („Lietuvos Respublikos Konstitucija“). Projekte yra per **500** puslapių.

Projekto pavadinimas kilo iš angliškos frazės „Project Sourceberg“, kuris nukonkuravo kitą – Project Gutenberg pavadinimą, kai 2003 gruodžio 6 balsavimo metu pasirinktas Vikišaltinių (angl., *Wikisource*) pavadinimas.

## Nuorodos
* wikisource.org – tarptautinis Vikišaltinių portalas
* Lietuvių kalba – Vikišaltinių projektas lietuvių kalba.
Grandininė branduolinė reakcija

**Grandinine branduoline reakcija** vadinama tokia branduolinės reakcijos rūšis, kai vienos reakcijos produktai, susidūrę su medžiaga, sukelia tolimesnes reakcijas.

Grandininės branduolinės reakcijos yra itin svarbios, kadangi jomis remiasi branduolinio reaktoriaus konstrukcija, o nekontroliuojama grandininė reakcija yra branduolinio ginklo veikimo pagrindas.

Dažniausiai pasitaiko urano-235 ir plutonio-239 reakcijos:

{}^{235}U + n \to RP + \mbox{nuo }1 \mbox{ iki }3 n + 180 MeV

{}^{239}Pu + n \to RP + \mbox{nuo }1 \mbox{ iki }3 n + 200 MeV

RP šiose lygtyse žymi reakcijos produktus, kurie yra įvairūs lengvesniųjų elementų branduoliai.

Kad tokia reakcija galėtų vykti, reikalinga tam tikra pradinė medžiagos masė, vadinama kritine mase. Kritinė masė priklauso nuo branduolio savybių (tankio, formos ir kt.). Esant kritinei masei, susidaro pakankamai reakcijos produktų, galinčių inicijuoti tolimesnes reakcijas. 

## Subkritinės masės pavertimas kritine
Kritinę masę galima sumažinti apsupant bandinį neutronus atspindinčiomis medžiagomis arba padidinant jo tankį (pavyzdžiui, suspaudžiant jį paprastos sprogstamosios medžiagos užtaisu ar suartinant jo dalis tarpusavyje). Ji taip pat sumažėja pašalinus iš bandinio neutronus sugeriančias medžiagas ar dalis (pavyzdžiui, reaktoriaus stabdymo strypus).

Branduoliniam ginklui svarbu jog grandininės reakcijos metu stipri jėga laikytų sistemos dalis kartu trumpą, bet būtiną laiką. Kitaip bandinys išlaksto į dalis neišsiskiriant labai daug energijos: įvyksta branduolinis sprogimas, bet ne toks sprogimas koks pasiekiamas atominės bombos sprogimo metu.
Kojeliškių ežeras

**Kojeliškių ežeras** (arba **Kojeliškio ežeras**) – visiškai užpelkėjęs ežeras šiaurės Lietuvoje (faktiškai virtęs pelke), Biržų rajone, apie 3 km į rytus nuo Pabiržės. Ežero ilgis – 0,45 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 50,5 m. Krantai žemi, apaugę mišku. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis (Juodupės intakas, Tatulos upės baseinas). Įsikūrę šie kaimai: Kojeliškiai, Klausučiai, Balandiškiai.

## Šaltiniai
Naciūnų ežeras

**Naciūnų ežeras** (arba **Nociūnų ežeras**) – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Pabiržės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,25 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 45,7 m. Aplinkui plyti krūmynais apaugusi pelkė. Ežeras nenutekantis, užankantis, priklauso Apaščios upės intako Šilinės (Šilinėlio) baseinui. Šalia įsikūrę Kojeliškių ir Naciūnų kaimai. Pietine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Paštuva

**Paštuva** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, dešiniajame Nemuno krante, 1 km į vakarus nuo Batniavos. Kaimas išsidėstęs Nemuno slėnyje, viršutinėje terasoje besiribojantis su Tolivardžių kaimu. Tradiciškai Paštuvos vardu vadinami ar įvardijami kaip esantys Paštuvoje objektai gretimuose Tolivardžiuose: Paštuvos kapinės ir kapinių koplyčia, Paštuvos Basųjų karmeličių vienuolynas, Paštuvos bažnyčia, šv. Jono šaltinis, Karpio tuopa.

Stovi Paštuvos Šv. Barboros bažnyčia (pastatyta 1923 m., visiškai sunaikinta per 2012 m. gaisrą, naujai pastatyta 2015 m.) su medine varpine, šventoriuje kapinaitės, yra basųjų karmeličių ordino Šv. Juozapo ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės vienuolynas (atkurtas 2000 m., turi pasauliečiams neprieinamą dalį – klauzūrą). Vienuolės dalyvauja vykdant socialines programas. Yra kaimo turizmo sodyba „Paštuva“. Už senosios klebonijos, pušyno pakraštyje atsiveria šv. Jono šaltinis. Nemuno slėnyje aptiktas išlikęs istorinis kapinynas (II–III a. ir XIV–XVII a. Paštuvos senkapiai), už 2 km į šiaurę įkurtas Paštuvos botaninis draustinis.

## Istorija

Paštuva minima nuo XIII–XIV amžiaus, 1364 m. Vygando Marburgiečio kronikoje minima Paštuvos žemė (). Žemė apėmė dabartines Vilkijos apylinkes, o jos centras tikriausiai buvo Paštuvos pilis dabartiniuose Jaučakiuose. XIV a. 2-ojoje pusėje Paštuvos seniūnu buvo Girdavas.

1575 m. minimas Paštuvos dvaras, kurį nuo 1738 m. valdė Karpiai (jų centras buvo Joniškėlyje).

## Karpio tuopa

Karpio tuopa – unikalus gamtos kūrinys, turintis savo legendą. Anot jos, šis medis mena slogius baudžiavos laikus. Pasakojama, kad Paštuvos dvaro savininkas Ignas Karpis buvo pamilęs vieną baudžiauninkę. Dvarininkui esant Italijoje, jo sesuo Jadvyga, brolio grįžimo išvakarėse, „gelbėdama šeimos garbę“ įsakiusi nuplakti 3 (kitais duomenimis 7) baudžiauninkus ir brolio išrinktąją. Ignas Karpis, sugrįžęs ir neradęs mylimosios gyvos, liepęs pasodinti rykštes, kuriomis buvo plakami baudžiauninkai. Viena iš jų prigijo.

Per 200 metų iš rykštės išaugo ši tuopa, kurios apimtis 1 metro aukštyje siekia 5,34 metro. 2011 m. tuopa patyrė žaibo smūgį, nuo kurio nulūžo jos viršutinė dalis, o kilęs gaisras išdegino jos kamieną iš vidaus. Tuopoje susidarė didžiulė drevė. Saugumo sumetimais, kaimo šalikelėje augusio medžio didžioji dalis 2012 m. buvo nupjauta. Likusi kamieno dalis bendruomenės pastangomis buvo kruopščiai sutvarkyta, užsandarinant drevę bei įrengiant apsauginį stogelį, be to, atnaujinta informacinė lentelė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Netoli bažnyčios yra pilkapio formos buvusio Paštuvos žemių savininko Ignoto Karpio, brolių Jono Vailokaičio (1886–1944) ir Juozo Vailokaičio (1880–1953) kapai. Pastarasis buvo kunigas, tarpukaryje lito išleidimo komisijos pirmininkas, Pirmojo, Antrojo ir Steigiamojo Seimų narys, po tremties dirbęs sielovados darbą Paštuvos bažnyčioje, perlaidotas Paštuvos kapinėse 1993 m. Jo brolis Jonas Vailokaitis – finansininkas ir ekonomistas, 1944 m. pasitraukęs Vokietijon, mirė. 2007 m. palaikai pargabenti į Lietuvą ir palaidoti greta brolio.

Palaidotas Vilniaus konferencijos dalyvis Pranas Bulotas (1871–1946).

## Šaltiniai
Helenė iš Trojos

**Helenė iš Trojos** () – 2003 JAV veiksmo drama. Filmo siužetas tiksliai remdamasis graikų mitais pasakoja apie gražiausios pasaulio moters Helenės gyvenimą.

## Aktoriai
: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Sienna Guillory	-	Helenė	
* Matthew Marsden	- 	Paris	
* Rufus Sewell	- 	Agamemnonas	
* John Rhys-Davies	- 	Trojos karalius Priamas	
* Maryam d'Abo	- 	Karalienė Hekuba	
* Emilia Fox	- 	Kasandra, Trojos princesė
* James Callis	- 	Menelajas	
* Daniel Lapaine	- 	Hektoras	
* Nigel Whitmey	- 	Odisėjas	
* Stellan Skarsgård	- 	Tesėjas
* Joe Montana	- 	Achilas	
* Katie Blake	- 	Klitemnestra	
* Craig Kelly	- 	Poluksas	
* Manuel Cauchi	- 	Pario tėvas
* Kristina Paris – Ifigenija
Bubiai (Kaunas)

**Bubiai** – kaimas Kauno rajono savivaldybės vakaruose, 6 km į šiaurę nuo Kulautuvos, prie kelio , dešiniajame Nemuno krante. Batniavos seniūnijos centras. Yra Batniavos pagrindinė mokykla.

## Istorija

Bubiai minimi 1616 m. Paštuvos dvaro aprašyme. XIX a. tai buvo kaimas Kauno apskrityje, pašto stotis tarp Kauno ir Raseinių. 1927 m. įsteigta pradinė mokykla, 1953–1993 m. buvo daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1952 m. įkurtas paštas, kultūros namai.

2011 m. patvirtintas Bubių herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Batniava

**Batniava** – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, kiek į vakarus nuo Bubių, netoli kelio . Veikia paštas (LT-54011), kultūros centras, biblioteka (nuo 1955 m.; su interneto prieiga). Batniavos pagrindinė mokykla yra Bubiuose.

## Istorija

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užunvėžiai

**Užunvėžiai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, į rytus nuo Kurklių ir šiek tiek į pietus nuo Nevėžos ežero, suteikusio kaimui pavadinimą. Stovi Užunvėžių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (nuo 1940 m.).

## Istorija

Minimi nuo 1744 m.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime 1879 m. sausio 3 d. gimė Nepriklausomybės akto signataras Steponas Kairys (1879–1964). Gimtoji vieta pažymėta stogastulpiu.
* Užunvėžiuose 1897 m. vasario 15 d. gimė karinis veikėjas, pulkininkas, elektrotechnikos inžinierius Antanas Banėnas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Helena

**Helena** gali reikšti:
* Helenė – graikų mitologijos personažas;
* Helena – miestas JAV, Montanos valstijoje;
* Helena – vidutinio ankstyvumo bulvių veislė;
* Santa Helena – vynas.
Lakaro ežeras

**Lakaro ežeras** () – ežeras Argentinoje, Neukeno provincijoje, Lanino nacionaliniame parke, Anduose, 630 m aukštyje, šalia Čilės sienos. Ledyninės kilmės ežeras nusidriekęs iš vakarų į rytus 35 km, plotis siekia 3 km. Vakaruose siauru slėniu jungiasi su Nonthuė ežeru, iš kurio į Čilę teka Hua Humo upė (priklauso Ramiojo vandenyno baseinui. Įteka keli nedideli upeliai.

Lakaro ežero vandens skaidrumas 10 m, kietumas – 29 m/l (CaCO3).

Rytiniame ežero krante įsikūręs San Martin de los Andeso miestas. Ežeras naudojamas rekreacijai (sportinė žūklė, vandens pramogos, poilsis gamtoje).

1902 m. tikslinant Čilės ir Argentinos sieną, Lakaro ežero baseinas perduotas iš Čilės Argentinai.


Image:Playa La Islita Lago Lacar.JPG|Salelė ežere
Image:Costa del Lago Lacar.JPG|Valčių prieplauka
Image:UNION LAGOS LACAR Y NONTHUE.JPG|Sąsiauris tarp Lakaro ir Nonthuės ežerų


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasaulio ežerų duomenų bazė
Mikeliškių ežeras

**Mikeliškių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 6 km į pietus nuo Biržų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,16 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 58,5 m. Pietinis krantas užpelkėjęs, prateka upelis į Agluonos upę. Aplinkui stūkso miškas. Į vakarus įsikūręs Dirvonakių kaimas, į pietus – Mikeliškių kaimas.

## Šaltiniai
Kurmaičiai (Joniškis)

**Kurmaičiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Joniškio. Seniūnaitijos centras. Yra veikianti Kurmaičių šv. Mato Apaštalo koplyčia.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tarosiškių ežeras

**Tarosiškių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 7 km į pietus nuo Biržų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 58,2 m. Visi krantai užpelkėję ir apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinėje pelkės dalyje prateka Tarošiškių upelis į Agluonos upę. Į pietryčius stūkso miškas. Šiaurėje įsikūręs Mikeliškių kaimas, pietuose – Tarosiškių kaimas.

## Šaltiniai
Gasčiūnai

:: *Apie kaimą Kėdainių rajone žr. [[Gasčiūnai (Kėdainiai)]].*

**Gasčiūnai** (arba ***Gaščiūnai***) – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 12 km į pietvakarius nuo Joniškio, 4 km nuo Mūšos upės. Per kaimą teka Ašvinė. Seniūnaitijos centras. Stovi Gasčiūnų šv. Stanislovo Kostkos bažnyčia (pastatyta XVIII a.), buvusi Gasčiūnų pagrindinė mokykla, biblioteka, Joniškio krašto etnografijos muziejus (įkurtas 2010 m.), sporto klubas „Gasčiūnai“, Gasčiūnų kaimo bendruomenė (pirmininkas Eligijus Dargis).

## Istorija

Gasčiūnų vietovė minima nuo XVII a., kai buvo pastatyta pirmoji šiame kaime medinė Gasčiūnų bažnyčia. Šimtmečių naštos neatlaikiusi XVIII a. pabaigoje sunykusi senoji bažnyčia buvo atstatyta. XIX a. Gasčiūnai buvo kaimas Šiaulių apskrities Joniškio valsčiuje.

1904 m. klebono J. Gaudiešiaus pastangomis bei rizika prie bažnyčios buvo įsteigta slapta lietuviška mokykla. Kurį laiką mokytojas ir mokiniai glaudėsi netoli bažnyčios buvusioje klebonijoje. Čia pat, šalia bažnyčios teritorijos, tebestovi per visus sovietinių negandų metus išlikęs paminklas 1933 m. Šventųjų metų prisiminimui. Šį paminklą pastatė iš suaukotų lėšų Pavasarininkų ir Lietuvos katalikių moterų draugijos. Gasčiūnų gyvenvietei buvo būdingas kiemas su namu, klėtimi, darželiu, medžiais ir sodu. Visa tai sudarė darnų architektūrinį ansamblį, sukurtą pagal senąsias tradicijas. Didesnių ūkininkų trobesiai ir kiemai buvo erdvesni už mažažemių. Daugiausia kaime buvo statomos molinės trobos su dvišlaičiais ar keturšlaičiais stogais. Neretai visi šie pastatai iš lauko buvo tinkuojami. Senosiose gatvėse buvo statomos ne tik molinės, bet ir medinės trobelės. Pastarosios buvo nedidukės, su mažyčiais langeliais ir pristatytais prieangiais.

XX a. tarpukariu Gasčiūnuose veikė keletas visuomeninių organizacijų. Ryškesnę veiklą kaime buvo išvysčiusios Pavasarininkų, Šaulių, Jaunalietuvių ir Lietuvos katalikių moterų draugijos.

1945 m. balandžio 18 d. ūkininko M. Vainausko daržinėje apsistojo vietos partizanų būrys. NKVD kareivių kuopa apsupo daržinę, sušaudė 20 jaunuolių, o daržinę padegė. Ties ta sodyba, prie pat gatvės, pastatytas paminklinis akmuo. Žuvusieji buvo palaidoti Viganių miške, gyvulių kapinėse, o, atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, perlaidoti Gasčiūnų kapinėse. Žuvusiems partizanams atminti 1995 m. kaime pašventintas paminklinis akmuo.

1947 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas. Sovietmečiu kaimas buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 2010 m. birželio 12 d. Gasčiūnų kaimo bendruomenės iniciatyva atidarytas Joniškio krašto etnografijos muziejus. Nuo 2004 m. įkurtas teatras „Žibintas“ (vadovės S. Užkuraitienė, G. Gustienė). Aktoriai mokyklos mokiniai, tėveliai, mokytojai. 2017 m. patvirtintas Gasčiūnų herbas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Steponas Kazimieraitis, dailininkas vitražistas.
* Pranas Vainauskas, teisininkas, politinis veikėjas, rezistentas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Mariner 5

**„Mariner 5“** – bepilotis JAV kosminių tyrimų programos „Mariner“ erdvėlaivis, skirtas Veneros atmosferos tyrimui radijo signalų uždangomis bei matuojant vandenilio Lymano alfa spektrą, taip pat Saulės dalelių ir magnetinio lauko nepastovumo aplink planetą tyrimams.

„Mariner 5“ buvo sukurtas kaip „Mariner 4“ dubleris, tačiau, po sėkmingos misijos, buvo modifikuotas perkonstruojant ir sumažinant saulės baterijas, pridedant terminį skydą ir pritaikant misijai į Venerą.

Į Venerą „Mariner 5“ paleistas 1967 m. birželio 14 d., praskriejo ją tų pačių metu spalio 19 d. 3990 km nuotoliu nuo paviršiaus. Turėdamas daug jautresnę įrangą nei „Mariner 2“, „Mariner 5“ sugebėjo gauti daugiau naudingos informacijos.

„Mariner 5“ radijo uždangos tyrimų duomenys padėjo išsiaiškinti temperatūros ir slėgio duomenis, kurie gauti iš „Venera 4“ nusileidimo aparato, nugabento į Venerą prieš atskriejant „Mariner 5“. 

Po šių misijų paaiškėjo, kad Veneros paviršiaus temperatūra labai aukšta, o atmosfera daug tankesnė, nei buvo tikėtasi.

Operacijos su „Mariner 5“ baigtos 1967 m. lapkričio mėn. Šiuo metu nefunkcionuojantis kosminis aparatas skrieja heliocentrine orbita.
Raistai

**Raistai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Gaižaičių, netoli sienos su Latvija, Švėtės kairiajame krante. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina vieškelis , toliau vakaruose veši Suokynės miškas. Saugomi gamtos paveldo objektai Raistų liepa ir Raistų ąžuolas.

## Istorija

Pokario metais apylinkėse veikė Prisikėlimo apygardos, Kunigaikščio Margio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Iki 1978 m. buvo „Tarybų Lietuvos“ kolūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žukančiai

**Žukančiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Gaižaičių ir 11 km į pietvakarius nuo Žagarės, prie Švėtės upelio. Praeina kelias . Stovi akmenų mūro Žukančių Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia (pastatyta 1864 m.).

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Martyniškiai

**Martyniškiai** – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, Švėtės kairiajame krante, prie pat sienos su Latvija. Yra paštas, pietvakariuose telkšo karjeras. Pro kaimą eina plentas , atsišakoja . Prie Švėtės aptiktas XI–XIV a. kapinynas.

## Istorija

XX a. pradžioje minimas Martyniškių dvaras. Veikė 1902 m. įsteigta mokykla.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Martyniškių dvare gimė latvių rašytojas Janis Šmitas (*Jānis Šmits*, 1877–1929, JAV).

## Šaltiniai
Argentinos provincijos

**[[Argentina|Argentinos]] provincijos** () suformuotos pagal 1853 m. konstituciją ir 1994 m. pakeitimus. Argentina, kaip federacinė respublika, padalinta į 23 federacines provincijas ir atskirą statusą turinčią federalinę Buenos Airių apygardą. Provincijos savarankiškai prižiūri teismų sistemą ir pradinį mokslą; turi atskiras konstitucijas. Provincijos padalintos į departamentus, o Buenos Airių provincija – į apylinkes (*partidos*).

## Nuorodos
* Informacija apie provincijas 
* Provincijų herbai
* Politinė informacija
* Vidaus reikalų ministerijos svetainė, kurioje pateikiami visi demografiniai ir politiniai duomenys apie provincijas ir departamentus
* Argentina: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Provinces of Argentina (Statoids.com)
Jurgis Aušra

**Jurgis Aušra** (g. 1940 m. lapkričio 17 d.) – Lietuvos vadybininkas, Klaipėdos politinis veikėjas.

## Biografija
1994–1995 m. Klaipėdos miesto meras. 1995–1997 m. Klaipėdos apskrities valdytojas. 1998–2000 m. ekspedijavimo bendrovės UAB „Euroga“ generalinis direktorius. 2002–2010 m. AB „Klaipėdos nafta“ generalinis direktorius.

1990–1995 m. Klaipėdos tarybos deputatas, 1995 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).

Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos steigėjas.

2017 m. nuteistas bendroje byloje dėl finansinės žalos padarymo, kai buvo AB „Klaipėdos nafta“ direktoriumi.

## Išnašos

|-
Martinas Gusiatinas

**Martinas Gusiatinas** (g. 1942 m. vasario 21 d.) – Lietuvos verslo vadybininkas, Klaipėdos miesto savivaldybės politinis veikėjas.

## Biografija

Brolis Michailas Gusiatinas.

Nuo 1959 iki 1966 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultete. Žaidė „Politechnikos“ futbolo komandoje.

Nuo 1966 iki 1970 m. Klaipėdos „Baltijos“ laivų statyklos inžinierius, 1970–1972 m. Medžio apdirbimo kombinato vyr. konstruktorius, 1972–1975 m. Požeminių darbų statybos tresto Nr. 193 vyr. konstruktorius, nuo 1975 m. iki 1987 m. Klaipėdos vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1987 m. iki 1999 m. AB „Naftos terminalas“ generalinis direktorius, AB „Klaipėdos nafta“ generalinis direktorius, nuo 1999 m. AB „Klaipėdos Smeltė“ generalinis direktorius, prezidentas. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 iki 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys.

Buvo Klaipėdos universiteto tarybos nariu.

## Išnašos
Mokslinis metodas

**Mokslinis [[Metodas (bendra sąvoka)|metodas]]** – veiksmų seka, kuri turi būti atlikta norint rasti atsakymą į kokios nors srities mokslinį klausimą (pvz., – „kodėl taip yra?“). Su nedaugeliu skirtumų ši seka įvairiose mokslo srityse yra panaši, nors jos žingsniai kartais labiau laikomi principais ir nebūtinai turi sekti nurodyta tvarka.

## Elementai
Joje paprastai numatoma:
* Tikslo klausimo iškėlimas
* Įvadinis stebėjimas. Moksliniai stebėjimai būna pakankamos apimties, vos vieną ar du kartus stebėti reiškiniai ar dėsningumai ignoruojami . Šiuo stebėjimu nustatomi dėsniai (pavyzdžiui, Omo dėsnis), dažnai išreiškiami matematiškai. Dėsniai nėra hipotezės.
* Hipotezių iškėlimas. Numatoma, kokie dar nežinomi duomenys gali būti gauti jei hipotezė teisinga. Hipotezės turi būti įmanomos patikrinti.
* Eksperimentai bei stebėjimai tikrinant hipotezę. Daugumoje mokslo sričių (pavyzdžiui, molekulinėje biologijoje) remiamasi beveik vien eksperimentu. Kitais atvejais (astronomijoje, istorijoje) eksperimentuoti beveik neįmanoma, tačiau sėkminga hipotezė patvirtina ir naujus, ją kuriant nežinomus stebėjimų rezultatus.
* Hipotezės patvirtinimas arba atmetimas remiantis surinktais duomenimis. Dažnai naudojami statistiniai ir kitokie matematiniai metodai.
* Rezultatų skelbimas, kad jie galėtų būti pakartoti kitur. Taip ne tik patikrinamas autorių sąžiningumas, bet ir įsitikinama, jog laboratorijos prietaisai neturi specifinių gedimų, netikslumų ar kitokių ypatumų, dėl kurių ir daug kartų kartojant gali būti gaunami vis tie patys klaidingi rezultatai. Pavyzdžiui, nepavyko atkartoti šaltosios termobranduolinės sintezės.

## Šaltiniai
Antanas Milinis

**Antanas Milinis** (g. 1941 m. balandžio 15 d. Sargėnuose, Panevėžio rajonas) – Lietuvos teatro ir politinis veikėjas.

## Biografija
Baigė Naujamiesčio vidurinę mokyklą. 1960–1964 m. tarnavo Kuboje savanoriu. 1968 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, dramos aktorius ir režisierius. 1974–1977 m. studijavo istoriją Vilniaus universitete.

1968–1976 m. Šilutės liaudies teatro vadovas ir režisierius, 1977 m. pakviestas dirbti į naujai susikūrusius Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetus dėstyti teatro meno, režisūros ir aktorinio meistriškumo. 1980–1991 m. Telšių Žemaitės teatro režisierius.

Nuo 1991 m. Klaipėdos Universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Teatro pedagogikos katedros dėstytojas. 1991 m. Klaipėdos „Aušros“ vaikų ir jaunimo teatro steigėjas, direktorius ir režisierius, VŠĮ "A. Milinio teatras" steigėjas. Festivalių „Vėjo malūnėlis“, „Pavasario rampa“ sumanytojas ir vadovas. Yra pastatęs apie šešiasdešimt spektaklių.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys. LSDP Klaipėdos skyriaus tarybos narys, LSDP Klaipėdos skyriaus švietimo-kultūros darbuotojų grupės „Santarvė“ pirmininkas.

## Pastatyti spektakliai
* I. Radojev. „Benzino kolonėlė“
* M. Kutkaitytės „Suvalgyk pyragėlį“
* H. Paukšs „Miegok ramiai“
* Lucattini „Raudoni bateliai“
* K. Jasevičiūtė ir M. Grikšas „Pasiklydę Niekur…“
* B. Garsia Lorca „Bernardos Albos namai“
* A. Milinis „Rūbinė“
* A. Daškus „Moterys Sidabro spalvos akimis“
* A. Radojevas „Mocartas“
* J. Geniušo „Joniuko liga“
Stasys Vaitekūnas

**Stasys Vaitekūnas** (1941 m. kovo 9 d. Reibiniuose, Skaistgirio valsčius, Šiaulių apskritis – 2016 m. gruodžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, akademikas, pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1948–1959 m. mokėsi Skaistgirio vidurinėje mokykloje. 1959–1960 m. dirbo Skaistgirio bibliotekos vedėju. 1960–1965 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, geografijos ir istorijos mokytojas. 1965–1968 m. LSSR MA Geografijos skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1968–1986 m. Vilniaus universiteto Ekonominės istorijos ir geografijos katedros vyr. dėstytojas, 1974 m. docentas. 1986–1993 m. VU Ekonominės ir politinės geografijos katedros vedėjas, 1987 m. profesorius. 1987 m. Leningrado valstybiniame Andrejaus Ždanovo universitete apgynė disertaciją „Lietuvos TSR kaimo gyvenviečių sisteminio tyrimo problemos“, geografijos mokslų daktaras.

1993-2002 m. Klaipėdos universiteto rektorius (dvi kadencijas). Inicijavo naujų studijų programų, fakultetų ir katedrų kūrimą. 1994–1996 m. ir 2001–2006 m. KU Socialinės geografijos (iki 2003 m. Geografijos) katedros įkūrėjas ir vedėjas. 2003–2007 m. Klaipėdos universiteto Senato pirmininkas. Kvalifikaciją kėlė Rusijos, JAV, Kanados, Prancūzijos, Nyderlandų, Čekijos, Lenkijos, Vengrijos, Vokietijos ir kt. šalių mokslo institucijose.

Palaidotas Skaistgirio kapinėse.

## Mokslinė ir visuomeninė veikla
Mokslinių interesų sritis: gyventojų geografija ir demografija, politinė geografija ir geopolitika, regionų geografija, Europos Sąjungos geografija.

1989–1995 m. Lietuvos geografų draugijos prezidentas. 1993–1995 m. parašė pirmuosius socialinės geografijos vadovėlius vidurinei mokyklai (IX ir X klasėms). 1995–1996 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše). Nuo 1996 m. žurnalo „Tiltai. Humanitariniai ir socialiniai mokslai“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 1997 m. Baltijos Asamblėjos nacionalinės žiuri meno, literatūros ir mokslo premijoms teikti pirmininkas. Nuo 1999 m. Tarptautinės informatikos akademijos, nuo 2006 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. 2001–2015 m. Visuotinės lietuvių enciklopedijos Mokslinės redakcinės tarybos narys, 2007–2015 m. jos pirmininkas. Nuo 2011 m. žurnalo „Andragogika“ vyr. redaktorius. Žemaičių vyskupystės muziejaus tarybos narys, Lietuvos mokslo tarybos ekspertas, LMT socialinių mokslų nostrifikavimo komisijos pirmininkas. Lietuvos ir užsienio mokslinių žurnalų redakcinių komisijų narys. Lietuvoje ir užsienyje paskelbė per 200 mokslinių publikacijų, iš jų apie 20 monografijų ir knygų.

## Įvertinimas
* 2005 m. Klaipėdos apskrities garbės ženklas
* 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 
* 2015 m. Gabrielės Petkevičaitės-Bitės atminimo medalis „Tarnaukime Lietuvai“, už parlamentarizmo tradicijų puoselėjimą ir skleidimą 
* 2018 m. vyskupo Motiejaus Valančiaus atminimo medalis

## Šaltiniai
Benediktas XV

**Benediktas XV** (, tikras vardas **Giacomo della Chiesa**; 1854 m. lapkričio 21 d. – 1922 m. sausio 22 d.), buvo Romos Katalikų bažnyčios Popiežiumi nuo 1914 m. rugsėjo 3 d. iki 1922 m. sausio 22 d.; jis pakeitė Pijų X (1903–1914).

## Jaunystė
Della Chiesa gimė Pelyje (), Genujos priemestyje, Italijoje, kilmingoje Džiuzepės Dela Kjėzos (org.: *Giuseppe della Chiesa*) šeimoje. 1875 m. jis įgyjo teisės daktaro laipsnį, po to studijavo kunigų mokykloje ir tuomet parengiamojoje mokykloje studijavo Vatikano diplomatinę tarnybą, kuriai jis paskirs daugiausiai savo laiko. Kuomet jis pradėjo dirbti diplomatinėje tarnyboje, kardinolas Mariano Rampolla buvo draugu and globėju, įdarbinęs jį sekretoriumi Madride ir vėliau paskyręs Ispanijos kardinolo sekretoriumi. Per šiuos metus Della Chiesa padėjo puikiai susitarti dėl rezoliucijos Vokietijos ir Ispanijos ginče dėl Karolinos salų bei organizavo paramą siautėjant choleros epidemijai. Kai Rampolla paliko savo pareigas išrinkus jį Pijumi X, Della Chiesa buvo paskirtas Ispanijos kardinolu.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
Valentinas Greičiūnas

**Valentinas Greičiūnas** (g. 1939 m. vasario 12 d. Biliūniškėse, Papilės valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos inžinierius statybininkas, sporto, partinis bei politinis veikėjas.

## Biografija
Nuo 1945 m. gyveno Klaipėdoje, 1946–1957 m. mokėsi ir sidabro medaliu baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1958–1959 m. sporto draugijos „Žalgiris“ Klaipėdos miesto tarybos instruktorius. 1959–1960 m. Klaipėdos mėsos kombinato sporto metodininkas. 1959–1965 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakultete, inžinierius statybininkas.

1960–1961 m. Klaipėdos statybos tresto inžinierius. Nuo 1961 m. Klaipėdos mėsos kombinato statybos direktorius, nuo 1965 m. kombinato vyr. inžinierius. 1967–1976 m. Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1976–1989 m. pirmasis pavaduotojas. 1989–1990 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto I sekretorius.

1990–1992 m. Klaipėdos vicemeras. 1992–1999 m. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos direktorius, 1999–2000 m. direktoriaus pavaduotojas Šventosios uostui. 2000 m. Lietuvos jūrų krovos kompanijų asociacijos vykdantysis direktorius, viceprezidentas. 2000–2004 m. LR Seimo narys. 2005–2009 m. AB Klaipėdos jūrų krovinių kompanija (KLASCO) generalinis direktorius.

Iki 1990 m. SSKP ir savarankiškos LKP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP Klaipėdos skyriaus pirmininkas. 2003 m. (mandato atsisakė) ir 2007–2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. Klaipėdos krašto prisijungimo prie Lietuvos paramos fondo pirmininkas.

## Sportinė veikla
1955–1957 m. ir 1962–1965 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės narys. 1957–1958 m. Kauno „Žalgirio“ komandos žaidėjas. 1958 m. krepšinio sporto meistras. 1958 m. ir 1962 m. (su Klaipėdos krepšinio komanda „Maistas“) Lietuvos čempionas. 1971–1979 m. Lietuvos krepšinio federacijos pirmininkas. Krepšinio sporto klubo „Neptūnas“ prezidentas.

## Įvertinimas
* 1981 m. LTSR nusipelnęs inžinierius
* 1989 m. SSRS Ministrų Tarybos premija už Klaipėdos senamiesčio atstatymą
* 1998 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 
* 2002 m. Klaipėdos miesto garbės pilietis 

## Šaltiniai
Irena Šiaulienė

**Irena Anajeva-Šiaulienė** (g. 1955 m. vasario 19 d. Kolainiuose, Kelmės rajonas) – istorikė, mokslų daktarė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė veikėja.

## Biografija
1971 m. baigė Pavandenės vidurinę mokyklą (Telšių raj.). 1976 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto (VU) Istorijos fakultetą. Nuo 1976 m. Klaipėdos politechnikumo, Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto dėstytoja. 1987 m. istorijos mokslų kandidatė, VU apgynė disertaciją „Lietuvos komjaunimas – Komunistų partijos pagalbininkas kovoje už socialistinės revoliucijos pergalę ir jos įtvirtinimą Lietuvoje 1940–1941 metais“ (vadovas Mykolas Burokevičius). 1990–1992 m. Klaipėdos universiteto Istorijos ir sociologijos katedros docentė.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) narė, LDDP pirmininko pavaduotoja, Demokratinės moterų kolegijos koordinatorė. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narė, LSDP tarybos narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos pirmininkės pavaduotoja.

1992–2020 m. LR Seimo narė. 1992–2000 m. LDDP frakcijos seniūno pavaduotoja, 2003–2004 m. LSDP frakcijos seniūnė. 2000 m. Konstitucijos pataisų komisijos pirmininkė, nuo 2004 m. komisijos narė. 1993 m. Baltijos Asamblėjos narė, 1993–1996 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkė, nuo 2004 m. Informacinės visuomenės komiteto pirmininkė.

1997 m. kovo-balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.

2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pati kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.

## Įvertinimas
* 2003 m. Baltijos Asamblėjos medalis
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 

## Šaltiniai
Romualdas Ignas Bloškys

**Romualdas Ignas Bloškys** (1936 m. vasario 1 d. Šiauliuose – 2013 m. balandžio 26 d. Klaipėdoje) – pedagogas, Lietuvos visuomenės bei politinis veikėjas.

## Biografija
1946–1954 m. mokėsi Radviliškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1954–1955 m. Šiaulių tarprajoninės žemėtvarkos bazės braižytojas. 1955–1960 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Fizikos-matematikos fakultete.

1960–1963 m. Klaipėdos 1-os internatinės mokyklos fizikos ir gamybos pagrindų mokytojas. 1963–1992 m. Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinės mokyklos (nuo 1996 m. Vytauto Didžiojo gimnazija) direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto narys.1997–2003 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijos direktorius.

1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše), vėliau – savivaldybės Švietimo, kultūros ir sporto komiteto ekspertas. 

1965–1989 m. SSKP narys, nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Klaipėdos skyriaus narys.

Buvo 1992–1996 m. Seimo narys.

Alpinistas, 1974 m. dalyvavo Lietuvos alpinistų jubiliejinėje ekspedicijoje Pietvakarių Pamyre, įkopė į K. Donelaičio viršukalnę (5837 m). Palaidotas Lėbartų kapinėse.

## Bibliografija
* Pirmoji lietuvių gimnazija Klaipėdoje (su kitais). – Klaipėda: Rytas, 1992. – 92 p.: iliustr
* Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazija / Romualdas Bloškys, Aldona Dirgėlienė, Genovaitė Kriščiūnienė, Loreta Latožienė, Romualdas Pauliukevičius, Laima Vinčienė. – Klaipėda: A. Rubavičienės indiv. įm., 2002. – 67 p.: iliustr. – ISBN 9955-9389-4-3

## Šaltiniai
Jonas Januška (1935)

**Jonas Antanas Januška** (1935 m. gegužės 15 d. Raudonė, Jurbarko raj. – 2007 m. gegužės 11 d. Kretinga) – Lietuvos agronomas, kolekcionierius, verslo ir politinis veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Raudonės progimnazijoje, baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Baigęs mokslus dirbo kolūkio pirmininku, žemės ūkio valdybos inspektoriumi. Svajonę būti lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju iš dalies įgyvendino, kai 1963 m. atvyko į Kretingą. Kretingos žemės ūkio technikumo dėstytoju ir direktoriaus pavaduotoju išdirbo 15 metų. Daug asmeniškai prisidėjo prie žiemos sodo rekonstrukcijos darbų bei šalia esančių tvenkinių valymo. Vėliau Kretingos vietinio radijo laidų vedėjas ir rengėjas, daugiau nei 10 metų dirbo rajono partijos komitete, vėliau – „Kauko“ televizijos laidų redaktorius ir vedėjas, UAB „Kretingos kabelinė televizija“ direktorius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kretingos rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. atsakingasis sekretorius.

Surinktas anekdotų, 400 keramikinių medalių, senų maldaknygių, giesmynų, žurnalų „Kregždutė“, „Žvaigždutė“, „Karys“ kolekcijas padovanojo Kretingos muziejui.

## Literatūra
* KUKLYS, Algis. Susitikimai: publicistika. Klaipėda: Druka, 2002, p. 41-50. ISBN 9986-848-29-6;
* Jonas Januška (1935 05 15 – 2007 05 11) nekrologas. Pajūrio naujienos, 2007, gegužės 15 d., p. 12;
* PUIŠIENĖ, Audronė. Gimęs prie Nemuno, Kretingą pamilo visam laikui. Pajūrio naujienos, 2005, gegužės 20 d., p. 7;
* KAREČKAITĖ, Aldona. Nenuilstantis kolekcionierius. Pajūrio naujienos, 2000, liepos 28 d., p. 5.