open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pijus Ramidavičius

**Pijus Ramidavičius** (g. 1919 m. dab. Lenkijos Palenkės vaivadijos Šipliškės valsčiaus Budzisko kaime) – Lenkijos lietuvių ūkininkas, ginkluoto pasipriešinimo komunistiniam režimui Lenkijoje dalyvis.

## Biografija
Augo Lenkijos-Lietuvos pasienyje, ūkininkavo. Po Antrojo pasaulinio karo buvo Lietuvos partizanų, nelegaliai gyvenusių Budzisko slėptuvėse, ryšininku. Už partizanų rėmimą 1949 m. Pijus Ramidavičius buvo Lenkijos administracijos suimtas ir nuteistas 15 kalėti. Bausmę atliko Ravičiaus, vėliau Racibužo kalėjimuose. Po 1956 m. amnestijos apsigyveno prie Ščecino, vedė ten atitremtą Birutę Talaišytę iš Šlynakiemio. Vėliau šeima gyveno Budziske, Jeziorkuose ir Suvalkuose.

Pijus Ramidavičius giedojo Suvalkų lietuvių bažnytiniame chore, dalyvavo Suvalkų lietuvių klubo „Vienybė“ veikloje. Jam suteiktas *Lenkijos kombatanto* (pasipriešinimo Lenkijos komunistiniam režimui dalyvio) vardas ir leitenanto laipsnis, jis apdovanotas *Laisvės varpo medaliu*.

## Šaltiniai
* Juozas Vaznelis. Vienos šeimos istorija. Suvalkietis, 1/2007. https://web.archive.org/web/20080516041144/http://www.punsk.com.pl/suvalkietis/2007.htm
Reichsmaršalas

**Reichsmaršalas** ( 'Reicho (imperijos) maršalas') – aukščiausias nacistinės Vokietijos karinis laipsnis, aukštesnis už liuftvafės generolą feldmaršalą.

Reichsmaršalo titulas pirmą kartą pasirodė dar iki XII a., Šventosios Romos imperijos laikais. Karo metu reichsmaršalais vadino vyriausius Šventosios Romos imperijos kariuomenės vadus. Tai buvo laikinų pareigų pavadinimas, naudotas XII–XVI a.

Istoriškai reichsmaršalo titulas nebuvo unikalus ar itin prestižinis, kaip kad buvo hitlerinėje Vokietijoje. Vokietijos imperijoje ir Pirmojo pasaulinio karo metais nė vienas Vokietijos kariškis šio laipsnio neturėjo.

Antrojo pasaulinio karo metais vienintelis šio reichsmaršalas buvo Hermanas Geringas (*Hermann Göring*), kuriam šį laipsnį 1940 m. liepos 19 d. suteikė A. Hitleris. H. Geringas buvo vyriausiasis liuftvafės vadas, taip pat turėjo daug kitų titulų, kaip kad Reicho meistras medžiotojas, Keturmečio plano įgaliotasis komisaras.

Hitleris paskyrė Geringą reichsmaršalu, kad nurodytų jį kaip viršesnį kitiems vermachto generaliteto atstovams, irgi gavusiems tą dieną aukštus laipsnius. A. Hitleris buvo pasirinkęs H. Geringą kaip kaip savo įpėdinį Trečiojo Reicho vadovą. Geringui aukštesnis laipsnis buvo svarbus, kad Hitlerio mirties atveju būtų aiški pareigų paveldėjimo seka.
Iš tikrųjų A. Hitleris 1945 m. balandžio 30 d. įpėdiniu paskyrė grosadmirolą Karlą Denicą (). Pats K. Denicas apie pareigų perėjimą sužinojo tik 1945 m. gegužės 1 d. iš Martino Bormano ir Jozefo Gebelso.

Reichsmaršalo skiriamieji ženklai buvo gaminami iš gryno aukso, o maršalo lazda – iš dramblio kaulo. Reichsmaršalo antpečiuose buvo pavaizduotos sukryžiuotos maršalo lazdos ir virš jų – vokiškas erelis.


File:Reichsmarschall Version 1 links.svg|Reichsmaršalo pareigybinė vėliava, kairė pusė
File:Reichsmarschall Version 1 rechts.svg|Reichsmaršalo pareigybinė vėliava, dešinė pusė
File:Bundesarchiv Bild 146-1979-128-08, Standarte des Reichsmarschalls.jpg|Automobilis su reichsmaršalo vėliava
File:Bundesarchiv Bild 101III-Reprich-012-08, Wolfschanze, Hitler, Ley, Porsche und Göring.jpg|Dešinėje pusėje - H. Geringas su reichsmaršalo uniforma
Ežerėlių piliakalnis

**Ežerėlių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Ežerėlių kaime, Šventežerio seniūnija. Pasiekiamas keliu Šventežeris – Gegutė Ežerėlių pradžioje pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus 700 m lauko keliuku, ties antra sodyba dešinėje paėjus į kairę pietuosna per laukus 250 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje didelėje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 30x10 m dydžio, iškiliu viduriu. Jos pietvakarių galas 10 m plotyje iškilęs apie 0,3 m. Šlaitai vidutinio statumo, 9-13 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dabar dirvonuoja, šiaurės vakarų šlaite auga pušų guotas.

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas Dėl teisinės apsaugos suteikimo. 2008-05-27; Nr.: KPD-RM-766. Paminklo teritorijos plotas 1,07 ha.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. Vilnius, 1975, t. 2, p. 58 (Nr. 177).
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2 p. 14-15.
* Kamiński, A. Materialy do bibliografii archeologycznej Jaćwiežy od I do XII w. Materiały Starožytne. Warszawa, 1956, t. 1, p. 212.
* Pranas Kulikauskas. 1954 m. žvalgomosios archeologinės ekspedicijos Prienų, Alytaus, Druskininkų, Veisiejų, Simno, Lazdijų, Kalvarijos, Marijampolės rajonuose ataskaita. KPC aptarnavimo skyriaus fondų poskyris, f. 7, ap. 1, b. 14, p. 321.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 128.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 70-71.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ežerėliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Alomiella

***Alomiella*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis.

## Rūšys
**[[Alomiella hatschbachii]]*
**[[Alomiella regnellii]]*

## Nuorodos

* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
*
Mate Bilić

**Matė Biličius** (*Mate Bilić*; g. 1980 m. spalio 23 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje.

Futbolininko karjerą pradėjo 1997 m. gimtojo Splito klube Hajduk. 2001 m. su juo laimėjo Kroatijos taurę ir buvo pakviestas į Ispanijos klubą Real Zaragoza. Ten neįsitvirtino, buvo skolinamas žemesnės lygos klubams (UD Almería, Sporting de Gijón). Paskui perėjo į antrojo Ispanijos diviziono klubą Córdoba CF, dar po metų – į UE Lleida. 2006–2008 m. sezone žaidė Austrijos SK Rapid Wien, bet vėliau vėl grįžo į Ispaniją.

Matė Biličius į Kroatijos nacionalinę rinktinę pradėtas kviesti 2009 m. pradžioje, tačiau debiutavo tik spalio 24 d. varžybose prieš Kazachstaną. Antrosiose savo varžybose rinktinėje (draugiškos varžybos prieš Lichtenšteiną) įmušė 2 įvarčius.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Kambodžos herbas

**[[Kambodža|Kambodžos]] herbas** – vienas iš oficialių Kambodžos nacionalinių simbolių. Dabartinis herbas naudojamas nuo 1993 m.

Visą herbą iš abiejų pusių supa liūtai su dramblio straubliais. Savo letenose abu gyvūnai laiko penkių skirsnių skėčius. Herbo viduryje yra karaliaus karūna, o viršuje – trykštanti šviesa. Žemiau karūnos yra padėklas, ant kurio stovi šventas kardas ir šventas khemrų om simbolis. Herbo apačioje khmerų kalba parašyti trys žodžiai – **Preah Chao** (*karališka valdžia*), **Krung** (*karalystė*) ir **Kampuchea** (*Kambodža*).
Verstaminų IV piliakalnis

**Verstaminų IV piliakalnis**, *Koplyčkalnis* – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Verstaminų kaimo, Teizų seniūnija. Pasiekiamas keliu Verstaminai – Teizai nuo kaimo pavažiavus 2 km, už sodybos kairėje pasukus į kairę šiaurėn, 500 m lauko keliuku. 

## Piliakalnis

Verstaminų IV piliakalnis įrengtas 1,3 km į rytus nuo pirmojo piliakalnio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 45x25 m dydžio, 2 m žemesne rytine dalimi, 1 m aukštesniais galais. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės pietiniame gale stovėjusio trianguliacijos bokšto, dirvonuoja, rytinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir koplyčios žymių nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 27000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Verstaminai IV
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Verstaminų III piliakalnis

**Verstaminų III piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22952) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakariuss nuo Verstaminų kaimo, Teizų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Lazdijai – Krosna pasukus į Verstaminus, jų neprivažiavus, ties geresnio dešiniojo kelio posūkio pabaiga, pasukus į dešinę pietuosna lauko keliuku pro sodybą 400 m – yra dešinėje šiaurės kryptimi.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas 600 m į šiaurės vakarus nuo pirmojo ir 300 m į šiaurės vakarus nuo antrojo piliakalnio, nusausinto ežerėlio vakariniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 26x8 m dydžio. Šlaitai statūs, 12-15 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.

## Gyvenvietė
Vakarų – pietvakarių papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos.

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 41 400 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 12 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Verstaminai III
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Verstaminų II piliakalnis

**Verstaminų II piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22950) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Verstaminų, Teizų seniūnija. Pasiekiamas pavažiavus 200 m į šiaurę lauko keliuku nuo Verstaminų pirmojo piliakalnio, pasukus į kairę vakarų kryptimi per kanalą, yra kairėje, šiaurės kryptimi nuo keliuko.

## Piliakalnis

Verstaminų II piliakalnis įrengtas 450 m į vakarus nuo pirmojo, nusausinto ežero pietiniame krante. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 11,5x9 m dydžio, apjuosta 60 m ilgio, 3 m aukščio rytuose ir 5 m aukščio vakaruose, 22 m pločio pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.

Pietvakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6300 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 10000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.60

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Verstaminai II
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Maskvos Vnukovo tarptautinis oro uostas

**„Vnukovo“ A. N. Tupolevo oro uostas** () – vienas iš penkių keleivinių Maskvos oro uostų. IATA kodas- VKO. Oro uostas gali aptarnauti visus tarybinius ir Rusijos gamybos lėktuvus bei daugumą vakarų gamybos lainerių.

Vnukovo oro uostas yra tarptautinis, visą parą aptarnauja keleivinius ir krovininius reisus. Įsikūręs Maskvos apylinkėse, 28 km į pietvakarius nuo miesto, 10 km nuo žiedinės automagistralės. 

Terminalas „Vnukovo-2“ aptarnauja Rusijos valstybės vadovų (Prezidento, Ministro pirmininko ir kt.) bei aukštų užsienio valstybių delegacijų specialiuosius reisus.

Keli „Vnukovo-3“ terminalai skirti Maskvos vyriausybės bei verslo aviacijos poreikiams tenkinti bei VIP reisams aptarnauti. Čia įsikūręs ir terminalas „Kosmos“, priklausantis Rusijos raketinei-kosminei korporacijai „Energija“.

Vnukovo oro uostas užima trečia vietą Rusijoje pagal keleivių skaičių (2008 m. - 7,92 mln keleivių) ir didžiausias galimybes susisiekti su kitais Rusijos miestais (2009 m. vasarą - reguliarūs reisai į 75 miestus).

Terminalai naudoja du 60 m pločio pakilimo takus: 3060 m asfaltbetoninį ir 3000 m. betoninį. Pakilimo takais gali naudotis iki 45 lėktuvų per valandą. Komplekso perone gali stovėti iki 100 lėktuvų.

2019 m. gegužės 31 d. „Vnukovo“ oro uostui suteiktas Andrejaus Tupolevo vardas.
## Nuorodos
* Vnukovo oro uosto tinklalapis
Kuklių piliakalnis

**Kuklių piliakalnis** – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Kuklių rytiniame pakraštyje, Lazdijų seniūnija, kelio Kukliai–Šventežeris kairėje pusėje.

## Piliakalnis

Įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 70 m ilgio, 35 m pločio šiaurinėje, 9 m – pietinėje dalyje. Paviršius nelygus: pietinė dalis 2 m, šiaurės vakarinė – 0,5 m aukštesnė už centrinę. Šlaitai statūs, 9–15 m aukščio, žemiausi rytinėje pusėje.

Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja.

Teritorijos plotas – 1,56 ha.

## Istorija
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

1972 m. įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą, 2002 m. registruotas kultūros vertybių registre, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

### Tyrimai
1965 m. žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.

2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnio aikštelėje ištyrė 20 m² dydžio plotą, kuriame aptiko kupolinės krosnies molio tinko.

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga 
* Kultūros vertybių registras
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Kukliai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Šabdrungas

**Šabdrungas** arba **žabdrungas** (, Wylie: *zhabs drung* 'prieš jo kojas') – dvasininko titulas Tibeto budizme, iš pradžių reiškęs bet kokį aukšto lygio dvasininkų lamų paveldimą titulą, bet vėliau tapęs Drukpa sektos dvasinių lyderių titulu ir kartu Butano valdovų titulu 1616–1907 m.

Lygintinas su titulu dalai lama, kuris yra Gelugpa sektos aukščiausio lyderio įvardijimas.

## Ngavangas Namgjalas

Pirmasis šabdrungas, įtvirtinęs vėlyvąją termino reikšmę, buvo Drukpa sektos atstovas Ngavangas Namgijalas (1594–1651), kuris buvo 18-asis šios sektos valdžios paveldėtojas, tęsiantis liniją nuo sektos įkūrėjo Drogon Tsangpa Gyare (1161–1211).

Po to, kai Ngavangas Namgijalas, persekiojamas Gelugpa sektos, pabėgo iš Ralungo į dabartinio Butano teritoriją, jis suvienijo vietos kunigaikščius, nukonkuravo kitas vietos sektas, ir 1616 m. įkūrė Butano teokratiją, kurioje aukščiausia valdžia paskirta Drukpos sektos vadovui, t. y. šabdrungui. Šalyje įtvirtintas pasaulietinės ir dvasinės valdžios atskyrimas, atstovaujamas dviejų žemiau esančių pareigūnų: dvasinio lyderio Dže Khenpo ir pasaulietinio lyderio Druk Desi.

## Šabdrungų linija
Mirus Ngavangui Namgjalui, jo mirtis buvo slepiama 54 metus, bijant šalies subyrėjimo. Tuo metu valdžią rankose realiai laikė penlopai (administratoriai), jo vardu leidę įstatymus. Vėliau buvo įtvirtintas šabdrungų paveldėjimas, remiantis tulku („atgimėlio“) sąvoka. T. y., įpėdinis buvo parenkamas kaip valdovo „inkarnacija“, panašiai kaip ir dalai lamų atveju.

Nuo 1698 m. iki XX a. pradžios valdė 9 šabdrungai – pirmojo šabdrungo inkarnacijos. Kad užtikrinti tęstinumą pilietinių karų siaubamoje šalyje, egzistavo trys inkarnacijų linijos: kūno tulku (*kutrul*), minties tulku (*thugtrul*) ir kalbos tulku (*songtrul*). Iš visų jų iki XX a. išgyveno tik minties ir kalbos linijos. Minties linija buvo laikoma svarbiausia.

## Valdymo pabaiga ir tolesnė seka
1907 m. Butano valdžioje įsigalėjus Ugjenui Vangčukui, buvo sunaikinta senoji politinė šalies sistema, siekiant atkurti centralizaciją. Mirus šabdrungui Džigme Čogjaliui, naujasis mažametis atgimėlis Džigme Dordži buvo uždarytas į Talo vienuolyną (Punaka), kur 1931 m. mirė, po to, kai jo brolis Indijoje pradėjo veiksmus, siekdamas sugrąžinti šabdrungų valdžią.

Nepaisant to, kad šabdrungų valdymas buvo baigtas, egzistuoja atgimėlių tęstinumas, nors tai nėra pripažįstama Butano vyriausybės. Dabartinis minties tulku linijos atstovas yra Pema Namgjelis buvo rastas Indijoje. 2005 m su tėvais atvykęs į Butaną, jis laikomas namų arešte.
Tilburgas

**Tilburgas** – miestas pietų Nyderlanduose, Šiaurės Brabanto provincijos sostinė. Savivaldybė apima Tilburgo miestą ir aplinkinius kaimus Udenhout ir Berkel-Enschot.

## Istorija

1809 m. karaliaus nutarimu gavo miesto teises.

## Miestų partnerystė

## Sportas
### Futbolas
* Willem II Tilburg
* TSV LONGA
* TSV NOAD
Mėčiūnų piliakalnis

**Mėčiūnų piliakalnis** – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Mėčiūnų kaimo, Kapčiamiesčio seniūnija. Pasiekiamas nuo Vainežerio važiuojant į rytus keliuku 1 km į mišką, miške keliukų sankryžoje pasukus į dešinę pietų kryptimi, už 350 m - į kairę rytų kryptimi, pavažiavus iki keliuko galo 1 km, paėjus 200 m į kairę šiaurės rytų kryptimi nuo jo mišku.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Ančios ežero vakariniame krante esančioje didelėje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25x16 m dydžio, 1 m aukštesniu pietiniu galu. Vakariniame šlaite, 2,5-3 m žemiau aikštelės, yra 40 m pločio natūrali terasa. Šlaitai statūs, 15-25 m aukščio. Piliakalnis apaugęs pušimis.

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų pėdsakų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. 2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė 8 m² plotą, aptiko židinį ir piliakalnio vietoje buvusios ankstesnės akmens amžiaus gyvenvietės kultūrinį sluoksnį su titnaginiais dirbiniais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 15700 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.141
* Eugenijus Ivanauskas, Arūnas Strazdas. 2002. Alytaus rajono neaiškių piliakalnių žvalgomieji tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, p. 42–44.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mėčiūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Gumbelių (Maišymų) piliakalnis

**Gumbelių piliakalnis**, kitaip – **Maišymų piliakalnis** – piliakalnis šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Gumbelių kaime (Šeštokų seniūnija), Krokšliaravio dešiniajame krante.

Pasiekiamas iš kelio  už Rudaminos pasukus į dešinę, į kelią , už 1,1 km pasukus keliu į dešinę rytų kryptimi Maišymų kaimo link, už 330 m prieš gyvenvietę, pasukus į kairę šiaurėn, pavažiavus 480 m iki sodybos – yra į šiaurės rytus nuo jos, kitapus Krokšliaravio upelio (Kirsnos kairiojo intako).

## Piliakalnis

Įrengtas atskiros, apie 350 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 145–180 m pločio, apylinkėje dominuojančios kalvos pietiniame krašte, kiek primenantis nupjautą kūgį. Vakarinis šlaitas aukščiausias – daugiau kaip 20 m, o kiti – 7–9 m aukščio. Nuolaidžiausias ir žemiausias – šiaurinis šlaitas. Viršutinėje dalyje šlaitai išlyginti, statesni. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 18 m ilgio ir 11 m pločio, apjuosta 0,6 m aukščio ir 7 m pločio pylimo. Jos pietinis kraštas kiek žemesnis. Pietiniame ir rytiniame šonuose, 1,5 m žemiau pylimo, yra 4 m pločio terasa. 
 
Apnaikintas arimų, šiuo metu dirvonuoja. Vakarinis ir rytinis šlaitai apaugę pavienėmis pušimis. Šiauriniame šlaite buvusi terasa sunaikinta.

Piliakalnis yra ties Gumbelių ir Maišymų kaimų riba, todėl archeologinėje literatūroje dažniausiai minimas Maišymų vardu. 

1935 m. įrašytas į senovės paminklų sąrašą, 1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (kodas AR-589), 1992 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

Teritorijos plotas – 4,99 ha

## Tyrimai
1954 m. ir 1965 m. žvalgė Istorijos institutas (ekspedicijų vadovai – Pranas Kulikauskas, Adolfas Tautavičius), 1989 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Eugenijus Ivanauskas).

2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ir papėdėje ištyrė 14 m² plotą, kuriame kultūrinio sluoksnio nerado. 

Datuojamas I tūkst. – II tūkst. pr. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. – Kaunas, 1928. – P.  177
* Petras Tarasenka. Grodziska w łuku śródkowego Niemna na Litwie. – Rocznik Olsztyński. – Olsztyn, 1959. – T. 2. – Žemėl.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Maišymai
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 75. – L. 318 
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 75. – L. 319 
*Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 79. – L. 110, 111, 113 
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – B. 79. – L. 104–114 
* Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Merkevičius, Algimantas
* Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Kulikauskas, Pranas
* Maišymų piliakalnis (Lazdijų r.) | Daugudis, Vytautas
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Mikyčių piliakalnis

**Mikyčių piliakalnis** – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Mikyčių, Šventežerio seniūnija. Pasiekiamas keliu Šventežeris – Gegutė Mikyčių kaimo pietinėje dalyje pasukus į dešinę vakaruosna, pavažiavus 1,8 km laikantis dešinės – yra 300 m į šiaurės vakarus nuo už kanalo esančios sodybos, lauko keliuko kairėje pietuose.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 26x22 m dydžio, iškiliu viduriu. Pietiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės bei šiauriniame šlaite, 1,5 m žemiau yra 3,5 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 8-10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas žvyrduobės, arimų, dabar dirvonuoja, šiauriniame šlaite auga beržų ir pušų guotas.

Šiaurės vakarų ir rytų papėdėse, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.   2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė bendrą 16 m² plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.60
* Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas Dėl duomenų patikslinimo. 2008-05-27; Nr.: KPD-RM-764;
* Eugenijus Ivanauskas, Arūnas Strazdas. 2002. Alytaus rajono neaiškių piliakalnių žvalgomieji tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, p. 42–44.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 76-77.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mikyčiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Paliūnų piliakalnis

**Paliūnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Paliūnų kaime. Pasiekiamas keliu Paročkė–Paliūnai pavažiavus 1,8 km iki kaimo pietinės dalies, už sodybos kairėje pasukus lauko keliuku į kairę rytų kryptimi, yra už 150 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35x23 m dydžio, iki 1,5 m aukštesniu vakariniu galu. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja, pietiniame šlaite auga beržai.

Pietinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako.

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3,7 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 15000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 80-81.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paliūnai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Mikailiškiai (Radviliškis)

**Mikailiškiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Grinkiškio.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Iš Mikailiškių savo giminę kildino Algirdas Brazauskas, kur giminės šaknys siekia XVIII a.

## Šaltiniai
Prelomčiškės piliakalnis

**Prelomčiškių piliakalnis su gyvenviete**, *Eglynai* – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Prelomčiškės kaime, Teizų seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Metelytė – Zebrėnai, Dusios ežero pietvakariniu krantu – yra kairėje, pervažiavus upelį ties sodyba dešinėje. 

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Dusios ežero vakariniame krante, ties bevardžio upelio žiotimis esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 16,5 m ilgio, 35 m pločio. Jos pietiniame krašte supiltas 40 m ilgio, 4 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 7 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio yra antras 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas antras 3 m pločio griovys. Šlaitai statūs, 9-10 m aukščio.

Piliakalnis apardytas ariant, išorinis pylimas ir grioviai beveik sunaikinti. Dabar jis dirvonuoja, parengtas lankymui: iš šiaurinės pusės per upelį padarytas tiltelis, šalia jo pastatytos skulptūros, toliau į šiaurę - automobilių stovėjimo aikštelė, stendas. 

Pietinėje, vakarinėje ir šiaurinėje papėdėse, 3 ha plote, yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos. 

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,16 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 049 000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Juozapas Radziukynas. Suvalkų redybos pilekalniai su žemlapiu. Varšuva. 1909, p. 67.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 66-67.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Prelomčiškė
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Paserninkų piliakalnis

**Paserninkų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Seirijų seniūnijoje, Paserninkų kaime. Pasiekiamas keliu Seirijai–Paserninkai prieš didesnį posūkį dešinėn Paserninkų kaime pasukus į dešinę keliu į Mikabalius vakarų kryptimi, pavažiavus 650 m – yra 100 m į dešinę šiaurėn nuo kelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 15 m skersmens. Šlaitai vidutinio statumo, 8-9 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, pietinėje papėdėje auga laukinė obelis.

Pietinėje ir rytinėje papėdėse, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta šlako.

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 2,3 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 14000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 82-83.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paserninkai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ūdininkų piliakalnis

**Ūdininkų piliakalnis**, *Ūdininkų senovės gyvenvietė* – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Lazdijų seniūnija. Pasiekiamas nuo kelio Salos – Akmeniai Aukštakalniuose pasukus į kairę pietvakarių kryptimi lauko keliuku, pavažiavus 2,5 km vingiuojančiu lauko keliuku laikantis dešinės – yra 100 m į dešinę šiaurės rytuose, priekyje, lauko keliuko gale. Piliakalnis sunkiai surandamas, nes ištuštėjusioje pasienio zonoje nėra aiškesnių orientyrų.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Uidės slėnyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 12x10 m dydžio. Jos didžioji dalis nuardyta kasant karjerą, liko tik 2-3,5 m pločio jos rytinis šonas. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio.

Piliakalnis dirvonuoja. 

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5200 m². 

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.142

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ūdininkai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kegumo tvenkinys

**Kegumo tvenkinys** () – tvenkinys Latvijos viduryje, Dauguvos upės slėnyje, aukščiau Kegumo HE užtvankos. Plotas 24 km². Vandens prisipildė 1945–1947 m.

## Šaltiniai
Taihu

**Taihu** () – ežeras rytų Kinijoje, Dziangsu ir Džedziango provincijose, Jangdzės deltos lygumoje, dešiniojoje Jangzdės slėnio pusėje. Tai trečias pagal dydį gėlavandenis Kinijos ežeras (po Pojanhu ir Duntinhu). Ežeras labai seklus, vidutinis jo gylis 2 m. Krantai daug kur statūs, skardingi. Taihu yra ~90 salų, dalyje jų įrengtos šventyklos.

Taihu susidarė meteorito krateryje, tačiau Jangzdės vandeniu užsipildė tik holoceno laikotarpiu. Ežeras sujungtas su Didžiuoju Kinijos kanalu. Išvystyta žvejyba. Dėl sparčios Taihu pakrančių urbanizacijos ir industrializacijos ežero vanduo užsiteršė, vyksta dumblių žydėjimas.

## Šaltiniai
Sausvirbė

**Sausvirbė** (*Amberboa*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. 

## Rūšys

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
* ZipcodeZoo.com
Amblyocarpum

***Amblyocarpum*** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: *amblus-* (bukas), *karpos* (vaisius, sėkla). 

## Rūšys
**[[Amblyocarpum inuloides]]*

## Nuorodos
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF)
*
Šlavantų piliakalnis

**Šlavantų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Šlavantų, Šlavantų seniūnija. Pasiekiamas keliu Gudeliai – Seirijai Gegutėje pasukus keliuku į dešinę pietuosna, už 450 m, keliuko susikirtime su nuo buvusio karjero ateinančiu keliuku, pasukus į kairę rytų kryptimi, pavažiavus 350 m iki ežero, paėjus į kairę šiaurėn 150 m – yra kitapus upelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Šlavanto ežero vakariniame krante, ties bevardžio upelio žiotimis. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x20 m dydžio, 1 m iškiliu viduriu. Pietryčių krašte į ją buvęs įėjimas. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 1 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Už jo, piliakalnio šiauriniame šlaite, 3 m žemiau pylimo, iškastas 5 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas antras 0,4 m aukščio, 10 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Vakariniame ir pietiniame šlaituose, 2-4 m žemiau aikštelės, griovys ir antras pylimas virtę 10 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 13-14 m aukščio.

Aikštelė apardyta arimų ir apkasų. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

Pietvakarinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta žiestos ir grublėtos keramikos.

## Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 6300 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 5000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.60
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 88-89.

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Šlavantai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Verstaminų I piliakalnis

**Verstaminų I piliakalnis** – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Verstaminų, Teizų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Lazdijai – Krosna pasukus į Verstaminus, juose sankryžoje pasukus į dešinę pietryčių kryptimi, pavažiavus iki kaimo galo ir toliau lauko keliuku, laikantis labiau dešinės, pavažiavus 1,4 km iki buvusios sodybos, yra už jos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, esančioje nusausinto ežero rytiniame krante. Aikštelė kiek netaisyklingo apskritimo formos, 17 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 127 m ilgio, 28 m pločio, 3 m aukščio pietvakariuose ir 4,5 m aukščio šiaurės vakaruose pylimu. Šlaitai vidutinio statumo, 7-10 m aukščio.

Pietinėje dalyje pylimas perkastas nuleidžiant aikštelėje besikaupiantį vandenį. Šiauriniame pylimo šlaite iškasta rūsio duobė. Piliakalnis apaugęs praretintais medžiais.

## Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 11600 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 8000 m².

Pastaba:  Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.143

## Nuorodos
* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Verstaminai I
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Austrija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Austrija|Austrijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medaliai

## Kalnų slidinėjimas

Stefanie Köhle, Mario Matt ir Hannes Reichelt pasitraukė iš rinktinės iki atidarymo ceremonijos.

## Biatlonas

## Ledrogių sportas
* Christian Hackl
* Martin Lachkovics
* Jurgen Loacker
* Jurgen Mayer
* Wolfgang Stampfer

## Slidinėjimo lenktynės
* Katerina Smutna

## Dailusis čiuožimas

## Akrobatinis slidinėjimas
* Margarita Marbler
* Katharina Gutensohn
* Karin Huttary
* Andrea Limbacher
* Katrin Ofner
* Patrick Koller
* Andreas Matt
* Markus Wittner
* Thomas Zangerl

## Nusileidimas rogutėmis
* Veronika Halder
* Nina Reithmayer
* Wolfgang Kindl
* Daniel Pfister
* Manuel Pfister
* Andreas Linger/Wolfgang Linger
* Markus Schiegl/Tobias Schiegl

## Šiaurės trikovė
* Christoph Bieler
* Felix Gottwald
* Bernhard Gruber
* David Kreiner
* Mario Stecher

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku
* Veronika Windisch

## Skeltonas
* Matthias Guggenberger

## Šuoliai su slidėmis

Visi šalies sportininkai normalaus kalno varžybose gavo automatinius kvalifikacinius kelialapius. Antrąją žaidynių dieną Gregor Schlierenzauer laimėjo bronzos medalį.

**A** – sportininkai automatiškai pateko į finalą ir kvalifikacinėse varžybose nebuvo vertinami komisijos.

## Snieglenčių sportas

* Doris Gunther
* Marion Kreiner
* Ina Meschik
* Heidi Neururer
* Claudia Riegler
* Doresia Krings
* Maria Ramberger
* Manuela Riegler
* Siegfried Grabner
* Benjamin Karl
* Andreas Promegger
* Anton Unterkofler
* Ingemar Walder
* Mario Fuchs
* Lukas Gruner
* Markus Schairer

## Greitasis čiuožimas
* Anna Rokita

## Nuorodos
* Austrijos nacionalinis transliuotojas 
* Austrijos olimpinis komitetas
Austrija 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Austrija|Austrijos]]** sportininkai dalyvaus 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose, Graikija.

## Medaliai

## Rezultatai
### Dviračių sportas

### Fechtavimasis

### Plaukimas

## Nuorodos
* Austrijos nacionalinis transliuotojas 
* Austrijos olimpinis komitetas
Kroatija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Kroatija|Kroatijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medaliai

## Kalnų slidinėjimas
* Ivica Kostelić
* Danko Marinelli
* Ivan Ratkić
* Dalibor Šamšal
* Natko Zrnčić-Dim
* Matea Ferk
* Nika Fleiss
* Ana Jelušić
* Sofija Novoselić
* Tea Palić

## Biatlonas
* Jakov Fak
* Andrijana Stipaničić

## Ledrogių sportas

## Slidinėjimo lenktynės
* Andrej Burić
* Nina Broznić‎

## Nuorodos
* Kroatijos olimpinis komitetas
Talasas (upė)

**Talasas** () – upė Kirgizijoje ir Kazachstane. Prasideda vakarų Tian Šanyje, Talaso kalnagūbryje, susiliejus Učato ir Karakolio upėms. Teka į vakarus Talaso slėniu, vėliau pasuka į šiaurės vakarus ir teka Kazachstano teritorija. Upės vandenys išgaruoja Mujunkumo smėlynuose, sudaro laikinus ežerėlius.

Didžiausi intakai: Urmaralas, Kara Bura, Kumuštakas, Kalba, Beš Tašas. Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui. Kirgizijoje sudarytas Kirovo tvenkinys. Prie Talaso upės įsikūręs Kirgizijos miestas Talasas ir Kazachstano miestas Tarazas.

## Šaltiniai
Talasas (Kirgizija)

**Talasas** () – miestas šiaurės vakarų Kirgizijoje, Talaso slėnyje, 1280 m aukštyje virš jūros lygio, 360 km į vakarus nuo Biškeko. Per miestą teka Talaso upė. 34,5 tūkst. gyventojų. Talaso srities centras. Maisto, avalynės pramonė. Eina Tarazo-Taldy Bulako plentas. Į šalies sostinę vedantis kelias kerta aukštus kalnagūbrius, o Etmeko perėja žiemą nepravažiuojama. Netoli Talaso yra mauzoliejus, kuriame palaidotas kirgizų epinis didvyris Manasas.

## Istorija

Gyvenvietė 1877 m. įkurta rusų ir ukrainiečių kolonistų, atsikrausčiusių į Talaso slėnį. Pradžioje kolonija vadinta **Dmitrijevka**.

## Šaltiniai
Jungtinė Karalystė 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[JK|Jungtinės Karalystės]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medalininkai

## Kalnų slidinėjimas
* Chemmy Alcott
* Andy Noble 
* Dave Ryding 
* Ed Drake

## Biatlonas
* Lee-Steve Jackson

## Ledrogių sportas
* 4 vyrai - Allyn Condon, John Jackson, Henry Nwume ir Dan Money
* 4 moterys - Nicola Minichiello, Gillian Cooke, Paula Walker ir Kelly Thomas

## Akmenslydis
**Moterų komanda**
* Eve Muirhead 
* Jackie Lockhart
* Kelly Wood
* Lorna Vevers
* Anne Laird

;Komandinė lentelė:

**Vyrų komanda**
* David Murdoch 
* Ewan MacDonald 
* Peter Smith
* Euan Byers
* Graeme Connal

;Komandinė lentelė

## Dailusis čiuožimas

## Nusileidimas rogutėmis
* Adam Rosen

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku
**Vyrų komanda**
* Jon Eley komandinė estafetė
* Anthony Douglas komandinė estafetė
* Paul Worth komandinė estafetė
* Jack Whelbourne komandinė estafetė
* Tom Iveson komandinė estafetė

**Moterų komanda**
* Sarah Lindsay 500 m
* Elise Christie 500 m, 1 000 m, 1 500 m

## Skeletonas
* Kristan Bromley
* Adam Pengilly
* Shelley Rudman
* Amy Williams

## Snieglenčių sportas
* Zoe Gillings
* Ben Kilner
* Lesley McKenna
* Adam McLeish

## Nuorodos
* Jungtinės Karalystės olimpinis komitetas
Jungtinė Karalystė 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[JK|Jungtinės Karalystės]]** sportininkai dalyvavo 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose, Graikija.

## Medaliai

## Rezultatai
### Lengvoji atletika

### Dviračių sportas

### Gimnastika

### Šaudymas

*Sidney Merlin
*Machonet

### Tenisas

### Sunkioji atletika

### Imtynės

*Launceston Elliot – 4 vieta

## Nuorodos
* Jungtinės Karalystės olimpinis komitetas
Indija 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Indija|Indijos]]** sportininkai dalyvavo 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje, Prancūzija. Tai buvo pirmasis šalies dalyvavimas.

## Medaliai

## Rezultatai
Indijai atstovavo tik vienas atletas – Norman Pritchard.

## Nuorodos
* Indijos olimpinis komitetas
Prancūzija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Prancūzija|Prancūzijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medaliai

## Kalnų slidinėjimas
*Sandrine Aubert
*Ingrid Jacquemod
*Julien Lizeroux
*Marie Marchand-Arvier
*Cyprien Richard
*Tessa Worley

## Biatlonas
*Jean Guillaume Beatrix
*Alexis Boeuf
*Vincent Defrasne
*Martin Fourcade
*Simon Fourcade
*Vincent Jay
*Sandrine Bailly
*Sylvie Becaert
*Caroline Brunet
*Julie Carraz-Collin
*Marie Dorin

## Slidinėjimo lenktynės
*Roddie Darragon
*Robin Duvier
*Jean Marc Gellar
*Emmanuel  Honne
*Maurice Manifica
*Cyril Miranda
*Vincent Vitto
*Lorie Barthelemie
*Celie Bourgeois
*L'aurone Kiune
*Lauren Karin Philippo
*Cecilie Storti

## Akmenslydis
;Vyrų komanda:
*Thomas Dufour
*Tony Angiboust
*Jan Ducroz
*Richard Ducroz
*Raphael Mathieu

;Komandinė lentelė

## Dailusis čiuožimas

## Akrobatinis slidinėjimas
*Anthony Benn
*Arnaud Burie
*Guilbaut Colas
*Ophelie David
*Chloe Georges
*Cole Gilbo
*Marion Hosseran

## Nusileidimas rogutėmis
*Thomas Girod

## Šiaurės trikovė
*Francois Braud
*Jonathan Felisaz
*Sebastien Lacroix
*Maxime Laheurte
*Jason Lamy-Chappuis

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku
*Maxime Chataignier
*Thibaut Fauconnet
*Benjamin Mace
*Jeremy Masson
*Jean Charles Mattei
*Stephanie Bouvier
*Veronique Pierron

## Skeletonas
*Gregory Saint Genies

## Šuoliai su slidėmis

## Snieglenčių sportas
*Deborah Antono
*Mathieu Botstseto
*Mathieu Crepel
*Paul Henri de le Rie
*Savie de le Rie
*Camile De Fokompre
*Xavier Delerue
*Natalie Desmar
*Sylvain Dufour
*Nellie Moenn
*Tony Ramuan
*Claire Shapoto
*Pierre Volte

## Greitasis čiuožimas
*Pascal Briand
*Alexis Contin

## Nuorodos
* Prancūzijos olimpinis komitetas
Prancūzija 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Prancūzija|Prancūzijos]]** sportininkai dalyvavo 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose, Graikija.

## Medaliai

## Rezultatai
### Lengvoji atletika

### Dviračių sportas

### Fechtavimasis

*Rapyra
**Eugène-Henri Gravelotte - 
**Henri Callot - 
**Jean Maurice Perronet - 
**Henri Delaborde - 5 vieta

### Gimnastika

Tuo metu olimpinėse žaidynėse nebuvo viešo balsavimo ir komisija paskelbdavo tik nugalėtoją ir antros vietos laimėtoją. Prancūzijai pratimų ant lygiagrečių rungtyje atstovavo Albin Lermusiaux, bet medalio sportininkas neiškovojo.
### Tenisas

*Defert - 8 vieta

## Nuorodos
* Prancūzijos olimpinis komitetas
Pacta conventa

**Pacta conventa** – valdovo padėtį Abiejų Tautų Respublikoje bei valdovo santykius su bajorija nustatantis dokumentas. Pirmasis *pacta conventa* sudarytas po karaliaus Henriko Valua išrinkimo 1573 m. Tai buvo vadinamieji *[[Henriko artikulai]]*. *Pacta conventa* buvo sudaroma su visais renkamais Abiejų Tautų Respublikos valdovais iki 1764 m.

Vladislovo Vazos *pacta conventa*, sudarytas 1632 m., numatė, kad karalius:
* neįves svetimšalių kariuomenės
* pastatys dar 4 tvirtoves
* pabaigs Kameneco tvirtovę
* neves be Seimo žinios ir leidimo
* nedaugins ekonomijų be Seimo pritarimo
* niekam neduos dviejų urėdų
* panaikins rusams padūmės mokestį
Henriko artikulai

**Henriko artikulai** – 1573 m. gegužės 20 d. Abiejų Tautų Respublikos bajorijos ir išrinktojo karaliaus Henriko Valua sudarytas pacta conventa.

Pagal šią sutartį nustatyta:
# Karalius visuomet bus renkamas.
# Užtikrinama tikybos laisvė.
# Karalius nesiųs atstovų į svetimas valstybes ir iš ten nekvies, nepriiminės ir nerinks kareivių, o jei tai darys asmeniniais tikslais, tai tik su Tarybos žinia.
# Karalius be Seimo pritarimo nepradės karo. Seimui nutarus galima šaukti visuotinį bajorijos šaukimą tiktai valstybės viduje. Kariauti galima ir užsienyje, bet karius laikyti galima tik 3 mėn., karalius pats turi sumokėti samdiniams algas. Kariuomenės negalima dalyti karo vienetais. Apsaugą apmoka karalius.
# Valstybės sienas gina karalius savo lėšomis.
# Karalius prie savęs turi turėti iš Senato 16 žmonių, 4 iš jų nuolat.
# Seimai bus renkami kas dveji metai, nepaprastieji gali būti renkami prireikus, ne ilgiau kaip 6 savaites, o prieš tai susirenka pavietų seimeliai. Didžiojoje Lenkijoje, Mažojoje Lenkijoje ir Lietuvoje turi vykti po vieną seimą.
# Respublikos reikmėms karalius naudos tik valstybinius antspaudus, kurie yra kanclerių ir pakanclerių žinioje.
# Valstybinių ir karaliaus tarnautojų skaičiaus karalius nemažins, o į šias vietas skirs vietinius, o ne svetimšalius.
Eben-Emaelio fortas

**Eben-Emaelis** (; ) – Belgijos fortas tarp Lježo ir Mastrichto, netoli Alberto kanalo, gynęs Belgijos-Vokietijos sieną. Fortas pastatytas 1931–1935 m. Jis tuo metu garsėjo kaip neįveikiamas ir didžiausias pasaulyje.

1940 m. gegužės 10 d. 78 vokiečių parašiutininkai (iš dalinio, kuris vėliau tapo 1-ąja parašiutininkų divizija) kariniais sklandytuvais DFS 230 nusileido ant forto viršaus. Parašiutininkai atsigabeno daug sprogmenų fortui ir jo artilerijai naikinti. Fortas neturėjo apsaugos nuo oro atakų ir kulkosvaidžių lizdų forto viduje. Pirmuosius parašiutininkus parėmus vokiečių 151-ajam pėstininkų pulkui gegužės 11 d. 13:30 tvirtovė kapituliavo, pasidavė 1200 belgų kareivių.

Požeminis fortas Eben-Emaelis buvo Belgijos viltis apginti savo rytines sienas. Jo užduotis buvo ginti, o prireikus sunaikinti tris itin svarbius tiltus. Fortas taip pat gynė pietuose buvusį Vise’s praėjimą. Kad šioje vietoje reikalingas Lježo priėjimus ginantis fortas buvo suvokta dar XIX a. pabaigoje, bet jis pasirodė vertas dėmesio tik po to, kai buvo iškastas Alberto kanalas. Tvirtovė buvo pabaigta tik 1935 m., ji gynė juostą tarp upės ir kanalo. Plieno ir gelžbetonio bokštelių ginama tvirtovė atrodė neįveikiama.

Vokiečiai iš anksto suplanavo forto užėmimą. Ruošdamiesi jie treniravosi pulti natūralaus dydžio tvirtovės išorės maketą okupuotoje Čekoslovakijoje. Tam jie panaudojo neseniai pastatytą ir užgrobtą Benešo sienos fortą, kurio planas buvo artimas Eben-Emaeliui. Buvo suplanuota, kad fortas bus paimtas kareivių, kurie į fortą atskris sklandytuvais. Parašiutai tam mažai tiko, kadangi sunku dideliam būriui kareivių sėkmingai nusileisti parašiutais į nedidelį plotą. Parašiutininkai buvo aprūpinti kryptiniais užtaisais (kurie tada buvo naujovė) šarvuotiesiems bokšteliams naikinti.

Vokiečiams gera žvalgyba, atidus pasiruošimas ir belgų nepasiruošimas padėjo 1940 m. gegužės 10 d. sėkmingai įvykdyti operaciją. Eben-Emaelio užgrobime buvo panaudotos dvi naujovės – desantiniai sklandytuvai ir kryptiniai užtaisai. Oberleitenanto Rudolfo Vitzigo (*Rudolf Witzig*) vadovaujami sklandytuvai nusileido ant forto „stogo“. Tada parašiutininkai kryptiniais užtaisais sunaikino ir sugadino šarvuotuosius bokštelius. Kulkosvaidžius naikino liepsnosvaidžiais.

Belgai sunaikino vieną iš trijų svarbių tiltų, kad jo nenaudotų vokiečiai, bet tuo tiltų nebegalėjo atvykti papildomos belgų pajėgos.

Po užėmimo fortas buvo numatytas kaip požeminė gamykla V-1 raketoms, tačiau ji taip ir nepradėjo veikti.

Dabar Eben-Emaelio fortas yra atviras turistams.

## Išnašos

* 
*