open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gatvinis kaimas

**Gatvinis kaimas** – žemdirbių gyvenvietės tipas, paplitęs Lietuvoje. Turi vieną pagrindinę tiesią ar kiek lenktą gatvę, palei kurią iš vienos arba abiejų pusių statmenai ar įžambiai jai išdėstytos sodybos.

## Istorija
Susiformavo XVI a. per reformaciją Vakarų Europos pavyzdžiu. Tokių kaimų būta Vokietijoje, jie taip pat paplito Lenkijoje, Estijoje, Latvijoje. Vykdant Valakų reformą atsisakyta netvarkingo žemės valdymo ir įvesta bendra visiems kaimams trilaukė sistema – pūdymas, žiemkenčiai, vasarojus. Sodybos sukeltos į naujai steigiamus iš anksto suplanuotus kaimus. 

## Klasifikacija
Ilgainiui susiklostė įvairių dydžių, skirtingo pastatų išdėstymo ir įrangos gatviniai kaimai. Skiriami: 
* gatviniai rėžiniai kaimai, suformuoti per Valakų reformą ir vėliau nesuardyti gatviniai kaimai, pvz., Poškonys, Ožkiniai , Meironys, Klepočiai, Senieji Trakai ir kt.;
* gatviniai dvilypiai kaimai, susiformavę XIX a. antroje pusėje, kai sodybų galulaukėse dėl žmonių gausėjimo ėmė kurtis naujos sodybos, pvz., Norkūnai ir Norkūnėliai, Šilainiai ir Šilainėliai;
* gatviniai padrikieji kaimai, pradėję rastis XIX a. pradžioje, Užnemunės šiaurėje – skirstant gatvinius kaimus į vienkiemius,
* gatviniai linijiniai kaimai, susiformavę XIX a. pradžioje Užnemunės pietuose skirstant gatvinius kaimus į vienkiemius, šeimos rėžius sukeliant į vieną sklypą.
* Prie gatvinių kaimų priskiriami ir Nemuno deltos žvejų kaimai, kuriuose gatve laikoma upė (Minijos kaimas).

## Rėžinis kaimas
Labiausiai paplitusi gatvinių kaimų grupė – gatviniai rėžiniai kaimai. Juose kiekvienos šeimos žemės buvo padalytos į 3 vienodo pločio ir ilgio rėžius, išdėstytus kiekviename iš 3 laukų vienoda eile. Vienos šeimos rėžiai trijuose laukuose sudarė l valaką. Kaimas kurdintas viename iš trijų laukų, vadinamųjų sodybinių rėžių lauke, kuriame rėžiai statmenai ar kiek įžambiai rėmėsi į juos kertančią kaimo gatvę. Apie 300–600 m ilgio gatvė dalijo kiekvieną sodybą į dvi dalis. Taisyklingos formos sodybos rikiuotos viena šalia kitos, gyvenamieji namai ir kiti trobesiai dažniausiai galais atsukti į gatvę. Pastatai statyti išilgai sodybinio rėžio: gyvenamieji namai, klėtys ir tvartai vienoje, kluonai – kitoje gatvės pusėje (Mikalajūnai, Kretuonys). 

Šeimų įpėdiniams dalijantis žemę sodybiniai rėžiai buvo skeliami išilgai, vėliau skersai, dėl to gatvinių kaimų užstatymas tankėjo abiejose gatvės pusėse (Tiltai, Žižmai). Iki XIX a. gatviniai rėžiniai kaimai paplito visoje Lietuvoje ir sudarė daugumą kaimo gyvenviečių. 

## Šaltiniai
Saošjantas

**Saošjantas** – zoroastrizme pasaulio gelbėtojas, gimsiąs laikų pabaigoje. 

Gatose terminas vartojamas, kalbant apie paties pranašo Zaratustros misiją ir jo sekėjus, „nešančius malonę“ žmonijai. Kai kada daugiskaitinė žodžio forma vartojama, turint galvoje religinius lyderius.

Iš Gatų eilučių galima daryti prielaidą, jog Zaratustra buvo kupinas artėjančios pasaulio pabaigos pojūčio, privertusio jį numatyti, kad Ahūra Mazda pasiųs „vyrą, kuris yra geresnis negu geras vyras“ – Saošjantą. Šis žodis paraidžiui reiškia „tą, kuris atneš malonę“. Saošjantui bus apreikšta tiesa, jis ves žmoniją galutinėje kovoje prieš blogį. Tikėtina, jog Zaratustra suprato, neišgyvensiąs tiek, kad pamatytų *[[Frašo-kereti]]* amžių. 

Zaratustros sekėjai karštai laukė Saošjanto atėjimo, tikėdami, kad Saošjantas kils iš pranašo sėklos, stebuklingai išsaugotos ežero gelmėse (Avestoje vadinamas Kasaoya ežeru). Sakoma, kad priartėjus laikų pabaigai mergelė maudysis šiame ežere, taps nėščia nuo pranašo ir tinkamu metu pagimdys sūnų, pavadintą Astvat-ereta – „Jis, kuris įvykdo teisingumą“ (pagal Zaratustros pasakytus žodžius: „Mano teisingumas įvykdytas“).

Nepaisant antgamtinio prasidėjimo, pagal Zaratustros mokymą, Saošjantas gims žemiškiems tėvams. Saošjantas dalyvaus kosminėse grumtynėse, lydimas karalių ir herojų, taip pat *[[Khvarenah]]* (dieviškosios galios).

Zoroastrų tradicijoje numatyti trys ateities gelbėtojai, po vieną kiekvieno 1000 metų laikotarpio pabaigoje. Tai apima 3000 paskutiniųjų pasaulio metų. Visi trys gims mergelėms, bus pradėti joms maudantis ežere, stebuklingai išsaugojusiame pranašo Zaratustros sėklą. Pirmasis bus pavadintas Hušedaru, antrasis Hušedarmahu, o trečiasis bus Saošjantas, vesiąs žmoniją į galutinę kovą prieš neteisybę.

Galiausiai Ahūra Mazda triumfuos, jo patikėtinis Saošjantas prikels mirusiuosius. Jų kūnai bus atgaivinti amžinam tobulumui, sielos apvalytos ir vėl suvienytos su Dievu. Tuomet laikas pasibaigs, tiesa/teisingumas (*aša*) ir nemirtingumas nuo tada bus amžini.

## Taip pat skaitykite
* Mesijas
* Mahdis
* Maitrėja

## Šaltiniai
Ringys (reikšmės)

**Ringys** gali reikšti:

* Ringį – ežerą Ignalinos rajone, prie Naujojo Daugėliškio;
* Ringį – ežeras Lenkijos Palenkės vaivadijoje, prie Kreivinių kaimo;
* Ringį – Tenenio upės dešinįjį intaką;
* Ringį – Šventosios upės kairįjį intaką.
Angelė Kiaušaitė

**Angelė Kiaušaitė** (g. Lenkijoje) – JAV lietuvių dainininkė, sopranas.

## Biografija
1960 m. persikėlė į JAV. Studijavo muzikologiją *Rutgerso universitete*, vėliau mokėsi dainavimo *Julliardo*, *Hunterio* koledžiuose Niujorke ir *Curtis muzikos institute* Filadelfijoje. Dainavo *Amato*, *Curtis instituto* ir Garden valstijos operose. Atliko pagrindinius vaidmenis Georges Bizet *Carmen*, Giacomo Puccini *La Boheme*, Rudžero Leonkavalio *Pajacai* spektakliuose. Koncertavo JAV: kaip solistė ir su *Bergen-Hudsono*, *Rutgerso universiteto* bei kt. chorais. Pasirodydavo ir per lietuviškus vakarus, minėjimus bei konferencijas.

## Šaltiniai
* Jungtinių Amerikos Valstijų lietuviai. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, Vilnius, 1998

## Nuorodos
* Apie 1981 m. birželio 12-13 d. koncertą Niujorke
Brastos sutartis

**Brastos sutartis** gali reikšti:

* Brastos taika 1435 m.
* Brastos bažnytinė unija 1595 m.
* Brest-Litovsko taika 1918 m.
Gintaro kelias

**Gintaro kelias** – senovinis prekybos kelias, kuriuo buvo gabenamas gintaras. Vandeniu ir svarbiausiais takais per daugelį amžių kelias vedė iš Europos į Aziją ir atgal, ir iš šiaurinės Afrikos į Viduržemio jūrą.

Gintaras buvo gabenamas iš Šiaurės ir Baltijos jūrų krantų Vyslos ir Dniepro upėmis į Italiją, Graikiją, Juodąją jūrą, ir Egiptą prieš tūkstančius metų ir vėliau.

Romos Imperijos laikais pagrindinis kelias vedė į pietus nuo Baltijos kranto Prūsijoje per Bojų žemę (dabar Čekijos Respublika ir Slovakija) į Adrijos jūrą. Garsus senovės Egiptiečių faraonas Tutanchamonas arba 'Tut' buvo palaidotas su brangenybėmis tarp kurių rasti ir dirbiniai iš baltiško gintaro. Taip pat gintaras buvo siunčiamas iš Šiaurės jūros į Apolono šventyklą Delfuose kaip auka. Nuo Juodosios jūros, prekyba galėjo būti tęsiama į Aziją kitu prekybos keliu – Šilko keliu.

Senieji prūsų miestai Viskiautai ir Drusuo buvo pradinis gintaro kelio į pietus taškas. Skandinavijoje gintaro kelias, kaip manoma padėjo pagrindus Šiaurinei Bronzos amžiaus kultūrai darydamas Viduržemio jūros įtaką labiausiai nutolusioms šiaurės Europos šalims.

## Gintaro kelias šiomis dienomis
Šiandien turistinis maršrutas „Gintaro kelias“ driekiasi Baltijos pajūriu nuo Kaliningrado iki Latvijos. Gintaro kelio objektai:
* Mizgirio Gintaro galerija- muziejus Nidoje
* Gintaro įlanka Juodkrantėje
* Mažosios Lietuvos istorijos muziejus
* Gintaro gaudymo vieta Karklėje
* Gintaro muziejus Palangoje
* Atviros gintaro dirbtuves Palangoje
* Žemaičių alka Šventojoje

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Amber Road 
* OWTRAD-scientific description of the amber road in Poland
* Old World Traditional Trade Routes (OWTRAD) Project
* Amber route along the river Elbe
* Joannes Richter – „Spelling Thee, U & I – Introducing into the art of amber trading & Initiation in the great Androgyne Religion“  (pdf file)
* Joannes Richter – „Die Bernsteinroute bei Backnang“  (pdf file)
Antanas Račiūnas

**Antanas Račiūnas** (1905 m. rugsėjo 4 d. Užliaušių kaime, Krekenavos valsčius – 1984 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, muzikos pedagogas.

## Biografija
1921 m. atvykęs į Kauną įstojo į Aukštesniąją technikos mokyklą, tačiau pasirinko muziko kelią. 1923–1933 m. Kauno muzikos mokykloje baigė Juozo Gruodžio kompozicijos klasę.

Studijuodamas Kaune dirbo muzikos mokytoju Jonavos mokykloje, Kėdainių gimnazijoje. 1934–1935 m. dėstė Kauno Liaudies konservatorijoje, Marijos Pečkauskaitės gimnazijoje. Kurį laiką gyveno brolio Leono Račiūno pakaunėje įkurtame Vytėnų dvare. 1937 m. paskirta stipendija tobulintis užsienyje, iki 1939 m. mokėsi Normalinėje muzikos mokykloje Paryžiuje pas kompozitorę Nadią Bulanžė, 1939 m. privačiai tobulinosi pas Aleksandrą Čerepniną. Grįžęs į Lietuvą 1940–1949 m. su 1943–1944 m. pertrauka Kauno konservatorijoje dėstė fortepijoną ir teorines disciplinas, 1949–1984 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1949–1960 m. kompozicijos katedros vedėjas, nuo 1958 m. profesorius.

Tarp jo mokinių Valentinas Bagdonas, Eduardas Balsys, Vytautas Barkauskas, Vitolis Baumilas, Jurgis Gaižauskas, Vytautas Klova, Algimantas Antanas Kubiliūnas, Bronius Kutavičius, Mikalojus Novikas, Vytautas Paltanavičius.

## Kūryba
Pagrindinę vietą kūryboje užima stambios formos kūriniai – dešimt simfonijų ir keturios operos. Simfonijose gausu folkloro citatų, harmonija artima vėlyvajam romantizmui, o temų gausa kompozicijoms suteikia siuitiškumo bruožų. Vokaliniuose kūriniuose taip pat pastebimas romantinis braižas, o harmonizuodamas liaudies dainas jis puoselėjo Stasio Šimkaus liaudies dainos plėtojimo tradiciją, kai melodija papildoma naujais motyvais.

## Svarbiausi kūriniai
* Trys talismanai, opera, 1936 m. (libretas Kazio Inčiūros, pastatyta Valstybės teatre (dab. Kauno valstybinis muzikinis teatras));
* Gintaro krantas, opera, 1940 m. (kūrinys dingęs);
* Marytė, opera, 1953 m. (Juozo Gustaičio libretas, pastatyta Vilniuje);
* Saulės miestas, opera, 1965 m. (Jono Mackonio libretas, pastatyta Vilniuje).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Antanas Račiūnas. Visi kūriniai. Muzikos informacijos ir leidybos centras
Ašarinis (ežeras Seinų vls.)

**Ašarinis** () – rininis ežeras šiaurės Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiuje.

Ežero pavadinimas siejamas ne su žodžiu *ašara*, bet su tarmiškai ištartu žodžiu *ešerinis*. Šiuo pavadinimu ežeras minimas ir 1880–1902 m. išleistame Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne.

Tyvuliuoja prie kelio Beržalapiai–Berznykas. Vandens paviršiaus altitudė – 127.7 m v. j. l. Pietinė jo dalis įeina į Augustavo girią. Didž. plotis – 235 m, didž. ilgis – 1000 m. Ežere gerai veisiasi ešeriai.

## Šaltiniai
* Jezioro Aszaryn // twojasuwalszczyzna.pl

## Nuorodos
* Vaizdas iš kosmoso
Daugų valsčius

**Daugų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Daugai.

## Istorija

Minimas nuo 1422 m., vėliau atkurtas po I pasaulinio karo.

Nuo 1945 m. Daugų valsčiuje veikė didelis Lietuvos partizanų dalinys, vėliau sudaręs Dainavos apygardos Geležinio Vilko rinktinės branduolį, veikė Kazimieraičių rinktinė (1949–1952). Iki 1949 m. valsčiaus Kalesninkų miške buvo Pietų Lietuvos srities partizanų štabas.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Daugų rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 150 || 5748 || 1155 || || 49 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 88 || 6250 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 188 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Gabrys Degėsys, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės
* Andriūnai
* Bukaučiškės
* Daugai
* Griciūnai
* Užukalniai ir kt.

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 5748 žmonės:
* Lietuviai - 91,37% (5252);
* Žydai - 6,31% (363);
* Lenkai - 1,46% (84);
* Kiti - 0,85% (49).

### Žymūs žmonės

|-
| 1935 || Užukalniai || Jonas Dobrovolskas, istorikas || 1982
|-
| 1944 || Griciūnai || Stanislovas Kalanta, statybos inžinierius ||
|}

## Šaltiniai
Litispendencija

**Litispendencija** ( – 'laukianti byla'; dar vad. *lis alibi pendens*) – teisinė situacija, kai 2 ar daugiau teismų susiejami vienos bendros bylos nagrinėjimu. Tai svarbu teismui sprendžiant jurisdikcijos klausimus. Problema iškyla tiek nacionalinėje, tiek ir tarptautinėje teisėje. Kadangi dažniausiai teisėje tokia situacija yra negalima, iš to atsiradusi problema turi būti sprendžiama taip, kad vėliau pradėjęs nagrinėti bylą arba žemesniosios instancijos teismas turi nustoti ją nagrinėti ir ją palikti kitam teismui. Litispendencija tarptautinėje privatinėje teisėje yra specifinis teisės institutas, padedantis išvengti tarptautiniame procese lygiagretaus bylinėjimosi kelių valstybių teismuose ir leidžiantis atsisakyti teismui nagrinėti bylą, kai tokia pat byla yra iškelta užsienio valstybės teisme.
Pilvis

**Pilvis** () – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie Berznyko kaimo, kairėje kelio Berznykas-Kučiūnai pusėje. Šiek tiek deformuoto lašo formos, šiaurinėje dalyje nedidelis pusiasalis.

## Nuorodos
* Padėtis žemėlapyje
Akmenės valsčius

**Akmenės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Akmenė, 1932 m. būstinė buvo Žagarės gatvėje.

## Istorija

Minimas nuo XVII a. Caro laikais valsčius atkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Klykolių valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Akmenės rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 6765 || 631 kiemas  || 3 seniūnijos || 73
|-
| 1923 m.  || 381 || 8403 || 1752 || || 95 gyvenvietės 
|-
| 1929 m. || || 8651 || || 11 seniūnijų || 
|-
| 1932 m. || 276 || 9063 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 245 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Narstys, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 8403 žmonės:
* Lietuviai - 76,72% (6447);
* Latviai - 15,6% (1311);
* Žydai - 4,28% (360);
* Rusai - 2,26% (187);
* Vokiečiai - 0,32% (27);
* Kiti - 0,84% (71).

### Žymūs žmonės

|-
| 1864 || Alkiškiai || Janis Buivydas, latvių karininkas || 1937
|-
| 1898 || Klyšiai || Steponas Jankauskas, zoologas || 1984
|-
| 1907 || Klykoliai || Telesforas Kulakauskas, grafikas || 1977
|-
| 1923 || Klykoliai || Kazimieras Stanislovas Butkus, inžinierius technologas || 2014
|-
| 1925 || Kivyliai || Jonas Januitis, LTSR veikėjas || 2003
|-
| 1933 || Pelkelė || Algimantas Knašas, dviratininkas, pedagogas ||
|-
| 1936 || Sablauskiai || Alfonsas Jonas Navickas, poetas, vertėjas, publicistas || 2025
|-
| 1937 || Pipiriai || Reinis Bertulis, latvių kalbininkas || 1994
|-
| 1938 || Purviai || Anupras Gauronskas, kunigas || 2022
|-
| 1942 || Žiogaičiai || Konstancija Jankauskienė, gydytoja || 2023
|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Simona Stankutė. Savivaldos raida Akmenės valsčiuje 1918 - 1940 m.
Karšuvos valsčius

**Karšuvos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Karšuvos kaimas (Ivangėnų I piliakalnis).

## Istorija

Valsčius įkurtas XV a. pradžioje Karšuvos žemėje, po to kai Žemaitijos seniūnija tapo LDK subjektu. Tikslus Karšuvos srities dalinio politinio savarankiškumo panaikinimo laikas istorikams nėra žinomas; gali būti, kad integralia Žemaičių dalimi Karšuva galutinai tapo netrukus po 1336 m. (t. y. po galimo Karšuvos kunigaikščio Margirio žūties) ar apie XIV a. vidurį.

XVI a. Karšuvos valsčiui priklausė Jaunodava, 1527 m. – Pašilės apylinkės. Nuo 1527 m. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1562 m. surašytas Karšuvos valsčiaus inventorius su kaimais ir vaitystėmis (Pašilės, Nartiko, Obelyno ir kt.). XVI a. pabaigoje valsčius taip pat vadintas pavietu, 1667 m. paviete buvo 209 bajorų dūmai. Valsčius nustojo egzistavęs XVIII a. pabaigoje.

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

XVII a. nuo Karšuvos valsčiaus kilo Biržiškų bajorų giminė.

## Šaltiniai
Dusalis

**Dusalis** ( arba *Dusajek Duży*) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie Žagarių kaimo, šalia kelių Žagariai-Aradnykai ir Žagariai-Dusnyčia. 133,5 m virš jūros lygio. Ežeras pailgos formos, pietinėje dalyje – pusiasalis. Rytinė dalis apaugusi krūmais.

Netoliese tyvuliuojantis didelis Galadusio ežeras, ypač pietinė jo dalis, vietinių gyventojų neretai vadinamas moterišku vardu *Galadusė* arba *Dusia*. Šalia esantys du ežeriukai Dusalis ir Dusaitis yra vadinami *Galadusės vaikais*. Galadusį su Dusaliu jungė upelis, kurį tiesdami kelią statybininkai užvertė.

Prie Dusalio pokaryje buvo surengtas Lenkijos lietuvių saviveiklininkų susitikimas – *Sąskrydis*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vaizdas iš palydovo
Subačiaus valsčius

**Subačiaus valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Senasis Subačius, vėliau – Naujasis Subačius, kurį laiką – Dvariškiai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1919 m. prijungtas Surdegio valsčius. Valsčiaus savivaldybė XX a. tarpukariu buvo Senajame Subačiuje, vėliau perkelta į Naująjį Subačių.

1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Geležių valsčiui. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Kupiškio rajonui (4 apylinkės), Panevėžio rajonui (2 apylinkės) ir Troškūnų rajonui (4 apylinkės).

Pokario metais apylinkėse veikė Algimanto apygardos, Šarūno partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

|-
| 1877 m. || || 5874 || 471 kiemas  || 12 seniūnijų || 76
|-
| 1923 m.  || 356 || 10 658 || 2282 || || 207 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 267 || 11 058 || || 14 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 233 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Povilas Kubilius, 1932 m.

## Suskirstymas

Carmečiu buvo Bogojavlenskojės, Levaniškio, Paviešintų, Surdegio, Terpeikių ir kitos seniūnijos.

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1877 || Pamarnakiai || Pranas Jackevičius, karininkas || 1938
|-
| 1894 || Žviliūnai || Jonas Jackus, karininkas || 1977
|-
| 1895 || Lopiniai || Pranas Brazdžius, keramikas || 1980
|-
| 1897 || Lopiniai || Vytautas Brazdžius, dailininkas keramikas || 1969
|-
| 1908 || Lukonys || Povilas Šilas, teisininkas || 1993
|-
| 1926 || Nevetiškis || Antanas Gaidys, filosofas || 2018
|-
| 1930 || Akmeniai || Algimantas Ažusienis, astrofizikas || 2021
|-
| 1930 || Terpeikiai || Stasys Karazija, miškininkas ||
|-
| 1934 || Radžiūnai || Vanda Kašauskienė, istorikė ||
|-
| 1936 || Čečeliai || Antanas Kubilius, žurnalistas || 2024
|-
| 1942 || Subačius || Romualdas Karazija, fizikas ||
|}

## Šaltiniai
Margės (reikšmės)

Žodis **margės** reiškia:

* margės – gyvačių gentis *Bitis*, priklausanti angių šeimai;
* kaimai:
** Margės – Kupiškio rajone,
** Margės – Šiaulių rajone,
** Margės – Utenos rajone.
Šimonių valsčius

**Šimonių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Šimonys.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. 

Pokario metais apylinkėse veikė Algimanto apygardos, Šarūno partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., valsčiaus teritorija perduota Anykščių rajonui (1 apylinkė) ir Kupiškio rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 251 || 6394 || 1351 || || 92 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 167 || 7290 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 262 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Alyzas Jurkštas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1909 || Kinderiai || Juozas Kaributas, žurnalistas, režisierius, kritikas || 2000 
|-
| 1910 || Miškinėliai || Vitas Manelis, agronomas || 1965
|-
| 1911 || Punkiškiai || Jonas Mikulionis, agronomas ||
|-
| 1931 || Pelyšiai || Jonas Kastytis Matulionis, kunigas jėzuitas ||
|-
| 1933 || Jurgeliškiai || Irena Kavoliūnaitė, agronomė ||
|-
| 1934 || Inkliuzai || Algimantas Gradeckas, miškininkas ||
|-
| 1934 || Margės || Bronislovas Kurkulis, filologas, vertėjas ||
|-
| 1938 || Ruzgai || Vytas Mašauskas, agronomas ||
|}

## Šaltiniai
Juodžiūnai

**Juodžiūnais** vadinami kaimai:

* Kupiškio rajone,
* Ukmergės rajone,
* buvęs kaimas Rytų Prūsijos Pilkalnio apskrityje.
Puponių valsčius

**Puponių valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Puponys dabartinėje Noriūnų seniūnijoje (arba Puponys I Skapiškio seniūnijoje, arba Puponys II Šimonių seniūnijoje), vėliau – Šimonys.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Jo centras carmečiu buvo Puponių dvare.

|-
| 1877 m. || || 5585 || 648 kiemai  || 11 seniūnijų || 86
|}

## Suskirstymas

Seniūnijos:
* Bogorodickojės
* Juodpėnų
* Voskresensko ir kt.

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1883 || Juodžiūnai || Peliksas Bugailiškis, teisininkas, politikas || 1965
|-
| 1889 || Juodžiūnai || Jonas Murka, pedagogas || 1945
|}

## Šaltiniai
Polineziečiai

**Polineziečiai** – grupė giminingų tautų, gyvenančių Ramiojo vandenyno Polinezijos salyne. Kalba austronezinių kalbų polineziečių kalbų grupės kalbomis. Rasinė grupė mišri – turi europidinių, mongolidinių, kiek mažiau – negridinių bruožų. Malagasių (populiacija daugiau kaip 20 mln. žmonių) genetiniai protėviai yra polineziečiai. Malagasius migracijų metu smarkiai paveikė negridiniai genai. Kitos polineziečių tautos sudaro apie 2 mln. žmonių.

Tiksli polineziečių kilmė nėra žinoma: manoma, kad jie atvykę iš Molukų salų, pasak Turo Hejerdalo teorijos – iš Pietų Amerikos. Patys polineziečiai savo mituose mini Havaiki žemę, kuri tapatinama su Havajais, Java, Savaju, Hiva. Jie pradėjo Polinezijos salų apgyvendinimą maždaug prieš 3000 metų. Šis procesas truko ilgai: Havajai buvo apgyvendinti III amžiuje, Tonga – VI a., Naujoji Zelandija – X a., Tuvalu – XIV a.

Verčiasi daugiausia tropine žemdirbyste (valgomoji kolokazija, jamsas, batatai, cukranendrės, kokospalmės, duonmedis, bananai), žvejyba. Augina kiaules, šunis, vištas (tačiau ne visose salose). Gyvena nedideliuose iš lapų, žievės, žolės renčiamuose nameliuose. Kai kur statyti ir akmeniniai namai, akmeninių platformų tipo šventyklos. Puikiai išmano laivybą, plaukioja katamaranais. Geri astronomijos, istorijos žinovai, turi turtingą folklorą. Tikėjimuose svarbus žynių kultas, griežti tabu. Tikima dievų perduodama dvasine energija – mana.

Gausesnės polineziečių tautos: maoriai, havajiečiai, tongiečiai, rapanujai, samojiečiai, taitiečiai, tuvaliečiai ir kt.

## Taip pat skaitykite
* Polineziečių mitologija
* Polinezijos mažoji rasė
* Austroneziečių migracijos
Žemaitkiemio valsčius (Ukmergė)

**Žemaitkiemio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, į rytus nuo Ukmergės. Centras – Žemaitkiemis.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Po I pasaulinio karo jam atiteko dalis Lyduokių valsčiaus. Žemaitkiemio valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kavarsko rajonui (2 apylinkės) ir Ukmergės rajonui (4 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 7924 || 628 kiemai  || 20 seniūnijų || 88
|-
| 1923 m.  || 124 || 6426 || 1261 || || 91 gyvenvietė 
|-
| 1932 m. || 135 || 7000 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 137 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Rapolas Gibavičius, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1895 || Valtūnai || Feliksas Kapočius, kunigas || 1971
|-
| 1907 || Antatilčiai || Juozas Kapočius, leidėjas, spaustuvininkas || 1996
|-
| 1925 || Juodžiūnai || Uršulė Čapienė, agronomė ||
|-
| 1930 || Brazgiai || Vytautas Aleksandras Butkus, botanikas || 2020
|-
| 1935 || Rečionys || Bronislava Kerbelytė, tautosakininkė || 2024
|-
| 1942 || Užubaliai || Edvardas Raugalas, inžinierius || 2023
|}

## Šaltiniai
Žemaitkiemio valsčius (Šilutė)

**Žemaitkiemio valsčius** (arba ***Žemaitkiemių valsčius***; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Žemaitkiemis.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. 1-ojoje pusėje. 1920 m. valsčius perduotas iš Tilžės apskrities Pagėgių apskričiai. Valsčius panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Saugų valsčiaus.

|-
| 1925 m.  || || 1128 || || || 12 gyvenviečių 
|}

## Šaltiniai
Didysis amerikietiškasis romanas

**Didysis amerikietiškasis romanas** () – sąvoka, vartojama nusakyti tam tikru JAV istorijos laikotarpiu parašytą romaną, kuris geriausiai atspindi gyvenimą JAV. Frazė kilo pilietinio karo metu nuo John William DeForest parašyto romano, kurį pirmą kartą išspausdino *The Nation* 1868 m. sausio 9 d. Šiuo metu didysis amerikietiškasis romanas yra labiau simbolinis, laikomas Šventuoju Graliu - įkvėpimo šaltiniu. Taip pat laikoma, kad geriausios JAV knygos parašytos praeityje, kai buvo skiriamas didžiojo amerikietiško romano titulas.

Didžiuoju amerikietišku romanu laikomi tokie kūriniai kaip Nathaniel Hawthorne *[[The Scarlet Letter]]*, Herman Melville *[[Moby-Dick]]*, Mark Twain *[[Adventures of Huckleberry Finn]]*, F. Scott Fitzgerald *[[The Great Gatsby]]*, Thomas Pynchon *[[Gravity's Rainbow]]*, Saul Bellow *[[The Adventures of Augie March]]*, John Steinbeck *[[The Grapes of Wrath]]*, William Faulkner *[[The Sound and the Fury]]*, John Dos Passos U.S.A. trilogy, Harper Lee *[[To Kill a Mockingbird]]*, Kurt Vonnegut *[[Slaughterhouse-Five]]*, J. D. Salinger *[[The Catcher in the Rye]]* ir Jack Kerouac *[[On the Road]]*.

## Šaltiniai
*Brown, Herbert R.  "The Great American Novel." *American Literature* 7.1 (1935): 1-14. 
*Knox, George.  "The Great American Novel: Final Chapter."  *American Quarterly* 21.4 (1969): 667-682.


## Nuorodos
*The American Novel | PBS 
*The Great American Novel by John William DeForest 
*Chapters from the Great American Novel
Kastilijos karalystė

**Kastilijos karalystė** ( – pilių kraštas) – Ispanijos istorinė valstybė.

## Istorija
Pirmąkart teritorija tarp dabartinės Burgoso provincijos ir Kantabrijos kalnų Kastilija ("pilių šalimi") pavadinta apie 800 m. Šalis IX a. išsiplėtė, tačiau vis dar apėmė keletą nesusijusių viena su kita grafysčių, kurių valdytojus skirdavo Astūrijos ir Leono karaliai. X a. Fernanas Gonzalezas (m. 970 m.) grafystes suvienijo į vieną – Kastilijos grafystę, jos centru tapo Burgosas. XI a. iš maurų buvo atimtos ir prijungtos žemės iki Duero upės. Grafas Ferdinandas I Kastilietis (valdė 1035–1065 m.) pirmasis 1035 m. pasiskelbė Kastilijos karaliumi, jam valdant prasidėjo žygiai į pietus, į teritoriją iki Andalūzijos, kuri vėliau vadinta Naująja Kastilija. 1072–1157 m. Kastilija buvo susivienijusi su Leono karalyste, tačiau vėliau vėl atsiskyrė. Valdant Leono ir Kastilijos karaliui Alfonsui VI (1072–1109 m.) ir Alfonsui VII (1126–1157 m.), ji vyravo Ispanijoje.

Kastilijos plėtrą pristabdė musulmonų Almoravidų (nuo 1086 m.) ir Almohadų (nuo 1146 m.) įsiveržimai. 1188 m. Kastilijos karalius Alfonsas VIII privertė atskira valstybe tapusio Leono karalių prisiekti ištikimybę. Karalius Ferdinandas III 1230 m. paveldėjo Leono sostą, abi karalystės buvo galutinai suvienytos. XIII a. Kastilija tapo vienu Pirėnų pusiasalio kultūros centrų, 1208 m. įkurtas universitetas. Švietimo plėtrą ypač rėmė Alfonsas X Išmintingasis (1257–1284 m.). XIII a. Kastilijoje atsirado kortesai. 1383–1385 m. Kastilija nesėkmingai mėgino prisijungti Portugaliją.

Politinę galią pavyko dar labiau sustiprinti XV a.: 1412 m. Kastilijos kilmės dinastija ėmė valdyti Aragono karalystę, abiejų kraštų diduomenės suartėjo, o 1469 m. Kastilijos karalienė Izabelė I ištekėjo už Aragono karaliaus Ferdinando Kataliko ir 1479 m. sudaryta abiejų karalysčių unija davė pradžią vieningos Ispanijos karalystės susikūrimui. 1512 m. Kastilija aneksavo ispaniškąją Navaros karalystės dalį ir taip susiformavo modernioji Ispanijos valstybė.

## Šaltiniai
Juodinkiai

**Juodinkiais** vadinami kaimai:

* Šiaulių rajone;
* Telšių rajone:
** Degaičių seniūnijoje,
** Gadūnavo seniūnijoje.
Kastilija

**Kastilija** () – istorinis regionas Ispanijoje, Pirėnų pusiasalio centrinėje dalyje. Istorinis ir kultūrinis Ispanijos valstybės centras, susidaręs iš buvusios Kastilijos karalystės. Nuo seno Kastilija skirstoma į du regionus: Senąją Kastliją šiaurėje ir Naująją Kastliją pietuose. Dabar skirstoma į šiuos administracinius regionus – Kastilija ir Leonas, Kastilija ir La Manča, Madrido regionas.

Kastilijoje kalbama pagrindine, literatūrine ispanų kalbos kastiliečių tarme. Dėl to ispanų kalba Lotynų Amerikoje, kituose Ispanijos regionuose vadinama *castellano*.

## Istorinė laiko juosta žemėlapiuose

File:506-Castile 1210.png|Kastilija 1210 m.
Image:Corona de Castilla 1400 en.svg|Senoji Kastilijos karalystė 1400 m.
File:España y Portugal (1770).jpg|Kastilijos ir kiti Iberijos regionai 1770 m.
File:Kastilien 1833.svg|Senoji Kastilija ir Naujoji Ispanijos Kastilija 1833 m.
File:Kastilien heute.svg|Kastilijos bendruomenių teritorijos (nuo 1980 m.). Kastilija ir Leonas, Kastilija-La Manča.
Šiaulių valsčius

**Šiaulių valsčius** (, taip pat ***Sutkūnų valsčius***) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Šiauliai (carmečiu – Vinkšnėnai ir Sutkūnai).

## Istorija

Nuo XV a. Šiaulių valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1522 m. minimas LDK Šiaulių valsčius, įsikūręs buvusios Šiaulių žemės teritorijoje. 1524 m. birželio 11 d. Ldk Žygimanto Senojo raštu Šiaulių valsčius (pavietas) perduotas valdyti Vilniaus vyskupui Jonui. 1531 m. minimas Šiaulių vaitas Laurynas. 1667 m. paviete buvo 75 bajorų dūmai. Iki XVIII a. valsčius priklausė Šiaulių ekonomijai. XVIII a. pabaigoje valsčius panaikintas.

Atkurtas 1861 m. panaikinus baudžiavą, faktiškai pradėjo veikti 1864 m. Kauno gubernijoje. Valsčiui priklausė Bridai, Kėbliai, Sutkūnai, Vinkšnėnai, Jurgeliškė, Mėsmedis, Smilgiai, Stirvaičiai, Aukštrakiai, Pakarčiūnai, Masiuliškės, Vijoliai ir Balių vienkiemis. Sutkūnų kaime caro valdžia įkūrė valsčiaus centrą, kuris administravo visą Gubernijos dvaro teritoriją. Valsčiaus reikalams 1864–1865 m. pastatytas ilgas medinis namas, kurio vienoje pusėje įsikūrė valsčiaus administracija. Dirbo 5 aukštesnės valdžios skirti žmonės viršaitis, raštininkas, policininkas, taikos teisėjas ir mokytojas. Visi tarnautojai buvo iš kitur atvykę rusai. Draudė kalbėti lietuviškai. Dvarininkai ir bajorai valsčiui nebuvo pavaldūs.

Valsčius veikė visu XX a. tarpukariu. Po 1923 m. 1 vietovė prijungta iš Gruzdžių valsčiaus. Šiaulių valsčius galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šiaulių rajonui (13 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 6112 || 539 kiemai  || 3 seniūnijos || 58
|-
| 1923 m.  || 437 || 11 497 || 2408 || || 120 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 348 || 10061 || || 15 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 407 || || || 13 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Vaclovas Murauskis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 11 497 žmonės:
* Lietuviai - 97,31% (11188);
* Rusai - 1,6% (185);
* Latviai - 0,43% (49);
* Žydai - 0,19% (22);
* Vokiečiai - 0,16% (18);
* Lenkai - 0,1% (12);
* Baltarusiai - 0,03% (4);
* Kiti - 0,17% (19).

### Žymūs žmonės

|-
| 1863 || Juodžiai || Naftalis Fridmanas, žydų politikas ir advokatas || 1921
|-
| 1903 || Vaišnoriai || Stasys Lūšys, ekonomistas || 1980
|-
| 1908 || Juodinkiai || Antanas Lešinskas, agronomas || 1976
|-
| 1917 || Žeimiai || Anastazas Janulis, pasipriešinimo dalyvis || 1989
|-
| 1920 || Voveriškiai || Vaclovas Dargužas, veterinaras || 2009
|-
| 1936 || Pykuoliai || Vytautas Juozapaitis, kompozitorius, dirigentas || 2025
|-
| 1942 || Pykuoliai || Jurgis Juozapaitis, kompozitorius ||
|}

## Šaltiniai
Platelių valsčius

**Platelių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Plateliai.

## Istorija

1451–1485 m. Platelių valda (valsčius), siekęs tuometinę sieną su Livonija, Baltijos jūrą ir Minijos upę, atiteko Jonui Kęsgailai. 1511 m. spalio 2 d. Ldk Žygimantas Senasis dovanojo Platelių valsčių ir ežerą Žemaičių seniūnui Stanislovui Kęsgailai. XVI a. 1-ojoje pusėje valsčius buvo sparčiai kolonizuojamas. XV–XVI a. valsčius (pavietas) buvo administruojamas seniūno. 1667 m. paviete buvo 12 bajorų dūmų.

Valsčius gyvavo XIX a. imperijos laikais. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Plungės rajonui (2 apylinkės) ir Salantų rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 248 || 8533 || 1746 || || 42 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 226 || 8535 || || 9 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 252 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Vincas Vaitkus, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašytos gyvenvietės:

* Atlaužų k.
* Babrungėnų k.
* Beržoro k.
* Cypinų k.
* Dovainių k.
* Dvarviečių k.
* Getaučių k.
* Gilaičių k.
* Gintališkės k.
* Godelių k.
* Grigaičių k.
* Jockių k.
* Kadaičių k.
* Kadžių k.
* Kentų k.
* Laumalinkos k.
* Lygių k.
* Mačiūkių k.
* Margių k.
* Medininkų k.
* Medsėdžių k.
* Mikytų k.
* Notėnų k.
* Pamedinčių (Pamedlinčių) k.
* Panotėnių k.
* Paplatelio k.
* Platelių mstl.
* Plokščių k.
* Pučkorių k.
* Rėžgalių k.
* Rudaičių (Paež.) k.
* Rūdaičių k.
* Stribaičių k.
* Šateikių dv.
* Šateikių k.
* Šlamų k.
* Unsienių k.
* Uogučių k.
* Užpelkių k.
* Virkšų k.
* Visvainių k.
* Zobelių k.
* Liepkalnių k.
* Šateikių-Rūdaičių k.
* Zobielų k.
* Stirbaičių k.
* Bukantės vns.
* Antsienių k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 8533 žmonės:
* Lietuviai – 97,41% (8312);
* Žydai – 1,76% (150);
* Rusai – 0,56% (48);
* Kiti – 0,27% (23).

### Žymūs žmonės

|-
| 1894 || Gegrėnai || Pranas Mantvydas, filosofas || 1960
|-
| 1900 || Mačiūkiai || Juozas Mickevičius, pedagogas, muziejininkas || 1984
|-
| 1907 || Getaučiai || Kazys Almenas, veterinaras, agronomas || 1980
|-
| 1925 || Beržoras || Adolfas Kikilas, irklavimo treneris, karys savanoris || 2001
|- 
| 1927 || Medsėdžiai || Juozas Grišmanauskas, jūrininkas, rezistentas || 1983
|-
| 1936 || Gintališkė || Donatas Butkus, geofizikas || 2025
|-
| 1941 || Plokščiai || Benediktas Jankauskas, agrochemikas ||
|}

## Šaltiniai
Kastilija (reikšmės)

**Kastilija** () gali reikšti šiuos objektus Ispanijoje:

* Kastilija – istorinis šalies regionas;
** Senoji Kastilija;
** Naujoji Kastilija;
* Kastilija ir Leonas – autonominis regionas;
* Kastilija ir La Manča – autonominis regionas;
* Kastilijos karalystė – istorinė Ispanijos valstybė;
* Kastilijos karūna – politinis darinys, susidaręs susijungus Kastilijos ir Leono karalystėms;

**Kitur pasaulyje:**

* Auksinė Kastilija – istorinė kolonijinė sritis Centrinėje Amerikoje;
* Naujosios Kastilijos gubernatorystė – istorinė kolonijinė sritis Pietų Amerikoje;
* Kastilija – miestas Filipinuose;

**Dar žiūrėkite:**
* Kastilė (*Castilla*) – augalas.
Šeduvos valsčius

**Šeduvos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Šeduva.

## Istorija

Valsčius minimas XVI a. 2-ojoje pusėje. Atkurtas po I pasaulinio karo Panevėžio apskrityje. 1920 m. birželį nuo valsčiaus atsiskyrė Šeduvos miestas, iki tol priklausęs valsčiui. 1947 m. dalis valsčiaus teritorijos perduota naujam Sidabravo valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šeduvos rajonui (14 apylinkių).

|-
| 1923 m.  || 266 || 6033 || 1106 || || 64 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 188 || 7000 || || 14 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 268 || || || 14 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Bronius Švagždys, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašytos gyvenvietės:

**Šeduvos miestas**:
* Baltosios k.
* Navidaičių vs.
* Padauguvės vs.
* Pavartyčių vs.
* Šeduvos miest.
* Šeduvos glž. st.
* Šklagų vs.
* Užusienio vs.

**Šeduvos valsčius**:

* Alksnupių (Elsnupių) k.
* Amalijos dv.
* Arimaičių dv.
* Baltosios k.
* Baukų k.
* Bebrujėlių k.
* Bebrujų k.
* Birjagalos dv.
* Butėnų k.
* Dargužių k.
* Daugelaičių dv.
* Daugėlaičių k.
* Daukšų vs.
* Džiugonių k.
* Gimbogalos k.
* Girkalio vs.
* Jukiškio k.
* Juodupių k.
* Juodžemio vs.
* Kapančiškio vs.
* Karaliūniškio dv.
* Kaulališkių k.
* Kleboniškių k.
* Kurklaičių dv.
* Kurklių dv.
* Kurklių k.
* Kurklių vs.
* Liaudiškių dv.
* Liaudiškių k.
* Marčių k.
* Margavonių dv.
* Margių k.
* Marijampolės (Juozapavos) vs.
* Miškelių vs.
* Naujasodžio k.
* Nemaniūnų k.
* Paberželių k.
* Paežerių k.
* Pagalalių vs.
* Pagirelės vs.
* Pajulių k.
* Pakalniškių dv.
* Pakalniškių k.
* Papiškio vs.
* Pavartyčių k.
* Praslavonių k.
* Prastavonių k.
* Puipių dv.
* Puipių k.
* Radvilonių k.
* Radvilonių k.
* Raginėnų k.
* Raubų dv.
* Raudondvario dv.
* Raudondvario k.
* Rupliškių vs.
* Sliekių k.
* Smališkio vs.
* Stanciškių k.
* Šarkiškių vs.
* Šileikonių k.
* Šilų vs.
* Šklagų vs.
* Šniukonių k.
* Užuožerių dv.
* Užuožerių k.
* Vaidulonių k.
* Vaižgų k.
* Valdeikių k.
* Vardukšnių k.
* Velekiemių k.
* Velžių k.
* Vėriškių k.
* Žardelių k.
* Žybartų k.
* Žilionių k.


## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1889 || Šileikoniai || Petras Dočkus, karininkas || 1982
|-
| 1896 || Raginėnai || Ignas Urbaitis, teisininkas ir politikas || 1952
|-
| 1909 || Paežeriai || Izidorius Jonaitis, architektas, išeivijos veikėjas || 1995
|-
| 1930 || Juodupiai || Vaclovas Bliznikas, matematikas || 1997
|-
| 1931 || Margavoniai || Algirdas Valavičius, miškininkas || 2025
|-
| 1935 || Baukai || Albinas Jonas Marcinkevičius, inžinierius || 2024
|-
| 1939 || Kurkliai || Roma Grinbergienė, rankininkė, žurnalistė || 2003
|}

## Šaltiniai
Tauragnų valsčius

**Tauragnų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Tauragnai.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1387 m., kai jis buvo priskirtas Vilniaus vyskupijai. Carinėje Rusijoje valsčius atkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Utenos rajonui (10 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 5189 || 627 kiemai  || 4 seniūnijos || 81
|-
| 1923 m.  || 238 || 7435 || 1534 || || 118 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 152 || 7975 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 240 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Pranas Babrauskas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1889 || Stučiai || Juozas Musteikis, karininkas || 1956
|-
| 1894 || Stučiai || Kazys Musteikis, karininkas || 1977
|-
| 1904 || Gaidžiai || Teofilis Tilvytis, poetas || 1969
|-
| 1907 || Gaidžiai || Pulgis Andriušis, rašytojas, vertėjas || 1970
|-
| 1908 || Gaidžiai || Viktoras Andriušis, dailininkas, scenografas || 1967
|-
| 1932 || Pilkeniai || Danielius Eidukas, radiotechnikas ||
|-
| 1934 || Grašiai || Algirdas Grašys, aktorius ||
|-
| 1935 || Musteikiai || Ema Mikulėnaitė, rašytoja || 
|-
| 1939 || Antabaltė || Gediminas Davulis, ekonomistas ||
|-
| 1941 || Kuolališkiai || Feliksas Žalnierius, politikas ||
|-
| 1943 || Šeimatis || Nijolė Meškauskaitė, grafikė || 1990
|-
| 1944 || Šeimatis || Juozas Bivainis, ekonomistas ||
|}

## Šaltiniai
Čikagos universitetas

**Čikagos universitetas** () – privatus JAV universitetas Čikagoje. Vienas garsiausių pasaulyje universitetų. 5000 studentų fakultetuose, apie 9000 studentų mokyklose, 2160 dėstytojų. 98 Čikagos universiteto mokslininkams skirta Nobelio premija.

## Istorija
Čikagos universitetą 1892 m. įkūrė naftos magnatas Džonas Devisonas Rokfeleris.

## Struktūra
;Fakultetai:
* Biologinių mokslų fakultetas,
* Fizinių mokslų fakultetas,
* Humanitarinių mokslų fakultetas,
* Socialinių mokslų fakultetas,
* Naujo koledžo fakultetas,
;Specializuotos mokyklos:
* Teologijos,
* Verslo,
* Politologijos,
* Teisės,
* Medicinos,
* Socialinio darbo ir administravimo.

Yra eksperimentinių mokyklų, medicinos centras, 8 bibliotekos, botanikos sodas, observatorija, planetariumas, meno ir gamtos muziejai, orientalistikos ir kitų mokslinių tyrimų institutai.

Argonne nacionalinė laboratorija ir Fermi nacionalinė laboratorija, abi netoli Čikagos, yra suryšti su  Čikagos universitetu.  Yerkes Observatorija Viskonsine priklauso Čikagos universiteto Astronomijos ir Astrofizikos Skyriui. 

## Žmonės
98 Čikagos universiteto mokslininkams skirta Nobelio premija, iš jų 24 fizikos, 22 ekonomikos, 14 chemijos, 11 biomedicinos mokslų, 2 literatūros (iki 2001 m.).

;Čikagos universitete dėstė:
* Barakas Obama, buvęs JAV prezidentas
* Enrikas Fermis, fizikas
* Miltonas Friedmanas, ekonomistas
* Rudolfas Karnapas, filosofas
* Ričardas Pozneris, filosofas, ekonomistas
* Frenkas Loidas Raitas, architektas

;Čikagos universitetą baigė:
* Herbertas Čarlzas Braunas, chemikas
* Miltonas Frydmanas, ekonomistas

## Lietuviai
Čikagos universitete dėstė: Arūnas Gasparaitis,

Čikagos universitetą baigė: Joana Akelaitytė, Elena Bradūnaitė, Vytautas Černius, Mykolas Drunga, Vytautas Dudėnas, Kazys Gineitis, Petras Jonikas, Eglė Juodvalkė, Kleopas Jurgelionis, Benediktas Vytenis Mačiuika, Vitas Manelis, Antanas Skirius, Juozas Varkala ir kiti.

## Šaltiniai
Palivarkas

**Palivarkas** (iš  ir iš ) – dvarui priklausantis ūkinis ir administracinis kompleksas.

## Istorija
Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje palivarkai atsirado XV–XVI a., kai Valakų reformos metu iš esmės buvo pakeista iki tol buvusi žemės valdymo sistema. Iš pradžių jų gana mažai buvo Žemaitijoje ir Užnemunėje. Čia ir visoje Lietuvos teritorijoje, palivarkų itin padaugėjo XVIII a.,  plečiant ekonomijas ir prasidėjus manufaktūrinei gamybai. Palivarko sodybai stengtasi parinkti tokią vietą, kad gretimų kaimų valstiečiai galėtų patogiai pasiekti dirbamus palivarko laukus. Palivarkai smulkių žemvaldžių valdytuose dvaruose nebuvo kuriami. Kai kurie palivarkai tapo atskirais kaimais (Baubliai, Leliškė, Taurusiškė), kiti – miesteliais (Antašava, Armalėnai, Krosna, Vičiūnai). Palivarkai galėjo priklausyti valstybiniams ūkiams, bažnyčiai, dvarininkams.

Palivarką paprastai sudarydavo administracijos pastatas, ledainė, sandėlis, kumetynas, svirnas, tvartas, malūnas, dažnai po kelis. Vėliau juose atsirado gamybinės dirbtuvės, alaus bravorai (Gubernijos dvaras), stiklo fabrikai (K. Bžostovskio stiklo gamybos cechas Ciso palivarke), tvenkiniai (Kurtuvėnai, Šilo Pavėžupis).
 
Pagrindinė palivarko darbo jėgos panaudojimo forma buvo lažas. Iš gamybinės veiklos nuo palivarko buvo mokamas aukos mokestis, činšas, renta, kai kurie kiti mokesčiai.

## Šaltiniai
Biržų rajono garbės pilietis

**Biržų rajono savivaldybės garbės pilietis** – Lietuvos Respublikos ir užsienio valstybių piliečiams už ypatingus nuopelnus ir pastangas bei išskirtinį indėlį į Biržų rajono mokslo, švietimo, kultūros, sporto, ekonomikos, socialinio vystymo bei kitas sritis ir aktyvią visuomeninę veiklą suteikiamas garbės vardas.

## Nuostatai
Biržų rajono savivaldybės garbės piliečio (toliau – Garbės piliečio) vardas gali būti suteikiamas tiek gyvam, tiek mirusiam asmeniui. Suteikiant Garbės piliečio vardą mirusiam asmeniui, Garbės piliečio ženklas įteikiamas mirusiojo šeimai.

Siūlymą dėl Garbės piliečio vardo suteikimo gali teikti Biržų rajono savivaldybės tarybos (toliau – Savivaldybės taryba) nariai, nevyriausybinės organizacijos, vietos bendruomenės, kolegialios gyventojų grupės ir juridiniai asmenys.

Siūlymas asmeniui suteikti Garbės piliečio vardą pateikiamas Biržų rajono savivaldybės garbės piliečio vardo suteikimo komisijai iki einamųjų metų gruodžio 31 d. Kartu su siūlymu turi būti pateikta išsami informacija apie siūlomą kandidatą: jo asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija, gyvenimo aprašymas, darbų ir nuopelnų rajonui aprašymas ir ne mažiau kaip dvi rekomendacijos.

Siūlymą, kurį Komisija atmetė, Komisijai iš naujo svarstyti galima teikti ne anksčiau kaip po vienerių metų.

Garbės piliečio vardas suteikiamas Komisijos teikimu Savivaldybės tarybos sprendimu. Teikimą, kurį Savivaldybės taryba atmetė, Komisija jai iš naujo svarstyti gali teikti ne anksčiau kaip po vienerių metų.

Komisijai pateiktų kandidatų Garbės piliečio vardui suteikti sąrašas, kuriame nurodomos ir jų profesinės, visuomeninės pareigos bei kandidatus pateikę juridiniai ir fiziniai asmenys, paskelbiamas visuomenei.

Savivaldybės tarybai priėmus sprendimą asmeniui suteikti Garbės piliečio vardą, miesto šventės metu organizuojama vieša iškilminga Garbės piliečio vardo suteikimo ceremonija. Garbės piliečiui Savivaldybės meras įteikia specialų Garbės piliečio ženklą su įrašu: „Biržų rajono savivaldybės Garbės piliečiui (vardas ir pavardė) už nuopelnus Biržų kraštui“ ir 20 MGL dydžio piniginę dovaną. Jo vardas, pavardė ir trumpa biografija įrašomi į Biržų rajono savivaldybės garbės piliečių knygą, atvaizdas eksponuojamas Biržų pilies rūmuose Savivaldybės tarybos posėdžių salėje iškilmingų renginių metu.

Apie Garbės piliečio vardo suteikimo faktą informuojama visuomenė.

## Nuorodos
* Biržų rajono savivaldybės garbės piliečiai

## Išnašos
Lazdijų valsčius

**Lazdijų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Lazdijai.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. 1870 m. jam priskirti Lazdijai, netekę miesto teisių. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Lazdijų rajonui (11 apylinkių) ir Veisiejų rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1923 m.  || 151 || 6698 || 1298 || || 55 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 139 || 7860 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 219 || || || 12 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Vladas Stanulis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 6698 žmonės:
* Lietuviai - 73,6% (4930);
* Žydai - 17,03% (1141);
* Rusai - 5,04% (338);
* Lenkai - 3,43% (230);
* Vokiečiai - 0,49% (33);
* Kiti - 0,38% (26).

### Žymūs žmonės

|-
| 1864 || Ramanavas || Mykolas Ksaveras Mockus, pastorius || 1939
|-
| 1887 || Guobiniai || Stasys Čiurlionis, inžinierius, politikas || 1944
|-
| 1904 || Giraitėliai || Antanas Bendorius, geografas, enciklopedininkas || 1969
|-
| 1921 || Krosnėnai || Vincas Jakubauskas, inžinierius || 1994
|-
| 1924 || Buniškiai || Kęstutis Jonas Lynikas, chemikas, pinigų gamybos ekspertas || 1997
|-
| 1937 || Gilbietis || Matas Vytautas Gutauskas, inžinierius ||
|}

## Šaltiniai
Janine Sophie Marie Valstakas-Kaspar

**Janine Sophie Marie Valstakas-Kaspar** (g.1937 m. spalio 1 d. Elzase) – Elzaso-Lietuvos draugijos viceprezidentė, [Vytauto Didžiojo ordino medalio kavalierė, [Biržų garbės pilietis|Biržų garbės pilietė.

## Biografija
Gimė 1937 m. spalio 1 d. Elzaso (Prancūzija) regione lietuvių emigrantų šeimoje. Ilgai dirbo Elzaso kalnakasių profesinės sąjungos atsakingąja sekretore.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, aktyviai įsijungė į Lietuvos ateities kūrimą.
Janine Sophie Marie Valstakas-Kaspar ypač daug dėmesio skiria sutrikusio intelekto žmonių organizacijai „Viltis“, aktyviai remia Biržų ligoninę. Jos dėka gydymo įstaigą pasiekia labdaros siuntos, gydytojai stažuojasi įvairiose Prancūzijos ligoninėse.

## Apdovanojimai
* 2003 m. liepos 6 d. Lietuvos Respublikos Prezidentas ponią Valstakas-Kaspar už nuopelnus Lietuvai apdovanojo Vytauto Didžiojo ordino medaliu.
* 2005 m. rugpjūčio 23 d. Janine Sophie Marie Valstakas-Kaspar suteiktas Biržų garbės piliečio vardas.

Janine Marie Valstakas mirė 2017.10.09 Prancūzijoje.