open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marián Kello

**Marián Kello** (; g. 1982 m. rugsėjo 5 d.) – Slovakijos futbolininkas, vartininkas.

## Biografija
Rungtyniavo 1. FC Košice ir FC Vítkovice.

2007–2010 m. žaidė FBK Kaunas klube, su kuriuo tapo Lietuvos čempionu. 

Vėliau išvyko žaisti į Edinburgo „Hearts“. 2012 m. balandžio pradžioje sutarė palikti Edinburgo klubą sezono pabaigoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* soccerbase
* Globalsportsarchive
*
Sergejus Kuznecovas (1982)

**Sergejus Kuznecovas** (; 1982 m. rugpjūčio 31 d. Charkove) – Ukrainos futbolininkas, puolėjas.

## Biografija

2006 m. žaidė Vilniaus „Vėtros“ komandoje, su kuria laimėjo bronzos medalius, įmušė 18 įvarčių ir tapo rezultatyviausių A lygos žaidėju. Vėliau išvyko į Rusiją.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Vitas Katilius

**Vitas Katilius** (1951 m. lapkričio 30 d. Maklakovas, Jeniseisko rajonas, Krasnojarsko kraštas – 2011 m. vasario 5 d. Vilnius) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1969 m. baigė Vilkaviškio S. Nėries vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1973–1977 m. žurnalo „Šeima“, 1977–1990 m. – žurnalo „Šluota“ redakcijose skyriaus redaktorius, 1990–1992 m. savaitraščio „Gimtasis kraštas“ skyriaus redaktorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–2004 m. leido ir redagavo laikraštį anglų kalba „Lithuanian Weekly“.

Daugiausia rašė kultūros, moralės temomis. Nemažai apybraižų, esė paskelbė žurnaluose „Jaunimo gretos“ ir „Švyturys“.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

## Bibliografija
* Tyla neturi aido, 1990 m.
* Pilnaties palytėti negrįžta, romanas, 2008 m.
* Žaibo istorijos, vaikams, 2009 m.
* Arčis, policijos šuo K9, Archy Hero K9, vaikams, lietuvių ir anglų kalba, Agatha Press Ltd., 2010 m. ISBN 0956406769, ISBN 9780956406767

## Įvertinimas
* 1988 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

## Šaltiniai
Širdies laidžioji sistema

**Širdies laidžioji sistema** – specializuota širdies struktūra, sudaryta iš specifinių miokardo skaidulų. Šios skaidulos sudaro mazgus, juose generuojami elektriniai impulsai ir pluoštus, kuriais šie elektriniai impulsai plinta. Visos sistemos tikslas – stimuliuoti miokardą (širdies raumenį), kad šis susitrauktų.

## Anatomija

* Sinusinis mazgas – lokalizuojasi dešiniojo prieširdžio priekinėje sienoje, ties viršutinės tuščiosios venos įtekėjimo anga. Mazgas yra ovalo formos apie 10-20 mm ilgio ir 6-8 mm pločio. Sinusiniame mazge yra P ląstelių, kurios savaime generuoja elektrinius impulsus. Šie impulsai plinta prieširdžiais ir sukelia jų susitraukimą.
* Atrioventrikulinis mazgas – lokalizuojasi dešinėje apatinėje užpakalinėje tarpprieširdinės pertvaros dalyje, virš triburio voštuvo pertvarinės burės. Maži skaidulų pluošteliai, jungia šį mazgą su sinusiniu mazgu. Atrioventrikulinio mazgo funkcija užlaikyti elektrinį imulsą plintantį iš sinusinio mazgo, tam kad skilveliai susitrauktų vėliau negu prieširdžiai.
* Hiso pluoštas leidžiasi nuo atrioventrikulinio mazgo priekine tarpskilvelinės pertvaros puse žemyn. Hiso pluoštas dalijasi į dešiniąją ir kairiąją kojytes, kurios šakojasi ir pasibaigia Purkinje skaidulomis skilvelių miokardo subendokardiniame sluoksnyje. Šios skaidulos sąveikauja su skilvelių miokardu ir perduodamos jam impulsą jį sužadina.

## Fiziologija

Širdies laidžiosios sistemos ląstelės, turi unikalią savybę, savaime generuoja elektrinius impulsus. Elektriniai impulsai pirmiausia atsiranda sinusinio mazgo P ląstelėse iš kur laidžiąja sistema išplinta po visa miokardą ir sukelia prieširdžių, vėliau skilvelių susitraukimą.

* Spontaninis elektrinis aktyvumas sinusinio mazgo ląstelėse atsiranda dėl savaiminės membranos depoliarizacijos, kurią sukelia natrio jonų srautas į ląstelę diastolės metu – 4 fazė, dar vadinama spontaninė diastolinė depoliarizacija. Na+ jonai juda į ląstelės vidų veikiant elektrocheminiam gradientui, o sinusinio mazgo P ląstelės pasižymi nuolatiniu pralaidumu Na+ jonams. Pamažu depoliarizuojantis membranai aktyvinami elektriniai Ca2+ jonų kanalai. Pirmiausia atsidaro trumpai veikiantys kalcio kanalai (Ca-T), pro kuriuos į ląstelės vidų plūsta Ca2+ jonai, kurie depoliarizuoja membraną iki slekstinio potencialo.
* Pasiekus slenkstinį potencialą aktyvinami ilgai veikiantys kalcio kanalai (Ca-L), depoliarizacija spartėja ir pasiekia maksimalias reikšmes – fazė 0. Susidaręs veikimo potencilas plinta į kitas ląsteles.
* 3 fazės metu didėja sinusinio mazgo P ląstelėių membranos laidumas kalio jonas. K+ jonų srovė sukelia membranos repoliarizacija, kurios pabaigoje laidumas K+ pradeda mažėti. Ir ciklas vėl kartojasi iš pradžių.

## Literatūra
* David Mohrman, Lois Heller Cardiovascular Physiology, Seventh Edition (LANGE Physiology Series), Publisher: McGraw-Hill Professional; ISBN:0071701206; ISBN13:
Belizo ryšiai

**[[Belizas|Belizo]] ryšių** sistemos statistika:

*Telefono linijų skaičius: 33 900 (2007 m.) (tankumas - dvylika 100-ui gyventojų)

*Mobiliųjų telefonų skaičius: 118 300 (2007 m.) (tankumas - keturiasdešimt 100-ui gyventojų)

*Radijo stočių skaičius: 25 (2007 m.)

*Radijo aparatų skaičius: 133 000 (1997 m.)

*Televizijos stočių skaičius: 8 (2007 m.)

*Televizorių skaičius: 41 000 (1997 m.)

*Šalies interneto kodas: *.bz*

*Interneto vartotojų skaičius:  81 930 (2012 m.)

## Šaltiniai
Romas Kasparas

**Romas Kasparas** (1933 m. spalio 17 d. Klaipėdoje – 2012 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius, spaudos ir radijo darbuotojas.

## Biografija
Mokėsi Palangos progimnazijoje, po Antrojo pasaulinio karo – Vokietijoje, Oldenburgo lietuvių gimnazijoje. Nuo 1948 m. gyveno Brazilijoje, kur baigė Belo Horizontės technikos universitetą. 1957 m. persikėlęs į JAV, studijas pagilino Ilinojaus technologijos institute Čikagoje.

1967–1982 m. dirbo Ilinojaus inžinerinių tyrinėjimų instituto Mechaninės inžinerijos departamento skyriuje. 1973 m. išrinktas į Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybą. Nuo 1976 m. mėnesinio žurnalo „Pasaulio lietuvis“ bendradarbis, 1978–1980 m. vienas jo redaktorių. Rašė Brazilijos lietuvių leidžiamam žurnalui „Mūsų Lietuva“, bei Čikagos dienraščiui „Draugas“. Nuo 1982 m. radijo „Amerikos balsas“ lietuvių tarnybos Vašingtone bendradarbis. Nuo 1999 m. Lietuvos radijo korespondentas JAV. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Įvertinimas
* 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Živilė Makauskienė. Visą savaitę vaikščiojau kojomis žemės nesiekdamas (interviu)
Vytautas Kastytis Tvardauskas

**Vytautas Kastytis Tvardauskas** (1922 m. kovo 1 d. Salakas, Zarasų apskritis – 2003 m. balandžio 3 d. Torontas) – Lietuvos žurnalistas, poetas.

## Biografija
1941 m. baigė Kauno jėzuitų gimnaziją, 1944 m. – Kauno dramos teatro vaidybos studiją; Vytauto Didžiojo universitete klausė lituanistikos kursą.

Buvo nuolatinis Kauno radiofono bendradarbis. 1945 m. Norvegijoje, Trolos stovykloje prie Trondheimo leido laikraštėlį „Svetimoj padangėj“, kuris 1945–1946 m. buvo leidžiamas Belgijoje, Zedelgemo stovykloje. 1947 m. emigravo į Kanadą. Bendradarbiavo laikraščiuose „Nepriklausoma Lietuva“, „Draugas“, „Naujienos“. 1966 m. pradėjo dirbti laikraščio „Tėviškės žiburiai“ redakcijoje. 

## Bibliografija
* *Smūtkeliai žydi: tremtinio raudos ir giesmės*, eilėraščių rinktinė 1946 m.
* *Kolektyvinė prausykla*, satyrų ir feljetonų rinkinys, 1952 m.

## Šaltiniai
Vytautas Kasniūnas

**Vytautas Kasniūnas** (iki 1938 m. *Kasnickas*; 1914 m. balandžio 10 d. Joniškis – 2009 m. spalio 13 d. Niujorkas, palaidotas Šv. Kazmiero kapinėse) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1934 m. baigęs Šiaulių mokytojų seminariją, Kauno Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1944 m. pasitraukęs iš Lietuvos, Čikagos universitete (JAV) studijavo industrinę metodiką.

Spaudoje pradėjo bendradarbiauti 1930 m. Rašė į leidinius „Mūsų Vilnius“, „Trimitas“, „Karys“, „Jaunoji Lietuva“, „Verslas“, „Jaunoji karta“, „Vakarai“, „Ūkininko patarėjas“, „Tautos mokykla“. 1937–1940 m. dirbo dienraščio „Lietuvos aidas“ redakcijoje. 1941–1943 m. kartu su Algirdu Kaulėnu redagavo savaitraštį „Panevėžio apygardos balsas“.

1944 m. pasitraukęs į Vakarus, karo pabaigos sulaukė Vokietijoje, kur gyveno keliose pabėgėlių stovyklose Viurcburge ir Švabiš Gmiunde. Į JAV atvyko 1949 m. ir apsigyveno Čikagoje, vėliau išsikėlė į netoli jos esantį kurortinį miestelį Beverly Šorsą (Indianos valstija). 1950–1952 m. Margučio radijo bendradarbis, nuo 1952 m. Sofijos Barcus kasdieninėje radijo programoje vedė „Tėvynės vaizdų“ skyrių. Nuo 1972 m. redagavo žurnalą „Lietuvis žurnalistas“ (1–7 ir 11 numerius). 1967–1977 m. Čikagos Lietuvių forumo radijo programų vedėjas, nuo 1978 m. – žurnalo „Laiškai lietuviams“ bei laikraščio „Tėvynė“ redakcijų bendradarbis. 1972–1976 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos vicepirmininkas, 1982–1984 m. sekretorius. Nuo 1992 m. laikraščio „Tėvynė“ redaktorius.

## Įvertinimas
* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius 

## Šaltiniai
Pranas Kasiulis

**Pranas Kasiulis** (g. 1922 m. birželio 23 d. Jurbarke) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1951 m. baigė lituanistikos studijas Vilniaus universitete.

1951–1962 m. žurnalo „Švyturys“ atsakingasis sekretorius, 1964–1982 m. – žurnalo „Mokslas ir technika“ atsakingasis sekretorius, skyriaus redaktorius. Paskelbė kūrinių įvairiuose leidiniuose.

## Bibliografija
* *Daugiau čia nebežels usnys*, apybraižų rinkinys, 1955 m.
* *Daina apie brolius*, apybraižų rinkinys, 1965 m.
* *Raudok, sutemų žeme: vidurnakčio užrašai*, 2009 m.

## Šaltiniai
Petras Karuža

**Petras Karuža** (slapyvardis *Kapsainis*. 1908 m. gegužės 15 d. Glengarnoke, Škotija – 1933 m. kovo 15 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, poetas.

## Biografija
1928 m. baigė Vilkaviškio gimnaziją. Nuo 1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teologijos–filosofijos fakultete lietuvių ir prancūzų literatūrą, pedagogiką ir psichologiją.

1929 m. pradėjo dirbti laikraščio „Rytas“ redakcijoje, literatūros skyriaus redaktorius. Taip pat dirbo filmų tikrinimo įstaigoje. Priklausė Lietuvių rašytojų draugijai.

Bendradarbiavo leidiniuose „Rytas“, „Granitas“, „Lietuvos ūkis“, „Naujoji Romuva“, „Židinys“, „Ateitis“ ir kt. Rašė straipsnius literatūros, kultūros ir politikos klausimais.  Persišaldęs sunkiai susirgo ir mirė ligoninėje.

## Bibliografija
* *Giesmės apie daiktus ir žmones*, eilėraščiai, parengė Bernardas Brazdžionis, Kaunas, Sakalas, 1933 m.

## Šaltiniai

* Petras Karuža. Redagavo Antanas Vaičiulaitis ir Bernardas Brazdžionis. Išleido Kazys Karuža, 1984, Chicaga. 1000 egz.
CE Jenlai

**Les Eskaldeso-Engordanio „Jenlai“** – Andoros futbolo klubas iš Les Eskaldeso ir Engordanio.

## Istorija
Įkurtas 2008 m. ir perėmė SC Escaldes vietą II divizione. 

2016–2017 m. rungtyniavo Primera Divisió, bet liko paskutinėje vietoje ir po sezono perkelti į Segona Divisió.

2021–2022 m. rungtyniavo Segona Divisió. Pasitraukė iš čempionato, o visi sezono pasiekimai anuliuoti.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* FAF svetainė
* worldfootball
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
Jurgis Karosas

**Jurgis Karosas** (g. 1922 m. vasario 9 d. Utenoje, m. 2013 m. balandžio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Vyriausias keturių vaikų šeimoje, broliai: Leonas Karosas – amatininkas, Vladas Karosas – inžinierius, Algis Karosas – kariškis, gydytojas chirurgas. Tėvams kraustantis, augo Giedraičiuose, vėliau Svėdasuose. 1940 m. baigė Utenos gimnaziją.

Vokiečių okupacijos metais 1941–1944 m. LLKJS Svėdasų valsčiaus pogrindinio komiteto sekretorius. 1943–1944 m. „Žemaitės“ sovietinių partizanų junginio partizanas. 1944–1946 m. dirbo komjaunimo organizacinį darbą Svėdasų valsčiuje, vėliau Rokiškio gimnazijoje.

1946–1948 m. studijavo Vilniaus universitete, bet studijų nebaigė. 1948–1950 m. LKP(b) Anykščių apskrities komiteto darbuotojas. 1948 m. lapkričio 7 d. paruošė ir išleido pirmąjį laikraščio „Kolektyvinis darbas“ numerį, iki 1950 m. liepos mėn. laikraščio redaktorius. 1950–1953 m. studijavo Maskvos aukštojoje partinėje mokykloje, įgijo žurnalisto išsilavinimą. 1953–1988 m. „Valstiečių laikraščio“ redaktorius.

1963–1975 m. ir 1985–1990 m. LSSR AT deputatas. 1960–1966 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1966 m. komiteto narys.

Mirė 2013 m. balandžio 20 d. Vilniuje. Palaidotas Vilniaus Liepkalnio kapinėse.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

## Šaltiniai
Algirdas Karosas

**Algirdas Karosas** (1927 m. rugsėjo 1 d. Rygoje – 1980 m. kovo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos fotožurnalistas, fotografas.

## Biografija
Baigė Vilniaus konservatoriją, žurnalistikos studijas Maskvoje.

Fotožurnalisto veiklą pradėjo 1952 m. laikraščio „Sovetskaja Litva“ redakcijoje, agentūroje „Sovinformbiuro“, nuo 1964 m. iki 1980 m. – žurnalo „Kooperatininkas“ redakcijos skyriaus redaktorius.

Nuotraukas spausdino įvairiuose laikraščiuose ir žurnaluose. Dalyvavo daugelyje fotografijos parodų. 1977 m. surengė personalinę fotografijos darbų parodą.

## Šaltiniai
2011 m. Bardsragujn chumb

**[[2011]] m. [[Bardsragujn chumb]]** – Armėnijos aukščiausioji futbolo lyga. Sezonas prasidėjo 2011 m. kovo 5 d., baigėsi 2011 m. lapkričio 5 d. Dalyvavo 8 komandos. 

## Turnyrinė lentelė
* Jerevano „Ulis“ tapo šalies čempionais. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Armenia 2011-20 (Claudionicoletti.eu)
* Armenia 2011 (Rsssf.org)
The Sims 3: Ambitions

**The Sims 3: Ambitions** – antrasis papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 3“. Papildymas buvo išleistas 2010 m. birželio 1 d. JAV ir Kanadoje, o Europoje – birželio 4 d. Šiame papildyme atsiranda galimybė išnaudoti naujas karjeros galimybes. Jis yra panašus į ankstesnius papildymus „The Sims 2: Open for Business“ ir „The Sims 2: FreeTime“.
Jonas Karka

**Jonas Karka** (1909 m. sausio 6 d. Vaidlonyse, Panevėžio apskritis) – Lietuvos ekonomistas, žurnalistas, Kanados lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1922-1926 m. mokėsi Anykščių vidurinėje mokykloje, 1926–1930 m. – Panevėžio mokytojų seminarijoje, 1930 m. pašauktas į tarnybą Lietuvos kariuomenėje, mokėsi Kauno Karo mokykloje, 1931 m. spalio 29 d. ją baigė VI aspirantų laidoje, suteiktas pėstininkų atsargos jaunesniojo leitenanto karinis laipsnis ir iškart išleistas į pėstininkų karininkų atsargą. 1938 m. lapkričio 23 d. jam buvo suteiktas atsargos leitenanto laipsnis. 1932–1937 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakulteto Ekonomikos skyriuje, įgijo ekonomisto išsilavinimą.

1932–1934 m. mokytojavo Kalnėnuose (Kauno apskritis). Nuo 1934 m. rugpjūčio iki 1940 m. birželio mėn. TSRS okupacijos dirbo Lietuvos finansų ministerijos sekretoriumi, kainų tvarkytojo įstaigos kontrolieriumi Kaune, nuo 1939 m. – Vilniuje. 1938 m. suredagavo ir išleido Lietuvos miestų tarifų knygą. Nuo 1940 m. rugsėjo iki 1944 m. Prekybos komisariate dirbo vyresniuoju ekonomistu.

Dalyvavo skautų, šaulių ir atsargos karininkų organizacijų veikloje, nuo 1933 m. aktyvus studentų atsargos karininkų korporacijos „Ramovė“ narys.

Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. pasitraukė į Vakarus, 1944-1948 m. gyveno Vokietijos lietuvių pabėgėlių stovyklose, 1948 m. rudenį emigravo į Kanadą, įsikūrė Toronte. Ten 1956 m. baigė braižytojų kursus ir iki 1977 m. Toronto miesto savivaldybėje dirbo braižytoju. 

1952 m. kaip Kanados lietuvių sąjungos atstovas tapo pirmosios Toronto lietuvių organizacijų sudarytos Toronto lietuvių namų laikinosios valdybos nariu, šias pareigas ėjo iki 1954 m. Lietuvių namų Toronte steigimo, pastato įsigijimo ir jo pritaikymo lietuvybės veiklai organizatorius. 1954 m. liepos 11 d. dalyvavo steigiamajame Toronto šaulių klubo susirinkime ir kartu su bendraminčiais įkūrė pirmąją šaulių organizaciją emigracijoje – Vl. Pūtvio šaulių kuopą. Vėliau ilgą laiką buvo Lietuvių žurnalistų sąjungos Toronto skyriaus pirmininkas.

Bendradarbiavo leidiniuose „Panevėžio balsas“, „Trimitas“, „Tautos ūkis“, „Mūsų rytojus“, „Lietuvos aidas“. Kanadoje bendradarbiavo leidiniuose Tėviškės žiburiai, „Nepriklausoma Lietuva“, „Draugas“, „Toronto Sun“, „Toronto Star“.

## Bibliografija
* Toronto Lietuvių Namai, 1951–1976: sukaktuvinis leidinys, su Pranu Basčiu, Birute Strazdiene ir Povilu Štuopiu, 1976 m.
* Vytauto Didžiojo universiteto Kaune studentų atsargos karininkų korporacija „Ramovė“, 1933–1983: atsiminimai, 1983 m.

## Šaltiniai
Juozas Kaributas

**Juozas Kaributas** (iki 1944 m. *Juozas Kelmas*, 1909 m. gruodžio 29 d., senuoju stiliumi gruodžio 16 d. Kinderiai, Šimonių valsčius, Panevėžio apskritis – 2000 m. kovo 6 d. Los Andželas, JAV) – Lietuvos žurnalistas, režisierius, kino ir teatro kritikas.

## Biografija
1926–1927 m. mokėsi Anykščių progimnazijoje. Baigė suaugusiųjų gimnaziją Kaune. 1937 m. įstojo į J. Miltinio dramos studiją, vėliau perėjo į B. Dauguviečio vadovaujamą Valstybės dramos studiją. 1940 m. priimtas aktoriumi bendradarbiu į Kauno Valstybės teatrą. 1942–1943 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo žurnalistiką.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo Fišbeko Lietuvių stovyklos dramos trupės režisieriumi. 1949 m. atvyko į JAV,  1949–1953 m. buvo apsistojęs Ročesteryje (Niujorko valstija), sutelkė ateitininkų vaidintojų grupę, dirbo teatro režisieriumi, pastatė P. Bagdo-Naumiestiškio „Baisus birželis“ (1951 m.), L. Fuldos „Mokyklos draugai“ (1952 m.), taip pat porą S. Čiurlionienės komedijų.

1953 m. persikėlė į Los Andželą (Kalifornijos valstija), 1954 m. subūrė scenos mėgėjus ir įkūrė Lietuvių dramos sambūrį, veikiantį iki šiol, režisavo jo spektaklius – lietuvių autorių kūrinius. Su šiuo sambūriu pastatė: B. Zdanavičiaus „Šv. Kazimieras – Lietuvos karalaitis“ (1954 m.), J. Gliaudos „Tėviškėlė už kalnų“ (1955 m.) ir „Meilės pinklės“ (1956 m.), P. Vaičiūno „Tuščios pastangos“ (1958 m.) ir „Naujieji žmonės“ (1960 m.).

1964 m. paliko Dramos sambūrį ir įkūrė Scenos darbuotojų būrelį. Su juo pastatė A. Kairio „Diagnozė“ (1964 m.), V. Karklinio „Raudonas vynas“ (1965 m.), J. Grušo „Nenuorama žmona“ (1968 m.) ir kitus spektaklius. Taip pat kūrė vaidinimus ir lietuvių vaikams: J. Švaisto „Vakaras taigoje“ (1962 m.), K. Kubilinsko „Stebuklingoji lazdelė“ (1965 m.), V. Frankienės „Rūstusis karalius“ (1968 m.). Jis taip pat rengė dainų ir poezijos koncertus, literatūros vakarus.

Nuo 1954 m. taip pat dirbo korespondentu ir recenzentu Holivude, kino filmų pramonėje, rašė straipsnius, filmų recenzijas, ėmė kino kūrėjų interviu.

Dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės Tautos fondo veikloje, 1965 m. buvo išrinktas jo pirmininku. Jis taip pat talkino Amerikos lietuvių tarybai, Bendram Amerikos Lietuvių Fondui, ateitininkams, buvo Lietuvių žurnalistų sąjungos narys, Holivudo „Motion Pictures“ spaudos klubo narys. 1978 m. išrinktas į Pasaulio lietuvių žurnalistų sąjungos valdybą.

Spaudoje bendradarbiavo nuo 1936 m. Rašė į Amerikos lietuvių leidinius „Tėviškės žiburiai“, „Margutis“, „Laisvoji Lietuva“, „Lietuvių dienos“ ir „Naujienos“. Išleido kelionių įspūdžių, atsiminimų, publicistikos knygų. Viešėdamas tėviškėje, J. Kaributas inicijavo paminklo Kelmų šeimos atminimui statybą Kinderiuose. Kauno paveikslų galerija saugo J. Kaributo dovanotą Šiaurės Amerikos indėnų meno kolekciją.

## Bibliografija
* Kelionė aplink pasaulį, 1974 m.
* Teatrinio vargo keliais, 1977 m.
* Pro geležinę uždangą, 1993 m.
* Kur lietuviai verkė ir dainavo, 1994 m.
* Iš Juozo Kaributo archyvo

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Juozas Kaributas. Genealogija
Karolis Petrukonis

**Karolis Petrukonis** (g. 1987 m. gegužės 18 d. Lietuvoje, Trakuose) – Lietuvos krepšininkas rungtyniaujantis Pasvalio „Pieno žvaigždžių“ klube.
2009–2010 m. sezone rungtyniavo Panevėžio „Techase“.
2010–2011 m. sezoną pradėjo Vilniaus „Perlo“ klube, vėliau persikėlė į Vilniaus „Lietuvos rytą“ kuriame ir pabaigė sezoną.
2011 m. rugpjūčio 13 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu.
2012 m liepos 23 d. pratęsė sutartį su Utenos "Juventus" komanda.
2013 m. rugpjūčio 13 d. sudarė naują sutartį su Utenos „Juventus“ klubu.

## Pasiekimai
* 2011 m. LKL vicečempionas.
* 2011 m. BBL trečios vietos laimėtojas.
* 2014 m. Estijos krepšinio taurės laimėtojas.
* 2015 m. Estijos lygos laimėtojas
Mopanai

**Mopanai** – viena iš majų tautų, gyvenanti šiaurės rytų Gvatemaloje (Peteno departamente) ir vakarų Belize. Kalba mopanų kalba.

Tradiciškai mopanai gyveno dabartiniame Belize, bet britams vykdant Britų Hondūro kolonizaciją, buvo išstumti į vakarus. Gvatemaloje daug mopanų atsidūrė vergijoje. XIX a. daug mopanų grįžo į gimtąsias žemes.

## Šaltiniai
Mopanų kalba

**Mopanų kalba** – majų kalbų šeimos kalba, priklausanti jukatekų pogrupiui. Vartojama indėnų mopanų, gyvenančių Belize (Toledo, Stan Kryko, Kajo rajonuose) ir Gvatemaloje (Peteno departamente). Kalbančiųjų skaičius – apie 8600 žmonių (1982 m.): 6000 Belize ir 2600 Gvatemaloje.

## Šaltiniai

*
Alsmerio gėlių aukcionas

**Alsmerio gėlių aukcionas** yra pasaulinė gėlių ir kitų augalų birža ir prekyvietė, didžiulis verslo kompleksas, užimantis 150 ha plotą. Aukcione perkamos ir parduodamos gėlės, sudaromi sandoriai, gėlės rūšiuojamos, tikrinamos ir rengiamos transportuoti visomis įmanomomis transporto rūšimis visomis pasaulio kryptimis. Niekur kitur pasaulyje neparduodama tiek daug gėlių ir augalų vienoje vietoje kaip šiame aukcione. Dėl milijardinių apyvartų Alsmerio gėlių aukcionas yra vienas iš kertinių šalies ekonomikos akmenų.

Kiekvieną dieną 5 aukciono salėse pasiūloma ir parduodama per 19 mln. skintų gėlių ir 2 mln. kitų augalų. Aukcione pardavimui nuolat siūloma mažiausiai 12 000 gėlių ir kitų augalų rūšių. Daugiausiai Alsmerio gėlių aukcione parduodama rožių ir tulpių. Vidutinės pardavimų apimtys per 1 dieną siekia 1 740 mln. vienetų rožių ir 600 mln. vienetų tulpių.

Iš visų kiekvieną dieną aukcione parduodamų gėlių ir kitų augalų apie 85 % eksportuojama tą pačią dieną. Dauguma jų keliauja 1,500 km spinduliu – į Vokietiją, Angliją, Italiją, Ispaniją, Rusiją ar Rytų Europą. Beveik 10 % gėlių iškeliauja į Jungtines Valstijas. Užsienietiškos gėlės ir augalai taip pat tiekiami Alsmerio aukcionui. Pagrindinės šalys tiekėjos yra Izraelis, Kenija, Uganda, taip pat kai kurios Europos šalys – Prancūzija ir Danija. Pardavėjai ir transportuotojai garantuoja, kad visos siuntos iš Alsmerio bet kuriuos pasaulio kampelius pasieks maždaug per 24 valandas.

## Ištakos

Tulpėmis, natūraliai augusiomis Vidurinėje Azijoje, XVI-XVII a. susidomėjo Amsterdamo pirkliai. Olandijoje tulpių paklausa tuomet buvusi tokia didžiulė, kad vieną jų svogūnėlį keisdavo į karietą, pakinkytą dviem žirgais, į hektarą žemės arba į namą. 

Alsmerio gėlių aukcionas atsirado maždaug 1968 metais, susijungus dviem mažesniems aukcionams. Abu jie buvo įkurti 1911-ųjų pabaigoje–1912-ųjų pradžioje, Alsmerio kavinėse. Būtent čia radosi tokia darbo sistema: kiekvieną rytą augintojai kolektyviai siūlydavo savo gėles ir kitus augalus pirkėjams. Trečiajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje prasidėjo aukso amžius. Ketvirtajame pasaulio ekonomikos kryptis pasikeitė, tačiau po Antrojo pasaulinio karo ūkis laipsniškai atsigavo ir gėlių bei kitų augalų paklausa ėmė didėti, ir per pastaruosius 50 metų ji tik didėjo.

## Šaltiniai
* Verslo klasė: Pasaulio gėlynas

## Nuorodos
* FloraHolland: Where beauty meets business
Turkų osmanų kalba

**Turkų osmanų kalba** (لسان عثمانى‎, *Lisân-ı Osmânî*) – išnykęs turkų kalbos variantas, vartotas Osmanų imperijos laikais. Tai buvo oficiali raštų ir literatūrinė imperijos kalba. Nuo šiuolaikinės turkų kalbos skyrėsi arabiškų ir persiškų skolinių gausa bei arabiškos abėcėlės naudojimu. Osmanų kalba naudota daugiausia oficialiame lygmenyje, tuo tarpu kaimo žmonės naudojo kalbą su mažiau skolinių ir artimesnę šiuolaikinei turkų kalbai.

Pagal socialines klases vartoti trys osmanų kalbos variatai:
* iškalbingoji (*Fasih Türkçe*) – poezijos, administracinė kalba
* vidurinioji (*Orta Türkçe*) – aukštuomenės, prekybinė kalba
* šiurkščioji (*Kaba Türkçe*) – žemutinių klasių kalba

Istoriškai osmanų kalba skirstoma į šiuos vytymosi etapus:
* senoji osmanų kalba – naudota iki XVI a. seldžiukų bei turkų beilikuose;
* klasikinė osmanų kalba – vartota nuo XVI iki XIX a., įprasčiausia osmanų kalbos forma;
* naujoji osmanų kalba – vėlyvosios Osmanų imperijos (XIX–XX a. pr.) kalba, paveikta vakarietiškų kalbų.

1923 m. žlugus Osmanų imperijai Mustafa Kemalis Atatiurkas radikaliai pakeitė kalbą, atsisakydamas arabiškų ir persiškų skolinių, arabų rašto bei dalies gramatinių ypatybių, atkeliavusių iš persų.
7,63×25 mm Mauser

**7,63×25 mm Mauser**, kitaip dar *.30 Mauser Automatic* – originalus armijos pistoleto *[[Mauser C96]]* šovinys. Šovinys lizde paprastai remiasi tūtelės pečiais. Šovinys sukurtas perdarius 1893 m. šovinį 7,65×25 mm Borchardt, vienintelį tuo metu gamintą pavykusį savitaisių pistoletų šovinį. 7,63 mm Mauser kartais painioja su vėlesniu šoviniu 7,65×21 mm Parabellum (kitaip *.30 Luger*), kuris irgi buteliškos formos.

7,63 mm Mauser šovinys tapo pagrindu kuriant pirmąjį tarybinį pistoletų šovinį 7,62x25 mm Tokarev, kuris buvo priimtas ginkluotėn ir iki šiol naudojamas. Abiejų šių šovinių tūtelės beveik identiškos, tačiau šovinys 7,62 mm Tokarev turi galingesnį parako užtaisą, todėl netinka C96 pistoletams ir kitiems ginklams, naudojantiems 7,63 mm Mauser šovinį. Tačiau 7,63 mm Mauser šovinys tinka ginklams, naudojantiems 7,62 mm Tokarev šovinius. Tai buvo aktualu Antrojo pasaulinio karo metais, kai vokiečiai, pvz., trofėjiniams tarybiniams pistoletams kulkosvaidžiams PPŠ-41 naudojo 7,63 mm Mauser šovinius.

7,63 mm Mauser šovinius naudojo šie ginklai:
* pistoletai Mauser C96 ir jo variantai bei kopijos,
* Astra Model 900 ir jo variantai,
* kai kurie iki Antrojo pasaulinio karo sukurti pistoletai kulkosvaidžiai, pvz., šveicarų MP 18 (eksportuotas į Kiniją ir Japoniją) ir kompanijos Schweizerische Industrie Gesellschaft MKMO.

Žiemos karo ir Antrojo pasaulinio karo metais šiuos šovinius Suomijos ir Vokietijos kariuomenės naudojo trofėjiniuose tarybiniuose ginkluose.
Pagal Suomijos karinius archyvus Suomijos armija kompanijoje Fabrique Nationale de Herstal buvo užsakiusi milijoną šovinių 7,63 mm Mauser.

Šovinius 7,63 mm Mauser iki šiol gamina kompanijos Fiocchi, Sellier & Bellot ir Prvi Partizan.

|-----
| Tipas
| Pistoleto šovinys
|-----
| Kilmės šalis
| 
|-----
| Šovinys pirmtakas
| 7,65×25 mm Borchardt
|-----
| Konstruktoriai
| *[[Deutsche Waffen und Munitionsfabriken]]*
|-----
| Sukurtas
| 1896 m.
|-----
| Gamybos metai
| nuo 1896 m. iki dabar
|-----
| Kulkos masė
| 5,51 g
|-----
| Tūtelės masė
| 10,5 g
|-----
| Tūtelės forma
| beatbrailė, buteliška
|-----
| Kulkos skersmuo
| 7,86 mm
|-----
| Kaklelio skersmuo
| 8,46 mm
|-----
| Peties skersmuo
| 9,6 mm
|-----
| Pagrindo skersmuo
| 9,86 mm
|-----
| Dugnelio skersmuo
| 9,98 mm
|-----
| Tūtelės ilgis
| 25,15 mm
|-----
| Visas ilgis
| 34,8 mm
|-----
| Parako masė
| 0,52 g
|-----
| Pradinis kulkos greitis
| 430 m/s
|-----
| Kulkos energija
| 510 J
|}

## Nuorodos
Prvi Partizan

**Prvi Partizan** – Serbijos kompanija (būstinė Užicėje), gaminanti šaudmenis. Kompanija įkurta 1928 m. kaip *FOMU – Fabrika Oružje Municija Užice*.

Kompanija gamina įvairių kalibrų ir galingumų šaudmenis civiliams ir kariniams vartotojams. Jos produkcija pardavinėjama visame pasaulyje. Kompanija *Prvi Partizan* yra kai kurių retų šovinių gamintoja, pvz., 7,92×33 mm Kurz (naudotas šturmo šautuve StG 44) ir 7,65×53 mm Argentine. 2009 m. pradžioje ėmė gaminti šovinius 8×50 mm Lebel, ir tapo vieninteliu komerciniu šių šovinių gamintoju per paskutinius kelis dešimtmečius.

*Prvi Partizan* šovinių dugneliai žymimi įspaudu *ППУ* (*PPU*),, kuris reiškia *Први партизан Ужице*. Kompanija gamino ir šovinius, kurių dugneliai pažymėti PP ir PPU. Dalis kompanijos gaminamų komercinių šaudmenų eksportuojami į Australiją, kur juos parduoda prekiniu pavadinimu *Highland AX*.

Anksčiau *Prvi Partizan* šaudmenis į JAV importuodavo kompanija *Hansen Cartridge Company*. *Prvi Partizan* užmezgė partnerystę su *[[Wolf Ammunition]]* (Rusija), kuri gamina aukštos klasės *Wolf Gold* šaudmenis.

## Nuorodos
Nicolas Winding Refn

**Nicolas Winding Refn** (g. 1970 m. rugsėjo 29 d. Kopenhagoje) – Danijos kino režisierius, scenaristas ir prodiuseris.
1981 m., būdamas aštuonerių, Winding Refn su tėvais išvyko į Jungtines Valstijas. Nebaigęs Amerikos dramos akademijos grižo į Daniją. Tapo žinomas po filmo „Pusher“ (1996 m.). Filmas „Drive“ dalyvavo 2011 m. Kanų kino festivalyje, kuriame laimėjo geriausio režisieriaus apdovanojimą.

## Asmeninis gyvenimas
Winding Refn vedęs aktorę Liv Corfixen. Turi sūnų. Danų dainininkas ir prodiuseris Kasper Winding yra jo pusbrolis.

## Filmografija

## Nuorodos
* Biografija anglų kalba
Antanas Karalius

**Antanas Karalius** (1890 m. Briedžiuose, Šakių valsčius – 1932 m. rugpjūčio 23 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos gydytojas, mokslo populiarintojas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Mokėsi Šakių ir Suvalkų gimnazijose. 1909 m. atvykęs į JAV studijavo Čikagos ir Valparaiso universitetuose, baigė medicinos mokslus. Dirbo gydytoju.

Spaudoje pradėjo bendradarbiauti būdamas studentas. Rašinius dažniausiai medicinos ir higienos klausimais spausdino leidiniuose Naujienos, Tėvynė, Keleivis, Ateitis, „Meilė ir šeimyna“ ir kt. Pasirašinėjo slapyvardžiais A. J. Uoga, A. J. Zėčius. 1911–1913 m. redagavo leidinį „Lietuvių žurnalas“, 1913 m. – „Dievo rykštė“, 1923–1924 m. – „Gyvenimas“, 1926–1928 m. – „Šakė“.

Išvertė ir parašė knygų medicinos, ekonomikos, mokslo klausimais. 

## Šaltiniai
Isakas Kaplanas

**Isakas Kaplanas** (1905 m. rugpjūčio 21 d., senuoju stiliumi rugpjūčio 8 d. Peterburge, Rusijos imperija – 1988 m. gegužės 10 d. Amsterdame, Olandija) – Lietuvos vertėjas, žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1924 m. baigė Leningrado universiteto Visuomeninių mokslų fakultetą. 1930 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą.

1929–1937 m. dirbo leidinių „Diena“ ir „Naujas žodis“ redakcijose. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. 1940–1941 m. TASS'o vertėjas. 1941 m. pasitraukęs į Maskvą, dirbo Sąjunginio radijo vertėju. 1941–1943 m. tarnavo Raudonojoje armijoje.

1944–1946 m. leidinio „Sovetskaja Litva“ literatūrinio skyriaus vedėjas. 1975 m. emigravo į Vakarus.  Nuo 1980 m. gyveno Olandijoje, buvo aktyvus lietuvių išeivijos visuomeninės veiklos dalyvis, bendradarbiavo jos spaudoje, sudarė SSRS disidentų enciklopedinį žinyną.

Išvertė į rusų kalbą daug Juozo Baltušio, Kazio Borutos, Petro Cvirkos, Vinco Krėvės, Romualdo Lankausko, Vinco Mykolaičio-Putino, Viktoro Miliūno, Algirdo Pociaus, Mykolo Sluckio, Antano Venclovos, Antano Vienuolio ir kitų lietuvių rašytojų prozos bei dramaturgijos kūrinių.

## Šaltiniai
Juozas Kapačinskas

**Juozas Kapačinskas** (1907 m. spalio 20 d. Mažučiuose, Vilkaviškio valsčius – 1992 m. sausio 13 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos inžinierius, rašytojas, spaudos darbuotojas.

## Biografija
Studijavo technikos mokslus Kaune, Augsburgo technikos kolegijoje (Vokietija). Čikagos technikos institute įsigijo elektrotechnikos inžinieriaus specialybę.

1949 m. iš Vokietijos išvyko į JAV. Dirbo Burlingtone, geležinkelio kompanijoje. Už aktyvią visuomeninę veiklą įrašytas į JAV 200 metų sukakties leidinį *„Bicentinnial Memorial Editors of Distinguished Citizen of America Biografical Directory“*.

Bendradarbiavo dienraščiuose „Naujienos“, „Draugas“, rašė į laikraščius „Laisvoji Lietuva“, „Sandara“. Dirbo savaitraščio „Sandara“ redakcijoje, ėjo redaktoriaus pavaduotojo pareigas, žurnalo „Mūsų Vytis“ redakcinės kolegijos narys, Lietuvių žurnalistų sąjungos valdybos sekretorius. 

## Bibliografija
* *Siaubingos dienos: 1944-1950 metų atsiminimai*, Čikagos lietuvių literatūros draugijos leidinys, 1965 m. 276 psl.
* *Išeivio dalia: 1950-1973 metų atsiminimai*, Čikagos lietuvių literatūros draugijos leidinys, Chicago, 1974 m. 293 p., Vilnius, Enciklopedija, 1993 m. 254 psl.
* *Spaudos baruose*, Čikagos lietuvių literatūros draugijos leidinys, Chicago, 1978 m. 216 p.

## Šaltiniai
Rūta Kanopkaitė

**Rūta Kanopkaitė** (1949 m. kovo 16 d. Vilniuje – 2024 m. vasario 22 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė.

## Biografija
1967 m. baigė Garliavos vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. Stažavosi Fredrikstado žurnalistikos institute (1991, 1994 m.), JAV pagal specialią programą Baltijos šalių žurnalistams (1993 m.), Europos institute Berlyne pagal programą Baltijos šalių žurnalistams (1994 m.). Nuo 1972 metų dirbo laikraštyje „Kauno tiesa“ (nuo 1992 m. „Kauno diena“) korespondente, Kultūros skyriaus vedėja, 1990–1999 m. – vyr. redaktoriaus pavaduotoja. 1999–2008 m. buvo šio dienraščio korespondentė. 2008–2010 m. savaitraščio „Šeimininkė“ korespondentė, 2011 m. – to paties savaitraščio apžvalgininkė. Rašė kultūros, meno, istorinės atminties, visuomenės ir politikos temomis.

## Įvertinimas
* 1998 m. Vinco Kudirkos premija
* 2009 m. III laipsnio „Santakos“ garbės ženklas už nuopelnus Kaunui ir medalis „Už nuopelnus žurnalistikai“

## Šaltiniai
Direktorija

**Direktorija** () – Prancūzijos Respublikos vykdomosios valdžios aukščiausioji institucija laikotarpiu nuo 1795 m. spalio 26 d. iki 1799 m. lapkričio 9 d. Direktorijos valdymas buvo įvestas po to, kai 1795 m. rugpjūčio 17 d. plebiscitu buvo priimta ir nuo 1795 m. rugsėjo 26 d. įsigaliojo naujoji Prancūzijos Konstitucija. Pagal Konstituciją taip pat buvo įteisintas pirmasis Prancūzijos istorijoje dviejų rūmų parlamentas. Parlametą rinkti galėjo turto ir šėlsmo cenzais apriboti vyrai. Parlamentą sudarė 500 atstovų Taryba (*le Conseil des Cinq-Cents* – 500 taryba) ir 250 seniūnų taryba (*le Conseil des Anciens* – Seniūnų taryba). Kasmet buvo perrenkama trečdalis abiejų tarybų atstovų. Įstatymų leidybą vykdė 500 Taryba, kurie įsigaliodavo pritarus Seniūnų tarybai.

Vykdomoji valdžia atiteko 5 „direktoriams“, kuriuos kasmet išrinkdavo Seniūnų taryba iš 500 tarybos pasiūlytų kandidatų sąrašo. Kiekvienais metais vienas Direktorijos narys burtų keliu buvo keičiamas kitu.

## Direktorijos veikla
Kadangi naujoji 1795 m. priimta Konstitucija nenumatė, kaip reikia spręsti vykdomosios ir įstatymų leidybos valdžios konfliktus, todėl Direktorija jai nepalankius tarybų sprendimus, taip pat 1797 m. rinkimų rezultatus, malšino pasitelkdama kariuomenę. Direktorijos valdymui aktyviai priešinosi opozicija, net rengdama (1796) m. sąmokslus. Direktorijos valdymo metu vyko daug bruzdėjimų. Direktorijos valdymo metu Prancūzijos kariuomenė, vadovaujama Napoleono pasiekė pergalių Egipte. Pergalės labai padidino Napoleono populiarumą. Direktorijos sprendimu, 1799 m. rugpjūčio 23 d. Napoleonas paliko Egiptą ir išvyko į Prancūziją. Direktorija bijojo, kad Antrosios koalicijos pajėgos įsiverš į Prancūziją.
Napoleonui grįžus, vienas Direktorių – Sieyes – jam pasiūlė įvykdyti perversmą ir pakeisti konstituciją. Sieyes tikėjosi tokiu būdu užsitikrinti valdžią. 1799 m. lapkričio 9 d. prasidėjo perversmas, kurio metu per dvi dienas kariams, vadovaujamiems Napoleono, pavyko perimti valdžią. Napoleonas paskelbė naują 1799 m. konstituciją, kurioje buvo numatytas Konsulato, susidedančio iš trijų konsulų, valdymas. Napoleonas užsitikrino savo, kaip Pirmojo Konsulo, išrinkimą.

## Direktorijos nariai

## Šaltiniai
Dennis Rodman

**Dennis Keith Rodman** (g. 1961 m. gegužės 13 d.) – buvęs NBA krepšininkas iš Trentono.

## Karjera
Rodman žaidė tokiose komandose kaip Detroito „Pistons“, San Antonijaus „Spurs“, Čikagos „Bulls“, Los Andželo „Lakers“ ir Dalaso „Mavericks“. Dennis turėjo dvi pravardes – Dennis grėsmė („Dennis the Menace“) ir kirminas („The Worm“). Jos buvo duotos dėl žaidėjo pasiaukojančio žaidimo gynyboje ir kovojant dėl kamuolių. Savo karjerą amerikietis pradėjo lengvojo krašto puolėjo pozicijoje, o vėliau perėjo prie sunkiojo krašto puolėjo.

Rodman 7 kartus pateko į geriausiai besiginančių NBA krepšininkų rinktinę (1989–1993, 1995–1996) bei 5 kartus tapo NBA čempionu (1989–1990, 1996–1998) (su Detroito „Pistons“ ir su Čikago „Bulls“).

Baigęs NBA karjerą Dennis atsitraukė nuo krepšinio ir dažnai dalyvaudavo įvairiuose pramoginiuose renginiuose, filmuodavosi filmuose.

Po ilgos pertraukos Rodman nusprendė grįžti į krepšinį. 2003 m. jis pasirašė kontraktą su NBDL lygos „Long Beach Jam“ ekipa, kitais metais persikėlė į „ABA“ lygą. Joje jis žaidė dvejose ekipose – iš pradžių „Orange County Crush“, vėliau – „Tijuana Dragons“.

2005 m. Rodman du kartus lankėsi Suomijoje – iš pradžių jis ketino dalyvauti žmonų nešimo varžybose, tačiau iš jų pasitraukė dėl sveikatos problemų, o lapkričio mėnesį sužaidė vienerias rungtynes už Suomijos aukščiausios lygos komandą „Torpan Pojat“.

Nepavykus sugrįžti į NBA, Dennis 2006 m. sausio 28 d. pasirašė eksperimentinį vienerių rungtynių kontraktą su Didžiosios Britanijos lygos ekipa „Brighton Bears“. Šioje komandoje amerikietis sužaidė trejas rungtynes.

2011 m. balandžio 1 d. Detroito komanda pagerbė Rodman vilkėtus 10 numeriu pažymėtus marškinėlius, o rugpjūčio 12 d. Dennis buvo įrašytas į NBA Krepšinio šlovės muziejų.

## Bibliografija
Rodman yra išleidęs keturias knygas apie save:
* Rodman, Dennis (1994). *Rebound: The Dennis Rodman Story.* ISBN 0-517-59294-0.
* Rodman, Dennis (1996). *Bad as I Wanna Be.* ISBN 0-440-22266-4.
* Rodman, Dennis (1997). *Walk on the Wild Side.* ISBN 0-385-31897-9.
* Rodman, Dennis (2005). *I Should Be Dead by Now.* ISBN 1-59670-016-5.

## Apdovanojimai
* 5 kartus NBA čempionas (1989–1990, 1996–1998)
* 2 kartus geriausiai besiginantis NBA žaidėjas (1990–1991)
* 2 kartus visų žvaigždžių rungtynių dalyvis (1990, 1992)
* 2 kartus pateko į geriausią NBA trečiąją rinktinę (1992, 1995)
* 7 kartus pateko į geriausiai besiginančių NBA krepšininkų rinktinę (1989–1993, 1995–1996)
* Jo marškinėliai pažymėti 10 numeriu yra pagerbti Detroito „Pistons“ komandos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 

## Šaltiniai
Vytautas Kaltenis

**Vladislovas Vytautas Kaltenis** (1937 m. balandžio 26 d. Kėdainiuose – 2016 m. balandžio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, istorikas, Mažosios Lietuvos kraštotyrininkas.

## Biografija
1970 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1972 m. pradėjo dirbti laikraščio „Tiesa“ redakcijoje: atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, skyriaus vedėjas, redakcinės kolegijos narys. 1994–1996 m. dienraščio „Diena“ korespondentas. Nuo 2000 m. Mažosios Lietuvos enciklopedijos redakcinės kolegijos narys, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas leidybai. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Už publicistikos knygą "Ak, gražus dangau! Klaipėdietiški pasakojimai" (2008 m. išleido Mažosios Lietuvos fondas bei Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas), į kurią sudėti 1960–2008 metų pasakojimai iš susitikimų su krašto senbuviais lietuvininkais, suteikta I. Simonaitytės literatūrinė premija.

Daugiausia rašė kraštotyros, istorijos, etnokultūros temomis, Lietuvos radijuje buvo įrašyta radijo pjesė apie I. Simonaitytę, spaudai parengta kultūrinės publicistikos knyga.

## Bibliografija
* Kaip vyko Vilkišiaus „Teismas“. – Vilnius: Kinofikacijos ir filmų nuomojimo vyr. valdybos leidinys, 1962. – 8 p.: iliustr.
* Pagarba pati neateina. – Vilnius: Mintis, 1976. – 19 p.
* Pasisvečiavimas: lietuviškos vietos senuose Karaliaučiaus atvirukuose / parengė Virginija Budrikienė, Nijolė Dzindziliauskienė, Vytautas Kaltenis, Algirdas Matulevičius, Martynas Purvinas, Aliutė Zimanienė. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. – 23 p.: iliustr.
* Ak, gražus dangau! : klaipėdietiški pasakojimai. – Vilnius: MELI, 2008. – 847 p.: iliustr. – ISBN 978-5-420-01640-4

## Įvertinimas
* 2009 m. Ievos Simonaitytės premija 

## Šaltiniai
Vladas Kalvėnas

**Vladas Kalvėnas** (1933 m. balandžio 5 d. Jukiškiuose, Pakruojo valsčius – 1994 m. gegužės 4 d. Panevėžyje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1953 m. baigė Pakruojo vidurinę mokyklą, 1954–1958 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.

1953 m. pradėjo dirbti Pakruojo rajono laikraščio „Žvaigždė“ redakcijoje korektoriumi, vėliau jo korespondentas, 1961–1962 m. Varnių rajono laikraščio „Komunizmo pergalė“ redaktorius, vėliau dirbo Telšių rajono laikraščio „Komunizmo švyturys“ redakcijoje. 1967–1982 m. – Plungės rajono laikraščio „Kibirkštis“ redaktorius, 1982–1991 m. – Panevėžio miesto laikraščio „Panevėžio tiesa“ (nuo 1990 m. „Panevėžio balsas“) vyriausias redaktorius. 1991 m. įkūrė ir ėmė redaguoti savaitraštį „Panevėžio savaitė“. 1992 m. šiam susijungus su laikraščiu „Aukštaitijos rytas“, vietoje jo įsteigto dienraščio „Panevėžio rytas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas.

Rašė ekonomikos, savivaldos, socialinėmis temomis. 

## Šaltiniai
Edmundas Kalinas

**Edmundas Kalinas** (g. 1948 m. sausio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
1967 m. baigė Šakių vidurinę mokyklą, 1970 m. – Vilniaus universitetą. 1981–1990 m. Kauno rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ skyriaus vedėjas, nuo 1991 m. – laikraščio „Kauno diena“ korespondentas, nuo 1999 m. generalinis direktorius. Rašė ekonomikos, socialiniais klausimais.  Nuo 2007 m. UAB „Vox eteris“ generalinis direktorius, nuo 2008 m. – naujienų portalo Atn.lt generalinis direktorius bei vyriausiasis redaktorius.

## Šaltiniai
Pirklys

**Pirklys** – verslininkas, siekiantis gauti pelno iš kitų asmenų pagamintų prekių prekybos. Pirkliai yra tarpininkai tarp gamintojų ir vartotojų.

Pirklių sluoksniai buvo būdingi ikiindustrinėse visuomenėse. Tuomet pirkliai galėdavo užimti tiek aukštą, tiek žemą socialinį statusą. Pavyzdžiui, Senovės Kinijoje jie buvo laikomi veltėdžiais todėl, kad jie nieko nedirbdami sugebėdavo susikrauti didžiulius turtus vien tik iš kitų asmenų darbo vaisių. Nepasaint to, pirkliai buvo įtakingi.
Kašanetas

**Kašanetas** ( 'maža kiaulė') – medinis rutuliukas, naudojamas petankės žaidime.

Kašanetai turi būti pagaminti iš medžio arba sintetinės medžiagos, turėti gamintojo ženklą ir tarptautinės federacijos (FIPJP) patvirtinimą, kad tiksliai atitinka keliamus standartus. Jų diametras – 30 mm (leidžiama paklaida: +/–1mm). Svoris – nuo 10 iki 18 gramų. Kad atitiktų diametro ir svorio reikalavimus, kašanetai tradiciškai gaminami iš buksmedžio arba buko. Dažyti kašanetus yra leidžiama, bet yra draudžiama, kad juos pakeltų ar pritrauktų magnetas.

Plieninius rutulius reikia mesti kuo arčiau medinio. Taškai skaičiuojami pagal tai, kiek arčiausiai kašaneto esančios komandos rutulių lenkia priešininkų arčiausiai kašaneto esantį rutulį. Išmestas kašanetas turi matytis iš lankelio (metimo vietos), jeigu nesimato, reikia mesti iš naujo.

## Taip pat skaitykite
* Petankė

## Nuorodos
* Lietuvos petankės asociacija – Oficialios petankės taisyklės

## Šaltiniai
Algirdas Kadžiulis

**Algirdas Kadžiulis** (1933 m. vasario 7 d. Tolkiškėse, Trakų apskritis – 1982 m. sausio 10 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Baigė Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.

Dirbo žurnalo „Jaunimo gretos“, Šilutės rajono laikraščio „Leninietis“ redakcijose, 1957–1967 m. dienraščio „Tiesa“ korespondentas Kaune. 1967–1969 m. žurnalo „Nemunas“, 1970–1977 m. laikraščio „Tiesa“ darbuotojas. 1977–1982 m. – Kauno „Drobės“ susivienijimo laikraščio „Drobiečių žodis“ redaktorius. 

## Šaltiniai
Klemensas Kairiūkštis

**Klemensas Kairiūkštis** (1923 m. lapkričio 9 d. Papiškiuose, Rokiškio apskritis – 2006 m. birželio 19 d. Anykščiuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Augo šešių vaikų šeimoje. Baigė Čedasų pradžios mokyklą, toliau mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1944 m. vasarą mobilizuotas į sovietinę armiją, kovojo 16-ojoje lietuviškoje divizijoje, fronte sužeistas, po sužeidimo turėjo nežymią judėjimo negalią. Po karo gyveno Rokiškyje, 1946–1947 m. dirbo Rokiškio apskrities laikraščio „Tarybinis Rokiškis“ redakcijoje. 1947–1948 m. laikraščių „Tiesa“ ir „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas. 1948 m. organizavo Pasvalio apskrities laikraščio „Stalino vėliava“ leidimą, iki 1949 m. šio laikraščio redakcijos atsakingasis sekretorius.

Nuo 1950 m. gyveno Anykščiuose, 1950–1951 m. Anykščių apskrities laikraščio „Kolektyvinis darbas“, 1951–1953 m. Kavarsko rajono laikraščio „Stalino vėliava“ redakcijų atsakingasis sekretorius. Dirbdamas žurnalistinį darbą, Lietuvos žemės ūkio akademijoje neakivaizdžiai įgijo agronomo specialybę. 1958–1987 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas“ redakcijos atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas. 1983 m. išėjęs į pensiją, šio laikraščio, o nuo 1990 m. laikraščio „Anykšta“ neetatinis bendradarbis. 1990 m. įstojo į Lietuvos demokratinę darbo partiją, dalyvavo jos veikloje. Palaidotas Anykščių naujosiose kapinėse.

## Šaltiniai
Judelis Kacenbergas

**Judelis Kacenbergas** (1916 m. sausio 12 d. Dubingiuose – 1978 m. rugsėjo 28 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, fotografas.

## Biografija
1935–1940 m. dirbo privačiose fotografijos ateljė. 1940–1941 m. LLKJS CK, 1942–1945 m. – Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos laikraščio „Tėvynė šaukia“, 1946–1976 m. dienraščio „Tiesa“ fotokorespondentas.

Daugelyje dokumentinių fotografijų užfiksuoti Antrojo pasaulinio karo, Lietuvos gyvenimo vaizdai. Jos publikuotos albumuose „Lietuva šiandien“ (1964 m.), „Kovų keliais“ (1965 m.) ir kt.  1976 m. surengta jo fotografijų paroda. Jo fotografijų, negatyvų turi Šiaulių fotografijos muziejus.

## Bibliografija
* Klaipėda, nuotraukų albumas, 1960 m.
* Graži tėviškė mano, nuotraukų albumas, 1965 m.

## Šaltiniai
Šini grafystė

**Šini grafystė** (, ) – buvusi Šventosios Romos Imperijos valstybė dabartinės pietų Belgijos ir Prancūzijos teritorijoje.

## Istorija
Pirmuoju grafu tapo Otonas I, kilęs iš Vermandua grafystės, kuris pastatė Šini pilį prie Mozelio upės ir pradėjo vietinę grafų dinastiją. Grafystė buvo didelė ir valdė 246 miestus ir 57 pilis. Vėlesnieji grafai stiprino grafystę, statydami rūmus, vienuolynus. Jie konkuravo su kaimynais Builiono grafais.

Kadangi grafas Liudvikas IV neturėjo sūnų, jis paruošė dukrą Joaną tapti įpėdine. 1228 m. jos vedybų su Loono grafu Arnoldu IV dėka, Loono grafų dinastija pradėjo valdyti ir Šini. Šie grafai stiprino naująją sostinę Montmedi. 1336 m., pasibaigus ir Loono grafų dinastijai, grafystėje įsigalėjo Heinsbergo lordai. 1362 m. grafas Gotfridas pardavė Looną ir Šini Arnoldui Ruminjiečiui. Šis 1364 m. pardavė Šini Liuksemburgo kunigaikščiui Venceslavui I. Taip Loono grafystė tapo Liuksemburgo kunigaikštystės dalimi.

## Grafai
* Otonas I, Vermandua grafo Alberto I sūnus (980–987);
* Liudvikas I (987–1025);
* Liudvikas II (1025–1066);
* Arnoldas I (1066–1106);
* Otonas II (1106–1131);
* Albertas I (1131–1162);
* Liudvikas III (1162–1189);
* Liudvikas IV (1189–1226);
* Joana (1226–1268);
* Arnoldas II (1228–1273), taip pat Loono grafas (Arnoldas IV);
* Liudvikas V (1273–1299);
* Arnoldas III (1299–1313), taip pat Loono grafas (Arnoldas V);
* Liudvikas VI (1313–1336), taip pat Loono grafas (Liudvikas IV);
* Teodorikas, (1336–1361), taip pat Loono grafas ir Heinsbergo lordas;
* Gotfridas (1361–1362), taip pat Loono grafas ir Heinsbergo lordas;
* Arnoldas iš Ruminji (1362–1364);