open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pabaigtuvės

**Pabaigtuvės** (*baigtuvės, nuobaigos, pagynios*) – šventė, rengiama pabaigus didelį, svarbų darbą, kuriam dažniausiai prireikė talkos. Pabaigtuvių proga rengiamos vaišės, kuriose vaišinami visi talkoje dalyvavę žmonės. Lietuvoje nuo seno pabaigtuvės rengtos po rugiapjūtės, linamynio, grūdų kūlimo, statybų, rečiau po mėšlavežio ar bulviakasio.

Baigus linamynį Žemaitijoje būta papročio vidurnaktį slapta įmesti kitos jaujos mynėjams šiaudinę baidyklę, vadinamą kuršiu. XVI–XVIII amžiuje vėlai rudenį kaimas darydavo bendras derliaus sudorojimo pabaigtuves, vadinamas sambariu. Per mėšlavežį paskutinis vežimas būdavo apkaišomos šakomis. Statybos pabaigoje meistrai, iškėlę statomo namo gegnes, prie galinės gegnės pritvirtindavo medžio šakelių arba gėlių vainiką, Žemaitijoje – dar iš lentos išpjautą sūrį ir butelį.

Žemaitijoje per rugiapjūtės pabaigtuves (maždaug liepos 25 ar 26 d. – per Jokūbines, arba Onines) laikyta už garbę nurėžti paskutinę pradalgę, surišti paskutinį pėdą. Šeimininkė į paskutinę gubą paslėpdavo sūrį, o šeimininkas – alkoholinio gėrimo butelį. Rišėjai merginai atitekęs paskutinis pėdas žadėdavęs sėkmingas vestuves. O tą pėdą talkininkai mesdavo į viršų kuo aukščiausiai arba drūtgaliu jį suduodavo triskart į žemę, – kad kitais metais taip pat užaugtų dideli javai. Šiaulėnų apylinkėse būta papročio paskutinę gubą padaryti kaip kokį žirgą. Ant jo ir užsisėsdavo tas pjovėjas, kuriam teko išvaryti paskutinę pradalgę. Rytų Lietuvoje baigdami kirsti rugius, iš didelio jų glėbio padarydavo vadinamąjį „čiubą“ ar „nivką“. Varpas nupjaudavo ir supindavo į šeimininkams skirtą vainiką, o viršų papuošdavo lauko ir darželio gėlių puokšte, į vidų įmesdavo riekelę duonos. Taip pat būta seno papročio per rugiapjūtės pabaigtuves „pinti jievarą“.

XX amžiaus viduryje daugelis lietuvių pabaigtuvių tradicijų nunyko. Išliko tik statybų pabaigtuvių paprotys kelti vainiką (dažniausiai iš ąžuolo šakelių).

## Šaltiniai
Port Filipo įlanka

**Port Filipo įlanka** – Baso sąsiaurio dalis, ties Melburnu įsiterpusi į Australijos pietrytinį krantą. Didžiausia Viktorijos valstijoje ir viena didžiausių vidinių įlankų Australijoje. Ilgis ~50 km, plotis ~40 km, plotas 1 930 km². Kranto linija 264 km ilgio, gylis iki 24 m, vandens tūris 25 km³. Įlankos žiotys 2,8 km pločio, vakaruose ribojamos Lonsdeilio, rytuose – Nepino kyšulių. Įteka Jara, Veribis, Mažoji upė, Patersono upė. Yra kelios nedidelės salos. Vakaruose atsišakoja Korijo įlanka (*Corio Bay*). Vakariniai krantai vietomis pelkėti, rytiniuose ir pietiniuose – gausu paplūdimių.

Įlankos krantai labai urbanizuoti: šiaurėje, rytuose ir pietuose – Melburno aglomeracija, vakaruose – Džilongas. Nuo žiočių iki Melburno ir Džilongo uostų pagilinti kanalai komercinei laivybai. Pakrantėse yra keletas nedidelių saugomų gamtos teritorijų.

Pirmieji europiečiai, aplankę įlanką, buvo Australijos tyrinėtojo Džono Mario (*John Murray*) ekspedicijos nariai 1802 m. Tais pačiais metais įlanką aplankė ir anglų jūrininko Matju Flinderso ekspedicija. 1803 m. įlankos pietinėje pakrantėje prie dabartinio Sorento įsteigta pirmoji europiečių gyvenvietė – nuteistųjų kolonija, tačiau dėl išteklių trūkumo po keleto mėnesių perkelta į Van Dimeno žemę (šių laikų Tasmaniją). 1835 m. Jaros žiotyse įsteigtas Melburnas, 1838 m. Korijo įlankos gale – Džilongas.

Įlanka pavadinta anglų jūrininko ir pirmojo Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus Arturo Filipo (*Arthur Phillip*) garbei.

## Šaltiniai
Hiustono Džordžo H. Bušo tarpžemyninis oro uostas

**Hiustono Džordžo H. Bušo tarpžemyninis oro uostas** () – Hiustone įsikūręs tarptautinis oro uostas. Oro uostas įsikūręs 37 km į šiaurę nuo Hiustono centro. Yra penki kilimo ir tūpimo takai, visi padengti betonu. 2019 m. duomenimis, oro uostas aptarnavo 45,3 mln. keleivių (47-as oro uostas pagal judrumą pasaulyje, 14-as JAV). Oro uostas pavadintas 41-ojo JAV prezidento Džordžo Herberto Bušo vardu. 

2017 m. Hiustono oro uostas tapo pirmuoju, pradėjusiu vykdyti skrydžius į visus žemynus. Dabar populiariausios kryptys JAV – Los Andželas, Denveris, Čikaga, Dalasas, Niuarkas, tarptautinės – Meksikas, Kankunas, Londonas, Frankfurtas, Kalgaris. Skrydžius vykdo United Airlines, American Airlines, Spirit Airlines, Delta Airlines, Air Canada oro linijos.
## Šaltiniai
CoRoT-30 b

**CoRoT-30 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę CoRoT-30, esančią Gyvatnešio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 3131,1 šviesmečio (960 parsekų).

CoRoT-30 b yra karštojo Jupiterio tipo dujinė milžinė. Planetos masė siekia apie 2,9 (-0,22 +0,22) Jupiterio masės, o spindulys – 1,009 (± 0,076) Jupiterio spindulio. CoRoT-30 b vidutinis tankis – 3,45 ± 0,65 g cm³. Planetos branduolys yra nuo 15 iki 75 kartų masyvesnis už Žemę. Šios egzoplanetos masė nustatyta radialinių greičių metodu, o spindulys – tranzitų metodu. Apie savo žvaigždę CoRoT-30 b apskrieja per 9,06005 (± 0,00024) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0844 (± 0,0012) av, o ekscentricitetas – 0,007 (± 0,031). Planeta skrieja beveik apskrita orbita.

Apie CoRoT-30 b atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta CoRoT kosminiu teleskopu, taikant tranzitų metodą. Tai vienintelė CoRoT-30 sistemoje atrasta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltinis
Milžinlapė pajūrenė

**Milžinlapė pajūrenė** (*Coccoloba gigantifolia*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, rūgtinių (*Polygonaceae*) šeimos, pajūrenių (*Coccoloba*) genties neaukštas medis. Lotyniškas mokslinis pavadinimas *C.gigantifolia* reiškia turinti milžiniškus lapus. 

## Apibūdinimas
Natūraliai paplitusi Pietų Amerikos žemyno vidurio vakaruose besitęsiančiuose Amazonijos lietinguose miškuose – Brazilijos Rondonijos ir Amazonės valstijose esančioje Madeiros upės baseino teritorijoje. 

Jų augavietės – lietingųjų atogrąžų miškų retmiškiai, antraeiliai miškai lygumose maždaug 20–100 m aukštyje virš jūros lygio ant drėgno smėlingo, molingo dirvožemio. 

Dvinamis augalas. Tiesaus kamieno, žemaūgiai 10–15 m aukščio medžiai. Jų lapai paprasti, ovalūs, gale smailėjantys, tamsiai žalios spalvos, 250 cm ilgio. Jie yra didžiausi tarp visų *[[Dicotyledoneae]]* klasės augalų rūšių. 

Dekoratyviniai šios rūšies medžiai Manause žydi kovo–birželio mėnesiais, vaisiai prinoksta rugsėjo mėnesį. 

Pirmą kartą buvo pastebėta ekspedicijos metu 1982 m., prie Kanumos upės.

## Taip pat skaityti
* Kitos žymios pasaulio medžių rūšys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* youtube.com / Amazônia registra maior folha do mundo | 4 Nov 2010
* mongabay.com / Photos: Top 15 new species of 2019 | by Shreya Dasgupta on 26 December 2019
* polit.ru / Чтобы описать новый вид, ботаники посадили семена и дождались, пока вырастут деревья  | 27 ноября 2019
Raiso universitetas

**Raiso universitetas** () – privatus universitetas Hiustone, Teksaso valstijoje. Universitetas yra 300 arų miestelyje netoli Hiustono Muziejų rajono ir Teksaso medicinos centro. 

Universitetas atidarytas 1912 m. ir pavadintas amerikiečių verslininko Viljamo Maršo Raiso vardu. Dabar šis universitetas daugiausiai skiria dėmesį bakalaureato studijoms. Universitete vykdoma itin aukšto lygio tiriamoji veikla, kuriai 2016 m. buvo skirta 140,2 mln. JAV dolerių finansavimas. Vykdomi dirbtinės širdies, chemijos struktūrinės analizės, signalų apdorojimo, kosmoso bei nanotechnologijos tyrinėjimai.

Universitete mokėsi daugybė garsių absolventų. Atsižvelgiant į glaudų universiteto ryšį su NASA, čia taip pat mokėsi astronautai ir kosmologai. Verslo srityje tarp absolventų yra ir „Fortune 500“ sąrašo kompanijų vadovai ir įkūrėjai; politikoje Raiso universiteto absolventai yra ėję kongresmenų, ministrų, teisėjų ir merų pareigas, du alumnai laimėjo Nobelio premiją.

## Šaltiniai
Šėlinis

**Šėlinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 200,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, tik į šiaurę auga miškelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Sirvėto ežero intako Žeimenėlės baseinui (Birvėtos upės baseinas).

Šalia įsikūręs Šilinių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Šeškinėlis

**Šeškinėlis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Labanoro, Labanoro girioje, Pašeškinės pelkės pietvakarinėje dalyje. Ežeras ovalo formos, ilgis iš vakarų į rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 151,7 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Kiaunos baseinui.

## Šaltiniai
Šiaurys (ežeras)

**Šiaurys** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 10,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, 1 km į šiaurę nuo Stanislavavo. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 205,8 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžių ir krūmų juosta. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose įteka Mažežerio upelis iš už 80 m telkšančio Vystučio ežero, o šiaurės vakaruose tas pats upelis išteka link už 65 m telkšančio Ilgio ežero (Švento ežero baseinas).

Šalia įsikūrę Petruškų ir Obeliškės kaimai.

## Šaltiniai
Šilinis (Švenčionių r.)

**Šilinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į vakarus nuo Sarių, Melagėnų miške. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,19 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 145 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi, pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštesnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Sarios upės intako Karvinės baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Mūšis dėl Romos (filmas)

**Mūšis dėl Romos** (, ) – Vakarų Vokietijos ir Italijos istorinė drama, pastatyta 1968–1969 m. pagal to paties pavadinimo vokiečių istorinių romanų autoriaus Felikso Dano romaną. Filme vaidina lietuvių kilmės Laurence Harvey, taip pat Orson Welles, Sylva Koscina ir Honor Blackman. Filmą prodiusavo Artur Brauner. Tai buvo paskutinis Robert Siodmak režisuotas filmas.

## Apie filmą

Nors filmas priklauso istorinių filmų žanrui, tačiau kai kurie įvykiai ir personažai jame išgalvoti. Veiksmas vyksta VI m. e. a., kai Romos imperiją sukrėtė germanų invazijos. Italiją ostgotai valdo kaip nepriklausomą karalystę, išlikusi rytinė Romos imperijos dalis gyvuoja kaip Bizantijos imperija.

Romos aristokratija, vadovaujama klastingo ir arogantiško Cetheguso Cezario, svajoja nuversti gotus ir susigrąžinti jų miesto protėvių šlovę. Ostgotų karaliui Teodorikui Didžiajam mirus, Cethegusas Cezaris pasinaudoja kova dėl paveldėjimo, kuri prasideda tarp Amalasunthos ir Matasuinthos, laukinių karaliaus dukterų. Cethegusas sudaro slaptą paktą su Narsesu, vyriausiuoju Bizantijos generolu. Jie abu sutelkia savo kariuomenes norėdami atgauti Italiją, bandydami sumenkinti vienas kitą. Kas išliks gyvas ir nugalės, tas pretenduos į atkurto Romos pasaulio galią. Cethegus’o neapykantą ostgotams atsveria jo dukters Julijos romanas su Totila – žymiuoju gotų kariu.

## Pagrindiniai vaidmenys
: *Aktorius – vaidmuo*

* Laurence Harvey – Setegas
* Orson Welles – Justinianas
* Sylva Koscina – Teodora
* Honor Blackman – Amalasvinta
* Robert Hoffmann – Totila
* Lang Jeffries – Belizarijus
* Michael Dunn – Narsis
* Florin Piersic – Vitigis
* Emanoil Petrut – Teja
* Harriet Andersson – Matasvinta
* Ewa Strömberg – Rautgunda
* Ingrid Boulting – Julija
* Friedrich von Ledebur – Hildebrandas
* Dieter Eppler – Torismundas

## Išnašos
Sam Houston

**Samuelis Hiustonas** (;  – 1863 m. liepos 26 d.) – Jungtinių Valstijų karininkas, teisininkas ir politikas.

## Biografija
1823 m. buvo išrinktas į Atstovų Rūmus, o 1827 m. tapo Tenesio valstijos gubernatoriumi. Trejus metus gyveno tarp indėnų čerokių genčių, vėliau persikėlė į Teksasą, vadovavo 1835-1836 m. sukilimams prieš Meksikos valdžią, 1836 m. laimėjo San Džasinto mūšį. Tarp 1836–1838 m. bei 1841–1844 m. buvo Teksaso respublikos prezidentu, siekė prijungti Teksasą prie Jungtinių Valstijų. 1846–1859 m. – senatorius. 1859–1861 m. Teksaso gubernatorius. Pilietinio karo išvakarėse, atsisakė prisiekti konfederatams. Mirė 1863 m. Hantsvilyje.

Laikomas Teksaso tautiniu didvyriu, jo garbei pavadintas Hiustono miestas.

Kyla klausimas, ar Hiustonas 1835 m. kalboje Teksaso savanorių armijai Refugio pareiškė menkinantį komentarą apie meksikiečius. Tokį teiginį pateikia vienas antrasis šaltinis; tačiau vėlesni tyrimai kelia abejonių dėl šaltinio ir daro išvadą, kad menkinantis komentaras greičiausiai nepasireiškė.

## Šaltiniai
HD 102272 c

**HD 102272 c** – egzoplaneta, skriejanti apie K0 spektrinės klasės žvaigždę HD 102272, esančią Liūto žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1160,7 šviesmečio (355,9 parseko).

HD 102272 c yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 2,6 (-0,4 +0,4) Jupiterio masės (~826 kartus masyvesnė už Žemę). Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 520 (± 26) paras, jos orbitos didysis pusašis yra 1,57 (± 0,05) av, o ekscentricitetas – 0,68 (± 0,06). HD 102272 c pusiausvyros temperatūra – 531 K.

Apie HD 102272 c atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Makdonaldo observatorijoje (JAV, Teksasas), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 102272 c, šioje sistemoje dar atrasta HD 102272 b planeta (taip pat dujinė milžinė).

## Šaltiniai
Vainila

**Vainila** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Sarių, Pabradės miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 132,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, aukšti, tik pietinis krantas žemas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Sarios baseinui.

## Šaltiniai
Tešas

**Tešas** – ikidinastinio laikotarpio Žemutinio Egipto faraonas, valdęs Senovės Egipte. Šis valdovas valdė Nilo deltoje. Jis minimas Palermo stelos įraše kartu su nedideliu skaičiumi valdovų iš Žemutinio Egipto. Kadangi nėra kitų rašytinių įrodymų apie tokį valdovą, jis gali būti mitinis karalius, apie kurį buvo pasakojama iš kartos į kartą, arba net išgalvotas asmuo.

## Šaltiniai
Tamftis

**Tamftis** – ketvirtosios Egipto karalystės dinastijos faraonas, kuris galėjo valdyti apie 2500 m. pr. m. e. Jo egiptietiškas vardas nėra žinomas, tačiau spėjama, kad tuo metu faraonas buvo vadinamas Džedeptach vardu. Tamftis yra vienas iš Egipto faraonų, kuriuos tyrinėti sudėtinga, nes jis nėra minimas išlikusiuose to laikotarpio šaltiniuose. 

Pats faraono vardas Tamftis yra paminėtas Maneto istoriniuose veikaluose.

1887 m. vokiečių istorikas Eduard Meyer manė, kad Tamftis buvo uzurpatoriumi, dėl to jo vardas nebuvo minimas karališkuose dokumentuose. Kiti istorikai mano, kad Tamftis yra išgalvotas asmuo, nes nėra tinkamų rašytinių šaltinių ir jis turėtų būti ištrintas iš faraonų sąrašų.

## Šaltiniai
Hudžefa I

**Hudžefa I** (senovės egiptiečių kalba *ištrintas* arba *dingęs*) – pagal Turino karalių sąrašą antrosios Egipto dinastijos faraono slapyvardis. Manoma, kad šis faraonas valdė 11 metų.

Šis faraonas minimas tik Karališkame Sakaros sąraše ir Turino karalių sąraše, pagal kuriuos jis valdė po Neferkasekero ir prieš Chasechemvį.

Istorikams sunkiai sekasi susieti Hudžefą I su patvirtintais valdytojais, mat jo vardas verčiamas kaip dingęs ar ištrintas, todėl gali būti, kad šis žodis buvo įrašytas vietoj kito nežinomo faraono vardo, o vėliau tyrinėtojai galėjo pagalvoti, kad tai tikrasis vardas.

## Šaltiniai
Herbert Tennigkeit

**Herbertas Tennigkaitis** (; g. 1937 m. vasario 28 d. Griežpelkiuose (Pagėgių apskritis, Lietuvos respublika) – iš Klaipėdos krašto kilęs Vokietijos aktorius, audioknygų ir kino filmų įgarsintojas.

## Biografija
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje kartu su motina ir broliais pasitraukė į Saksoniją, vėliau šeima pervažiavo į Vakarų Berlyną. Motinai patarus, Herbertas Tennigkaitis įgijo dažytojo specialybę, bet vėliau pasirinko aktoriaus kelią: 1962–1964 m. Diuseldorfe privačiai mokėsi pas aktorių Otto Štreliną (), taip pat lankė dainavimo užsiėmimus.  

Vaidino daugelyje Vakarų Vokietijos teatrų: *Tourneetheater* (Remšeidas), *Landesbühne* (Hanoveris), *Stadttheater* (Liuneburgas), *Städtische Bühne* (Kelnas), *Ernst-Deutsch-Theater* (Hamburgas), *Theater im Zimmer* (Hamburgas), *Komödie* (Hamburgas), *Komödie* (Frankfurtas prie Maino), *Altonaer Theater* (Hamburgas). Gastroliavo Nyderlanduose, Austrijoje ir Didžiojoje Britanijoje. Be sceninės veiklos darbavosi ir garso įrašų studijose, įkalbėjo Karlo Majaus, Žiulio Verno ir kt. garsių autorių knygas. Nuo 1970-tųjų metų pabaigos vaidino daugybėje televizijos filmų ir serialų, dažniausiai turėjusių kriminalinį atspalvį. Bene didžiausios sėkmės sulaukė anesteziologo dr. Laudanno vaidmuo kultiniame seriale *Schwarzwaldklinik* (). ARD televizijoje 1985 m. jis vedė populiarią pramogų laidą *Einer wird gewinnen* ().     

Herbertas Tenningkaitis taip pat daug nuveikė įgarsinant užsienio fimus; pavyzdžiui, jo balsu vokiškai į kino žiūrovus prabildavo garsus amerikiečių kino aktorius Alanas Oppenheimeris. Savo gerbėjams jis buvo žinomas ir kaip skaitovas, savaip interpretuodamas Rytprūsių autorių kūrinius klaipėdiškių tarme: Zygfrydo Lenco „Švelnūs buvo tie Suleikiai“ arba Giunterio Rudžio „Iš kur atkeliauja samdinės?“

Pokaryje kelis kartus lankėsi gimtajame krašte. 2001 m. jis skaitė vokiečių rašytojų kūrinius Pagėgių mokiniams, o 2011 m. Lietuvoje vykusiose *Vokiečių kultūros dienose* savo programą „Linksmos ir pamokančios Rytprūsių istorijos: proza, eilės, anekdotai” pristatė Klaipėdoje, Nidoje ir Šilutėje.

## Filmografija (pasirinktinai)

## Išnašos

## Šaltiniai
* Herbert Tennigkeit // www.imdb.com
* Herbert Tennigkeit // www.filmportal.de
* Herbert Tennigkeit // www.synchronkartei.de
* Herbert Tennigkeit // www.vollfilm.com
Varnakėlis

**Varnakėlis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5 km į šiaurę nuo Pabradės, į pietus nuo Pabradės poligono. Kranto linija vingiuota, į šiaurę yra nutįsusi įlanka. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 142,6 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa Pabradės miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.

Į šiaurės vakarus už 0,1 km telkšo didesnis ežeras Varnakis.

## Šaltiniai
Varnakis (Švenčionių r.)

**Varnakis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į pietvakarius nuo Labanoro, Čiulų miške, 0,15 km į šiaurę nuo plento . Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,18 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 153,1 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, žemi, tik šiaurinis krantas aukštokas. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnelės upelio baseinui (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas).

## Šaltiniai
The Last Dance

**The Last Dance** (ang. *Paskutinis šokis*) – JAV sukurtas 2020 m. sporto dokumentinis serialas, kuriame pasakojama apie 1997–1998 m. NBA komandos Čikagos Bulls sezoną. 10 serijų serialas buvo anonsuotas ESPN kanale 2018 m.

Pagrindinis dėmesys seriale skiriamas krepšinio legendai Maiklui Džordanui ir jo paskutiniam sezonui su komanda iš Čikagos.

Po premjeros Metacritic svetainės lankytojai ir kritikai iš 100 balų vidutiniškai pirmąsias serijas įvertino 91 balu.

## Seriale kalbinami
* Michael Jordan
* Scottie Pippen
* Phil Jackson
* Jerry Reinsdorf
* Rod Thorn
* Joe Kleine
* Bill Wennington
* Steve Kerr
* Barack Obama
* Bill Clinton
* J.A. Adande 
* Michael Wilbon 
* Larry Bird
* Magic Johnson  
* John Paxson
*Dennis Rodman

## Šaltiniai
Varniukas (12132349)

**Varniukas** – ežeriukas Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,1 km į pietvakarius nuo Žiežulinio ežero. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,085 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 154 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, žemi. Pakrantės kalvotos. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Į pietus telkšo dar vienas Varniuko ežeriukas.

## Šaltiniai
Varniukas

**Varniukas** – ežeriukas Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Baranavos miške. Ežeriuko ilgis iš šiaurės į pietus – 0,07 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 154,5 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais, tik šiaurinis krantas žemas. Ežeriukas nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Į šiaurę telkšo dar vienas Varniuko ežeriukas.

## Šaltiniai
Viktorijos nacionalinė galerija

**Viktorijos nacionalinė galerija** ( arba *NGV*) – seniausias, didžiausias ir lankomiausias Australijos dailės muziejus Melburne, Viktorijos valstijoje. Du padaliniai: „NGV International” Melburno menų rajone (*Melbourne Arts Precinct*) Sautbanke ir Ijeno Poterio centras (*Ian Potter Centre: NGV Australia*) Federacijos aikštėje, miesto centre. „NGV International” pastate saugoma galerijos tarptautinės dailės kolekcija, Ijeno Poterio centre – Australijos dailės kolekcija. Muziejų kasmet aplanko apie 2,5 mln. lankytojų, pagal lankomumą 2016 m. muziejus buvo 19 vietoje tarp pasaulio dailės galerijų.

Aborigenų dailės, Australijos dailės, Azijos dailės, Fotografijos, Grafikos ir piešinių, Mados ir tekstilės, Šiuolaikinės dailės, Šiuolaikinio dizaino ir architektūros, Taikomosios dekoratyvinės dailės ir Tarptautinės dailės skyriai. Muziejuje saugoma virš 73 tūkst. meno kūrinių, tarp kurių yra Paolo Učelo, Paolo Veronezės, Peterio Pauliaus Rubenso, Džano Lorenco Berninio, Antonio van Deiko, Rembranto, Džovanio Batistos Tiepolo, Eduaro Manė, Edgaro Dega, Polio Sezano, Klodo Monė, Pjero Ogiusto Renuaro, Pablo Pikaso, Marko Rotko, Salvadoro Dali ir kitų dailininkų kūriniai.

1861 m. Viešosios bibliotekos (dabartinė Viktorijos valstijos biblioteka) patalpose įkurtas Dailės muziejus. 1874 m. bibliotekoje įrengta speciali patalpa, pavadinta Makarturo galerija, 1875 m. muziejus gavo dabartinį pavadinimą. 1968 m. muziejui pastatytas atskiras pastatas, dabar žinomas „NGV International“ pavadinimu. 2002 m. atidarytas antras pastatas – Ijeno Poterio centras. Viktorijos vyriausybė planuoja šalia „NGV International“ pastatyti trečią pastatą šiuolaikinės dailės ekspozicijai.

1986 m. vagių grupė, pasivadinusi „Australijos kultūros teroristais“, buvo pavogusi Pablo Pikaso paveikslą „Verkianti moteris“ (1937 m.), kurį muziejus buvo neseniai įsigijęs už 1,6 mln. Australijos dolerių. Vagys, grasindami paveikslo sunaikinimu, reikalavo didesnio finansavimo menams. Paveikslas po trijų savaičių buvo rastas nesugadintas geležinkelio stoties bagažo saugykloje. Nusikaltimas iki šių laikų neišaiškintas.


Len French ceiling National Gallery of Victoria.jpg|Australų dailininko Leonardo Frenčo (*Leonard French*) sukurtas 60,9 × 15,24 m dydžio vitražas Viktorijos nacionalinės galerijos Didžiojoje salėje – didžiausias kabantis vitražas pasaulyje
Tom Roberts - Shearing the rams - Google Art Project.jpg|Australijos impresionizmo dailės atstovo Tomo Viljamo Robertso paveikslas „Avių kirpimas“ (*Shearing the Rams*), 1890 m., drobė, aliejus. Muziejuje nuo 1932 m.
Frederick McCubbin - The pioneer - Google Art Project.jpg|Frederiko Makabino triptikas „Pirmieji kolonistai“ (*The Pioneer*), 1904 m., drobė, aliejus. Muziejuje nuo 1905 m.



## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (anglų k.)
Alija Mustafina

**Alija Mustafina** (Алия Фархатовна Мустафина, g. 1994 m. rugsėjo 30 d.) – Rusijos sportinės gimnastikos atstovė, olimpinė ir pasaulio čempionė.

## Biografija
2010 m. Europos čempionate pelnė sidabro medalius lygiagrečių ir balansyro rungtyse bei auksą komandinėje rungtyje su Rusijos nacionaline rinktine. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Mustafina tapo moterų daugiakovės čempione. Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rusė pelnė bronzas laisvųjų pratimų ir daugiakovės rungtyse, sidabrą komandinėje įskaitoje bei pelnė olimpinės čempionės titulą lygiagrečių rungtyje. 2013 m. Europos čempionate pirmą kartą tapo individualiųjų rungčių žemyno čempione daugiakovės ir lygiagrečių varžybose. 2015 m. Europos žaidynių čempionė komandinėje ir individualioje rungtyse. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rusė pelnė bronzą daugiakovės rungtyje ir sidabrą komandinėje įskaitoje. Moterų lygiagrečių varžybose Mustafina apgynė čempionės titulą ir iškovojo savo antrąjį olimpinį aukso medalį. 2018 m. su Rusijos nacionaline rinktine pelnė sidabro medalį komandinėje rungtyje.

## Nuorodos
* IGF svetainėje
CoRoT-31 b

**CoRoT-31 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę CoRoT-31, esančią Vienaragio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 7142,8 šviesmečio (2190 parsekų).

CoRoT-31 b yra karštojo Jupiterio tipo dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,84 Jupiterio masės, o spindulys – 1,46 Jupiterio spindulio. CoRoT-31 b vidutinis tankis – 0,33 ± 0,18 g cm³. Planetos masė nustatyta radialinių greičių metodu, o spindulys – tranzitų metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 4,62941 (± 0,00075) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0586 (± 0,0034) av, o ekscentricitetas – 0,02 (± 0,16). CoRoT-31 b skrieja beveik apskrita orbita.

Apie CoRoT-31 b atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta CoRoT kosminiu teleskopu, taikant tranzitų metodą. Tai vienintelė CoRoT-31 sistemoje atrasta planeta (2020 m. duomenimis).

## Šaltiniai
Velniukas (12131322)

**Velniukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į vakarus nuo Pabradės, Kregžlės miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,54 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 136,7 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, aukšti, tik rytinis krantas žemas ir vietomis pelkėtas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Mečankos baseinui.

Greta ežero telkšo mažesni Oklelio (rytuose) ir Seklino (vakaruose) ežerai.

## Šaltiniai
Velniukas (12131511)

**Velniukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Joniškio, tarp ežerų Nikajo (šiaurės rytuose) ir Jagomanto (vakaruose), Dubingių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 142,7 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Nikajo ežero baseinui (Žeimenos intako Dubingos baseinas).

## Šaltiniai
Versminis (12130365)

**Versminis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,42 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 143,6 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštesnis. Ežeras telkšo Varlino pelkėje. Nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.

Į šiaurės rytus už 60 m telkšo dar vienas Versminio ežeras, kiek atokiau į pietvakarius – baigiantis užakti Versminio ežeriukas.

## Šaltiniai
Versminis (12130366)

**Versminis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 143,3 m. Kranto linija vingiuota, krantai žemi, pelkėti, daugiausia apaugę medžiais. Ežeriukas telkšo Varlino pelkės pietvakariniame gale. Nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalais, užankantis.

Kiek atokiau į šiaurės rytus telkšo didesnis dar vienas Versminio ežeras.

## Šaltiniai
Versminis (12130280)

**Versminis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5 km į vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Kranto linija vingiuota, šiaurinė ežero dalis išplatėjusi. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,19 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 135,9 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis aukštesnis ir sausas. Pakrantės miškingos, kalvotos. Pietine ežero dalimi prateka Žeimenos upės intakas Sirgėla link netoliese telkšančio dar vieno Versminio ežero.

## Šaltiniai
Versminis (12130281)

**Versminis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 135,9 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, aukštoki, tik vakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Iš pietų į šiaurę ežerą prateka Žeimenos upės intakas Sirgėla (iš netoliese į pietvakarius telkšančio dar vieno Versminio ežero link šiauriau esančio Kampuočio ežero).

## Šaltiniai
Kumos–Manyčiaus įduba

**Kumos–Manyčiaus įduba** () – tektoninė įduba pietų Rusijoje. Skiria Prieškaukazę nuo Rytų Europos lygumos (Jergenius nuo Stavropolio aukštumos), jungia Kubanės-Paazovės ir Pakaspijo žemumas. Plotis iki 20–30 km (centrinėje dalyje 1–2 km), ilgis virš 500 km. Per Kumos–Manyčiaus įdubą teka Vakarų Manyčius, Rytų Manyčius, Kuma, Kumos–Manyčiaus kanalas. Yra druskingų ežerų (didžiausias Manyč–Gudilo), tvenkinių (Proletarsko, Vesiolo, Ust Manyčiaus, Čograjaus).

Kumos–Manyčiaus įduba yra senovinės protakos, jungusios Kaspijos ir Juodąją jūras reliktas. Pagal vieną iš variantų, Kumos–Manyčiaus įduba vedama geografinė riba tarp Europos ir Azijos (dabar dažniau nukeliama į pietus iki Kaukazo).

## Šaltiniai
Dampiro sąsiauris

**Dampiro sąsiauris** dviejų sąsiaurių pavadinimas:
* Dampiro sąsiauris – Indonezijoje, į vakarus nuo Naujosios Gvinėjos;
* Dampiro sąsiauris – Papua Naujojoje Gvinėjoje, į rytus nuo Naujosios Gvinėjos.
Verlinas

**Verlinas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške, Beržaloto pelkės šiaurrytinėje dalyje. Kranto linija vingiuota. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,55 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 150,4 m. Ežero dugną dengia storas sapropelio sluoksnis. Krantai žemi, pelkėti, apaugę negausiais krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Luknelės upės intako Paluknos baseinui (Žeimenos upės baseinas).

Ežeras įeina į Girutiškio gamtinį rezervatą.

## Šaltiniai
Dampiro sąsiauris (Indonezija)

**Dampiro sąsiauris** () – sąsiauris rytų Indonezijoje, skiria Naujosios Gvinėjos salą (Paukščio Galvos pusiasalį) rytuose nuo Radža Ampato salų (Vaigeo ir Batantos) vakaruose. Plotis apie 57 km.

Pavadintas britų jūrininko Viljamo Dampiro garbei.

Dampiro sąsiauriu kartais vedama sutartinė riba tarp Azijos ir Okeanijos.

## Šaltiniai
Vienavalkšnys (Švenčionių r.)

**Vienavalkšnys** arba **Šiekštelis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, Peršokšnų ežero pietinėje pakrantėje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,25 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 145,3 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, kitose pakrantėse miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.

Prie ežero įsikūręs Prūdiškės kaimas.

## Šaltiniai
Pat O'Callaghan

**Pat O’Callaghan** (1906 m. sausio 28 d. – 1991 m. gruodžio 1 d.) – Airijos lengvaatletis, olimpinis čempionas. Pirmasis šalies olimpinis medalininkas.

## Biografija
1927 m. tapo Airijos nacionaliniu čempionu. 1928 m. apgynė šalies čempiono titulą ir pelnė teisę dalyvauti olimpinėse žaidynėse.

Amsterdame vykusiose 1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse airis iškovojo auksą kūjo stūmimo varžybose ir tapo pirmuoju savo šalies olimpiniu medalininku. 1930 m. pelnė auksą Airijos nacionaliniame čempionate. 1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse O’Callaghan buvo savo šalies vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. Kūjo metimo varžybose airis pelnė savo antrąjį aukso medalį.

1936 m. dėl nesutarimų su Jungtine Karalyste Tarptautinė lengvosios atletikos federacija diskvalifikavo Airijos nacionalinę lengvosios atletikos organizaciją. Dėl to Pat O’Callaghan baigė oficialią sportinę karjerą.

## Nuorodos
* Sports Reference svetainėje
Claire Bergain

**Claire Bergain** (g. 1985 m. vasario 1 d.) – Airijos bobslėjaus ir lengvosios atletikos sportininkė, olimpietė.

## Biografija
2002 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionato 200 m bėgimo varžybose užimta 31-a vieta. 2009 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionato estafetiniame bėgime užėmė 4-ąją vietą.

2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse atstovavo Airijos rinktinę ledrogių sporto varžybose. Poroje su Aoife Hoey duetas liko 17-oje vietoje. 2011 m. atstovavo Airijos rinktinę pasaulio lengvosios atletikos čempionate. Estafetiniame 4 × 400 bėgime užimta 11-a vieta. 2012 m. atstovavo Airiją Europos lengvosios atletikos čempionate.

## Nuorodos
* World Athletics svetainėje
Francesco Friedrich

**Frančeskas Frydrichas** (g. 1990 m. gegužės 2 d.) – Vokietijos bobslėjininkas, daugkartinis olimpinis ir pasaulio čempionas.

## Biografija
2011 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu mišrios komandos varžybose. 2013 m. pirmą kartą tapo pasaulio dvejetų čempionu. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse varžėsi dvejose rungtyse. Vyrų dvejetų varžybose užimta aštunta vieta, o ketvertų lenktynėse – 10-a vieta. 2017 m. pirmą kartą tapo pasaulio ketvertų čempionu. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse iškovoto du aukso medaliai – vyrų dvejetų ir ketvertų varžybose.

## Nuorodos
* IBSF svetainėje
Koriakų kalnynas

**Koriakų kalnynas** () – kalnynas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Kamčiatkos krašte (Koriakijoje) ir Čiukčių autonominėje apygardoje. Tęsiasi iš pietvakarių į šiaurės rytus ~800 km nuo Anadyrio įlankos, pagal Beringo jūros krantą iki Kamčiatkos pusiasalio šiaurinės dalies (Parapolo įslėnio, skiriančio nuo Penžinos kalnagūbrio). Didžiausias plotis ~250 km. Aukštis iki 2562 m (Ledianajos kalnas). Vidutinis aukštis – 1000–1800 m.

Koriakų kalnynas susidaręs iš mezozojaus smiltainių, molio skalūnų, vulkaninių uolienų, labai suskaidytas. Būdingas iš stačiašlaičių kalnagūbrių, gilių skersinių tektoninių slėnių sudarytas alpinis reljefas. Yra ledynų, kurių bendras plotas ~260 km². Yra akmens anglių, gyvsidabrio, sieros, sidabro, alavo, aukso ir kt. telkinių.

Kalnų šlaituose (iki 200–400 m) auga krūminiai alksniai, žemosios pušys, aukščiau – žolynų-samanų ir akmeninga kalnų tundra, akmenynai, kalnų dykumos. Kalnuose veisiasi snieginiai avinai. Paplitęs amžinas įšalas.

Koriakų kalnyne prasideda Maino, Velikajos, Vyvenkos, Apukos, Pachačos upės.

## Šaltiniai
Janšanas

**Janšanas** () – kalnagūbris Kinijoje, daugiausia Hebėjaus provincijoje, iš šiaurės riboja Didžiąją Kinijos lygumą. Tęsiasi nuo Čaobaihės upės vakaruose iki Šanhaiguano perėjos rytuose. Vyraujantis aukštis 400–1000 m, aukščiausia vieta – 2116 m (Vulingo kalnas). Kalnai sudaryti iš kalkakmenio, granito, bazalto.

Kalnuose yra keletas siaurų perėjų. Per Janšaną eina Didžiosios kinų sienos rytinis ruožas (Badalingas).

## Šaltiniai
Mandžiūrijos–Korėjos kalnai

**Mandžiūrijos–Korėjos kalnai** – kalnų sistema šiaurės rytų Kinijoje (istorinėje Mandžiūrijoje) ir Šiaurės Korėjos šiaurinėje dalyje. Rytiniai pakraščiai siekia Rusiją (Primorės kraštą). Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius (iki Liaodongo pusiasalio pietinio galo) – apie 1000 kilometrų. Būdingas aukštis 1000–2000 m, didžiausias 2750 m (Pektusanas, išlikęs Čangbaišano plokščiakalnyje). Vyrauja plokščiakalniai ir plynaukštės, dalomi trumpų kalnagūbrių. Kalnai sudaryti iš granito, skalūnų, bazalto, kalkakmenio.

Šlaituose auga spygliuočių ir plačialapių miškai, krūmynai, aukščiau – žemųjų pušų sąžalynai, aukščiau 2000 m – kalnų tundra. Didžiausia upė – Jaludziangas. Sudaro Geltonosios ir Japonijos jūrų vandenskyrą.

## Šaltiniai
Nanlingas

**Nanlingas** ( 'pietiniai kalnagūbriai') arba ***Vulingas*** ( 'penki kalnagūbriai') – kalnai Kinijos pietryčiuose, Hunano ir Guangdongo provincijose, apie 150 km į pietus nuo Hengjango; Pietų Kinijos kalnų vakarinė dalis. Būdingas aukštis 800–1000 m, didžiausias – 2142 m (Maoeršanas). Ilgis ~1400 km. Masyvą sudaro 5 kalnagūbriai – Juečenglingas, Dupanglingas, Mengdžulingas, Sitianlingas, Dajunlingas.

Kalnus sudaro kristalinės uolienos, klintis, smiltainis, molio skalūnai. Būdingi karstiniai reiškiniai. Yra dūlėjimo sukurtų fantastiško pavidalo uolų (Kinijos dansia – pasaulio paveldo objektas). Rasta alavo, volframo, švino, cinko, polimetalų rūdos telkinių.

Klimatas tropinis musoninis. Šiauriniuose šlaituose auga plačialapių (ąžuolai, guobos, skroblai, bukai) miškai, pietiniuose – visžaliai (lauramedžiai, magnolijos, arbatmedžiai) miškai.

Nanlingas skiria Vidurio ir Pietų Kiniją, sudaro Jangdzės ir Sidziango vandenskyrą.

## Šaltiniai
Kuznecko Alatau

**Kuznecko Alatau** () – kalnagūbris Rusijoje, Pietų Sibire, Kemerovo srityje, Chakasijoje ir Krasnojarsko krašte. Driekiasi iš šiaurės į pietus apie 300 km. Stūkso į vakarus nuo Krasnojarsko tvenkinio, tarp Kuznecko ir Minusinsko įdubų. Aukštis iki 2217 m (Staraja Krepost kalnas).

Kalnus sudaro kvarcitas, molio ir silicio skalūnai, klintys; daug granitinių intruzijų. Yra nefelino, geležies, mangano, polimetalų rūdų, aukso, boksito, chromito telkinių. Kuznecko Alatau upių suskaidytas į žemakalnių ir vidutinkalnių masyvus. Būdingos plikos apvalainos viršūnės.

Vyrauja kalnų taiga (kėniai, eglės, kedrai), nuo 1300–1500 m aukščio – kalnų tundra (samanų-kerpių, krūmynų, akmenų). Rytiniuose šlaituose yra maumedynų, pušynų. Pagrindinės upės – Baltasis Ijusas, Juodasis Ijusas, Kija, Vidurinė Tersė. Įsteigtas Kuznecko Alatau rezervatas.


Kuznetsk Alatau 1.jpg|Kuznecko Alatau žiemą
Озеро Малое Рыбное и гора Белый Голец (1594 м).jpg|Malojė Rybnojė ežerėlis
Поднебесные Зубья.jpg|„Padebesių Dantų“ uolos
Пасмурно на Куприяновской поляне.jpg


## Šaltiniai
Marie Deutschland

**Mary Doičland** () – Vakarų Vokietijos muzikos grupė, grojusi Neue Deutsche Welle stiliumi. 

## Biografija
Grupę 1980 m. įkūrė Haidemary Riuttinger ir jos vyras Mikaelis. Pavadinimas akcentavo lyderės vardą – Mariją – ir kilmės šalį ( = ). Kūriniai buvo atliekami vokiečių kalba, kas kolektyvą išskyrė iš angliškai dainuojančių konkurentų. 

Muziką ir žodžius kūrė Haidemary, dainoms būdingi svajingi mistiniai tekstai ir roko stiliaus orkestruotė – *pank* () ir *naujosios bangos* () stilių mišinys. Įkūrėjai gyveno nedideliame Zindlbacho kaimelyje prie Niurnbergo, kur Mikaelis dirbo mokytoju. Haidemary buvo karo pabėgelės duktė (jos motina Imgard Scheidies–Schmitt–Gary buvo kilusi iš Klaipėdos krašto Nemeilų kaimo, kur Haidemary senelis Jonas Šeidys () ūkininkavo). Sutuoktiniai Riuttingeriai susipažino dar vaikystėje, kartu dainavo mokyklos chore.

Tuo metu *Neue Deutsche Welle* stilius jau ėmė prarasti populiarumą, 1982 m. iširo ir *Maria Deutschland* grupė. Visgi Riuttingeriai nenuleido rankų ir toliau muzikavo vieni. 1983 m. į juos atkreipė dėmesį garso įrašų firma „EMI Electrola“, išleidusi singlą *Frau Trude*, o vėliau ir EP albumą tuo pačiu pavadinimu. Po to teko pasirodyti daugybėje TV programų, taip pat dalyvauti populiariose ARD televizijos laidose „Bananas“ ir „Formel Eins“. 1984 m. pasirodė ilgai grojanti plokštelė *Frau Trude* ir išpopuliarėjęs singlas *Königin der Nacht*. Visgi, dar tais pačiais metais Haidemary nusprendė baigti koncertuoti ir pasišventė savo penkių vaikų auklėjimui.    

Vėliau sutuoktiniai kūrė video žaidimus, Haidemary šioje naujai įkurtoje įmonėje dirbo iliustratore. Laisvalaiku ji dar kūrė dainas, bet apie tai žinojo tik artimieji. Pagaliau ji ryžosi ir po ilgos pertraukos 2006 m. pasirodė EP ilgu pavadinimu – *Mutter Erde, Fantasie, Ave Maria und Intermezzo*. 2008 m. išleistas penkiolikos dainų albumas *Das Pendel des Schicksals*, dar po metų – kompaktinė plokštelė *Frau Trude*.

## Diskografija
* *Frau Trude* (1983 m.)
* *Marie Deutschland* (1983 m.)
* *Frau Trude* (1984 m.)
* *Königin der Nacht* (1984 m.)
* *Marie Deutschland – Mutter Erde* (2006 m.)
* *Pendel des Schicksals* (2008 m.)
* *Frau Trude* (2009 m.) 

## Šaltiniai
* Marie Deutschland 
* Marie Deutschland eine Memelländerin // Memeler Dampfboot N 10, 20. Oktober 1984, S. 155
Denudacija

**Denudacija** (<  'apnuoginimas') – geologiniai procesai, kai vyksta uolienų dūlėjimas, o dūlėsiai išsklaidomi po aplinką, dėl to Žemės paviršiaus reljefo formos ilgainiui išsilygina. Denudacija įtraukia tokius procesus kaip defliacija, erozija, abrazija, egzaracija (t. y., vandens, vėjo, ledo poveikis).

Denudacijos spartą ir pobūdį lemia tiek klimatinės sąlygos, tiek pačių uolienų sandara, tiek tektoniniai procesai. Sparčiausiai denudacija vyksta drėgno klimato kalnuose ir vandeningų upių baseinuose, lėčiausiai – aridinėse srityse. Kai denudacija trunka ilgai, reljefas išsilygina, susidaro denudacinis paviršius. Po ilgų denudacinių procesų kalnuotas paviršius virsta banguota lyguma (peneplena). Intensyvią denudaciją rodo didelis nešmenų kiekis upėse.

## Šaltiniai
SMK Sparta Šakiai

**SMK „Sparta“** – sporto mėgėjų klubas iš Šakių. Klubą sudaro futbolo ir krepšinio mėgėjų komandos. 

## Istorija

Klubas oficialiai įkurtas 2016 metais, nors komanda „Spartos“ pavadinimu mėgėjų futbolo turnyruose pradėjo dalyvauti nuo 2011 m. vasara. Klubo įkūrėjai Deividas Paškevičius, Marius Pavalkis, Egidijus Šereika, pirmininkas Audrius Zablackas. Sporto klubą vienija apie 40, nuolat, krepšinio ir futbolo varžybose dalyvaujančių sporto mėgėjų. Klubas yra vienas aktyviausių ir daugiausiai sportininkų apjungiančių Šakių rajone.

## Krepšinis

Klubo krepšinio komanda savo gyvavimą pradėjo 2014/2015 metų sezone Šakių krepšinio lygoje. Krepšinio komanda yra nuolatinė Šakių ir Vilkaviškio krepšinio lygų dalyvė. Komanda organizuoja kasmetinę sporto šventę Sintautuose skatindama rajono gyventojus būti fiziškai aktyviais.

### [http://www.sklyga.lt/ Šakių krepšinio lyga]

|}

## Šaltiniai
Vystutis

**Vystutis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 10,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Stanislavavo kaimo šiaurrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,5 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 205,8 m. Krantai daugiausia aukštoki, sausi, apaugę siaura medžių juosta. Pakrantėse plyti pievos, auga krūmai, pietvakariuose stūkso miškelis. Pietuose įteka upelis iš čia pat telkšančio tvenkinio, o šiaurėje išteka Mažežerio upelis link už 80 m telkšančio Šiaurio ežero (Švento ežero baseinas).

Prie ežero įsikūrę Stanislavavo, Obeliškės ir Adomiškės kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Žiaurys

**Žiaurys** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 10,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Stanislavavo. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,17 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 216,1 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežerą supa miškas, tik pietrytinėje pakrantėje plyti pievos. Nenutekantis, priklauso Mažežerio upelio baseinui (Švento ežero baseinas).

Į pietryčius įsikūręs Adomiškės kaimas.

## Šaltiniai
Žiezdrelis (Švenčionių r.)

**Žiezdrelis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške, 0,15 km į šiaurės rytus nuo Aldikio ežero. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 145,1 m. Krantai žemi, vietomis pelkėti, tik pietinis krantas aukštesnis, apaugę krūmais ir medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

## Šaltiniai
Tanu Ola

**Tanu Ola** (, ) – kalnagūbris Rusijoje, Pietų Sibire, Tuvos Respublikos pietuose, netoli Mongolijos sienos. Sudaro Aukštutinio Jenisiejaus ir Ubsu Nuro baseinų vandenskyrą, vakaruose jungiasi su Altajumi. Masyvą sudaro du gūbriai – Rytų Tanu Ola ir Vakarų Tanu Ola. Ilgis apie 300 km. Vidutinis aukštis 2500–2700 m, aukščiausia vieta – 3061 m.

Susideda iš smiltainių, skalūnų, efuzinių ir nuosėdinių uolienų, granitų. Būdingas vidutinkalnių reljefas.

Šiauriniuose šlaituose (iki 2000–2200 m aukščio) auga maumedžių ir sibirinių pušų taiga, pietiniuose – plyti stepės. Aukščiau – kalnų tundra, akmenynai. Tanu Olos šiauriniame šlaite prasideda Ka Chemo kairieji intakai (didžiausias – Elegestas).

## Šaltiniai
Intruzija

**Intruzija** ( 'įstumtas') – geologinis kūnas, susidaręs iš magminių uolienų, užsikristalizavusių Žemės gelmėse. Intruzija vadinamas tiek pats magmos įsispraudimas į uolienų sluoksnį, po kurio susidaro intruzinės uolienos, tiek pats intruzijos proceso metu susidaręs geologinis kūnas (dar vadinamas intruziniu kūnu, plutonu). Pagal intruzijos darnumo su uolienomis pobūdį skiriamos darniosios (konkordantinės) ir nedarniosios (diskordantinės) intruzijos. Pagal gylį, iš kurio kilo magmos įsiveržimas, intruzijos skirstomos į gelmines (abisalines) ir mažagelmes (hipabisalines). Pastarosios intruzijos greitai atvėsta, jų kontaktinis plotas su uolienų storyme mažas, o gelminės intruzijos stipriai paveikia aplinkines uolienas.

Intruzijos būna įvairaus dydžio, formos, darniai arba nedarniai slūgso talpinančioje storymėje. Intruzijų pavyzdžiai: batolitas, lakolitas, štokas, daika, gysla.

## Šaltiniai
Malikas (mitologija)

**Malikas**, **Malka** (aram. *mlk* – „karalius“) – dievas, kurio kultas buvo paplitęs tarp senovės arabų Nabatėjoje, Palmyroje ir Samude. Garbintas kaip gera ir žmonėms palanki dievybė.

Šios dievybės funkcijos nėra aiškios. Ilgainiui sutapatintas su Malakbelu. Islamo tradicijoje Malikas – pagonių dievas, laikomas karališkosios valdžios viešpačiu. Ją panorėjęs galįs suteikti ir atimti.

Dievybė tokiu pat vardu garbinta ir Ebloje. Kadangi čia aptikta nemažai teoforinių asmenvardžių, manoma, jog Ebloje Maliko kultas galėjo turėti nemažą svarbą. Kita vertus, Eblos įrašuose (oficialiuose kulto tekstuose, aukojimų sąrašuose) ši dievybė minima retai. Iš to sprendžiama, kad eblaitų panteone Malikas galėjo būti ne savarankiška dievybė, o vienas iš kurios nors kitos dievybės vardų arba epitetų (pvz., Elo).

## Šaltiniai
Mezozojinė kalnodara

**Mezozojinė kalnodara** – tektogenezės era, besireiškusi mezozojaus laikotarpiu daugiausia Ramiojo vandenyno pakraščiuose. Skiriamos dvi pagrindinės fazės – kimerinė (juros periodo pabaiga – kreidos pradžia; vyko Kryme, šiaurės rytų Rusijoje) ir laraminė (kreidos pabaiga – paleogeno pradžia; Šiaurės ir Pietų Amerikoje). Jos skirtinguose regionuose vyko ne tuo pačiu metu.

Mezozojinės kalnodaros pradžia laikoma, kai Kimerijos plokštė susidūrė su pietiniu Kazachstanijos krantu bei Šiaurės ir Pietų Kinijos žemynais. Po šių procesų Tetijos paleovandenynas užsivėrė. Ši sandūra ėjo per dab. Turkijos, Irano, Tibeto, Pietryčių Azijos teritorijas, kur iškilo už dabartinius Himalajus aukštesni kalnai (dėl geologinių procesų vėliau sudūlėję).

## Šaltiniai
Kuznecko duburys

**Kuznecko duburys** () – tarpukalnių duburys Rusijoje, Pietų Sibire, Kemerovo srityje, tarp Kuznecko Alatau šiaurės rytuose, Salairo kalvagūbrio pietvakariuose ir Kalnų Šorijos pietuose. Ilgis 400 km, plotis iki 120 km. Būdinga banguota lyguma, jos absoliutusis aukštis 200–500 metrų. Kuznecko duburio viduryje yra kalnagūbrių (didžiausias aukštis 740 m).

Per Kuznecko duburį teka Obės intakai Tomė, Inia ir jų intakai. Plyti stepės (daugiausia išdirbtos), maumedžių ir beržų miškastepės ruožai, rytuose – kėnių ir drebulių taiga. Auginami javai, veisiami galvijai. Dalį duburio užima Kuznecko anglių baseinas. Didžiausi miestai: Kemerovas, Novokuzneckas, Prokopjevskas.

## Šaltiniai
Nemenčinės biatlono šaudykla

**Nemenčinės biatlono šaudykla** – biatlono varžyboms pritaikyta trasa Nemenčinėje, Lietuvoje. Šaudyklos operatorė - Vilniaus rajono sporto mokykla.

## Istorija
Projekto vertė - 340 tūkstančių €. Projektą finansavo Vilniaus rajono savivaldybė.
 
2017 m. rugsėjo 14 d. šaudykla oficialiai atidaryta ir tapo antrąją biatlono trasa Lietuvoje (pirmoji - Ignalinoje Lietuvos žiemos sporto centras). Atidaryme dalyvavo biatlono klubų ir centrų vadovai iš Vilniaus, Visagino, Anykščių, Ignalinos ir Vilniaus rajono, biatlono federacijos prezidentas Arūnas Daugirdas, valdybos nariai, nacionalinės vyrų ir moterų rinktinių treneriai, Vilniaus rajono savivaldybės merė Marija Rekst. Šaudyklos platformoje įrengta dvidešimt ugnies linijų.

## Lygumų slidinėjimas
2021 m. spalį Nemenčinės trasai suteiktas Tarptautinės slidinėjimo federacijos homologavimo sertifikatas, leidžiantis vykdyti tarptautines slidinėjimo varžybas. Homoliguotos trasos ilgis - 1416 m, aukštis svyruoja tarp 111 m ir 128 m virš jūros lygio. Slidinėjimo trasa gali būti pritaikyta tik sprinto varžyboms.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vilniaus rajono sporto mokyklos oficiali svetainė
Minusinsko duburys

**Minusinsko duburys** () – tarpukalnių įduba Rusijoje, Pietų Sibire, Krasnojarsko krašte ir Chakasijoje, tarp Vakarų Sajano, Abakano, Kuznecko Alatau ir Rytų Sajano kalnų. Būdingas aukštis 200–300 m, didžiausias – 700 m.

Paviršius – daugiausia skliautkalvėmis nusėta lyguma su pavieniais žemakalniais ir kuestomis. Kalvagūbriai duburį dalina į keturis mažesnius. Minusinsko duburį sudaro paleozojaus skalūnai, smiltainis, klintis, tufas, liosas. Yra akmens anglių telkinių.

Klimatas vidutinių platumų žemyninis. Sausio vidutinė temperatūra -18 °C (žemiausia užregistruota -52 °C), liepos +21 °C (aukščiausia +45 °C). Kritulių iškrinta 240–500 mm per metus, daugiausia vasarą. Per duburį teka Jenisiejus su intakais (Abakanu, Oja, Tuba), telkšo Krasnojarsko tvenkinys. Yra gėlų ir druskingų nenuotakių ežerų.

Žemesnėse vietose plyti varpinių augalų ir akmeningos stepės. Verčiamasi drėkinamąja žemdirbyste, auginami javai, veisiami galvijai, avys, arkliai. Didžiausi miestai: Abakanas, Minusinskas, Sajanogorskas.

## Šaltiniai