Pederseno dėsnis

**Pederseno dėsnis**, arba **ruki taisyklė**, – fonetinis dėsnis, kurį slavų kalboms nepriklausomai vienas nuo kito 1894 m. suformulavo Ch. Ulenbekas () ir 1895 m. H. Pedersenas (). Į mokslinę apyvartą greičiau įėjo H. Pederseno straipsnis, todėl dėsnis imtas vadinti jo vardu. Vėliau, 1922 metais, A. Mejė () šį dėsnį pradėjo taikyti visoms sateminėms kalboms, taigi – ir baltų. Dėsnis reiškėsi nevienodai, skirtingose kalbose sąlygos buvo ne tokios pačios.

## Slavų kalbos

### Veikimo atvejai
Sekant H. Pedersenu (), šio fonetinio pokyčio atvejus galima apibrėžti taip: **s* po **ī*, **i*, **i̯*, **ū*, **u*, **u̯*, **r*, **k* pavirto liežuvio užpakaliniu pučiamuoju **х* (ch), jei po jo nėjo sprogstamieji priebalsiai **p*, **t* arba **k*. Vėliau junginys **kx* buvo supaprastintas į **x*. Pagal pokytį sąlygojusius garsus *r*, *u*, *k*, *i*, šis dėsnis taip pat vadinamas „ruki taisykle“.

Dėl Pederseno dėsnio poveikio slavų prokalbės garsynas pasipildė trečiuoju liežuvio užpakaliniu priebalsiu **х* (ch).

**s* virsta **x*, pavyzdžiui, tokiose gramatinėse formose: *u*, *i*, *o* kamienų daugiskaitos vietininke, parodomųjų įvardžių daugiskaitos kilmininke ir vietininke, taip pat – kai kurių veiksmažodžių aoristo formose.

### Virsmo etapai
Jau H. Pedersenas darė prielaidą, kad šis pokytis vyko dviem etapais: **s* > **š* (ʃ) > **x*. Vėliau jį palaikė ir kiti mokslininkai, pavyzdžiui, A. Mejė (), A. Seličevas, A. Savčenka. A. Mejė netgi manė, kad slavų prokalbė buvo paveldėjusi „rytiečių“ (tai yra rytų indoeuropiečių) **š*, prieš nepriešakinės eilės balsius jį pavertusi **х*, bet prieš priešakinės eilės balsius jį išsaugojusi, t. y. vedė analogiją su kaita **k*/**č* ir **g*/**ž*. Tokiu būdu A. Mejė įprastinę chronologiją apverčia aukštyn kojom, pripažindamas *š* kaip pirminį formose ,  ir *х* kaip antrinį formose , . J. Ševeliovas šią hipotezę laiko itin mažai tikėtina, nes slavų prokalbės istorijoje žinomas liežuvio užpakalinių priebalsių virtimas palataliniais (suminkštintaisiais), o ne atvirkščiai.

Galimo pokyčio **š* > **x* tipologinė lygiagretė turima taip pat ir ispanų kalbos raidoje.

S. Bernšteinas tvirtina virsmą buvus tiesioginį ir pažymi, kad mokslui žinomi tiesioginiai dantinių priebalsių liežuvio užpakaliniais virsmai.

### Artikuliacinės virsmo sąlygos
Kai kurie mokslininkai pažymi, kad garsai **u*, **i*, **r* iš vienos pusės, ir **k* – iš kitos, fonetiškai nėra panašūs, taigi teikia čia matyti du atskirus pokyčius arba vieno pokyčio du etapus.

### Pavyzdžiai

* ide. **teisos* > **teixos* 'tiesus, lygus' > slav. prok. **tixъ* > , . Plg. , ;
* ide. **pers-* 'šlakstyti' > **porxos* > slav. prok. **porxъ* 'dulkės, smulkios dalelės' > , . Plg.  'krioklys';
* ide. **wṛsus* > **wirxus* > slav. prok. **vьrxъ* > , . Plg. ,  () 'aukštis, viršus, didumas';
* ide. **saṷsos* > **soṷxos* > slav. prok. **suxъ* > . Plg. , , ,  () 'sausas';
* ide. **leik<sup>w</sup>sos* > **leikxos* > slav. prok. **lixъ(jь)* >  'perteklinis, atliekamas, nereikalingas', . Plg.  'likutis'.

### Chronologija

#### Absoliučioji chronologija
**s* virto **x* ankstyvuoju slavų prokalbės laikotarpiu.

J. Ševeliovo teigimu, **s* virto **x* VI—V a. pr. m. e.. Šį procesą I tūkstantmečio pr. m. e. viduriui priskiria ir A. Lamprechtas.

#### Santykinė chronologija
**s* virtimas **x* vyko iki baigiantis satemizacijai. Tai liudija sampriešos **pьsati* 'rašyti' : **pьxati* 'grūsti'. Žodyje **pьsati* *s* (2ek̂sis* 'ašis' ir  < [[Indoeuropiečių prokalbė|ide.]] **dek̂sinos* 'dešinys'.

Pederseno dėsnis veikė iki šių slavų kalbose vykusių fonetinių pokyčių: [[Dvibalsis|dvibalsių]] suvienbalsinimo, liežuvio užpakalinių priebalsių palatalizacijos (suminkštinimo), priebalsių junginių dėl atvirojo skiemens dėsnio supaprastinimo.

Virsmas *s > *x bus baigęsis iki [[Slavai|slavų]] ir [[Germanai|germanų]] kontaktų. Tai liudija du faktai:
# Slavų prokalbės germanizmai, kuriuose galėtų vykti šis virsmas, jo neatspindi, pavyzdžiui: [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **userędzь* 'auskarai' <  'auskarai', [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **cěsarь* 'caras, karalius' <  <  'cezaris' (titulas).
# Germanų *h* tolydžiai perteikiamas slavų *x*, o tai būtų neįmanoma, jei slavų prokalbėje *x* jau nebūtų funkcionavęs kaip visavertė [[fonema]], pavyzdžiui: [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **xyzъ* (, ) 'troba' < [[Germanų prokalbė|germ. prok.]] **hūs* 'namas', [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **xъlmъ* 'kalva' < [[Germanų prokalbė|germ. prok.]] **hulma-*, [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **šata / *šatъ* 'dangalas' () < [[Germanų prokalbė|germ. prok.]] **hētaz*.

=== Kiti garso *х kilmės atvejai slavų prokalbėje ===

Slavų prokalbėje garsas **х* susidarė ne tik dėl Pederseno dėsnio. Šis garsas taip pat galėjo atsirasti:
* Pirminiame judriojo *s* junginyje su pradžios skardžiuoju liežuvio užpakaliniu priebalsiu;
* Kaip analogijos padarinys:
** dėl [[Priešdėlis|priešdėlinių]] darinių: **xoditi* 'vaikščioti' kaip **prixoditi* 'ateiti';
** dėl kitų linksniavimo tipų: **ženaxъ* 'žmonose' kaip **synъxъ* 'sūnuose' ir **gostьxъ* 'svečiuose';
** arba asmenuojant **nesoxъ* 'atnešiau' kaip **rěxъ* 'pasakiau'; *bereši 'imi' kaip *vidiši 'veizdi, matai';
* [[Skolinys|Skoliniuose]], pavyzdžiui: [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **xlěbъ* 'duona' < , [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] *xlěvъ 'tvartas' <  'kapas, urvas';
* Kai kada **x* sutinkamas [[Onomatopėja|garsažodžiuose]] ir ekspresyviuose žodžiuose, pavyzdžiui: **xoxotati* 'kvatoti', **xъrkati* 'kosčioti' ir kt.

Kurį laiką mokslininkai manė, kad slavų prokalbės **x* galėjo atsirasti ir iš [[indoeuropiečių prokalbė]]s *k<sup>h</sup>, bet po to, kai buvo įrodyta, jog indoeuropiečių prokalbėje dusliųjų aspiruotųjų nebūta, šios prielaidos teko atsisakyti.

== Baltų kalbos ==
Veikiant Pederseno dėsniui, [[baltų kalbos]]e **s* virto **š* po *r, k*:
*,  (< **ver**s**es*) 'kuilys, meitėlis',  'bulius, jautis";
*, plg. *pū**s**lė̃* < **pūt-**s**lė*.
Tačiau [[Lietuvių kalba|lietuvių kalboje]] padėtyse po *u* ir *i* pasitaiko **s*, nevirtęs **š* ([[Latvių kalba|latvių]] ir [[Prūsų kalba|prūsų]] kalbų duomenys neiškalbingi, nes jose [[baltų prokalbė]]s **s* ir **š* suplakti į vieną *s*):

* ,  'vilna',  () 'avinas',  'avis',  'pintinė';
*  'žuvies sriuba',  't. p.',  () 'nuoviras, sultinys',  'putra, sriuba';
bet

*  'kulstyti' greta , *пи**х**ати*;
*  greta .

[[Janas Otrembskis|J. Otrembskis]] () teigė, kad lietuvių kalboje priebalsis **š* po *u* ir *i* iš naujo virto *s*. Tas pats *š*, kuris lietuvių kalbos žodžiuose fiksuojamas po *u* ir *i*, lenkų mokslininko manymu, yra kilęs iš **šj*. S. Bernšteino teigimu, šis aiškinimas yra prasimanytas ir tendencingas.

[[Simas Karaliūnas|S. Karaliūnas]] pastebi, kad po **u* ir **i* priebalsis **s* baltų prokalbėje nevirsta **š* tada, kai po jo iš karto eina sonantas ir kai jis priklauso kitai negu **u*, **i* [[Morfema|morfemai]]. 

Atkreiptinas dėmesys, kad [[Galūnė (kalbotyra)|galūnėse]] po **u* ir **i* **s* niekada nevirsta *š*: *sūnù**s***, *sūnaũ**s***, *sūnumì**s***; *avì**s***, *aviẽ**s*** (< [[Baltų prokalbė|balt. prok.]] **aṷei**s***), *avimì**s***, [[tarmė|tarm.]] *avi**s**ù* 'avyse'; *vilkaĩ**s***, *eĩ**s***, *bù**s*** ir kt.

== Indoiranėnų kalbos ==
[[Indoarijų kalbos|Indoarijų]] prokalbėje **s* virto retrofleksiniu *ṣ*, kai ėjo po ī, i, i̯, ū, u, u̯, r, k, k̂ (pastarasis junginyje su *ṣ* neteko palatalinės artikuliacijos ir sutapo su senuoju *k*), taip pat ir prieš uždarumos priebalsius, bet ne prieš *r* ar *r̥*:

*  () 'ašis'. Plg. , , ,  'ašis';
*  () 'mažas'. Plg.  'liesas';
*  () 'aukštis, viršus, didumas'. Plg. , , ;
*  () 'sausas'. Plg. , , ,  'sausas';
*  () 'nuodai'. Plg.  (),  'nuodai';
*  () 'trys' (mot. g.). Plg.  'trys' (mot. g.)

Kitaip negu slavų, indoarijų kalbose po **s* einąs sprogstmasis priebalsis netrukdė šiam virsmui: [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **pěstъ* (< *poi̯stos) 'piesta' greta  () 'maltas'.

[[Nuristano kalbos|Nuristaniečių]] prokalbėje *s* virto *š* po ī, i, i̯, r, k, k̂, bet ne po ū, u, u̯.

[[Iranėnų kalbos]]e *s* > *š* po ī, i, i̯, ū, u, u̯, r, k, k̂.

Ne mažiau svarbu ir tai, kad [[indoiranėnų kalbos]]e **s* pakito ir po i < *ə ([[šva]]) bei r < *l.

== Albanų kalba ==
[[Albanų kalba|Albanų kalboje]] *s virsta *š po *ī, *i, *i̯, *ū, *u, *u̯:

* alb. prok. **dausa* > **dauša* >  'avinas'. Plg.  'žvėris', , [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **duxъ* 'dvasia';
* alb. prok. **laisa* > **laiša* >  'vilna, plaukai'. Plg. , [[Slavų prokalbė|slav. prok.]] **listъ* 'lapas'.

== Armėnų kalba ==
[[Armėnų kalba|Armėnų kalboje]] **s* tarp balsių virsta **h* ir išnyksta, todėl čia susiduriama tik su *š* tarimo po **r* pėdsakais.

== Bendras pokytis ar daugybė nepriklausomų? ==
Vertinama trejopai, ar Pederseno dėsnis yra bendras [[Satemizacija|sateminių]] kalbų reiškinys, ar atskirose kalbose jis ėmė veikti savarankiškai:
* Pederseno dėsnis atskirose kalbose pradėjo galioti nepriklausomai. Tokį požiūrį remtų tai, kas šio dėsnio veikimo aplinkybės įvairiose kalbose šiek tiek skiriasi.
* Tai – bendra sateminių kalbų naujovė, kurios centru laikytini indoiranėnų dialektai (tokiu būdu britų [[Indologija|indologas]] T. Barou () manė esant mažai tikėtina, kad atskirose indoeuropiečių kalbose šis virsmas būtų pradėjęs galioti nepriklausomai) arba, kaip teigia, sakykime, olandų kalbininkas [[Robert S. P. Beekes|R. Bekesas]] (), šis fonetinis pokytis bus prasidėjęs jau prokalbės dialektuose, tačiau jo rezultatai ėmė fonologizuotis jau atskirose kalbose.
* Pederseno dėsnio išdavų ir sąlygų bendrumus atskirose kalbose bus lėmę jų tarpusavio kontaktai tuo metu, kai veikė šis fonetinis virsmas.

== Literatūra ==
* *Бернштейн С. Б.* Очерк сравнительной грамматики славянских языков. — М.: Издательство Московского университета: Наука, 2005. — С. 160–165.
* *Каралюнас С.* К вопросу об и.-е. *s после i, u в литовском языке. // Baltistica, I (2). — С. 113–126.
* *Маслова В. А.* Истоки праславянской фонологии. — М.: Прогресс-Традиция, 2004. — С. 196–225.
* *Мейе А.* Общеславянский язык. — М.: Издательство иностранной литературы, 1951. — С. 26—30.
* *Селищев А. М.* Старославянский язык. — М.: Издательство Московского университета: Наука, 2006. — С. 165–170.
* *Чекман В. Н.* Древнейшая балто-славо-индоиранская изоглосса (*s<sub>i-k</sub> > *š). // Балто-славянские исследования. 1980. — М.: Наука, 1981. — С. 27—37.
* *Collinge N. E.* The Laws of Indo-European. — Amsterdam/Philadelphia:John Benjamins Publishing Company, 1985. — P. 143–145.
* *Hamp E. P.* On IE *s after i, u in Baltic. // Baltistica, III (1). — P. 7—11.
* *Shevelov G. Y.'' A Prehistory of Slavic. — Heidelberg: Carl Winter Universitätsverlag, 1964. — P. 127–137.

## Nuorodos
* Charles Prescott: Germanic and the Ruki Dialects 

## Šaltiniai