open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Programų kūrimo gyvavimo ciklo modelis

Yra sukurta daugybė modelių, aprašančių **Programų kūrimo ciklą**. Dažniausiai jie formalizuoja programų kūrimo procesą ir daro jį atkartojamu, t. y. iš kiekvieno baigto produkto ar projekto galima pasisemti patirties kaip kurti naujus produktus ar projektus.

Klasikiniai modeliai:
* Krioklio modelis – kai programa kuriama nepertraukiamai, etapas po etapo.
* Spiralinis modelis – kai programa kuriama ciklais (spirale).
* Prototipavimo modelis – kai visas funkcionalumas patikrinamas prototipais, o vėliau pagal prototipą kuriamas produktas.

Keletas gyvavimo ciklo modelių, papildančių klasikinius:
* Microsoft Solution Framework (MSF) – Microsoft firmos sukurti rėmai, sukurti papildant spiralinį modelį.
* Rational Unified Process (RUP) – Rational firmos sukurtas ciklinis modelis, ypatingai naudojantis UML kalbą.
* SCRUM – empirinis ciklinis modelis, taikomas kai kitų modelių taikymas yra per sudėtingas dėl per greitai kintančių reikalavimų, per didelės apimties ar panašiai. Šis modelis nėra atkartojamas, tačiau yra gana lankstus.
Unified Modeling Language

**UML** (**Unified Modeling Language**, *Vieninga modeliavimo kalba*) – modeliavimo ir specifikacijų kūrimo kalba, skirta specifikuoti, atvaizduoti ir konstruoti objektiškai orientuotų programų dokumentus.

UML atsirado sujungus iki tol tris pirmavusius objektiškai orientuotus modelių žymėjimo būdus:
* OMT (autorius James Rumbaugh)
* OOSE (autorius Ivar Jacobson)
* Booch (autorius Grady Booch)

Iš pradžių UML kūrė Rational kompanija, kuri jos tolesnę plėtrą ir standartizaciją perdavė OMG konsorciumui. 1997 metais pasirodė 1.1 UML versija, 2005–2.0 versija. Šiuo metu UML yra labiausiai paplitęs programinės įrangos specifikavimo standartas, palaikomas įvairių gamintojų Borland, IBM, Telelogic, No Magic. Lietuvoje yra kuriama visame pasaulyje žinoma MagicDraw UML CASE priemonė.

Atviro kodo UML redaktoriai:
* Dia Diagram (daugiaplatformis)
* Gaphor (daugiaplatformis)
* Umbrello (Linux)

## Naudojami diagramų tipai

## Nuorodos
* CASE
* UML informacijos puslapis
Iridė

**Iridė** () – graikų vaivorykštės deivė, okeanidė, vandenynų nimfos Elektros dukra, Heros pasiuntinė. Graikų mitologijoje vaivorykštė simbolizuoja Iridės perduodamas dievų žinias žmonėms.

Iridė dažnai minima Iliadoje, bet nė karto Odisėjoje, kur dievų pasiuntinio vaidmuo teko Hermiui. Deivė vaizduojama kaip nekalta mergelė su aukso sparnais, su vėju skubanti nuo vieno pasaulio link kito.
Žaidimų teorija

**Žaidimų teorija** – mokslas, tiriantis strateginių sprendimų priėmimus. Formaliau vadinamas „matematinių modelių, tiriančių konfliktus ir bendradarbiavimą tarp protingų bei racionalių sprendimų priiminėtojų, mokslu“. Žaidimų teorija yra taikoma ekonomikoje, politikos moksluose, psichologijoje, taip pat logikoje ir biologijoje. Savo pirminėje stadijoje mokslas tyrinėjo vadinamąją *zero-sum teoriją*, kuri kalba apie vieno žaidėjo pajamas, lygias kito žaidėjo nuostoliams. Tačiau dabar, žaidimų teorija yra pritaikytina daugybei skirtingų elgesių modelių tyrimui bei analizei ir išsivystė iki „skėčio“ termino dėl loginių sprendimo mokslų paaiškinimų, įtraukiant ir žmones, ir ne žmones, pvz.: kompiuterius.

Modernioji žaidimų teorija prasidėjo nuo idėjos apie mišrios-strategijos pusiausvyros egzistenciją, dviejų žmonių zero-sum teorijoje ir Džono fon Noimano pagrindimo. Fon Noimano originalus pagrindimas rėmėsi Brauerio fiksuoto taško teorema tiriant kompaktiškas iškiliąsias erdves, kas vėliau tapo standartiniu metodu žaidimų teorijoje ir matematinėje ekonomikoje. Šį mokslinį darbą sekė fon Noimano kartu su Oskaru Morgenšternu parašyta knyga „Žaidimų ir ekonominio elgesio teorija“ (), išleista 1944 m. Joje buvo kalbama apie kelių žaidėjų bendradarbiavimą. Antrasis knygos leidimas pateikė aksiomatinę numatytos naudos teoriją, kuri leido matematiniams statistams ir ekonomistams vertinti sprendimų priėmimą neapibrėžtinėmis sąlygomis.

Šią teoriją XX a. 7-ajame dešimtmetyje tobulino daugybė mokslininkų. Žaidimų teorija aštuntajame dešimtmetyje buvo konkrečiai pritaikyta biologijoje, nors panašūs bandymai pastebėti buvo dar ketvirtajame dešimtmetyje. Žaidimų teorija buvo plačiai pripažinta kaip vertingas įrankis daugelyje sričių. Aštuoni žaidimų teoretikai buvo apdovanoti Nobelio premija ekonomikos srityje, o John Maynard Smith buvo apdovanotas Krafordo premija už žaidimų teorijos pritaikymą biologijoje.

## Šaltiniai
Kėliniai

Kombinatorikoje **kėlinys** – bet kuris tam tikro skaičiaus objektų dėstinys. Kėliniai taip pat yra apibrėžiami kaip gretiniai, sudaryti iš visų tam tikros baigtinės objektų aibės elementų.

Kėlinių skaičius žymimas P_{n} (skaitoma „kėlinys iš n elementų“) ir randamas pagal formulę:

 P_{n} = n!, kur *n*! – skaičiaus *n* faktorialas.

Pavyzdžiui, 10 knygų lentynoje galima išrikiuoti
 P_{10} = 10! = 3628800 būdų.

## Kartotiniai kėliniai
Kartotiniu kėliniu vadinamas junginys, sudarytas iš *n* tipų elementų imant  k_{i} *i*-tojo (*i* = 1, 2, …, *n*) tipo elementų.

Kartotinių kėlinių skaičius žymimas P(k_{1}, k_{2}, ..., k_{n}) ir randamas pagal formulę:
P(k_{1}, k_{2}, ..., k_{n}) = \frac{ (k_{1} + k_{2} + ... + k_{n} )!}{k_{1}!k_{2}!\cdot...\cdot k_{n}!}

Pavyzdžiui, kiek skirtingų žodžių galima sudaryti iš raidžių, esančių žodyje MATEMATIKA?

Raidės *M* yra dvi, *A* – trys, *T* – dvi, *I* – viena, *E* – viena, *K* – viena.

Junginių iš šių raidžių yra:
P(2, 3, 2, 1, 1, 1) = \frac{(2 + 3 + 2 + 1 + 1 + 1)!}{2!3!2!1!1!1!} = 151200.

## Šaltiniai
Globalizmas (tarptautinių santykių teorija)

**Globalizmas** viena iš tarptautinių santykių teorijų, dažnai tapatinamas su neomarksizmu. Tai struktūralistinė teorija, kuri iškelia ekonomiką kaip pagrindinę tarptautinių santykių varomąją jėgą. Trečiojo pasaulio neišsivystymas sukelia jų „priklausomybę“ nuo turtingų pramoninių valstybių, kurios išnaudoja periferines valstybes per kapitalistinę sistemą. Besivystančių šalių buržuazija tik sustiprina užsienio dominavimą.

Globalizmo požiūris į tarptautinių santykių sprendimus yra griežtai deterministinis – bet kurio tarptautinių santykių veikėjo elgesys yra nulemtas tarptautinės sistemos. Norint paaiškinti elgesį bet kuriuo lygiu – individo, biurokratijos, visuomenės ar tarpvalstybiniu – visų pirma reikia suprasti pasaulinę struktūrą. globalistinė paradigma, kaip ir realizmas, neigia individo lygmens analizės reikalingumą.

Dabartinę tarptautinę sistemą galima suprasti tik istoriškai analizuojant jos evoliuciją. Pagrindinis tokios analizės faktorius yra kapitalizmas, kurio bruožus – atskirų individų, visuomenių ar valstybių egzistavimas kitų sąskaita – globalistai ekstrapoliuoja visai tarptautinei sistemai. Atskirų aktorių veiksmai tarptautinėje arenoje paaiškinami kaip nulemti šios kapitalistinės tarptautinių santykių sistemos teikiamų apribojimų ir galimybių.

Globalistai mano, kad sprendimus ir procesus tarptautinėje politikoje labiausiai nulemia pasaulinės kapitalistinių santykių sistemos. Asmeniniai sprendimai nėra svarbūs, nes jie negali paveikti visos sistemos, todėl globalizmas nekreipia dėmesio į atskirų individų veiksmus.

## Nuorodos
* [[Rugsėjo 11] d. teroristų atakos žvelgiant iš įvairių tarptautinių santykių teorijų perspektyvos]
Molis (vienetas)

**Molis** ( – masė) – SI sistemos medžiagos kiekio vienetas. Žymimas **mol**.

Molis – medžiagos kiekis, kuriame yra vienas Avogadro skaičius atomų, molekulių, jonų arba kitų struktūrinių vienetų.

Nuo 2019 m. gegužės 20 d. Avogadro skaičius yra oficialiai apibrėžtas kaip 6,02214076×1023. Anksčiau jis buvo apibrėžtas kaip atomų kiekis 0,012kg anglies izotopo C12.

Vienas molis dujų normaliomis sąlygomis (t=0&nbsp;°C; P=1,013×105Pa) užima 22,4 litro.

## Šaltiniai
Henriko Latvio kronika

**Henriko Latvio senoji Livonijos Kronika** (), parašyta vokiečių kilmės dvasininko Henriko Latvio, apima laikotarpį nuo pirmojo Livonijos vyskupo Meinardo atsikėlimo į Livoniją iki 1226 m., kai Kalavijuočių ordinas užkariauja visą Estiją.

„Livonijos kronika“, parašyta lotynų kalba, aprašo kaip ordinas ir vyskupai užkariauja lyvių, latgalių, sėlių žemes, daug vietos skiriama kovoms su estais ir jų užkariavimui. Kronikoje minimos ir ordino kovos su žiemgaliais, rusų kunigaikščiais, lietuviais, bei veržimasis į jų žemes.

Kronikoje dažnai šališkai stengiamasi nutylėti apie vokiečių pralaimėjimus ir nuostolius, išpučiamos ordino pergalės. Kronika stengiasi pirmiausia akcentuoti vyskupo Alberto veiklą ir nuopelnus krikštijant estus ir baltus, juo labiau, kad ji ir parašyta vyskupo užsakymu.

Šią kroniką papildo iš dalies tuos pačius įvykius aprašanti Eiliuotoji Livonijos kronika.
Nepriklausomų valstybių sandrauga

**Nepriklausomų valstybių sandrauga** (**NVS**; , *СНГ*) – valstybių sąjunga, sudaryta iš buvusių Tarybų Sąjungos respublikų.

## Istorija
Sąjunga sukurta 1991 m. gruodžio 8 d. Baltarusijai, Rusijai ir Ukrainai pasirašant Belovežo susitarimą. 1991 m. gruodžio 21 d. pasirašant Almatos deklaraciją prie sąjungos prisijungė kitos buvusios TSRS respublikos, išskyrus Estiją, Gruziją, Latviją, Lietuvą ir Moldaviją.

1993 m. gruodžio 3 d. prie NVS prisijungė Gruzija, o 1994 m. balandžio 8 d. ir Moldavija.

Turkmėnistanas 2005 m. nutraukė narystę NVS ir liko tik asocijuotu nariu.

2008 m. rugpjūčio 12 d. Gruzija paskelbė išstojanti iš NVS. Priežastis – Pietų Osetijos karas.

2014 m. Ukraina pasitraukė iš sąjungos, nes Rusija aneksavo Krymą ir Sevastopolį.

2025 m. sausio 20 d. Moldova oficialiai pradėjo pasitraukimo iš Nepriklausomų valstybių sandraugos (NVS) procesą.

## Sudėtis

### Tikrosios narės

### Asocijuotosios narės

### Išstojusios šalys

### Šalys stebėtojos

## Išnašos
Tatrai

**Tatrai** (slovakiškai ir lenkiškai *Tatry*) – kalnų grandinė palei Slovakijos ir Lenkijos sieną, aukščiausia Karpatų kalnų dalis. Didžiausia kalnų dalis ir visos aukščiausios viršūnės yra Slovakijoje. Aukščiausia viršūnė yra Gerlachas (2655 m).

Tatrai plačiai žinomi kaip žiemos sporto vieta su tokiais kurortais kaip Visoke Tatrai, įkurtas 1999 m. ir susidedantis iš atskirų Štrbske Pleso, Stary Smokoveco ir Tatrų Lomnicos gyvenviečių, taip pat Popradas Slovakijoje bei Zakopanė Lenkijoje.

Tatrai susideda iš Vakarų Tatrų (slovakiškai *Západné Tatry*, lenkiškai *Tatry Zachodnie*) ir Rytų Tatrų (slovakiškai *Východné Tatry*, lenkiškai *Tatry Wschodnie*). Rytų Tatrai, savo ruožtu, susideda iš Aukštųjų Tatrų (*Vysoké Tatry*, *Tatry Wysokie*) ir Belianskio Tatrų (*Belianske Tatry*, *Tatry Bielanskie*). Aukštieji Tatrai su savo 24 (ar 25) aukštesnėmis, nei 2&nbsp;500 m viršūnėmis yra vieninteliai Alpių tipo kalnai visame 1&nbsp;200 km ilgio Karpatų kalnų ruože.

Tatrai turi būti skiriami nuo kitos Slovakijos kalnų grandinės Žemųjų Tatrų (slovakiškai *Nízke Tatry*), kurie yra į pietus nuo Tatrų, nors kartais Tatrų sąvoka naudojama apibūdinti Tatrus ir Žemuosius Tatrus kartu.

Nuo 1949 m. Tatruose veikia Tatrų nacionalinis parkas (TANAP).
Popradas

**Popradas** – Slovakijos miestas Spišo istoriniame regione Tatrų papėdėje. Turizmo centras, oro uostas. 1412–1770 m. priklausė Lenkijai.

Neseniai mieste atidarytas šiuolaikinis AquaCity kompleksas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Panevėžio apskritis

**Panevėžio apskritis** – teritorinis vienetas šiaurės rytinėje Lietuvos dalyje, Aukštaitijos etnografiniame regione. Centras – Panevėžys. Apskričiai priklauso 6 savivaldybės – Biržų rajono savivaldybė, Kupiškio rajono savivaldybė, Panevėžio miesto savivaldybė, Panevėžio rajono savivaldybė, Pasvalio rajono savivaldybė, Rokiškio rajono savivaldybė.

## Geografija

Pagal užimamą plotą Panevėžio apskritis – ketvirtoji apskritis Lietuvoje. Miestai ir gyvenvietės sudaro 20,2 tūkst. ha, pramonės įmonės ir keliai – 14,5 ha, žemdirbystės plotai – 482,2 tūkst. ha, miškai – 210,9 tūkst. ha, vandenys – 20,0 tūkst. ha, kitos paskirties plotai – 40,6 tūkst. ha.

Apskrities didžioji dalis yra Vidurio Lietuvos žemumoje, pietvakarinis pakraštys yra Žemaičių aukštumoje, pietrytinė dalis – Nevėžio žemumoje, šiaurinė – Žiemgalos ir Mūšos–Nemunėlio žemumose, kurias skiria Linkuvos kalvagūbris.

## Istorija

Panevėžio apskrities pirmtake laikoma Upytės žemė, susikūrusi pietinėje dabartinės apskrities dalyje. Pirmąkart Panevėžio apskritis įkurta po 1831 m. sukilimo, pervadinus Upytės apskritį į Panevėžio apskritį. Ši apskritis be pertraukų gyvavo iki 1950 m. administracinės reformos, kai buvo panaikinta kartu su kitomis Lietuvos apskritimis.

1994–1995 m. įkurta dabartinė Panevėžio apskritis.

## Miestai

Apskrityje yra 11 miestų, kurie nurodyti pagal dydį eilės tvarka 2025 m.:
# Panevėžys,
# Rokiškis,
# Biržai,
# Pasvalys,
# Kupiškis,
# Ramygala,
# Joniškėlis,
# Subačius,
# Vabalninkas,
# Obeliai,
# Pandėlys.

## Gyventojai

## Pramonė

Panevėžio apskrityje 2003 m. sukurta virš 3,4 mlrd. Lt BVP. Vienam apskrities gyventojui teko 10,6 tūkst. Lt (2,6 tūkst. JAV dolerių). 126 pramonės įmonėse dirbo per 20 tūkst. darbuotojų. 2003 m. apskrities pramonės įmonės pardavė produkcijos už beveik 2 mlrd. Lt. Tai sudarė apie 9% visos šalies pramonės produkcijos. Beveik pusę (47%) pramonės produkcijos pagamina maisto ir gėrimų pramonės įmonės.

## Tarptautinė partnerystė
*  Osvencimo apskritis, Lenkija
*  Ivano Frankivsko sritis, Ukraina
*  Gomelio sritis, Baltarusija
*  Vakarų Viruma , Estija
*  Kalmaro lenas, Švedija
*  Oriolo sritis, Rusija
*  Kaliningrado sritis, Rusija

## Literatūra
* Panevėžio apskrities muziejai: rinkiniai ir renginiai / Arūnas Astramskas. – Panevėžys: Panevėžio kraštotyros muziejus, 2005. – 44 p.: iliustr. – ISBN 9955-9643-2-4
* Panevėžio apskrities kultūros paveldas. – Panevėžys: Amalkeros leidyba, 2006. – 68 p.: iliustr. – ISBN 9955-659-16-5

## Šaltiniai
Guolininkai

**Guolininkai** (*Pisauridae*) – vorų (*Araneae*) šeima. 

Pasaulyje apie 400 rūšių. Lietuvoje – 2 gentys, 3 rūšys. Savo išvaizda šiek tiek panašūs į plėšriavorius, bet nuo jų skiriasi akių išsidėstymu. Kiaušinėlių kokoną nešiojasi cheliceromis. 
*Plūdvoriai (*Dolomedes*)
*Guolininkai (*Pisaura*)
**Paprastasis guolininkas (*Pisaura mirabilis*)
Paprastasis guolininkas

**Paprastasis guolininkas** (*Pisaura mirabilis*) – guolininkų (*Pisauridae*) šeimos voras.

Patelė 12-15 mm, patinėlis – 10-13 mm. Vorų pilvelis šviesiai rudas, su tamsesne zigzagine juosta.

Gaudomojo tinklo nerezga. Įdomi šio voro kopuliacija: patinėlis prieš poravimąsi sugauna ir atneša patelei apraizgytą grobį. Kol ši maitinasi, patinėlis ją apvaisina. Šios rūšies atstovai labai ėdrūs, pasižymi kanibalizmu – užpuola savo rūšies atstovus. Neretai patinėliai tampa patelių aukomis. 

Kiaušinėlių kokonas melsvai žalias, apipintas iš vidaus vienodo storumo plonais gelsvais siūlais ir iš išorės homogeninio apvalkalo, su 100-300 kiaušinėlių. Patelė kokoną nešiojasi, o prieš išsiritant jaunikliams, tarp apraizgytų žolių stiebelių įrengia varpelio pavidalo lizdą, kuriame vėliau laikosi išsiritę jaunikliai. Lizdo viduryje ji patalpina kokoną ir jį saugo. Kokono niekada nepalieka, nors ir yra labai baikšti.

Dažnai randamas atvirose vietose, pievose ir miško pakraščiuose, ant žolių ir krūmų. Šviečiant saulei, daug jų būna ant lapų, ištiestomis į priekį ir į užpakalį kojomis. Dažna rūšis.


Image:P1030626 Pisaura mirabilis.JPG|patelė
Plūdvoriai

**Plūdvoriai** (*Dolomedes*) – guolininkų (*Pisauridae*) šeimos vorų gentis.

Vorai 1,1–2 cm dydžio. Viršutinė kūno pusė vienspalvė, sodriai raudonai ruda, su gražiu šilkiniu blizgesiu ir su keletu mažų baltų taškelių. Galvakrūtinė ir pilvelis su plačiu baltu iki gelsvumo krašteliu. Kojos ilgos, su tankiais plaukeliais.

Vikriai bėgioja vandens paviršiumi. Esant pavojui paneria. Gaudo į vandenį įkritusius nariuotakojus, vandeninius vabzdžius. Iščiulpia ant kranto. Suaugę abiejų lyčių atstovai pasirodo gegužės pabaigoje. Kartais patelės užpuola ir suėda patinėlius. 

Kiaušinėlius deda du kartus. Kiaušinėlių kokonas yra rudos spalvos, patelė jį nešiojasi cheliceromis iki jauniklių išsiritimo. Kiaušinėlių skaičius kokone labai didelis – apie 350; vystosi apie mėnesį. Prieš išsiritant jaunikliams, patelė pakabina stipriai padidėjusį kokoną prie augalų ir aprezga jį retu kupolo pavidalo voratinkliu. Išsiritę jaunikliai pirmąją savaitę laikosi kartu, sudarydami purų kamuolį. Paaugę voriukai išplinta voratinkliais, kurie sujungti su kokono apvalkalu. Išgąsdinti jaunikliai vėl susirenka į kamuolėlį; patelė laikosi šalia. Tuščiame kokone neretai apsigyvena kitas voras – *[[Sitticus floricola]]*, o *[[Clubiona phragmitis]]* minta jaunikliais. 

Lytiškai subręsta antraisiais metais. Pavasarį dar galima aptikti dvi amžiaus grupes: lytiškai subrendusius vorus ir praeitą vasarą ar rudenį išsiritusius jauniklius. Dalis jauniklių rudenį išplinta voratinkliais, patenka ant augalų, įvairių medžių ir krūmų ir ten praleidžia pirmuosius savo gyvenimo metus.

Gyvena prie nendrėmis apaugusių vandens telkinių, taip pat pelkėtose pievose ir miškuose, kur auga ratainytės, švendrai, viksvos ir vikšriai. Mėgsta šviesesnes ir išretėjusias vietas, kur daug beržynų ir alksnynų, griovių ir balų, ilgai stovintis vanduo.

Lietuvoje žinomos dvi šios genties rūšys:
*Juostuotasis plūdvoris (*Dolomedes fimbriatus*)
*Didysis plūdvoris (*Dolomedes plantarius*). Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Raizguoliai

**Raizguoliai** (*Dictynidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje apie 500 rūšių. Lietuvoje 7 rūšys, priklausančios 4 gentims.

Šeimai priklauso maži vorai, kurių dydis apie 2-5 mm. Pagrindinė spalva tamsiai ruda, pilvelio viršus su įvairiais šviesiais raštais.

Ant sienų, tvorų, sausų žolių viršūnėse, ant medžių šakų ir kamienų, taip pat ant atskirų stambių lapų stato nedidelius kribelinius gaudomuosius tinklus, kurie signaliniu siūlu sujungti su voro slėptuve. Į tokius tinklus įkliuvę vabzdžiai sulaikomi lipniais gaudomaisiais siūlais. Gyvenimo trukmė – vieneri metai. Dauguma rūšių poruojasi vasarą. Patinėlis ir patelė iki kiaušinėlių padėjimo gyvena kartu viename tinkle. Gyvena įvairiuose biotopuose: pievose, gyvatvorėse, miškuose. Rūšys atskiriamos sunkiai.
Krabvoriai

**Krabvoriai** (*Thomisidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje žinoma 2042 rūšys, priklausančios 164 gentims. Lietuvoje apie 25 rūšys, 8 gentys. Tai plokšti, iki vieno centimetro dydžio rudi vorai, kurių pirmosios dvi kojų poros tvirtesnės ir ilgesnės už likusias. Bėgioja į šonus ir atgal, todėl šiek tiek primena krabus. 

Gaudomųjų tinklų nerezga. Grobį pagauna tykodami ant žiedų ir lapų. Neretai toje pačioje vietoje pratūno ištisas dienas ir savaites. Labai pastabūs. Užtenka šiek tiek prisiartinti ar mostelėti ranka, voras tuoj pat pasislepia po lapu ar žiedu. Prie savo aukos prisėlina nepastebimai, lėtai, akimirksniu pačiumpa priekinėmis kojomis ir įkanda į sprandą. Nuodai labai veiksmingi, net ir tokie apsiginklavę gyvūnai kaip bitės ir kamanės nesugeba panaudoti savo nuodingo geluonies. 

Kai kurios krabvorių rūšys (geltonasis žiedvoris – *Misumena vatia* ir įvairiaspalvis krabvoris – *Thomisus onustus*) pasižymi puikia slepiamąja spalva. Jų aukomis tampa kitų šeimų vorai, žiedus lankantys vabzdžiai. 

Patelė padeda smėlio spalvos kiaušinėlius tarp žolių stiebelių ar lapų iš storesnio verpalo padarytame krepšelio formos kokone. 

Visi krabvoriai yra labai baikštūs, bet patelė ir gresiant pavojui nepalieka kokono. Jį saugo ištisas savaites nesimaitindama. Pajutusi, kad jaunikliai išsirito, prakanda storą kokono apvalkalą ir šitaip padeda jauniems vorams išsilaisvinti. Rudenį jaunikliai užlipa ant žolių viršūnių, pakelia pilvelį ir leidžia voratinklinį siūlą, su juo atitrūkę su vėjo pagalba keliauja. Tokius baltus skraidančius debesėlius galima matyti „bobų vasarą“.
Geltonasis žiedvoris

**Geltonasis žiedvoris** (*Misumena vatia*) – krabvorių šeimos rūšis.

Vorų dydis: patelė 9,0-11,0  mm, patinėlis – 3,0-4,0  mm. Šoninės akys yra ant mažų apvalių pakilimų, užpakalinės eilės akys viena nuo kitos  išsidėsčiusios vienodu atstumu. Pilvelis apvalus. 

Lytiškai subrendusių patelių spalva labai varijuoja: ant geltonų žiedų aptinkami vorai su geltonu pilveliu, ant baltų žiedų – su baltu, ant dobilų – su raudona dėme ant pilvelio. Spalvų įvairovė tokia didelė, kad kai kurie autoriai šiuos spalvinius variantus laikė atskiromis rūšimis. Šis persidažymas vyksta negreitai, o trunka apie 3 dienas (vorų mimikrija). 

Patinėlio galvakrūtinė tamsiai ruda, su šviesia medialine juosta. Pilvelis šviesiai rudas, su tamsiais kraštais ir dviem tamsiomis medialinėmis linijomis. Kojos šviesios, su tamsiai rudais žiedeliais.

Geltonasis žiedvoris užpuola bites ir vapsvas, kurias paralyžiuoja įkąsdamas į sprandą ir voratinklinėmis gijomis pritvirtina po žiedu. Po to iščiulpia taip, kad lieka tik tuščias kiautas. 

Lytiškai subrendę individai aptinkami V-IX mėn. Kiaušinėlius deda 2 kartus. Rudenį jaunikliai skraido voratinkliais.

Dažniausiai sutinkamas žolėje, ant žydinčių augalų, tačiau dėl prisitaikėliškos spalvos yra beveik nematomas.


Misumena vatia2.jpg|Geltonasis žiedvoris
Misumena vatia-f.jpg|Geltonasis žiedvoris ♀
Misumena_vatia.jpg|Geltonasis žiedvoris užpuolęs drugį
P5220113 Misumena vatia.JPG|Geltonasis žiedvoris užpuolęs musę
MisumenaVatia_roqqy.jpg|Misumena Vatia
Plėšriavoriai

**Plėšriavoriai** (*Lycosidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje žinoma 255 gentys ir 2288 rūšys. Lietuvoje 9 gentys, apie 50 rūšių. Tai tamsių spalvų, su ilgomis kojomis klajojantys medžiotojai. IV kojų pora ilgiausia. Gaudomųjų tinklų nerezga. Išskyrus retas išimtis grobį gaudo ne tinklais, bet prisėlina arba tyko nejudėdami vienoje vietoje, kol auka pati prisiartina ir ją pačiumpa šuoliu. 

Didžiosios rūšys įsirengia žemėje urvelius, kuriuos iškloja verpalais. Šiuose urveliuose vorai dieną slepiasi, o naktį jų priedangoje laukia grobio. Visgi didesnė plėšriavorių dalis yra aktyvūs dieną. 

Aptinkami atvirose ir saulėtose vietose, taip pat vandens telkinių pakraščiuose, kopose, pievose, miškuose, laukuose, daržuose ir soduose. Ypač aktyvūs šiltomis ir sausomis dienomis. Aktyvumas labai priklauso nuo oro sąlygų ir augmenijos, taip pat nuo voro išsivystymo stadijos. Todėl vienoje vietoje galima jų rasti labai daug. Patinėliai aktyvesni per poravimąsi (gegužės mėn.) ir, praėjus po kopuliacijos dviem mėnesiams, žūsta. Patelės žūsta rudenį. Daugumos rūšių jaunikliai peržiemoja, todėl randami anksti pavasarį. Patelės nešiojasi rutuliškus ir truputį suplotos formos kokonus, kurie pritvirtinami prie voratinklinių karpučių. Išsiritusius jauniklius dar savaitę patelės nešiojasi ant savo pilvelio.


Image:Plesriavoris.jpg|Plėšriavorio patelė su kiaušinėliais, apsaugotais kokonu
Kilpininkai

**Kilpininkai** (*Theridiidae*) – didelė (virš 2000 rūšių ir 80 genčių) tinklus mezgančių Vorų (*Araneae*) šeima.

Lietuvoje 13 genčių, apie 35 rūšys. Daugiau rūšių yra pietinėse platumose, ypač tropikuose.  Vorai įvairaus dydžio. Pilvelis kūgio pavidalo, įvairaus margumo, kojos paprastai ilgos ir plonos. Pagrindinės spalvos – juoda ir balta. Bendras šeimos požymis – cheliceros be dantelių, IV kojų poros letenėlės apatinėje pusėje turi 6-10 šerelių eilę. Beveik visos rūšys rezga tinklus.

### Voratinkliai
Rezga dviejų rūšių voratinklius: skraidantiems  ir žeme bei medžių kamienais ropojantiems vabzdžiams. Skraidantiems vabzdžiams gaudomasis tinklas netaisyklingas, nuregztas iš netvarkingai persikryžiuojančių ir įvairiomis kryptimis nusidriekiančių siūlų. Ropojantiems vabzdžiamas stato taisyklingą tinklą, kuriame lipnūs gaudomieji siūlai nukreipti į dirvos paviršių, o pats patiesalas sudarytas iš voratinklinių siūlų. Prabėgdami dirvos paviršiumi vabzdžiai prilimpa prie gaudomųjų tinklų, kurie nuo žemės atitrūksta ir auka lieka kabaroti kol susipina siūluose. Daugeliui šios šeimos vorų rūšių gaudomasis tinklas tuo pačiu yra ir guolis, todėl veisimosi periodu jame galima aptikti patelę su kiaušinių kokonu. Tačiau kartais vorai tinkluose įsitaiso specialius guolius, užmaskuotus spygliais, dirvožemio dalelėmis.

### Kiaušinėliai
Kiaušinėlių kokonas rutulio, rečiau kriaušės formos, nupintas iš purių siūlų raizginio, pro kurį matomi kiaušinėliai. Kartais kokonų verpalas yra labai tankus, kaip popierius.  Patelė pakabina kiaušiniėlių kokoną slėptuvėje ar prisitvirtina prie verpimo spenelių ir nešiojasi su savimi (*Neottiura bimaculata*). 

Vorai rūpinasi išsiritusiais jaunikliais. Patelė juos maitina kūno sekretu iš burnos į burną. Daugelio rūšių jaunikliai lieka vorų tinkle ir slėptuvėje. Patinėliai leidžia čirpiančius garsus patelei prisivilioti. 

Šiai šeimai taip pat priklauso nuodingi Latrodectus genties vorai.
Algoritmų sudėtingumas

Sudėtingumo teorija – informatikos šaka, nagrinėjanti įvairias algoritmų savybes, dažnai jų įvykdymo greitį. Teorija atsako į klausimą kaip palyginti skirtingus algoritmus sprendžiančius tą pačią užduotį (dažniausiai svarbu yra algoritmo veikimo laikas, bet taip pat nagrinėjama kiek algoritmas sunaudoja atminties, ar jis apskritai baigia darbą, ar galima jį vykdyti lygiagrečiai su keliais kompiuteriais), bei kurie algoritmai yra geriausi.

Pagrindiniai algoritmo sudėtingumo kriterijai: trukmė ir sintaksinis algoritmo aprašymas. Algoritmų sudėtingumą galima tirti šiais būdais:
* Invariantų tyrimas;
* Asimptotinės išraiškos;

## Algoritmų laiko sudėtingumas
Laiko sudėtingumo skaičiavimas vertina, kiek laiko reiktų tam tikrai problemai su tam tikru duomenų dydžiu spręsti efektyviausiu algoritmu. Tarkime, kad turint *n* bitų duomenų kiekį, problema išsprendžiama per *n²* žingsnių; tokia problema yra *n²* sudėtingumo. Iš tiesų, kiekvienas algoritmo įgyvendinimas spręstų problemą skirtingu žingsnių skaičiumi, todėl sąlyginis žingsnių skaičius (eilė) žymima *O(n²)*.

### Asimptotinis žymėjimas
;O žymėjimas: Asimptotiškai „viršutinė“ riba.
* Apibrėžtis:f(n)=O(g(n)) jei egzistuoja konstantos c ir n_0 tokios, kad c g(n)\geq f(n) visiems n\geq n_0.
O dažniausia naudojamas algoritmo blogiausiam atvejui apibūdinti.

;\Omega žymėjimas: Asimptotiškai „apatinė“ riba.
* Apibrėžtis:f(n)=\Omega(g(n)) jei egzistuoja konstantos c ir n_0 tokios, kad c g(n)\leq f(n) visiems n\geq n_0.
\Omega dažniausia apibūdina algoritmo geriausią atvejį arba apatinę ribą.

;\Theta žymėjimas: Asimptotiškai „ankšta“ riba.
* Apibrėžtis:f(n)=\Theta(g(n)) jei egzistuoja konstantos c_1, c_2 ir n_0, tokios, kad c_1 g(n)\leq f(n)\leq c_2 g(n) visiems n\geq n_0.

Asimptotiškai „ankštai“ ribai taip pat galioja savybė, f(n)=\Theta(g(n)) \iff f(n)=O(g(n))\wedge f(n)=\Omega(g(n)). Asimtotiškai „viršutinė“ riba O(g(n)) dažnai yra neteisingai naudojama ankštai ribai \Theta(g(n)) apibrėžti, kuri nepadengia \Omega(g(n)) atvejo.

;o žymėjimas: Asimptotiškai „negriežta viršutinė“ riba.
* Apibrėžtis:f(n)=o(g(n)) jei \lim_{n\to\infty}(f(n)/g(n))=0.

;\omega žymėjimas: Asimptotiškai „negriežta apatinė“ riba.
* Apibrėžtis:f(n)=\omega(g(n)) jei \lim_{n\to\infty}(f(n)/g(n))=\infty , t. y., g(n)=o(f(n)).

### Žymėjimo ypatumai
Žymėjimas f(n)=O(g(n)), kai vietoj O gali būti O,o,\Theta,\Omega,\omega yra konceptualiai klaidingas, tačiau yra plačiai naudojamas analizuojant algorithmų sudėtingumą. Korektiškumo dėlei reikėtų vartoti f(n)\in O(g(n))

### O žymėjimai
Dažniausi algoritmų sudėtingumo žymėjimai ir jų pavadinimai:

### Pavyzdžiai
Paprasčiausių algoritmų sudėtingumo pavyzdžiai:
* Paieškos algoritmas tiesinėje nesurikiuotų duomenų struktūroje – *O(n)*
* Paieškos algoritmas tiesinėje surikiuotų duomenų struktūroje – *O(*log* n)*
* Rikiavimo algoritmas tiesinėje duomenų struktūroje – *O(n* · log *n)*

## Šaltiniai
Storažandžiai

**Storažandžiai** (*Tetragnathidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje žinoma 1021 rūšis. Lietuvoje trys šios šeimos gentys, iš viso 13 rūšių:
* Skylūnėliai (*Metellina*)
* Gūžokai (*Pachygnatha*)
* Storažandžiai (*Tetragnatha*)

Tai ilgi ir laibi vorai, kurių kūnas šviesiai rudos spalvos, su baltai sidabrinėmis dėmelėmis. Gyvena pušynuose, drėgnose pievose, prie vandens. Turi labai ilgas kojas, kurių pirmos dvi poros ramybės būklėje ištiestos į priekį, ketvirtoji – atgal, o trečioji kojų pora išskėsta į šonus ir prilaiko vorą. Storažandžiai rezga nedidelius rato pavidalo tinklus su atviru centru ir aiškia laisvąja zona.
Skylūnėliai

**Skylūnėliai** (*Metellina*) – storažandžių (*Tetragnathidae*) vorų šeimos gentis.

Labiausiai Europoje ir Lietuvoje paplitusi rūšis – rudeninis skylūnas (*Metellina segmentata* Clerck, 1757).

Patelė 6,5-9,0 mm, patinėlis – 7,0-7,5 mm. Galvakrūtinė gelsva, dažnai šviesiai pilka, su plonu juodu pakraščiu ir Y pavidalo piešiniu. Krūtinė ruda ar juoda, cheliceros gelsvos. Kojos gelsvos, su neryškiais žiedeliais ir dėmelėmis. Pilvelis gelsvas ar pilkas, su rudų, juodų ir rausvų taškelių raštu. 

Subrendę abiejų lyčių vorai randami nuo rugpjūčio mėn. iki vėlyvo rudens. Tinklas visada su atviru centru, kurį voras padaro perkąsdamas siūlus. Nerengia ypatingos slėptuvės. Patelė kabo beveik visada tinklo viduryje; patinėlis tykoja šone ant šakos, padėjęs koją ant signalinio siūlo. Vorų pora visą rudenį randama ant to paties tinklo. Patinėliai dažniausiai pasirodo, kai patelė pagauna grobį. Kartais patelė užpuola patinėlį, apipina siūlais ir iščiulpia. Kiaušinėlius deda rugsėjo – spalio mėn. į nukritusius lapus. Po kiaušinėlių dėties patelė miršta, jauni voriukai išsirita kitą pavasarį. 

Vorai gyvena ant įvairių medžių ir krūmų, žemesnių augalų, pastatų išorinių sienų, dažniausiai saulės apšviestuose vietose.

## Lietuvoje paplitę rūšys

* Juodajuostis skylūnėlis (*Metellina merianae*, Scopoli, 1763)
* Mengės skylūnėlis (*Metellina mengei*, Blackwall, 1870)
* Rudeninis skylūnas (*Metellina segmentata*, Clerck, 1757)
Gūžokai

**Gūžokai** (*Pachygnatha*) – storažandžių (*Tetragnathidae*) vorų šeimos gentis.

Lietuvoje 3 rūšys. Abiejų lyčių vorai panašūs dydžiu ir spalva. Galvakrūtinė ruda, blizganti, su tamsiai rudu pakraščiu ir viduriniu dryžiu bei nedideliais griovelio formos įdubimais. Pilvelis šviesiai gelsvas, pilkai rudas, viršutinėje pusėje su šviesiu lapo pavidalo piešiniu.

Tinklus rezga tik jauni vorai. Subrendę vorai randami ištisus metus. Poravimosi metu patinėliai sučiumpa patelių cheliceras, kad šios jų nesuėstų. Patelės kokonus įsirengia ant įvairių žolinių augalų, taip pat prie akmenų, žievės ar samanų ir juos saugo. Po 10-12 dienų išsirita jaunikliai. Rugsėjo mėnesį lekia voratinkliais ne tik jauni voriukai, bet ir suaugusios patelės.
Storažandžiai (gentis)

**Storažandžiai** (*Tetragnatha*) – storažandžių (*Tetragnathidae*) šeimos vorų gentis.

Vorai 5-10 mm dydžio. Abiejų lyčių spalvos labai panašios. Ramybės būsenoje dvi kojų poros ištiestos į priekį, dvi – tiesiai atgal. Subrendę vorai randami V-IX mėn. Tinklas apskritas, vertikalus, su didelėmis akimis, žemai drėgnose vietose, tarp žolių, nendrių stiebelių. Kiaušinėlių kokonas žalsvas, plokščiąja puse pritvirtinamas prie stiebo. Kiaušinėlių 60-150.
Gyvena ant spygliuočių medžių, ant žemesnių augalų vandens telkinių pakraščiuose,

## Lietuvoje randamos rūšys:
* Šviesiagalvis storažandis (*Tetragnatha dearmata *)
* Laibasis storažandis (*Tetragnatha extensa *)
* Kalninis storažandis (*Tetragnatha montana *)
* Tamsusis storažandis (*Tetragnatha nigrita *)
* Tamsiagalvis storažandis (*Tetragnatha obtusa *)
* Miškinis storažandis (*Tetragnatha pinicola *)
* Nendrinis storažandis (*Tetragnatha striata *)
Maišavoriai

**Maišavoriai** (*Clubionidae*) – vorų (*Araneae*) šeima

Pasaulyje yra 1500 šių vorų rūšių. Lietuvoje – 2 gentys: diegliavoriai (*Cheiracanthium*) ir maišavoriai (*Clubiona*). 

Šie vorai šviesių spalvų. Daugumos rūšių galvakrūtinė ovalios iki kriaušės formos, galvos dalis kiek atsikišusi. 8 akys yra mažos, perlamutrinės, dažnai išsidėsčiusios dviem eilėmis. Pilvelis dažnai ovalinis iki smailėjančio, apaugęs trumpais plaukeliais, kurie sudaro daugiau ar mažiau ryškų raštą. Ventralinėje pilvelio pusėje maždaug per vidurį tarp plaučių stigmų ir verpimo spenelių yra mažas įdubimas. Kojos gana ilgos, plonos, dažnai vienspalvės, su 2 nageliais. IV kojų pora beveik visuomet ilgesnės už visas kitas. Verpimo speneliai gana ilgi, šalia vienas kito, užpakaliniai plonesni už priekinius.

Gyvena ant žolių, medžių ir krūmų lapų, po medžių žieve. Medžioja naktį. Žaibiškai puola auką, kai ši prisiartina arba, prisėlinęs prie jos, nusitempia į saugesnę vietą sudoroti. 

Rezga maišo formos gyvenamuosius tinklus. Keletas rūšių žemėje kasa urvelius, kuriuos iškloja verpalais. Gyvenamieji maišeliai yra su dviem angomis, kurias žiemojimo ar kiaušinėlių saugojimo metu vorai apraizgo verpalais. Šiuose maišeliuose oro temperatūra ir drėgmė pastovi, jie beveik nepraleidžia vandens. Manoma, kad šios gūžtos perduoda cheminius ir vibratorinius signalus poravimosi metu. Gresiant pavojui vorai greitai bėga lygiu lapų paviršiumi, samanomis ir akmenimis, kadangi kojų letenėlės ir priešletenėlės yra apaugusios kibiais plaukeliais. 

Diegliavorių įkandimas yra skausmingas. Kanda tik patelės, gindamos savo kokoną.
Diegliavoriai

**Diegliavoriai** (*Cheiracanthium*) maišavorių (*Clubionidae*) gentis.

Vorai 4-9 mm dydžio. Lytiškai subrendę vorai randami VI-XI mėn. Patelė ir patinėlis kurį laiką gyvena kartu. Po poravimosi patelė pagamina kiaušinėlių kokoną, kurį paslepia dideliame voratinkliniame maišelyje ant žolių. Išsiritę jaunikliai lieka dar keletą dienų motinos slėptuvėje. 

**Nuodingiausias voras**. Patelės įkandimas labai skausmingas, pasireiškiantis stipriu skausmu, šalčio krėtimu ar net paralyžiumi. Šie simptomai praeina tik po keleto dienų ar net po dviejų savaičių. Ypač agresyvios saugojančios kiaušinėlių kokoną arba jauniklius.
Kampavoris

**Kampavoris** (*Tegenaria*) – piltuvininkų (*Agelenidae)* šeimos vorų gentis. 

Vorai stambūs, patinėliai iki 14 mm. Gyvena rūsiuose, pastatuose, ant žemesnių augalų, po akmenimis, apie medžių šaknis.

## Rūšys

Gentyje yra 102 rūšys. Žinomesnės:
*Plyšinis kampavoris (*Tegenaria atrica*)
*Pievinis kampavoris (*Tegenaria agrestis*)
*Naminis kampavoris (*Tegenaria domestica*)
*Didysis naminis voras (*Tegenaria gigantea*)
Kryžiuočiai (vorai)

: *Šis straipsnis aprašo vorų kryžiuočių šeimą. Straipsnis apie kryžiuočių ordiną – [[Teutonų ordinas]]*

**Kryžiuočiai** (*Araneidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Šioje trečioje pagal dydį vorų šeimoje yra apie 160 genčių ir virš 2800 rūšių. Lietuvoje žinomos 32 rūšys iš 16 genčių. 

Šios šeimos vorai mums labiausiai žinomi iš savo apskritų taisyklingai nuaustų voratinklių, nors ne visos rūšys rezga apskritus tinklus. Kryžiuočių kojos ilgos ir storos. Pilvelis ovalinis, dažniausiai labai plaukuotas ir su tipišku įvairių formų kryžiaus piešiniu. Kiaušinėlius šie vorai deda į didelius tankius kokonus. Jų tinklai yra su lipniais siūlais, dažnai signaline gija susieta su slėptuve. Atskirų rūšių tinklai skiriasi dydžiu, spindulių skaičiumi, gaudomųjų siūlų tankumu, laisvosios zonos pločiu ir t. t. Kai kurios šios šeimos gentys gyvena pusiau socialinį gyvenimą ir sudaro kolonijas iš tūkstančių individų, kurių tinklai yra tarpusavyje susiję, pavyzdžiui, Rytų Europoje paplitusi *Araneus sclopetaria*. Meksikoje gyvenantys *Metepiera* vorai netgi kartu rezga tinklus.

Kryžiuočiai dažnai visą gyvenimą praleidžia vienoje vietoje. Išplinta rudenį, jaunikliams skraidant ant voratinklių („bobų vasarą“).

## Kryžiuočių vorų gentys
*Verpstūnai (*Aculepeira*)
*Vapsvavoriai (*Argiope*)
*Rezginuoliai (*Agalenatea*)
*Kryžiuočiai (*Araneus*)
*Voriukai (*Araniella*)
*Žnypliavoriai (*Larinioides*)
*Plunksnuoliai (*Mangora*)
*Landuoliai (*Nuctenea*)
*Lakavoriai (*Hypsosinga*)
Piltuvininkai

**Piltuvininkai** (*Agelenidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje 487 rūšys ir 38 gentys. Lietuvoje 2 gentys: piltuvininkas (*Agelena*) ir kampavoris, naminis voras (*Tegenaria*).

Visos 8 akys išsidėsčiusios dvejose eilėse. Verpimo speneliai dvinariai, ilgi. Kojos ilgos. Tarp žolių ir pastatų kampuose rezga piltuvėlio pavidalo tinklus su gale esančiu gaudomuoju urveliu, kuriame jie tykoja grobio.
Abstraktus duomenų tipas

**Abstraktus duomenų tipas** (ADT) – tai abstrakti, matematiškai apibrėžta klasė, kuri įgyvendina aibę objektų su sekančiomis savybėmis:
* ADT turi griežtą sąsajos aprašą;
* Turi aksiomas ar metodus, kurie leidžia keisti vidinę ADT būseną;

ADT leidžia lengviau suskaldyti programos kodą į mažesnes nepriklausomas programos dalis, nekeičiant programos korektiškumo. ADT taip pat gali būti traktuojamas kaip specifikacija algoritmo problemos sprendimui. ADT apgaubia ir apjungia savyje duomenis ir algoritmus, pakeliant abstrakcijos lygį.

## Pagrindiniai ADT
* Vektorius
* Sąrašas

## Sudėtiniai ADT
* Dvikryptis sąrašas
* Aibė
* Stekas
* Eilutė
* Dvikryptė eilutė
* Prioritetinė eilutė

* Žodynai:
** Hash lentelė:
*** Tiesinis dėstymas
*** Dvigubas dėstymas
*** Universalus dėstymas
*** Grandininė hash lentelė

* Paieškos medžiai:
** Binarinis paieškos medis
** Raudonai-Juodas medis
** AVL medis, 2-3-4 medis
Vapsvavoriai

**Vapsvavoriai** (*Argiope*) – kryžiuočių (*Araneidae*) vorų šeimos gentis. Europoje viena rūšis – paprastasis vapsvavoris (*Argiope bruennichi*). Lietuvos entomologų draugija vapsvavorį paskelbė 2005 metų Lietuvos nariuotakoju.

Tai gana stambūs ir į vapsvas panašūs vorai. Jie aptinkami saulėtose pakelėse, dykvietėse, miško pakraščiuose, prie vandens telkinių. Pagrindinis šių vorų maistas yra žiogai.
Rezginuoliai

**Rezginuoliai** (*Agalenatea*) – kryžiuočių (*Araneidae)* vorų šeimos gentis.

Europoje ir Lietuvoje viena rūšis – rudasis rezginuolis (Agalenatea redii *Scopoli, 1763*). Vorai 3,5-7,0 mm dydžio. Aptinkami sausose, saulėtose vietose, ant žemų augalų. Veisiasi pavasarį ir vasarą. Tinklas 40-70 cm virš žemės paviršiaus. Netoli jo įsirengia pintinėlės pavidalo slėptuvę, kurioje tupi padėjęs koją ant signalinio siūlo esant darganotam orui, giedram – kabo tinklo centre.
Šokliavoriai

**Šokliavoriai** (*Salticidae*) – vorų (*Araneae*) šeima. Žinoma apie 4000 rūšių. Lietuvoje 17 genčių, apie 40 rūšių.

## Ypatumai
Šokliavorių kūnas kresnas, kojos trumpos ir tvirtos, dažnai labai margos. Kūno spalva yra tamsiai ruda, tamsiai pilka arba juoda. Patinėliai spalvingesni negu patelės. Yra vorų, panašių į vabalus ir skruzdėles (*Synageles venator*). Priekinės vidurinės akys labai didelės. Jas voras gali judinti pirmyn ir atgal, į viršų ir į apačią, daryti rato judesius. Šokliavoriai labai gerai mato, skiria spalvas. Tai labai judrūs ir greiti gyvūnai, ypač aktyvūs šiltomis ir saulėtomis dienomis.
Gyvena ant augalų, medžių kamienų, namų sienų ir tvorų, kopose. 

## Elgesys
Tinklų nerezga. Kadangi jų labai gerai išvystytas regėjimas, auką stebi, prisėlina ir užšoka ant jos 2–4 cm šuoliu. Tada voras ištiesia abi kojų poras į priekį ir sučiumpa grobį, net jei jis didesnis už jį patį. Tačiau prieš šokdamas voras nusitiesia apsauginį siūlą, kurį pritvirtina prie žemės. Šis siūlas padeda žaibiškai atsitraukti, jei negalima įveikti didesnio grobio, padeda sulaikyti skrendantį vabzdį, kad jis nenuskristų su pačiu voru, ar tiesiog grįžti į pradinę vietą, jei šuolis nesėkmingas. Šokliavorių aukomis tampa drugiai, musės, net bitės ir kiti vorai. Be to, šie vorai maitinasi ir vabzdžių lervomis bei kiaušinėliais.

Šiai šeimai yra būdingi poravimosi šokiai, kurie kiekvienos rūšies šiek tiek skirtingi. Patelė nuverpia kiaušinėlių kokoną, kurį saugo, kol išsirita jaunikliai.

## Lietuvos šokliavoriai

Lietuvoje stebimos 42 šokliavorių rūšys – tai antra rūšimis gausiausia šalies vorų šeima po gaubtatinklinių. Lietuvoje aptinkamos šokliavorių gentys:

* Lankainiai (*Aelurillus*)
* Uolašokiai (*Asianellus*)
* Straublėšokiai (*Ballus*)
* Kamienšokiai (*Carrhotus*)
* Pušinukai (*Dendryphantes*)
* Nėriniuočiai (*Europhrys*)
* Lankainiai (*Aelurillus*)
* Musėgaudžiai (*Evarcha*)
* Žėrūnai (*Heliophanus*)
* Margašokiai (*Marpissa*)
* Kryžiašokiai (*Pellenes*)
* Žvilgučiai (*Pseudeuophrys*)
* Šokliavoriai (*Salticus*)
* Varinukai (*Sibianor*)
* Dėmėtšokiai (*Attulus*)
* Skruzdinukai (*Synageles*)
* Smėlšokiai (*Yllenus*)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Salticidae (Araneae) of the World
Kryžiuočiai (gentis)

**Kryžiuočiai** (*Araneus*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Šios genties vorai rezga didelius rato pavidalo tinklus. Dažnai pagal spindulių ir spirališkai susuktų siūlų skaičių galima nustatyti kuriai rūšiai priklauso. Voratinklius nupina tarp aukštų žolių stiebelių, medžių ir krūmų šakų, soduose ant tvorų. Voras auką tykoja arba tinklo centre, tupėdamas žemyn galva ir plačiai išskėtęs kojas, arba pasislėpęs, ypač esant apsiniaukusiam orui, šone nuo tinklo slėptuvėje, kuri sujungta signaliniu siūlu. 

Paprastojo kryžiuočio pilvelis šviesiai ar tamsiai rudas su kryžiaus forma išsidėsčiusia balta ir dažnai nusitrinančia dėme. Patelės pilvelis didelis, rutulio formos, galva nedidelė. Patinėlis daug lieknesnis, kojos ilgesnės už kūną.

* *Araneus diadematus* – voras kryžiuotis gyvena Europoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje. Ištiestų kojų tarpugalis iki 2 cm. Voras dieną laukia aukos tūnodamas netoli tinklo, kurį mezga naktimis. Tinklas apvalus, lipnus. Kiekvieną kartą vabzdžiui patekus į tinklą jis suplėšomas, o voras užuot jį pataisęs, paprasčiausiai suėda ir mezga naują.     

Lietuvoje gyvena:
* Marmurinis kryžiuotis – (*Araneus marmoreus*)
* Rausvapilvis kryžiuotis – (*Araneus alsine*)
* Kauburiuotasis kryžiuotis – (*Araneus angulatus*)
* Keturdėmis kryžiuotis (*Araneus quadratus*) 
* Paprastasis kryžiuotis (*Araneus diadematus*)
Žnypliavoriai

**Žnypliavoriai** (*Larinioides*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Vorų dydis – 5-13,5 mm. Gyvena atvirose vietose, ypač prie vandens. Tarp aukštų žolių, nendrių, žemų krūmų nusipina horizontalų ar vertikalų voratinklį, kuris 60 cm skersmens, su 15-24 spindulių ir dideliais tarpais tarp gaudomųjų siūlų. Dažnai tinklai yra labai arti vienas prie kito. Netoli tinklo įsirengia piltuvėlio pavidalo, į apačią atvirą slėptuvę.

Naktinis gyvūnas, per dieną tūno slėptuvėje. Patelė užpuola patinėlį tuoj po apvaisinimo ir jį suėda (kanibalizmas).

Europoje 5 rūšys, iš jų 4 randamos Lietuvoje.
Voriukai

**Voriukai** (*Araniella*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Europoje 6 rūšys, Lietuvoje 2. Vorai nuo gelsvos iki žalsvos spalvos, pilvelis su 4 ar 5 poromis juodų taškelių. Gyvena žolėse ir ant įvairių medžių, krūmų.

Ant medžių ir krūmų rezga maždaug plaštakos dydžio apskritą tinklą. Slėptuvės neturi. Rudenį jaunikliai skrenda voratinkliais. Subrendę vorai randami V-VIII mėn.
Lakavoriai

**Lakavoriai** (*Hypsosinga*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Europoje 4 rūšys, iš jų 3 randamos ir Lietuvoje. Vorai 3,5-5,5 mm. Galvakrūtinė tamsios spalvos. Pilvelis juodai rudas, su geltonomis ar raudonomis išilginėmis juostomis.

Tai dieniniai vorai, dažniausiai sutinkami tinklo centre su lengvai pritrauktomis kojomis. Subrendę individai randami nuo V iki VII mėn. Gyvena ant žemų augalų drėgnose vietose, miškuose, saulės apšviestose vietose, gausiai sutinkamas ant viržių.
Gražutės

**Gražutės** (*Calopterygidae*) – **[[žirgeliai|žirgelių]]** (*Odonata)* šeima.

Vabzdžiai vidutinio dydžio (išskėsti sparnai 60-75 mm). Kūno spalva žalia ar mėlyna metalo blizgesio. Sparnų gyslotumas tankus; sparnai spalvoti. Skraido upių ir upelių pakrantėmis, toliau nuo vandens nenuskrenda.

Lietuvoje dvi rūšys:
*Blizgančioji gražutė (*Calopteryx splendens*)
*Grakščioji gražutė (*Calopteryx virgo*)
Žaliosios strėliukės

**Žaliosios strėliukės** (*Lestidae*) – **[[Žirgeliai|žirgelių]]** (*Odonata*) šeima. Vidurio Europoje sutinkamos 8 rūšys.

Žirgeliai vidutinio dydžio, atstumas tarp išskėstų sparnų 40-45 mm. Ant viršugalvio už antenų yra vagutė. Daugumo rūšių kūnas žalias, metalo blizgesio. Ramybės būklėje priekinių ir užpakalinių sparnų nesuglaudžia, o tik pakreipia pirmyn ir į viršų. Skraido lėtai, prie kūdrų, tvenkinių ir upelių, apaugusių krūmais.

Lietuvoje 6 rūšys:
*Blizgančioji strėliukė (*Lestes dryas*)
*Paprastoji strėliukė (*Lestes sponsa*)
*Žalsvoji strėliukė (*Lestes virens*)
*Didžioji strėliukė (*Chalcolestes viridis*)
*Sibirinė strėliukė (*Sympecma paedisca*)
*Pietinė strėliukė (*Lestes barbarus*)
Tikrosios strėliukės

**Tikrosios strėliukės** (*Coenagrionidae*) – **[[Žirgeliai|žirgelių]]** (*Odonata*) šeima.

Vabzdžiai smulkūs. Priekiniai ir užpakaliniai sparnai su stiebelio pavidalo pamatais, vienodos formos ir retu gyslotumu. Patelių pilvelis šviesiai žalias arba rausvas, patinėlių ryškiai mėlynas su juodomis dėmėmis. Randamos upelių pakrantėse, skraido neaukštai. Lervos gyvena nedideliuose stovinčiuose vandens telkiniuose.

Lietuvoje 6 gentys ir 12 rūšių:
* Šarvuotoji strėliukė (*Coenagrion armatum*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Johansono strėliukė (*Coenagrion johanssoni*)
* Ietinė strėliukė (*Coenagrion hastulatum*)
* Pjautuvinė strėliukė (*Coenagrion lunulatum*)
* Pasaginė strėliukė (*Coenagrion puella*)
* Gražioji strėliukė (*Coenagrion pulchellum*)
* Raudonakė strėliukė (*Erythromma najas*)
* Nykštukinė strėliukė (sin. mažoji nehalenija; *Nehalennia speciosa*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Kruvinoji strėliukė (sin. raudonoji strėliukė; *Pyrrhosoma nymphula*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Mėlynoji strėliukė (*Enallagma cyathigerum*)
* Elegantiškoji strėliukė (sin. elegantiškoji išnura; *Ischnura elegans*)
* Mažoji strėliukė (sin. mažoji išnura; *Ischnura pumilio*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Skėstaakiai laumžirgiai

**Skėstaakiai laumžirgiai** (*Gomphidae*) – žirgelių (*Odonata*) šeima.

Žirgeliai vidutinio dydžio (pilvelio ilgis 30-40 mm, atstumas tarp išskėstų sparnų – 65-75 mm). Ramioje būklėje sparnai laikomi išskėsti į šonus. Užpakaliniai sparnai ties pamatais aiškiai platesni už priekinius. Galva ir krūtinė geltona arba žalsva, su juodomis juostelėmis. Akys viršugalvyje nesusiglaudžia.

Lietuvoje 4 rūšys:
* Geltonkojis laumžirgis (*[[Gomphus flavipes]]*)
* Upelinis laumžirgis (*[[Gomphus vulgatissimus]]*)
* Pleištinis laumžirgis (*[[Ophiogomphus cecilia]]*)
* Žnyplinis laumžirgis (*[[Onychgomphus forcipatus]]*)
Tikrieji laumžirgiai

: *Šis biologinis straipsnis apie žirgelių šeimą. Apie filmą skaitykite – [[Laumžirgis (filmas)]].*

**Tikrieji laumžirgiai** (*Aeshnidae*) – žirgelių (*Odonata*) šeima.

Vabzdžiai stambūs, margi. Kūnas iki 80 mm ilgio, atstumas tarp išskėstų sparnų 90-110 mm. Akys viršugalvyje suglaustos. Skraido labai greitai. Baikštūs. Lervos stambios, 45 mm ilgio. Gyvena stovinčiuose ir lėtai tekančiuose vandenyse. Minta įvairiais bestuburiais, buožgalviais, žuvų mailiumi.

## Sistematika

Lietuvoje 3 gentys, 12 rūšių: 
** Imperatoriškasis laumžirgis (sin. didysis karališkasis laumžirgis; Anax imperator*).
** [[Karališkasis laumžirgis]] (sin. mažasis karališkasis laumžirgis; Anax parthenope*). 
** Žydrasis laumžirgis (*Aeshna caerulea*) 
** Mėlynžiedis laumžirgis (*Aeshna cyanea*) 
** Didysis laumžirgis (*Aeshna grandis*) 
** Rudasis laumžirgis (*Aeshna isoceles*) 
** Paprastasis laumžirgis (*Aeshna juncea*) 
** Rudeninis laumžirgis (*Aeshna mixta*) 
** Mėlynakis laumžirgis (*Aeshna affinis*) 
** Žaliasis laumžirgis (*Aeshna viridis*). Įrašytas į Lietuvos Raudonąją knygą. 
** Pelkinis laumžirgis (*Aeshna subarctica*) 
** Šiaurinis laumžirgis (*Aeshna crenata*). Įrašytas į Lietuvos Raudonąją knygą. 
** Baltaplaukis laumžirgis (*Brachytron pratense*) 

bat-smg:Laumžėrgis
Landuoliai

**Landuoliai** (*Nuctenea*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Europoje ir Lietuvoje dvi rūšys. Tamsiai rudos spalvos, truputį plokščios kūno formos vorai.
Suaugėliai pasirodo VI-X mėn. Subrendę individai tinklus mezga iš 20 spindulių, o jaunikliai žymiai daugiau.

Dažniausiai randamas pasislėpęs plyšiuose, kertėse, tvartuose, pastogėse, medžių plyšiuose.
Blizgiosios skėtės

**Blizgiosios skėtės**, sin. **kordulijos** (*Corduliidae*) – žirgelių (*Odonata*) šeima.

Vidutinio dydžio, santykinai ilgomis kojomis, žali su metališku blizgesiu vabzdžiai. Pilvelio ilgis 30-40 mm, atstumas tarp išskėstų sparnų – 65-80 mm. Dieną ir prietemoje skraido vikriai. Patelė kiaušinėlius deda į vandenį. Lervų pilvelis storas ir platus. Jos gyvena stovinčiuose vandenyse su vešlia augalija. Lervų vystymasis trunka dvejus trejus metus, kai kurių rūšių žinoma dvylika ir daugiau lervos vystymosi stadijų.

Lietuvoje 5 rūšys:
* Bronzinė skėtė (*Cordulia aenea*)
* Dvidėmė skėtė (*Epitheca bimaculata*)
* Šiaurinė skėtė (*Somatochlora arctica*)
* Geltondėmė skėtė (*Somatochlora flavomaculata*)
* Smaragdinė skėtė (*Somatochlora metallica*)
* Alpinė skėtė (*Somatochlora alpestris*)