open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bhubanešvaras

**Bhubanešvaras** (, , ) – miestas Indijos rytuose, pakrantės lygumoje, 40 km nuo Bengalijos įlankos, Mahanadi upės deltoje; Odišos valstijos sostinė ir didžiausias miestas (aglomeracijoje – 1,46 mln. gyventojų).

Yra oro uostas, stotis prie Kolkatos-Čenajaus geležinkelio, plentų mazgas. Vystoma popieriaus pramonė. Prekyba ryžiais, džiutu. Vystomas turizmas. Bhubanešvare veikia 1943 m. įkurtas universitetas, Orisos žemės ūkio ir technologijų universitetas, fizikos institutas, Orisos muziejus.

## Paveldas

Bhubanešvaras yra vienas svarbiausių Rytų Indijos religinių centrų; jame gausu sakraliosios architektūros paminklų (būdingas Kalingos stilius), kurie įsikūrę senojoje miesto dalyje. Mieste buvę ~7000 šventyklų, juosusių šventąjį tvenkinį, bet dabar išlikę 150: XI a. Lingaradžos šventykla (aukštis 55 m), VIII a. Parašuramešvaras, 950 m. Muktešvaros šventykla ir kt., daugiausia su Šivos kultu susijusios šventyklos. Jos monumentalios, bokštų pavidalo, gausiai dekoruotos skulptūriniais bareljefais. Naujojoje miesto dalyje yra M. K. Gandhi memorialinis parkas.


File:Lingaraja.jpg|Lingaradžos šventykla
File:Mukteshwar Temple2.jpg|Muktešvaro šventykla
File:Dhauli-Giri-Shanti-Stupa-Bhubaneswar-Orissa.jpg|Ramybės stūpa
File:Train leaving KGP station.JPG|Geležinkelio stotis 


## Istorija

Bhubanešvaras rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo III a. pr. m. e., kuomet priklausė Kalingos valstybei. ~260 m. pr. m. e. jis užimtas Ašokos ir tapo Maurijų valstybės dalimi. Vėliau priklausė įvairioms indų valstybėms. VII a. pastatyta daug dievui Šivai skirtų šventyklų, tapo jo kulto vieta, tačiau XI-XVI a. valdant Gango dinastijai paplito dievo Višnaus kultas. Nors Bhubanešvare ir plito islamas, miestas išliko vienu iš hinduizmo relginių centrų. Nuo XVI a. pab. įėjo į Mogolų imperijos sudėtį.

XIX a. pr. – 1947 m. buvo valdomas britų. 1948 m. į Bhubanešvarą iš Katako perkelta Odišos sostinė, vokiečių architektas Otto Königsberger suplanavo naują miesto dalį.

## Sportas
* Odisha FC; Odišos futbolo klubas, persikėlęs į miestą 2019 m., o įkurtas Delyje.
* Nuo 2019 m. Odisha FC žaidžia „Kalingos“ stadione, Bhubanešvaro mieste. Stadiono talpa 15 tūkst. žiūrovų.

## Miestų partnerystė
*  Kupertinas, JAV, Kalifornija

## Šaltiniai
Čigasakis

**Čigasakis** () – miestas Japonijoje, centrinėje Kanagavos prefektūros dalyje. Gyventojų 236 tūkst. (2012 m.). Miestas įsikūręs ant rytinio Sagamio upės kranto, priešais Sagamio įlanką.

## Istorija
Teritorija buvo apgyvendinta jau priešistoriniais laikais. Edo laikotarpiu didžiojoje teritorijos dalyje žemė buvo išdirbta, buvo auginami galvijai. Prekybos maršrutas *[[Tōkaidō]]* ėjo pro šia teritoriją. Dalinai priklausė Sagamio žemei, kurią valdė Tokugavos šiogūnatas.

Prasidėjus Meidži restauracijai, 1898 m. buvo nutiesta Tokaido geležinkelio linija, sujungusi Čigasakį su Tokiju ir Osaka, tai paspartino teritorijos plėtrą. 1908 m. buvo suteiktos miestelio teisės. 1921 m. buvo nutiesta Sagamio geležinkelio linija, Čigasakį sujungusi su šiaurėje įsikūrusia Sagamihara. 1947 m. spalio 1 m. Čigasakiui buvo suteiktas miesto statusas.

2003 m. balandžio 1 d. miesto gyventojų sk. viršijus 200 tūkst., jis įgavo specialaus miesto statusą ir didesnę autonomiją.

## Ekonomika
Miestas remiasi iš apgyvendinimo paslaugų sferos gaunamomis pajamomis. Meidži laikotarpiu Čigasakis garsėjo kaip kurortas prie jūros, tad turizmas ir dabar išlieka svarbiu pajamų šaltiniu.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra rododendras, medis – akacija, paukštis – didžioji zylė.
Fudžisava

**Fudžisava** () – miestas Japonijoje, Kanagavos prefektūros centrinėje dalyje. Gyventojų 416 tūkst. (2012 m.).

## Geografija
Miestas įsikūręs prie Ramiojo vandenyno Sagamio įlankos. Šiaurinė miesto dalis išsidėsčiusi Sagamio plynaukštėje, tuo tarpu pietinė – ties Šonano kopomis. Į pietus nuo miesto yra Enošimos sala, pro miestą šiaurės–pietų kryptimi teka Hikičio (引地川) ir Sakajaus (境川) upės.

## Istorija
Šioje teritorijoje rasta įrankių iš Japonijos paleolito laikotarpio, keramikinių šukių iš Džiomon laikotarpio ir kapų iš Kofun laikotarpio.

Muromači laikotarpiu Fudžisava plėtėsi aplink Jugiodži (*Yugyo-ji*) budistų šventyklą, pastatytą 1325 m. Miestelis suklestėjo Edo laikotarpiu, kai pro jį ėjo prekybinio *[[Tōkaidō]]* kelio maršrutas.

1923 m. Didysis Kanto žemės drebėjimas pridarė daug žalos, buvo sugriauta apie 4 000 pastatų. Fudžisavai miesto statusas suteiktas 1940 m. spalio 1 d. 1964 m. vasaros olimpinių žaidinių jachtų buriavimo rungtys vyko miesto apylinkėse.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra visterija, medis – Tunbergo pušis (*Pinus thunbergii*), paukštis – tulžys.

## Miestų partnerystė
* Majami Byčas, Florida, JAV (nuo 1959 m. kovo  5 d.)
* Macumotas, Naganas, Japonija (nuo 1961 m. liepos 29 d.)
* Vindzoras, Ontarijas, Kanada (nyo 1987 m. gruodžio 2 d.)
* Borjongas, Pietų Čungčongo provincija, Pietų Korėja (nuo 2002 m. lapkričio 15 d.)
* Kunmingas, Junanas, Kinija (nuo 1981 m. lapkričio 5 d.)
Hiracuka

**Hiracuka** () – miestas Japonijoje, Kanagavos prefektūroje, priešais Sagamio įlanką. Gyventojų 259 tūkst. (2012 m.).

## Istorija
Heian–Kamakura laikotarpiais teritorija buvo padalinta į feodus, kuriuos valdė įvairūs samurajų klanai. Sengoku laikotarpiu čia vyko keletas mūšių tarp Hodžo ir Miuros klanų. Tojotomiui Hidejošiui įveikus Hodžo klaną Odavaros mūšyje 1590 m., valdos atiteko Tokugavos Iejasu valdžion.

Po Meidži restauracijos, 1889 m. balandžio 1 d. buvo įkurtas Hiracukos miestelis. 1929 m. jis buvo sujungtas su kaimyniniu Sumos miesteliu, o 1932 m. gavo miesto statusą. 1945 m. Hiracuka smarkiai nukentėjo per bombardavimą.

2001 m. miesto gyventojų sk. viršijus 200 tūkst., Hiracuka tapo specialiojo statuso miestu ir gavo didesnę autonomiją.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra gvazdikas, medis – kamparinis cinamonas (*Cinnamomum camphora*), paukštis – garnys.

## Miestų partnerystė
* Takajama, Gifu, Japonija, nuo 1982 m. spalio 22 d.
* Hanamakis, Ivatė, Japonija, nuo 1984 m. balandžio 27 d.
* Idzu, Šidzuoka, Japonija, nuo 2013 m. vasario 6 d.
* Lorensas, Kanzasas, JAV, nuo 1990 m. rugsėjo 21 d.
* Alytus, Alytaus apskritis, Lietuva, nuo 2017 m. pasirašytas MOU. 
* Kaunas, Lietuva, nuo 2023 m. lapkričio 26 d.
Dehradūnas

**Dehradūnas** () – miestas šiaurės Indijoje, 236 km į šiaurę nuo Naujojo Delio, Šivaliko kalvų Dūno slėnyje; Utarakhando valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Yra geležinkelio stotis, plentų mazgas, už 27 km nuo miesto yra Jolly Grant oro uostas. Maisto, tekstilės, medienos apdirbimo pramonė. Veikia miškų tyrimų, aklųjų institutai, technologijų parkai. Veikia ajurvedos, jogos centrai.

Dehradūne yra budistinių stūpų, didžioji mečetė, laikrodžio bokštas, Ošo institutas. Miesto gyventojų dauguma yra garhvaliai, kalbantys garhvalių ir hindi kalbomis.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo senovės. Apylinkėse yra Ašokos stulpas, VII a. Dūno slėnis aprašytas kinų keliautojo Huen Čango. Britai miestą užėmė 1816 m. Dehradūnas tapo populiaria poilsio vieta. 2000 m. tapo naujos Utarakhando valstijos sostine.


File:Tara statue Great Stupa Dehra Dun.jpg|Stūpa ir Taros skulptūra
File:Dehradun India 2006-11.JPG|Laikrodžio bokštas
File:Forest Research Institute, Dehradun, India.jpg|Miškų tyrimų institutas
Mantas Armalis

**Mantas Armalis** (g. 1992 m. rugsėjo 6 d. Plungėje) – ledo ritulio vartininkas, fotomodelis.

## Biografija

Gimė 1992 m. rugsėjo 6 d. Plungėje. Būdamas 4 mėnesių kartu su tėvais, kurie buvo orientavimosi sporto meistrai, išvyko gyventi į Švediją. Ledo ritulininko karjerą pradėjo 2007–2008 m. Djurgården U16 komandoje. 2008–2011 m. žaidė už Mora IK jaunimo U18 ir U20 komandas. 2011–2012 m. sezone pradėjo žaisti pagrindinėje Mora IK komandoje, tačiau vėliau buvo paskolintas Söderhamn/Ljusne komandai, kuri žaidė C1 divizione. Šiame divizione ledo ritulininkas debiutavo 2011 m. spalio 5 d. prieš Lindlövens IF komandą, kuriai pralaimėjo 5 – 3. Vėliau buvo paskolintas Borlänge HF komandai, kurioje sužaidė vienas varžybas. 2012–2013 m. sezoną pradėjo Tranås AIF komandoje.

2008 m. debiutavo Lietuvos U18 ledo ritulio rinktinėje, nuo 2010 m. U20 rinktinėje, o 2012 m. buvo pripažintas geriausiu Ukrainoje vykusio U20 II diviziono turnyro A grupės vartininku.

## Nuorodos

* 18-metis vartininkas Mantas Armalis įsitvirtino ne tik Lietuvos ledo ritulio rinktinėje, bet ir Švedijoje ;
* Ledo ritulininkas M.Armalis – pirmasis lietuvis, žengęs Milano mados savaitės podiumu;
* Eurohockey Profilis (ang.);
* hockeyDB Profilis (ang.);
* Elite Prospects Profilis (ang.);

## Šaltiniai
Gumiarabikas

**Gumiarabikas** (), **E414** – natūralūs lipai, gaunami iš akacijų sakų. Tai yra natūralus polisacharidas, išskiriamas iš tropinėje Afrikoje augančių akacijų rūšių: senegalinės akacijos (*Acacia senegal*) ir plačiosios akacijos (*Acacia seyal*) sakų.

Šis maisto priedas naudojamas kaip tirštiklis, stabilizatorius ir emulsiklis. Suvartojus per daug gumiarabiko gali pasireikšti meteorizmas. Taip pat naudojamas poligrafijoje, dažų, klijų, kosmetikos gamyboje, chemijos pramonėje.

Pagrindiniai gumiarabiko tiekėjai yra Sudanas, Senegalas, Mauritanija, Čadas, kitos Sahelio šalys. Sakai komerciškai renkami nuo laukinių medžių Sahelio šalyse, pradedant Senegalu ir baigiant Somaliu. Anksčiau Arabijoje ir Vakarų Azijoje gumiarabiko akacijos buvo auginamos. Dabar renkamas ir naudojamas saldžiam želė tipo desertui gaminti.

Angliškai dar vadinamas *acacia gum* ('akacijų lipai'), *chaar gund*, *char goond*, *meska*.

Gumiarabikas yra sudėtingas glikoproteinų ir polisacharidų mišinys. Būtent gumiarabike buvo atrasti monosacharidai arabinozė ir ribozė. Abiejų jų pavadinimai kilę iš gumiarabiko pavadinimo. Žodis *ribozė* gautas kaitaliojant raides žodyje *arabinozė*.  

## Panaudojimas
Gumiarabikas naudojamas:
* rašalų ir spaustuvinių dažų gamyboje klampumui reguliuoti,
* kosmetikos pramonėje kaip tirštiklis,
* tekstilės pramonėje,
Miriam Markel-Mosessohn

**Miriam (Viežbolovska) Markel-Mosessohn** (1839 m. Vilkaviškyje, Rusijos imperija – 1920 m. gruodžio 18 d. Grajeve, Antroji Lenkijos Respublika) – Lietuvos žydų kilmės viena iš pirmųjų moterų rašiusi ir vertusi hebrajų kalba.

## Biografija

Gimė 1839 m. Vilkaviškyje. 1851 m. kartu su tėvais persikraustė gyventi į Suvalkus, kur mergina studijavo hebrajų kalbą bei tuo pačiu tobulinosi vokiečių ir prancūzų kalbose. 1863 m. ištekėjo už Anshel Markel-Mosessohn (1844–1903). Baigusi mokslus vertė vokiškus kūrinius į hebrajų kalbą. 1869 m. gyvendama Varšuvoje į hebrajų kalbą išvertė Eugen Rispart knygos I tomą *Die Juden und die Kreuzfahrer unter Richard Lowenherz*, tačiau II tomą išvertė tik 1895 m. dėl nuolatinių sveikatos ir vyro finansinių problemų. 1881 m. kartu su vyru apsigyveno Vienoje. Gyvendama Vienoje rašė straipsnius į žurnalą *Ha-Meliz*. Mirė 1920 m. gruodžio 18 d. Grajeve.

## Nuorodos

* Biografija (ang.).

## Literatūra

* Balin, Carole. “The Makings of a Maskilah: Miriam Markel-Mosessohn (1839–1920),” in To Reveal Our Hearts: Jewish Women Writers in Tsarist Russia, 13–50. New York: 2000.
* Yaari, Avraham, ed. A Collection of Yehudah Leib Gordon’s Letters to Miriam Markel-Mosessohn (Hebrew). Jerusalem: 1936).
* Dinur, Ben-Zion, ed. The Letters of Avraham Mapu, 160, 164 and 183–84. Jerusalem: 1970.
* Markel-Mosessohn, Miriam. The Friend of the Poet: Miriam Markel-Mosessohn’s Letters to Yehudah Leib Gordon. Introduction and Notes by Shmuel Verses (Hebrew). Jerusalem: 2004.
Port Bleras

**Port Bleras** (, ) – miestas Indijai priklausančiose Andamanų salose, Pietų Andamano salos rytinėje pakrantėje, prie Andamanų jūros; Andamanų ir Nikobarų salų sąjunginės teritorijos administracinis centras. Yra jūrų uostas, Vyr Savarkaro tarptautinis oro uostas. Veikia karinės jūrų ir oro bazės. Verčiamasi žvejyba, laivų statyba, medienos apdirbimu, amatais (dirbiniai iš medžio, odos, metalo). Vystomas turizmas (paplūdimiai, povandeninis nardymas). Veikia antropologijos, miškų, jūrų muziejai. Yra 1896 m. įkurtas kalėjimas (dabar turistinis objektas).

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1789 m. kaip nuteistųjų kolonija ir pavadinta Rytų Indijos kompanijos laivyno jūrininko Archibald Blair garbei. XIX a. čia bazavosi Britų-Birmos kare dalyvaujantys laivai. Kolonistus dažnai atakuodavo vietiniai Andamanų gyventojai. XIX a. pab. pradėtas statyti naujas kalėjimas, skirtas daugiausia politiniams kaliniams. Antrojo pasaulinio karo metais Port Blerą savo sostine paskelbė provizinė Indijos vyriausybė. 2004 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo cunamio.


File:Cellular Jail 4150220.JPG|Kalėjimas
File:Science Centre Port Blair 4150307.JPG|Mokslo centras
File:Chatham Wharf Port Blair 4140084.JPG|Uostas
Rimantas Urbonas

**Rimantas Urbonas** (1935 m. rugsėjo 26 d. Armoniškyje, dab. Utenos raj. – 1998 m. lapkričio 20 d. Kauno raj.) – hidrotechnikos inžinierius, profesorius, Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius (1989–1994 m.).

## Biografija

R. Urbonas 1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Po to 4 metus dirbo įvairiose Lietuvos melioracijos organizacijose. 1966 m. baigė aspirantūrą prie LŽŪA Melioracijos katedros ir pradėjo dirbti Akademijoje dėstytoju. 1967 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, 1970 m. jam suteiktas docento vardas. 1968–1971 m. dirbo LŽŪA Hidromelioracijos ir Žemėtvarkos fakulteto dekanu. 1975–1978 – dirbo Afrikoje, kur dėstė Malio Respublikos Žemės ūkio politechnikos institute. Grįžęs iš užsienio, R. Urbonas toliau dirbo Melioracijos katedroje docentu, dėstė žemių sausinimo discipliną būsimiesiems hidrotechnikos inžinieriams.

1989 m. tapo Akademijos rektoriumi. Jis buvo pirmasis LŽŪA rektorius, Lietuvos Atgimimo laikotarpiu aktyviai dalyvavęs kuriant ir tvirtinant naują Lietuvos žemės ūkio universiteto statutą, pertvarkant studijas pagal Vakarų universitetų modelį. Pasibaigus rektoriaus kadencijai 1994 m., iki pat mirties dirbo profesoriumi Melioracijos katedroje. Profesoriaus vardas suteiktas 1990 m.

1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, buvo vienu iš šio judėjimo grupės lyderių LŽŪA. Jis buvo ilgametis Lietuvos Žemės ūkio akademijos, Lietuvos vandens ūkio instituto tarybų narys, įkūrė Universiteto profesorių klubą, iki pat mirties buvo jo prezidentas.

## Akademinė veikla

Paskelbė virš 130 mokslinių ir mokslo populiarinimo straipsnių melioracijos, sausinimo, drenažo, hidrologijos, vandens balanso, aplinkosaugos temomis. Vienas ir kartu su bendraautoriais parašė 6 vadovėlius, keletą knygų, metodinių patarimų studentams.

## Nuorodos

* R. Urbono biografija
Pultinis stalas

**Pultinis stalas** (, iš  'pultas (knygai)') – stovimasis stalas nedideliu paviršiumi.

## Senoviniai pultiniai stalai
Tradicinis pultinis stalas yra funkciškai kiek praplėstas pultas – stovimasis stalas, paprastai nuožulniu paviršiumi knygai padėti, turintis daugiau vietos popieriaus lapui ir rašymo reikmenims padėti. Tai specializuota stovimojo stalo forma, nors kartais terminu  vadina ir didelius stovimuosius stalus. Daugelis pultinių stalų turi nuožulnų paviršių su žemu borteliu ties apatiniu kraštu, sulaikančiu padėtą popierių ir rašiklius, kad šie nenuslystų.

## Šiuolaikiniai pultiniai stalai
Paprastai tai pultinis stalas, pritaikytas ant jo padėti nešiojamajam kompiuteriui. Paprastai tai ratukinis stalas, dažnai turintis vieną koją su plačiu pamatu apačioje. Dar vadinami  'prezentacijų stalas'.

Tokie stalai dažniausiai pardavinėjami pagal katalogus, juos perka konferencijų centrai, universitetai, pramonės įmonės ir ligoninės.

## Nuorodos

* 
* Aronson, Joseph. The Encyclopedia of Furniture. 3rd ed. New York: Crown Publishers, 1966.
* De Reyniès, Nicole. Le Mobilier Domestique: Vocabulaire Typologique. Paris, Ministère de la Culture et de La Communication, 1987.
* Moser, Thomas. Measured Shop Drawings for American Furniture. New York: Sterling Publlishing Inc., 1985.
Missy

**Missy** (1967 m. rugsėjo 24 d. Burbanke – 2008 m. rugpjūčio 13 d. Valensijoje) –buvusi pornografinių filmų aktorė.

## Biografija
Missy gimė Burbanke, Kalifornijoje, tačiau gausi šeima, kurioje be jos dar buvo 5 broliai ir 5 seserys, netrukus persikėlė į Simi Valį, konservatyvią bendruomenę netoli Los Andželo.

Su būsimuoju vyru Michaelu Wilkinsu (Mickey G) ji susipažino 1991 m. ligoninėje, kur ji dirbo administracijoje, o jis – slaugytoju. 1994 m. jiedu susituokė: Missy tai buvo pirmoji santuoka, Michaelui – trečioji ir jis turėjo 2 vaikus. Dar iki pažinties su vyru, Missy palaikė artimus santykius su mergina vardu Laurie ir šie santykiai tęsėsi ir po vedybų. „- Tai subalansuota. Man tai atrodo normalu ir praturtina mano ir žmonos santykius.“ – sakė Michaelas. Tarp Missy šeimos bei Laurie ir jos draugo galiojo partnerių keitimosi taisyklė, tačiau jie niekada nesilankė svingerių klubuose.

1994 m. Missy su vyru išmėgino save pornografijoje, kartu nusifilmuodami mėgėjiškame filme. Missy tuo metu buvo 27 ir ji sakė: „- Mano pirmieji kartai prieš kamerą buvo nejaukūs. Prireikė šiek tiek laiko, kol išmokau atsiriboti nuo supančios aplinkos ir susikoncentruoti į jausmus.“ 

Pradėję filmuotis kartu, vėliau jiedu ėmė vaidinti ir atskirai, o Missy, per savo karjerą suvaidinusi per 200 filmų, sukūrė kur kas daugiau vaidmenų, nei jos vyras.

1997 m. Missy ir Michaelas pasirašė sutartis su „Wicked Pictures“, nors Missy jau buvo vaidinusi šios kompanijos filmuose ir anksčiau. Ji yra vienintelė aktorė, laimėjusi Geriausios naujos aktorės ir Geriausios metų aktorės prizus tais pačiais metais.

Intensyvi Missy karjera tęsėsi iki 1999 m., kai pradėjo irti santuoka. Jos oficialus pasitraukimas iš pornografijos įvyko 2001 m. paskelbus atvirą laišką „Wicked Pictures“ kompanijai, kuriame ji teigė atradusi religiją bei norinti pradėti gyvenimą iš naujo.

2008 m. rugsėjo 29 d. žurnalas „AVN“ pranešė apie jos mirtį nuo medikamentų perdozavimo savo namuose Valensijoje, Kalifornija. Tai buvo įvykę daugiau negu prieš mėnesį, bet informacija nebuvo paviešinta, nes šeima nenorėjo, kad kas nors iš buvusių jos kolegų dalyvautų laidotuvėse.

## Apdovanojimai

### [[AVN apdovanojimas]]

### [[XRCO apdovanojimas]]

## Šaltiniai

## Nuorodos
* IMDb profilis
Rega (upė)

**Rega** – upė šiaurės vakarų Lenkijoje, įteka į Baltijos jūrą. Upės ilgis 167,8 km, tai 24-ta ilgiausia upė Lenkijoje. Regos baseino plotas 2724,9 km².

Didžiausi intakai: Gardominka, Molstova, Ukleja, Piaskova, Rekova, Reska Vengoža, Stara Rega.

Miestai prie Regos: Švidvinas, Lobezas, , , Gryficė, Tšebiatuvas.

## Galerija


File:Rega w Świdwinie.jpg|Rega - Švidvinas
File:Syrenka łobeska.jpg|Rega - Lobezas, (Sirenos)
File:Rega bridge Resko 2007-08.jpg|Rega - 
File:Rega bridge Ploty 2007-08.jpg|Rega - 
File:Gryfice 2007 bird's-eye view 12.jpg|Rega - Gryficė
File:Trzebiatow Old Town bird's-eye view 2007-10b.jpg|Rega - Tšebiatuvas
File:East Mrzezyno bird's-eye view 2007-10.jpg|Rega - Baltijos jūra ()


## Šaltiniai
Itas

**Itas** () – miestas Japonijoje, Šidzuokos prefektūroje. Įsikūręs rytinėje Idzu pusiasalio pakrantėje, priešais Sagamio įlanką. Gyventojų 70 tūkst. (2012 m.). Didžioji dalis miesto patenka į Fudžio-Hakonės-Idzu nacionalinio parko teritoriją.

## Istorija
Edo laikotarpiu teritoriją valdė Tokugavos šiogūnatas. Būtent čia jų užsakymu anglų jūrininkas Viljamas Adamsas (*William Adams*) 1604 m. sukonstravo pirmuosius Japonijos vakarų stiliaus burlaivius, kurių vienas buvo naudojamas žvalgybai, o kitas išplaukė į Meksiką. Šis įvykis įamžintas Ito mieste vieną iš gatvių pavadinus Adamso vardu. Meidži laikotarpiu vykdytos kadastrinės reformos metu, 1889 m., keturi (Tsušima, Itas, Komuras ir Usamis) kaimai buvo priskirti Kamo apskričiai. Vėliau, 1896 m., jie buvo prijungti prie Tagatos apskrities. 1906 m. sausio 1 d. Itas gavo miestelio teises. Prijungus Komuro kaimą, 1947 m. rugpjūčio 10 d. Itui buvo suteiktas miesto statusas. 1955 m. prie miesto buvo prijungti Tsušimos ir Usamio kaimai.

## Ekonomika
Dėl miesto apylinkėse esančių karštųjų versmių (*[[onsen]]*) plėtojamas turizmo verslas. Komercinė žvejyba ir prekyba džiovinta žuvimi taip pat laikomos svarbiomis ūkio šakomis.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra kamelija, medis – kamelija, paukštis – mėlynasis akmeninis strazdas  (*Monticola solitarius*).

## Miestų partnerystė
*  Suva, Nagano prefektūra, Japonija (nuo 1965 m. gegužės 20 d.)
*  Medvėjus, Jungtinė Karalystė (nuo 1982 m. rugpjūčio 10 d.)
*  Rietis, Italija (nuo 1985 m. liepos 21 d.)
*  Ismailis, Azerbaidžanas (nuo 2013 m.)
Bronislavas Taraškevičius

**Bronislavas Taraškevičius** (; g. 1892 m. sausio 20 d. Mačiuliškėse, dab. Vilniaus raj. – m. 1938 m. lapkričio 29 d. Minske) – baltarusių kalbininkas, pedagogas, visuomenės ir politinis veikėjas.

B. Taraškevičius buvo politinis kalinys, tapo stalininių represijų per Didįjį valymą auka. Garsėjo kaip baltarusių kalbos normintojas (taraškevicos kalba), pirmųjų gramatikos vadovėlių šia kalba autorius.

## Biografija

Kilęs iš valstiečių. Baigęs Lavoriškių mokyklą, mokėsi Vilniaus gimnazijoje, kurią baigė sidabro medaliu 1911 m. Studijavo Petrogrado universiteto istorijos filologijos fakultete, kurį baigęs 1916 m. liko dirbti rusų kalbos ir literatūros katedroje. Nuo 1918 m. B. Taraškevičius dirbo Minsko pedagoginiame institute, dėstė baltarusių ir graikų kalbas.

1920 m. buvo paskirtas Vidurinės Lietuvos švietimo departamento Baltarusių filialo atsakingu darbuotoju, 1922 m. – išrinktas Lenkijos Seimo ambasadoriaus pavaduotoju ir Lenkijos baltarusių klubo pirmininku.

1921–1923 m. buvo Vilniaus baltarusių gimnazijos direktorius.

Nuo 1926 m. buvo pogrindinės Vakarų Baltarusijos komunistų partijos narys. 1927 m. už šią veiklą Lenkijos valdžios areštuotas ir nuteistas 12 metų kalėti. 1930 m. buvo anksčiau laiko paleistas, bet 1932 m. už marksistines pažiūras vėl buvo suimtas. 1933 m. TSRS valdžia iškeitė jį į Lenkijos politinį kalinį, kalėjusį Rusijos kalėjime, ir paliko dirbti Maskvoje. 1937 m. vėl buvo suimtas ir nuteistas mirties bausme, o 1938 m. lapkričio 29 d. buvo sušaudytas. Palaidotas Minske. 1957 m. buvo reabilituotas.

## Akademinė veikla

B. Taraškevičius parašė pirmąją baltarusių kalbos gramatiką (1918). 1929 m. Vilniuje buvo išleista jo „Baltarusių kalbos gramatika mokykloms“ („Беларуская граматыка для школ“). Ši knyga pakartotinai buvo išleista ne tik Vilniuje, bet ir daugelį kartų Minske.

B. Taraškevičius išvertė į baltarusių kalbą Adomo Mickevičiaus poemą „Ponas Tadas“ bei Homero „Iliadą“.

## Atminimo įamžinimas

1979 m. prie namo Vilniuje, Vilniaus g. 37, kur gyveno B. Taraškevičius, buvo atidengta memorialinė lenta. 1994 m. toje pačioje vietoje buvo atidengta kita, pilko granito memorialinė lenta su bareljefu. Joje lietuvių ir baltarusių kalbomis rašoma, kad šiame name 1923–1928 m. gyveno pirmosios dabartinės gudų gramatikos autorius, šimtatūkstantinės valstiečių-darbininkų Hramados lyderis Branislavas Taraškevičius.

## Nuorodos

* Bronislavo Taraškevičiaus biografija (''vilnijosvartai.lt'') 
* Bronislavas Taraškevičius 
*Vytautas Žeimantas. Pirmąją baltarusių kalbos gramatiką Vilniuje išleido Bronislovas Taraškevičius. XXI amžius, 2020 10 30, Nr. 42.
Čipko judėjimas

**Čipko judėjimas** (, ) – ekologinis judėjimas, XX a. aštuntajame dešimtmetyje veikęs Indijoje, tuometiniame Utarančalo regione. Šio judėjimo aktvistai taikiais metodais priešinosi masiniam miškų kirtimui; pagrindinė pasipriešinimo taktika – medžių apkabinimas (nuo to ir kilo pavadinimas iš garhvalių kalbos).

Judėjimui pradžią davė 1974 m. kovo 26 d. įvykęs garhvalių moterų iš Reni kaimo (Čamolio raj., tada Utar Pradešas) pasipriešinimo kaimo miško kirtimui, kurį siekė įvykdyti valstybinio miškų departamento pasamdyti asmenys, akcija. Vėliau šis judėjimas paplito po kitas Utar Pradešo, o vėliau Indijos vietas ir paveikė Indijos aplinkos politiką, kuri tapo jautresne kaimo bendruomenių atžvilgiu.

Čipko judėjimas prisidėjo ne tik prie ekologinių problemų iškėlimo Indijoje, bet ir prie moterų padėties klausimo palietimo. Čipko judėjimas dažnai įvardijamas kaip ekofeministinis, nes dauguma jo dalyvių buvo moterys. Pagrindinė Čipko lyderiai buvo Chandi Prasad Bhatt ir Sunderlal Bahuguna.

## Biblografija
* Anupam Mishra, Satyendra Tripathi: *Chipko movement: Uttarakhand women’s bid to save forest wealth*. Pub. by People’s Action, 1978.
* J. Bandopadhyay and Vandana Shiva: *Chipko: India’s Civilisational Response to the Forest Crisis*. Indian National Trust for Art and Cultural Heritage. Pub. by INTACH, 1986.
* J. Bandopadhyay and Vandana Shiva: „The Chipko Movement Against Limestone Quarrying In Doon Valley“ in: Lokayan Bulletin, 5 : 3, 1987, pp.&nbsp;19–25 online 
* Thomas Weber, *Hugging the trees: the story of the Chipko movement*, Viking, 1988.
* Somen Chakraborty: *A Critique of Social Movements in India: Experiences of Chipko, Uttarakhand, and Fishworkers' Movement*, Published by Indian Social Institute, 1999. ISBN 81-87218-06-1.
Silvasa

**Silvasa** (, ) – miestas vakarų Indijoje, 30 km į pietryčius nuo Damano, prie Daman Gangos upės; Dadros ir Nagar Havelio sąjunginės teritorijos administracinis centras. Svarbus pramonės centras: aliuminio, naftos perdirbimo ir naftos chemijos, maisto, farmacijos, tekstilės, plastiko, elektronikos, mašinų gamybos pramonė. Yra portugališko stiliaus katalikų bažnyčia, parkas, Madhubano tvenkinys.

## Istorija

Iki XIX a. pab. Silvasa buvo mažas kaimas, bet pradėjo augti nuo 1885 m., kai portugalai čia perkėlė Dadros ir Nagar Havelio administraciją iš Dararos. Portugalų valdymo metais miestas oficialiai vadinosi ***Vila de Paso d’Arkosas*** ().
Dora Venter

**Dora Venter** (tikrasis vardas – **Melinda Gál**; g. 1976 m. spalio 1 d. Vengrija) – pornografinių filmų aktorė.

## Biografija
Dora gimė Šalgotarjano mieste bei turi brolį ir seserį.

Sulaukusi 18, ji persikėlė į Budapeštą, kur 1998 m. baigė medicinos mokyklą ir gavo kvalifikacijos pažymėjimą.

Baigusi mokslus, Dora ėmė dirbti slaugytoja, tačiau menkas darbo užmokestis vertė ją ieškoti papildomo pajamų šaltinio. Išvaizdi šviesiaplaukė 1999 m. balandį pati kreipėsi į „X-Clusive Modeling Agency“ agentūrą ir sudalyvavo pornografinio filmo bandymuose. Pradėjusi filmuotis, kurį laiką ji derino darbą ir naująją veiklą, bet galiausiai apsisprendė būti aktore.

Pirmajame savo filme Dorai teko vaidinti su kolega iš Vengrijos, tuo tarpu antrasis filmas buvo sukurtas Kanuose, apdovanojimų Hot d’Or įteikimo metų.

Karjeros pradžioje didžioji dalis Doros filmų buvo sukurta Švedijoje, kur ji vadinosi Claudia Wennström. Pradėjus vaidinti kitose Europos šalyse, ji pasikeitė ir vardą, pasivadindama „Venter“ – pagal vaistus, kuriuos pati vartojo. Iki 2013 m. ji nusifilmavo apie 180 juostų, kurios buvo kuriamos italų, vokiečių ir prancūzų kompanijų.
 
2003 m. Dora vėl trumpm grįžo prie slaugytojos amato, motyvuodama tuo, kad jos draugai žino apie pornografiją, o pacientai – ne.

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė
Counter-Strike: Global Offensive

**Counter-Strike: Global Offensive** (sutrumpintai **CS:GO**) – pirmo asmens šaudyklė, išleista 2012 m. rugpjūčio 21 d. Žaidimą sukūrė įmonės „Valve Corporation“ ir „Hidden Path Entertainment“. Tai ketvirtasis žaidimų serijos „Counter-Strike“ žaidimas.

2023 m. kovo mėn. buvo paskelbta apie tęsinį, pavadintą „Counter-Strike 2“, kuris buvo išleistas tų pačių metų rugsėjo 27 d. Po naujojo žaidimo pasirodymo, „Global Offensive“ tebėra pasiekiamas, tačiau nebegaus atnaujinimų, be to, uždaryti oficialūs serveriai.

## Turinys
Kaip įprasta „Counter Strike“ žaidimuose, kova vyksta tarp dviejų grupių – teroristų ir policijos specialiųjų pajėgų. Įprastinis žaidimas vyksta žemėlapiuose, kuriuose tam tikroje vietoje reikia padėti arba išminuoti bombą, taip pat išvaduoti įkaitus arba sutrukdyti įkaitų išvadavimą. Taip pat yra 5 žaidimo režimai: įprastas klasikinis ir konkurencinis (*Classic Casual* ir *Competitive*), ginklavimosi varžybos (*Arms Race*), *Demolition, Danger Zone (Battle Royale), Wingman* ir *[[Deathmatch]]*. Žaidime žaidžiama ginklais, kurie egzistuoja ir tikrovėje, pvz., AK-47, UZI, Desert Eagle, Glock, USP, M4A1 ir kt. Skirtingai nuo ankstesnių serijos žaidimų, CS:GO yra reitingų sistema (), kuri žaidėjus skirsto pagal tai, kaip jie gerai žaidžia.

## Operacijos
Žaidimo operacijos yra ypatingi „Valve“ sukurti renginiai žaidėjams, per kuriuos galima dalyvauti įvairiuose iššūkiuose, atlikti misijas. Operacijose pristatomi nauji žemėlapiai, pridedami papildomi žaidimo režimai. Už atliktas misijas žaidėjai gauna operacijos metu naudojamą valiutą – „žvaigždes“, kurias gali keisti į tik žaidime naudojamus teroristų ir antiteroristų modelius, lipdukus ir ginklus. Kad dalyvauti operacijoje, žaidėjai privalo nusipirkti „bilietą“ (Operation Pass), kuris įprastai kainuoja nuo 13 iki 15 eurų (priklausomai nuo žaidėjo gyvenamosios vietos). Operacijos tradiciškai tęsiasi apie 16 savaičių.

## Nuorodos
* Oficiali „Counter-Strike“ svetainė
* Oficiali „Counter-Strike“ Wiki (Fandom)(anglų k.)

## Išnašos
Priešistorinis žinduolis

**Priešistoriniai žinduoliai** – grupės žinduolių, išnykusių priešistorėje, dažnai painiojamų su dinozaurais. Žinoma, kad jie patyrė du pagrindinius evoliucinius sprogimus: vieną prieš 93 milijonus metų (viršutiniame kreidos periode), kitą – maždaug prieš 50 milijonų metų (žemutiniame eocene).

## Evoliucija

Žinduoliai išsivystė iš cinodontų – plėšriųjų roplių grupės, gyvenusios vėlyvajame paleozojuje. Pirmasis žinomas žinduolis yra *[[Juramaia sinensis]]*, mažas *[[eutheria]]* (placentinis žinduolis), gyvenęs aukštutinės juros laikais. 

Žinduolių evoliucija praėjo daugelį etapų nuo tada, kai jų *[[Synapsida]]* protėviai pirmą kartą pasirodė vėlyvojo karbono Pensilvanijos subperiodo laikotarpyje. Įpusėjus triasui buvo daug sinapsidinių rūšių, kurios atrodė kaip žinduoliai. Rūšių linija, vedanti į šiandieninius žinduolius, išsiskyrė juroje; šio laikotarpio sinapsidai apima *[[Dryolestes]]*, labiau susijusius su išlikusiais placentiniais ir sterbliniais nei su kloakiniais, taip pat *[[Ambondro]]*, labiau susijusius su kloakiniais. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas: Priešistoriniai žinduoliai
Kavaratis

**Kavaratis** (, ) – miestelis Arabijos jūroje esančiose Lakadyvų salose (Indija), apima Kavaračio atolą; Lakšadvipo sąjunginės teritorijos administracinis centras. Yra uostas, kelto linija jungia su Kočiu. Veikia karinė jūrų bazė. Verčiamasi žvejyba, kopros gamyba, išvystytas turizmas. Gausu balto smėlio paplūdimių, žydrų lagūnų, palmių giraičių.

Dauguma žmonių kalba malajalių ir divehi kalbomis. Yra ligoninė, vandens gėlinimo gamykla, 2 mokyklos.

## Šaltiniai
Sakata

**Sakata** () – miestas Japonijoje, Jamagatos prefektūroje. Miestas įsikūręs ant Mogamio upės kranto. Gyventojų 111 tūkst. (2011 m.).

## Istorija
Sakata įkurta 1933 m. balandžio 1 d. 2005 m. prie Sakatos prijungus Akumio apskrities Hiratos, Macujamos ir Javatos miestelius, Sakatai buvo suteiktas miesto statusas.

## Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra viendienė, medis – japoninis skirpstulas, paukštis – kilnusis erelis.

## Miestų partnerystė
*  Delaveras, Ohajas, JAV
*  Železnogorskas-Ilimskas, Irkutsko sritis, Rusija
*  Tangšanas, Hebėjus, Kinija
Hoang Kamo krosnis

**Hoang Kamo krosnis** () – krosnis su dūmų nuvedimo sistema, kuri išsklaido degimo dūmus ir taip apsaugo slėptuvę, kurioje yra tokia krosnis, nuo vizualinio aptikimo. Tokią dūmų nuvedimo sistemą 1951 m. sugalvojo Vietmino kareivis Hoang Kamas. Šio tipo virykles vietnamiečiai plačiai naudojo *Cu Chi* tuneliuose ir kitose slėptuvėse. Kitas šių viryklių pavadinimas buvo  'gitaros krosnis'.

Krosnies sistemos esminė dalis buvo gili dengta ertmė po žeme, iš kurios dūmai išeidavo ilgais požeminiais bambukiniais vamzdžiais.

Rašoma, kad krosnies išradėjas buvo gimęs 1916 m. ir mirė 1996 m. Kiek žinoma, jis nėra susijęs su generolu Hoang Kamu (gimusiu 1920 m.) ar poetu Hoang Kamu (gimusiu 1922 m.). Abiejų jų vardai yra pasirinkti.

## Nuorodos
Italijos futbolas 2012–2013 m.

**[[Italija|Italijos]] futbolo varžybos [[2012]]–[[2013]] m.**
*  prasidėjo 2012 m. rudenį, baigėsi 2013 m. pavasarį;
* s turnyras prasidėjo 2012 m. rudenį, finalas įvyko 2013 m. pavasarį.

## 2012–2013 m. [[Serie A]]
* **[[Serie A]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 20 komandų.
* Čempionų titulą gynė Juventus FC komanda.

Komandos pagal Italijos regionus:

### Galutinė lentelė
* Antrą kartą iš eilės ir 29-tą klubo istorijoje čempionais tapo Juventus. 
* Rezultatyviausias sezono žaidėjas tapo Edinson Cavani (29 įvarčiai).

* Palermo, Siena ir Pescara buvo pažemintos į Serie B lygą.

## 2012–2013 m. [[Italijos futbolo taurė]] ''(Coppa Italia)''
* **[[Italijos futbolo taurė]]** () – pagrindinis atkrentamųjų varžybų tipo Italijos futbolo turnyras, organizuojamas Italijos futbolo federacijos.
* Taurės laimėtojais tapo SS Napoli.
#### Finalo ir pusfinalio rungtynės

### Finalo rungtynės

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* Foot.dk archyvas
* SOCCERWAY
274301 Vikipedija

**274301 Vikipedija** (**274301 Wikipedia**) – asteroidas, skriejantis asteroidų žiede tarp Marso ir Jupiterio.

## Istorija
Šį asteroidą 1997 m. rugsėjo 8 d. pirmą kartą registravo Prancūzijos astronomai, tačiau nepakako duomenų apskaičiuoti jo orbitą (1997 RO4). JAV astronomai jį stebėjo 2007 m., tačiau orbita vis dar nebuvo apskaičiuota (2007 FK34).

Ukrainos astronomai 2008 m. rugpjūčio 25 d. pastebėjo asteroidą (2008 QH24). Apskaičiavus jo orbitą paaiškėjo, kad tai tas pats asteroidas.

2011 m. balandžio 18 d. šis asteroidas įtrauktas į mažų planetų katalogą ir jam suteiktas numeris 274301.

2013 m. sausio 27 d. asteroidas pavadintas „Wikipedia“. Registre pateikiamas toks komentaras:
: *Wikipedia is a free, copyleft, collaboratively edited online encyclopedia launched in 2001. In 11 years of its compilation it became one of the largest reference works and one of the most visited web-sites on the Internet. It is developed in more than 270 languages by enthusiasts from all over the world.*

## Šaltiniai
Algirdas Skrebiškis

**Algirdas Skrebiškis** (g. 1956 m. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Baigė Vilniaus 34-tą vidurinę mokyklą. 1974–1981 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute, taikomosios geodezijos inžinierius. 1981 m. pradėjo dirbti LSSR kaimo statybos ministerijos Naujos technikos valdyboje vyresniuoju inžinieriumi. Bendradarbiavo su statybos tematikos žurnalu „Statyba ir architektūra“. Buvo išrinktas LSSR kaimo statybos ministerijos sistemos jaunųjų specialistų judėjimo pirmininku. Po trejų metų perėjo dirbti į Spaudos komitetą, po 2 mėnesių pakviestas dirbti į žurnalą „Mokslas ir technika“ pramonės skyriaus redaktoriumi, o po poros metų tapo transporto skyriaus redaktoriumi.

Nuo 1991 m. dirbo dienraštyje „Lietuvos rytas“, rašė ekonomikos ir automobilizmo temomis. Yra pirmasis automobilizmo tematikos puslapių „Greitkelis“ vedėjas. Keletą metų dirbo radijo stotyje „Radiocentras“ automobilinių žinių žurnalistu. 1993 m. kovo mėn. UAB „Nauda“, pirmojo lietuviško automobilizmo žurnalo „Ratai“ steigėja, A. Skrebiškį perviliojo iš „Lietuvos ryto“ į žurnalo vyriausiojo redaktoriaus pareigas. Buvo suburtas profesionalus, savo srities žinovų kolektyvas: Liucijus Suslavičius, Mindaugas Žilionis, Arūnas Volungevičius ir kt. Išsiskyrus vyriausiojo redaktoriaus ir steigėjų vizijoms apie žurnalo ateitį, A. Skrebiškis paliko „Ratų“ žurnalą.
Priešpaskutinis darbas – 16 metų ekonominiame švedų laikraštyje „Verslo žinios“.
Pastaruosius dvejus metus dirbo vežėjų asociacijoje LINAVA internetinės svetainės vyriausiuoju redaktoriumi. Pradėjus Rusijai neįsileisti Lietuvos vežėjų, dėl ypatingai sumažėjųsių įplaukų komunikacijos skyrius (4 žmonės) buvo uždarytas. Iš viso buvo atleista apie 30 žmonių (pusė sekretoriato).
Papildomas pliusas – gerai moka lenkų kalbą.
Prūsijos sąjunga

**Prūsijos sąjunga** (, ) buvo prieš Vokiečių ordiną nukreipta organizacija, kurią 1440 m. vasario 21 d. Kvidzyne įkūrė 53 kilmingieji ir dvasininkai, 19 miestų. Šios organizacijos pagrindas buvo 1397 m. Kulmo žemės kilmingųjų įkurta Driežo sąjunga.

1454 m. sąjungos vadas Johannes von Baysen kreipėsi į Kazimierą Jogailaitį, kad šis prijungtų Prūsiją prie Lenkijos karalystės kaip savo feodą. Tai pradėjo Trylikos metų karą tarp Vokiečių ordino ir Lenkijos, kurią finansiškai rėmė Prūsijos miestai.

Pagal Pirmąją Torūnės taiką, pasirašytą po vokiečių pralaimėjimo Žalgirio mūšyje, Vokiečių ordinas turėjo sumokėti didelę kontribuciją Lenkijai. Ordino valstybė uždėjo didelius mokesčius tai įvykdyti ir pasiruošti naujam karui su Lenkija. XV a. trečiame dešimtmetyje magistras Paulis Rusdorfas atnešė ordinui stabilumą, bet 1431 m. vokiečiai įsiveržė į Lenkiją, kai Lietuvoje kilo pilietinis karas tarp Švitrigailos ir Žygimanto Kęstutaičio.

Tris dešimtmečius kaupę nepasitenkinimą, vokiečiai įkūrė Prūsijos sąjungą, kuriai vadovavo Hanzos miestai (Gdanskas, Elbingas, Torunė, Kioningsbergas). Balandžio 3 d. prie sąjungos prisidėjo dar keli miestai, bet ne Butovas. Gdanske nariai pasirašė dokumentą, kuris išliko Torūnės archyve.

Po Paulio Rusdorfo mirties 1441 m., jo įpėdinis Konradas fon Erlichshauzenas vedė derybas dėl kompromiso iki savo mirties 1449 m. Prūsijos sąjunga siekė paramos Šventosios Romos imperijoje. Magistras Liudvigas fon Erlichshauzenas 1450–1467 m. su Prūsijos sąjunga elgėsi agresyviau. Jam prašant imperatorius Frydrichas III paskelbė organizaciją nelegalia.

1454 m. vasarį Prūsijos sąjunga sukilo. Jos vadai Gabriel von Baysen ir Johannes von Baysen, remiami Jan de Jani ir Mikołaj Szarlejski iš Ostojos klano, paprašė pagalbos iš Kazimiero Jogailaičio. Jų prašymas išsaugoti miestų teises ir kilmingųjų privilegijas buvo patenkintas.

Vokiečių ordinas pralaimėjo karą. 1466 m. buvo pasirašyta Antroji Torūnės taika. Ordinas prarado Vakarų Prūsiją. Kaip Karališkoji Prūsija ji tapo Lenkijos provincija su daline autonomija. Stibor de Poniec iš Ostojos klano tapo Malborko valdovu. Ordino Rytų Prūsija tapo Lenkijos vasale. Prūsijos sąjunga, padalinus jos narius, nustojo egzistuoti.

Lenkai ir vokiečiai sutiko kreiptis į Frydrichą III ir popiežių Paulių II, kad jie pripažintų Antrą Torūnės taiką, kuri turėjo galioti net be jų pripažinimo. Tačiau greitai iškilo konfliktas dėl Varmės vyskupystės, sukėlęs Dvasininkų karą.
Vilniaus mokytojų institutas

**Vilniaus mokytojų institutas** () – mokymo įstaiga Vilniaus švietimo apygardoje (Rusijos imperija):
* Vilniaus mokytojų institutas (žydų) – atidarytas Vilniuje 1873 m. 
* Vilniaus mokytojų institutas (krikščionių) – atidarytas Vilniuje 1876 m. Evakuotas į Rusijos gilumą 1914 m., kur sujungtas su Samaros mokytojų institutu (dab. Pavolgio valstybinė socialinė humanitarinė akademija).
Damanas ir Diu

**Damanas ir Diu** (, , ) – buvusi Indijos sąjunginė teritorija Arabijos jūros pakrantėje, apsupta Gudžarato. Administracinis centras – Damanas.

## Geografija

Teritoriją sudarė du rajonai: Damanas ir Diu, kurie yra skirtingose Gudžarato vietose. Damanas yra į šiaurę nuo Mumbajaus, prie Daman Gangos estuarijos, tuo tarpu Diu yra Kathiavaro pusiasalyje, į pietus nuo Radžkoto.

## Istorija

Damanas ir Diu nuo XVI a. buvo valdomi portugalų, buvo Portugalijos Indijos dalimi. 1961 m. teritorija buvo užkariauta Indijos ir iki 1987 m. sudarė Goa, Damano ir Diu teritoriją. Vėliau Goa gavo valstijos statusą, o Damanas ir Diu išliko sąjungine teritorija.

2020 m. Damanas ir Diu sujungtas su Dadra ir Nagar Haveliu į bendrą sąjunginę teritoriją.

## Gyventojai

Oficialios kalbos: marathi, gudžaratų, hindi ir anglų. Portugalų kalba ir jos kreolinės variacijos bebaigia išnykti. Tikinčiųjų dauguma hinduistai, tačiau nemažai musulmonų ir krikščionių.

## Išnašos
Kiškėdis vilkas

**Kiškėdis vilkas** (*Canis lepophagus*; ) – išnykusi šuninių žinduolių rūšis, kuri buvo endeminė Šiaurės Amerikoje ir gyveno nuo mioceno iki ankstyvojo pleistoceno (prieš 10,3 – 1,8 mln. metų). Rūšis egzistavo apie 8,5 mln. metų.

Kiškėdis vilkas yra viena pagrindinių *Canis* genties rūšių, egzistavusi iki nuo jos ėmė atskilti kitos *Canis* genties rūšys. Kiškėdžiai vilkai buvo maži šuniniai siauromis kaukolėmis. Iš jų vėliau kilo pilkieji vilkai ir kojotai. Šiauriniame Teksase randamos stambesnių *C. lepophagus* su platesnėmis kaukolėmis fosilijos galbūt atstovauja senovinėms populiacijoms, iš kurių vėliau kilo tikrieji vilkai.

## Konkuravę šuniniai
Kiškėdžiai vilkai savo gyveno kartu su kitais šuniniais, būtent su *[[Borophaginae]]* pošeimio rūšimis:
* *[[Epicyon]]* (prieš 20,6–5,330 mln.m.), *[[Paratomarctus]]* (prieš 16,3–5,3 mln.m.), *[[Borophagus]]* (prieš 23,3–3,6 mln.m.), *[[Carpocyon]]* (prieš 20,4–3,9 mln.m.) ir *[[Aelurodon]]* (prieš 23,03–4,9 mln.m.).

## Fosilijų pasiskirstymas
Pirmosios kiškėdžių vilkų fosilijos aptiktos *Cita* kanjone (Teksasas). Vėliau jų liekanos aptiktos dar keturiose Teksaso vietose, *Tonuco* kalnuose Naujojoje Meksikoje, vakarų Vašingtone, prie Santa Fe upės Floridoje, šiaurės Kalifornijoje, taip pat Nebraskoje, Aidache, Jutoje ir Oklahomoje.

*Legendre* ir *Roth* tirti individai turėjo sverti 18,5 ir 17 kg.

## Nuorodos
Armbrusterio vilkas

**Armbrusterio vilkas** (*Canis armbrusteri*) – išnykusi šuninių žinduolių rūšis, kuri buvo endeminė Šiaurės Amerikoje ir gyveno Pleistoceno epochos Irvingtono periode (prieš 1,8 – 0,3 mln. metų), egzistavo apie 1,5 mln. metų.

## Kilmė
Manoma, kad *Canis armbrusteri* galėjo išsivystyti iš *[[Canis chihliensis|C. chihliensis]]* Azijoje (Tedford, Wang, 182). Spėjama, kad *C. armbrusteri* pirmą kartą pasirodė ankstyvajame pleistocene (Irvingtono periodas) dabartinės pietvakarių JAV teritorijoje. Šių vilkų likučiai dažnai randami uolienų sluoksniuose kartu su mamutų liekanomis. Manoma, kad *C. dirus* () išsivystė iš *C. armbrusteri* Šiaurės Amerikoje. Vidurinėje žemyno dalyje rūšį *C. armbrusteri* išstūmė *C. dirus*, *C. armbrusteri* pasitraukė į pietryčius, kur gyveno Floridoje iki vėlyvojo pleistoceno (Rančo La Brea periodas).

## Taksonomija
Rūšiai pavadinimą *Canis armbrusteri* 1913 m. suteikė Džeimsas Gidlis (*J. W. Gidley*). Pirmos šio vilko fosilijos aptiktos Kamberlando kaulų urve (*Cumberland Bone Cave*) Merilande, Irvingtono kloduose. Rūšies fosilijos aptinkamos plačiai pasklidusios JAV teritorijoje.

## Morfologija
Armbrusterio vilkas buvo vidutiniškai stambesnis ir sunkesnis už savo senesnį ir ilgiau išlikusį giminaitį pilkąjį vilką (*Canis lupus*). Fosilijos ir kiti dabartiniai duomenys rodo, kad Armbrusterio vilkas buvo apie 15 kg sunkesnis.

Vienas individas, įvertintas *Legendre* ir *Roth* svėrė 63,1 kg, o kitas individas pagal įvertinimus svėrė 54,4 kg.

## Seserinės rūšys
Armbrusterio vilkas laikomas seserine vilko *C. dirus* rūšimi, kuri yra vienas evoliuciškai artimiausių dabartinio pilkojo vilko giminaičių. Armbrusterio vilkas nuo pilkojo vilko ir *C. dirus* skiriasi siauresne kaukole.

## Nuorodos
Damanas (miestas)

**Damanas** (, , ) – miestas Indijoje, Arabijos jūros pakrantėje, prie Daman Gangos upės žiočių, 193 km į šiaurę nuo Mumbajaus; Damano ir Diu sąjunginės teritorijos administracinis centras. Yra jūrų uostas. Pro šalia esantį Vapį praeina plentas NH8, ten yra geležinkelio stotis. Svarbus industrinis centras: chemijos (trąšos, dažai, rašalas), elektronikos, plastiko, maisto pramonė. Miestas pasižymi dideliu užterštumu. Damano apylinkėse vystomas turizmas. Yra forto liekanos.

## Istorija

1523 m. Daman Gangos estuariją pasiekė portugalų jūrininkas Diogo de Melo, netrukus čia įkurta gyvenvietė. XVI a. buvo pastatytas fortas gintis nuo Mugalų antpuolių. Damanas išliko valdomas portugalų, kol 1961 m. buvo užimtas Indijos.


File:Fort of St.Jerome.JPG|Fortas
File:Church of our Lady of the Sea.JPG|Jūrų Mergelės bažnyčia
File:Daman 01012012 161.JPG|Paplūdimys prie Damano
Sent Vinsento ir Grenadinų parapijos

**[[Sent Vinsentas ir Grenadinai]]** yra suskirstyti į šešias parapijas.

Penkios parapijos (išskyrus Grenadinų) yra Šv. Vinsento saloje, o Grenadinų parapija Grenadinų salos šiaurinėje dalyje.

## Nuorodos
* St. Vincent and the Grenadines (Citypopulation.de)
* Parishes of Saint Vincent and the Grenadines (Statoids.com)
* ISO 3166-2:VC
Jurata

**Jurata** – populiarus Lenkijos kurortas, Jastarnijos miesto dalis. Kurortas yra miškingoje Helio pusiasalio vietovėje, tarp Jastarnijos ir Helio, prie Baltijos jūros, Pamario vaivadijoje.

## Istorija
Jurata įkurta tarpukariu (1928 m.) kaip lenkų kurortas, labiausiai paplitęs tarp varšuviečių. Vardas kilo iš lietuvių deivės Jūratės, lenkiškai vadinamos Jurata.

## Galerija

Image:20090720 Jurata stacja kolejowa.jpg|Traukinių stotis
Image:Playa de Jurata, Península de Hel, Polonia, 2013-05-24, DD 03.jpg|
Image:POL Jurata 052(2).jpg|
Image:Muelle de Jurata, Península de Hel, Polonia, 2013-05-24, DD 16.jpg|
Cilindrinis stalas

**Cilindrinis stalas** (), *Kaunico biuras* () – rašomasis stalas, savo konstrukcija primenantis *[[Mazarinio biuras|Mazarinio biurą]]*. Tai stalas su mažomis lentynėlėmis ant stalo paviršiaus tolimojoje stalo pusėje ir ketvirčio skritulio formos borteliais. Nenaudojamo stalo viršus uždengiamas sukiojamu ketvirčio cilindro pavidalo gaubtu, judančiu ant ašies. Gaubtas gali būti rakinamas.

Kaip ir daug vėliau išrastas *[[ritininis stalas]]* () cilindrinio stalo darbinis paviršius ir visi ant jo esantys daiktai baigus darbą gali būti palikti darbinėse vietose, nes pasuktas gaubtas uždengia visą paviršių.

Cilindrinis stalas dar vadinamas *Kaunico biuru*, nes, manoma, Prancūzijoje šiuos stalus XVIII a. pirmoje pusėje išpopuliarino *Wenzel Anton von Kaunitz*, tuometinis Habsburgų ambasadorius prie Prancūzijos karaliaus dvaro. Prancūzijos dvaras entuziastingai ėmė naudotis tokio tipo stalais.

Cilindrinio stalo gamyboje sudėtingiausia dalis yra iš vientiso medienos gabalo pagamintas gaubtas (ketvirčio cilindro formos), kuris einant laikui neturi išsikraipyti. Dėl brangumo šiuos stalus naudojo tik turtingi žmonės. Buvo ir keli šių stalų variantai, kurie vietoj vientisos medienos cilindrinio gaubto naudojo gaubtą, surinktą iš lentelių (kas būdinga ritininiams stalams).

Žymiausias cilindrinis stalas, o galbūt ir pats žymiausias istorijoje stalas, yra *Bureau du Roi* ('karaliaus stalas'), XVIII a. pagamintas Prancūzijos karaliui.

## Nuorodos

* Aronson, Joseph. *The Encyclopedia of Furniture*, 3rd edition. New York: Crown Publishers Inc., 1965.
* Boyce, Charles. *Dictionary of Furniture*. New York: Facts on File Inc., 1985. ISBN 0-8160-1042-0.
* Brunhammer, Yvonne; Monique de Fayet. *Meubles et ensembles, époque Louis XVI*. Paris, Éditions Charles Massin, 1965. Pages 59, 60, 61, 65.
* De Reyniès, Nicole. *Le Mobilier Domestique: Vocabulaire Typologique*. Paris: Imprimerie Nationale, 1987.
* Forrest, Tim and Paul J. Atterbury (consulting editor). *The Bulfinch Anatomy of Antique Furniture: An Illustrated Guide to Identifying Period, Detail, and Design*. London: Bulfinch Press, 1996. ISBN 0-8212-2325-9.
* Hinckley, F. Lewis. *A Directory of Antique Furniture: The Authentic Classification of European and American Designs*. New York: Bonanza Books, 1988. ISBN 0-517-01170-0.
* Oglesby, Catherine. *French Provincial Decorative Art*. New York: Scribner, 1951.
* Payne, Christopher, ed. *Sotheby’s Concise Encyclopedia of Furniture*. London: Conran Octopus, 1989. ISBN 1-85029-197-7.
Mazareno rašystalis

**Mazareno rašomasis stalas**, arba **rašystalis** () – XVII a. stalo tipas, pavadintas kardinolo Žiulio Mazareno, 1642–1661 m. Prancūzijos karalystę faktiškai valdžiusio ministro pirmininko, garbei.

Tokie stalai yra ankstyvieji pjedestalinių stalų pirmtakai. Nuo pjedestalinių stalų skiriasi tuo, kad turi tik dvi ar tris eiles mažų stalčių po stalo paviršiumi, o stovi ant aštuonių kojų. Kojos gana ilgos, sutvirtintos skersiniais strypais, šonuose sudarančiais X ar H pavidalo figūras.

Daugelis Mazareno rašomųjų stalų skirti sėdėti įstrižai, kad po stalo paviršiumi būtų tik viena koja. Tokie stalai gaminti laikais, kai tokius stalus įsigydavo ir naudodavo tik kilmingieji arba mėgdžioję kilmingųjų įpročius. Kilmingieji vyrai tais laikais dažnai nešiojo prie juosmens paradines ar kovines špagas ar kitokius ginklus, kurie neretai kliuvinėdavo už baldų. Todėl buvo patogiau sėdėti prie stalo šonu, kai po stalu tik viena koja. (dešiniarankiams – dešinė), o prie kito šono kabėdavo špaga. Likusi erdvė po stalo paviršiumi buvo skirta rakinamiems stalčiams.Dalis Mazareno rašystalių buvo naudojami kaip tualetiniai (skirti pasiruošimui ryte ar vakare – *toilette*) staliukai, tais laikais taip naudoti nemažai stalų. Arba ir kaip rašomieji stalai, ir kaip tualetiniai staliukai. Daugelis jų buvo įmantriai išpuošti raižiniais ir reljefinėmis inkrustacijomis, todėl juos buvo nepatogu valyti. Tais laikais tokie stalai neretai daugiau buvo labiau prestižo ženklas, nei praktiškas baldas.