open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ieva Kačinskaitė-Urbonienė

**Ieva Kačinskaitė-Urbonienė** (g. 1990 m. rugpjūčio 25 d. Kėdainiai) – Lietuvos politikė. 

Jauniausia Europoje į miesto tarybą išrinkta politikė. Dvi kadencijas dirbo Vilniaus miesto tarybos nare, Seimo Pirmininko patarėja, Seimo nare, Premjero patarėja. 

## Biografija
2009 m. baigė Kėdainių Šviesiąją gimnaziją. Nuo 2009 m. iki 2013 m. - politologijos bakalauro studijas Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. 2015 m. baigė ekonomikos magistrantūros studijas Vilniaus universitete.  

### Politinė veikla
2005 m. įsitraukė į Jaunimo organizacijos DARBAS (JOD) Kėdainių skyrių , išrinkta į IV Lietuvos mokinių parlamentą (atstovavo Kėdainių raj. jaunimui). 2006 m.  įsitraukė į Kėdainių rajono mokinių tarybos bei Kėdainių rajono savivaldybės Jaunimo reikalų tarybos veiklą, tapo JOD Kėdainių skyriaus pirmininke, buvo Kėdainių Šviesiosios gimnazijos prezidentė.

2007 m. dirbo Viktoro Fiodorovo padėjėja Kėdainiuose. JOD Politinio komiteto pirmininkė. Darbo partijos atstovės Europos Parlamente Justinos Vitkauskaitės-Bernard asistentė. 2013–2015 m. Seimo pirmininkės Loretos Graužinienės sekretoriato patarėja vidaus politikai. Vėliau buvo išrinkta Darbo partijos pirmininko Valentino Mazuronio pavaduotoja, pradėjo dirbti partijos atsakingąja sekretore, šiuo metu vadovauja partijos sekretoriatui ir taip pat yra europarlamentaro V. Mazuronio padėjėja. 

Darbo partijos (DP) Vilniaus skyriaus narė, Jaunimo organizacijos DARBAS pirmininkė, DP prezidiumo narė. Darbo partijos 
kandidatė į 2014-2019 metų Europos Parlamentą.. 

2020 m. išrinkta į LR Seimą daugiamandatėje apygardoje. 

### Šeima
Ištekėjusi. Vyras Simonas Urbonas, kuria reklaminius klipus, dirbo laidoje „Makaliaus kelionės“, projekte „Užkariauti pasaulį per 100 dienų“, turi savo įmonę UAB "Legal Guns".

## Šaltiniai
Barings Bank

**Barings Bank** buvo seniausias birtų investicinis bankas įsikūręs Londone. Jis buvo įsteigtas 1762 m., o šio banko griūtį sukėlė vienas jame dirbęs finansų makleris - Nick Leeson. Iš viso jis prarado £827 milijonus svarų prekiaudamas ateities sandoriais Azijos finansų rinkose. Kadangi Barings banko nuostoliai siekė beveik pusantro milijardo dolerių, t. y. dukart daugiau nei visas tuo metu turimas banko kapitalas ir rezervai, tai reiškė oficialų banko bankrotą. 1995 metų pabaigoje visa „Barings Bank“ grupė už simbolinį vieną svarą buvo parduota Nyderlandų finansiniam milžinui ING, jis perėmė ir 827 milijonų svarų „Barings“ skolų.

## Išnašos
Sergej Novikov

**Sergej Novikov** (1963 m. rugpjūčio 2 d. Vilniuje – 2011 m. birželio 1 d.   Vilniuje) – Lietuvos advokatas, Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei sporto veikėjas.

## Biografija
1980 m. baigė Vilniaus 37-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. baigė Vilniaus universitetą, teisininkas.

Advokatų kontoros „Novikov, Baranskis ir partneriai“ advokatas.
2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys Darbo partijos sąraše. Lietuvos kikbokso federacijos prezidentas. 

2011 m. birželio 1 d. Novikov buvo nužudytas Vilniuje.

Žmona Marija, vaikai Pavel, Nikita, Konstantin.

Palaidotas Kairėnų kapinėse.

## Šaltiniai
Dofinė

**Dofinė** () − Prancūzijos istorinė sritis. Svarbiausias miestas − Grenoblis.

Dofinės sričiai priklausė dabartiniai Prancūzijos departamentai − Izeras, Aukštutinės Alpės, didesnė Dromo dalis ir nedidelė Vokliūzo dalis.

## Istorija
Regionas nuo 933 m. priklausė Burgundijos karalystei, kol XI a. viduryje jame valdžią perėmė vietos Avono grafai, pavaldūs Šventajai Romos imperijai. 1349 m. regioną nusipirko Prancūzijos karalius.

Viduramžiais Prancūzijos dofinas asmeniškai valdydavo ir Dofinės sritį, kuri teisiškai buvo Šventosios Romos Imperijos provincija. Imperatoriai leisdavo Prancūzijos įpėdiniams valdyti provinciją su sąlyga, kad provincija niekada nebus Prancūzijos dalis. Dėl to XIV−XV a. Dofinės provincija neretai būdavo prastai valdoma, kadangi Prancūzijos dofinai dažnai būdavo mažamečiai. Provinciją prie Prancūzijos prijungė Liudvikas XI.

Dofinės istorijos vingiai įskėlė ir Prancūzijos revoliucijos kibirkštį. 1763 m. Dofinės parlamentas atsisakė įteisinti Prancūzijos karaliaus įsakymą didinti mokesčius, vėliau daugelį jo reikalavimų ignoravo. 1788 m. buvo nuspręsta užimti neklusnų parlamentą, tačiau Grenoblio gyventojai jį apgynė, užlipę ant namų stogų ir čerpėmis apmėtę atsiųstas kariuomenės pajėgas. Šis įvykis istorijoje minimas kaip „Čerpių diena“. Kadangi parlamento susirinkimas Grenoblyje buvo uždraustas, jo nariai 1788 m. liepos 21 d. susirinko Vizijaus (*Vizille*) miestelio pilyje. Karaliui buvo mestas iššūkis ir pareikalauta laisvių visiems Prancūzijos piliečiams. Lygiai po metų, 1789 m. liepos 14 d., Paryžiuje užimta Bastilija.

## Nuorodos

*Dofinės sritis (prancūzų k.)
Sergej Ursul

**Sergej Ursul** (1952 m. sausio 7 d. Lipecko km., Kotovskio rajonas, Odesos sritis, Ukraina – 2021 m. sausio 31 d.) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis veikėjas.

## Biografija
1969 m. baigė Lipecko kaimo vidurinę mokyklą, 1977 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1970–1972 m. tarnavo sovietinėje armijoje Kalvarijoje. 1977–1978 m. Ukrainos SSR Odesos srityje dirbo kolūkio vyriausiuoju agronomu, 1978–1979 m. Moldavijos SSR šiltnamių kombinate – valdytoju.

1979–1981 m. Moldavijos SSR Naujųjų Anėnų rajono Spėjos kaimo tarybos vykdomojo komiteto pirmininkas. 1981–1991 m. Vilniaus rajono Lenino kolūkio vyriausiasis agronomas ir kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1992–2000 m. Vilniaus rajono ŽŪB „Kyviškės“ pirmininkas. Nuo 2000 m. ūkininkavo Vilniaus rajono Šatrininkų seniūnijoje. 

2011–2012 m. ir 2019–2021 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

2012–2016 m. LR Seimo Darbo partijos frakcijos narys.

Darbo partijos Vilniaus skyriaus narys.

Žmona Vladislava, vaikai Agata, Ana, Halina.

## Šaltiniai
Ginklo uoksas

**Uoksas** (; ) – šaunamojo ginklo dalis. Tai įtaisas, jungiantis šautuvo ar kito šaunamojo ginklo vamzdį su spyna ir šovimo mechanizmu.

Uokso funkciją pistolete ar revolveryje atliekanti dalis paprastai vadinama *[[pistoleto rėmas|rėmu]]* (; ).

Pertaisomų šautuvų ir pan. ginklų uoksas būdavo frezuojamas iš tokio paties plieno kaip ir vamzdis. Dabartinių ginklų uoksas paprastai būna kaldintas ar štampuoto plieno ar aliuminio lydinio. Moderniausių ginklų uoksas gali turėti polimerinių dalių ar metalinių dalių, gautų sukepinant metalų miltelius (miltelinė metalurgija).

## JAV įstatymai ir uoksas
JAV įstatymų požiūriu pagrindinė šaunamojo ginklo dalis yra būtent uoksas ir būtent jis naudojamas šaunamųjų ginklų apskaitai, nes be šios dalis šaunamasis ginklas negali veikti. Įstatymų požiūriu uoksas yra ta šaunamojo ginklo dalis, kuri turi serijinį numerį.
Kai kurie ginklai, pvz., AR-15, turi sudėtinį uoksą iš dviejų dalių (viršutinio ir apatinio uoksų). Tokiu atveju apskaitinė yra ta uokso dalis, kuri turi serijinį numerį (AR-15 atveju – apatinė).


File:G3 Semi-Auto Receiver.jpg|Šautuvo *Heckler & Koch G3* uoksas
|Šautuvo *M1A* uoksas


## Minosvaidžio uoksas
Uoksus turi ne tik šaulių šaunamieji ginklai, bet ir minosvaidžiai. Minosvaidžio uoksas yra įtaisas, jungiantis vamzdį su atramine plokšte. Jame yra šovimo įtaisas, jis šūvio metu sandariai uždaro vamzdžio drūtgalį. Minosvaidžio uoksas susideda iš korpuso ir jame sumontuoto šovimo įtaiso. Minosvaidžio uoksas užsriegiamas ant vamzdžio ir rutuliniu kulnu įstatomas į atraminės plokštės atraminį dubenį.

## Nuorodos
Lavašas

**Lavašas** (, , ) – minkšta, plona nerauginta duona, gaminama Kaukazo ir Artimųjų Rytų šalyse.

Tradiciškai tešla suminkoma į plokščią blyną ir pašaunama ant įkaitusios krosnies. Gaminamas iš vandens, miltų ir druskos, gali būti dedama sezamo ar aguonų grūdelių. Lavašas neseniai iškeptas būna minkštas, tačiau greitai kietėja ir tampa trapus. Į lavašą sukami kebabai, iš jo daromi sumuštiniai.

Armėnijoje vestuvinių ritualų metu lavašas uždedamas ant jaunavedžių pečių. Tikima, jog tokiu būdu jaunavedžiai užsitarnauja klestinčią ir vaisingą santuoką. 2014 m. lavašo gaminimo procesas ir kultūriniai ritualai Armėnijoje įtraukti į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo objektų sąrašą.

2016 m. nematerialiuoju pasaulio paveldu pripažintos ir Azerbaidžane, Irane, Turkijoje, Kazachstane, Kirgizijoje kepamas lavašas bei kitos plokščios duonos formos: katyrma, jufka.

Azerbaijan-Pomegranate Festival, making lavash bread (e-citizen).jpg|Tradicinė lavašo gamyba Azerbaidžane
Armenian wedding.jpg|Tradicinis vestuvių paprotys Armėnijoje
Making bread in Armenia.webm|Lavašo gamyba Armėnijoje


## Susijusios pasaulio paveldo tradicijos
* Neapolietiška pica (2017, );
* Ftira (2020, );
* Bagetė (2022, );
* Manušė (2023, );
* Tondiras (2024, );
* Kasabė (2024, , , , , )
* Gruziniška duona (2025, ).
## Šaltiniai
Kazys Zulonas

**Kazys Zulonas** (g. 1950 m. balandžio 23 d. Nociūnuose, Kupiškio rajonas) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1978 m. baigė Maskvos aukštąją inžinerinę priešgaisrinės technikos mokyklą, priešgaisrinės saugos inžinierius.

1971–1973 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos Parengimo poskyrio inspektorius. 1978–1988 m. Vilniaus miesto gaisrų gesinimo štabo vadovo padėjėjas. 1988–1990 m. Priešgaisrinės apsaugos valdybos tarnybos skyriaus vedėjas. 1990–1994 m. vadovavo Vilniaus miesto Priešgaisrinei gelbėjimo tarnybai. 1994–2006 m. Priešgaisrinės apsaugos departamento direktorius. 2007 m. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento Patarėjų grupės vyriausiasis patarėjas. 2008–2010 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Turto departamento direktorius. Nuo 2011 m. UAB „EMP recycling“ generalinio direktoriaus patarėjas.

2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Iki 1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, Partijos Tvarka ir teisingumas Vilniaus skyriaus narys.

Žmona Irutė, duktė Jorika Kybartienė.

## Įvertinimas
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 4 laipsnio ordinas,
* Sausio 13-osios atminimo medalis,
* ordinas „Už asmeninę drąsą“,
* du medaliai „Už narsumą gaisro metu“.
* Taip pat apdovanotas septyniais Europos šalių aukščiausiais apdovanojimais, skiriamais gelbėtojams.

## Šaltiniai
Algimantas Juocevičius

**Algimantas Juocevičius** (1944 m. rugpjūčio 14 d. Prienuose – 2015 m. sausio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius statybininkas. Dirbo Vilniaus elektros skaitiklių gamykloje – inžinieriumi, konstruktorių biuro viršininku, nuo 1987 m. vyr. energetiko pavaduotoju, remonto cecho viršininko pavaduotoju. 1982–1987 m. dirbo vadovaujančiuoju konstruktoriumi Vilniaus miesto VK POV projektavimo technologiniame biure.

1997–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktorius, 2003–2007 m. administracijos direktoriaus pavaduotojas. 2007–2013 m. VšĮ Vilniaus universiteto vaikų ligoninė direktoriaus pavaduotojas infrastruktūrai ir plėtrai. 2011–2013 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2013–2014 m. vidaus reikalų viceministras. A. Juocevičius buvo įvardytas vienu iš įtariamųjų STT atliekamame ikiteisminiame tyrime.

## Šaltiniai
Ąžuolytė (Raseiniai)

**Ąžuolytė** – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Betygalos.

## Istorija

Panaikintas 1983 m. gruodžio 28 d.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Piui de Domas (kalnas)

**Piui de Domas** () − ugnikalnis Prancūzijoje, Centriniame Masyve, 15 km nuo Klermon-Ferano.

Ugnikalnis yra 1000 m virš jūros lygio ir išsidėstęs ant granitinės plynaukštės.

Senovėje kalną šventu laikė tiek galai, tiek ir romėnai. Romėnai kalno viršukalnėje pastatė *Merkurijaus* bažnyčią, nuo kurios, kaip manoma, ir kilo kalno pavadinimas (*piui* − kalnas, *dome* − bažnyčia).
Užtvankos griūtis

**Užtvankos griūtis** – avarija, kurios metu iš dalies pažeidžiamas ar visiškai sugriaunamas užtvankos pylimas, laikantis už jo susikaupusį tvenkinio vandenį. Pagal tarptautinę humanitarinę teisę užtvankos laikomos įrengimais, turinčiais pavojingų galių, todėl joms skiriama išskirtinė priežiūra. Užtvankų griūtys įvyksta nedažnai, tačiau jų pasekmės gali būti katastrofiškos: jei žemiau didelės užtvankos esantis slėnis tankiai gyvenamas, pro užtvanką prasiveržęs vanduo gali sukelti stichinę nelaimę – pražudyti tūkstančius gyventojų, nuniokoti pastatus, turtą, pasėlius ir kt. Staiga sugriuvus užtvankai greta esančių gyvenviečių gyventojams praktiškai nebelieka laiko evakuacijai.

## Priežastys
Užtvankos griūčių priežastys:
* Vandens pralaidos konstrukciniai trūkumai;
* Geologinės priežastys – žemės drebėjimas, nuošliauža, smegduobė, erozija ir kt.;
* Priežiūros trūkumas, užtvankos įrengimų, pylimo susidėvėjimas;
* Netikėtai didelis vandens lygio pakilimas dėl liūčių, gausaus sniego tirpsmo;
* Užtvanką prižiūrinčių asmenų klaidos, aplaidumas, reguliuojančių kompiuterių gedimai;
* Tyčinis sugriovimas (diversija, atominis sprogimas, bombardavimas ir kt.).

## Didžiausios užtvankų griūtys
* Bankiao ir Šimantano užtvankos (1975 m. Kinija, taifūno sukelta smarki liūtis, žuvo 90 000–230 000 žmonių);
* Saut Forko užtvanka (1889 m. JAV, smarki liūtis, žuvo 2209 žmonės);
* Vajonto užtvanka (1963 m. Italija, nuošliauža, žuvo ~2000 žmonių);
* Operacija „Chastise“ (1943 m. Vokietija, britų aviacijos bombardavimas, žuvo ~1600 žmonių);
* Malpasė užtvanka (1959 m. Prancūzija, geologiniai ir techniniai veiksniai, žuvo 360–510 žmonių);
* Sent Frensio užtvanka (1928 m. JAV, geologinės priežastys ir žmogiškasis faktorius, žuvo virš 450 žmonių);
* Deil Daiko užtvanka (1864 m. Anglija, konstrukciniai trūkumai, žuvo keli šimtai žmonių);
* Gleno užtvanka (1923 m. Italija, konstrukciniai trūkumai, žuvo 356 žmonės);
* Val di Stavos užtvanka (1985 m. Italija, konstrukciniai trūkumai, bloga priežiūra, žuvo 268 žmonės);
* Kenjon Leiko užtvanka (1972 m. JAV, smarki liūtis, žuvo 238 žmonės);
* Bafalo Kryko anglies atliekų užtvanka (1972 m. JAV, liūtis, bloga priežiūra, žuvo 125 žmonės);
* Situ Gintungo užtvanka (2009 m. Indonezija, smarki liūtis, žuvo 99 žmonės);
* Ostino užtvanka (1911 m. JAV, konstrukciniai trūkumai, žuvo 78 žmonės);
* Šakidoro užtvanka (2005 m. Pakistanas, smarki liūtis, žuvo ~70 žmonių);

## Lietuva
Lietuvoje didesnių užtvankų griūčių nėra buvę išskyrus vietinio masto pažeidimus (pvz., Jucių užtvankos griūtis Virvytėje 2007 m.). Didžiausią pavojų keltų Kauno HE užtvankos griūtis: staiga pralūžus užtvankos pylimui Kauno centras būtų užlietas per 24 minutes, taip pat iškiltų pavojus žemiau prie Nemuno esančioms gyvenvietėms, ypač Nemuno deltai.

## Šaltiniai
Vakarų Frankų karalystė

**Vakarų Frankų karalystė** − istorinė karalystė, viena iš trijų Karolingų Frankų (Romos) imperijos dalių, egzistavusi 843−987 m. Jos teritorijos užėmė imperijos vakarinę dalį, t. y. didžiąją dalį dabartinės Prancūzijos. Kitos Frankų imperiją sudariusios karalystės buvo Rytų Frankų karalystė ir Vidurio Frankų karalystė.

## Raida
Karolis II Plikagalvis (843−877 m.) gavo šią karalystę trims broliams padalinus Frankų imperiją. Po Vidurio Frankų karalystės suirimo 855 m., konkuruodamas su Rytų Frankų imperija, jis siekė įgyti kai kurias sritis rytuose, kas jam pavyko 870 m., užimant dalį Lotaringijos ir Burgundijos. 875 m. jis buvo išrinktas Romos imperatoriumi, tapdamas vieninteliu imperatoriumi iš šios karalystės.

Kadangi Frankų (Romos) imperijos idėja nebuvo prarasta, Vakarų frankų karaliai pripažino Romos imperatoriaus valdžią, o šiais imperatoriais visada tapdavo Rytų Frankų karalystės atstovai. 884 m. vienas iš jų, Karolis III Storasis, pasinaudojęs Karlomano mirtimi užėmė Vakarų frankų sostą, paskutinį kartą politiškai suvienydamas imperiją. 

Po jo mirties karalystės istoriją lydėjo kova tarp Karolingų ir Robetinų (Anžu grafų) dinastijų. 888 m. Vakarų frankai išsirinko Robertinų  kilmės karalių Odą. Tačiau didikai, remiami Rytų Frankų, iškėlė kitą kandidatą, Karolį III, kuris užėmė sostą 898 m. Nuo 911 m. šis valdė ir Lotaringiją. Po šio mirties vėl valdė Robertinai, kol 936 m. Liudvikas IV Užjūrietis neatkūrė Karolingų valdžios.

Dėl nuolatinių vidaus konfliktų karalystė labai greitai ėmė skaidytis į atskiras feodalines valstybes. Paskutinieji Karolingai valdė tik šiaurės rytines karalystės teritorijas aplink Reimsą. Piečiau jų viešpatavo Robertinai. Mirus paskutiniajam Karolingui Liudvikui V, Prancūzijos karaliumi buvo išrinktas Hiugas Kapetas iš Robertinų, ir taip pradėjo Kapetingų dinastiją.

## Feodalinės valstybės
 
Dėl nuolatinių pilietinių karų Vakarų Frankų karalystė greitai skaldėsi. X a. pabaigoje karalių tiesiogiai kontroliuojamos valdos teapėmė nedideles išsimėčiusias sritis karalystės šiaurėje. Likusiose dalyse nepriklausomi viešpatavo galingi kunigaikščiai ir grafai. Todėl Vakarų Frankų karalystę sudarė šios feodalinės valstybės:
* Flandrijos grafystė
* Vermandua grafystė
* Normandijos kunigaikštystė
* Bretanės kunigaikštystė
* Burgundijos kunigaikštystė
* Anžu grafystė
* Akvitanijos kunigaikštystė
* Gaskonės kunigaikštystė
* Tulūzos grafystė
* Gotjė markgrafystė
## Valdovai

* Karolis Plikagalvis (843−877 m.), Romos imperatorius 875−877 m.,
* Liudvikas II Mikčius (877−879 m.),
* Liudvikas III (879−882 m.),
* Karlomanas II (879−884 m.), kartu su Liudviku III,
* Karolis II Storasis (884−887 m.), Romos imperatorius 881−888 m.,
* Edas I (888−898 m.),
* Karolis III Naivusis (893−923 m.), iki 898 m. kartu su Odu,
* Robertas I (922−923 m.),
* Raulis (923−936 m.),
* Liudvikas IV Užjūrietis (936−954 m.),
* Lotaras (954−986 m.),
* Liudvikas V (986−987 m.)
Pavartėnų apylinkė

**Pavartėnų apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alovės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Alovės apylinkės.

## Šaltiniai
Samanis (Lenkija)

**Samanis** () – ežeras Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Bakalariavos valsčiuje. Ežero šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Bakalariavos kaimas. Per ežerą teka Rospudos upė. Ežeras yra 153 m aukštyje virš jūros lygio.

## Aprašymas

Tai ilgas ir siauras ledyninės kilmės ežeras, esantis Rospudos upės rinoje, rytinėje ežero dalyje yra ozas. Ežeras tęsiasi iš šiaurės į rytus, truputį palinkdamas į rytus. Krantai statūs, smėlėti ir apaugę miškais. Iš ežero galima plaukti baidarėmis į Rospudos upę. Pietinėje ežero dalyje yra kelios stovyklavietės.

## Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininko, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk nuomone ežero pavadinimas iš lietuviškosios *Samanis* formos pasikeitė į lenkiškąją *Sumowo* dėl Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės raštininkų neretai vartotos sulenkintos formos *Somonis*, kurią dažnai tardavo *Sumanis*. Laikui bėgant, pavadinimą *Sumanis* susiejo su žuvies pavadinimu *sum* ('šamas') ir pakeitė formą į *Sumowo*.

## Šaltiniai
Piui de Sansi

**Piui de Sansi** () − kalnas Prancūzijoje, aukščiausias Centriniame Masyve, 35 km į pietvakarius nuo Klermon-Ferano.

Tai senas ugnikalnis, kuris užgeso daugiau kaip prieš 220 000 metų. 

Ant kalno yra trys žiemos slidinėjimo kurortai: *Super-Besse*, *Mont-Dore* ir *Chastreix-Sancy*. Nuo kalno viršūnės atsiveria gražūs kraštovaizdžiai, o geru oru galima pamatyti ir Monblaną.
Bakalariavos žydų kapinės

**Bakalariavos žydų kapinės** () – žydų kapinės, įkurtos XVIII a. pabaigoje Bakalariavos kaime. Kapinių teritorija 1,05 ha, kurioje išlikę apie 20 antkapių su užrašais hebrajų kalba. Antkapiai pastatyti XIX a.-XX a., daugiausiai padaryti iš granito ir smiltainio. Kapinės neaptvertos.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 52.   
 
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines I (lenk.)
* Aprašymas apie kapines II (lenk.);
* Aprašymas apie kapines III (lenk.) .
Lotaringijos kunigaikštystė

**Lotaringijos kunigaikštystė**, **Lotaringijos hercogystė** (, , ), iš pradžių **Aukštutinė Lotaringija** – buvusi monarchija Lotaringijos regione šiaurės rytų Prancūzijoje. Kunigaikštystės sostinė buvo Nansi. 

## Istorija

Po Verdeno sutarties 843 m. padalijus Karolio Didžiojo imperiją, sritis, atitekusi Šventosios Romos imperijos valdovui Lotarui I (Lotaringijos karalystė arba *Lotaro karalystė*), davė pradžią atskiram Lotaringijos regionui. Lotaringijos kunigaikštystė susiformavo karalystę 959 m. padalijus į Žemutinę ir Aukštutinę Lotaringiją. XII a. žemutinė kunigaikštystė išskaidyta ir Aukštutinę Lotaringiją imta vadinti tiesiog Lotaringija. XVII a. srityje įsigalėjo prancūzų įtaka. Lotaringijos kunigaikštystės valdymas tapo itin svarbus konfliktuose su Habsburgais. XVII a. karų metu ji daugelį kartų buvo užimta Prancūzijos.

1737 m. kunigaikštystė kartu su Baro kunigaikštyste kaip kompensacija už prarastą Abiejų Tautų Respublikos sostą atiduota po ATR įpėdinystės karo nuverstam Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Stanislovui Leščinskiui. Taikos sąlygos patvirtintos Vienos sutartimi (1738 m.). Kancleriui Antuanui Martenui Šomonui de La Galezjerui įsakyta kunigaikštystėje įvesti Prancūzijos mokesčių sistemą. Stanislovui Leščinskiui 1766 m. mirus Lotaringija aneksuota Prancūzijos ir pertvarkyta į generalitetą (), prižiūrimą karaliaus intendanto. Nansi Leščinskio lėšomis įrengtoje Karaliaus (dabar – Stanislovo) aikštėje jam 1831 m. pastatytas paminklas. Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu (1790 m.) kraštas suskirtytas į departamentus ().

## Išnašos

## Taip pat skaitykite

* Lotaringija
* Lotaringijos karalystė
* Stanislovo aikštė
Karasievekas

**Karasieveko ežeras** () – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Bakalariavos valsčiuje. Ežero pakrantėje įsikūręs Karaševo kaimas. Ežeras yra 161,5 m aukštyje virš jūros lygio. Šiaurės vakaruose ežeras jungiasi su Samanio ežeru. Taip pat netoliese yra Bakalarevskio ežeras.

## Šaltiniai

* Lenkijos ežerų hidronimija (angl.), (lenk.) ;
* Aprašymas apie baidarių trasą einančią per ežerą (lenk.) ;
* Aprašymas apie ežerą (lenk.);
* Komisja Nazw Miejscowości i Obiektów Fizjograficznych: Hydronimy. Izabella Krauze-Tomczyk, Jerzy Ostrowski (oprac. red). T. 1. Cz. 2: Wody stojące. Warszawa: Główny Urząd Geodezji i Kartografii, 2006 m., s. 130. ISBN 83-239-9607-5.
Lotaringijos karalystė

**Lotaringijos karalystė** – istorinė karalystė, viena iš trijų Karolingų Frankų (Romos) imperijos dalių, egzistavusi 855–959 m. Jos teritorijos užėmė dabartinės istorinius Lotaringijos, Žemutinių provincijų regionus dab. Prancūzijoje, rytų Belgijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje. Kitos Frankų imperiją sudariusios karalystės buvo Rytų Frankų karalystė, Vidurio Frankų karalystė, Italijos karalystė ir kitos.

Nuo 903 m. karalystė be svetimšalių karalių turėjo ir vietinius kunigaikščius, o nuo 939 m. inkorporuota į Šventąją Romos imperiją ir vadinama kunigaikštyste.

## Raida
855 m. Lotaras padalino Vidurio Frankų karalystę į tris dalis, atiduodamas jas savo trims sūnums. Šiauriausią jos dalį, į šiaurę nuo Alpių gavo sūnus Lotaras II. Taip suformuota Lotaringijos karalystė, tačiau nesusiformavo vietos dinastija, kadangi Lotaras II nepaliko teisėtų įpėdinių. Po jo mirties 869 m. sostą paveldėjo Vakarų Frankų karalius Karolis Plikagalvis, o 870 m. karalystę per pusę pasidalino jis ir Rytų Frankų karalius Liudvikas Vokietis.

880 m. Ribemonto sutartimi karalystė vėl atkurta, ir jos karaliumi tapo Liudviko Vokiečio sūnus Liudvikas Jaunesnysis. Tokiu būdu iki 911 m. Lotaringiją kaip atskirą karalystę valdė Rytų Frankų karaliai (išskyrus neteisėtą Arnulfo sūnų Zventiboldą, kuris nevaldė Rytų Frankų). Tik 911 m. ši taisyklė buvo pažeista, nes į sostą išrinktas Vakarų Frankų karalius Karolis Naivusis.

Valdant svetimšaliams karaliams šalyje iškilo vietinė Reginaridų giminė, kurios atstovai titulavosi kunigaikščiais. Jie įgijo vis didesnę reikšmę karalystės gyvenime. 922 m. iš valdžios išstūmus Karolį Naivųjį, karalystė kurį laiką liko be karaliaus, ir tik vėliau kunigaikštis Gilbertas atstatė ryšius su Rytų Frankais, pasikviesdamas į sostą Henriką Paukštininką. Po šio mirties 936 m. jis vėl norėjo atkurti ryšius su Vakarų Frankais, tačiau 939 m. Henriko paukštiniko sūnus Otonas I nukariavo karalystę, prijungė ją prie Šventosios Romos imperijos. Tada karalystė oficialiai paskelbta kunigaikštyste, o kunigaikščiai tapo skiriami.

Valdant paskutiniajam kunigaikščiui Brunui, Lotaringijos kunigaikštystė padalinta į dvi dalis – Žemutinę Lotaringiją ir Aukštutinę Lotaringiją.
 

## Valdovai
* Karaliai:
** Lotaras II (855–869)
** Karolis Plikagalvis (869–870)
** Liudvikas Jaunesnysis (880–882)
** Karolis Storasis (882–887)
** Arnulfas Karintietis (887–895)
** Zventiboldas (895–900)
** Liudvikas Vaikas (900–911)
** Karolis III Naivusis (911–922)
** Henrikas Paukštininkas (925–936)
* Kunigaikščiai
** Gebhardas (903–910)
** Reginaras (910–915)
** Gilbertas (925–939)
** Henrikas (939–940)
** Otonas Lotaringietis (942–944)
** Konradas Raudonasis (944–953)
** Brunas (953–965)
Ščeberka (upė)

**Ščeberka**, **Stebra** () - upė šiaurės rytų Lenkijoje, Baltijos aukštumoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, netoli upės yra Plocično ir Podubuveko kaimai. Bliznos upės intakas. Vietomis upė integruota į laukų drėkinimo sistemą. Upės intakai yra *Kruleviankos* ir *Olšankos* upės.

## Pavadinimo kilmė

Švedų mokslininkas, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, jog upelio dugnas yra nepaprastai akmenuotas, neretai primenantis akmenimis grįstą gatvę. Pasinaudodamas senesniu šio pavadinimo variantu *Stebra* (1547 m.) nustatė ryšį su jotvingišku žodžiu *stabis* (akmuo). Taigi Szczeberka (Ščeberka) yra lietuviško pavadinimo *Akmena* atitikmuo.

## Šaltiniai
Ginkūnų dvaras

**Ginkūnų dvaras** išlikęs Ginkūnuose.

## Istorija
XIX a. pabaigoje grafas Vladimiras Zubovas su žmona Sofija Ginkūnų dvare sukaupė apie 3000 knygų biblioteką. 1900 m. knygas perdavė Šiauliuose įkurtai visuomeninei bibliotekai.

1896 m. savo rūmų rūsyje Sofija ir Vladimiras Zubovai įsteigė slaptą lietuvių mokyklą, dalį savo pajamų skyrė vietos jaunimui mokyti. Mokyklą lankė vyresni kumečių vaikai. 1902 m. mokykla perkelta į specialiai jai pastatytą pastatą.

1905 m. rugpjūtį streikavo dvaro darbininkai. 1905 m. vasarą čia įvyko Lietuvių socialdemokratų darbininkų partijos suvažiavimas. 1940 m. dvaras buvo nacionalizuotas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Evangeliškas biblijos institutas veikiantis dvaro rūmuose
Balėstas (ežeras)

**Balėstas** () – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Bakalariavos ir Račkų valsčiuje. Ežero pakrantėje įsikūręs Podrabalinos kaimas. Per ežerą teka Rospudos upė, kuri jungia ežerą su Okronglio ežeru.

Ežere veisiasi šios žuvų rūšys: paprastoji meknė, vėgėlė, europinis šapalas, paprastasis karšis, ešerys, paprastoji kuoja, paprastasis šamas, europinė lydeka ir ungurys.

## Taip pat skaitykite

* Balėsto kaimas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Aprašymas apie ežerą (lenk.) .
Okronglis

**Okronglis**, **Apvalusis** () – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Bakalariavos valsčiuje. Ežero pakrantėje įsikūręs Podrabalinos kaimas. Ežeras yra 152 m aukštyje virš jūros lygio. Per ežerą teka Rospudos upė. Ežeras yra apvalios formos, nuo ko ir kilo ežero pavadinimas. Krantai apaugę miškais, o pakrantėse auga nendrės. Ežero vanduo pakankamai švarus ir skaidrus, jame gyvena nemažai žuvų. Iš ežero galima plaukti baidarėmis Rospudos upe. Šiaurinėje ežero dalyje yra stovyklavietė.

## Nuorodos

* Ežero nuotraukos .
Vulkos valsčius

**Vulkos valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Centras – Vulka, vėliau – Bakalariava.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Carmečio Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungtas miesto teises praradusi Bakalariava, o iš valsčiaus 2 kaimai perduoti Konecburo valsčiui.

Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Suvalkų apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 26 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius nebebuvo atkurtas.

|-
| 1888 ||   || 6095 ||  || ||
|-
|}

## Tautinė sudėtis
 
1888 m.:
* Lenkai – 77,8 %
* Žydai – 21,9 %
* Rusai – 0,3 %

## Šaltiniai

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lwów, 1933.
* Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 m., PRL, GUS, Warszawa.
Aukštutinės Burgundijos karalystė

**Aukštutinės Burgundijos karalystė** − istorinė karalystė, viena iš Karolingų Frankų imperijos dalių, egzistavusi iki 933 m. Jos teritorijos užėmė dab. vakarų Šveicariją, Prancūzijos Franš-Kontės regioną bei gretimas sritis Prancūzijoje ir Italijoje. Kitaip dar vadinama **Transžuranine Burgundija** ar tiesiog **Transžuranija**, dėl to, kad buvo į šiaurę nuo Žuros kalnų.

## Raida
 
Prielaidos karalystės atsiradimui susiklostė, kuomet 855 m. Lotaras padalino Vidurio Frankų karalystę į tris dalis, atiduodamas jas savo trims sūnums. Šiauriausią jos dalį, į šiaurę nuo Alpių gavo sūnus Lotaras II (taip suformuota Lotaringijos karalystė), o vidurinę − Karlas Provansietis. Po pastarojo mirties 863 m. Lotaras gavo šiaurines brolio teritorijas, kurios ir tapo būsimosios Aukštutinės Burgundijos pagrindu − čia įkurta **Transžuranijos markgrafystė**.

869 m. mirus pačiam Lotarui, jo karalystė laikinai buvo panaikinta ir padalinta 870 m., ir pietinėje jos dalyje įsitvirtino rytų frankų Karolis Storasis (valdęs ir Švabiją). Šiam atkūrus Frankų imperijos politinę vienybę ir mirus 888 m., vietos didikai išrinko Tranžuranijos markgrafą Rudolfą iš Velfų giminės. Jis siekė atkurti visos Lotaro II Lotaringijos vienybę, tačiau nepavyko. Vietoj to jis užmezgė gerus santykius su kitomis Burgundijomis − piečiau buvusia Žemutine Burgundija ir vakariau buvusia Burgundijos kunigaikštystė (kuri sudarė dalį Vakarų Frankų karalystės). Po jo mirties 912 m. jo našlė ištekėjo už Žemutinės Burgundijos karaliaus Hugo Arliečio.

Sosto paveldėtojas Rudolfas II 922 m. tapo taip pat ir Italijos karaliumi, bet čia jo interesai susikirto su patėviu Hugu Arliečiu, kuris 926 m. atėmė iš Rudolfo Italijos karūną. 933 m. Rudolfas atsisakė pretenzijų į Italijos sostą, tačiau už tai iš patėvio gavo Žemutinę Burgundiją. Tokiu būdu dvi karalystės buvo suvienytos į Burgundijos karalystę.

## Karaliai
* Rudolfas (888−912 m.),
* Rudolfas II (912−933 m.)
Grabenščizna

**Grabenščiznos ežeras** () – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Bakalariavos valsčiuje. Kranto linijos ilgis – 1,64 km.

Ežeras yra ledyninės kilmės.

## Išnašos
Krzysztof Putra

**Kšyštofas Putra** (), (1957 m. liepos 4 d. Juzefovas, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. Smolenske, Rusija) – lenkų politikas, senatorius ir VI senato kadencijos 2005-2007 m. senato pirmininko pavaduotojas. Dirbo Lenkijos respublikos seimo I, X ir VI kadencijose, VI seimo kadencijos seimo pirmininko pavaduotojas. Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. Smolenske sudužus Lenkijos prezidento lėktuvui.
Anerood Jugnauth

**Anerūdas Džagnathas** (1930 m. kovo 29 d. Vakoase, Britų Mauricijuje – 2021 m. birželio 3 d. Kiurpipe, Mauricijuje) – Mauricijaus politikas, prezidentas ir ministras pirmininkas.

## Biografija
1963 m. išrinktas į parlamentą. 1967 m. buvo darbo ministras. 1976–1982 m. – opozicijos lyderis. 1973–1982 m. Mauricijaus kovojančio judėjimo lyderis.

1982–1995, 2000–2003 ir 2014–2017 m. užėmė premjero pareigas. 2003–2012 m. buvo prezidentas.

Buvo vedęs. Turėjo du vaikus. Kalbėjo anglų, prancūzų, hindi, bhodžpuri ir kreolų kalbomis.

## Šaltiniai
Subačiaus skystųjų energijos produktų terminalas

**Subačiaus skystųjų energijos produktų terminalas** – AB  „KN Energies" valdomas terminalas, kuriame sandėliojami šviesieji ir kiti naftos produktai. Terminalas užima 33 ha plotą, jame įrengtos 66 talpyklos, kurių bendras tūris - 338 tūkst. kub. m, atvesta geležinkelio estakada, leidžianti vienu metu pumpuoti 28 cisternas kuro, įrengta autocisternų pildymo aikštelė, kurioje vienu metu galima pildyti iki 3 autocisternų. Subačiaus skystųjų energijos produktų terminalas yra „KN Energies“ padalinys, teikiantis kuro saugojimo ir tvarkymo, biodegalų įpylimo į kurą, kuro kokybės rodiklių patikrinimo paslaugas. Terminale laikomos valstybės nuosavybėje esančios Lietuvos naftos produktų atsargos.

## Istorija
Kuro bazė įsteigta 1964 m. Kupiškio rajone, Kunčių kaime, šalia Subačiaus miesto. Sovietmečiu buvo įslaptinta įmonė. 1991 m. kuro bazę perėmė „Lietuvos kuras“. 1997 m. pertvarkant šią įmonę, buvo įkurta įmonė „Subačiaus kuro bazė“.< 2001 m. pastaroji sujungta Vilniaus mazuto saugykla į Lietuvos naftos produktų agentūrą. 2012 m. kuro bazė perduota „Klaipėdos naftai“, pervadinta Subačiaus naftos terminalu. 2023 m. terminalas pervadintas į Subačiaus skystųjų energijos produktų terminalą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Vilija Filipovičienė

**Vilija Filipovičienė** (g. 1959 m. liepos 15 d. Irkutskas, Rusija) – Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, LR Seimo narė.

## Biografija
Tremtinė, gimusi Rusijoje. Kartu su šeima į Lietuvą grįžo 1965 m. 

1977 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. – Vilniaus universitetą, prekių žinovė.

1982–2005 m. Vilniaus maisto prekių bazės prekių žinovė, vyriausioji prekių žinovė, Prekybos skyriaus viršininkė, direktoriaus pavaduotoja. 2005–2012 m. UAB „Ruvėja“ direktorė bei UAB „Aškinė“ komercijos konsultantė. 2008–2012 m. ir nuo 2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario Vytauto Gapšio visuomeninė padėjėja ir patarėja.

2012–2016 m. Seimo Darbo partijos frakcijos narė. 

2011–2012 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narė.

2005–2010 m. Darbo partijos (leiboristų) Šalčininkų skyriaus pirmininkė, Vilniaus rajono skyriaus narė, 2010–2012 m. – skyriaus pirmininkė.

Nuo 1992 m. statybos ir eksploatavimo bendrijos „Miglė“ narė, nuo 2012 m. vasario iki lapkričio mėn. – šios bendrijos valdybos narė.

## Šaltiniai
Chodorkai

**Chodorkai** () – nausėdija Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.

## Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
FC Araks

**Ararato „Araks“** – Armėnijos futbolo klubas ir Ararato.

## Istorija

Klubas įkurtas 2001 m. po to, kai buvęs FC Araks Ararat klubas dėl finansinių priežasčių persikėlė į Jerevaną. Po kelių metų iširo, bet buvo atkurtas 2021 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Nuorodos
* http://www.foot.dk/VisArmklub.asp?ID=41
Žemutinės Burgundijos karalystė

**Žemutinės Burgundijos karalystė** − istorinė karalystė, viena iš Karolingų Frankų imperijos dalių, egzistavusi iki 933 m. Jos teritorijos užėmė dab. Prancūzijos istorinius Provanso, Dofinės, Savojos regionus bei gretimas sritis Italijoje. Kitaip dar vadinama **Cisžuranine Burgundija** ar tiesiog **Cisžuranija**, dėl to, kad buvo į pietus nuo Žuros kalnų. Be to, karalystė dar vadinama **Provanso karalyste**.

## Raida
 
Prielaidos karalystės atsiradimui susiklostė, kai 855 m. Lotaras padalino Vidurio Frankų karalystę į tris dalis, atiduodamas jas savo trims sūnums. Vidurinę jos dalį, į pietus nuo Alpių gavo sūnus Karolis Provansietis. Po pastarojo mirties 863 m. karalystė laikinai panaikinta, ir jos teritorijas pasidalino broliai Lotaras II ir Liudvikas II Italas. Prie Italijos karalystės prijungtoji Burgundijos dalis 875–879 m. perėjo Vakarų Frankų karaliams.

879 m. mirus Vakarų Frankų karaliui Liudvikui II, Provanso diduomenė atsisakė vėl rinkti jo įpėdinį karalių, ir vietoj to karaliumi išsirinko tuometinį vietininką Boso, kuris tapo pirmuoju ne Karolingų dinastijos karaliumi Frankų imperijoje. 880 m. du Vakarų frankų karaliai bandė atkurti valdžią Provanse, vėliau tai bandė padaryti ir Karolis Storasis, tačiau tai jiems nepavyko. Nors Boso teritorijos kuriam laikui susitraukė, sostinė Vjenas nepasidavė.

887 m. Žemutinės Burgundijos sostą paveldėjo Boso sūnus Liudvikas Aklasis. Jis 900 m. buvo išrinktas Italijos karaliumi, o 901 m. tapo Romos imperatoriumi. Tačiau 905 m. jis buvo apakintas ir išvytas iš Italijos. Sugrįžęs į Žemutinę Burgundiją, jis valdyme buvo priverstas pasitikėti savo patikėtiniu Hugu Arliečiu, kuris palaipsniui įgijo valdžią visoje karalystėje ir 911 m. perkėlė sostinę į savo tėvoniją Arlio mieste.

Hugas buvo susigiminiavęs su Aukštutinės Burgundijos valdovais, nes pastarosios karaliaus našlė 912 m. ištekėjo už jo. Kai Aukštutinės Burgundijos sosto paveldėtojas Rudolfas II 922 m. tapo Italijos karaliumi, jo interesai susikirto su patėviu Hugu Arliečiu. Šis 926 m. atėmė iš Rudolfo Italijos karūną. 933 m. Rudolfas atsisakė pretenzijų į Italijos sostą, tačiau už tai iš patėvio gavo Žemutinę Burgundiją. Tokiu būdu dvi karalystės buvo suvienytos į Burgundijos karalystę.

## Karaliai
* Karolis Provansietis (855−863 m.),
* Boso Provansietis (879−887 m.),
* Liudvikas Aklasis (887–928 m.),
* Hugas Arlietis (928−933 m.)
Idževanas

**Idževanas** () – miestas šiaurės Armėnijoje, Tavušo srities administracinis centras esantis netoli sienos su Azerbaidžanu, prie Akstafos upės, 140 km į šiaurės rytus nuo Jerevano. Tavušo regiono centras. Geležinkelio stotis. Išvystyta tekstilės, medienos, gėrimų pramonė. Veikia Jerevano universiteto filialas.

## Istorija
Iki 1919 m. vadinosi ***Karavansara***, kas persiškai reiškė „užeiga“ (žr. karavansarajus). Dabartinis miesto vardas reiškia tą patį tik armėniškai.

Miesto teisės suteiktos 1961 m.

## Sportas
* FC Bentonit Ijevan buvęs futbolo klubas.
* FC Nikarm futbolo klubas.
* Idževano miesto stadionas vadinamas „Aranar“ stadionu. Pastatytas 2007 m. Jame vyko Armėnijos futbolo taurės finalas. (2008 m.)
* Miesto apylinkėse vyksta kasmetinis visureigių automobilių suvažiavimas/lenktynės.

## Žinomos asmenybės
* Grigor Jaghetyan, politikas, buvęs Finansų ministru Pirmosios Armėnijos respublikos laikais (1919 m.)
* Garnik Avalyan, buvęs Armėnijos nacionalinės futbolo rinktinės narys.
* Nikol Pashinyan, politikas, Armėnijos ministras pirmininkas.

## Šaltiniai
Močidlių žydų kapinės

**Močidlių žydų kapinės** () - žydų kapinės esančios Močidlių kaime kuriomis kadaise naudojosi Račkų kaimo žydų bendruomenė. Kapinių teritorija 1,71 ha, kapinių teritorija neaptverta, antkapių neišlikę.

## Literatūra

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990 m., s. 53.  
* Mapa WIG Raczki i Ełk Pas 33 Słup 35 Warszawa 1931 m. 
   
## Nuorodos

* Aprašymas apie kapines (lenk.) .
Brad Newley

**Bredas Niulis** (*Brad Newley*, g. 1985 m. vasario 18 d.) – Australijos krepšininkas, rungtyniavęs lengvojo krašto puolėjo bei atakuojančio gynėjo pozicijose.

Karjerą pradėjo Australijoje, trejus metus atstovaudamas *Townsville Crocodiles* komandai, o vėliau persikėlė rungtyniauti į Europą, kur žaidė Graikijos bei Turkijos komandose. 2010 rugsėjį krepšininkas pasirašė dvejų metų sutartį su Vilniaus Lietuvos Ryto klubu. Krepšininkas yra Australijos vyrų krepšinio rinktinės narys, atstovaujantis savo šaliai nuo 2006 metų.

2012 m. rugpjūčio 10 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos Gran Canaria klubu. 2013 m. birželio 13 d. sutartis buvo pratęsta.

## Šaltiniai
Keltų kultūros festivalis

**Keltų kultūros festivalis** () - nuo 1997 m. rengiamas folklorinis festivalis Račkų valsčiaus, Dauspudos kaime. Šventės pradininkas yra *Romanas Fedorovičius* (Roman Fiedorowicz). Šventė dažniausiai vyksta priešpaskutinį rugpjūčio sekmadienį Liudviko Mykolo Paco rūmų griuvėsiuose. Šventėje dažnai dalyvauja ir užsienio svečiai (Kūlgrindos muzikos ansamblis iš Lietuvos, muzikos atlikėjai iš Airijos - Dean O'Callaghan ir Timi McCarthy ir kiti).

## Istorija

Šventė skirta paminėti kadaise šiame krašte gyvenusiai Škotų bendruomenei, kurią XIX a. į šias vietoves pakvietė Liudvikas Mykolas Pacas. Iš viso šiose vietovėse gyveno apie 500 škotų, kurie mokino vietinius gyventojus moderniosios britiškos agrikultūros. Po 1863 m. sukilimo beveik visa škotų bendruomenė pabėgo iš šio krašto.

## Nuorodos

* Aprašymas apie renginį (lenk.).
Rebelheart

**RebelHeart** – Lietuvos roko grupė, įkurta 1992 metais. Išgarsėjo po 1996 metais išleisto albumo „Ko pravirkai“ su tokiomis garsiomis dainomis kaip „Kelias pas tave“, „Ko pravirkai“ ir „Juodas lietus“.

## Biografija
1992 metais susibūrusi grupė jau po dviejų metų ėmė būti nominuojama Lietuvos muzikiniuose apdovanojimuose BRAVO. Tris kartus Rebelheart buvo pripažinta geriausia Lietuvos roko grupe. Analogiškų apdovajojimų susilaukė „Vasaros maratonas ‘98” bei „Gyvas sodas 2000“ festivaliuose. 1999 metais Rebelheart gavo Eurovizijos atrankos konkurso žiūrovų simpatijų prizą. Nuo 1996 metų Rebelheart yra dažnas svečias „Parama“ renginiuose bei baikerių suvažiavimuose. Nuo 1994 metų grupė taip pat daug gastroliuoja užsienyje.

## Nariai
Grupės nariai yra:
* Darius Mickus (vokalas, gitara)
* Dainius Urbanavičius (gitaros)
* Regimantas Turūta (bosinė gitara)
* Vaidas Kasparavičius (būgnai)
Buvę nariai:
* Kęstutis Jurkšaitis (būgnai) (1992–2022)

## Diskografija
*Tikras garsas* (1994)
* 1. Down down down
* 2. The way to you
* 3. Say O. K.

*Ko pravirkai* (1996)
* 1. Kelias pas tave
* 2. Ko pravirkai
* 3. Juodas lietus
* 4. Nemeluok daugiau
* 5. Draugai
* 6. Lik viena
* 7. Nežudyk
* 8. Džekas skerdikas

*Kam?* (1997)
* 1. Tralia-lia-lia
* 2. Kas tau daros?!
* 3. Kam?!
* 4. Lapkričio 1-oji
* 5. J. K. (Jėzus Kristus)
* 6. Aš esu tavy!
* 7. Greičių dėžė
* 8. Lemtis
* 9. N. I.G. (Nevemk iškėlęs galvą!)
* 10. Antiasimiliacija
* 11. Graužikai
* 12. Rojus!

*Tuštuma* (1999)
* 1. Tuštuma 1
* 2. Piggy
* 3. Ar išsaugosi mano meilę
* 4. G. O. fuckers
* 5. Kamanė
* 6. Jie kanda
* 7. Meilės daina
* 8. Shiza
* 9. Malda
* 10. Tuštuma

*Nuogai* (2000, su Vilniaus styginiu kvintetu)
* 1. Karštas Kraujas
* 2. Juodas Lietus
* 3. Šyza
* 4. Ar Išsaugosi Mano Meilę
* 5. Meilės Daina
* 6. Antiasimiliacija
* 7. Kiaulytė
* 8. Geras seksas iš ryto
* 9. Ko Pravirkai
* 10. Kelias Pas Tave

*Prie mažo namelio* (2002, su Stasiu Povilaičiu)
* 1. Intro
* 2. (Prie mažo namelio) Sulaukt negalėsiu
* 3. (Kvepia pušynai) Pavasaris gimtinėje
* 4. Gal ir teks
* 5. Ko pravirkai
* 6. Kalėdų saulė
* 7. Laimės vainikas
* 8. (Aidi aidi) Aidi lopšinė
* 9. Vėl švieski
* 10. Laikas
* 11. Kalėdų saulė

*Geriausios tautos dainos* (2005)
* 1. Sulaukti Negalėsiu
* 2. Kelias Pas Tave
* 3. Tautiška Giesmė
* 4. Per Vilniaus Miestą
* 5. Grįžtu Namo
* 6. Ant Kalno Mūrai
* 7. Už Raseinių Ant Dubysos
* 8. Juodas Lietus
* 9. Ko Pravirkai
* 10. I Don’t Wanna Miss A Thing
* 11. Kaklelis Gerti Ištroško
* 12. Vėl Švieski
* 13. Kalėdų Saulė
* 14. Ar Išsaugosi Mano Meilę
* 15. Aš Nupirksiu Tau Namą
* 16. Hurt

## Šaltiniai
Philip Rabinowitz

**Philip Rabinowitz** (1904 m. vasario 16 d. Lietuvoje – 2008 m. vasario 28 d. Keiptaune, PAR) – Lietuvoje gimęs litvakas, bet vėliau į Pietų Afrikos Respubliką emigravęs sprinteris. 2004 m. liepos 10 d. pateko į Gineso rekordų knygą kaip greičiausias šimtametis įveikęs 200 m ir 100 m distancijos bėgimą.

## Rekordai
* 100 m bėgimas (nuo 100 m.): 30,86 s
* 200 m bėgimas (nuo 100 m.): 77,59 s

## Išnašos
Vita Pimpienė

**Vita Pimpienė** (g. 1975 m. liepos 10 d. Ignalinos raj.) – muzikos pedagogė, Lietuvos ir Visagino savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

## Biografija
2006 m. Vilniaus pedagoginiame universitete baigė muzikos pedagogiką. Gyvena Visagine, yra Visagino Česlovo Sasnausko muzikos mokyklos mokytoja ekspertė. Žymiausi auklėtiniai: Ilja Aksionovas, Ona Kolobovaitė, Polina Kristina Mačerauskaitė, Viktorija Pak, Lina Gurina, Lidija Gurova. „Dainų dainelės“ vertinimo komisijos narė, TV projektų „2 minutės šlovės“, „Lietuvos supermiestas“, „Žvaigždžių duetai“ dalyvė.

Liberalų ir centro sąjungos Visagino skyriaus narė. Nuo 2011 m. – Visagino savivaldybės tarybos narė.

Sutuoktinis Artūras, duktė Gabrielė.

## Apdovanojimai
* 2016 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybė, Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija už reikšmingiausius pedagogikos srities darbus, visuomenės demokratinės kultūros, bendražmogiškų ir pilietinių vertybių ugdymą suteikė Metų mokytojo vardą.

## Šaltiniai
2009 m. Bardsragujn chumb

**[[2009]] m. [[Bardsragujn chumb]]** – Armėnijos aukščiausioji futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2009 m. kovo 21 d., baigėsi 2009 m. lapkričio 7 d. Dalyvavo 8 komandos. 

## Turnyrinė lentelė
* Jerevano „P’yunik“ tapo šalies čempionais. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Armenia 2001-10 (Claudionicoletti.eu)
* Armenia 2009 (Rsssf.org)
Stara Litva

**Stara Litva** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į rytus nuo Kuleše Košcelnės, apie 13 km į šiaurę nuo Mazovijos Vysokio ir apie 44 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1921 metais kaime gyveno 116 žmonių. Kaimas įkurtas Lietuvos bajorų.

## Istorija

1528 m. kaimas užrašomas kaip *Seło Litiwany zemiane*. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo iš Lietuvos atvykusių gyventojų. 1580 m. minimas kaimas *Kuliesse Lithwa Bogdanowiętha*. 1827 m. kaime buvo 20 namų ir 122 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 19 namų ir 166 gyventojai.

## Nuorodos

* Aprašymas apie kaimą (lenk.) .
Kostri Litva

**Kostri Litva** () – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novės Piekutų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Nove Piekutų, apie 11 km į pietryčius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 46 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.

## Istorija

Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 74 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 26 namai ir 170 gyventojų, iš kurių 7 stačiatikiai. 2006 m. buvo 27 namai ir 128 gyventojai.
Amano–Katanjungo nacionalinis parkas

**Amano – Katanjungo nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Tailando pietuose, Siamo įlankos pakrantėje, Narativato provincijoje. Parkas įkurtas 1993 m. balandžio 21 d.

## Vieta
Parkas užima 1 152 km² plotą ir apima tris saugomas teritorijas aplink provincijos centrą Narativatą: pakrantės paplūdimys su medžiais apaugusia kalva, pelkė (pietuose) ir miškas (šiaurėje).

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Drexel Burnham Lambert

**Drexel Burnham Lambert** – buvęs stambus JAV investicinis bankas, kuris padėjo pagrindą antrarūšių obligacijų rinkai bei aršiai svertinio išpirkimo finansavimo plėtrai. 

## Istorija
Įsteigtas 1935 m. 1986 metais tapo pelningiausiu Volstryto banku ir penktu pagal dydį JAV banku. Netrukus (1990 m.) bankrutavo.

## Išnašos
Dovydiškis (reikšmės)

**Dovydiškiu** vadinamos gyvenvietės:

* Kėdainių rajone (Dovydiškiai);
* Molėtų rajone;
* Pakruojo rajone.