open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Šertvainiai

**Šertvainiai** (*Polypodiopsida*) – augalų (*Plantae*) karalystės, šertvūnų (*Polypodiophyta*) skyriaus klasė. Priklauso sporinių induočių grupei.

Lietuvoje auga 11 šertvainių genčių, 18 rūšių.

Lietuvoje auga šių šeimų augalai:

* Eilė. Kalnarūtiečiai (*Aspleniales*)
** Šeima. Kalnarūtiniai (*Aspleniaceae*)
*** Gentis. Kalnarūtė (*Asplenium*)
**** Rūšis. Mūrinė kalnarūtė (*Asplenium ruta – muraria*) Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
**** Rūšis. Šerinė kalnarūtė (*Asplenium trichomanes*) Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
**** Rūšis. Žalioji kalnarūtė (*Asplenium viride*) Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
** Šeima. Denstetijiniai (*Dennstaedtiaceae*)
*** Gentis. Šakys (*Pteridium*)
**** Rūšis. Didžialapis šakys (*Pteridium aquilinum*)
** Šeima. Papartiniai (*Dryopteridaceae*)
*** Gentis. Papartis (*Dryopteris*)
**** Rūšis. Skiauterinis papartis (*Dryopteris cristata*)
**** Rūšis. Skėstalapis papartis (*Dryopteris dilatata*)
**** Rūšis. Kelminis papartis (*Dryopteris filix – mas*)
**** Rūšis. Nelygialapis papartis (*Dryopteris expansa*)
**** Rūšis. Smailialapis papartis (*Dryopteris carthusiana*)
****Rūšis. Miškinis spyglainis (*Polystichum aculeatum*)
*** Gentis. Papartuolis (*Phegopteris*)
**** Rūšis. Plaukuotasis papartuolis (*Phegopteris connectilis*)
** Šeima. Šertviniai (*Polypodiaceae*)
*** Gentis. Šertvė (*Polypodium*)
**** Rūšis. Paprastoji šertvė (*Polypodium vulgare*)
** Šeima. Pelkiapapartiniai (*Thelypteridaceae*)
*** Gentis. Pelkiapapartis (*Thelypteris*)
**** Rūšis. Paprastasis pelkiapapartis (*Thelypteris palustris*)
** Šeima. Vudsijiniai (*Woodsiaceae*)
*** Gentis. Blužniapapartis (*Athyrium*)
**** Rūšis. Paprastasis blužniapapartis (*Athyrium filix – femina*)
*** Gentis. Sprakšė (*Cystopteris*)
**** Rūšis. Trapioji sprakšė (*Cystopteris fragilis*)
*** Gentis. Papartenis (*Gymnocarpium*)
**** Rūšis. Trikampis papartenis (*Gymnocarpium dryopteris*)
*** Gentis. Jonpapartis (*Matteuccia*)
**** Rūšis. Paupinis jonpapartis (*Matteuccia struthiopteris*)

## Šaltiniai
Šantra

**Šantra** (*Marrubium*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje.

Augalas daugiametis, rečiau vienametis, gausiai plaukuotas, žolinis. Lapai kiaušiniški, apskriti arba plačiai lancetiški, dantyti. Žiedai lapų pažastyse susitelkę į menturius. Vainikėlis baltas, rausvas arba violetinis, retai geltonas. Vaisius – tribriaunis riešutėlis.

Dalis rūšių turi vaistinių, medingųjų savybių, visos šantros gali būti naudojamos kaip dažiklis (veikiant geležies druska puikiai suteikia juodą spalvą).

## Rūšys
Žinoma ~40 rūšių (kitur – 49), tarp jų:
* paprastoji šantra (*Marrubium vulgare*)
* ankstyvoji šantra (*Marrubium peregrinum*)
* pagulusioji šantra (*Marrubium supinum*)
* ir kt.

## Šaltiniai
Šalmuotoji gegužraibė

**Šalmuotoji gegužraibė** (*Orchis militaris*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Paplitęs Europoje.

Šakniagumbiai kiaušiniški. Lapai kiaušiniški, nedėmėti, augalams nužydėjus ilgai išlieka žali. Augalo aukštis 20–45 cm. Turi 3–5 lapus ilgio iki 16 cm. Žiedynas 4–10 cm aukščio, pradžioje piramidiškas, vėliau – cilindriškas. Žiedai daugiausia violetiškai rožinės spalvos. Žiedyną sudaro 10-40 žiedų. Žydi gegužės-liepos mėnesiais. Visose augalo dalyse yra stiprų salsvą kvapą skleidžiančių kumarinų, todėl net ir nežydinčias šalmuotąsias gegužraibes nesunku atskirti nuo kitų rūšių gegužraibių.

Auga drėgnokose pievose, miškų erčiose ir laukymėse.

Lietuvoje dažnesnė šalies vidurinėje ir šiaurinėje dalyje. Kaip ir kitoms Lietuvos gegužraibėms, pavojų augalui kelia pievų kultūrinimas, jų užžėlimas krūmais. Lietuvoje šalmuotoji gegužraibė į saugomų augalų sąrašą įrašyta nuo 1962 m., o nuo 1981 m. įtraukta ir į Raudonąją knygą.

## Šaltiniai
Arklas

**Arklas** – senovinis žemės arimo ir purenimo įrankis. Jį sudaro ragočius (skelta arklo dalis) ir rankenos (iš dviejų pušies šaknų ar medžio dvišakumo). Netoli rankenų į grąžulą įtaisoma išara, kurios apačioje – geležinis ar medinis (apkaltas skarda) noragas. Kitame gale pritaisytas jungas jaučių porai arba dvi ienos arkliui. Arklu žemė verčiama į abi puses (vaga neapverčiama).

Arklas naudotas daugelyje kraštų, ypač Vakarų ir Pietų Europoje. Senovinio medinio arklo dalis, rasta Šventosios gyvenvietėje, datuojama 2 tūkstantmečiu pr. m. e. – vienas ankstyviausių arklų Europoje. Į arklą panašūs įrankiai naudoti jau Mesopotamijoje ir Senovės Egipte. Naujajame pasaulyje iki Kolumbo arklas nebuvo žinomas, o daugelis Senojo pasaulio kultūrų jį vis labiau tobulino. Kinijos valstiečiai apie 5000 m. pr. m. e. sukūrė arklo verstuvą, kuris norago atpjautą dirvos riekę atmesdavo į šalį. Romėnai pirmieji prie arklo pritvirtino atraminius ratus – arklas tapo lengviau valdomas.

XIII a. arklus stūmė iš apyvartos tobulesni, verčiantys vagą arimo įrankiai – žagrės. Arklai tapo pagalbiniais arimo įrankiais. XIX amžiuje arklą pakeitė geležinis vagotuvas. Iki XX a. pr. arklas dar naudotas lengvai žemei arti ir šakniavaisiams apkaupti.

Arklai Lietuvoje buvo dviejų tipų: rėžtuviniai ir pavažiniai.

* Rėžtuviniai arklai su trumpu grąžulu buvo žinomi daugelyje Europos, Azijos ir Afrikos šalių. Rėžtuviniai arklai su grąžulu ar ienomis buvo paplitę tik Šiaurės, Šiaurės Rytų ir Vidurio Lietuvoje. Rėžtuvinių arklų konstrukcija labai įvairi, nes jie pritaikyti įvairioms dirvožemio sąlygoms. Lengvoms dirvoms arti buvo naudojami arklai su siaura išara ir kastuvėlio arba liežuvio pavidalo noragais. Molėtoms ir kalvotoms Vidurio Lietuvos dirvoms arti naudoti arklai su kastuvo pavidalo išara.

* Pavažiniai arklai Lietuvoje greičiausiai pradėjo plisti XVII a. iš Vakarų Europos. Daugiausiai jais arta Žemaitijoje ir Suvalkijoje. Pagal konstrukciją pavažiniai arklai skirstomi į rėminius ir pusiau rėminius.

## Šaltiniai
Karklėnų dvaras

**Karklėnų dvaras** – buvusio dvaro sodyba, esanti Karklėnuose, Kražių seniūnijoje, Kelmės rajone, šalia kelio . Pastaruoju metu čia veikė Karklėnų pagrindinė mokykla, uždaryta 2020 m. Mokyklos pastatas, panašus į buvusio dvaro rūmus, pastatytas ant pastarojo išlikusių pamatų, vėliau prie jo įrengtas mokyklos priestatas. Dvarvietėje prižiūrimas parkas, stūkso akmeninio svirno liekanos.
   
## Istorija

Minima, jog 1499 m. Karklėnų dvaras priklausė Šemetoms. Istorikės Jūratės Kiaupienės žiniomis, išmirus vyriškai Žemaitijos seniūnų Kęsgailų giminės šakai, didžioji dalis jų žemaitiškų valdų atiteko Mykolo Kęsgailos dukterų sūnums Šemetoms ir Zavišoms. Todėl galima teigti, jog Šemeta (vardas nežinomas) paveldėjo Karklėnų dvarą iš savo senelio M. Kęsgailos, turtingiausio žemvaldžio Žemaitijoje. 

Senieji karklėniškiai prisimena, kad nuo seno dvare veikęs bravoras (spirito varykla), nešęs didelį pelną dvarininkui. Kiekvienas valstiečio kiemas privalėjo nupirkti iš dvaro nustatytą kiekį spirito per metus. Samdomi darbininkai mokėjo pinigais, kiti atidirbdavo dvaro laukuose.

Po Šemetų Karklėnų dvarą perėmė ir valdė lenkų didikai Žukai. Po 1863 m. sukilimo dvarininko, sukilimo dalyvio Jono Žuko likimas nežinomas. 

Vėliau dvaras priklausė rusui Romanui Puzirauskiui. Apie 1870 m. mirė pirmoji žmona Laura Puzirauskienė (Firks). Ji buvo katalikė, pagimdė 5 vaikus, buvo palaidota Karklėnų katalikų kapinėse. Po jos R. Puzirauskis vedė savo vaikų guvernantę vokietę Stankievič iš Rygos. Susilaukė dviejų vaikų - Vladimiro ir Sofijos. Vėliau Stankievič susirgo, išvyko gydytis į Rygą ir į Karklėnus nebegrįžo. Vladimirą su Sofija užaugino jos sesuo Henrieta Stankievič. R. Puzirauskis mirė 1888 m. (ši data iškalta antkapyje). Jo, kaip stačiatikio, Karklėnų klebonas nelaidojo katalikų kapinėse. Duktės Sofijos rūpesčiu tėvą palaidojo dvaro pušynėlyje, už Karklėnų kapinių. 

Sofija Puzirauskaitė paveldėjo 981 ha žemės. Ji didžiąją dalį dvaro išpardavinėjo vietiniams ūkininkams dar prieš žemės reformą 1923 m. Galutinai dvarininkė pasiliko su 80 ha, nes dalis Karklėnų žemės buvo paimta į valstybės fondą. Po Antrojo pasaulinio karo S. Puzirauskaitė pasitraukė iš dvaro ir nebegrįžo. Dvare likę jos buvę tarnai ir kumečiai dvarą nugyveno, per keletą metų jis virto griuvėsiais. 1957 m. ant buvusio dvaro pamatų pastatytas mūrinis namas, panašus į buvusį dvarą. Jame įsikūrė vietos vidurinė mokykla. Didėjant mokinių skaičiui pristatytas dviaukštis mokyklos priestatas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
Diamond Life (albumas)

**„Diamond Life“** – debiutinis britų grupės Sade albumas, išleistas 1984 m. liepos 16 d. Jungtinėje Karalystėje kompanijos „Epic Records“. 

Albumas išleistas po to, kai vokalistė Sade Adu, baigusi mados dizaino studijas, o vėliau dirbusi modeliu, nusprendė prisijungti prie grupės, kuri vadinosi „Pride“. Tačiau grupės nariai pasuko skirtingais keliais ir Sade bei kiti trys nariai Paul Anthony Cook, Paul Denman ir Stuart Matthewman įkūrė savo grupę, kurią pavadino „Sade“. Grupė netruko sulaukti dėmesio iš įrašų kompanijų ir sudarė kontraktą su „Epic Records“, kuri išleido debiutinį albumą. Albumas pradėtas įrašinėti 1983 m. Londone, iš viso buvo įrašyta 15 dainų. Muzikos elementai susidėjo iš soul, džiazo ir sophisti-pop žanrų, dainose skambėjo tekstai apie meilę. Tarp keleto singlų, kurie tapo hitais, buvo „Smooth Operator“ ir „Your Love Is King“. 

## Dainų sąrašas

# „Smooth Operator“ – 4:58
# „Your Love Is King“ – 3:41
# „"Hang On to Your Love“ – 5:55
# „Frankie's First Affair“ – 4:39
# „Frankie's First Affair“ – 4:39
# „When Am I Going to Make a Living“ – 3:27
# „Cherry Pie“ – 6:20
# „Sally“ – 5:23
# „I Will Be Your Friend“ – 4:45
# „Why Can't We Live Together“ – 5:28

## Išnašos
Šunmėtė

**Šunmėtė** (*Clinopodium*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės. Šunmėtė paplitusi Europoje ir Azijoje.

Žiedai sutelkti galvutės pavidalo žiedynuose, kurie yra stiebo viršūnėje ar viršutinių lapų pažastyse. Vainikėlis dvilūpis, violetinis, rausvas, baltas, retai raudonas. Vaisius – riešutėlis. Lapai kiaušiniški arba lancetiški, dantyti arba rinčiuoti, gausiai plaukuoti.

Dėl rūšių skaičiaus nesutariama (pateikiama 10, 20, 148, ~100).

Lietuvoje auga dvi:
* Krūminė šunmėtė (*Clinopodium vulgare*)
* Vaistinė šunmėtė (*Clinopodium calamintha*)

## Šaltiniai
Šalmutis

**Šalmutis** (*Lamium*, sin. *Lamiastrum*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės.

Žemutiniai lapai širdiški, priešiniai, kiaušiniški, dvigubai rinčiuotu pakraščiu, su įvairaus dydžio sidabriškomis dėmėmis. Žiedai susitelkę į menturius viršutinių lapų pažastyse. Vainikėlis geltonas, viršutinė lūpa išplatėjusi, šalmelio pavidalo. Vaisius – tribriaunis riešutėlis.

Išskiriama 40 rūšių.

Lietuvoje auga geltonžiedis šalmutis (*Lamiastrum galeobdolon*). Taip pat gėlynuose auginami sidabruotasis šalmutis (*Lamiastrum argentatum*), kalninis šalmutis (*Lamiastrum montanum*) ir blyškusis šalmutis (*Lamiastrum flavidum*).

## Šaltiniai
Panemunės koplyčia (reikšmės)

**Panemunės koplyčia** gali būti vadinamos kelios koplyčios:

* Panemunės koplyčia – Panemunės kaime (Skirsnemunės sen.), Jurbarko raj.
* Panemunės Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia – Panemunės rajone, Kauno mieste
* Žemosios Panemunės šventoriaus koplyčia – koplyčia Žemosios Panemunės miestelyje, Šakių rajone
Rūšis (reikšmės)

**Rūšis** gali reikšti:

* Rūšis – sistematikos vienetas, taksono rangas
* Rūšis (gramatinė) – veiksmažodžio gramatinė kategorija
* Rūšis – prekės ar daikto vertės, kokybės laipsnis
LCC Moose Basketball

**LCC Moose** – tai studentų komanda, tai krepšinio mėgėjų ekipa, atstovaujanti Klaipėdoje įsikūrusį LCC tarptautinį universitetą RKL ir LSKL pirmenybėse.

Studentų komanda taip pat yra dalyvavusi tarptautiniuose turnyruose Estijoje, JAV, Kinijoje ir Italijoje, kur trejus metus žaidė prieš NCAA ekipas, tokias kaip: stipriausiame divizione žaidžiančios „Kansas State Universitry“, „University of Missouri“, „Baylor University“, „University of Houston“, „University of Miami“, „Stanford University“ ir kt.

LCC universiteto studentų komanda yra tarptautinė, o joje žaidžia krepšininkai iš Lietuvos, Gruzijos, Serbijos, Ukrainos ir Rusijos.

Per savo gyvavimo istoriją *Moose* (briedžio) vardu besivadinanti LCC tarptautinio universiteto krepšinio ekipa yra išugdžiusi ne vieną žymų krepšininką, kurie vėliau tęsė savo karjeras Pietų Karolinos universitete, „Neptūne“, „Žalgiryje“ ir kituose pajėgiuose klubuose.

Savo profesionalo karjerą šioje komandoje pradėjo Lietuvos krepšinio rinktinės aukštaūgis Artūras Gudaitis.

Tai – viena sėkmingiausių RKL komandų, per pastarąjį dešimtmetį net 8 kartus pasiekusi ketvirtifinalio etapą, 2015 m. iškovojusi bronzos medalius, 2016 m. vasarį tapusi LKF Mažosios taurės bronzos medalių laimėtoja,  o 2019 m. tapusi LSKL Mažosios taurės laimėtoja.

Nuo 2020–2021 m. sezono LCC tarptautinis universitetas turi moterų komandą, kuri dalyvauja Moterų lygos čempionate.

## Klubo pasiekimai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali komandos svetainė
* Oficiali „Facebook“ paskyra
* Oficiali RKL svetainė
Jonas Rudzinskas

**Jonas Rudzinskas** (1956 m. lapkričio 27 d. Vilniuje – 2026 m. kovo 10 d.) – Lietuvos tautodailininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1986 m. baigė Lietuvos dailės akademiją, nuo 1995 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1992 m. Lietuvos tautodailininkų sąjungos vadovas. 1998–1999, 2002–2003, 2006–2007 m. menininkų deleguotas buvo Kultūros ministerijos Kultūros ir meno tarybos nariu. Nuo 1990 m. – Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros valdybos narys-ekspertas, nuo 1993 m. – Meno kūrėjų sąjungų asociacijos valdybos narys, nuo 1996 m. – Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo valdybos narys. 1999–2005 m. – Vilniaus etninės veiklos centro valdybos narys, nuo 2000 m. – Lietuvių etninės kultūros draugijos valdybos narys.  2018–2025 m. – Etninės kultūros globos tarybos narys, pirmininko pavaduotojas.

## Kūrybinė, visuomeninė veikla
Jonas Rudzinskas rengė seminarus, konferencijas, konkursus, plenerus, užsėmė knygų, įvairių leidinių apie tautodailininkus ir tautodaile leidyba. Žurnalo „Tautodailės metraštis“ įkūrėjas ir leidėjas, daugelio menotyrinių, analitinių, garsinimo, mokomųjų straipsnių autorius.

Surengęs autorines parodas Vilniuje (1978, 1979 m.), salone „Dailė“ Vilniuje (1992 m.), Kretingos dailės muziejuje (2005 m.), Plungės kultūros centre (2005 m.), Telšių dailės galerijoje (2006 m.), Biržų krašto muziejuje (2006 m.), Varėnos parodų rūmuose (2007 m.), LATGA–A salėje Vilniuje (2007 m.), taip pat dalyvavo bendrose parodose Lietuvoje ir užsienyje: Heje Tostrupe, Danijoje (1992 m.), Lietuvių dailės parodoje Romoje (1994 m.), Lietuvių kultūros dienose Orhuse, Švedijoje (1994 m.). Jonas Rudzinskas buvo iliustravęs 7 knygas medžio raižymo ir akvatintos technika.

## Apdovanojimai
* Nacionalinė Jono Basanavičiaus premija (2020 m.)

## Šaltiniai
Akvatinta

**Akvatinta** ( – dažytas vanduo) – giliaspaudė grafikos technika, oforto atmaina.

## Technika
Grafikos technika, kai kanifolijos milteliais ir alkoholiu padengtoje vario ar cinko plokštėje atlikta kompozicija kelis kartus ėsdinama azoto rūgštimi, išėstos įdubos pripildomos dažų ir daromas atspaudas. Tos vietos, kurios atspaude turi būti tamsiausios, barstomos dervų (kanifolijos, asfalto ir pan.) milteliais, kurie spaudos formą pakaitinus prilimpa. Ėsdinant rūgštis išėda tarp grūdelių tarpus ir gaunamas grublėtas paviršius, kuris atspaude virsta lygia tonine dėme. Norint gauti tonų įvairovę, atitinkami spaudos formos plotai iš naujo lakuojami ir vėl ėsdinama. Kuo daugiau kartų tai kartojama, tuo daugiau tonų gaunama. Akvatintą galima taikyti ir spalvotiems atspaudams. Dažnai derinama su ofortu.

## Istorija
Atsirado XVI a. Kelis atspaudus padarė Albrechtas Diureris (Vokietija). Paplito XVII a. (Rembrantas, Olandija), ypač XVIII a. (Giovanni Battista Piranesi, Italija). XIX a. šią techniką tobulino Francisco Goya (Ispanija), James McNeill Whistler (Jungtinės Amerikos Valstijos). Lietuvoje akvatinta paplito nuo XIX amžiaus. XX a. akvatintos kūrinių sukūrė Eduardas Jurėnas, Janina Lili Paškauskaitė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aquatint engraving
Karadžiordžė Petrovičius

**Džiordžė Petrovičius** (, g. 1762 m. Viševace, Rača; m. 1817 m. liepą Radovanėje, Velika Plana), vadintas ***Karadžiordže*** (*Карађорђе/Karađorđe* – „Juodasis Jurgis“), buvo Pirmojo serbų sukilimo prieš Osmanų imperiją 1804–1813 m. išrinktas vadas ir Karadžiordževičių dinastijos įkūrėjas.

## Gyvenimas
D. Petrovičiaus protėviai buvo kilę iš dabartinės Juodkalnijos. Džiordžė Petrovičius greičiausiai gimė 1768 m. lapkričio 16 d. Viševace, Šumadijoje. 1785 m. vedė Jeleną Jovanovič, su kuria po metų pabėgo į Sremą dabartinėje Vojevodinoje. Ten jis įstojo savanoriu į Mihaljevičiaus savanorių pajėgas, kurios 1787–1792 m. Rusijos-Turkijos kare kovojo Habsburgų pusėje, čia įgijo karinės patirties.

Po Sistovos taikos grįžo į centrinę Serbiją ir prisijungė prie Lazos Dobričiaus ir Stanojės Glavašo haidukų. Greitai D.Petrovičius pats tapo haidukų vadu, vadinamuoju harambaša, ir turėjo surinkęs apie 100 karių būrį. Hadžis Mustafa Paša, kuris buvo paskirtas Belgrado pašaliko viziriu, laikėsi serbų atžvilgiu tolerantiškai ir amnestavo daugelį haidukų grupių, tarp jų ir Karadžiordžės, jiems suteikė ginklų. Po to D.Petrovičius ir jo būrys kovojo Hadžio Mustafos Pašos pusėje prieš Osmaną Pazvantohlu, kurį rėmė centrinėje Serbijoje dislokuoti janyčarai. Šiose 1796–1798 m. kovose D. Petrovičius ypač pasižymėjo. Tuomet jis greičiausiai gavo ir pravardę Karadžiordžė. Nors Pazvantohlu buvo nugalėtas, tačiau Belgrado paša Hadžis Mustafa 1802 m. buvo janyčarų nužudytas. Janyčarai centrinėje Serbijoje ėmė valdyti teroro priemonėmis. Tai paskatino 1803 m. serbus sukilti.

Kai dauguma serbų vadų ir seniūnų buvo išduoti Valevo kunigaikščio Aleksos Nenadovičiaus, suimti ir janyčarų nužudyti, 1804 m. vasario 14 d. (vasario 2 d. pagal Julijaus kalendorių) miškingoje Orašačo vietovėje susirinkę serbai paskelbė pradedantys sukilimą (vėliau pavadintą Pirmuoju serbų sukilimu). Karadžiodžė buvo išrinktas vadu. Per ateinančius metus sukilėliams pavyko pasiekti keletą pergalių: Karažiordžės vadovaujami serbai mūšyje netoli Šabaco esančiame Mišaro kaime nugalėjo Osmanų kariuomenę, užėmė Belgradą ir nutraukė janyčarų valdymą Serbijoje.

Po šios pergalės sukilėliai iš Konstantinopolio sultono gavo nurodymą sudėti ginklus ir pasiduoti naujai paskirtam pašai.

1807 m. sudarė sąjungą su Rusija ir siekė Serbijos nepriklausomybės. 1808 m. Valstybės Taryba paskelbė Karadžiordžę pirmuoju ir aukščiausiuoju valstybės vadovu su paveldėjimo teise. Turkijai 1813 m. pažeidus Bukarešto taiką ir pasiuntus kariuomenę į Serbiją, pabėgo į Austriją, vėliau į Rusiją (Besarabiją). 1817 m. padedamas graikų heterijos, kuri mėgino sukelti bendrą krikščionių sukilimą prieš turkus, slapta grįžo į Serbiją. 1817 m. nužudytas politinio varžovo kunigaikščio Milošo Obrenovičiaus įsakymu.

## Pastabos

## Išnašos

## Šaltiniai
* 
* 
* 
*
Šalmabudė

**Šalmabudė** (*Mycena*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio arba smulkūs. Kepurėlė kūgio ar varpelio pavidalo su priaugtiniais lakšteliais. Auga miškuose, parkuose, soduose, laukuose, pievose. Dygsta vasarą ir rudenį. Kai kurios rūšys yra valgomos, tačiau yra ir nuodingų bei medžių lapų ligų sukėlėjų.

Gana didelė rūšių skaičiumi gentis. Lietuvoje užregistruotos 56 šalmabudžių rūšys: miško paklotės, medienos saprotrofai; aktyvios lignino ir celiuliozės ardytojos, gana svarbios miško gyvenime.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Dvokiančioji šalmabudė (*Mycena pura*). Nuodinga.
* Geltonkotė šalmabudė (*Mycena acicula*)
* Kupstinė šalmabudė (*Mycena inclinata*)
* Laibakotė šalmabudė (*Mycena vitilis*)
* Papartinė šalmabudė (*Mycena pterigena*)
* Pilkšvarudė šalmabudė (*Mycena hiemalis*)
* Raudonkraštė šalmabudė (*Mycena sanguinolenta*)
* Raudonsultė šalmabudė (*Mycena haematopus*)
* Rausvataškė šalmabudė (*Mycena zephira*)
* Rožialakštė šalmabudė (*Mycena galericulata*)
* Rožinė šalmabudė (*Mycena rosea*). Nuodinga.
* Rusvoji šalmabudė (*Mycena metata*)
* Tamprioji šalmabudė (*Mycena epipterygia*)
* Vagotakotė šalmabudė (*Mycena polygramma*)
* Žievinė šalmabudė (*Mycena meliigena*)

## Šaltiniai
Gijabudė

**Gijabudė** (*Entoloma*) – gijabudinių (*Entolomataceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė nuo baltos iki juodos spalvos. Lakšteliai įvairaus tipo – laisvi, priaugę, prisegti ir kt.

Dauguma saprofitai. Auga miškuose, parkuose, daržuose, pievose, ganyklose.

Maistinė vertė mažai ištirta. Didelė dalis rūšių nuodingos, kai kurios – mirtinai.

Žinoma ~1000 gijabudžių rūšių. Lietuvoje žinoma 60 rūšių:
* Bekvapė gijabudė (*Entoloma rhodopolium*)
* Dvokiančioji gijabudė (*Entoloma nidorosum*)
* Skydinė gijabudė (*Entoloma clypeatum*)
* Stambioji gijabudė (*Entoloma sinuatum*)
* ir kt.

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios gijabudės:
* Žalsvoji gijabudė (*Entoloma incanum*)
* Melsvoji gijabudė (*Entoloma bloxamii*, sin. *Entoloma madidum*)

## Šaltiniai
Glebusis piengrybis

**Glebusis piengrybis** (*Lactarius vietus*) – ūmėdinių (*Russulaceae*) šeimos grybas.

Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio didumo. Kepurėlė 3-6 cm skersmens, jauna apvaliai gaubta, senesnių paplokščia, netaisyklingai įdubusi, su gūbreliu ar be jo, lygi, dažniau plaušuota, pilka, violetiškai pilka, balsva, plona, trapi, nemėsinga. Lakšteliai balsvi, gelsvai rusvi, siauri, tankūs, priaugtiniai arba pusiau nuaugtiniai. Kotas 3-8 cm ilgio, 0,5-1 cm storio, balsvas, gelsvai rusvas, trapus. Trama pilkšva, plona. Pieniškos sultys baltos, ištryškusios po kurio laiko tampa pilkos, pilkai žalsvos, deginančio skonio.

Auga rugpjūčio-spalio mėnesiais įvairiuose miškuose, po beržais, parkuose. IV kategorijos, vartojamas sūdytas. Lietuvoje labai dažnas.

## Šaltiniai
Gumbenė

**Gumbenė** (*Phlomis*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Europoje, Afrikoje ir Azijoje (ypač, Rytų Azijoje).

Gumbenių genčiai priklauso gausiai vilnotos daugiametės stambokos žolės su geltonais ar raudonais žiedais. Lapai priešiniai, lancetiški, kiaušiniški, kartais apskriti ar širdiški, lapalakštis dažnai raukšlėtas. Žiedai bekočiai, susielkę stambiais menturiais stiebo viršuje. Vainikėlis dažnai plaukuotas, baltas, geltonas, rausvas, raudonas arba violetinis. Lūpa dviskiautė. Vaisius – kiaušiniškas arba briaunotas riešutėlis.

Lietuvoje augalų kolekcijose auginama viena rūšis – paparastoji gumbenė (*Phlomis tuberosa*). Aukštis 70-150 cm. Stiebas stačias, keturbriaunis, nedaug šakotas. Vainikėlis šviesiai rožiškai violetinis, kartais baltas. Žiedai sukrauti menturiuose, kurie išsidėstę atokiau vienas nuo kito. Žydi birželio – liepos mėn. Augalas turi saponinų.

Kitos svarbesnės rūšys:
* graikinė gumbenė (*Phlomis samia*)
* krūminė gumbenė (*Phlomis fruticosa*)
* vilnotoji gumbenė (*Phlomis lychnitis*)
* apskritalapė gumbenė (*Phlomis rotata*)

Iš viso priskaičiuojama 113 gumbenių rūšių.

## Šaltiniai
Guotainis

**Guotainis** (*Camarophyllopsis*) – žagarūninių (*Clavariaceae*) šeimos grybų gentis.

Išskiriamos 26 rūšys. Lietuvoje auga viena rūšis – Šulzerio guotainis (*Camarophyllopsis schulzeri*)

## Šaltiniai
Guotenė

**Guotenė** (*Hygrocybe*) – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai ryškių spalvų, įvairaus dydžio, tačiau retai būna dideli. Auga pievose, pamiškėse, ganyklose.

Išskiriama ~150 rūšių. Lietuvoje auga šios rūšys:
* Aitroji guotenė (*Hygrocybe nitrata*)
* Geltonoji guotenė (*Hygrocybe chlorophana*)
* Juostančioji guotenė (*Hygrocybe nigrescens*)
* Juosvoji guotenė (*Hygrocybe ovina*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Karčioji guotenė (*Hygrocybe reae*)
* Konrado guotenė (*Hygrocybe konradii*)
* Kūginė guotenė (*Hygrocybe conica*). Nuodinga.
* Kvapioji guotenė (*Hygrocybe quieta*)
* Oranžinė guotenė (*Hygrocybe persistens*)
* Pelkinė guotenė (*Hygrocybe helobia*)
* Pilkoji guotenė (*Hygrocybe fornicata*)
* Raudonoji guotenė (*Hygrocybe coccinea*)
* Ryškioji guotenė (*Hygrocybe punicea*)
* Rožinė guotenė (*Hygrocybe calyptraeformis*)
* Sausoji guotenė (*Hygrocybe intermedia*)
* Smulkioji guotenė (*Hygrocybe miniata*)
* Tamprioji guotenė (*Hygrocybe laeta*)
* Tamsiataškė guotenė (*Hygrocybe turunda*)
* Trapioji guotenė (*Hygrocybe ceracea*)
* Voveraitinė guotenė (*Hygrocybe cantharellus*)
* Žalsvoji guotenė (*Hygrocybe psittacina*). Nuodinga.

## Šaltiniai
Euglena

**Euglena** (*Euglena*) – euglendumblių (*Euglenophyta*) skyriaus vienaląsčių žiuželinių pirmuonių gentis.

Šie pirmuonys neretai turi chromatoforus, kuriuose yra chlorofilo, ir sugeba vykdyti fotosintezę, tačiau gali jų ir neturėti (arba, ilgai būdami tamsoje, prarasti) bei maitintis kitaip. Fotosintezės produktas – ne krakmolas, o paramilas.

Kūnas verpstiškas, apie 50 µm ilgio, padengtas pelikule (plonu apdangalu); priekyje 1 žiuželis, raudona akutė (stigma), pulsuojančioji vakuolė, branduolys. Euglenos dauginasi skildamos, juda žiuželio dėka. Gyvena sekliuose vandenyse, kur daug pūvančių organinių medžiagų. Sukelia vandens žydėjimą.

Naudojamos kaip gyvulių pašarų papildas ir biokuras.

Žinoma ~60 rūšių. Lietuvoje aptinkama:
* Žalioji euglena (*Euglena viridis*), auga stovinčiame vandenyje;
* *Euglena oxyuris*, aptinkama švariuose vandenyse;
* *Euglena acus*, aptinkama švariuose vandenyse.

## Šaltiniai
Šakabudė

**Šakabudė** (*Tubaria*) – šakabudinių (*Crepidotaceae*) šeimos grybų gentis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, kepurėlė ruda, lakšteliai priaugtiniai. Auga ant supuvusios medienos, ant žemės. Valgymui netinkami.

Iš viso – 72 rūšys. Lietuvoje nurodoma 6 rūšys:
* Baltaplaušė šakabudė (*Tubaria conspersa*)
* Rudoji šakabudė (*Tubaria furfuracea*)
* Vėlyvoji šakabudė (*Tubaria hiemalis*)
ir kt.

## Šaltiniai
Garbenis

**Garbenis** (*Cephalanthera*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso šakniastiebius turintys ir didelius žiedus išauginantys augalai.

Augalas daugiametis, žolinis. Šakniastiebis cilindriškas, šliaužiojantis, su daug šaknelių. Lapai reti, dalies rūšių – neišsivystę (nevykdo fotosintezės). Žiedai susitelkę į žiedynus, balti, rožiniai arba geltoni.

## Rūšys
Gentyje apie 25 rūšys:
* *[[Cephalanthera austiniae]]*
* *[[Cephalanthera bijiangensis]]*
* *[[Cephalanthera calcarata]]*
* *[[Cephalanthera caucasica]]*
* *[[Cephalanthera culcullata]]*
* Stambiažiedis garbenis (*Cephalanthera damasonium*)
* *[[Cephalanthera epipactoides]]*
* *[[Cephalanthera falcata]]*
* *[[Cephalanthera gracilis]]*
* *[[Cephalanthera kotschyana]]*
* *[[Cephalanthera kurdica]]*
* *[[Cephalanthera longibracteata]]*
* Kardalapis garbenis (*Cephalanthera longifolia*)
* Raudonasis garbenis (*Cephalanthera rubra*)
* *[[Cephalanthera schaberi]]*

Lietuvoje auga dvi retos ir į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos rūšys:
* Kardalapis garbenis (*Cephalanthera longifolia*);
* Raudonasis garbenis (*Cephalanthera rubra*).


Image:Cephalanthera longifolia2.jpg|Kardalapis garbenis(*Cephalanthera longifolia*) Žiedai pieno baltumo
Image:Cephalanthera rubra 03 Saarland.jpg|Raudonasis garbenis(*Cephalanthera rubra*) Žiedai rožiniai arba raudonai violetiniai


## Šaltiniai
Erkės

**Erkės** (*Acari*) – voragyvių (*Arachnida*) būrys (kartais nurodoma, kad poklasis).

## Morfologija
Kūnas plokščias, padengtas chitinine danga, apaugęs šereliais, be skersinės pertvaros. Kojos trumpos, jų keturios poros, tik truputį ilgesnės už kūną arba tokio pat ilgio. Pilvinėje pusėje yra kvėpavimo, lytinė ir analinė angos. Deda kiaušinius (iki kelių tūkstančių), kai kurios gyvavedės arba dauginasi partenogenetiškai. Pereina lervos ir nimfos stadijas. Kūno sandara labai priklauso nuo rūšies specifikacijos. Akių 1-2 poros, daug rūšių akių neturi. Vaikščioja lėtai.

Erkės paplitusios labai įvairiuose biotopuose, skirtingų dydžių (nuo 0,1 iki 15 mm). Didelė dalis erkių – gyvūnų ir augalų parazitai, ligų pernešėjai, kenkėjai. Naikinamos akaricidais.

## Klasifikacija
Dėl erkių klasifikacijos konsensuso nėra. Išskiriama >54 tūkst. rūšių.

Lietuvoje paplitusios:
* Iksodinės erkės (*Ixodidae*): perneša Laimo ligą, erkinį encefalitą ir kt. ligas.
* Akaridinės erkės (*Acaridae*): priklauso namų dulkėse gyvenančios ir miltinės erkės.
* Glicifaginės erkės (*Glycyphagidae*): gyvena sandėliuose.
* Trombidinės erkės (*Trombidiidae*)
* Voratinklinės erkės (*Tetranychidae*)
* Oribatidinės erkės (*Oribatida*): gyvena dirvožemyje. Lietuvoje apie 250 rūšių.
* Gamazidinės erkės (*Gamasida*): Lietuvos dirvožemiuose gyvena apie 150 rūšių.
* Namų dulkių erkė (*Dermatophagoides pteronyssinus*)
* Niežinė erkė (*Acarus siro*)
* Varoatozės erkė arba erkė naikintoja (*Varroa destructor*): Labai paplitęs ir itin žalingas Lietuvos bičių parazitas.

## Šaltiniai
Čimborasas

**Čimborasas** () – užgesęs Andų ugnikalnis (stratovulkanas), stūksantis Ekvadore, Vakarų Kordiljeroje, Čimboraso provincijoje, 150 km į pietvakarius nuo sostinės Kito.

Aukštis – 6267 m. Tai aukščiausia viršukalnė Ekvadore. Be to, kalno viršūnė yra labiausiai nuo planetos centro nutolęs taškas. Nors Čimborasas nėra tarp aukščiausių pasaulio kalnų, bet Žemė yra šiek tiek išsipūtusi ties pusiauju, nuo kurio Čimborasas nutolęs maždaug vienu geografiniu laipsniu.

Ugnikalnis susidaręs iš andezito ir dacito, turi 14 viršūnių ir keletą kraterių. Manoma, kad Čimborasas paskutinįsyk išsiveržė ~550 metais (± 150 m.).

## Čimboraso ledynai
Čimborase yra 14 ledynų, daugiausia kabančiųjų. Sniego riba 4800 m aukštyje.

Čimboraso ledynų tirpsmo vanduo girdo dviejų Ekvadoro sričių – Bolivaro ir Čimboraso – gyventojus. Pastaruoju metu ledynai katastrofiškai mažėja, todėl vandens tiekimas Bolivaro srities sostinei Guarandai tampa problematiškas.

## Kopimas į Čimborasą
Iki XIX a. pabaigos Čimborasas laikytas aukščiausiu planetos kalnu (matuojant nuo vandenyno lygio), todėl ne kartą mėgintas įveikti. 1802 m. Aleksandras fon Humboldtas, lydimas Aimė Bonplano ir Karloso Montufaro, įkopė iki 5875 m. (tuo metu aukščiausias užfiksuotas žmonijos istorijoje pasiektas lygis) ir grįžo, kęsdamas aukščio ligą. Pirmieji viršūnę 1880 m. pasiekė britas Edvardas Vimperis (*Edward Whymper*) ir broliai italai Lui ir Žanas Antuanas Kareliai.

## Šaltiniai
Aktantas

**Aktantas** ( – 'veikiantis') (sin. *argumentas, predikato argumentas*) – aktyvus arba reikšmingas sakinio situacijos dalyvis; predikato priklausinys – subjektas, objektas, aplinkybė.

Įprastinio, stilistiškai neutralaus pilno sakinio struktūros elementai yra šie:
* **[[Predikatas (kalbotyra)|predikatas]]** (tarinys – veiksmažodis arba jį pavaduojantis žodis);
* **subjektas** (veiksnys, papildinys – daiktavardis arba jį pavaduojantis žodis);
* **objektas** (veiksnys, papildinys – daiktavardis arba jį pavaduojantis žodis);
* **aplinkybė**.

Tokio sakinio pavyzdys:
* *Vaikas skaito knygą lauke.*

Šio sakinio centras, viršūnė yra predikatas *skaito*, o su juo susiję (ir būtini) du aktantai – *vaikas, knyga*. Semantiškai tai yra subjektas ir objektas, o sakinyje atlieka veiksnio ir papildinio vaidmenis. Trečiasis aktantas *lauke* yra aplinkybė ir nėra nei privalomas predikatui, nei predikato valdomas. Dėl to kai kuriuose šaltiniuose toks sakinio elementas vadinamas sirkonstanta arba adjunktu.

Bet koks sakinys kalbėtojo gali būti transformuojamas. Transformacija gali būti semantiškai neutrali (sakiniu pranešama tikrovės situacija nekinta), arba pridedama/šalinama sakinio aktantų, nuo ko keičiasi ir sakiniu skelbiama tikrovė:
* *Knyga yra skaitoma vaiko lauke.* – kalbama tikrovė nepakito: predikatas, subjektas ir objektas yra tie patys. Bet subjektas paverčiamas papildiniu, o objektas veiksniu – tuo subjekto pragmatinis rangas sumažinamas, o objekto padidinamas. Šis reiškinys vadinamas veiksmažodžio rūšies kategorija.
* *Vaikas skaito (nors dar tik penkerių).* – kalbama tikrovė keičiasi, nes keičiasi veiksmažodžio tranzityvumas ir iš sakinio pašalinamas vienas aktantas (objektas). Šis reiškinys vadinamas aktantine derivacija.

Rūšies ir aktantinės derivacijos ribos neaiškios; kartais reiškiniai iš dalies persikloja ir vadinami vienas kitu.

Šią sąvoką įsivedė XX amžiaus viduryje prancūzų lingvistas Liusjenas Tenjeras (Lucien Tesnière), spręsdamas predikato valentingumo problemas ir tikslindamas papildinio bei aplinkybės sąvokas.

## Išnašos
Las Vegaso Golden Knights

**Las Vegaso „Golden Knights“** () – NHL Vakarų konferencijos, Ramiojo Vandenyno pogrupio ledo ritulio komanda iš Las Vegaso (Nevada, JAV).

2023 m. sezono finale nugalėjusi Floridos „Panthers“ komanda iš Las Vegaso tapo lygos čempione.

## Istorija

Pie lygos prisijungė po 2017 m. NHL plėtros. Komandos savininkai – „Black Knight Sports & Entertainment“. Debiutiniais savo metais Las Vegaso komanda pasiekė NHL finalą, kuriame po atkaklios kovos nusileido Washington Capitals komandai. Golden Knights ekipa nepraleido dar nei vienų atkrintamųjų varžybų (4/4). 

## Sezonai
 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Kūgiabudė

**Kūgiabudė** (*Galerina*) – *Hymenogastraceae* šeimos grybų gentis.

Sudaro ~300 rūšių, paplitusių daugiausia Šiaurės pusrutulyje. Dalis rūšių – nuodingos. Auga kur yra samanų danga, pūvantys medžiai.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Šiurkščiasporė kūgiabudė (*Galerina calyprata*)
* Gelsvaviršė kūgiabudė (*Galerina camerina*)
* Samaninė kūgiabudė (*Galerina hypnorum*)
* Eglinė kūgiabudė, rudeninė kūgiabudė (*Galerina marginata*, sin. *Galerina autumnalis*)
* Varpeliškoji kūgiabudė (*Galerina mniophila*)
* Rausvarudė kūgiabudė (*Galerina sideroides*)
* Kimininė kūgiabudė (*Galerina sphagnorum*)
* Smailioji kūgiabudė (*Galerina triscopa*)
ir kt.

## Šaltiniai
Derivacija (reikšmės)

**Derivacija** ( 'nuvedimas, nukrypimas') gali reikšti:

* Derivacija – graižtvinio ginklo sviedinių/kulkų trajektorijos nuokrypis sukimosi kryptimi (karyba);
* Derivacija – vienos funkcijos išvedimo iš kitos funkcijos metodas (matematika);
* Derivacija – dalies upės vandens nukreipimas kanalu (hidrotechnika);
* Aktantinė derivacija – predikato lemiama aktantų kaita (kalbotyra);
* Morfeminė derivacija – žodžių darybos skyrius (lingvistika).
Frinė stoja prieš Areopagą

**Frinė stoja prieš Areopagą** () – Žano Leono Žeromo paveikslas tapytas 1861 m. Motyvą įkvėpė Knido Afroditė. Tais pačiais metais paveikslas buvo priimtas į prestižinį akademistinį Paryžiaus Saloną. Tačiau ten susilaukė kritikos dėl lėkšto istorinio įvykio perteikimo bei perdėto kūno erotizavimo.

Paveiksle vaizduojama legendinė hetera Frinė, kuri šventvagiškai pažeidė Eleusino misterijų viešąją tvarką ir buvo pasmerkta mirčiai. Šventės metu ji pasileidus plaukus nuoga brido į jūrą. Areopagų teisme buvo nagrinėjamas jos bedieviškumas. Jos gynėjas buvo ją įsimylėjęs, todėl darė viską, ką galėjo. Ji buvo išteisinta, kuomet buvo apnuoginta jos krūtinė ir atskleistas jos grožis tam, kad sukeltų teisėjų pasigailėjimą. Vieni teigia, kad apnuoginimas buvo dramatizuotas. Kiti teigia, kad išteisinimo eiga įtikinama ir įprasta.

## Išnašos
Mažoji taukinė

**Mažoji taukinė** () – dvigubas pilvaplėvės lapas, einantis nuo kepenų visceralinio paviršiaus link dvylikapirštės žarnos pradinės dalies ir skrandžio mažosios kreivės. Gali būti skirstomas į du raiščius: kepeninį dvylikapirštės žarnos ir kepeninį skrandžio.

Mažoji taukinė sudaro dalį taukinės maišelio priekinės sienos. Kepeniniame dvylikapirštės žarnos raištyje eina bendrasis tulžies latakas, kepenų kraujagyslės.

## Taip pat skaitykite
Didžioji taukinė

## Šaltiniai
Kolonija (biologija)

**Kolonija** – tam tikra greta glaudžiai gyvenančių gyvūnų ar kitų organizmų grupė. Kolonijomis dažnai gyvena vienaląsčiai dumbliai, bestuburiai vandens gyvūnai. Jie sudaro kolonijinius organizmus, kurie veikia kaip vienas biologinis vienetas (gyvūnų atveju – zooidas). Kolonijomis taip pat vadinamos atskirų individų bendruomenės, kuriose ryškus tarpusavio ryšys, darbo pasidalinimas.

## Kolonijiniai organizmai
Kai kuriuose taksonuose egzistuoja rūšys, kurių individai auga sukibę arba net suaugę (tiksliau – neatsiskyrę). Taip gyvendami jie paprastai gauna vienokią ar kitokią naudą, nors dažnai ir atskirti išgyvena.

### Vienaląsčiai kolonijiniai organizmai
Tokių organizmų pavyzdžiai gali būti nemaža dalis dumblių – pvz., maurakuliai, scenedesmas ir kt.


Vaizdas:Volvox aureus.jpg|Gelsvasis maurakulis (*Volvox aureus*). Tamsesni rutuliai viduje - dukterinės kolonijos.
Image:Hydrodictyon reticulatum.jpg|Žaliadumblis vandentinklis *Hydrodictyon reticulatum*
Image:Scenedesmus GLERL.jpg|Scenedesmas (*Scenedesmus sp*)
Image:Eudorina sp.jpg}Eudorina (*Eudorina*)
Image:Pediastrum simplex EPA.jpg|Reketė (*Pediastrum*)


### Kolonijinė hipotezė
1874 metais Ernstas Hekelis (*Ernst Haeckel*) pasiūlė dabar klasikinę daugialąsčių organizmų (daugialąstystės) hipotezę, kurią 1993 m. modifikavo Mečnikovas. Hipotezė teigia, kad žiuželiuoti pirmuonys (t. y., žiuželiniai protistai) yra šiuolaikinių daugialąsčių protėviai: protėvinis kolonijinis pirmuonis buvo tuščiavidurio rutulio formos kolonija, kuri turėjo priekinį ir užpakalinį galus, nes buvo pritaikyta greitesniam plaukiojimui. Ląstelės buvo specializuotos į somatines (kūno) ir reprodukcines (dauginimosi). Šį hipotetinį pirmykštį prodaugialąstį Hekelis vadino *Blastea*.

Vėliau blastėjos sienelė įlinko (panašu į gastruliaciją) ir atsirado dvigubasienis padaras, primenantis gastrulę, kurią Hekelis pavadino *Gastrea*.

### Daugialąsčiai kolonijiniai organizmai
Daugialąsčiai kolonijiniai organizmai gali būti sudaryti tiek iš vienodų individų, tiek iš specializuotų. Pvz., portugališkasis laivelis yra kolonija, sudaryta iš keturių individų variantų. Tuo tarpu koralai paprastai sudaryti iš vienodų individų.

## Nesujungtų organizmų kolonijos
Kolonijomis vadinamos ir kai kurios nesujungtų organizmų grupės. Kolonijos nariai būna arti vienas kito, panašiai elgiasi, ieško maisto, vilioja porą, augina jauniklius, migruoja. Taip vadinamos, pvz.:
* paukščių kolonijos – grupinės ar masinės paukščių lizdavietės, kurias įsirengia vienos ar kelių rūšių paukščiai.
* bakterijų kolonijos.
* ruonių gulyklos.

## Šaltiniai
Klumpiaausiniai

** Klumpiaausiniai** (*Crepidotaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) eilės grybų šeima.

Lietuvoje auga šiai šeimai priklausanti gentis – klumpiaausis (*Crepidotus*; Lietuvoje 16 rūšių). Kitos gentys:
* *Simocybe*
* *Pleuroflammula*
* *Neopaxillus*
* *Ramicola*
* *Episphaeria* (?)

Seniau prie šeimos buvo priskiriamos šios gentys:
* Šiuršis (*Phaeomarasmius*)
* Šakabudė (*Tubaria*). Lietuvoje 6 rūšys.

## Šaltiniai
Klumpiaausis

**Klumpiaausis** (*Crepidotus*) – klumpiaausinių (*Crepidotaceae*) šeimos grybų gentis.

Šiai genčiai priklauso skėtiški arba vėduokliški grybai, kurie dažniausiai auga ant medžių šakų ir skaido medieną. Poros rūšių vaisiakūnių išvaizda labiau išskirtinė: *Crepidotus cinnabarinus* jie ryškiai raudoni, tuo tarpu *Crepidotus crocophyllus* dažniausiai turi geltonus ar oranžinius lakštelius. Visų kitų rūšių vaisiakūniai daugmaž rudi arba balti ir tiksliam rūšies nustatymui reikalinga mikroskopinė sporų analizė.

Mitybinės vertės neturi. Šie grybai nėra nuodingi bet kulinariniu požiūriu nevertingi: per smulkūs ir neskanūs. Tikslios informacijos apie konkrečių rūšių tinkamumą maistui žinoma labai nedaug.

*Crepidotus fulvotomentosus* buvo rastas naujas antibiotikas, *strobilurinas*. Gebėdami skaidyti aromatinius junginius, gali padėti atsistatyti užterštoms ekologinėms sistemoms.

Lietuvoje auga:
* Plokščiasis klumpiaausis (*Crepidotus applanatus*)
* Minkštasis klumpiaausis (*Crepidotus mollis*)
* Apskritasporis klumpiaausis (*Crepidotus subsphaerosporus*)
* Paprastasis klumpiaausis (*Crepidotus variabilis*)
ir kt. rūšys.

## Šaltiniai
Klumpelės

**Klumpelės** (*Paramecium*, sin. *Paramoecium*) – vienaląsčių pirmuonių gentis, paplitusi visame pasaulyje.

Gentį sudaro 0,05–0,3 mm organizmai, judantys blakstienėlių pagalba. Kūnas pailgas, aptakus, panašus į klumpelę, padengtas dvisluoksne pelikule ir apaugęs ištisinėmis eilėmis blakstienėlių (10–15 tūkst.). Klumpelės turi du branduolius, iš kurių vienas dalyvauja dauginantis, o kitas reguliuoja ląstelės veiklą. Taip pat gausu kitų organoidų: pulsuojančiųjų ir virškinamųjų vakuolių, trichocistų, kristalų. Dauginasi skilimo arba konjugacijos būdu, Ilgo badavimo metu klumpelė atsinaujina autogamijos būdu.

Klumpelės gyvena daugiausia nedideliuose stovinčio vandens telkiniuose, kur maitinasi bakterijomis. Rečiau pasitaiko jūrose.

Žymiausia rūšis – paprastoji klumpelė () – nedidelis į mažą klumpelę panašus pirmuonis. Blakstienėlės dengia visą kūno paviršių. Maitinasi bakterijomis ir kitais mikroorganizmais. Maistas per burnos angą patenka į virškinamąją vakuolę.

Kitos dažnesnės rūšys: *Paramaecium aurelia, Paramaecium bursaria, Paramaecium putrinum*.

## Šaltiniai
Kempė

**Kempė** (*Trametes*) – kempininių (*Polyporaceae*) šeimos grybų gentis.

vaisiakūniai malonaus kvapo, vienmečiai arba daugiamečiai, apskritų arba vėduokliškų kepurėlių pavidalo. Kepurėlių paviršius švelniai apšepęs, šiurkščiai plaukuotas arba plikas. Auga dažniausiai ant lapuočių medžių. Sukelia baltąjį medienos puvinį.

Išskiriamos 195 rūšys, Lietuvoje – 6 rūšys:
* Karpotoji kempė (*Trametes gibbosa*)
* Šiurkščioji kempė (*Trametes hirsuta*)
* Juostuotoji kempė (*Trametes multicolor*)
* Pūkuotoji kempė (*Trametes pubescens*)
* Kvapnioji kempė (*Trametes suaveolens*)
* Įvairiaspalvė kempė (*Trametes versicolor*)

## Galerija

Image:Trametes_gibbosa_040919A.jpg|Karpotoji kempė (*Trametes gibbosa*)
Image:Trametes suaveolens.jpg|Kvapnioji kempė (*Trametes suaveolens*)
Image:Velvet Revolver.jpg|Įvairiaspalvė kempė (*Trametes versicolor*)


## Šaltiniai
Centras-Luaros Slėnis

**Centras-Luaros Slėnis** (, ) arba **Centro regionas** (*Région Centre*) – administracinis regionas vidurio Prancūzijoje. Sostinė – Orleanas. Plotas – 39,1 tūkst. km²; 2,57 mln. gyventojų (2018 m.).

Į regioną patenka 6 departamentai:
* Šeras
* Eras ir Luaras
* Endras
* Endras ir Luara
* Luaras ir Šeras
* Luarė

## Didžiausi miestai
* Tūras
* Orleanas
* Buržas
* Blua
* Šatoru
* Šartras

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Franziska Preuß

**Franciska Prois** (, g. 1994 m. kovo 11 d. Vaserburge prie Ino, Vokietijoje) – vokiečių biatlonininkė, olimpinė medalininkė, pasaulio čempionė persekiojimo lenktynėse ir estafetėje, 2024–2025 m. pasaulio taurės laimėtoja.

## Karjera
Biatlonu užsiima nuo 2009 m., Vokietijos rinktinėje nuo 2012 m. Iki 2013 m. dalyvavo jaunimo čempionatuose, Europos čempionate. 2013 m. Estešunde debiutavo pasaulio taurės varžybose, buvo 43 vietoje asmeninėse lenktynėse. 2013–2014 m. sezono metu iškovojo pirmąjį pasaulio taurės medalį – antrą vietą estafetėje Hochfilcene ir pirmąją pergalę – estafetėje Ansi. 2014 m. debiutavo Sočio olimpinėse žaidynėse, moterų estafetėje užėmė 11 vietą. 2014–2015 m. sezone iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį asmeninėse rungtyse – sidabrą masinio starto lenktynėse Rūpoldinge. 2015 m. debiutavo pasaulio čempionate Kontiolahtyje, tapo čempione estafetėje, iškovojo antrą vietą masinio starto lenktynėse. Dalyvavo Pjongčano olimpinėse žaidynėse, iškovojo 4 vietą asmeninėse lenktynėse. 2018–2019 m. sezone iškovojo savo pirmąją pergalę asmeninėse rungtyse – masinio starto lenktynėse Rūpoldinge. 2022–2023 m. sezone didesnę dalį varžybų praleido. 2024–2025 m. sezonas sportininkei buvo geriausias karjeroje: iškovota pasaulio taurė, 4 medaliai pasaulio čempionate, vienas jų aukso.

Po 2026 m. žiemos olimpinių žaidynių baigė karjerą.

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

:**Vienetų mišri estafetė pasaulio čempionatų programoje nuo 2019 m.*
:***Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.*

### Pasaulio taurė

*nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema

### Asmeninės prizinės vietos

:**[[Biatlono pasaulio taurė|Pasaulio taurės]] ir [[Biatlono pasaulio čempionatas|Pasaulio čempionatų]] rezultatai.*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai
Sturla Holm Lægreid

**Sturla Holmas Legreidas** (, g. 1997 m. vasario 20 d. Berume, Norvegijoje) – norvegų biatlonininkas, olimpinis čempionas estafetėje, daugkartinis pasaulio čempionas, 2024–2025 m. pasaulio taurės laimėtojas.

## Karjera
Biatlonu užsiima nuo 2007 m. 2018 m. pateko į Norvegijos rinktinę, dalyvavo jaunimo pasaulio čempionate Otepėje, buvo antras asmeninėse lenktynėse ir vyrų estafetėje. 2019–2020 m. sezone dalyvavo IBU taurėje, Europos čempionate. 2020 m. Nove Meste debiutavo pasaulio taurės varžybose, užėmė 13 vietą sprinte. 2020–2021 m. sezono pirmose varžybose iškovojo savo pirmąją pergalę – asmeninėse lenktynėse Kontiolahtyje. Sezono metu pasižymėjo dideliu taiklumu, iškovojo 7 pergales asmeninėse rungtyse ir 3 pergales estafetėse, bendroje įskaitoje užėmė antrą vietą, nusileisdamas tik 13 taškų savo tautiečiui Johanesui Tinesui Bjo. 2021 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate, tapo čempionu mišrioje estafetėje, asmeninėse lenktynėse, vyrų estafetėje ir masinio starto lenktynėse. 2022 m. debiutavo Pekino olimpinėse žaidynėse, tapo čempionu estafetėje. 2021–2022 ir 2022–2023 m. pasaulio taurės bendroje įskaitoje vėl iškovojo antrą vietą, o 2024–2025 m. sezone iškovojo pasaulio taurę. 

## Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.

### Olimpinės žaidynės

### Pasaulio čempionatai

:**Žiemos olimpinių žaidynių metais pasaulio čempionatai nerengiami.*

### Pasaulio taurė

*nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema

### Asmeninės prizinės vietos

:**Olimpinių žaidynių, pasaulio čempionatų ir pasaulio taurės rezultatai.*
:***Lentelių duomenys atnaujinti 2026-03-22.*

## Šaltiniai
Aviacijos korpusas (Lietuvos kariuomenė)

**Aviacijos korpusas** – 1920 m. rugsėjo 1 d. – 1920 m. rugsėjo 21 d. naudotas oficialus Lietuvos kariuomenės aviacijos pajėgų pavadinimas. 

## Struktūra
Aviacijos korpusas administraciniu ir operatyviniu atžvilgiu buvo pavaldus Generalinio štabo viršininkui, techniniu – Generalinio štabo Inžinerijos skyriaus viršininkui.

## Personalas
Lietuvos kariuomenės Aviacijos korpusui vadovavo generolas leitenantas Juozas Kraucevičius (1879.03.31., Sprakšių k., Linkuvos vls., Šiaulių aps. – 1964.03.04., Kaune).

## Reorganizacija
Lietuvos kariuomenės aviacija iki 1920 m. rugpjūčio 31 d. buvo vadinama Aviacijos dalimi.

1920 m. rugsėjo 22 d. Lietuvos kariuomenės Aviacijos korpusas buvo pervadintas Oro laivynu.

## Bibliografija

* Kraucevičius (Kravcevičius) Juozas, Plieno sparnai, http://www.plienosparnai.lt/page.php?442
* Lietuvos karinės oro pajėgos, Visuotinė lietuvių enciklopedija,  

## Išnašos
Klumpaitė

**Klumpaitė** (*Cypripedium*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso augalai su šakniastiebiais ir dideliais žiedais. Paplitusios Šiaurės pusrutulio vidutinio ir šaltojo klimato juostose.

Lapai platūs, išsidėstę pražangiai, apaugę trumpais plaukeliais, kiaušiniški arba beveik apskriti, su stiebą apkabinančiomis makštimis. Žiedai dideli, spalvingi, susitelkę stiebo virūšnėje po 1–2. Pažiedės stambios, lapų pavidalo. Išoriniai apyžiedžio lapeliai spalva skiriasi nuo vidinių. Vaisius – dėžutė su daug smulkių sėklų.

## Rūšys
Gentyje yra apie 58 rūšys ir savaiminiai hibridai.

* Žemoji klumpaitė (*Cypripedium acaule*)
* Plačialapė klumpaitė (*Cypripedium calceolus*)
* Japoninė klumpaitė (*Cypripedium japonicum*)
* Kentukinė klumpaitė (*Cypripedium kentuckiense*)
* Kaliforninė klumpaitė (*Cypripedium californicum*)
* Smulkiažiedė klumpaitė (*Cypripedium parviflorum*)
ir kt.


Orchid 1.JPG|Žemoji klumpaitė (*Cypripedium acaule*)
Cypripedium parviflorum - Curtis' 57 (N.S. 4) pl. 3024 (1830).jpg|Smulkiažiedė klumpaitė (*Cypripedium parviflorum*)
Венерин башмачок. Шушенский бор.jpg|*Cypripedium macranthos*


## Šaltiniai
Kiškiabudiniai

**Kiškiabudiniai** (*Bolbitiaceae*) – agarikiečių (*Agaricales*) grybų šeima.

Vaisiakūniai nedideli, kepurėlė dažniausiai gliti, lakšteliai priaugę, laisvi ar prisegtiniai. Auga ant žemės, ant supuvusiose medienos, rečiau senose ugniavietėse.

Išskiriama 17 kiškiabudinių grybų genčių ir 287 rūšys.

Lietuvoje auga šios gentys:
* Dirvabudė (*Agrocybe*). Lietuvoje 11 rūšių.
* Gelsvūnis (*Bolbitius*). Lietuvoje 3 rūšys.
* Kiškiabudė (*Conocybe*). Lietuvoje 19 rūšių.

## Šaltiniai
Aviacijos korpusas

Aviacijos korpusas - valstybės ginkluotųjų pajėgų karo aviacijos junginys, skirtas vykdyti specializuotas užduotis.

Aviacijos korpusą sudaro kelios aviacijos *eskadros,* į jų sudėtį gali įeiti ir nepriklausomos eskadrilės bei kovos grupės*.*

## Pavadinimo atitikmenys
Aviacijos korpusas JAV kariuomenėje vadinamas Sparnu (Wing), Vokietijoje - Fliegerkorps.

## Vadovybė
Aviacijos korpusui arba jį atitinkančiam daliniui vadovauja vienos žvaigždutės generolas (brigados generolas, NATO klasifikacija OF-6) arba dvejų žvaigždučių generolas (generolas majoras, NATO klasifikacija OF-7)