open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skifata

**Skifata** (, *scyphate*) – Bizantijos moneta, kurios aversas iškilas, o reversas įdubas.

Skifatas kaldino nuo X–XI a., pradžioje jos buvo tik auksinės, vėliau taip ėmė kaldinti ir kitas monetas, išskyrus smulkias bronzines. Kai kas teigia, kad tokias monetas pirmieji kaldino dar senovės graikai. Bizantiečių skifatas vėliau mėgdžiojo keltai, germanai, vengrai, arabai.

Aiškinama, kad tokios formos monetas patogiau imti pirštais nuo lygaus paviršiaus.


File:RogerIIofSicilySilverDucaleBrindisiMint.jpg|Skifatos formos Rodžerio II Siciliečio (*Roger II of Sicily*) moneta. 
File:Scifato_ducale.jpg|Sidabrinis *Scyphate Ducalis* (skersmuo 24 mm, masė 2,28 g). Nukaltas Palermo kalykloje 1140 m.
File:Hyperpyron-Manuel I-sb1965.jpg|Skifatos formos Manuelio I Komnino hyperpyronas (1143-1152(?) m., Konstantinopolio kalykla)


## Nuorodos
* С.Б.Дашков. Императоры Византии. М.: Издательский дом „Красная плщадь“, „АПС-книги“, 1996. (Приложения. Словарь византийских терминов.)
* Энциклопедический денежный словарь. Монеты вогнутые 
* Монеты вогнутые
* Michael VIII Paleologus  (daug skifatų nuotraukų)
Oksidatorius

**Oksidatorius** – molekulė, atomas arba jonas, prisijungiantis elektronų.

Oksidacija ir oksidatorius turėtų būti susiję su cheminėmis reakcijomis su deguonimi. Chemijoje oksidacija – tai reakcija, kurios metu oksiduojanti medžiaga paleidžia elektronus kitam elementui ar junginiui, kuris elektronus prisijungia (oksidatorius). Žinoma, reakcijos metu originali medžiagos struktūra pakinta.

## Gerai žinomi oksidatoriai ir jų produktai

## Taip pat skaitykite
* Dažiklis

## Šaltiniai

* Rimantas Vaitkus 10 klasės vadovėlis „Chemija“;
* http://www.pristineblue.lt/lt/vandens-chemikalai.html
Magistralinis kelias A13 (Latvija)

**A13** – Latvijos magistralinis kelias. Jis jungia Zarasus, Daugpilį, Rezeknę ir Ostrovą. Sutampa su . Magistralės ilgis 163,4 km.

## Maršrutas

## Šaltiniai
Tapietai

**Tapietai** (savivardžiai: *guaraní, ñanaiga* ir *avá*) – Pietų Amerikos indėnų gentis, priskiriama gvaraniams. Pavadinimas *Tapieté* gvaranių kalba reiškia „tikri vergai“. Dar vadinami gvasurangais, njanagvais, tirumbais. Gyvena Paragvajuje (devyniose bendruomenėse, svao kalbą vartoja tik Laguna Negros rezervate), Bolivijoje (Tarichos departamente – *Samayhuate, Cutaiqui* ir *Cercada* kaimuose) ir Argentinoje (Saltos provincijoje – Tartagalyje). Kalba tupių-gvaranių kalboms priklausančia tapietų kalba. Dabar dauguma vartoja Paragvajaus gvaranių kalbą.

Tapietų kilmė nėra aiški: vienų laikomi gvaraniais, nukeliavusiais toli į pietvakarius ir kultūriškai asimiliuotais tobų; kitų laikomi ne gvaraniškos kilmės, bet gvaranizuoti čirigvanų.

Iki Čako karo (1932–1935 m.) gyveno pietryčių Bolivijoje, kur vertėsi medžiokle, žvejyba, rankiojimu, žemės ūkiu. Karo metu paragvajiečių paimti kaip kaliniai ir perkelti į Paragvajų. Po karo dalis grįžo į savo žemes arba emigravo į Argentiną, kur dirbo cukraus pramonėje.

## Šaltiniai
Vytautas Umbrasas

**Vytautas Umbrasas** (g. 1957 m. gruodžio 19 d. Molėtų raj., Kairionių k.) – politikas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Vytautas Umbrasas baigė istorijas studijas Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1983–1990 m. Lietuvos liaudies buities muziejus mokslinis bendradarbis, direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1991 – 1997 m. Seimo Apsaugos skyriaus informacijos tarnybos darbuotojas, Seimo nario padėjėjas, Lietuvos krikščionių demokratų frakcijos Seime referentas, Lietuvos krikščionių demokratų partijos organizacinio skyriaus vadovas; 1997–2004 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas; 2005-2006 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos pirmininkas.
2004 – 2008 m. LR Prezidento patarėjas, atstovas Seime ir Vyriausybėje. Nuo 2008 m. LR Krašto apsaugos viceministras.

## Nuorodos
* Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijos oficiali svetainė  (lietuvių, anglų k.).
Ilinojus (upė)

**Ilinojus** () – upė JAV, Ilinojaus valstijoje; Misisipės kairysis intakas. Susidaro susiliejus Kankakio ir De Pleino upėms 16 km į pietvakarius nuo Džolė. Teka į pietvakarius Centrinėmis lygumomis, kerta Ilinojaus valstiją per centrą. Žemupyje teka lygiagrečiai su Misisipe (jas skiria 8&nbsp;km). Įteka į Misisipę ties Graftonu, 32 km nuo Sent Luiso.

Didžiausi intakai: Mazonas, Foksas, Vermiljonas, Makinou, Spūnas, Sangamonas, La Moinas, Makupin Krykas.

Ilinojaus upė kanalu sujungta su Mičigano ežeru ir sudaro Ilinojaus vandens kelią, jungiantį Didžiuosius ežerus su Misisipe. Visa upės vaga laivuojama, įrengti šliuzai, aukščiau La Salo kanalizuota.

Prie Ilinojaus įsikūrę miestai: La Salas, Peorija.

## Šaltiniai
Šiurkščioji trapiabudė

**Šiurkščioji trapiabudė** (, sin. *P. lacrymabunda*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, trapiabudžių (*Psathyrella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Pelkės, pamiškės, parkai, pagrioviai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pašiurpusi, sporos karpotos, rudos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–9 (10) cm skersmens, paplokščia, su buku gūbreliu, nešvariai gelsvai ruda, oranžiškai ruda, išblunkanti iki rusvos, apšepusi rausvais plaušeliais. Lakšteliai kreminiai, vėliau - rausvai rudi, seni - šokolado spalvos, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, netrapus, gelsvas, rusvas, viršutinėje dalyje baltai taškuotas. Trama gelsva, neplona, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 8–11×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** išplitusi pagiriuose, pakelėse, pamiškėse, tarp žolių.

Auga grupėmis, tarp žolių, drėgnose vietose, dažniausiai prie melioracijos griovių. Vienuose šaltiniuose nurodoma, kad valgoma tik menkavertė, kituose - nevalgoma ar net nuodinga. Dažna.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 233 psl.
Ilyčius

**Ilyčius** (, ) – upė Rusijoje, Komių Respublikoje; Pečioros dešinysis intakas. Prasideda Šiaurės Uralo vakarinėse pašlaitėse, pelkėje Timanizo kalnagūbrio papėdėje. Pradžioje teka į pietryčius, vidurupyje pasuka į vakarus. Įteka į Pečiorą ties Ust Ilyčiumi. Aukštupyje krantai žemi, vaga smarkiai vingiuota. Vidurupyje krantai skardingi, o žemupyje patenka į Pečioros žemumą.

Didžiausi intakai: Pyrsju, Palju (kairieji), Kosiu, Sarju, Kogelis (dešinieji).

Upė užšalusi nuo lapkričio pradžios iki balandžio pabaigos. Žemupyje laivuojama. Kairiajame upės krante įrengtas Pečioros-Ilyčiaus draustinis.

## Šaltiniai
Kopinė trapiabudė

**Kopinė trapiabudė** (*Psathyrella ammophila*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, trapiabudžių (*Psathyrella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Kopos, smėlynai, smėlingi miškai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Auga smėlėtose vietose, dažniausiai tik pajūrio kopose.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–3 (4) cm skersmens, iškiliai paplokščia, matinė, nešvariai ruda, geltonai ruda, išblunkanti iki šviesiai rudos, rusvos ar net balsvos spalvos. Lakšteliai rusvi, vėliau tampa rudi, juodai rudi, pakraštėliai balsvi, priaugtiniai. Kotas 3–7×0,2–0,3 cm, kepurėlės spalvos, giliai įaugęs į smėlį. Trama be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos didelės, 9–14×6–8 μm.

**Būdingi požymiai:** geltonai rudos spalvos grybai, kotas giliai pasinėręs smėlyje.

Auga pavieniui, grupelėmis. Reta, saprotrofas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 235 psl.
Imandra

**Imandra** () – ežeras šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietvakariuose. Telkšo ledyninės – tektoninės kilmės duburyje. Yra 127 aukštyje virš jūros lygio. Kranto linija labai raižyta: gausu įlankų, užutėkių, pusiasalių. Ežere yra daugiau kaip 140 salų, iš kurių didžiausia – Ermas. Imandros ežeras skirstomas į tris dalis: šiaurinę (Didžioji Imandra), centrinę (Jokostros Imandra) ir pietinę (Babinsko Imandra).

Įteka 20 upių, išteka Nivos upė, jungianti ežerą su Baltąja jūra. Ežeras užšąla gruodį, atsidengia gegužę. Pasižymi dideliu vandens skaidrumu (iki 11 m). Žvejyba. Prie Nivos ištakos yra užtvanka (pastatyta 1936–1938 m., rekonstruota 1952 m.). Rytine pakrante eina Murmansko–Kandalakšos geležinkelis.

Prie šiaurės vakarinio Imandros kranto įsikūręs Mončegorsko miestas, pietrytiniame – Apatitai.

## Šaltiniai
Stateras

**Stateras** (sen.) – senovinė Graikijos moneta, galbūt Lydijos kilmės, buvusi apyvartoje nuo 700 m. pr. m. e. iki 50 m. Jas plačiai naudojo ir keltų gentys.

Pirmieji staterai, kaldinti Atėnuose, buvo prilyginti 1 tetradrachmai (4 drachmos), nors kitose vietose ar kitu metu *stateru* vadino didrachmas (2 drachmas). Staterus kaldino ir Korinte. Staterus kaldino ir kai kuriose Viduržemio jūros salose, pvz., Eginoje (, )ir Kydonijoje (gr. Κυδωνία, ). Pavyzdžiui, Kydonijoje buvo kaldintas sidabrinis stateras, ant kurio buvo pavaizduota Mino civilizacijos deivė Britomartė.

Buvo kaldinami ir *auksiniai staterai*, bet juos kalė tik keliose kalyklose. Auksinių staterų nominalas būdavo 20–28 drachmos.
Stateras svėrė 8,5 g (dukart daugiau už drachmą), o aukso ir sidabro santykis buvo nusistovėjęs 1:10. Žinomiausi auksiniai staterai buvo *kyzikenai* (*kyzikenos*) iš Kyziko (*Cyzicus*)ir auksiniai staterai, kuriuos kaldino Galijoje. Galų vadai staterus nusižiūrėjo iš Makedonijos karaliaus Pilypo II ar Aleksandro Makedoniečio staterų, kuriuos parsigabeno į vakarus grįžę keltai samdiniai.

## Nuorodos
Ingoda

**Ingoda** () – upė Rusijoje, Užbaikalės krašte; kairioji Šilkos upės ištaka (Amūro baseinas). Prasideda Chentėjaus kalnagūbryje krašto pietuose. Teka į šiaurės rytus; aukštupyje – siauru tarpekliu, vidurupyje – tarpukalnių įduba. Susilieja su Ononu ir sudaro Šilką.

Didžiausi intakai: Čita (kairysis), Olengujis (dešinysis).

Upė būna užšalusi lapkričio–balandžio mėnesiais. Slėnis daugelyje vietų pralaužtinis. Upė minta krituliais. Prie Ingodos įsikūręs Čitos miestas. Naudota miškų plukdymui, laivybai (žemiau Čitos).

## Šaltiniai
Inhulas

**Inhulas** () – upė pietų Ukrainoje, Kirovohrado ir Mykolajivo srityse; Pietinio Bugo kairysis intakas. Prasideda Padnieprės aukštumoje, kurios paviršiumi aukštupyje ir teka (pietų kryptimi). Žemupyje teka Juodosios jūros žemuma, skaidosi į atšakas. Įteka į Pietinį Bugą Mykolajive.

Užšalęs nuo gruodžio pradžios iki vasario pabaigos ar kovo pradžios; ledo danga nepastovi. Žemupyje laivuojamas. Inhulo vanduo naudojamas drėkinimui ir vandens tiekimui.

Prie Inhulo yra Kropivnyckio ir Mykolajivo miestai.

## Šaltiniai
HSBC

**HSBC** (*HSBC Holdings plc*) – remiantis *[[Forbes Global 2000]]* 2008 m. sąrašu – didžiausia pasaulio įmonė (koncernas), finansinių paslaugų teikėjas, jungiantis finansų bendroves, bankus.

Valdybos pirmininkas – Stephen Green, vykdomasis direktorius – M. F. Geoghegan.
Darbuotojų skaičius – 335 000 (2008 m.) Apyvarta – 61,751 mlrd. JAV dolerių (2007 m.)

## Struktūra
HSBC Holdings plc
* Groupo Financiero HSBC SA, 99,90 %
* HSBC Bank plc, 100 %
** HSBC Bank AS, 100 %
** HSBC Europe BV
** HSBC France, 99,90 %
** HSBC Germany Holdings GmbH, 100 %
*** HSBC Trinkaus & Burkhardt AG, 78,60 %
**** HSBC Investments Deutschland GmbH, 100 %
** HSBC Life (UK) Limited, 100 %
** HSBC Private Banking Holdings (Suisse) SA
*** HSBC Guyerzeller Bank AG, 100 %
*** HSBC Privat Bank (Guernsey) Limited, 100 %
*** HSBC Privat Bank (Luxemburg) S.A., 100 %
*** HSBC Privat Bank (Monaco) S.A., 100 %
*** HSBC Private Bank (Suisse) SA, 100 %
*** HSBC Privat Bank (UK) Limited, 100 %
*** HSBC Privat Bank Holdings (C.I.) Limited, 100 %
* HSBC Finance (Netherlands), 100 %
** HSBC Asia Holdings (UK), 100 %
*** The Hongkong and Shanghai Banking Corporation Limited, 100 %
**** HSBC Bank (China) Company Limited, 100 %
**** Hang Seng Bank Limited, 62.14 %
*** The Bank of Bermuda Limited, 100 %
** HSBC Bank Egypt SAE, 94,53 %
** HSBC Bank Malaysia Sdn Bhd, Malaizija, 100 %
*** HSBC (Kuala Lumpur) Nominees Sdn Bhd, Malaizija, 100 %
*** HSBC Nominees (Asing) Sdn Bhd, Malaizija, 100 %
*** HSBC Nominees (Tempatan) Sdn Bhd, Malaizija, 100 %
* HSBC Insurance Holdings Limited, 100 %
* HSBC Investment Bank Holdings plc, 100 %
* HSBC Latin America Holdings (UK) Limited, 100 %
* HSBC North America Holdings Inc., 100 %
** HSBC Bank USA, 100 %
** HSBC Bank Canada, 100 %
** HSBC Finance Corporation, 100 %

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus HSBC grupės tinklalapis
Degėsinė trapiabudė

**Degėsinė trapiabudė** (*Psathyrella pennata*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, trapiabudžių (*Psathyrella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Negyva lapuočių, retai spugliuočių mediena.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Jauni grybai lyg apsnigti, apšerkšniję, baltai dribsniuoti.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 1,5–4 cm skersmens, iš pradžių – kūgiška, varpeliška, dribsniuotai plaušuota, vėliau – iškiliai paplokščia, nešvariai pilkai ruda, išblunkanti iki pilkai gelsvos, baltai plaušuota. Lakšteliai pilkšvi, seni – purpuriškai rudi, pakraštėliai balsvi. Kotas 2–5 (7)×0,2–0,5 cm, baltas, baltai plaušuotas. Trama balsva, be kvapo ir skonio. Sporos 7–9×4–5 μm, elipsiškos, rusvos.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė pilkai ruda, kotas baltas, ryškiai baltai plaušuotas, tarsi apšepęs.

Auga nuo pavasario iki rudens, gaisravietėse, laužavietėse, tarp žolių, pavieniui, grupelėmis. Karbotrofas, tiktų gaisravietėse apdegusiai medienai suardyti.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 234 psl.
Inhulecis

**Inhulecis** () arba ***Ingulecas***, **Mažasis Inhulas** – upė pietų Ukrainoje; Dniepro dešinysis intakas. Prasideda Padnieprės aukštumoje, Kirovogrado srityje. Teka į pietus, pietryčius, aukštupyje – aukštuma, o žemupyje – Juodosios jūros žemuma. Prateka Dniepropetrovsko, Chersono, Mykolajivo sritimis. Aukštupyje suformuoja tarpeklius, slėnio plotis neviršija 1 km, nuo vidurupio vaga tampa labai vingiuota. Ties žiotimis sudaro 1 km pločio limaną.

Didžiausi intakai: Saksaganė ir Visunė (dešinieji).

Upės tėkmė reguliuojama užtvankomis. Mityba mišri, daugiausia sniego. Inhulecio vanduo naudojamas irigacijai. Užšalęs nuo gruodžio iki kovo. Laivuojama 109 km nuo žiočių.

Prie Inhulecio įsikūrę miestai: Oleksandrija, Kryvyj Rihas, Inhulecis, Snihirivka.

## Šaltiniai
Antoninianas

**Antoninianas** – moneta, naudota Romos imperijos laikais. Manoma, kad jų vertė buvo 2 denarai, nors svėrė tik kaip 1,5 denaro. Pradžioje antoninianai buvo sidabriniai, vėliau jie po truputį suprastėjo iki bronzos. Pavadinimas įvestas šiuolaikinių numizmatų.

Antoninianus ėmė kaldinti 215 m. Karakalos valdymo metu. Moneta pavadinta pagal Karakalos vardą *Marcus Aurelius Antoninus*.

To meto antoninianas buvo į denarą panaši moneta, tačiau šiek tiek didesnė ir vaizdavusi imperatorių su spinduline karūna ant galvos, o ne su laurų vainiku, kaip kad ant denarų.
Dalyje antoninianų buvo pavaizduotos moteris (paprastai imperatoriaus žmona).

Įvesti antoninianai buvo prilyginti 2 denarams, bet pagal sidabro kiekį buvo lygūs tik 1,5 denaro. Tai sukėlė infliaciją – žmonės ėmė kaupti denarus, kurie turėjo daugiau sidabro, tuo tarpu tiek pirkėjai, tiek pardavėjai naująsias monetas laikė prastesnėmis, todėl pakėlė kainas. Ėmė išsibaigti sidabro atsargos, kadangi Romos imperija tuo metu nebeužkariavo naujų teritorijų, o kariams imperatoriams reikėjo pinigų kariuomenės algoms padidinti ir ištikimybei palaikyti. Todėl kiekviena vėlesnė antoninianų laida turėjo vis mažiau sidabro ir vis labiau didino infliaciją.
Galieno laikais antoninianai buvo kaldinami iš prasto prabos sidabro. III a. gale antoninianai buvo kaldinami iš beveik grynos bronzos, kurią gaudavo iš perlydomų senų sestercijų ir panašių monetų. Kartais varinius ar bronzinius antoninianus padengdavo plonu sidabro sluoksniu.
Aureliano laikais antoninianas faktiškai tapo smulkia moneta grąžai, jo vertė buvo prilyginta 2 sestercijoms.

Antoninianų buvo nukaldinti didžiuliai kiekiai. Tuo metu daug kaldino ir antoninianų kopijų, kurių užrašai ir simbolika dažnai būdavo su klaidomis. Pavienės monetos buvo menkavertės, jų labai daug pamesdavo, todėl dabar šios monetos itin dažnai randamos.

Antoninianus baigė kaldinti III a. pabaigoje, kai imtasi pinigų reformų ir ėmė kursuoti sidabrinė moneta argentėjas.

Šių dienų numizmatai šias monetas ėmė vadinti *antoninianais*, kadangi nežinoma, kaip jas vadino senovėje. Antoniniano vardas duotas todėl, kad šis pavadinimas kelis kartus paminėtas romėnų laikų dokumente *Historia Augusta*. Ten šiuo pavadinimu keliskart paminėtos sidabrinės monetos, pavadintos pagal Antoniną. Šį vardą turėjo keli II a. pabaigos ir III a. pradžios imperatoriai. Kadangi Karakalos imtos leisti sidabrinės monetos buvo nauja monetų rūšis, pagal asociaciją jas ėmė vadinti *antoninianais*, nors tikrasis jų pavadinimas ir buvo kitoks.

## Nuorodos
Indalselvenas

**Indalis** arba **Indalselvenas** () – upė centrinėje Švedijoje, Jemtlando ir Vesternorlando lėnuose. Prasideda Skandinavijos kalnuose, netoli sienos su Norvegija. Teka Norlando plynaukšte į pietryčius, sudaro eilę krioklių ir slenksčių, prateka ežerų grandinę (Sturšiono ir kt.). Įteka į Baltijos jūros Botnijos įlanką ties Klingerfjerdenu, į šiaurę nuo Sundsvalio.

Didžiausi intakai: Kalstremenas, Longanas, Horkanas, Ameronas.

Ant Indalselveno įrengta 26 hidroelektrinių kaskada. Žemupys laivuojamas.

## Šaltiniai
Magistralinis kelias A7 (Latvija)

**A7** – Latvijos magistralinis kelias, jungiantis Rygą, Iecavą, Bauskę ir Grenctalę. Sutampa su europine trasa  ir yra kelio *[[Via Baltica]]* dalis. Magistralės ilgis 85,1 km.

Kelias prasideda Rygoje, Mūkusalos gatvėje. Eina per Kekavos, Iecavos ir Bauskės savivaldybes. Svarbiausios gyvenvietės – Ryga, Kekava, Iecava, Bauskė. Baigiasi ties Grenctalės kaimu, ties siena su Lietuva. Ties Bauske kerta Nemunėlį.

## Maršrutas

|}
|}

## Šaltiniai
Irgizas

**Irgizas** (, ) – upė rytų Kazachstane, Aktiobės ir Kostanajaus srityse; Turgajaus dešinysis intakas. Prasideda Mugodžarų kalnų rytiniuose šlaituose. Teka į pietus, pietryčius lygiomis stepėmis. Įteka į Turgajų netoli Kuilyso gyvenvietės.

Didžiausi intakai: Kairakty, Aščisajus (dešinieji).

Vagos plotis 80–100 m, slėnio 0,2–3 km. Vasarą aukštupio ir žemupio ruožuose išdžiūsta. Žemupyje vanduo druskingas. Balandį upė patvinsta, vandens lygis 4–5 m viršija įprastinį. Irgizas užšąla nuo lapkričio iki balandžio. Vanduo naudojamas drėkinimui.

## Šaltiniai
Inderagiris

**Inderagiris** () arba ***Kuantanas*** (*Kuantan*), ***Ombilinas*** (*Ombilin*) – upė Indonezijoje, centrinėje Sumatros salos dalyje. Prasideda per salą besidriekiančiame Barisano kalnagūbryje, Sinkarako ežere. Didžiąją tekmės dalį teka pelkėtomis rytinės Sumatros lygumomis. Įteka į Pietų Kinijos jūrą.

Vandeninga ištisus metus. Inderagirio upė laivuojama 150 km nuo žiočių ruože.

## Šaltiniai
Irkutas

**Irkutas** (, ) – upė Rusijoje, Buriatijoje ir Irkutsko srityje; Angaros kairysis intakas. Prasideda Rytų Sajane, netoli Mongolijos sienos, Ilčiro ežere. Aukštupyje vadinama Juoduoju Irkutu. Teka į rytus, šiaurės rytus Tunkino dubuma. Vėliau kerta kalnus, sudaro tarpeklį, vagoje – slenksčius. Įteka į Angarą Irkutske.

Užšąla nuo spalio pabaigos iki balandžio pabaigos ar gegužės pradžios. Buvo plukdoma mediena.

## Šaltiniai
Gulsčioji serenoja

**Gulsčioji serenoja** (*Serenoa repens*, sin. *Sabal serrulata*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, priklausanti monotipinei serenojų (*Serenoa*) genčiai. Auga pietryčių JAV, daugiausia Meksikos įlankos pakrantėje, Floridoje.

Tai nedidelis 2-4 m augalas. Kamienas daugiašakis, lapai dideli, vėduokliški, sudaryti iš 20 lapelių (jų ilgis 50-100 cm). Žiedai gelsvai balti, 5 mm skersmens, susitelkę 60 cm ilgio šluotelėse. Vaisius – rausvai juodas kaulavaisis, valgomas.

## Naudojimas gydymui

Šios palmės vaisių ekstraktas naudojamas gėrybinės prostatos hiperplazijos simptomams gydyti. Lietuvoje parduodamas *Prostamol Uno* pavadinimu.

Praeityje atlikta daug šios palmės ekstrakto tyrimų; kai kurie iš jų rodė, kad ekstraktas gali būti naudingas.

2006 m. *New England Journal of Medicine* paskelbtais didžiausio iki šiol atlikto randomizuoto dvigubai aklo klinikinio tyrimo duomenimis, gulsčiosios serenojos ekstraktas, palyginti su placebo, neturi jokio reikšmingo poveikio simptomams, susijusiems su gėrybine prostatos hiperplazija, bei objektyviems matavimams.

## Šaltiniai
Hernadas

**Hernadas** (), **Hornadas** () – upė rytų Slovakijoje ir šiaurės rytų Vengrijoje; Šajo (Tisos baseinas) kairysis intakas. Prasideda Žemutiniuose Tatruose, Kralovos kalno papėdėje. Teka į pietus per Spišo ir Abovo regionus Slovakijoje bei Boršodo-Abaujo-Zempleno medę Vengrijoje. Įteka į Šają į pietryčius nuo Miškolco.

Didžiausi intakai: Torysa, Hnilecas, Olšava. Prie Hernado Slovakijoje įsikūrę Spišska Nova Vesės ir Košicės miestai.
Inia

:: *Apie delfiną žr. [[Amazonės delfinas]]*.

**Inia** () – upė Rusijoje, Kemerovo ir Novosibirsko srityse; Obės dešinysis intakas. Prasideda Kemerovo srities Krapivinskio rajone, teka į šiaurės vakarus pro Kuznecko dubumą. Vėliau pasuka į vakarus; įteka į Obę Novosibirske.

Didžiausi intakai: Zaboburycha, Kasma, Uras, Bačatas, Ora.

Naudota miško plukdymui. Prie Inios įsikūrę miestai: Polysajevas, Kuznecko Leninskas, Togučinas, Novosibirskas.

## Šaltiniai
Denjė

**Denjė** arba *denaras* () – Frankų imperijos, vėliau Prancūzijos moneta, pradėta kaldinti Karolio Didžiojo ankstyvaisiais viduramžiais. Pavadinimas atsirado suprancūzinus romėnų denarų pavadinimą.

## Vertė ir įtaka

Karolis Didysis, sukūręs Frankų imperiją, įvykdė jos piniginę reformą, kuri vėliau tapo visos krikščioniškos viduramžių Europos monetų pagrindu. Pagrindiniu atsiskaitymo vienetu tapo sidabro svaras (romėnų libra, prancūziškas livras ). Jis buvo dalijamas į 20 dalių – solidų (prancūziškų sū, ). Vienas solidas buvo dalinamas į 12 denarų. Taip Karolis Didysis atgaivino sidabrinį romėnų denarą, kaldintą iki III a., ir jo pavadinimą. Tokiu būdu vienas denaras sudarė 1/240 svaro sidabro.

Ši sistema tapo pavyzdžiu didelei daliai Europos monetų sistemų. Karolingų denarai pateko ir į kitų šalių monetų sistemas: jie kaldinti Italijoje (*denaro*), Ispanijoje (*dinero*), Portugalijoje (*dinheiro*), Čekijoje (*denar*), Vengrijoje (*denar*), Lenkijoje (*denaro*), iš kur XIV a. pabaigoje pasiekė ir Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę (numizmatikoje vadinami *pinigėliais*). Anglijoje denjes atitiko pensai, o Vokietijoje – pfeningai (240 pensų ar pfeningų sudarydavo 1 svarą arba 20 šilingų). Nepaisant pavadinimo skirtumo, pensus ir pfeningus sutrumpinimuose žymėdavo, kaip ir denjes, t. y. raide *d*.

## Prancūziškų denjė raida
Pačioje pradžioje Prancūzijoje iš vieno svaro gryno sidabro nukaldindavo 240 denjes, kurie sverdavo 1,3 g. Smulkesnė moneta buvo obolas, lygus pusei denjės. Denjų masė didėjo, paskui vėl mažėjo. X a. pabaigoje denjės vėl svėrė apie 1,2-1,3 g, o sidabro grynis krito iki 416 prabos – moneta jau buvo nebe sidabrinė, o biloninė.

XII–XIII a. kaldino kelių rūšių denjes – Paryžiaus denjes, Turo denjes, kurių vertė skyrėsi: 1 Paryžiaus denjė buvo tolygi 1,25 Turo denjės. Buvo kaldinamos ir dviejų denjų nominalo monetos, o XIV a. pasirodė ir 3 denjų nominalo moneta liardas, dar vėliau – 4 denjų nominalo moneta.

XVI a. imta kaldinti varines denjes ir dvidenjes monetas. Varinė denjė svėrė kiek daugiau 1,5 g (skersmuo – 18 mm), dvidenjė – virš 3 g (skersmuo 20 mm). Tuo metu denjės tapo smulkiausia Prancūzijos moneta. Ilgainiui dėl infliacijos ji tapo per smulki naudoti, ir nunyko.

## Nuorodos
* Prancūzijos karaliaus Pilypo II, valdžiusio 1180–1223 m., paryžinė denjė (angliškai)
* Jeruzalės karaliaus Boldwino III (Baldwin III), valdžiusio 1143–1162 m., sidabrinė denjė (angliškai)
* Antiochijos kunigaikščio Bohemundo IV, valdžiusio 1201–1232 m., sidabrinė denjė (angliškai)
Bytomas

**Býtomas**  (, , ) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Aukštutinės Silezijos aglomeracijoje, į šiaurės vakarus nuo Katovicų. Miestas įsikūręs Silezijos aukštumoje, prie Bytomkos upės (Odros baseinas).

Akmens anglių, švino ir cinko rūdos gavyba. Juodoji metalurgija, metalo apdirbimas (lynų, vielos gamyba), mašinų (metalurgijos įmonių, kasyklų įrangos), statybinių medžiagų gamyba, gumos, siuvimo, maisto (mėsos, alaus) pramonė, medžio apdirbimas. Lenkijos MA verslo ir vadybos tyrimų centras. Silezijos technologijų universiteto transporto fakultetas, Silezijos medicinos universiteto padalinys.

## Architektūra

Yra neogotikinė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia (1253 m., perstatyta XIX a.), barokinė pranciškonų, neogotikinė Šv. Margaritos, neoromantinė Šv. Hiacinto bažnyčios. Neoklasicistiniai operos teatro rūmai (1901 m.).

## Istorija

XII a. minima Bytomo pilis. 1254 m. gavo miesto teises, augo kaip kalnakasybos ir amatų cetras. Nuo 1335 m. priklausė Čekijai, vėliau Austrijai, Prūsijai.

## Sportas
### Futbolas
* TS Polonia Bytom
* TS Szombierki Bytom

## Žymūs žmonės
* Grzegorz Gerwazy Gorczycki (1665?-1734), lenkų kompozitorius ir muzikantas
* Paul Habraschka (1897-1969), vokiečių rašytojas ir poetas
* Leo Scheffczyk (1920-2005), vokiečių kardinolas, teologas
* Edward Szymkowiak (1932-1990), lenkų futbolininkas
* Jan Liberda (1936–), lenkų futbolininkas
* Leszek Engelking (1955–), lenkų rašytojas, poetas ir literatūros mokslininkas
* Paul Freier (1979–), vokiečių futbolininkas

## Miestų partnerystė
*  Bjut Silver Bou
*  Dmitrovas
*  Reklinghauzenas
*  Vsetinas
*  Drohobyčas
* Ormož

## Šaltiniai
Šajas

**Šajas** (), **Slana** () – upė Slovakijoje ir šiaurės Vengrijoje; Tisos dešinysis intakas. Prasideda Žemutiniuose Tatruose, netoli Dobšinos miesto. Pradžioje teka į pietryčius, vėliau pasuka į pietvakarius per Košicės regioną. Nuo Vengrijos sienos pasuka į pietryčius, teka per Boršodo-Abaujo-Zempleno medę. Įteka į Tisą netoli Tisaujvarošo.

Didžiausi intakai: Muranas, Turiecas, Rimava, Bodva, Hernadas.

Prie Šajaus įsikūrę miestai: Dobšina, Rožniava (Slovakija), Miškolcas (Vengrija).
Zadva

**Zadva** () – upė šiaurės Vengrijoje; Tisos dešinysis intakas. Prasideda Nogrado medėje, netoli Šalgotarjano. Teka daugiausia į pietus per Jaso-Nadkuno-Solnoko medę. Įteka į Tisą ties Solnoku.

Didžiausi intakai – Tapijas, Tarna, Galga. Prie Zadvos įsikūrę Batonterenės, Pasto, Hatvano, Jasberenio miestus.
Solnokas

**Solnokas** – miestas vidurinėje Vengrijoje, į pietryčius nuo Budapešto, prie Tisos ir Zadvos santakos. Jaso-Nadkuno-Solnoko medės administracinis centras. Per miestą eina Budapešto-Debreceno kelias. Geležinkeliai į Budapeštą, Debreceną, Kečkemetą, Vačą.

## Istorija

Solnoko pilis minima 1075 m. Gyvenvietė nusiaubta mongolų invazijos metu. Vėliau atkurta, bet išliko maža. XVII a. pastatytos miesto sienos, tvirtovė. 1552 m. Solnoką užėmė osmanai (pastatė mečetę, minaretą, pirtį). 1685 m. miestas buvo išvaduotas, bet XVIII a. revoliucijos metu vėl sugriautas. Netrukus atstatytas, ir sujungtas geležinkeliu su Peštu.

## Sportas
* Szolnoki MÁV FC (futbolas)
Raba

**Raba** (, ) – upė Austrijoje ir vakarų Vengrijoje; Dunojaus dešinysis intakas. Prasideda Štirijoje, Alpėse, 20 km į šiaurę nuo Graco. Teka į rytus per Burgenlando žemę. Vengrijoje pasuka į šiaurės rytus, sudaro Vašo ir Dėro-Mošono-Šoprono medžių ribą. Įteka į Dunojaus protaką Dėro mieste.

Didžiausi intakai: Lafnicas, Pinka, Rabca (kairieji), Marcalis (dešinysis). Prie Rabos esantys miestai: Glaisdorfas, Feldbachas (Austrija), Sentgotardas, Kermendas (Vengrija).

Rabos slėnyje Vengrijos-Austrijos pasienyje gyvena nemaža slovėnų bendruomenė.
Dėras

**Dėras** – miestas šiaurės vakarų Vengrijoje, prie Dunojaus protakos ir į ją įtekančių Rabos ir Repcės upių. Dėro-Mošono-Šoprono medės administracinis centras. Yra pusiaukelėje tarp Budapešto rytuose ir Bratislavos bei Vienos vakaruose. Automobilių pramonė („Audi“ gamykla). Yra gotikos ir baroko bruožų turinti katedra, rotušė, istorinis senamiestis.

## Istorija

Senovėje miestas gyventas keltų ir buvo žinomas ***Arabonos*** vardu. Vėliau buvo užimtas romėnų, čia įrengta tvirtovė. X a. miestą užėmė vengrai. Karalius Steponas I Dėre įkūrė vyskupiją. 1241–1242 m. užimtas mongolų, o 1271 m. sugriautas čekų. Vėliau atstatytas, bet artinantis osmanų okupacijai pačių vengrų padegtas. Po okupacijos atstatytas italų architektų. 1743 m. gavo laisvojo karališkojo miesto statusą, čia įsikūrė jėzuitai, karmelitai.

## Sportas

### Futbolas
* Győri ETO FC
* Integrál-DAC
Konradas III

**Konradas III** tai:

* Konradas III (Provansas), Konradas I (Burgundija), Konradas III Taikusis (925 – 993);
* Konradas III (Bavarija) (1052 – 1055);
* Konradas III (Vokietija) (1093 – 1152);
* Konradas III (Dachau) (m. 1182);
* Konradas III (Viltenbachas), Salzburgo arkivyskupas (1120/1125 – 1200);
* Konradas III (Jeruzalė) (1252 –1268);
* Konradas III Zoellner of Rotenstein.
Ipelis

**Ipojus** (), **Ipelis** () – upė vidurio Slovakijoje ir šiaurės Vengrijoje; Dunojaus kairysis intakas. Prasideda Slovakijos rūdiniuose kalnuose. Teka aukštupyje į pietus, vėliau pasuka į pietvakarius ir toliau iki pat žiočių sudaro Slovakijos-Vengrijos sieną. Slovakijos teritorijoje teka Banska Bistricos ir Nistros regionais, o Vengrijoje teka Nogrado ir Pešto medžių ribomis. Pačiame žemupyje pasukęs į pietus, Ipelis įteka į Dunojų ties Sobu.

Didžiausi intakai: Krtišas, Krupinica, Sucha, Tisovnikas, Štiavnica. Prie Ipelio įsikūrę Poltarų ir Šahų miestai.
Frydrichas I

**Frydrichas I** tai:
* Frydrichas I (Kelnas), Kelno arkivyskupas (~1075-1171);
* Imperatorius Frydrichas I (1122-1190); "Frydrichas I Barbarosa";
* Frydrichas I (Austrija, Babenbergas) (~1175-1198);
* Frydrichas I (Austrija, Habsburgas) (1286-1330);
* Frydrichas I (Saksonija) (1370-1428);
* Frydrichas I (Branderburgas) (1371-1440), taip pat žinomas kaip Frydrichas VI (Niurnbergas);
* Frydrichas I (Danija) (1471-1533);
* Frydrichas I (Viurtembergas, kunigaikštis) (1557-1608);
* Frydrichas I (Prūsija) (1657-1713);
* Frydrichas I (Švedija) (1676-1751);
* Frydrichas Vilhelmas I (1688-1740);
* Frydrichas I (Viurtembergas, karalius) (1754-1816);
* Frydrichas I (Reino kraštas-Pfalcas) (1449–1476);
* Frydrichas I (Tiuringija) (1646-1691);
* Frydrichas Augustas I (Saksonija), Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Augustas II, (1670–1733).
Edisonas

Žodis **Edisonas** reiškia:

* Edisonas – krateris nematomoje Mėnulio pusėje;
* Edison (*USS Edison* DD-439) – JAV eskadrinis minininkas, naudotas 1940–1966 m.

Žmonės:
* Tomas Edisonas (*Thomas Alva Edison*; 1847–1931) – JAV išradėjas;
* Čarlzas Edisonas (*Charles Edison*; 1890–1969) – JAV politikas, 42-asis Naujojo Džersio gubernatorius, Tomo Edisono sūnus;
* Sweets Edison (1915–1999) – JAV džiazo muzikantas.

Vietovės:
* Edison – bent 5 miestai ir kaimai JAV vadinasi *Edison* (Džordžija, Nebraska, Naujasis Džersis, Ohajas ir kt.).


File:USS Edison (DD-439).jpg|JAV karo laivas „Edison“
File:Edison-detail.png|Išradėjas Tomas Edisonas
File:Charles Edison.jpg|Politikas Čarlzas Edisonas (1945 m. nuotrauka)
File:Sweets Edison and Eddie Lockjaw Davis.jpg|Džiazo muzikantas *Sweets Edison* (centre)
Lūšnyno milijonierius (filmas)

**Lūšnyno milijonierius** () – 2008 m. Jungtinės Karalystės režisieriaus Danny Boyle drama, sukurta pagal indų rašytojo ir diplomato Viko Svarapo romaną „Q & A“. 2009 m. filmas pelnė keturis Auksinio gaublio apdovanojimus bei 8 Oskarų apdovanojimus.

Filmo premjera įvyko 2008 m. rugpjūčio 30 d. Telurido filmų festivalyje, JAV.

## Siužetas

Aštuoniolikmečiui Mumbajaus lūšnynų našlaičiui Džamalui Malikui liko tik vienas žingsnis iki TV žaidimo „Kas nori tapti milijonieriumi“ pergalės ir jis laimės 20 milijonų rupijų. Bet žaidimas nutraukiamas dėl žaidimo organizatorių įtarimų, kad Džamalas sukčiauja. Iš kur jaunuolis, kuris išaugo lūšnynuose, gali taip daug žinoti?
 
Apklausiant policijos nuovadoje, Džamalas pasakoja liūdną ir graudžią savo gyvenimo istoriją: apie kartu su broliu Salimu patirtus vaikystės nuotykius, apie susitikimus su vietos banditais, apie savo tragišką meilę Latikai. Nuostabiausia tai, kad kiekviena savos istorijos dalis Džamalui suteikė atsakymus į TV viktorinos klausimus.

Kai kitą dieną viktorina bus pratęsta, policijos inspektorius ir 60 milijonų TV žiūrovų norės sužinoti tik vieną klausimą: kodėl šis jaunuolis, kuris netrokšta turtų, panoro dalyvauti šiame TV žaidime…?

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Dev Patel – Džamalas Malikas
* Freida Pinto – Latika
* Anil Kapoor – žaidimo vedėjas
* Irrfan Khan – policijos inspektorius
* Saurabh Shukla – Seržantas Srinivas
* Rajendranath Zutshi – direktorius
* Jeneva Talwar – Viženas Mikseris
* Azharuddin Mohammed Ismail – jaunas Salimas
* Ayush Mahesh Khedekar – jaunas Džamalas
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė  (anglų k.)
* Apdovanojimai ir nominacijos (anglų k.)
Lietuvos futbolas 1998 m.

**Lietuvos futbolo varžybos 1998 m.** – futbolo varžybos, vykusios Lietuvoje 1998 metais.

## Lygos

Pagrindinės pirmenybės organizuotos vieningoje lygoje.

## Taurės

## Tarptautinė arena
### UEFA klubiniai turnyrai

UEFA turnyruose žaidė 4 komandos iš Lietuvos:
* Šiaulių „Kareda“ (Čempionų lyga);
* Panevėžio „Ekranas“ (Taurių taurė);
* Vilniaus „Žalgiris“ (UEFA taurė);
* Kauno „Inkaras-Atletas“ (Intertoto taurė).

### Rinktinė

Lietuvos vyrų futbolo rinktinė sužaidė 12 rungtynių.

## Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lithuania 1997/98 (Rsssf.org)
Zala (upė)

**Zala** () – upė pietvakarių Vengrijoje, Vašo ir Zalos medėse. Prasideda pačiuose šalies vakaruose, šalia Slovėnijos ir Austrijos sienų, Eršego nacionaliniame parke. Teka į rytus, vidurupyje pasuka į pietus. Teka lygumomis; tėkmė lėta, vietomis krantai užpelkėję. Pačiame žemupyje pasuka į šiaurės rytus ir įteka į Balatono ežero pietvakarinį galą. Prieš įtekėdama Zala skaidosi į daug protakų ir sudaro pelkėtą deltą, vadinamą Mažuoju Balatonu (rezervatas).

Prie Zalos įsikūręs Zalaegersego miestas.
Zala

**Zala** reiškia:

* Zala (medė) – Vengrijos medė (apskritis);
* Zala (upė) – upė Vengrijoje;
* Zalos apskritis – Vengrijos karalystės teritorija.
Vengrijos medės

**[[Vengrija]]** administraciškai padalinta į 20 regionų. Iš jų vienas yra sostinė (*főváros*) Budapeštas ir 19 medžių arba apskričių (*megye*). Jos padalintos į 173 subregionus (*kistérségek*).

## Taip pat skaitykite
* Vengrijos regionai

## Nuorodos
* Hungary: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Counties of Hungary (Statoids.com)
Bač Kiškūnas

**Bač Kiškūnas** () – medė Vengrijos pietuose, Serbijos pasienyje. Įeina į Pietų Alfeldo regioną. Administracinis centras – Kečkemėtas.

## Geografija

Medė yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje, kurios aukštis neviršija 80 m. Rytiniu pakraščiu teka Tisa, vakariniu – Dunojus. Yra daug nedidelių druskingų ežerų (Selidas, Vadkertas ir kt.). Įkurtas Kiškūnšago nacionalinis parkas.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis:
* vengrai – 94,1 %
* kroatai
* vokiečiai

Religinė sudėtis:
* katalikai – 65,3 %
* kalvinistai – 11 %

## Didžiausi miestai

* Kečkemėtas
* Baja
* Kiškunfėledhaza
* Kiškunhalašas
* Kaloča
* Kiškėrešas
* Kiškunmajša
* Tisakečkė

## Šaltiniai
Zalaegersegas

**Zalaegersegas** – miestas pietvakarių Vengrijoje, prie Zalos upės, netoli Austrijos ir Slovėnijos sienų. Zalos medės centras. Keliai į Sombathėjų, Nadkanižą, Kesthėjų, Vašvarą. Geležinkelių mazgas. Yra 1760 m. pastatyta barokinė bažnyčia, XVIII a. barokinė rotušė.

## Istorija

Miestas minimas 1247 m. kaip Egerskuras, o 1293 m. kaip Egersegas. 1368–1389 m. buvo laisvuoju miestu. 1381 m. pastatyta pirma akmeninė bažnyčia. XVI a. miestą nesėkmingai bandė užimti osmanai.

## Sportas
* Zalaegerszegi TE (futbolas)
Barania

**Barania** () – medė Vengrijos pietuose, Kroatijos pasienyje. Įeina į Pietų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Pėčas.

## Geografija

Medė yra kalnuotame ir miškingame regione; čia iškilę žemi Mečeko, Vilanio, Baranios kalnai. Aukščiausia vieta – Zengės kalnas (682 m). Terminės versmės, akmens anglių telkiniai. Medės ribomis teka Dunojaus, Dravos upės.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis:
* vengrai – 92,19 %
* vokiečiai – 5,58 %
* romai – 2,61 %
* kroatai – 1,79 %

## Didžiausi miestai

* Pėčas
* Komlas
* Mohačas
* Sigetvaras
* Šiklošas
* Sentlerincas
* Pėčvaradas

## Šaltiniai
Bėkėšas

**Bėkėšas** () – medė Vengrijos pietryčiuose, Rumunijos pasienyje. Įeina į Pietų Alfeldo regioną. Administracinis centras – Bėkėščaba.

## Geografija

Medė yra plokščioje Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Yra gamtinių dujų telkinių. Per Bėkėšo medę teka Kerešo upė.

## Gyventojai

Tautinė sudėtis:
* vengrai
* slovakai – 1,86 %
* romai – 1,33 %
* rumunai – 1,06 %
* vokiečiai
* serbai

## Didžiausi miestai

* Bėkėščaba
* Diula
* Orošhaza
* Bėkėšas
* Sarvašas
* Diomaendrėdas
* Mezėberėnis
* Šarkadas
* Seghalomas

## Šaltiniai
Dev Patel

**Devas Patelis** (, g. 1990 m. balandžio 23 d.) – indų kilmės Jungtinės Karalystės aktorius, žinomas iš populiaraus E4 TV serialo Skins, bei režisieriaus Denio Boilo 2008 m. dramos Lūšnyno milijonierius.

## Biografija
Devas Patelis gimė 1990 m. balandžio 23 d. Londone, indų kilmės emigrantų šeimoje. Jo tėvai Anita ir Radžas gimė Nairobyje, emigravo į JK ir čia susituokė.

Devas lankė Longfildo pradžios mokyklą (), paskui Vaitmoro vidurinę mokyklą (), kurioje lankė dramos pamokas.

Nuo 2000 m. lankė Reiners Leino akademijoje () tekvondo ir 2006 m. kovo 11 d. iškovojo juodą diržą. Devas dalyvavo įvairiuose nacionaliniuose ir tarptautiniuose tekvondo čempionatuose ir 2004 m. Pasaulio tekvondo čempionate Dubline pelnė bronzos medalį.

Devo Patelio aktoriaus karjera prasidėjo 2007 m., kai buvo pakviestas TV serialo jaunimui Skins peržiūrą. Po sėkmingos peržiūros jis gavo JK gyvenančio musulmono jaunuolio iš Pakistano Anvaro Kharalo () vaidmenį. Serialas, pasakojantis apie Bristolio jaunimo gyvenimą sulaukė didelio pasisiekimo JK ir tęsėsi du sezonus.

2008 m. Devo sukurtas pagrindinis filmo Lūšnyno milijonierius vaidmuo – Džamalas Malikas, aktoriui atnešė pasaulinį pripažinimą. Filmas pelnė filmų festivalių, kino akademijų apdovanojimus ir nominacijas, o Devas 2009 m. pelnė geriausio jauno atlikėjo (aktoriaus) apdovanojimą.

## Filmografija

{|

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* Apdovanojimai ir nominacijos
Boršodas-Abaujus-Zemplėnas

**Boršodas-Abaujus-Zemplėnas** () – medė Vengrijos šiaurės rytuose, Slovakijos pasienyje. Įeina į Šiaurės Vengrijos regioną. Administracinis centras – Miškolcas.

## Geografija
Pietinę medės dalį sudaro Didžiosios Vengrijos lygumos pakraštys, o einant į šiaurę paviršius kyla į Karpatų priekalnes (Zemplėno, Biuko kalnus). Aukščiausia vieta – Ištalošo kalnas (959 m). Pagrindinės upės: Tisa, Šajas, Bodrogas, Hernadas. Yra Biuko nacionalinis parkas ir į UNESCO pasaulio paveldą įtrauktas Agteleko urvas.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Miškolcas
* Ozdas
* Kazincbarcika
* Mezėkiovesdas
* Tisaujvarošas
* Šatoraljaujhėjus
* Šarošpatakas
* Šajosentpeteris
* Edelėnis

## Šaltiniai
Metafazė

**Metafazė** yra ląstelės branduolio dalijamosi fazė. Jos metu chromosomos juda link verpstės pusiaujo. Ten jos centromeromis prisitvirtina prie dalijimosi verpstės gijų. Tai yra palyginti trumpa mitozės fazė.
Pro Europe

**PRO EUROPE** () – 1995 m. įkurta tarptautinė organizacija, atstovaujanti 31 nacionalinei už pakuočių atliekų surinkimą, naudojimą ir perdirbimą atsakingoms struktūroms, veikiančioms 27 Europos Sąjungos šalyse narėse, 2 šalyse kandidatėse, Norvegijoje, Islandijoje, Ukrainoje ir Kanadoje. Jos narys yra ir Lietuvoje veikianti VšĮ „Žaliasis taškas“.

PRO EUROPE būstinė įsikūrusi Briuselyje, Belgijoje. Organizacijos prezidentas - Bernard Hérodin.

## Veikla
Organizacijos narės prisideda prie Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/12/EB dėl pakuočių atliekų surinkimo ir perdirbimo išdėstytų tikslų įgyvendinimo.
PRO EUROPE išduoda licenzijas naudoti „Žaliojo taško“ („Green dot“) ženklą. Ji taip pat veikia kaip pagrindinė organizacija, atstovaujanti pakuočių surinkimo ir perdirbimo organizacijų interesus.
PRO EUROPE nacionalinėms organizacijoms suteikia teisę naudoti „Žaliojo taško“ ženklą, nustato ir tikrina kriterijus, kuriais remiantis leidžiamas naudoti „Žaliojo taško“ ženklas. Bendradarbiaudama su nacionalinėmis organizacijomis, siekia, kad „Žaliasis taškas“ taptų plačiai verslo naudojamu ženklu visos Europos mastu. Užsiima lobizmu, informacijos sklaida ir kt.

## Nuorodos
* Oficialus „Packaging recovery organisation Europe“ tinklalapis
Čongradas-Čanadas

**Čongradas-Čanadas** () – medė Vengrijos pietuose, Serbijos ir Rumunijos pasienyje. Įeina į Pietų Alfeldo regioną. Administracinis centras – Segedas.

Iki 2017 m. vadinosi Čongradu.

## Geografija
Medė yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Aukštis iki 125 m (Asothalomo k.). Svarbus daržovių auginimo regionas. Pagrindinės upės – Tisa, Marošas.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Segedas
* Hodmezėvašarhėjus
* Sentešas
* Makas
* Čongradas
* Šandorfalva
* Kištelekas

## Šaltiniai
Martin Kelly

**Martinas Kelis** (; g. 1990 m. balandžio 27 d. Boltone) – anglų futbolininkas (Centro gynėjas) žaidžiantis Liverpool FC.

2007 m. vasarą buvo perkeltas iš klubo akademijos į Melwood, treniruotis su pagrindine komanda.

2008 m. kovo 23 d. įmušė antrą įvartį į Meksikos UANL Tigers klubo vartus, laimėjus 2008 m. Dallas taurės finale. Rungtinės baigėsi rezultatu 3:0, Liverpuliui laimėjus.

2008 m. gruodžio 9 d., pakeitus Jamie Carragher, debiutavo Čempionų lygos metu prieš PSV Eindhoven.

## Pasiekimai

* 2008 m. FA lygos dublerinių komandų čempionatas
* 2008 m. Dallas taurė

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie žaidėją oficialiame klubo puslapyje (anglų k.)
Frydrichas III

**Frydrichas III** tai:

* Imperatorius Frydrichas I (1122-1190); "Frydrichas I Barbarosa", Švabijos kunigaikštis Frydrichas III (Švabija);
* Frydrichas III (Sicilija), taip pat žinomas kaip karalius Frydrichas II (Sicilija), (1272-1337);
* Frydrichas I (Austrija), Romėnų karalius, Frydrichas III (Vokietija, karalius) ir Austrijos hercogas, (1289-1330);
* Frydrichas III Paprastasis, Sicilijos karalius, (1341-1377);
* Imperatorius Frydrichas III, (1415-1493);
* Frydrichas III (Saksonija), (1463-1525);
* Frydrichas III (Palatinas), (1515-1576);
* Frydrichas III (Holšteinas), (1597-1659);
* Frydrichas III (Danija), (1609-1670);
* Frydrichas I (Prūsija), kuris taip pat žinomas kaip Frydrichas III (Branderburgas), (1657-1713);
* Frydrichas III (Vokietija), (1831-1888).
Tauragės užtvanka

**Tauragės užtvanka** – 3 m aukščio Jūros upės užtvanka Tauragėje, 100 m žemiau Molupio upelio žiočių.

Pirmoji užtvanka šioje vietoje pastatyta 1922 metais, ją pastatė iš JAV grįžę lietuviai – tiksliau jų įkurta įmonė „Rūbas“. 1974 metais pradėta statyti nauja, dabartinė užtvanka. Priklauso bendrovei „Tauragės vandenys“.


Tauragė, užtvanka.JPG|Užtvanka nuo Taurogeno tilto pusės 
Tauragė, užtvanka 2.JPG|Užtvanka iš viršaus


## Šaltiniai
Fejėras

**Fejėras** () – medė vidutinėje Vengrijoje pietuose. Įeina į Vidurio Uždunojės regioną. Administracinis centras – Sėkešfehėrvaras.

## Geografija
Dalis medės yra Didžiojoje Vengrijos lygumoje, tačiau yra ir aukštumų masyvų (Bakonis, Vertešas, Gerečė). Telkšo Velenco ežeras, vakaruose siekia Balatono ežerą. Rytiniu pakraščiu teka Dunojus.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Sėkešfehėrvaras
* Dunaujvarošas
* Moras
* Šarbogardas
* Bičkė
* Erčis
* Gardonis

## Šaltiniai
Paul Anderson

**Paul Anderson** (g. 1988 m. liepos 23 d. Leisteryje) yra anglų futbolininkas, žaidžiantis Nottingham Forest FC komandoje.

### Nottingham Forest

2008 m. birželio 26 d. buvo viešai paskelbta, kad Andersonas prisijungs prie Nottingham Forest klubo, vienam sezonui. Spalio 18 d. debiutavo prieš Queens Park Rangers FC. Lapkritį pelnė pirmą įvartį, namų rungtinėse 2-1 laimėjus prieš Norwich City FC. 2009 m. liepos 1 d. pasirašė trejų metų kontraktą su Nottingham Forest FC klubu.

## Pasiekimai

* 2006 m. Futbolo asociacijos jaunimo iššūkio taurė (FA jaunimo taure)
* 2008 m. Anglijos Pirmoji futbolo lyga

## Nuorodos

* Apie žaidėją anglų kalba
Jerzy Stelmach

**Jerzy Marian Stelmach** (g. 1954 m. Krokuvoje, Lenkija) – lenkų teisininkas, filosofas, Krokuvos universiteto profesorius, Teisės ir etikos filosofijos katedros vedėjas, Heidelbergo universiteto garbės daktaras.
Jerzy Stelmach yra kelių knygų, tokių kaip Šiuolaikinės teisės teorija ir filosofija Rytų Europoje (*Współczesna teoria i filozofia prawa na zachodzie Europy*), Kas yra hermeneutika? (*Co to jest hermeneutyka?*) ir kt., autorius.

## Nuorodos
* Biografija
Dėras-Mošonas-Šopronas

**Dėras-Mošonas-Šopronas** () – medė Vengrijos šiaurės vakaruose, Slovakijos ir Austrijos pasienyje. Įeina į Vakarų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Dėras.

## Geografija
Medė yra Kišafeldo lygumoje. Šiauriniu pakraščiu Dunojus. Kitos upės – Raba, Marcalas, Rėpcė, Leita.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai

* Dėras
* Šopronas
* Mošonmadiarovaras
* Čorna
* Kapuvaras
* Janošomorja

## Galerija



File:Gyoribencestemplom.JPG|Dėras - regiono centras
File:Storno-ház Tűztorony és Városháza.jpg|Pagrindinė aikštė, Šopronas
File:Fertod07jul0004.jpg|Esterhaza, *Vengrijos Versalis*
File:Bencés főapátsági templom (4640. számú műemlék) 29.jpg|Panonhalmos abatija
File:Széchenyi-kastély Nagycenk.jpg|Széchenyi dvaras, Nadicenkas
File:Gyülevizy-Pejacsevich-kastély2.JPG|Gyülevizy-Pejacsevich rūmai, Žira
File:Khuen-Héderváry-kastély..JPG|Khuen-Héderváry dvaras, Hedervaras



## Šaltiniai
Magistralinis kelias A8 (Latvija)

**A13** – Latvijos magistralinis kelias, jungiantis Joniškį, Jelgavą ir Rygą. Europinės trasos  dalis. Magistralės ilgis 76,2 km.

## Maršrutas

## Šaltiniai
Miki Roque

**Mikelis „Miki“ Rokė Fareras** (1988 m. liepos 8 d. Trempe, Lerida, Ispanijoje – 2012 m. birželio 24 d.) – buvęs ispanų futbolininkas, gynėjas, saugas.

## Karjera
2005 m. rugpjūtį perėjo iš Ispanijos antroje divizijoje žaidžiančio UE Lleida klubo.

2006 m. gruodžio 5 d. debiutavo Čempionų lygos metu prieš Galatasaray SK.

Nuo 2008 m. rugpjūčio iki 2009 m. birželio buvo skolinamas Ispanų FC Cartagenos klubui.

## Pasiekimai

* 2005–2006 m. sezono FA jaunimo taurė.

## Mirtis
2012 m. birželio 24 d., būdamas 23 metų, futbolininkas mirė nuo vėžio, kuris jam buvo diagnozuotas 2011 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Agliutinacinė kalba

**Agliutinacinės kalbos** ( 'prilipdyti') – kalbos, kuriose žodžiai bei žodžių formos sudaromi prie šaknies jungiant afiksus. Skirstomos pagal tai, kurie afiksai (intarpai, priešdėliai ar priesagos) dažniau dedami prie šaknų.

Agliutinacinių kalbų afiksai lengviau atskiriami nuo šaknų, nei fleksinių kalbų afiksai, jose ir formų kaitybos, ir formų darybos afiksai turi tik vieną apibrėžtą gramatinę reikšmę, pvz., vengrų k. abliatyvas *várostól* 'iš miesto' ir *városoktól* 'iš miestų', kur *város* yra šaknis, -*tól -* abliatyvo, ir *-k-* – daugiskaitą žyminti priesaga. Dėl šios priežasties agliutinacinėms kalboms nebūdinga nei afiksų sinonimika, nei homonimija. Vienas būdingų agliutinacinių kalbų požymių – balsių harmonija, arba sinharmonizmas (žodžio afiksų balsių priderinimas prie šaknies balsio). Vidinės fleksijos (balsių ar priebalsių kaitos šaknyje) šios kalbos neturi. Vardažodžiai ir veiksmažodžiai agliutinacinėse kalbose yra sudaryti iš šaknų ir po jų ar prieš jas vienas po kito einančių afiksų, tad dažnai šios rūšies žodžių formos agliutinacinėse kalbose yra gana ilgos.

Agliutinacinėms kalboms nebūdingas supletyvizmas (įvairiašaknės to paties žodžio formos). Pavyzdžiui, asmeniniai įvardžiai jose kaitomi, pridedant tam tikrus afiksus (pvz., estų *mina* 'aš', *minu* 'manęs', *meie* 'mes', *minuse* 'manyje', *meisse* 'mumyse').

Agliutinacinėms kalboms priskiriamos Altajaus, Kaukazo, Uralo, bantų, dravidų, mongolų, tiurkų,  japonų, korėjiečių, kai kurios indėnų kalbos.

## Taip pat skaitykite
* Fleksinė kalba
* Inkorporacinė kalba
* Analitinė kalba
* Izoliacinė kalba

## Šaltiniai