open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dotnuvos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia

**Dotnuvos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dotnuvoje, dešiniajame Dotnuvėlės krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 38544. Vėlyvojo baroko stiliaus.

## Istorija

Dotnuvoje pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1636 m. Kitą, medinę, 1699–1701 m. pastatė Mlečkai. 1701 m. Jonas Vladislovas Bžostovskis ir jo žmona Konstancija Mlečkaitė (Žemaičių seniūno Viktorino Konstantino Mlečkos duktė) įsteigė bernardinų vienuolyną. 1727 m. jų sūnus Juozapas Bžostovskis vienuolynui skyrė 3 valakus ir 4 margus žemės, 10 000 auksinų.

1768 m. vienuoliai pastatė mūrinį vienuolyną, o 1773–1810 m. – mūrinę bažnyčią. Iš senosios bažnyčios perkelti 5 altoriai. XVIII a. antrojoje pusėje įsteigta parapinė mokykla. Nuo 1796 m. prie vienuolyno veikė triklasė mokykla, vėliau išaugusi į šešiaklasę. 1806 m. veikė teologijos studijos.

Kunigas Antanas Daukša dalyvavo 1831 m. sukilime, už tai nubaustas 4 metų rekolekcijų Kolainių karmelitų vienuolyne. Po 1863 m. sukilimo, 1864 m. rugsėjo 12 d. įsakyta vienuolyną uždaryti. Vienuoliai kunigai Jurgis Reichenbachas išsiųstas į katorgą, N. Svolkenas ištremtas į Tobolsko guberniją, Fortūnatas Prokopovičius uždarytas į kalėjimą. Nenaudojamus ir apirusius tris mūrinius buvusio vienuolyno pastatus caras leido parduoti klebonui už 400 rublių.

1911 m. rugpjūčio 14 d. per miestelio gaisrą sudegė bažnyčia, nukrito varpai. Vėliau bažnyčia suremontuota.

1948 m. Dotnuvos vikaras Mykolas Buožius (1911–1991) suimtas, nuteistas 10 metų kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m. 1990 m. Dotnuvoje įsikūrė vienuoliai kapucinai, 1991 m. gyveno 3 vienuoliai.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi ir ankstyvojo klasicizmo bruožų, halinė, dvibokštė. Vidus 3 navų.

## Galerija

Dotnuva3.jpg|Dotnuvos bažnyčia, kairėje – vienuolynas
Dotnuva002.JPG|Bažnyčios fasadas
Dotnuva5.jpg
Dotnuva1.jpg
Dotnuvos vienuolynas1.JPG|Vienuolynas
Dotnuvos bažnyčia, nuo Daumantų gatvės.JPG|Vaizdas nuo Daumantų gatvės


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* Bažnyčios vargonai
Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia

**Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Druskininkuose, miesto centre. Kultūros paveldo objektas Nr. 15862. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

## Istorija

1841–1844 m. pastatyta pirmoji mūrinė bažnyčia. Caro valdžia kunigo į Druskininkus skirti nesutiko. Pamaldas laikė Ratnyčios bažnyčios vikaras. Kunigas paskirtas tik 1879 m., atlyginimas nemokėtas.

Pagal architekto Stefano Šilerio projektą 1912–1931 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Bažnyčios statybų iniciatorius buvo parapijos klebonas Boleslovas Valeika (nacių sušaudytas 1942 m.). 1921 m. įkurta parapija. Senoji bažnyčia 1931 m. nugriauta. 1965–1992 m. Druskininkuose klebonavęs Konstantinas Gajauskas 1966–1970 m. bažnyčią suremontavo ir išdažė.

Altorius buvo pagamintas Trakų Vokės dvaro koplyčiai pagal Tiškevičių užsakymą, bet 1946 m. išvežtas į Lentvarį ir vėliau į Druskininkų bažnyčią. Restauruojant Trakų Vokės koplyčią, buvo pagaminta tiksli altoriaus kopija. Originalas liko Druskininkuose.

2021–2022 m. bažnyčia renovuota, pakeistas stogas ir grindys.

## Kunigai
* 1965–1993 m. Konstantinas Gajauskas
* 1993–2002 m. Vytautas Rudis
* 2002–2011 m. Bronius Krakevičius
* 2011–2019 m. Kęstutis Masevičius
* Nuo 2019 m. Vaidas Vaišvilas

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su trisiene apside, 3 bokšteliais. Vidus 3 navų, dengtų žvaigždiniais skliautais, atskirtų, pilioriais. Šventorius neaptvertas.

1991 m. bažnyčios fasade pastatyta 4,5 m aukščio Laiminančio Kristaus skulptūra (skulptorius K. Patamsis).

## Galerija

Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia 01.jpg|Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia, 2021 m. liepą.
Druskininkai church2.jpg
Druskininkai.jpg
Druskininkai church 3.JPG
Druskininkai church 2.JPG
Druskininkai church 1.JPG
Mergelės Marijos Škaplierinės church in Druskininkai.jpg
Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia.jpg


## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Vyskupijos informacija
Dubičių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Dubičių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dubičių kaime, 3 km nuo Lietuvos–Baltarusijos sienos. Istoristinė, vyrauja neogotikos bruožai. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta tarp 1431 ir 1500 m., 1636 m. perstatyta. 1737 m. pastatyta nauja bažnyčia. Valdžios įsakymu 1869 m. uždaryta ir nugriauta. 1907 m. gautas leidimas statyti bažnyčią. 1908 m. įkurta parapija. 1909 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, 1967 m. ji suremontuota. 1968–1990 m. parapiją administravęs kunigas Mykolas Petravičius išdažė.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, vyrauja neogotikos bruožai, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora medinių statinių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
Dubingių šv. Jurgio bažnyčia

**Dubingių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dubingių miestelyje, šiauriniame Asvejos ežero krante.

## Istorija

Bažnyčią iki 1430 m. pastatydino Ldk Vytautas ir skyrė jos išlaikymui turtų. 1449 m. Ldk Kazimieras Jogailaitis turtus patvirtino ir padidino. 1451 m. Giedraičių seniūnas Povilas Kareiva bažnyčios turtą dar padidino. Povilas Giedraitis ir Anastazija Giedraitienė 1542 m. įrengė altariją ir jai dovanojo Bijutiškio palivarką. Apie 1565 m. bažnyčia atiteko evangelikams reformatams. Katalikai pasistatė koplyčią kapinėse ir 1642 m. dėl bažnyčios praradimo iškėlė bylą.

1672 m. Dubingių savininkė K. Radvilaitė įsipareigojo pastatyti naują katalikų bažnyčią (pastatyta 1677–1678 m.). 1800 m. ji perstatyta; veikė parapinė mokykla. XVIII a. įsteigta Šv. Rožančiaus brolija. Po 1954 m. gaisro, tais pačiais metais, prie kapų koplyčios pristatytas priestatas ir įrengta bažnyčia, kuri 1958 m. taip pat sudegė.

Medinė bažnyčia 1958 m. įrengta buvusioje prieglaudoje. XX a. pradžioje Dubingiuose lietuvybę stiprino kunigas Jonas Kunigėlis. Dubingių ir Vilūnų klebonas Jonas Žvinys 1946 m. suimtas ir nuteistas 25 metams kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m.

Naujosios Dubingių šv. Jurgio Kankinio bažnyčios kertinis akmuo padėtas 2012 m. spalio 13 d. (projekto autorius – architektas Kęstutis Pempė). Statybas buvo planuojama baigti 2014 m. pabaigoje. Statybos pagrindinis mecenatas, be vietos bendruomenės indėlio, – verslininko, prekybos tinklo „Topo centras“ įkūrėjo Aurelijaus Rusteikos ir Aurelijos Rusteikienės šeimos fondas, iš kurio buvo skirta apie 2 mln. litų. 2017 m. lapkričio 1 d. naujoje šildomoje bažnyčioje pirmą kartą buvo laikomos Šv. Mišios.

Medinis statinio karkasas iškilęs toje vietoje, kur buvo senoji bažnyčia. Naujoji bažnyčia yra panašaus dydžio, kaip ir senoji. Kryžiaus plano bažnyčios architektūra – lakoniškos ir tradicinės išraiškos, naudojamos paprastos, lietuviškos medžiagos: klijuotas medis, stiklas, o stogas ir sienos dengiamos specialiomis čerpėmis, primenančiomis gontus – lenteles, kuriomis senovėje buvo dengiami stogai. Bažnyčios ansamblio sudėtyje – išlikusi šventoriaus kampe senoji varpinė, akmenų tvora, restauruoti vartai.

## Senoji bažnyčia

Bažnyčia žema, su kryžiumi ant stogo. Išliko senosios bažnyčios šventoriaus tvoros fragmentų, mūrinė arka su geležiniais vartais. Bažnyčioje kabo nežinomas šv. Marijos paveikslas.

## Galerija

Dubingiai, bažnyčia.JPG|Senoji bažnyčia
Dubingiai_Church.jpg|Senosios bažnyčios prieigos
Dubingiai. Senoji bažnyčia.JPG|Senoji bažnyčia
Dubingiai, bažnyčios interjeras.JPG|Bažnyčioje
Dubingiai, bažnyčia, Marija.JPG|Šv. Marijos paveikslas
Dubingiai, klebonija.JPG|Klebonija
Dubingiai, varpinė.JPG|Varpinė, 2017 m. 
Dubingiai, nauja bažnyčia.JPG|Statoma naujoji bažnyčia 2014 m.


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Dubingių šv. Jurgio bažnyčia (''facebook.com'')
* šv. Jurgio bažnyčia Dubingiuose
Duokiškio šv. Onos bažnyčia

**Duokiškio šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Duokiškio miestelyje, 4 km į pietryčius nuo Kamajų–Svėdasų kelio. Kultūros paveldo objektas Nr. 30588. Liaudies architektūros formų. Vienose iš parapijos kapinių stovi Minčiūnų kapinių koplyčia.

## Istorija

Duokiškio palivarkas 1650 m. dovanotas Kamajų bažnyčiai. 1796 m. minima medinė Duokiškio koplyčia.

Baisogalos altarista kunigas Kazimieras Mačionis, 1904 m. atvykęs į Duokiškį, baigė statyti kleboniją ir ėmė organizuoti bažnyčios statybą. Ji 1906 m. pastatyta ir pašventinta. Senoji koplyčia nugriauta, jos altorius ir įrengimai pernešti į bažnyčią. 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. Po Pirmojo pasaulinio karo įsigyti 2 varpai.

1923 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Kunigo K. Turlos rūpesčiu bažnyčia 1938 m. apdengta skarda. Parapija turėjo 13,9 ha žemės (išsirūpino kunigas Julius Pauliukas). Duokiškyje 1952–1990 m. klebonavo Lionginas Neniškis (1915–1990; palaidotas šventoriuje). 1947–1952 m. kalintas klebonas Jonas Matulis (1904–1967).

## Architektūra

Bažnyčia liaudies architektūros formų, medinė, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus (18,6 aro) tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė, senos kapinės.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/duokiskis.html 
* Duokiškio šv. Onos bažnyčia
Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia

**Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dusmenų kaime, prie kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 1724. Liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų.

## Istorija

1522 m. minima parapinė bažnyčia. Manoma, kad ji sunyko per reformaciją, kadangi XVII a. jau neminima.

1667 m. Mykolas Kazimieras Pacas Dusmenų dvarą nupirko ir dovanojo Pažaislio vienuolyno vienuoliams kamalduliams. Dusmenų dvaras vienuoliams kamalduliams priklausė 1667–1831 m. Jie pastatė koplyčią (minima 1744 m.), joje 1797 m. laikydavo pamaldas. Vienuoliai 1818 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1825 m. įkurta parapija.

1863 m. liepos 21 d. areštuotas klebonas Steponas Gailevičius. Jis po mėnesio kalėjime mirė. Dusmenų bažnyčioje vargonininkavo Miko ir Kipro Petrauskų tėvas. Iki 1915 m. rengtasi statyti mūrinę bažnyčią, buvo vežami akmenys, bet sutrukdė Pirmasis pasaulinis karas. Klebono Juozapo Čapliko rūpesčiu bažnyčia 1920 m. apdengta skarda, klebono Stanislovo Smolinsko ir parapijiečių – suremontuota bažnyčia ir altoriai.

Per Antrąjį pasaulinį karą ir po jo Dusmenyse klebonavo Jonas Žvinys. Jis rėmė rezistencijos dalyvius, už tai buvo nuteistas 25 metus kalėti. Iškalėjęs Intoje 10 metų grįžo į Dusmenis ir iki 1983 m. buvo Dusmenų parapijos klebonas.

1965–1967 m. bažnyčia atnaujinta.

## Architektūra

Bažnyčia liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų, su 4 kolonų portiku, trapecijos formos frontonu ir bokšteliu. Prieš bažnyčią stovi medinė varpinė, prie jos – medinis kryžius.

## Galerija

Dusmenys church2.jpg|Bažnyčia iš šono
Dusmenys church3.jpg|Šventoriaus vartai
Dusmenys bell tower.jpg|Varpinė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia
Portugalijos himnas

**A Portuguesa** – Portugalijos Respublikos valstybinis himnas. Žodžius parašė Henrique Lopes de Mendonça, o muziką – Alfredo Keil. Pradžioje naudotas tik kaip respublikonų himnas, bet 1910 m. Portugalijai tapus respublika, *A Portuguesa* pakeitė ligi tol buvusį *O Hino da Carta*. 1911 m. himnas įteisintas oficialiai. Pavadinimas *A Portuguesa* reiškia „Portugalų daina“, tačiau žodis daina (*canção*) nenaudojamas kaip ir Prancūzijos himne *[[Prancūzijos himnas|La Marseillaise]]*.

## Žodžiai

Himną sudaro trumpa įžanga, 3 strofos ir priedainis. Dažniausiai grojama tik įžanga, 1 strofa bei priedainis.

Originalioje poemoje ši eilutė skambėjo *Contra os bretões marchar, marchar* („Prieš britus žygiuojam, žygiuojam“).

**II strofa**

Desfralda a invicta Bandeira,
À luz viva do teu céu!
Brade a Europa à terra inteira:
Portugal não pereceu
Beija o solo teu jucundo
O Oceano, a rugir d'amor,
E teu braço vencedor
Deu mundos novos ao Mundo!

**III strofa**

Saudai o Sol que desponta
Sobre um ridente porvir;
Seja o eco de uma afronta
O sinal do ressurgir.
Raios dessa aurora forte
São como beijos de mãe,
Que nos guardam, nos sustêm,
Contra as injúrias da sorte.

## Nuorodos
* Visų posmų lietuviškas vertimas ir vokalinis garso įrašas - tinklalapis Himnai.lt
* Instrumentinė versija mp3 formatu 
* ''A capella'' video klipas
Melagiai

**Melagiai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 0,5 km į rytus nuo Aristavos, kitame Malčiaus krante, prie kelio į Ukmergę ().

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daukainiai

**Daukainiai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į rytus nuo Aristavos. Į pietus nuo kaimo telkšo Bublių tvenkinys. Pro Daukainius eina vietinės reikšmės kelias tarp Aristavos ir Kaplių.

## Istorija

Tarpukariu buvo Daukainiai I ir Daukainiai II.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dūkštų šv. Onos bažnyčia

**Dūkštų šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Dūkštų kaime, 8 km į pietvakarius nuo Maišiagalos. Turi neogotikos bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

## Istorija

Dūkštų dvaro savininkė Darata Giedraitytė-Daubarienė 1647 m. pastatė koplyčią. Ji 1716 m. minima kaip Maišiagalos bažnyčios filija. Liudvikas ir Teresė Senickiai Dūkštų palivarką 1743 m. paskyrė Raseinių pijorams. Jie Dūkštas 1768 m. išnuomojo Vilniaus pijorams, kurie jas valdė, bet nuomos nemokėjo.

1772 m. pastatyta pusiau medinė, pusiau mūrinė bažnyčia (statyba rūpinosi rektorius kunigas M. Franckevičius). Pijorai laikė parapinę mokyklą. Pijoras kunigas Jonas Vičevskis už sukilėlių manifesto perskaitymą 1831 m. karo lauko teismo pasmerktas pakarti, bet vėliau nuosprendis pakeistas. 1842 m. uždarius Vilniaus pijorų vienuolyną, Dūkštų bažnyčia palikta tikintiesiems.

Pagal Tomo Tišeckio projektą pijoro kunigo Joakimo Dembinskio rūpesčiu 1850–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Vilniaus gubernatorius 1867 m. pasiūlė Dūkštų bažnyčią perduoti stačiatikiams. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1868 m. įsakė bažnyčią uždaryti, ji 1869 m. pradžioje paversta cerkve. 1868 m. pabaigoje valstietis Jackus Klimas nuvežė carui į Peterburgą parapijiečių prašymą grąžinti Dūkštų bažnyčią. Valstietis areštuotas, suimti ir tardyti dar 4 asmenys, pasirašę prašymą. Katalikai 1876 m. prašė leidimo laikyti pamaldas parapijos kapinių koplyčioje. Stačiatikių dvasininkas 1876 m. koplyčią nugriovė, medieną pardavė. Vėlesni parapijiečių prašymai atgauti bažnyčią atmesti.

Bažnyčia 1918 m. suremontuota, tapo parapine.

## Architektūra

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliais, be apsidės.

## Galerija

Dūkštos, bažnyčia1.JPG|2015 m.
Dūkštos, bažnyčia.JPG|Šoninis fasadas
Dūkštų bažnyčia, vargonai.JPG|miniatiūra|240px|left|Vargonų choras
Dūkštų bažnyčia, interjeras.JPG|Interjeras


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
* Dukštų šv. Onos bažnyčia
* Bažnyčia ir jos požemiai
Užlukiai

**Užlukiai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, į pietryčius nuo Aristavos gyvenvietės. Įsikūrę pusiasalyje, įsiterpusiame tarp Bublių tvenkinio ir Aristavos tvenkinio. Plyti nemaži šiltnamių ūkiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dūkšto šv. Stanislovo Kostkos bažnyčia

**Dūkšto šv. Stanislovo Kostkos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dūkšto mieste, pavadinta šv. Stanislovo Kostkos (1550–1568) vardu.

## Istorija

Pirmąją medinę bažnyčią Dūkšto dvare (dabar Dūkštelių kaimas) apie 1601 m. pastatė dvaro savininkai Rudaminos. Ji 1674 m. atstatyta. Dūkšte 1729–1773 m. veikė jėzuitų misija. Nuo 1901 m. zakristijonu apie 40 metų dirbo generolo Stasio Raštikio tėvas Bernardas Raštikis, jis išdažė ir sutvarkė bažnyčią, platino lietuvišką spaudą.

1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1925 m. įkurta parapija. Lenkijos okupacijos metais klebonas Konstantinas Šimašis (Dūkšte iki 1927 m.) steigė Šv. Kazimiero draugijos skyrius, mokyklas, bibliotekas. Dūkšte 1927–1937 m. klebonavęs Zenonas Butkevičius bažnyčią suremontavo (sustiprintos sienos, pakeisti balkiai, perdengtas stogas, bažnyčia išdažyta), įvesta elektra. Dailininkas Petras Sergejevičius nutapė paveikslų. Nuo 1937 m. klebonavęs Juozas Vaičiūnas (1894–1962) plėtojo lietuvių kultūrinę veiklą, atnaujino bažnyčią, tačiau ji 1956 m. sudegė.

1934–1936 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Ją dar neužbaigtą 1935 m. gegužės 29 d. konsekravo Vilniaus arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis. Ji, sudegus Senojo Dūkšto (Dūkštelių) bažnyčiai, 1956 m. tapo jungtinės Dūkšto parapijos bažnyčia.

## Architektūra

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, šoninės gerokai žemesnės. Šventoriuje stovi žema medinė varpinė.

## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Parapijos informacija
* Dūkšto parapija
Aristavėlė

**Aristavėlė** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, į pietvakarius nuo Aristavos gyvenvietės, prie  ir  sankryžos. Įsikūręs, pusiasalyje, įsiterpusiame tarp Juodkiškių tvenkinio ir Malčiaus žiočių.

XVIII–XIX a. šioje vietoje buvo privatus Aristavos miestelis, priklausęs Aristavos dvarui.  Senosiose kapinėse išlikę buvusios Aristavėlės koplyčios pamatai su rūsiais.

## Istorija

Aristavėlė iš pradžių vadinta Aristavos miesteliu. Bažnytkaimis įkurtas Aristavos dvaro žemėse. Tai vienas seniausių lietuviškų dvarų. Dvaras prie Malčiaus upelio priklausė Medekšoms ir Zabieloms. Kitas prie Obels esantis dvaras XVIII a. priklausė Dembskiams, vėliau iki 1863 m. – Gintautams. 1764 m. Aristavėlėje pastatyta medinė koplyčia, kur buvo laidojama Medėkšų giminė. 1841 m. miestelyje be koplyčios dar buvo kunigo namas, karčiama ir dvaro činšininkų sodybos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dilgiai

**Dilgiai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Aristavos, prie kelio . Piečiau kaimo telkšo Juodkiškių tvenkinys.

## Istorija

XIX a. pab. kaimas stovėjo Medėkšoms priklausiusio Aristavos dvaro žemėse.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Katkai

**Katkai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Plikių. Pietuose plyti Lapieniškių miškas, šiaurėje prateka Babrūnė.

## Etimologija

Vietovardis kilęs iš asmenvardžio *Katkus* (<  < *Teodor*). Šis asmuo greičiausiai bus atsikėlęs iš Didžiosios Lietuvos.

## Istorija

Apylinkėse yra Katkų kapinynas, kurio radiniai datuojami VIII–XIII a. 1785 m. minimas kaip mišrus kaimas, buvo 5 sodybos. XX a. pradžioje buvo viena didelė sodyba ir keliolika vienkiemių. Sovietmečiu kaimas dėl melioracijos išretėjo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stebuliai (Kėdainiai)

**Stebuliai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Aristavos, Stebulių miško pietiniame pakraštyje, prie Driganto upelio (Obels baseinas). Toliau rytuose (ties Skerdikais) praeina plentas , yra lauko kelias į Katkus. Yra kolūkio statinių griuvėsiai.

## Istorija

Iki XX a. vid. buvo palivarkas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Valkaičiai

**Valkaičiai** – kaimas vidurio rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Aristavos, prie Bublių tvenkinio pietinio kranto. Praeina Aristavos–Užkapių keliukas. Yra senas ūkinis pastatas. Prateka Obels intakas Gegužinė.

## Istorija

XIX a. pab. minimas Valkaičių dvaras (Strebeikų valda). Buvo alaus ir spirito varyklos, vandens malūnas. Iki XX a. vid. buvo palivarkas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Heidelbergo universitetas

**Ruprechto Karlo universitetas** – seniausias universitetas Vokietijoje, įsikūręs Heidelbergo mieste.

Nuo 1969 m. suskirstytas į 16 fakultetų. Studijuoja apie 27 tūkst. studentų.

## Lietuviai
* Hermann Schapira (1840-1898), baigė matematikos studijas ir tapo universiteto matematikos profesoriumi.
* Jonas Puzinas (1905–1978), baigė studijas ir apgynė daktaro disertaciją „Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje ir tautinis atgimimas”, 1934 m.

## Nuorodos
* Heidelbergo universiteto tinklalapis
Leideno universitetas

**Leideno universitetas** () – 1575 m. Leidene įkurtas universitetas. Seniausia Nyderlandų aukštoji mokykla. Universitetą įkūrė Oranijos princas Viljamas, vykstant Aštuoniasdešimtmečiui karui po Nyderlandų sukilimo.

2015 – 2016 m. buvo 25 800 studentai ir 5 500 tarnautojų.

## Universiteto auklėtiniai

## Galerija

Leiden - Rapenburg 73.jpg
Faculteit der Sociale Wetenschappen Leiden.jpg
Kamerlingh Onnes Gebouw.jpg
Gorlaeus building.jpg
2008-09-13 inauguratie mvo.JPG


## Nuorodos

* http://www.leidenuniv.nl
* http://www.coimbra-group.be
Bolonijos universitetas

**Bolonijos universitetas** (nuo 2000 *Università di Bologna – Alma mater studiorum*, prieš tai *Università degli studi di Bologna*) – seniausias universitetas Europoje (įkurtas 1088 m.). Antras pagal dydį Italijoje (po Romos La Sapienza universiteto). 23 Fakultetai, 100 000 studentų.

## Nuorodos
* http://www.unibo.it/ tinklalapis (italų ir anglų k.)
* Universiteto archyvai
Karštasis taškas

**„Karštasis taškas“** – vieta Žemėje, kur ilgą laiką vyksta vulkanizmo procesai. Šį reiškinį pirmasis aprašė John Tuzo Wilson'as 1963 metais, pastebėjęs, kad kai kurių salų grandinės susidarė dėl tektoninių plokščių judėjimo virš nejudančių karštų taškų, kurie yra giliau. 

Manoma, kad karštieji taškai susidaro dėl siaurų mantijos srautų, kylančių iš mantijos ir branduolio ribos. Šie srautai vadinami pliumais. 

Žemėje yra suskaičiuojama apie 50 karštųjų taškų.

## Žymiausi taškai

Žinomiausi karštieji taškai:
* Havajai
* Islandija
* Galapagų salos 
* Jeloustounas
* Azorų salos
Cheneral Roka

**Cheneral Roka** () – miestas Argentinoje, šiaurinėje Patagonijoje, Rio Negro provincijoje, į rytus nuo Neukeno, Negro upės slėnyje.

## Istorija
Miestas įkurtas generolo Lorenzo Vintter 1879 m., vykdant „Dykumos užkariavimą“. 1899 m. miestą sugriovė Negro potvynis, todėl vėliau atstatytas 5 km nuo upės. Pavadintas Argentinos prezidento Chulijaus Rokos garbei.

## Ekonomika

Cheneral Rokos miestas įsikūręs Negro upės aukštutiniame slėnyje (*Valle Alto*). Svarbus irigacinio žemės ūkio centras. Apylinkėse auginami obuoliai, kriaušės, vynuogės ir kiti vaisiai. Pramonė susijusi su vaisių apdirbimu ir eksportu. Mieste vyksta kasmetinė nacionalinė obuolių šventė.

## Susisiekimas

Cheneral Roka yra 1200 km nuo Buenos Airių, 513 km nuo Viedmos. Automobilių keliai į Neukeną, Viedmą, El Kujų, Puelčesą. Per miestą eina Bahija Blankos–Sapalos geležinkelis. Yra vietinis oro uostas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* www.interpatagonia.com/General Roca
* www.welcomeargentina.com/General Roca
Kbps

**Kbps** (kilobitai per sekundę) – duomenų siuntimo greičio matavimo vienetas. Vienas Kbps yra 1000 bitai (125 ASCII koduoti simboliai) per sekundę.

Kartais vienu Kbps laikoma 1024 bitų per sekundę perdavimo sparta, tačiau tokie atvejai reti ir ši interpretacija nėra standartinė. Įprastai 1024 bitų per sekundę greitis vadinamas vienu kibitu per sekundę ir žymimas Kibit/s (1 Kibit/s = 1,024 bps).

Stambesnis vienetas yra Mbps (megabitai per sekundę), šis matavimo vienetas yra tūkstantį kartų didesnis ir yra lygus 1000 Kbps.

Mažiausias galimas duomenų srautas bendravimui yra 4 Kbps. Paprastiems judantiems vaizdams reikia bent 32 Kbps. Kompaktinio disko informacijos atkūrimo greitis yra apie 1411 Kbps, o DVD – 8000 Kbps.
Užžartėlė

**Užžartėlė** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Truskavos miestelio, prie kelio į Petkūnus, netoli Linkavos upelio.

## Istorija

1585 m. minimas Užžartėlės dvaras. XIX a. pab. kaime žemes valdė Hofmanai ir Pucionovai. 1968 m. prie Užžartėlės prijungtas Ščiukiškio kaimas. Tarybiniais metais priklausė Truskavos apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gaisai

**Gaisai** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Truskavos, šalia Pavermenio miško. Įsteigtas Gaisų botaninis-zoologinis draustinis. Į kaimą veda keliukas iš Pavermenio. Kita kaimo dalis yra šalia plento .

## Gyventojai

## Šaltiniai
La Plata (estuarija)

**La Plata** ( 'sidabro upė'; ) – Paranos ir Urugvajaus upių estuarija, dažnai laikoma Atlanto vandenyno įlanka. La Plata įsiterpusi tarp Argentinos ir Urugvajaus valstybių. Rytų–vakarų kryptimi nusidriekusi apie 320 km. Plotis nuo 48 iki 220 km. Plotas – 35 000 km². Būdingas gylis 10–20 metrų. Jei La Plata laikytume estuarija, tai ji būtų didžiausia pasaulyje.

La Platos baseinui priklauso 1/5 Pietų Amerikos upių. Šis baseinas driekiasi ne tik Argentinos ir Urugvajaus, bet ir Brazilijos, Paragvajaus, Bolivijos teritorijose. Vidutinis metinis debitas 50 000 m³/s. Vanduo drumzlus, daug nešmenų. Per metus į estuariją upės atneša apie 57 mln. m³ nešmenų. Estuarijoje yra Martino Garsijos sala. Į La Platą įteka San Chuanas, Santa Lusija (iš kairės), Saladas, Samborombonas (iš dešinės).

Kairysis krantas (Urugvajaus) aukštas, uolėtas, dešinysis (Argentinos) – žemas, pelkėtas, kai kur smėlėtas. Aplink estuariją išsidėstę Buenos Airių, Montevidėjo, La Platos miestai. Laivuojama jūriniais laivais.

Estuarijoje gyvena La Platos delfinai, logerhedai, žalieji, kietaodžiai vėžliai. Užfiksuota 117 žuvų rūšių.

## Istorija
1516 m. La Platoje apsilankė pirmoji europiečių ekspedicija, vadovaujama ispanų jūrininko Chuano Diaso de Soliso, ieškojusio išėjimo į Ramųjį vandenyną. Susidūrime su vietinių indėnų gentimis beveik visi ekspedicijos dalyviai žuvo. Kitais metais į La Platą atplaukė Sebastiano Gaboto ekspedicija. 1536 m. vasario 2 d. įkurta pirmoji kolonija – Buenos Airės. Vėliau sugriauta, bet atstatyta. Antrojo pasaulinio karo metais La Platoje įvyko La Platos jūrų mūšis tarp britų ir vokiečių laivų.

## Šaltiniai
Pagilupys

**Pagilupys** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Truskavos, šalia *[[Via Baltica]]* kelio ir Pavermenio miško. Pro kaimą teka Linkavos intakas Gilupis.

## Istorija

XX a. pr. Pagilupys buvo okolica Ramygalos valsčiuje. Buvo Gineikių, Mackevičių, Miknevičių, Savičianskių valdos.

1971 m. prie Pagilupio prijungtas Ravelių viensėdis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Okainėliai

**Okainėliai** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Truskavos miestelio, 2 km į šiaurę nuo Okainių, prie Šėtos–Truskavos kelio. Stovi medinis kryžius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šukioniai

**Šukioniai** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose, 12 km į pietvakarius nuo Pakruojo, prie Vėzgės upelio. Seniūnaitijos centras. Netoliese eina plentas . Veikia biblioteka, paštas (LT-83016). Pro kaimą eina geležinkelio ruožas Radviliškis–Pakruojis, buvusi Šukionių geležinkelio stotis.

## Istorija

Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, įsteigtas medicinos punktas, 1956 m. atidaryta biblioteka. 1933–2017 m. veikė Šukionių mokykla.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Karolis Žalkauskas (1892–1961), teisininkas, politinis ir visuomenės veikėjas.
* Jonas Noreika (1910–1947), teisininkas, prozininkas novelistas, publicistas, antinacistinio ir antisovietinio pogrindžio dalyvis.

## Šaltiniai
Dvariškiai I

**Dvariškiai I** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Truskavos, prie Truskavos–Krekenavos kelio. Yra karjeras, netoliese teka Linkava.

## Istorija

Iki XX a. pr. vadinti Truskavos kaimu.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ratlankstis

**Ratlankstis** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į rytus nuo Truskavos miestelio, į pietryčius nuo Pauslajo, prie Ratlanksčio upelio (Linkavos intakas). Dirbami laukai, Daugėliškio fermų griuvėsiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dvariškiai II

**Dvariškiai II** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į rytus nuo Anciškio, prie Žiežmojaus upelio (Nevėžio baseinas). Yra ūkinis kompleksas. Kaimas pasiekiamas keliukais iš Anciškio ir Pauslajo.

## Gyventojai

## Galerija

Dvariškiai II (3).JPG|Dvariškių II kaimas
Dvariškiai II (1).JPG|Ūkinis kompleksas
Dvariškiai II (.JPG|Apleista sodyba
Žiežmojus ties Dvariškiais II.JPG|Žiežmojus ties Dvariškiais II


## Šaltiniai
Kušleikiškis

**Kušleikiškis** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Pauslajo.

## Istorija

XX a. pr. buvo Kušleikiškio dvaras Ramygalos valsčiuje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užvermenė

**Užvermenė** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Truskavos miestelio, tuojau už Pavermenio, prie Linkavos upelio.

## Istorija

Kaimas minimas nuo 1585 m. Tarybiniais metais priklausė Truskavos apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čipoletis

**Čipoletis** () – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos šiaurės vakaruose, prie Neukeno ir Limajo upių santakos, priešais Neukeną.

Pirmąją gyvenvietę įkūrė 1881 m. gretimo Cheneral Rokos miesto įkūrėjas *Lorenzo Vintter*. Miestas įkurtas 1903 m. Pradžioje miestas turėjo *Confluencia* („santaka“) pavadinimą, bet vėliau pavadintas regiono irigacijos sistemos pradininko *César Cipolletti* garbei.

Čipoletis įsikūręs Aukštutiniame Negro slėnyje, kuriame vystoma sodininkystė (auginami obuoliai, kriaušės). Vaisių sulčių, sidro gamyba.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Petraičiai (Kėdainiai)

**Petraičiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Šėtos miestelio. Pro kaimą teka Obelies intakas – Petraičių upelis, į šiaurės vakarus nuo Petraičių dunkso Ilgatrakio miškas. Yra apleistų fermų kompleksas, pastatytas naujas grūdų elevatorius.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Piktagalis

:: *Apie du kaimus Anykščių rajone žr. [[Piktagalys]]*.

**Piktagalis** – kaimas šiaurės rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Anciškio gyvenvietės. Įsikūręs Juodžių miško pakraštyje, netoli Anciškio–Daniūnų kelio.

## Istorija

XX a. pr. buvo Piktagalio dvaras Ramygalos valsčiuje.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Kaime 1947 m. gimė Joana Viga Čiplytė – istorikė, muziejininkė.

## Šaltiniai
Bladikiai

**Bladikiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Šėtos, tarp kelio  ir nuo jo atsišakojančio kelio į Slikius (). Iš pietų teka Obels upė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Trakučiai

:: *Apie kaimą Raseinių rajone žr. [[Trakučiai (Raseiniai)]]*.

**Trakučiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į vakarus nuo Šėtos miestelio, prie kelio . Pro kaimą teka nedidelis Obelies intakas – Petraičių upelis, o į pietus nuo kaimo – pati Obelis. Yra paminklinis kryžius Lietuvos partizanams.

## Istorija
1971 m. prie Trakučių prijungtas Čigoniškių viensėdis.

## Gyventojai

## Galerija

Trakučiai2.JPG|Paminklinis kryžius
Petraičių upelis 1.JPG|Obelies intakas - Petraičių upelis 


## Šaltiniai
Pašumeris

**Pašumeris** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šėtos miestelio, prie Šumeros upės. Greta kaimo eina plentas . Netoliese įsteigtas Ilgatrakio miško botaninis-zoologinis draustinis. Išlikusios Pašumerio dvaro liekanos (klojimas, įvairių statinių pamatai ir griuvėsiai, želdiniai, tvenkiniai). Paplentėje stovi koplytėlė.

## Istorija

Kaime buvo Pašumerio dvaras, minimas nuo 1560 m. Dvaras XIX a. pab. priklausė Veličkoms. Prie dvaro priklausė Bugumilavos palivarkas.

## Gyventojai

## Galerija

Pašumeris, 1.JPG|Pašumerio dvaro klojimas
Pašumeris, 2.JPG|Buvusio dvaro ūkiniai statiniai


## Šaltiniai
Lioliai (Kėdainiai)

**Lioliai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Šėtos, prie Šėtos–Truskavos kelio bei jo atšakos į Pagirius. Kaimo apylinkėse tyvuliuoja nedideli tvenkiniai, o vakaruose iškilęs Sangailų piliakalnis.

## Geografija

Kaimu driekiasi kelias, kuris eina per Liolių mišką į Kamėnus, vedantis toliau per Gumbius ir Čerelius į Vaiškonius, už kurių padarius lanką, juo galima pasiekti Pagirius. Šiaurės vakaruose kaimas ribojasi su Stagelių, Stagių ir Sriubių kaimais, šiaurėje – su Liolių mišku, rytiniu kaimo pakraščiu teka Indijos (Indėjos) upelis, kuris po melioracijos virto grioviu, ir toliau ribojasi su Daratavos kaimu, pietvakariuose su Pagirių keliu, o vakaruose – su Sangailų piliakalniu, už kurio yra ežeras Sangailis, ir su Sangailų kaimu.

Šiuo metu (2016 m.) kaime yra likusios 17 sodybų: tik 9 gyvenamos sodybos, kitos stovi tuščios.

## Gyventojai

Kaimo rytinėje pusėje buvo Daratavos palivarkas, priklausęs Reutams, kurį vėliau paveldėjo Vatkevičiai. Liolių kaime prieškaryje gyventojų daugumą sudarė vidutiniai valstiečiai, turėję maždaug po 7–8 ha žemės ir apie 2 ha miško. Kaime vyravo Grigų, Janušauskų ir Miliauskų pavardės.

Ant kalniuko, vakariniame kaimo pakraštyje, tėviškėno Juliaus Dirsės iniciatyva yra pastatytas koplytstulpis sunykusioms kaimo sodyboms ir jos gyventojams atminti. Kaime yra dar du mediniai kryžiai: vienas pakelėje, prie sodželkos (atnaujintas), o kitas viduryje lauko prie buvusios Blusių sodybos atminti Kazimierui Luckui (vyresniajam fotomenininko Vito Luckaus broliui iš Stagelių kaimo), prie kurios jis buvo nušautas pokaryje.

Prieškario laikotarpiu, maždaug apie 1920 m. Miliauskų vienkiemyje, netoli Liolių miško, yra buvusi pradinė mokykla. Netoli Sangailų piliakalnio žydai turėjo vėjinį malūną su karčema, o miške į Kamėnų pusę irgi yra buvusi žydų karčiama. Iš Liolių kaimo yra kilę du pasipriešinimo okupaciniam režimui dalyviai partizanai broliai Antanas ir Petras Palinauskai. Po II pasaulinio karo buvo ištremti į Sibirą keletas gyventojų: Blusiai, Miliauskai, Jonas ir Petras Palinauskai ir Žilinskai.

Iš Liolių kaimo yra kilę keletas Lietuvoje žinomų žmonių. Tai psichologė Bronislava Grigaitė, Kauno Vytauto Didžiojo universiteto profesorė, poetė Pranciška Regina Liubertaitė, žemės ūkio mokslo darbuotojas Vincas Miliauskas, karo lakūnas Kazimieras Mintautas (miręs Biržuose), kunigas Juozas Blusys (Blutis), fotomenininkas Vaidotas Grigas. Taip pat Lioliuose yra gimusios Veronika Grigaitė, ekonomistė ir Veronika Janušauskaitė–Aušvicienė, buvusi Šėtos vidurinės mokyklos mokytoja.

## Šaltiniai
Papurviai

**Papurviai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Šėtos gyvenvietės, už Sangailų. Kaimas išsidėstęs prie Šumeros upės ir Ilgatrakio miško. Prie rytinės kaimo dalies yra kelias Šėta–Okainiai–Truskava. Sovietmečiu Sereikių sodybos viename kambaryje buvo pradinė mokykla.

## Istorija

XX a. pr. buvo Papurvių kaimas ir okolica Šėtos valsčiuje. Valdas čia turėjo Kargaudai, Macianskiai ir Taujanskai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pašėtė

**Pašėtė** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šėtos miestelio, Obels dešiniajame krante, netoli jos intako Indijos žiočių. Pro kaimą eina kelias į Pagirius, prie jo stovi senas mūrinis koplytstulpis, statytas 1835 m.(paveldo objektas). Mažesnioji Pašėtės kaimo dalis įsikūrusi abipus Obelies, tuoj prie šiaurės rytinio Šėtos pakraščio (Pagirių gatvės galas).

## Istorija

Prie Obelies aptiktas Pašėtės kapinynas (naudotas IV–VII a., X–XII a.).

XX a. pradžioje Pašėtėje buvo 3 dvarai: Riaubų (seniau – Hopenų), Gintautų ir Tiškevičių. Juozapas Tiškevičius II dvarą Pašėtėje įsigijo XIX a. pabaigoje. Vienas iš Pašėtės dvarų kadaise priklausė Bogušams. Nuo 1572 m. Hopenams, o 1856 m. perėmė Riaubiai.

2020 m. prijungtas Linksmavietės viensėdis.

## Gyventojai

## Galerija

Pašėtė2.JPG|Senas koplytstulpis prie kelio į Pagirius
Pašėtė1.JPG|Kaimo dalis ties Šėtos pakraščiu


## Šaltiniai
Daratava

**Daratava** – viensėdis rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie Obels intako Indijos.

## Istorija

XIX a. pab. Daratava buvo palivarkas Šėtos parapijoje, priklausęs Riauboms. Anksčiau buvo Hopenų valda.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kuronys

**Kuronys** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 8 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie ribos su Ukmergės rajonu, netoli Obels santakos su Rudekšna ir Arvystu. Ateina keliukas iš Runeikių. Yra kaimo kapinės, paminklas kunigui Adomui Jakštui.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Adomas Dambrauskas-Jakštas (1860–1938), kunigas, poetas;
* Liudas Dambrauskas (1921–2003), rezistentas, Kauno miesto garbės pilietis;
* Anelė Butkuvienė-Šidiškytė (1942–2017), istorikė, mokslų daktarė.

## Šaltiniai
Bebrikiai

**Bebrikiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Šėtos gyvenvietės. Kaimas išsibarstęs prie Obels upės ir jos intako Arvysto, tarp kelio  ir Kuronių kaimo.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Rimantas Šidlauskas (1962–2022), diplomatas, ambasadorius.

## Šaltiniai
Žeimeliai

**Žeimeliai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie kelio į Pagirius ir Obels upės.

## Etimologija

Vietovardis gali būti kilęs nuo pavardės *Žeimelis* daugiskaitos (asmenvardinis vietovardis).

## Istorija

Žeimeliai nuo seno buvo dvaras. 1788 m. jis priklausė Marcinkevičiui, vėliau – Apolinarui Lackiui. XIX a. pabaigoje buvo Abakevičių ir Kudreikų valda.

2020 m. prijungti Čeponiškių ir Ožiškių viensėdžiai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paguiriai

**Paguiriai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Pagirių miestelio. Išsibarstę prie Šėtą ir Pagirius jungiančio kelio bei Obelies upės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kirdeikiai

**Kirdeikiai** – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie kelio Linkmenys – Klykiai, 7 km į šiaurę nuo Linkmenų, 14 km į vakarus nuo Ignalinos. Seniūnaitijos ir parapijos centras. Yra paštas (LT-28015). Kirdeikiai įsikūrę Pakaso ežero pietvakariniame krante. Dalis kaimo priklauso Aukštaitijos nacionaliniam parkui.

## Istorija

Į pietus nuo kaimo yra Staniuliškių piliakalnis. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Kirdeikių kaimas paminėtas 1554 m. Linkmenų dvaro inventoriuje. 1927 m. pastatyta Kirdeikių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, 1933–1959 m. veikė parapijos namai, vėliau kultūros namai, 1934 m. įsteigta biblioteka.

1897 m. įkurta pradžios mokykla, 1945–1958 m. septynmetė, 1958–1993 m. vidurinė, 1993–1998 m. pagrindinė, nuo 1998 m. Saldutiškio mokyklos skyrius.

1950–1963 m. apylinkės centras, 1953–1993 m. buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.  Veikia krašto muziejus, medicinos punktas, 1 parduotuvė.

|}

## Gyventojai

1732 m. kaime buvo 10 kiemų, 1765 m. – 20, 1866 m. – 34 kiemai.

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Silvestras Gimžauskas, kunigas, lietuvybės puoselėtojas.
* Antanas Žekas, teatro aktorius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Runeikiai

**Runeikiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Pagirių miestelio. Įsikūręs prie Šėtos–Pagirių kelio, toliau rytuose teka Obelis ir Rudekšna. Vakaruose, Runeikių miške įsteigtas Runeikių miško telmologinis draustinis.

## Istorija

XIX a. pab. Runeikių kaimas buvo Kelpšų valda.

LTSR laikais aplink Runeikius driekėsi Pagirių vaismedžių sodai, bet dabar jie sunaikinti.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pavienis pažaidos taškas

**Pavienis pažaidos taškas** () – bet kuri sistemos dalis, kurios veiklos nutrūkimas visiškai sutrikdo visos sistemos darbą.

Pavyzdžiui, jei paskirstyta duomenų bazė turi daug klientų ir vieną serverį, šis serveris yra pavienis pažaidos taškas: dėl kokių nors priežasčių jam nustojus veikti, nebeveiks visa sistema. Atsakingose srityse (aviacijoje, kovinėje sistemoje ir pan) tokių serverių būna daugiau. Sudėtinga užduotis yra ir atkurti pažeistos dalies darbą (ji turi būti teisingai informuota apie po atsijungimo, jai nebeveikiant įvykusius pasikeitimus). Neretai reikalaujama, jog kliento užklausos metu vienam serveriui išėjus iš rikiuotės, likusieji užklausą įvykdytų ir atsakymą atsiųstų taip, tarsi nieko nebūtų įvykę.

Prasčiau apgalvotoje sistemoje pažaidos tašku gali būti ir klientas ar ryšys tarp serverio ir kliento. Pavyzdžiui, jei užklausa nepavyko iš pirmo karto, klientas gali siųsti tą pačią žinutę pakartotinai. Tačiau jei komunikacijos protokolas neleidžia atskirti pakartotinai siunčiamos žinutės nuo pirmąkart siunčiamos, o pirmoji žinutė adresatą visgi pasiekė, serveris gali įvykdyti dvi užklausas vietoj vienos. Kai kuriais atvejais (tarkim, nuskaičiuojant nuo saskaitos bankomate paimtą pinigų sumą) tai absoliučiai neleistina.

Perteklinės dalys gali dirbti vienu iš šių režimų:
* Šaltas pasyvus – atsarginė sistema pradeda veikti tik kai nustoja veikti pagrindinė sistema. Šiuo atveju pagrindinė sistema periodiškai išsaugo savo būseną (tarkim, sutartoje vietoje diske) bei veda keitimų žurnalą, kad į jos vietą stojusi atsarginė sistema žinotų, kokie įvykiai sekė po paskutinio būsenos išsaugojimo.
* Šiltas pasyvus – atsarginė sistema visą laiką dirba kartu su pagrindine kuri ją nuolat informuoja apie vykstančius pasikeitimus. Kol pagrindinė sistema dirba gerai, atsarginės veikla klientams nematoma.
* Aktyvus – atsarginė sistema dirba tokiu pat režimu kaip ir pagrindinė, vykdydama visas klientų užklausas. Tačiau kol dirba pagrindinė sistema, atsarginės sistemos siunčiamų atsakymų į užklausas nepaisoma.
* Aktyvus su rinkimais – nėra pagrindinės sistemos. Visos dubliuojančios sistemos gauna tą pačią kliento užklausą ir „balsuoja“, kokį atsakymą pasiųsti.

Įvairių dalių dubliavimas iš dalies padidina patikimumą, tačiau kol egzistuoja bent vienas pavienis pažaidos taškas, sistema nelaikoma iš tiesų labai patikima.

Patikimumui padidinti kartais tą pačią funkciją atliekančios dalys turi skirtingą programinę įrangą. Pavyzdžiui, keturi Space Shuttle kompiuteriai turi kruopščiai parašytą „pagrindinę“ programinę įrangą, tuo tarpu penktojo tas pačias funkcijas atliekančios programos parašytos nepriklausomai ir visiškai kitaip.
El Bolsonas

**El Bolsonas** () – miestas Argentinoje, Anduose, pačiuose Rio Negro provincijos pietvakariuose, Piltrikitrono kalno papėdėje, Čilės pasienyje. Išsidėstęs prie Bariločės–Eskelio kelio.

Maisto (mėsos, sūrių, alaus, šokolado) pramonė. Svarbus turistinis centras. Sportinė žūklė, žygiai į kalnus, laipiojimas uolomis, plaukiojimas kalnų upėmis, slidinėjimas. El Bolsonas svarbiausias turistinis punktas vykstantiems į gretimoje Čubuto provincijoje esantį Los Alerseso nacionalinį parką.

## Istorija

El Bolsono apylinkėse žmonės greičiausiai gyveno jau prieš 14 tūkst. metų. Seniausi radiniai datuojami 11,5 tūkst. m. Čia apsigyveno mapučių, tehuelčų gentys. Ispanams pradėjus kolonizuoti Pietų Ameriką į regioną traukė kolonizatorių ekspedicijos. El Bolsono apylinkės įsisavintos XIX a. vykdant prezidento Chulijaus Rokos inicijuotą „Dykumos užkariavimą“. El Bolsonas įkurtas 1926 m.

2025 m. vasario pradžioje El Bolsono apylinkių miškus siaubė gaisrai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.elbolson.com
* www.bolsonweb.com 
* Oficiali svetainė
Čoele Čoelis

**Čoele Čoelis** () – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos šiaurėje, Negro upės kairiajame krante (*Valle Medio* slėnyje), priešais Didžiąją Čoele Čoelio salą.

Miestas įkurtas 1879 m. ir pavadintas Argentinos prezidento Nicolás Avellaneda garbei. Po upės potvynio perkeltas į kitą vietą (*Pampa de los Molinos*), o 1882 m. įkurtas dabartinėje vietoje. Čoele Čoelis buvo svarbus centras vykdant „Dykumos užkariavimą“. 1890 m. mieste įsikūrė saleziečių ordinas. XX a. į miestą atvyko daug imigrantų iš Europos (Rusijos) ir Azijos (Laoso).

Iš Čoele Čoelio keliai veda į Neukeną, Viedmą, Bahija Blanką. Praeina Bahija Blankos–Sapalos geležinkelis. Yra nedidelis oro uostas.

## Šaltiniai
Inchenjero Chakobačis

**Inchenjero Chakobačis** () – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos pietvakariuose, prie Vjedmos–Bariločės kelio ir geležinkelio. Antropologijos muziejus, geležinkelių muziejus, parkas. Netoli miesto yra Karilaufkeno ežeras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
San Antonio Oestė

**San Antonio Oestė** (arba **Vakarų San Antonijas**; ) – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos šiaurės rytuose, Atlanto vandenyno Šv. Mato įlankos pakrantėje.

Svarbus jūrų uostas. Išsidėstęs prie Viedmos–Ušuajos kelio bei Bahija Blankos–Eskelio geležinkelio. Yra muziejus, jūros biologijos institutas. San Antonio Oestė – svarbus turistinis centras. Priemiestis Las Grutasas – balneologinis kurortas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Turizmas
Rikliškiai

**Rikliškiai** – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietvakarius nuo Pagirių miestelio, buvo Pagirių soduose.

## Istorija

XIX a. minimas Rikliškių palivarkas Siesikų valsčiuje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urnėžiai

**Urnėžiais** vadinami kaimai:

* Kauno rajone;
* Kėdainių rajone;
* Ukmergės rajone:
** Urnėžiai I;
** Urnėžiai II.
Valinava

**Valinava** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Dotnuvos miestelio, Dotnuvėlės dešiniajame krante. Sodybos išsibarstę tarp Dotnuvos–Valučių kelio ir Žemaičių kaimo.

Valinavos dvaro sodyboje yra išlikęs vienaaukštis mūrinis rūmas.

## Istorija
Vietovė minima 1824 m. Buvo Antano Chrapovickio dvaras, kurį dvarininkas pavadino savo žmonos Evelinos Sviatopelk-Mirskos garbei **Evelinava**. Vėliau šis pavadinimas sutrumpėjo iki Valinavos (prieš Pirmąjį pasaulinį karą įsivyravo formos *Valinava, Valenava, Velinava*). 1867 m. Chrapovickiai dėl skolų bankams prarado Dotnuvos žemes – dvaras su penkiais palivarkais (tarp jų – ir Valinavos) buvo parduoti iš varžytynių.

1905–1915 m. Valinava buvo kolonistų stačiatikių iš Ukrainos gubernijos centras. 1908–1915 m. veikė rusiška mokykla, bendrabutis, 1910 m. rudenį įrengta ir pašventinta cerkvė. Palivarkas išparceliuotas 1924 m., išdalintas naujakuriams, 1927 m. įvardintas Valinavos kaimu.

Čia 1938–1940 m. veikė Sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotis, įveistas pomologinis obelų veislių tyrimo sodas (augo 120 obelų veislių). 1941–1946 m. buvo Valinavos pašarinių žolių selekcijos ir bandymų stotis, ji 1945 m. prijungta prie Lietuvos selekcijos ir sėklininkystės instituto. Valinavos kultūrinės ganyklos bene šešis dešimtmečius (nuo 1956 m.) buvo Žemdirbystės instituto žolininkų bandymų laukai.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žemaičiai (Kėdainiai)

**Žemaičiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Dotnuvos miestelio, prie Jaugilos upės ir Dotnuvos miško. Veda kelias iš Akademijos, apsodintas liepomis. Yra didelis fermų kompleksas.

## Gyventojai

; Žymūs žmonės
* Algirdas Dambrauskas (1932–), inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Noreikiai

**Noreikiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Šiaulių miesto, šalia kelio . Kaimui priklauso kolektyvinių sodų kompleksas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daukšiai (Kėdainiai)

**Daukšiai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Dotnuvos miestelio, prie Daumantų kolektyvinių sodų, Dotnuvėlės upės ir plento . Netoliese yra Daukšių aerodromas, paplentėje – degalinė ir užeiga „Akimirka“. Šalia Dotnuvėlės upelio išlikusios neveikiančios XIX a. kapinės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vincgalys

**Vincgalys** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į rytus nuo Akademijos miestelio ir 2 km į pietus nuo Šlapaberžės. Keliai į Beržus, Vaidatonius, Šlapaberžę. Išlikęs unikalus medinio dvaro pastatas, medžio raižiniais puoštomis langinėmis ir namo skliautais bei krosnimis su margintais kokliais.

Kaimas dar minimas kaip ***Vedzgaliai***.

## Istorija

Maždaug XIX a. Vincgalys priklausė Žongalavičių (*Żongołłowicz*) giminei. Vėliau kaip kraitis atiteko Mykolui Guscevičiui (*Michał Gościewicz*), vėliau – jo sūnui Juozapui, kuris buvo teisėjas. Be Vincgalio, į jo valdą dar įėjo Noreikiai, Pikeliai, Nėgonys. XIX a. pab. valdą sudarė 192 dešimtinės. Valdant Tadeušui Guscevičiui (*Tadeusz Gościewicz*), dėl žemės reformos, dvarui iš 470 ha liko 80 ha žemės. Šias žemes dvarininkas pardavė Mečislovui Steponavičiui (*Mieczysław Stefanowicz*), kuris jas valdė iki pat 1940 m.

## Dvaras

XVIII a. pab. Vincgalyje pastatytas nedidelis medinis dvaras. Mykolas Guscevičius prie jo įrengė priestatą, tapusį pagrindine rūmų patalpa. 1863–1866 m. Juozapas Guscevičius dar pastatą papildė. Prie dvaro įrengta veja, sodas, pasodinta kaštonų alėja, o link Dotnuvos vedė liepų alėja, kuri kirtosi su eglių alėja.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šalčmiriai

**Šalčmiriai** – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Akademijos miestelio. Išsidėstę šalia Akademijos–Šlapaberžės kelio, prie Kunkulio upės (Kruosto intakas).

## Istorija

Tarpukariu čia buvo Šalčmirių dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Puodžiai (Kėdainiai)

**Puodžiai** – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Šlapaberžės, prie kelio į Naujuosius Lažus. Veikia žemės ūkio įmonė, yra apleistų kolūkio pastatų.

## Gyventojai

## Šaltiniai