open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bebrinės dvaras

**Bebrinės dvaras** () – dvaro rūmai ir parkas Aukštutinės Dauguvos savivaldybės Bebrinės valsčiaus Bebrinės kaime. Dabar rūmuose yra Bebrinės vidurinė mokykla.

## Istorija
Pirmieji dvaro pastatai buvo pastatyti dar Livonijos ordino gyvavimo pradžioje. 1562 m. dvaras atiteko Kasparui Zybergui ir Zybergai dvarą valdė iki XIX a. pradžios. 1803 m. sausio 6 d. grafui Mykolui Pliateriui (1777–1862) vedus baronienę Izabelę Heleną fon Zybergą (1785–1849), dvaras iki 1920 m. priklausė Platerių-Zybergų giminei.

Dabartinių rūmų pastatą, pagal italų kilmės lenkų architekto L. Markonio (1834–1919, ) projektą pradėjo statyti Mykolo ir Izabelės sūnus Stanislovas Kazimieras Pliateris-Zybergas (1823–1895), o darbus 1896 m. baigė jo sūnus Juozapas Marijus Pliateris-Zybergas (1859–1933)

Pastatyti raudonų plytų rūmai buvo dviejų aukštų su palėpe. Rūmų patalpas puošė krištolo šviestuvai, iš Paryžiaus atvežti antikvariniai baldai. Dvi svetaines ir biblioteką puošė marmuro židiniai, apie ovalų stalą stovėjo Liudviko XV laikų stiliaus kėdės, sienas puošė įvairūs gobelenai.

1921 m. rūmai buvo nacionalizuoti ir perduoti mokyklos reikmėms. 1960 m. vietoj palėpės buvo pastatytas trečias pastato aukštas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Bebrinės dvaras 
* Bebrinės internetinė svetainė
Tureris

**Tureris** () – XX a. pradžios atviro lengvojo automobilio su 5 ar daugiau sėdimų vietų kėbulo tipas. Tureriai turėdavo 2 ar 4 dureles. Dažnai viršutinė korpuso linija (kituose automobiliuose atitinkanti langų apatinę liniją) būdavo ties priekinėmis durelėmis pažeminta, kad automobilis atrodytų sportiškesnis. Tureriai dažniausiai turėdavo nuleidžiamą stogą ir šonines užuolaidas. Ankstyvųjų modelių varikliai paprastai būdavo arba priekyje, arba automobilio centre. Vėliau iš turerių išsivystė šiuolaikiniai sedanai.

Tureriai buvo populiarūs XX a. pradžioje, jie konkuravo su rodsteriais ir raneboutais. Jungtinėse Valstijose atsirado keli turerių variantai, populiariausias buvo 4 durelių tureris su nuleidžiamu stogu.

Daugelis *[[Ford Motor Company]]* 1908–1927 m. gamintų Modelio T automobilių buvo keturduriai ar triduriai (šiuose vairuotojas į savo vietą sėsdavo per priekinę keleivio vietą) tureriai. Jų buvo pagaminta 6 519 643 vienetai (o iš viso Modelio T buvo pagaminta apie 15 000 000 vienetų. Taigi, 5 keleivių tureriai buvo populiariausias to meto kėbulo modelis, jie sudarė 44 % visų per tuos 18 metų pagamintų Fordo automobilių. Antras populiariausias to meto kėbulo tipas buvo sunkvežimis (gamintas Modelio T bazėje).
     
Užtrauktos šoninės užuolaidėlės, kurias turėjo kai kurie modeliai, pridengdavo keleivius nuo vėjo ir kritulių. Sulankstytas turerio stogas už užpakalinės sėdynės sudarydavo nemažą masę, kuri vadinama ). Buvo sulankstyto nuleidžiamo stogo dangalai (), kurie saugojo stogą ir medinius jo lankus, kol stogas būdavo nuleistas.

Turerių populiarumas ėmė nykti 3-iojo dešimtmečio pradžioje, kai ėmė populiarėti automobiliai su uždarais keleivių salonais, kurie ėmė išstumti didelius atvirus automobilius.

## Nuorodos
Taldyko perėja

**Taldyko perėja** () – kalnų perėja Kirgizijoje, Pamyre, Alajaus kalnagūbryje.

Perėjos aukštis 3615 m. Ji jungia Giulčios upės slėnį šiaurėje su Alajaus slėniu pietuose.

1932 m. per perėją nutiestas kelias rytiniame Pamyro trakte jungia Ošo miestą su Sary Tašo gyvenviete.
Rekuperatorius

**Rekuperatorius** – šilumos atgavimo elementas sumontuotas vėdinimo įrenginyje. Kituose ar panašiuose įrenginiuose toks šilumos atgavimo elementas vadinamas šilumokaičiu.

Rekuperatorius vėdinimo įrenginiuose padeda taupyti šiluminę energiją, panaudojant šiltą, išmetamą lauk patalpų orą, sušildyti tiekiamam į patalpas lauko orui. Toks oro rekuperavimas užtikrina patalpose vėdinimą su šilumos atgavimu iki 95 %.

Vėdinimo įrenginiai su įmontuotu rekuperatoriumi skirstomi pagal jo tipą:
* Plokšteliniai arba priešpriešinių srautų;
* Rotaciniai;
* Atskirų srautų.
Bargello

**Nacionalinis Bardželo muziejus** (it. *Museo nazionale del Bargello*), paprastai žinomas kaip tiesiog Bardželo (it. **Bargello**) – buvę viduramžių Florencijos valstybės administraciniai rūmai, teismas ir kalėjimas. Šiuo metu – meno muziejus.

## Istorija

Bardželo rūmai datuojami apie 1255 m. Jame iš pradžių buvo įsikūrusi Florencijos *Capitano del Popolo* institucija (panašiai kaip nepriklausomas teisėjas, *Capitano del Popolo* buvo samdomas iš kitų valstybių, kad nebūtų paperkamas ir neįtakojamas vietinių interesų grupių). Po to rūmuose įsikūrė *Podestà* – aukščiausias Florencijos magistratas (valstybės administracijos aukščiausias pareigūnas). XVI a. rūmuose įsikūrė *Bargello* – miesto policijos viršininkas, nuo kurio pastatas gavo dabartinį pavadinimą – Bardželo rūmai (*Palazzo del Bargello*). Kartu dalis pastato buvo paversta kalėjimu, kuriuo išbuvo iki XVIII a.

Pastatui praradus aktualų reikšmingumą ir pritaikomumą, jame buvo pradėti saugoti įvairūs meno dirbiniai. 1865 m. oficialiai atidarytas Nacionalinis Bardželo muziejus. Jame daugiausia eksponuojamos skulptūros, numizmatika, yra islamo meno kūrinių, Vokietijos, Prancūzijos auksakalystės eksponatų. Didelė dalis eksponatu atkeliavo iš Bobolio sodų, Vekjo rūmų, dalį savo skulptūrų čia eksponuoja Uficių galerija.

Muziejuje reprezentuoti garsiausi italų renesanso skulptoriai: Donatelas, Andrea del Verokjas, Mikelandželas. Tarp eksponatų tikriausiai garsiausia yra Donatelo bronzinė Dovydo skulptūra. Muziejuje laikomi du išlikę Giberčio ir Bruneleskio projektai garsiosioms Florencijos baptisterijos durims.

## Muziejaus eksponatai


Image:Florence - David by Donatello.jpg| Donatelas. „Dovydas“ 
Image:Michelangelo Brutus.jpg| Mikelandželas. „Brutas“
Image:Unknown painter - The Adoration of the Magi (Bargello Diptych) - WGA23667.jpg| Nežinomas italų XIV a. tapytojas. „Išminčių pagarbinimas“
Image:Olifante - Bargello.jpg | Viduramžių islamiškas ragas


## Nuorodos

* Florencijos muziejai (anglų k.)
* Florencijos gidas (anglų k.)
Raneboutas

**Raneboutas** () – XX a. pradžioje populiarus automobilių kėbulų tipas. Raneboutai buvo maži, pigūs atviri automobiliai. Daugelis raneboutų turėjo tik vieną eilę sėdynių (2 vietos). Dalis raneboutų gale turėdavo porą papildomų sėdimų vietų. 1919-1930 m. apie pusė gaminamų automobilių buvo vadinami *raneboutais*. 


File:Northern Runabout 1902.jpg|'Northern Runabout* (1902 m.)
File:Eldredge Runabout 1904.jpg|*Eldredge Runabout* (1904 m.)
File:Reo Runabout 1906.jpg|*Reo Runabout* (1906 m.)
File:Orient Runabout 1907 - 1.JPG|*Orient Runabout* (1907 m.)
File:Gea Gurik Runabout 1907.jpg|*GEA Gurik Runabout* (1907 m.)
File:Buick Modell 14 Runabout 1910.jpg|*Buick Model 14 Runabout* (1911 m.)
File:1912 Morgan Runabout Deluxe.jpg|Triratis *Morgan Runabout Deluxe* (1912 m.)
File:Packard Runabout, 1922.jpg|*Packard Single Six Runabout* (1922 m.)
File:1927 Morgan Runabout.jpg|'Morgan Runabout* (1937 m.)
File:1927 Ford Model T Runabout.jpg|*Ford Model T Runabout* (1927 m.)


## Nuorodos
Tikroji rintausė

**Tikroji rintausė** (*Enterolobium cyclocarpum*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos medžių rūšis, priklausanti rintausių (*Enterolobium*) šeimai. Paplitusi Amerikos tropikuose: nuo vidurio Meksikos iki Venesuelos iš šiaurės Brazilijos (Roraimos).

Tai vidutinio aukščio, 25–35 m užaugantis medis, kurio kamieno skersmuo būna iki 3,5 m. Žievė yra šviesiai pilka, su tamsiais, raudonai rudais vertikaliais įtrūkimais. Medžio laja labai plati, ypač plačiai išsikeroja pavienės, saulėtose pievose augančios tikrosios rintausės. Miškuose augantys individai turi siauresnę lają. Lapai sudėtiniai, plunksniški, 15–40 cm ilgio ir 17 cm pločio, sudaryti iš 4–15 porų lapelių (jų ilgis 2–6 cm). Kiekvienas lapelis savo ruožtu sudarytas iš 40–70 mažų, 8–15 mm ilgio lapelių. Medis yra visžalis, tačiau sausojo laikotarpio metu (gruodį–vasarį) dalis lapijos gali nukristi. Žiedynai sferiški, 3 cm ilgio sudaryti iš ~50 kvapnių žiedų. Vaisius – 7–12 cm skersmens sausa dėžutė su spirališkomis ankštimis. Kiekvienoje jų yra po 8-20 sėklų.

Tikroji rintausė Centrinėje Amerikoje auginama kaip dekoratyvinis augalas, vertinama dėl savo pavėsingos lajos. Augalas gausiai lankomas bičių. Mediena lengva, atspari vandeniui, naudojama baldų, durų, langų rėmų, laivų gamybai. Meksikoje medžio sėklos vietomis valgomos. Tikroji rintausė yra Kosta Rikos nacionalinis medis, pagal jį pavadinta Gvanakastės provincija.


Image:Árbol de Guancaste.jpg|Plačialajis individas Kosta Rikoje
Image:Guanacaste détail fruits.JPG|Lapai ir vaisiai
File:Enterolobium.JPG|Lapija
Kosta Rikos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Kosta Rika|Kosta Rikos]] demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 4 636 348 (2012 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**
* *0-14 m.:* 24,6 %
* *15-64 m.:* 69,1 %
* *65 m. ir vyresni:* 6,4 % (2011 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
* *bendras:* 28,8 m.
* *vyrų:* 28,4 m.
* *moterų:* 29,2 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,288 % (2011 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 16,4 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 4,38 mirčių/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): +0,86 migrantų/1000 gyv. (2012 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 64 % (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 2,1 % (2010 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:
* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,01 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,86 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,01 vyro vienai moteriai (2011 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 9,2 mirusiųjų/1000 gimimų (2012 m. apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
* *bendra:* 77,89 m.
* *vyrų:* 75,26 m.
* *moterų:* 80,65 m. (2012 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
* *bendras:* 94,9 %
* *vyrų:* 94,7 %
* *moterų:* 95,1 % (2000 m. sur.)

## Šaltiniai
* CŽV pasaulio faktų knyga: Kosta Rika (angliškai) 

## Taip pat skaitykite
* Sąrašas:Kosta Rikos miestai
Datulinė paprika

**Datulinė paprika** (*Capsicum chinense*) – bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalas, priklausantis paprikų (*Capsicum*) genčiai. Tai viena iš čili pipirų rūšių.

## Paplitimas
Nors lotyniškas pavadinimas *chinense* reiškia „kiniškas“, iš tiesų ši rūšis kilusi iš Amazonės baseino, dabar ji paplitusi visuose Karibuose, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, auginama Azijoje.

## Auginimas
Ši tropinė rūšis geriausiai dera drėgname klimate. Labiausiai tinka auginti ten, kur klimatui būdingas ilgas augimo sezonas, nes jų sėkloms reikia ypač daug laiko sudygti.

## Kilmė
Datulinėms paprikoms priklauso daugelis aštriausių pasaulio pipirų, įskaitant *[[habanero]]*, *scotch bonnet* ir *[[red savina]]*. Patys pipirai, kaip ir jų krūmeliai, yra labai skirtingi, priklausomai nuo varieto. Dažnai sakoma, kad būdingas savitas vaisių aromatas, ypač abrikosų.


Image:Red Savina.jpg|*Red savina*
Image:Hainan Yellow Lantern Chili 05.jpg|Hainano *geltonųjų žibintų* čili
Image:BhutJolokia09 Asit.jpg|*Bhut Jolokia*
File:Scotch Bonnets.JPG|*Scotch Bonnet*


## Nuorodos
* www.aštriai.lt
Kosta Rikos himnas

**Kosta Rikos himnas** – Kosta Rikos Respublikos nacionalinis simbolis. Pagal pirmąsias eilutes vadinamas ***Noble patria, tu hermosa bandera*** („Šlovingoji Tėvyne, gražioji tavo vėliava“).

## Istorija

Himno muziką 1852 m. sukūrė kompozitorius Manuelis Marija Gutieresas Floresas, partitūrą dedikavęs prancūzų jūrininkui ir diplomatui Gabrieliui Pjerui Lafonui. Muzika buvo skirta tais metais atvykusių Jungtinės Karalystės ir JAV diplomatų priėmimui. Pradžioje himnas turėjo įvairias eiles, bet 1903 m. Asensjonas Eksivelis Ibara surengė konkursą oficialioms eilėms sukurti. Konkurso nugalėtoju tapo rašytojas, poetas Chosė Marija Seledonas Brenesas. 1949 m., valdant Chosė Figeresui Fererui, himnas įteisintas oficialiai.
 
## Eilės

## Nuorodos
* Himno vokalinė versija
Maglag

**Maglag** () – 1951–1956 m. SSRS „Dalstrojaus” lagerių sistemoje veikęs sunkiųjų darbų lageris, tiekęs kalinius darbams „Dalstrojaus” objektuose Magadane ir jo apylinkėse.

Literinis žymėjimas: АВ-1.

Valdybos vieta: Magadanas, Magadano sritis, Rusija.

Įsteigtas ne vėliau 1951 m. vasario 1 d., uždarytas 1956 m. birželio 13 d.

Kalinių skaičius: iki 13 700.

Darbų profilis: įvairūs darbai Magadano ir jo apylinkių įmonėse - statybos, žemės ūkio darbai, miško kirtimas, aptarnavimas, transportas.

Lagerinių punktų: apie 200.

## Išnašos

## Nuorodos
Maglagas „Memorialo” duomenų bazėje
Nikoja

**Nikoja** () – miestas vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, Nikojos pusiasalio centrinėje dalyje. Kantono centras. Keliai į Liberiją, Samarą, Montesumą. Verčiamasi žemės ūkiu, gyvulininkyste; svarbus turistinis centras (kelionės po pusiasalio nacionalinius parkus, kurortus). Miestas pasižymi kolonijinės architektūros paveldu, yra XVI a. barokinė bažnyčia.

## Istorija

Nikoja 1523 m. įkurta Chilio Gonsaleso Davilos ir yra vienas seniausių Kosta Rikos miestų.

## Šaltiniai
Filadelfija (Kosta Rika)

**Filadelfija** () arba **Gvanakastės Filadelfija** (*Filadelfia de Guanacaste*) – miestas šiaurės vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, Nikojos pusiasalyje, prie Tempiskės upės. Karilijo kantono centras. Pro miestą eina Liberijos–Nikojos plentas. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (cukranendrės, melionai), vystomas turizmas. Veikia cukraus fabrikas.

## Istorija

XIX a. gyvenvietė vadinta *Siete Cueros*. 1877 m. pervadinta Filadelfo Soto garbei. Miesto statusą įgijo 1947 m.

## Šaltiniai
Filadelfija (reikšmės)

**Filadelfija** (*Filadelfia, Philadelphia*) gali reikšti:

* Filadelfija – miestas JAV, Pensilvanijoje;
* Filadelfija – miestelis JAV, Misisipėje;
* Filadelfija – miestas Paragvajuje;
* Filadelfija – miestas Kosta Rikoje;
* Filadelfija – miestelis Kolumbijoje, Kaldase;
* Filadelfija – miestelis Italijoje, Kalabrijoje;
* Filadelfija – miestas Brazilijoje, Tokantinse;
* Filadelfija – dabartinio Turkijos miesto Alašechiro pavadinimas graikų laikais;
* Filadelfija – vienas iš senųjų Jordanijos sostinės Amano pavadinimų;
* Filadelfija – 1993 m. amerikiečių filmas.
2012 m. Australijos Grand Prix

**2012 m. Australijos Grand Prix** buvo pirmosios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko kovo 16-18 dienomis Albert Park trasoje. Tai buvo 17-tos Formulės 1 lenktynės šioje trasoje.

Daugiausiai pergalių (po 4) Australijos GP pasiekę australas Lex Davison ir vokietis Michael Schumacher. 11 kartų šio GP nugalėtoja tapo McLaren ekipa, viena mažiau yra pasiekusi Scuderia Ferrari.

2011 m. čia nugalėjo du kartus čempionas vokietis Sebastian Vettel.

Šios lenktynės bus pirmosios nuo 1973 m. Vokietijos GP, kuomet Formulės 1 rikiuotėje nebus lenktynininko iš Italijos bei pirmos istorijoje, kai prie starto linijos stos 6 Formulės 1 čempionai.

2011 m. trasoje naudojus tik vieną DRS zoną ir tokiam sprendimui nepasiteisinus, šiemet buvo naudojamos dvi šios sistemos zonos.

## Rezultatai

### Treniruotės

Pirmose penktadienio treniruotėse, kurios vyko džiūnant trasai po lietaus, greičiausias buvo britas Jenson Button (laikas 1:27.560). Antras liko J. Button komandos draugas Lewis Hamilton (1:27.805).

Antrose penktadienio treniruotėse, kurios vyko šlapioje trasoje, greičiausią ratą nuvažiavo Mercedes GP lenktynininkas vokietis Michael Schumacher (1:29.183).

Paskutinėse treniruotėse, kurios vyko sausu oru, greičiausias buvo britas L. Hamilton (1:25.681). Jis aplenkė prancūzą Romain Grosjean su Lotus ir Mark Webber, kuris liko trečias (1:25.900).

### Kvalifikacija

;Pastabos:
* – Pedro de la Rosa ir Narain Karthikeyan neparodė rezultato geresnio už 107 % geriausio kvalifikacijos laiko. Po kvalifikacijos komanda pareiškė oficialų prašymą leisti jiems startuoti lenktynėse. Vėliau teisėjai pranešė, kad komandai nebus leista startuotui lenktynėse.
* – Sergio Pérez dėl pavarų dėžės keitimo gavo 5 starto pozicijų baudą ir startuos 22 vietoje.

### Lenktynės

## Čempionato įskaitos

;Lenktynininkų įskaita

;Komandų įskaita

* **Pastabos:** pateikti tik penki geriausi rezultatai.

## Šaltiniai
Puerto Karilijas

**Puerto Karilijas** () – gyvenvietė vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, Nikojos pusiasalyje, 5 km į rytus nuo Samaros, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Yra nedidelis oro uostas, jachtų prieplauka, praeina kelias iš Nikojos į Blanko kyšulį.

Puerto Karilijas yra svarbus turistinis centras. Čia įsikūrę viešbučiai, restoranai, barai, vyksta kelionės po pusiasalio nacionalinius parkus.
MIPS

**MIPS** gali reikšti:
* Milijonas instrukcijų per sekundę (angl. million instructions per second arba MIPS) – procesorių spartos matavimo vienetas;
* MIPS architektūra – RISC procesorių architektūra;
* MIPS Technologies – kompanija, vystanti ir licencijuojanti MIPS procesorių architektūrą;
* Veikėjas Super Mario 64 žaidime.
Konservatorių rūmai (Roma)

**Konservatorių rūmai** () – rūmai Kapitolijaus aikštėje Romoje, Italijoje, čia įsikūręs Kapitolijaus muziejus.

## Istorija
Dešinėje Kapitolijaus aikštės pusėje XV a. viduryje, pagal Mikelandželo projektą, ant senų Senato pastato griuvėsių, buvo pastatyti rūmai, pavadinti Romos magistratu. Mirus Mikelandželui, rūmus 1568 m. baigė statyti architektas Džiakomas Dela Porta ().

Po fasadu į aikštę atsiveria platūs portikai. Į rūmus patenkama pro centrinį įėjimą, kurio vidiniame kieme yra keli imperatoriaus Konstantino skulptūros fragmentai (pati skulptūra stovėjo Maksencijaus bazilikoje ir buvo apie 12 m aukščio).

## Nuorodos
* Palazzo dei Conservatori, Campidoglio (The Capitoline Hill)
Nery Brenes

**Nery Antonio Brenes Cárdenas** (g. 1985 m. rugsėjo 25 d.) – Kosta Rikos 400 m sprinteris, olimpietis. 2012 m. pasaulio uždarų patalpų čempionas.

## Biografija
Brenes tarptautinę sportinę karjerą pradėjo 2004 m. sudalyvaudamas Centrinės Amerikos ir Karibų jaunimo čempionate, kur finaliniame bėgime pelnė bronzos medalį. Po metų sportininkas jau buvo deleguotas atstovauti Kosta Rikos 2005 m. pasaulio čempionate. Savo bėgime Brenes buvo vos šeštas ir bendroje įskaitoje liko 38 vietoje. Daug sėkmingiau sportininkui sekėsi 2007 m. pasaulio čempionate, kur jis pasiekė pusfinalius, bet savo bėgime liko ketvirtas ir į finalą nepateko. Galutinėje įskaitoje sportininkas liko 11 vietoje. Tais pačiais metais sportininkas pelnė bronzą Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. 2008 m. žiemos sezono metu Brenes dalyvavo pasaulio uždarų patalpų čempionate, kur finaliniame bėgime jis užėmė 4 vietą. Vasaros sezono metu lengvaatletis pirmą kartą atstovavo Kosta Rikai 2008 m. Pekino vasaros olimpinėse žaidynėse. Savo pusfinalyje bėgikas liko ketvirtas ir galutinėje įskaitoje tenkinosi 10 vieta. 2010 m. sportininkas vėl užėmė ketvirtąją vietą pasaulio uždarų patalpų čempionate. 2011 m. sportininkas įvykdė olimpinį kvalifikacijos A normatyvą, bei startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekęs pusfinalį užėmė 17 vietą. 2012 m. žiemos sezoną Nery Brenes pabaigę tapdamas pasaulio uždarų patalpų čempionu, bei pasiekdamas geriausią čempionato rezultatą istorijoje 400 m bėgime.

## Nuorodos
*
La Krusas

**La Krusas** () – miestas šiaurės vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, netoli Nikaragvos sienos ir Salinaso įlankos kranto. Kantono centras. Pro miestą eina Panamerikos plentas, atsišakoja kelias į Upalą. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (ypač cukranendrių auginimu).

## Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XX a. pr. La Krusui miesto statusas suteiktas 1970 m.
Kanjasas

**Kanjasas** () – miestas šiaurės vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, į pietryčius nuo Liberijos. Kantono centras. Pro miestą eina Panamerikos plentas, atsišakoja keliai į Upalą, prie Arenalio ežero. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (ypač cukranendrių auginimu).
François Pinault

**François Pinault** – Prancūzijos verslininkas ir vienas įtakingiausių žmonių šiuolaikinio meno pasaulyje. Jis yra sukaupęs įspūdingą kolekciją, kurią eksponuoja paties įsteigtuose muziejuose Venecijoje. François Pinault yra vienos didžiausių pasaulyje prabangos prekių grupės PPR įkūrėjas ir pagrindinis akcininkas. Jam priklauso „Gucci“ mados ir „Christie's“ aukcionų namai. Taip pat gilias tradicijas turinti Bordo vyninė „Château Latour“. Jis turi sukaupęs $13 mlrd. asmeninio turto.

## Išnašos
OZM-3

**OZM-3** () – tarybinė priešpėstinė skeveldrinė iššokančioji mina, aplinkinio kovimo.

Sukurta Tarybų Sąjungoje, remiantis Antrojo pasaulinio karo laikų vokiškos iššokančiosios minos SMI-35 pavyzdžiu. 
Suveikęs sprogdiklis padega parakinį delsiklį, kuris padega išmetamąjį užtaisą (dūminio parako trinkelė). Uždelsimas reikalingas tam, kad ant minos užlipęs kareivis spėtų kiek atsitraukti ir nesutrukdytų minai išlėkti aukštyn. Sprogdamas išmetamasis užtaisas į 0,4-1,8 m aukštį išsviedžia minos kovinį užtaisą. Sprogimo aukštis priklauso nuo delsiklio degimo trukmės. 

Šios minos turi ir elektrinį sprogdiklį, dėl ko gali būti sprogdinamos elektriniu signalu, atsiųstu elektros laidu.

Dabar OZM-3 minos nebegaminamos, tačiau Rusijos kariuomenės sandėliuose jų dar yra. 

## Techninės taktinės charakteristikos

## Nuorodos

* ПРОТИВОПЕХОТНАЯ МИНА ОЗМ-3
Planetes

**Planetes** (,  'planeta' arba 'klaidžiojanti žvaigždė') – japonų mokslinės fantastikos žanro manga, kurią sukūrė Makoto Jukimura. Bendrovė „Sunrise“ manga komiksus adaptavo į 26 serijų trukmės anime televizijos serialą, kuris 2003–2004 m. laikotarpiu buvo rodomas per NHK televiziją. Veiksmas vyksta 2075 m., pasakojama apie erdvėlaivio *Toy Box* grupelę darbuotojų, surinkinėjančių kosmines nuolaužas.

Mangą Šiaurės Amerikoje anglų kalba leidžia bendrovė „Tokyopop“, o anime – „Bandai Entertainment“. Tiek manga tiek ir anime pelnė *Seiun Award* apdovanojimą už geriausią mokslinės fantastikos kūrinių seriją.

## Siužetas

Vyksmas sukasi apie *Technora* korporacijos Kosminių nuolaužų skyriaus erdvėlaivio *DS-12 „Toy Box“* įgulą. Kosminių nuolaužų skyriaus () paskirtis – užkirsti kelią palydovų, kosminių stočių bei kitų kosminių aparatų susidūrimui su nuolaužomis Žemės ir Mėnulio orbitose. Jie naudoja keletą metodų nuolaužų pašalinimui (dažniausiai nuolaužos yra sunaikinamos jas nukreipiant Žemės atmosferos link, arba surenkamos erdvėlaiviu ir vėliau taip pat sunaikinamos), pasitelkdami EVA kostiumus.

Epizoduose veiksmas kartais sukasi apie pačių nuolaužų rinkimą, tačiau dažniausiai tai yra tik priemonė veikėjų charakteriams vystyti. Kiti bendrovės darbuotojai į Nuolaužų skyriaus narius žiūri iš aukšto, nes šie yra žemiausia bendrovės grandis, todėl jiems tenka sunkiai dirbti, norint įrodyti savo vertę kitiems ir įgyvendinti savo svajones.

Tolimesni siužeto elementai apima būsimą tiriamojo pobūdžio misiją į Jupiterį nauju branduolių sintezės energija aprūpinamu erdvėlaiviu *Von Braun* ir pagrindinių veikėjų pasiryžimą dalyvauti šioje misijoje bet kokia kaina. Daugelis kitų siužeto vingių atskleidžia kiekvieno veikėjo motyvaciją ir asmenybę. *Space Defense Front* yra teroristinė organizacija, kuri įsitikinusi, jog žmonija savavališkai eksploatuoja kosminę erdvę vietoje to, kad pirmiausia spręstų globalias problemas Žemėje, tokias kaip badas ir netolygus socialinis-ekonominis pasiskirstymas. Todėl jie vykdo teroristinį planą prieš didžiąsias kosmines bendroves, siekdami sunaikinti, tai kas jau sukurta, kad kosminės erdvės eksploatacijoje galėtų dalyvauti ir silpnos ekonomikos šalys.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Planetes svetainėje Internet Movie Database
Bandai (bendrovė)

**Bandai Co., Ltd.** () – Japonijos žaislų gamintojas (vienas stambiausių pasaulyje) ir kompiuterinių žaidimų kūrėjas. Kai kurios „Bandai“ grupės bendrovės platina anime bei tokusatsu programas.

XX a. 9-ajame dešimtmetyje „Bandai“ tapo stambiausia žaislų gamintoja Japonijoje, jai priklauso licencijos teisės į *Daikaiju*, *Ultraman*, *Super Robot*, *Kamen Rider*, *Super Sentai*, *[[Power Rangers]]*, *[[Gundam]]* ir kt. 2005 m. „Bandai“ susijungė su video žaidimų įmone „Namco“.

## Dukterinės įmonės
* *Bandai America* – produktų linijos leidėjas Jungtinėse Valstijose
* *Bandai Visual* – anime ir tokusatsu leidėjas
* *[[Bandai Entertainment]]* – manga leidėjas
* *Carddass* – žaidimų kortų leidėjas
* *[[Sunrise (bendrovė)|Sunrise]]* – japonų animacijos studija
* *Bandai Games (dabar Namco Bandai Games)* – kompiuterinių žaidimų, žaidimų konsolių ir susijusių produktų leidėjas

## Išnašos
Valstybės užgrobimas

**Valstybės užgrobimas**  (*angl. state capture*) – tai viena iš korupcijos formų, kai individai, institucijos, kompanijos ar grupės valstybėje arba už jos ribų korumpuotais būdais formuoja valstybės politiką, teisinę aplinką ir ekonomiką, kad galėtų patenkinti savo privačius interesus. Tokiu ateveju valstybiniame sektoriuje dirbantys asmenys gina ne viešąjį interesą, o asmeninę naudą, o šiam tikslui pasiekti veikiama ne pagal demokratinėje valstybėje priimtus teisės aktus ar taisykles. 
  
Valstybės užvaldymo sąvoka atsirado 1999 metais, kai Pasaulio bankas bei Europos rekonstrukcijos ir plėtros bankas pokomunistinėse šalyse vykdė tyrimą apie verslo aplinką. 
  
## Priežastys

Pasaulio banko studijoje „*Seize the State, Seize the Day“  State Capture, Corruption, and Influence in Transition*" pabrėžiama, kad viena iš pagrindinių priežasčių, lėmusių valstybės užvaldymą pokomunistinėse šalyse – per didelis dėmesys valstybės vaidmens versle atstatymui ir kartu nepakankamas dėmesys verslo įtakai valstybės valdyme. Vykdant liberalizacijos bei privatizacijos reformas, bandyta pakeisti verslo ir viešojo sektoriaus santykius, kurti rinkos principais paremtą ekonomiką. Tačiau silpna demokratija, pilietinė visuomenė bei nekontroliuojama verslo įtaka valstybei sukėlė negatyvius padarinius -  verslo interesai „diktavo“ reformų, ekonomikos, politinės veiklos kryptį, naujos valdžios kokybę bei efektyvumą, kontroliavo žiniasklaidą ir taip siekė apsaugoti oligarchus.,  

**Trys galimos valstybės užvaldymo priežasčių grupės**:

# Politinės, pavyzdžiui, politinės galios sutelkimo laipsnis. Jei valdžia yra koncentruota vienoje institucijoje, verslo subjektams yra lengviau paveikti valstybės valdymą. 
#   
# Ekonominės, pavyzdžiui, ekonomikos sektorių skaičius. Gyvuojant nedideliam skaičiui ūkio sričių, oligarchams lengviau juos užvadyti ir taip daryti poveikį valstybės politikai.  
#    
# Pilietinės visuomenės, pavyzdžiui, visuomenės orientacija į individualų vartojimą mažina vienijimąsi į grupes, o tai savo ruožtu sąlygoja pilietinės visuomenės pasyvumą, menką politinių procesų stebėseną ir supratimą.  

## Valstybės užgrobimo subjektai

Valstybes užvaldyti gali verslo įmonės, individualūs asmenys ar jų grupės, kiti subjektai (partijos, etninės grupės, įstatymų leidžiamosios, vykdomosios ar teisinės institucijos).

„Užvaldytoju“ gali būti ir viešojo sektoriaus atstovas, jei jis, pasinaudodamas savo padėtimi, siekia paveikti sprendimų priėmimus asmeninei naudai gauti.

## Valstybės užvaldymo „matavimas“
 
Valstybės užvaldymą matuojančius tyrimus atlieka Pasaulio bankas, kuris 2000 m. pristatė pirmą Valstybės užvaldymo indeksą. Jis sudaromas pagal verslo atstovų apklausų duomenis ir matuoja tik verslo atstovų vykdomą valstybės užvaldymą. Valstybės užvaldymo laipsnis rodo įmonių, dalyvaujančių šioje veikloje, skaičių ar šiai veiklai išleidžiamas pinigų sumas. Susumavus gautus rezultatus paaiškėjo, kad tarp tirtų šalių (posovietinės ir satelitinės šalys) aukščiausi valstybės užgrobimo indeksai paskirti Azerbaidžanui, Moldovai, Rusijai, Ukrainai, o žemiausi - Uzbekistanui, Armėnijai, Slovėnijai, Vengrijai.

## Šaltiniai
Suslėgtos gamtinės dujos

**Suslėgtos gamtinės dujos** () – suspaustos gamtinės dujos, daugiausia naudojamas transporto priemonėse kaip kuras, vietoje benzino, dyzelino ar propano. Suslėgtos gamtinės dujos yra pigesnės nei kitos kuro rūšys, o sudegusios kelia daug  mažesnį neigiamą poveikį šiltnamio efektui. Gamtinės dujos suspaudžiamos specialiose kompresorinėse stotyse, o transporto priemonės jomis užpildomos specialiose degalinėse.

## Privalumai ir trūkumai
Svarbiausi suslėgtų gamtinių dujų privalumai, lyginant jas su kitomis kuro rūšimis:
*  Pigesnės, nei bet kuri naftos pagrindu gaunama kuro rūšis;
*  Visiškai sudega, nepalikdamos suodžių;
*  Mažesnės, palyginus su kitomis kuro rūšimis, transporto priemonių aptarnavimo išlaidos;
*  Nesukelia metalų korozijos;
*  Dėl aukštos degimo temperatūros, mažesnė savaiminio užsidegimo tikimybė;

Pagrindinis suspaustų gamtinių dujų trūkumas – joms saugoti ir gabenti transporto priemonėse reikia įrengti didesnes nei įprastinėms kuro rūšims talpyklas. Dėl šios priežasties suslėgtos gamtinės dujos retai naudojamos lengvuosiuose automobiliuose. 

## Panaudojimas
Suslėgtos gamtinės dujos daugiausia pasaulyje naudojamos visuomeniniame transporte, pikapuose, kai kuriose valstybėse ir lokomotyvuose. Daugiausia suslėgtomis gamtinėmis dujomis varomos transporto priemonės paplitę Pakistane, Irane, Argentinoje, Brazilijoje, Indijoje. Pastaraisiais metais, kylant įprastinio kuro kainoms, suslėgtomis gamtinėmis dujomis varomų transporto priemonių gausėja JAV, Kanadoje. Iš Europos valstybių daugiausių tokių transporto priemonių eksploatuojama Italijoje, Prancūzijoje, Šiaurės šalyse.

## Suslėgtos ir suskystintos gamtinės dujos
Neretai suslėgtos gamtinės dujos painiojamos su suskystintomis gamtinėmis dujomis. Pagrindinis skirtumas – dujų saugojimo forma. Suskystintos gamtinės dujos laikomos nespaustos ir atšaldytos nuo –160&nbsp;°C iki –150&nbsp;°C. Todėl jas lengva transportuoti dideliais atstumais jūrų keliu ir prieš pateikiant galutiniam vartotojui, šios dujos konvertuojamos į suslėgtas gamtines dujas. Kadangi suslėgtų gamtinių dujų nebūtina šaldyti, jų laikymas ir pervežimas pigesnis nei suskystintų gamtinių dujų.

## Lietuvoje
Lietuvoje suslėgtos gamtinės dujos pradėtos naudoti autobusų parkuose dar 1984 m. Vėliau, kilus ekonominei krizei, ir esant žemoms įprastinio kuro kainoms, naudoti suslėgtų gamtinių dujų nebeapsimokėjo. Iki 2013 m., naudojantis Europos Sąjungos parama, Vilniaus, Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių autobusų parkai įsigis naujų suspaustas gamtines dujas naudojančių autobusų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SG dujos
Vakarų tiurkų kaganatas

**Vakarų tiurkų kaganatas** – klajoklių gentinė konfederacija Eurazijos stepėje, egzistavusi VI–VII a., kurioje pagrindinį politinį vaidmenį vaidino **gok-tiurkų** gentys (turkų kalba: *Gök Türkler*, kinų kalba: 突厥 *Tūjué*, tuometinis kiniškas tarimas – *T’u küe*).

Didžiausio išsiplėtimo laiku kontroliavo didžiąją dalį Kazachų ir Ponto stepių, Sogdą, Chorezmą ir Ferganą (teritorijos dab. Kazachijoje, Kirgizijoje, Uzbekijoje, Rusijoje ir Ukrainoje).

## Istorija

Kaganatas susiformavo dėl Tiurkų kaganate kilusio įpėdinystės karo, kurio metu atskilo vakarinės teritorijos. Šių teritorijų sostine tapo Sujabas (dab. Kirgizijoje, 60 km nuo Biškeko), ir jis valdė didžiules teritorijas Kazachų stepėje ir Ponto stepėje. Vietiniai kaganai sudarė sąjungą su Bizantija, kovodami su Sasanidais, atkūrė seniau pasislinkusias sienas Vidurinėje Azijoje. Vėliau tiurkai, susivieniję su chazarais, įsiveržė į Pietų Kaukazą, paimdami Tbilisį. Tik 630 m., po Tung Yabğu mirties, tiurkai atsitraukė iš Užkaukazės.

Kaganatas buvo daugybės skirtingų genčių konfederacija. Jame buvo išskiriamos 10 pagrindinių valdančių genčių, kurios dalijosi į rytines (kinų šaltiniuose jos vadinamos *Duoliu*) ir vakarines (jos vadinamos *Nušibi*). Po Išbara-kagano (634–639) reformų, Vakarų kaganatas tapo žinomas kaip **Onoq**, t. y. „Dešimt strėlių“, kurios buvo išdalintos pagrindiniams genčių vadams. Tai sukėlė valstybės skilinėjimą.

VII a. kaganatas silpo, ir jo vienybė menko. Rytines sritis ir sostinę 657 m. nusiaubė Tangų Kinija. Vakarinėse srityse atskirą konfederaciją konsolidavo bolgarai, Ponto stepėje įsitvirtino chazarai. VII a. II pusėje kaganatas nustojo egzistuoti, mat jį padalino daugybė smulkių genčių, tokių, kaip tiurgešai, ogūzai, kimakai, karlukai ir kt.

## Kaganai
* Tarduš (593/599-603, iš pradžių kaip jabgu)
* Šekuei (611–618)
* Tong Yabghu (618–628)
* Išbara (628-???)
* Yukuk Šad
* Bagha Šad
Čatkalas

**Čatkalas** (, ) arba **Karakuldža** – upė Kirgizijoje ir Uzbekistane; viena iš Čirčiką sudarančių upių (Syrdarjos baseinas). Prasideda Talaso Alatau pietvakariniuose šlaituose, teka į pietvakarius Kirgizijos Džalal Abado sritimi. Aukštupyje teka plačiu, stačiašlaičiu slėniu, nuo santakos su Tersu teka giliu tarpekliu. Žemupyje pasuka į šiaurės vakarus, teka Uzbekistano teritorija (Taškento vilajetas). Įteka į Čarvako tvenkinį (seniau susiliejo su Pskemu).

Didžiausias intakas – Čandalašas (dešinysis).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Didžiausias debitas – 920 m³/s.
Sary Čelekas

**Sary Čelekas** () – gėlavandenis kalnų ežeras vakarų Kirgizijoje, Džalal Abado srityje, Tianšanio kalnuose (1878 m aukštyje). Ilgis – 7,5 km, plotis iki 2,3 km. Susidarė maždaug prieš 10 tūkst. metų, dėl kalnų griūties. Krantai statūs, kranto linija raižyta, pakrantėse auga riešutmedžių miškai. Vandens lygis metų bėgyje kinta – aukščiausias gegužę, o žemiausias gruodį. Užšąla gruodžio pabaigoje, atitirpsta balandį. Vandens temperatūra vasarą būna +19,8 °C, žiemą svyruoja tarp +4 °C ir 0 °C.

Ežero pavadinimas kirgizų kalba reiškia „geltona taurė“. Sary Čelekas ir jo apylinkės paskelbtos draustiniu.
Beš Aralo draustinis

**Beš Aralo valstybinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija vakarų Kirgizijoje, Džalal Abado srityje, Tianšanio kalnuose, Čatkalo slėnio vakaruose. Įsteigtas 1979 m. siekiant apsaugoti unikalius gamtinius kompleksus bei atskiras augalų ir gyvūnų rūšis.

Draustinyje sutinkami sibiriniai ožiai, stirnos, lūšys, rudieji lokiai, iš retų rūšių – snieginiai leopardai, raudonieji vilkai, Menzbiro švilpikai, ūdros, kilnieji ereliai, sakalai keleiviai, taurieji sakalai.

## Šaltiniai
Susamyrtau

**Susamyrtau** () – kalnagūbris Kirgizijoje, vidiniuose Tianšanio kalnuose, į pietryčius nuo Talaso Alatau. Ilgis – apie 125 km. Didžiausias aukštis siekia 4048 m. Vakarinėje dalyje kalnus perkerta Čičikano (Naryno intakas) tarpeklis. Sudaryti iš granito ir metamorfinių skalūnų. Šlaituose plyti kalnų pievos, aukštikalnėse yra ledynų.

## Šaltiniai
Sary Čeleko draustinis

**Sary Čeleko valstybinis biosferos draustinis** – saugoma gamtos teritorija vakarų Kirgizijoje, Džalal Abado srityje, šiaurės rytinėje Čatkalo kalnagūbrio dalyje (apima teritorijas iki 4000 m aukščio). Įkurtas 1959 m. siekiant apsaugoti ir ištirti vakarų Tianšanio gamtinius kompleksus. 1978 m. paskelbtas biosferos rezervatu.

Draustinyje gausu vaizdingų kalnų ežerų, tarp kurių didžiausias ir žymiausias – Sary Čelekas. Kalnų šlaituose veši natūralūs graikinių riešutmedžių miškai, aukštikalnėse – kalnų pievos. Sutinkamos retos gyvūnų rūšys – raudonasis vilkas, kalninis avinas, himalajinis rudasis lokys, snieginis leopardas; reaklimatizuoti fazanai, daūrinės kurapkos, įveisti stumbrai, taurieji elniai, danieliai. Gausu paukščių.

## Šaltiniai
Santa Maria in Aracoeli

**Švč. Marijos Dangaus altoriuje bazilika**, **Santa Maria in Aracoeli** (, ) – Romoje, Kapitolijaus kalvoje, stovinti bazilika.

## Istorija
Santa Maria in Aracoeli bažnyčia pastatyta aukščiausioje Kapitolijaus kalvos vietoje, kur Antikinės Romos laikais buvo miestelis. Pagal legendą, imperatorius Augustas pastatė ten aukurą „Dievo pirmagimiui“, kurį išpranašavo Sibilės, numačiusios Kristaus gimimą. Pradžioje buvo kaip vienuolynas priklausęs graikų vienuoliams, 883 m. bažnyčia perduota benediktinams, o 1250 m. atiduota pranciškonams.

Bažnyčioje yra saugomos Šv. Elenos relikvijos, Pinturikjo sukurtos freskos. Čia yra popiežiaus Honorijaus IV ir įvairių Romos aristokratų šeimų kapai su antkapiais. Antkapius sukūrė Donatelas ir Mikelandželas.

## Architektūra

Į Santa Maria in Aracoeli bažnyčią veda 124 pakopų laiptai, pastatyti architekto S. Andreazio () 1348 m. Bažnyčios romanų stiliaus raudonų plytų fasadas yra nebaigtas, matomi XIII a. pabaigos mozaikų fragmentai. Navų skliautai sudaryti iš 122 kolonų. Bažnyčios viduje, virš įėjimo, sieną puošią Pjetro Kavalinio () mozaika, vaizduojanti Madoną su kūdikiu ir dviem šventaisiais. Lubos išpuoštos paauksuotomis freskomis, skirtos Markantonijaus Kolonos () garbei, kuris 1571 m. laimėjo Lepanto mūšį prieš turkus (puošyba baigta 1575 m.)

Sakyklos, esančios centrinių navų gale, sukurtos XII a. menininkų Lorenzo Kosmati ir jo sūnaus Džiakobo (), gausiai dekoruotos. Kairiojoje navoje yra nedidelė Šv. Elenos oktgono koplyčia, tai vieta, kur buvo altorius iš imperatoriaus Augusto legendos, o po juo, 15 cm žemiau, yra balto marmuro altorius, išpuoštas skulptūromis ir Kosmati menininkų mozaikomis.

## Šaltiniai
Temela

**Temela** – folkloro ansamblis iš Kėdainių, suburtas Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjungos (LASS) Kėdainių rajono filiale. Įkurtas 1984 metais. Ansamblį sudaro 23 dainininkai ir muzikantai, dauguma jų yra pagyvenusio amžiaus, dalis kolektyvo narių nepriklauso LASS. Programoje daugiausiai pristatoma liaudies muzika.

## Pavadinimas

„*Jau sutemo temela, nusileido saulelė...*“ - šie liaudies dainos žodžiai geriausiai atspindi neregio dalią, todėl regėjimo negalią turintys saviveiklininkai savo ansamblį pavadino „Temela“ - prietema.

## Istorija

Foklorinis ansamblis buvo įkurtas 1984 m., o „Temelos“ vardą įgijo 1997 m. Ansamblį įkūrė tuometinis LASS Kėdainių rajono organizacijos pirmininkas Romualdas Kirstukas. Naujam kolektyvui vadovauti buvo pasiūlyta Centrinės bibliotekos vedėjai Janinai Matulienei. Vadove ji išdirbo 13 metų – padaugėjo dalyvių, atsinaujino programa, gerai sekdavosi koncertuose, apžiūrose, kelionėse. „Temela“ koncertuodavo rajono kolūkiuose, mokyklose, gydymo įstaigose, važinėdavo ir į kitus rajonus, dalyvaudavo apžiūrose. Tautiniais rūbais saviveiklininkus aprūpino Aklųjų draugija. Į repeticijas žmonės rinkdavosi iš įvairių rajono kampelių, o koncertuoti dažnai tekdavo vykti maršrutiniais autobusais. Sunkų metą ansambliui teko išgyventi apie 1990 m., žlugus sovietinei santvarkai, sumažėjus finansavimui. Tačiau ansamblio veikla nenutrūko - žmonės rinkdavosi kartą per savaitę ir dainuodavo liaudies dainas, giedodavo giesmes.

1997–2010 m. ansambliui vadovavo pedagogė Irena Parnavienė. Jos entuziazmo dėka kolektyvas dar labiau atsinaujino, pagyvėjo, sustiprėjo, be to, išsiplėtė repertuaras. Dabar ansamblio dainuojami romansai - taip pat I. Parnavienės idėja. Šiai programos daliai moterys įsigijo retro stiliaus aprangą - margas palaidines, ilgus sijonus, daug karolių bei skrybėlaičių.

## Repertuaras

„Temelos“ repertuare - folkloras, romansai, autentiškos Kėdainių krašto dainos. Ansamblio programas paįvairina ne tik dainininkų, bet ir muzikinės grupės, skaitovų pasirodymai. Susirinkus daugiau žmonių, be liaudiškų dainų, sušokamas Kėdainių kadrilis, krakoviakas, suktinis. Programos paįvairinamos folkloriniais pasakojimais, porinimais, mįslėmis, kitais krašto senųjų papročių ir smulkiosios tautosakos elementais. Ansamblio ir atskirų jo narių atliekamų autentiškų kūrinių įrašyta į kompaktines plokšteles. 

## Veikla

„Temela“ per metus surengia apie 40 koncertų. Jos dainos skamba rajoninėse šventėse ir renginiuose, linksmina miestų ir miestelių gyventojus per vakarones ir susitikimus, guodžia likimo draugus vietos ir respublikiniuose neįgaliųjų renginiuose. Nepraleidžiami kasmetiniai Baltosios lazdelės dienos minėjimai, kalėdinės ir velykinės vakaronės, jubiliatų pagerbimai, adventiniai vakarai, svarbiausios kalendorinės ir šeimos šventės.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apie ansamblį
* Ansamblio koncertinės veiklos 25-metis
Modern Talking

**Modern Talking** – vokiečių synthpop duetas, kurį sudaro Thomas Anders ir Dieter Bohlen. Vienas sėkmingiausių popmuzikos duetų Vokietijoje, keletas jų žymių singlų, kaip kad „You’re My Heart, You’re My Soul“, „You Can Win, If You Want", „Cheri Cheri Lady“, „Brother Louie“, „Atlantis Is Calling (S.O.S. for Love)" ir „Geronimo’s Cadillac“ daugelyje šalių buvo patekę tarp geriausių.

Duetas susikūrė 1984 m. ir iširo 1987 m. Viena iš grupės veiklos nutraukimo priežaščių buvo Thomo Anderso žmonos Noros begalinis kontroliavimas ir nurodinėjimas, kur ir kada turi grupė koncertuoti, kaip nufilmuoti vaizdo klipą ir t. t. Kitą dueto iširimo priežastis yra kontrakto termino pasibaigimas ir abiejų grupės narių nenorėjimas jį pratęsti. Po grupės iširimo Thomas Anders iš Vokietijos išvyko gyventi ir koncertuoti į Ameriką, O Dieter Bohlen sukūrė savo solo projektą „Blue System“, kuriam vadovavo iki 1998 m. 1998 m. grupė „Modern Talking“ atsikūrė, jie išleido albumą „Back For Good“, kuriame buvo įrašytos geriausios jų dainos naujose versijose. Taip pat grupė kasmet išleisdavo dar po vieną albumą. 2003 m. grupė galutinai nutraukė savo veiklą, priežastis, pasak Dieter Bohlen, buvo ta, kad Thomas Anders be jo žinios nuvyko į JAV ir dalyvavo koncerte kaip grupė „Modern Talking“, nors Dieter Bohlen tuo metu šalia scenoje nebuvo. Grupė yra pardavusi daugiau kaip 120 mln. įrašų visame pasaulyje, pelniusi daugybę apdovanojimų, auksinių bei ir platininių diskų.

## Diskografija

### Albumai
* 1985 The 1st Album
* 1985 Let’s Talk About Love
* 1986 Ready for Romance
* 1986 In the Middle of Nowhere
* 1987 Romantic Warriors
* 1987 In the Garden of Venus
* 1998 Back for Good
* 1999 Alone
* 2000 Year of the Dragon
* 2001 America
* 2002 Victory
* 2003 Universe
* 2017 Back for Gold

### Singlai
* 1984 You’re My Heart, You’re My Soul
* 1984 Lucky Guy
* 1985 You Can Win If You Want
* 1985 Cheri Cheri Lady
* 1986 Brother Louie
* 1986 Atlantis Is Calling (S.O.S. for Love)
* 1986 Geronimo’s Cadillac
* 1986 Give Me Peace On Earth
* 1987 Jet Airliner
* 1987 In 100 Years
* 1998 You’re My Heart, You’re My Soul '98
* 1998 Brother Louie '98
* 1998 Space Mix + We Take The Chance
* 1999 You Are Not Alone
* 1999 Sexy Sexy Lover
* 2000 China In Her Eyes
* 2000 Don’t Take Away My Heart
* 2001 Win The Race
* 2001 From Coast to Coast
* 2001 Last Exit To Brooklyn
* 2002 Ready For The Victory
* 2002 Juliet
* 2003 TV Makes The Superstar

## Išnašos
Karakolas

**Karakolas** () – miestas šiaurės rytų Kirgizijoje, ~400 km į rytus nuo Biškeko, Terskėjaus Alatau papėdėje, 12 km nuo rytinio Isyk Kulio ežero kranto. Isyk Kulio srities administracinis centras. Plentai į Balykči, Almatą, artimiausia geležinkelio stotis yra Balykči.

Maisto, lengvoji, elektrotechnikos pramonė. Veikia universitetas, krašto muziejus. Karakole yra Šv. Trejybės soboras, dunganų mečetė, netoli miesto, Isyk Kulio pakrantėje yra keliautojo Nikolajaus Prževalskio kapavietė ir muziejus. Karakolas yra svarbus turistinis centras – rengiami žygiai į Tianšanio kalnus, poilsiaujama prie Isyk Kulio ežero bei vaizdingoje Džety Oguzo poilsiavietėje.

## Istorija
Karakolas 1869 m. įkurtas rusų, kaip karinis–administracinis centras karavanų kelyje iš Ču slėnio į Kašgariją. 1869 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas, ji pervadinta į ***Prževalskį*** (*Пржевальск*). 1922–1939 m. grąžintas senasis pavadinimas, bet 1939–1992 m. vėl vadintas Prževalskiu.

## Sportas
* FC Bars – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
* Namų rungtynes žaidė Karakolo miesto centriniame stadione, talpinančiame 8 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Image:Karakol-Dungan-Mosque-Exterior-1.jpg|Dunganų mečetė
Image:Entrée du musée Prjevalski à Karakol.jpg|Prževalskio muziejus
Image:Karakol Cattle Bazaar 2010 09 06 02.jpg|Gyvulių turgus
File:Yusup Abdrakhmanov.jpg|Paminklas Jusupui Abdrachmanovui


## Šaltiniai
Visiškojo naikinimo spindulys

**Visiškojo naikinimo spindulys** (; ) – skritulio, kuriame pažeidžiama ne mažiau kaip 90% taikinių sprogus vienam sviediniui (minai), spindulys.

Pvz., aviacinės bombos FAB-500, turinčios 213 kg sprogstamosios medžiagos, visiškojo naikinimo spindulys apie 40 m.). 

## Nuorodos
Valmara 59

**Valmara 59** – didelė ritinio pavidalo itališka priešpėstinė iššokančioji mina. 

*Valmara 59* yra pirmoji mina iš *Valmara*  minų šeimos, kurias gamina kompanija *[[Valsella Meccanotecnica]]*. Po jos kompanija ėmė gaminti *[[Valmara 69]]* ir *[[VS-JAP]]*. 

Minos korpusas plastikinis su atpažįstamu „penkiašakiu“ viršumi. Centriniame strypelyje yra skylė, kur galima pririšti atotampą. Pagrindinio korpuso viduje yra išmetamasis korpusas su koviniu užtaisu, o šį supa apie 1000 plieninių kubelių. Išmetamasis korpusas plienine viela surištas su pagrindinio korpuso dugnu. Sudirginus miną sprogsta išmetamasis užtaisas, kuris į orą išsviedžia išmetamąjį korpusą. Šiam pasiekus maždaug 45 cm aukštį įsitempia jungianti viela, kurios truktelėjimas smogia skiltuvu į detonatorių, kuris susprogdina kovinį užtaisą, o šis sviedžia gatavus kaunamuosius elementus (kubelius) į visas puses. Jei nesuveikia vielos timptelėjimo sužadinamas detonatorius, po 3 sekundžių sureaguoja papildomas delstinis sprogdiklis, detonuojantis kovinį užtaisą. 

Minos išsvaidomi kaunamieji elementai mirtini iki 25 m nuotolio, gali pramušti lengvus kareivių šarvus. 

## Techninės taktinės charakteristikos
Jonas Žutautas

**Jonas Žutautas** (slap. **Ramūnas, Šatkus Rokas**, 1921 m. lapkričio 9 d. Rudaičių k., Gargždų vls., Kretingos apskr. – 1946 m. birželio 6 d., Budrių k., Kartenos vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, LLA Kardo rinktinės štabo narys, Kadugio kuopos vadas.

## Biografija
Gimė gausioje vidutinio ūkininko šeimoje, kurioje augo 9 vaikai. Mokėsi Vėžaičių pradžios mokykloje ir Kretingos gimnazijoje, kurioje vadovavo nacių okupacijos metais slapta veikusiam ateitininkų būreliui. Baigęs gimnaziją, 1943 m. įstojo į Telšių kunigų seminariją. Po I kurso mokslus metė, 1944 m. įstojo į Povilo Plechavičiaus Vietinę rinktinę. Ją 1944m. gegužės mėn. paleidus, 1944 m. įsidarbino Platelių pradžios mokyklos mokytoju, užmezgė ryšius su LLA Žemaičių legiono Kretingos apylinkės vadovybe, 1944 m. rugpjūčio mėn. buvo išsiųstas į Neuhofo žvalgybos mokyklą netoli Karaliaučiaus, kurią baigė 1944m. lapkričio mėn. Turėjo slapyvardį "Benjaminas Ramūnas". Kartu su bendramoksliu Juozu Gubista, vėliau tapusiu partizanu "Šalna" lapkričio–gruodžio mėn. valtele per Kuršių marias perkeltas per fronto liniją netoli Klaipėdos, grįžo į Platelius, mokytojavo, tapo Salantų–Platelių apylinkėje veikusios Maumedžio partizanų kuopos nariu, paskirtas kuopos štabo ryšininku su Žemaičių legiono vadovybe, organizavo Vanagų būrius Platelių valsčiuje. Juo susidomėjus enkavedistams, slapstėsi prie Platelių ežero, o 1945 m. vasarą atvyko į Kartenos valsčių, subūrė Kadugio partizanų kuopą, buvo paskirtas jos vadu ir Kardo rinktinės štabo inspektoriumi, spaudos, propagandos ir informacijos skyriaus viršininku.

1946 m. birželio 6 d. kelyje Kartena–Mikoliškiai šalia Budrių pakliuvo į Kartenos stribų pasalą, kautynių metu buvo sunkiai sužeistas ir nenorėdamas pasiduoti gyvas, nusišovė. Kūnas parvežtas į Karteną, pamestas turgaus aikštėje prie bažnyčios, o vėliau nežinia kur užkastas.

## Įamžinimas

* 2000 m. lapkričio 15 d. pripažintas Kariu Savanoriu.
* 2000 m. gruodžio 18 d. suteiktas leitenanto laipsnis (po mirties)

## Šaltiniai
* Lietuvos ypatingasis archyvas, f. K-1, ap. 3, b. 1235, l. 256.
* Laisvės kovų archyvas. – Kaunas, 1993. – T.7. – P. 18.
* Hitleriniai parašiutininkai. – Vilnius, 1967. – P. 79, 87, 89.
*Knyga "Lietuvos kariuomenės karininkai 1918-1953" t.VIII, psl.377.

## Literatūra
* Kęstutis Kasparas. Lietuvos karas: Antroji Sovietų Sąjungos agresija. Pasipriešinimas. Ofenzyvinės gynybos tarpsnis. 1944 m. vasara – 1946 m. pavasaris. – Kaunas, Lietuvos istorijos institutas, 1999.
* Vytautas Rimgaila. Fragmentai ir faktai apie LLA ŽL Kardo rinktinę. – Vakarų ekspresas, 1994, geg. 19
* Juozapas Antanas Viluckas. Jo atminimas gyvas. – Švyturys, 1996, birž. 1

## Nuorodos
* Lietuvos karas (1944–1946)