open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė

**Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė** () – cerkvė, esanti Hainuvkos mieste. Cerkvė priklauso Hainuvkos Šv. Dimitrijaus parapijai. Cerkvė pastatyta 1995–2007 metais. Architektas Michał Bałasz. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Cerkiew św. Dymitra(11).JPG


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2010 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Hainuvkos Šv. Trejybės cerkvė

**Hainuvkos Šv. Trejybės cerkvė** () – cerkvė, esanti Hainuvkos mieste. Cerkvė priklauso Hainuvkos Šv. Trejybės parapijai. Cerkvė pastatyta 1981–1983 metais. Architektas Aleksandr Grygorowicz. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Cerkiew w Hajnowce.jpg
Vaizdas:Orthodox church of the Holy Trinity in Hajnówka0023.JPG
Vaizdas:Orthodox church of the Holy Trinity in Hajnówka0020.JPG
Vaizdas:Hajnówka Sobór św. Trójcy 12.07.2009 p2.jpg


## Nuorodos

* Cerkvės nuotraukos ;
* Vaizdinis cerkvės pristatymas (lenk.).
Asenovgradas

**Asenovgradas** () – miestas vidurio pietų Bulgarijoje, Plovdivo srityje, 19 km į pietryčius nuo Plovdivo, Rodopų papėdėje. Pro miestą eina Plovdivo–Rudozemo plentas. Miestas yra tradicinis vynininkystės ir tabako pramonės centras. Mašinų gamybos, chemijos pramonė, netoliese yra švino-cinko metalurgijos gamykla ir hidroelektrinė. Siuvamos tradicinės bulgarų vestuvinės suknelės.

## Paveldas

Asenovgradas žymus savo architektūros paveldu. Mieste ir jo apylinkėse yra 5 vienuolynai, 15 bažnyčių ir 58 koplyčios. Žymiausi iš šių objektų yra Šv. Dievo Motinos cerkvė (XII a.), Šv. Trejybės cerkvė (XIX a.), Šv. Jono Krikštytojo cerkvė (XII–XIV a.), Šv. Petkos, Arapovo ir Šv. Kiriko, Bačkovo vienuolynai. Taip pat yra Aseno tvirtovė, įkurta dar trakų laikais (dabartinis pastatas XIII a.). Veikia paleontologijos, istorijos, etnografijos muziejai. Apylinkėse gausu versmių, poilsiaviečių.

## Istorija

Miestas IV-V a. pr. m. e. įkurtas trakų ir vadintas *Stenímachos*. 72 m. pr. m. e. buvo užkariautas romėnų. 251 m. miestą sugriovė gotai. Bulgarijos imperijos laikais miestas tapo strateginiu kariniu centru. Osmanų laikais miestas vadintas *Stanimaha*. 1934 m. miestas pervadintas į Asenovgradą, caro Ivano Aseno II garbei.

## Galerija

Vaizdas:Church of St John the Baptist Asenovgrad TB 2.jpg|Šv. Jono Krikštytojo cerkvė
Vaizdas:Asenovgrad TB 3.jpg|Šv. Bazilo ir Šv. Marinos bažnyčios varpinė
Vaizdas:Asenova-fortress-2008-06-01-5.jpg|Aseno tvirtovės liekanos ir bažnyčia
Vaizdas:Klosterkirche Maria Himmelfahrt im Batschkowo Kloster.jpg|Bačkovo vienuolynas


## Šaltiniai
Novoberezovo Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė

**Novoberezovo Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė** () – cerkvė, esanti Novoberezovo kaime. Cerkvė priklauso Novoberezovo Kristaus Dangun Žengimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1771 metais. Cerkvės fundatorė buvo Izabela Poniatovska. 1883 m. buvo pastatyta varpinė.

## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.)
Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo cerkvė

**Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Ožeškovo kaime. Cerkvė priklauso Ožeškovo Kristaus Dangun Žengimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1955 metais.


Vaizdas:Orthodox church in Orzeszkowo during rebuilding.jpg
Vaizdas:Orzeszkowo Cerkiew fron side 2.jpg
Vaizdas:Orzeszkowo Cerkiew side view 2.jpg
Vaizdas:Orzeszkowo Cerkiew side view.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.)
Semianuvkos Šv. Jurgio cerkvė

**Semianuvkos Šv. Jurgio cerkvė** () – cerkvė, esanti Semianuvkos kaime. Cerkvė priklauso Semianuvkos Šv. Jurgio parapijai. Cerkvė pastatyta XVIII a. amžiuje. 1854 m. ir 1894 m. cerkvė buvo rekonstruojama. 1966 m. lapkričio 27 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Stare Levkovo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

**Stare Levkovo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** () – cerkvė, esanti Stare Levkovo kaime. Cerkvė priklauso Stare Levkovo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Cerkvė pastatyta XVIII a. amžiuje. 1981 m., 1995 m. ir 2004–2005 m. cerkvė buvo rekonstruojama. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Lewkowo Stare cerkiew Piotra i Pawła drzwi wejściowe 13.07.2009 p.jpg
Vaizdas:Lewkowo Stare cerkiew Piotra i Pawła front 13.07.2009 p.jpg
Cechanoveco Kristaus Dangun Žengimo cerkvė

**Cechanoveco Kristaus Dangun Žengimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Cechanoveco mieste. Cerkvė priklauso Cechanoveco Kristaus Dangun Žengimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1884 metais. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Ciechanowiec - fasada cerkwi pw. Wniebowstąpienia Pańskiego.JPG
Vaizdas:Ciechanowiec - cerkiew, widok ogólny.JPG
Vaizdas:Ciechanowiec - Miejsce pamięci ok. 60 osób.JPG
Vaizdas:Ciechanowiec - cerkiew, elewacja boczna.JPG
Drohičino Šv. Mykolo cerkvė

**Drohičino Šv. Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Drohičino mieste. Cerkvė priklauso Drohičino Šv. Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 1792 metais. Iš pradžių cerkvė priklausė unitams, bet nuo 1839 m. ją perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. Cerkvėje yra XIX a. sukurtas ikonostasas. 1966 m. lapkričio 11 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Drohiczyn, Cerkiew św. Mikołaja Cudotwórcy bok.jpg
Vaizdas:Drohiczyn, Cerkiew św. Mikołaja Cudotwórcy front.jpg
Vaizdas:Drohiczyn-cerkiew-01.jpg
Vaizdas:POL Ortodox church in Drohiczyn.JPG


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Narevkos Šv. Mykolo cerkvė

**Narevkos Šv. Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Narevkos kaime. Cerkvė priklauso Narevkos Šv. Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 1865–1867 metais.


Vaizdas:Poland Narewka - church.jpg
Vaizdas:Podlaskie - Narewka - Narewka - Adama Mickiewicza 58 - Cerkiew św. Mikołaja - Cerkiew - Front;BokNW.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Narewka - Narewka - Adama Mickiewicza 58 - Cerkiew św. Mikołaja - Cerkiew - TyłNW.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Narewka - Narewka - Adama Mickiewicza 58 - Cerkiew św. Mikołaja - Nagrobki - v-ENE.JPG
Kuraševo Šv. Brolio Machabeušo koplyčia

**Kuraševo Šv. Brolio Machabeušo koplyčia** () – koplyčia, esanti Kuraševo kaime. Koplyčia priklauso Kuraševo Šv. Antono Piečersko parapijai. Koplyčia pastatyta 1942 metais.


Vaizdas:Lady - Church of St. Maccabees Brothers 02.jpg
Vaizdas:Lady - Church of St. Maccabees Brothers 03.jpg
Vaizdas:Lady - Church of St. Maccabees Brothers 05.jpg
Vaizdas:Lady - Spring 03.jpg


## Literatūra

* Grzegorz Sosna, Antonina Troc-Sosna, Święte miejsca i cudowne ikony. Prawosławne sanktuaria na Białostocczyźnie, Orthdruk, Białystok 2006, ISBN 83-85368-69-8
Rogavkos Jėzaus Kristaus cerkvė

**Rogavkos Jėzaus Kristaus cerkvė** () – cerkvė, esanti Rogavkos kaime. Cerkvė priklauso Rogavkos Jėzaus Kristaus parapijai. Pirmoji cerkvė šioje vietovėje stovėjo nuo 1646 metų. Dabartinė cerkvė pastatyta 1858 metais. 1989 m. gruodžio 29 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.);

## Literatūra

* Grzegorz Sosna, Antonina Troc-Sosna: Święte miejsca i święte ikony. Prawosławne sanktuaria na Białostocczyźnie. Orthdruk. Białystok 2006. ISBN 83-85368-69-8
Semiatyčių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

**Semiatyčių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** () – cerkvė, esanti Semiatičės mieste. Cerkvė priklauso Semiatyčių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Cerkvė pastatyta 1865–1866 metais.


Vaizdas:Siemiatycze - Cerkiew prawosławna Piotra i Pawła.jpg
Vaizdas:Cerkiew Siemiatycze bramka.jpg
Vaizdas:Cerkiew Siemiatycze podwórko.jpg


## Nuorodos
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)
Semiatyčių Viešpaties Prisikėlimo cerkvė

**Semiatyčių Viešpaties Prisikėlimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Semiatičės mieste. Cerkvė priklauso Semiatyčių Viešpaties Prisikėlimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1999–2009 metais.


Vaizdas:Cerkiew Zmartwychwstania Chrystusa w Siemiatyczach.JPG
Vaizdas:Cerkiew Zmartwychwstania w Siemiatyczach 1.JPG
Vaizdas:Cerkiew Zmartwychwstania w Siemiatyczach 2.JPG
Vaizdas:Cerkiew Zmartwychwstania w Siemiatyczach 3.JPG


## Nuorodos
* Parapijos tinklalapis (lenk.)

## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2012 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Gvanakastės provincija

**Gvanakastės provincija** () – viena iš 7 Kosta Rikos provincijų, išsidėsčiusi šalies šiaurės vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Liberija.

## Geografija

Provincija ribojasi su Alachuelos provincija rytuose, su Puntarenaso provincija – pietuose, su Nikaragva – šiaurėje. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Provincija apima šiaurinę Nikojos pusiasalio ir Nikojos įlankos dalį, toliau į šiaurę įsiterpia Papagajo įlanka. Paviršius kalnuotas, per provinciją driekiasi Gvanakastės Kordiljera, aplink Tempiskės upę pyti lygumos, o Nikojos pusiasalis kalnuotas. Per metus iškrenta 1500–2000 mm kritulių. Provincijai priklauso dalis Arenalio ežero. Yra 7 nacionaliniai parkai.

## Administracinis suskirstymas

Gvanakastės provincija padalinta į 11 kantonų (skliaustuose – administracinis centras, jei jo pavadinimas nesutampa su kantono):

# Liberija
# Nikoja
# Santa Krusas
# Kariljas (Filadelfija)
# Kanjasas
# Abangaresas
# Tiliranas
# Nandajurė (Karmona)
# La Krusas
# Ochanča

## Šaltiniai
Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos cerkvė

**Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos cerkvė** () – cerkvė, esanti Vidovo kaime. Cerkvė priklauso Vidovo Dievo Motinos Kasperovskos Ikonos parapijai. Cerkvė pastatyta 1999 metais.


Vaizdas:Widowo - Orthodox church 03.jpg
Vaizdas:Widowo - Orthodox church 01.jpg
Ščiti Dzencolovo Šv. Jono Krikštytojo cerkvė

**Ščiti Dzencolovo Šv. Jono Krikštytojo cerkvė** () – cerkvė, esanti Ščiti Dzencolovo kaime. Cerkvė priklauso Ščiti Dzencolovo Šv. Jono Krikštytojo parapijai. Cerkvė pastatyta 1785 metais. Iš pradžių cerkvė priklausė unitams. 1839 m. cerkvę perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. 1951 m. lapkričio 3 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Szczyty-Dzięciołowo - Orthodox church 01.jpg
Vaizdas:Szczyty-Dzięciołowo - Orthodox church 04.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.).

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Grodzisko Šv. Mykolo cerkvė

**Grodzisko Šv. Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Grodzisko kaime. Cerkvė priklauso Grodzisko Šv. Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 1864 metais. 1994 m. sausio 20 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)
Melniko Mergelės Marijos Gimimo cerkvė

**Melniko Mergelės Marijos Gimimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Melniko kaime. Cerkvė priklauso Melniko Mergelės Marijos Gimimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1825 metais.


Vaizdas:Cerkiew narodzenia bogarodzicy w Mielniku 01.jpg
Vaizdas:Cerkiew narodzenia Bogarodzicy w Mielniku 02.jpg
Vaizdas:Cerkiew narodzenia bogarodzicy w Mielniku 03.jpg


## Nuorodos

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
Sasinų Viešpaties Apsireiškimo cerkvė

**Sasinų Viešpaties Apsireiškimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Sasinų kaime. Cerkvė priklauso Sasinų Viešpaties Apsireiškimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1947–1954 metais. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Sasiny plac z cerkwią 11.07.2009 p.jpg
Sobiatino Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

**Sobiatino Šv. Apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** () – cerkvė, esanti Sobiatino kaime. Cerkvė priklauso Sasinų Viešpaties Apsireiškimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1672 metais. Cerkvėje yra ikonostasas.


Vaizdas:Sobiatyno cerkiew front 11.07.2009 p.jpg
Vaizdas:Sobiatyno cerkiew2 11.07.2009 p.jpg


## Literatūra

* Siemiatycze, Drohiczyn i okolice. Katalog zabytków sztuki w Polsce, t. XII, z. 1, Warszawa 1996
* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Ribolų Šv. Jurgio cerkvė

**Ribolų Šv. Jurgio cerkvė** () – cerkvė, esanti Ribolų kaime. Cerkvė priklauso Ribolų Šv. Kosmio ir Damjano parapijai. Cerkvė pastatyta 1874 metais. 1976 m. lapkričio 22 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Ryboły.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.) .

## Literatūra

* G. Sosna, D. Fionik, Parafia Ryboły, Bielsk Podlaski – Ryboły – Białystok 1999
Kaniukų Šv. Elijašo koplyčia

**Kaniukų Šv. Elijašo koplyčia** () – koplyčia, esanti Kaniukų kaime. Koplyčia priklauso Ribolų Šv. Kosmio ir Damjano parapijai. Koplyčia pastatyta 1998 metais.

## Literatūra

* Grzegorz Sosna, Doroteusz Fionik, Parafia Ryboły, Bielsk Podlaski – Ryboły – Białystok 1999
Gredelės Šv. Jurgio koplyčia

**Gredelės Šv. Jurgio koplyčia** () – koplyčia, esanti Gredelės kaime. Koplyčia priklauso Podbielės Šv. Proroko Elijašo parapijai. Koplyčia pastatyta 1993 metais.


Vaizdas:Gredele krynoczka.jpg
Vaizdas:Gredele-krynoczka7.JPG


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Patrankininkas (amatininkas)

**Patrankininkas** – amatininkas patrankų liejikas, taisytojas ir aptarnautojas. Aptarnavo patrankas pilyse ir žygyje, per karą. 

XV–XVII a. Lenkijoje ir Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje buvo:
* valdovo (karaliaus ar didžiojo kunigaikščio) patrankininkai. Valdovo patrankininko teisės ir pareigos buvo nustatytos Žygimanto Augusto patrankininkų artikulu (1557), Vladislovo Vazos artilerijos artikulu (1634). Iki 1638 m. patrankininkai buvo pavaldūs krašto iždininkui, vėliau artilerijos generolui. Valdovo patrankininkai buvo Vilniaus ir pasienio (Polocko ir kt.) pilyse, Vilniaus ir Valkininkų valstybinėse liejyklose
* feodalų privatūs patrankininkai. Privačių patrankininkų buvo Biržų pilyje, Nesvydžiaus (Radvilų), Vyšniavo (Minsko) liejyklose. Atlyginimą gaudavo pinigais, apranga, kai kur žeme. 
Patrankininkų tarnyba buvo paveldima.
Patrankininkas

Žodis ***patrankininkas*** reiškia:

* patrankininkas – amatininkas, gaminantis ir remontuojantis patrankas.
* patrankininkas – artileristas, aptarnaujantis patranką, šaudantis iš jos.
Bockų Dievo Motinos cerkvė

**Bockų Dievo Motinos cerkvė** () – cerkvė, esanti Bockų kaime. Cerkvė priklauso Bockų Dievo Motinos parapijai. Cerkvė pastatyta 1765–1828 metais. 1765 m. buvo pradėta statyti kaip katalikų bažnyčia, bet Rusijos imperijos laikais pastatyta jau kaip stačiatikių cerkvė. Šventovės statybas fundavo vienas iš Baro konfederacijos vadų Joachimas Karolis Potockis. 2003 m. gegužės 12 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Kosta Rikos herbas

**Kosta Rikos herbas** buvo sukurtas 1848 m. rugsėjo 29 d., o modifikuotas kelis kartus – 1906, 1964 ir 1998 m.

Pirmasis Kosta Rikos herbas buvo priimtas kartu su šalies vėliava valdant prezidentui Jose Maria Castro Madriz. 1906 m. iš šalies herbo buvo pašalintos karinės emblemos, o 1964 m. buvo įrašytos dvi papildomos žvaigždės prie buvusių penkių – septynios žvaigždės herbe simbolizuoja septynias šalies provincijas.

Paskutinio modifikavimo metu 1998 m. herbas įgavo dabartinę formą ir jame buvo pradėti naudoti rūkstantys vulkanai.

Oficialiai herbas apibūdinamas taip: jame vaizduojami trys rūkstantys vulkanai (po vieną kiekvienam šalies kalnų masyvui), du vandens telkiniai (simbolizuojantys Ramųjį vandenyną ir Karibų jūrą), kiekviename jų esantis laivas simbolizuoja šalies laivybos istoriją. Horizonte vaizduojama tekanti saulė. Herbo viršuje parašyti žodžiai *[[Centrinė Amerika]]*, žemiau šalies pavadinimas – „Republica de Costa Rica“.
Andrijankų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė

**Andrijankų Šv. Nukryžiavimo Kryžiaus cerkvė** () – cerkvė, esanti Andrijankų kaime. Cerkvė priklauso Bockų Dievo Motinos parapijai. Cerkvė pastatyta 1914 metais. 1994 m. sausio 31 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Malinikų Šv. Gabrieliaus Zabluduvskio cerkvė

**Malinikų Šv. Gabrieliaus Zabluduvskio cerkvė** () – cerkvė, esanti Malinikų kaime. Cerkvė priklauso Podbielės Šv. Proroko Elijašo parapijai. Cerkvė pastatyta 1995 metais.


Vaizdas:Cerkiew malinniki1.JPG
Vaizdas:Cerkiew malinniki2.JPG
Vaizdas:Cerkiew malinniki3.JPG


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Augustovo Šv. Jono Teologo cerkvė

**Augustovo Šv. Jono Teologo cerkvė** () – cerkvė, esanti Augustovo kaime. Cerkvė priklauso Augustovo Šv. Jono Teologo parapijai. Cerkvė pastatyta 1870–1876 metais. Cerkvėje yra barokinis ikonostasas.


Vaizdas:Podlaskie - Bielsk Podlaski - Augustowo - Cerkiew Jana Teologa 02.JPG
Vaizdas:Podlaskie - Bielsk Podlaski - Augustowo - Cerkiew Jana Teologa 03.JPG


## Literatūra

* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Strikų Šv. Anupro cerkvė

**Strikų Šv. Anupro cerkvė** () – cerkvė, esanti Strikų kaime. Cerkvė priklauso Augustovo Šv. Jono Teologo parapijai. Cerkvė pastatyta 1814–1816 metais.


Vaizdas:Cerkiew św Onufrego w Augustowie 2.JPG
Vaizdas:Cerkiew św Onufrego w Augustowie 3.JPG
Vaizdas:Cerkiew św Onufrego w Augustowie.JPG


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.) .
Orlios Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė

**Orlos Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Orlos kaime ir priklausanti Orlos Šv. Jono Teologo parapijai. Cerkvė pastatyta 1797 metais.


Vaizdas:Orla - Church of St. Michael 01.jpg
Vaizdas:Orla - Church of St. Michael 05.jpg
Vaizdas:Orla3.jpg
Vaizdas:Orla - Church of St. Michael 03.jpg
Orlios Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė

**Orlos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė** () – cerkvė, esanti Orlos kaime. Cerkvė priklauso Orlos Šv. Jono Teologo parapijai. Cerkvė pastatyta 1868–1870 metais.


Vaizdas:Orla - Chapel of St. Cyril and Methodius 02.jpg
Vaizdas:Orla - Chapel of St. Cyril and Methodius 03.jpg


## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Orlios Šv. Simono Slupniko koplyčia

**Orlos Šv. Simono Slupniko koplyčia** () – koplyčia, esanti Orlos kaime. Koplyčia priklauso Orlos Šv. Jono Teologo parapijai. Pastatyta 1991–1995 metais.


Vaizdas:Orla - Chapel of Simeon Stylites 02.jpg
Vaizdas:Orla - Chapel of Simeon Stylites 03.jpg


## Literatūra
* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Bielsko Viešpaties Prisikėlimo cerkvė

**Bielsko Viešpaties Prisikėlimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Bielsko mieste. Cerkvė priklauso Bielsko Viešpaties Prisikėlimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1716 metais. 1966 m. spalio 29 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of The Lord's Resurrection 02.jpg
Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of The Lord's Resurrection 01.jpg
Bielsko Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė

**Bielsko Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Bielsko mieste. Cerkvė priklauso Bielsko Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1990 metais.


Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of the Dormition of the Virgin Mary 02.jpg
Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of the Dormition of the Virgin Mary 04.jpg
Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of the Dormition of the Virgin Mary 05.jpg
Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of the Dormition of the Virgin Mary 06.jpg
Bielsko Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė

**Bielsko Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė** () – cerkvė, esanti Bielsko mieste. Cerkvė priklauso Bielsko Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai. Cerkvė pastatyta 2010 metais.
Bielsko Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė

**Bielsko Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė** () – cerkvė, esanti Bielsko mieste. Cerkvė priklauso Bielsko Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapijai. Pirmoji medinė cerkvė apie XI a. buvo pastatyta šalia miesto pilies. 1240 m. Aukso Ordos įsiveržimo metu pirmoji parapijos cerkvė buvo sugriauta. 1289 m. Haličo-Volynės kunigaikštystės kunigaikštis Vladimiras Vasilkovičius pastatė naują cerkvę. XVI a. buvo pastatyta dabartinė cerkvė. 1966 m. spalio 29 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

## Literatūra

* Dzieje Cerkwi w Bielsku Podlaskim, Białoruskie Towarzystwo Historyczne, Białystok 1995
* Kalendarz prawosławny na 2009 rok, Wydanie Warszawskiej Metropolii Prawosławnej, ISSN 1425–2171
Kaligrama

**Kaligrama** () – eilėraštis, frazė ar žodis, parašyti rankraštiniu ar spausdintiniu šriftu taip, kad vizualiai sukurtų tam tikro objekto ar scenos vaizdą. Paprastai šis vaizdas atspindi tai, kas parašyta. Pvz., eilėraščio eilučių išsidėstymas sukurią grafinį vaizdą, išreiškiantį eilėraščio temą. Pvz., Slovėnijos himnas „Zdravljica“ buvo sukurtas kaip užstalės daina, todėl kiekvienas jo posmas kontūrais primena vyno taurę.

*Guillaume Apollinaire* buvo žinomas kaligramų autorius. Jis išleido eilėraščių knygą *Calligrammes* („Kaligramos“). Tipišku kaligramos pavyzdžiu yra jo eilėraštis, parašytas Eifelio bokšto pavidalu.

## Galerija

Image:Calligramme.jpg#filehistory|*Guillaume Apollinaire* eilės „Eilėraštis, skirtas Lu“
Image:Guillaume Apollinaire Calligramme.JPG|*Guillaume Apollinaire* eilėraštis
Image:L'oiseau et le bouquet.jpg|*Guillaume Apollinaire* eilėraštis
Image:Caligrafia arabe pajaro.svg|Zoomorfinė arabų kaligrama
Image:Bismillah.JPG|„Basmala“ frazės ( kriaušės pavidalo kaligrama.
Image:Figurengedicht 1638.jpg
Voznesenskas

**Voznesenskas** () – miestas Ukrainos pietuose, Mykolajivo srityje. Administracinis rajono centras. Įsikūręs prie Pietinio Bugo ir Mertvovodo santakos, už 90 km (automobilių keliu) į šiaurę nuo srites centro Mykolajivo. Mieste gyvena 37 tūkst. žmonių.

## Istorija

Iki XV a. šioje vietoje stovėjo totorių Čičaklėjaus tvirtovė, kurią užėmė Lietuvos Didysis kunigaikštis Vytautas. Jos vietoje LDK kariuomenė pastatė Sokoleco pilį. XV a. pabaigoje ją užėmė Zaporožės kazokai. 1795 m. Rusijos carienės Jekaterinos II potvarkiu pradėtas statyti Voznesensko miestas, tapęs naujai įkurtos gubernijos (*наместничество*) administraciniu centru.

## Pramonė

Yra 18 didelių pramonės įmonių, iš kurių 72% – lengvosios pramonės (odos ir jos žaliavos perdirbimo, kailių gamybos, batų ir drabužių siuvimo, baldų gamybos) ir 18% – maisto pramonės (mėsos ir dešrų, sūrių, pieno produktų, konservuotų vaisių ir daržovių, duonos ir konditerijos gaminių). Mieste veikia prekybos įmonių tinklas, kuriame prekiaujama vietos ir atvežtine produkcija.

Voznesenske gimė Lietuvos TSR nusipelnęs statybininkas Anatolijus Kurilovas.

## Sportas

* Motobolo klubas „Voschod“ – atvirojo Baltarusijos motobolo čempionato dalyvis.

## Miestai partneriai

*  Radomskas, Lenkija
*  Hesekva, PAR

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Mykolajivo srities heraldinių ženklų istorija 
* Motobolas Voznesenske
Aukštoji araukarija

**Aukštoji araukarija** (*Araucaria heterophylla*) – araukarijinių šeimos, araukarijų genties augalas. 

## Paplitimas
Endeminė medžių rūšis Norfolko saloje. Dabar plačiai auginama Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, pietų Floridoje, pietų Teksase, Kalifornijoje palei Ramiojo vandenyno pakrantę, Havajų salose, Hondūre, Brazilijoje, Čilėje palei Ramiojo vandenyno pakrantę, PAR.

## Aukštis, kamieno storis
Aukščiausia Norfolko salos endeminė augalų rūšis. Užauga iki 50-70 m aukščio ir su 1,25-1,75 m skersmens kamienu, nors pasitaiko medžių ir iki 350 cm skersmens kamienais.

## Apibūdinimas

Kamienas tiesus, žievė pilkai ruda. Šakos iš kamieno išauga simetriškai. 

## Rūšies pavadinimas
Dabartinio mokslinio lotynų kalba *Araucaria heterophylla* pavadinimo autoriai *(Richard Anthony Salisbury)*, Franko. Lotyniškas mokslinis rūšies pavadinimas *heterophylla* reiškia skirtingi lapai, kadangi jaunų ir senų medžių lapų forma skirtinga. Anglų kalba žinoma kaip *Norfolk Island Pine*.
Turi šiuos sinonimus:
* *Araucaria excelsa var. glauca Carrière*
* *Eutacta excelsa var. aurea-variegata Carrière*
* *Eutacta excelsa var. glauca (Carrière) Carrière*
* *Eutacta excelsa var. monstrosa Carrière*
* *Eutacta excelsa var. variegata-alba Carrière*
* *Titanodendron klinkii (Lauterb.) A.V.Bobrov & Melikyan*
* *Eutassa heterophylla Salisb.*

## Panaudojimas
Mediena tinkama medžio tekinimui, labai gausiai ją naudoja Havajų meno meistrai.

## Galerija

File:Araucaria_excelsa_SZ140.png|Aukštosios araukarijos iliustracija
File:Norfolk-Island-Pines.jpg|Aukštoji araukarija
File:AraucariaHfoliage.jpg|Aukštosios araukarijos lapeliai nuo subrendusio medžio
File:Araucaria_heterophylla_-_002.jpg|Detalesnis lapelių vaizdas
Flag_of_Norfolk_Island.svg|Aukštoji araukarija Norfolko salos vėliavos simbolikoje


## Nuorodos
* Plačiau apie aukštąją araukariją per conifers.org svetainę *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per globalspecies.org svetainę (su paplitimo žemėlapiu) *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per wondermondo.com svetainę  *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per arkive.org svetainę (iliustruota nuotraukomis)  *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per maltawildplants.com svetainę (iliustruota nuotraukomis) *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per iucnredlist.org svetainę *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per plants.usda.gov svetainę *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per about.com svetainę  *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie aukštąją araukariją per theplantlist.org svetainę  *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
Hrineviče Dužės Šv. Proroko Elijašo cerkvė

**Hrineviče Dužės Šv. Proroko Elijašo cerkvė** () – cerkvė, esanti Hrineviče Dužės kaime, Lenkijoje. Pirmoji cerkvė šioje vietovėje stovėjo jau nuo 1578 metų. Cerkvė priklauso Bielsko Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapijai. Cerkvė pastatyta 1950 metais.

## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.)
Bielsko Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė

**Bielsko Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė** () – cerkvė, esanti Bielsko mieste. Cerkvė priklauso Bielsko Šv. Arkangelo Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 1789 metais. 1976 m. lapkričio 19 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.


Vaizdas:Bielsk Podlaski Michael Archangel Orthodox Church.jpg
Vaizdas:Bielsk Podlaski - Church of Archangel Michael.jpg


## Nuorodos

* Aprašymas apie cerkvę (lenk.).
Kazimieras Jonas Sapiega

**Kazimieras Jonas Sapiega** (; 1637 m. – 1720 m. kovo 13 d. Gardine) – LDK didikas, Sapiegų giminės atstovas, Abiejų Tautų Respublikos karvedys, Lietuvos didysis etmonas.

## Biografija

Vilniaus vaivados ir Lietuvos didžiojo etmono Povilo Jono Sapiegos sūnus. Pranciškaus Stepono, Benedikto Povilo ir Leono Bazilijaus brolis.

Turėjo sūnus Jurgį Stanislovą, Mykolą Pranciškų, Aleksandrą Povilą.

Kai kurių šaltinių teigimu, Stanislovas Augustas Poniatovskio tėvas Stanislavas Poniatovskis, Krokuvos kaštelionas, galėjo būti nesantuokininiu Kazimiero Jono Sapiegos ir žydaitės sūnumi, kurį įsūnijo Pranciškus Poniatovskis.

## Valstybės tarnyba

Lietuvos didysis taurininkas nuo 1659 m., Lietuvos didysis pastalininkis nuo 1661 m., o nuo 1663 m. – Lietuvos dvaro paiždininkis.

1665–1670 m. Lietuvos Brastos seniūnas, 1684-1713 m. Merkinės seniūnas.

Polocko vaivada nuo 1670 m., Žemaitijos seniūnas nuo 1681 m. (?1676), Lietuvos lauko etmonas nuo 1681 m., Vilniaus vaivada 1682–1703 m., Lietuvos didysis etmonas 1683–1703 ir 1705–1708 m.

## Ginčas su Vilniaus vyskupu
1694 m. balandžio 18 d. Vilniaus vyskupas Konstantinas Kazimieras Bžostovskis didįjį etmoną ekskomunikavo už kariuomenės laikymą bažnytinėse valdose.

## Pilietinis karas (Valkininkų konfederacija)

1700 m. pilietinio karo metu kovojo už Sapiegų giminės pozicijų LDK išsaugojimą prieš Valkininkų konfederaciją. Valkininkų mūšyje lapkričio 18 d. pralaimėjo Mykolo Servacijaus Višnioveckio vadovaujamiems bajorams.

1708 m. atidavė etmono buožę savo sūnėnui Jonui Sapiegai.

## Šaltiniai

|-
Holubivka

**Holubivka** (), arba ***Kirovskas*** () – srities pavaldumo miestas rytų Ukrainoje, Luhansko srityje, netoliese Holubovkos geležinkelio stoties, 68 km (automobilių keliu) iki srities centro Luhansko. Išvystyta akmens anglių gavyba ir su ja susijusios pramonės šakos.

## Istorija
Įkurtas 1764 m. Nuo 1944 m. Holubivkos Rūdyno angliakasių gyvenvietė pavadinta TSRS politinio veikėjo Sergejaus Kirovo vardu. Miesto statusas – nuo 1962-ųjų.

## Sportas
* Motobolo klubas „Antracit“ – atvirojo Baltarusijos motobolo čempionato dalyvis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kirovsko miesto oficiali svetainė 
* Kirovskas
Žaliasis goblinas

**Žaliasis goblinas** () – išgalvotas personažas, superpiktadarys, kuris pasirodo Marvel Comics leidžiamose komiksų knygose. Personažą sukūrė rašytojas Stan Lee ir dalininkas Steve Ditko, pirmą kartą pasirodė The Amazing Spider-Man #14 (1964 m. liepa).

*Žaliuoju goblinu* buvo vadinami daug veikėjų, bet labiausiai žinomas yra *Normanas Virgilijus Ozbornas*. Jis buvo OSCORP pramonės galva ir Žmogaus-voro geriausio draugo, Hario Ozborno, tėvas.
Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas

**Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas** () - vienas iš 5 Lenkijos stačiatikių moterų vienuolynų esantis Grabarkos ir Grabarka Klaštoro kaimuose. Vienuolynas priklauso Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos parapijai. Vienuolynas įkurtas 1947 metais.

## Istorija

Apie 1710 m. šioje vietovėje ant alkakalnio buvo pastatyta pirmoji medinė koplyčia, kurią pašventino Kijevo stačiatikių metropolijos vyskupas Leonas Kiška. Apie 1798 m. buvo pastatyta nauja koplyčia. 1839 m. Rusijos imperijos caro Nikolajaus I dekretu unitų vienuolyną perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. 1947 m. lapkričio 27 d. buvo įkurtas moterų vienuolynas. 1956 m. šalia cerkvės buvo pastatytas medinis vienuolėms gyventi skirtas pastatas. 1978-1980 m. buvo pastatytas naujas mūrinis vienuolių gyvenamasis pastatas. 1990 m. liepos 12 d. sudegė *Viešpaties Apsireiškimo cerkvė*, kuri buvo atstatinėjama iki 1998 metų.


Vaizdas:Grabarka0.JPG|Kryžių kalnelis
Vaizdas:Grabarka - Studzienka.JPG|Šventasis šulinys
Vaizdas:Grabarka studnia.JPG|Šventasis šulinys
Vaizdas:Grabarka as0046.JPG|Viešpaties Apsireiškimo cerkvė


## Nuorodos

* Vienuolyno tinklalapis (lenk.);
* Vaizdinė medžiaga apie vienuolyną (lenk.).
Balkūnų valsčius

**Balkūnų valsčius** (; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Balkūnai, vėliau – Plikakalnis.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai.

|-
| 1888 ||   || 4958 ||  || ||
|-
|}

## Tautinė sudėtis
 
1888 m.:

* Lietuviai – 97,6 %
* Žydai – 2,1 %
* Totoriai – 0,2 %
* Baltarusiai – 0,1 %

## Nuorodos
* [Aprašymas apie valsčių [Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografinis žodynas|Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne], Tom VI (Malczyce – Netreba) z 1885 m. (lenk.)]
Bestraigiškės valsčius

**Bestraigiškės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Bestraigiškė.

## Istorija

Nuo XIX a. pradžios iki 1868 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. 1868 m. vasario 20 d. valsčius buvo panaikintas ir prijungtas prie Seirijų valsčiaus.

## Šaltiniai
Nikolajus Andrejevas

**Nikolajus [[Andrejevas]]**:

* Nikolajus Andrejevas (1856) – rusų architektas
* Nikolajus Andrejevas (1920) – rusų lingvistas, indoeuropeistas
Sūdėnų II kapinynas

**Sūdėnų II kapinynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 28710, senas vertybių registro kodas – A1818) – kapinynas šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Latvijos pasienyje, Sūdėnų kaimo vakariniame pakraštyje, 1,0 km į šiaurės vakarus nuo kelių  ir Žyneliai–Sūdėnai kryžkelės, Šventosios kairiajame krante.

## Kapinynas
Įrengtas Šventosios slėnio rytiniame pakraštyje stūksančioje pakilumoje, apaugusioje beržais.

Teritorijos plotas – 900 m².

2004 m. į rašytas į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą, 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

Į vakarus ir šiaurės vakarus yra Sūdėnų pilkapynas, o 0,36 km į pietvakarius – Sūdėnų I kapinynas.

## Tyrimai
1976 m. išaiškino, o 1984–1985 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).

Ištirtas 381 m² plotas, aptikti 23 kapai su akmenų vainikais. Mirusieji laidoti nesudeginti, skobtiniuose karstuose, su įkapėmis. Iš viso surinktas 61 dirbinys: 25 gintaro karoliai, 6 žalvarinės apyrankės, 5 smeigtukai, 4 segės, 4 smiltainio verpstukai, 3 miniatiūrinius lipdyto molio puodelius ir kt. Dalis kapų buvę pažymėti: ties 9 kapais virš žemės kyšojo akmenys, kurių dalis stovėjo ant grindinėlių, o prie vieno kapo buvęs pastatytas medinis stulpas, apjuostas 8 mažų akmenų. 

Kapinynas datuojamas V a. – VI a. pirmąja puse. 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Ignas Jablonskis. Sūdėnų senkapio tyrinėjimas. – Švyturys – 1984, rugsėjo 13
* Ignas Jablonskis. Sūdėnų senkapį tyrinėti užbaigus. – Švyturys – 1986, gegužės 24
* Julius Kanarskas. Archeologiniai Igno Jablonskio tyrinėjimai. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2001. – P. 25 

## Nuorodos
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais
Sūdėnų I kapinynas

**Sūdėnų kapinynas**, vad. *Vaidavingiu, Švedų kazarmomis* (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – 6253, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV530) – kapinynas šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Latvijos pasienyje, Sūdėnų kaimo pietvakariniame pakraštyje, 0,83 km į šiaurės vakarus nuo kelių Laukžemė–Senoji Įpiltis ir Žyneliai–Sūdėnai kryžkelės, Šventosios kairiajame krante.

## Kapinynas
Įrengtas Šventosios slėnyje stūksančioje pakilumoje, kurios pietiniame pakraštyje auga krūmai.

Nuo 1972 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas.

0,36 km į šiaurės rytus yra Sūdėnų II kapinynas.
 
## Tyrimai
Padavimai mena, kad senovėje prie Vaidavingio įvykęs lietuvių mūšis su švedais, o pakilumoje stovėjusios švedų kareivinės. Esą, mūšio metu žuvęs vienos iš kariaujančių pusių vadas.

XIX a. – XX a. pr. kaimo piemenys bandė pakilumoje ieškoti švedų turtų, tačiau terasdavo tik įvairių žalvarinių senienų, geležinių ietigalių. 1982 m. kapinyną žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas). 1984 m. žvalgė, o 1985 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis.

Iš viso ištirtas 40 m². Rasta I–II a. kapinynui būdingų akmenų vainikų, 2 suardyti degintiniai kapai ir geležinis įmovinis ietigalis. Be to ištirtas židinys, šalia kurio surinkta keletas titnago skelčių.

Radinius saugo Kretingos muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Fredos valsčius

**Fredos valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje, piečiau Kauno. Centras – Freda.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Suvalkų gubernijoje. 1918 m. jo vietoje įkurtas Garliavos valsčius.

|-
| 1888 ||   || 8708 ||  || ||
|-
|}

## Šaltiniai
Sūdėnų pilkapynas

**Sūdėnų pilkapynas** – pilkapiai šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Latvijos pasienyje, Sūdėnų kaimo vakariniame pakraštyje, 1,05 km į šiaurės vakarus nuo kelių Laukžemė–Senoji Įpiltis ir Žyneliai–Sūdėnai kryžkelės, Šventosios kairiajame krante.

## Pilkapynas
Įrengtas Šventosios slėnio rytiniame pakraštyje stūksančioje 20×30 m dydžio ir 0,5 m aukščio pakilumoje, apaugusioje krūmais ir menkaverčiais medžiais. Čia aptikti 5 pilkapiai, patenkantys į valstybės saugomos kultūros vertybės – Sūdėnų kapinyno (28710) teritoriją, kurios plotas – 900 m².

Į rytus ir pietryčius yra Sūdėnų II kapinynas, o 0,36 km į pietvakarius – Sūdėnų I kapinynas.

## Tyrimai
1976 m. išaiškino, o 1982, 1984 ir 1985 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).

Ištirti visi 5 pilkapiai. Jie 4,2–9 m skersmens, su 1–3 koncentriniais akmenų vainikais. Pilkapiuose ir jų išorėje aptikti 26 degintiniai kapai. Vienų mirusiųjų sudegę kaulai buvę užkasti duobutėse, o kitų – supilti į nedideles lipdyto molio urnas. Dalis urnų stovėjo ant plokščių akmenų ir buvo uždengtos akmens plokštėmis. Kai kuriuos kapus supo nedideli akmenų vainikėliai. Pilkapio Nr. 1 sampile aptiktas griautinis moters kapas, kuriame aptikta gintaro ir mėlyno stiklo karolių. Šalia pilkapių ištirta ugniavietė, o sampiluose rasta titnago skelčių. 

Degintiniai kapai datuojami III–I a. pr. m. e., o griautinis – I a. 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Ignas Jablonskis. Sūdėnų pilkapiai. – Švyturys – 1982, rugsėjo 23 
* Ignas Jablonskis. Sūdėnų senkapio tyrinėjimas. – Švyturys – 1984, rugsėjo 13
* Ignas Jablonskis. Sūdėnų senkapį tyrinėti užbaigus. – Švyturys – 1986, gegužės 24
* Julius Kanarskas. Archeologiniai Igno Jablonskio tyrinėjimai. – Kretinga: Kretingos muziejus, 2001. – P. 25–26 

## Nuorodos
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1982 ir 1983 metais
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1984 ir 1985 metais
ISO 3166-2:CH

**ISO 3166-2:CH** – Šveicarijos įrašas ISO 3166-2 sąraše, ISO 3166 standarto dalis paskelbta Tarptautinės standartizacijos organizacijos (ISO), kuri apibrėžia visų pagrindinių administracinių vienetų vardų kodus (pvz., provincijų arba valstijų).

Šiuo metu Šveicarijoje, ISO 3166-2 kodai apibrėžia 26 kantonus.

## Kodai
(Skliausteliuose pažymėtos kantonų kalbos: (vok.) – Vokiečių kalba, (pranc.) – Prancūzų kalba ir (it.) – Italų kalba.)

## Šaltiniai
Beata Nicholson

**Beata Čičkauskaitė-Nicholson** (g. 1979 m. rugpjūčio 31 d. Kėdainiuose) – Lietuvos TV laidų vedėja, kulinarinių knygų autorė, verslininkė.

TV laidų vedėja:
* Maximanija (LNK) 2004 m.
* Arti toli (LTV) 2005 m.
* Reikia pakalbėti (LTV) 2008 m.
* Beatos virtuvė (TV3) 2011 m. – 2012 m.
* Beatos virtuvė (LRT) 2017 m. – dabar
* Gero gyvenimo receptai (LRT) 2024 m.

## Bibliografija
* Beatos virtuvė: receptų knyga. – Vilnius: Laisvos valandos, 2009. – 318 p.: iliustr. – ISBN 978-609-410-013-0
* Metai Beatos virtuvėje: receptų knyga. – Vilnius: Laisvos valandos, 2010. – 366 p.: iliustr. – ISBN 978-609-410-041-3
* Beatos virtuvė: kepinių knyga. – Vilnius: Beatos virtuvė, 2012. – 367 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95347-1-8
* Beatos virtuvė: daugiau daržovių. – Vilnius: Beatos virtuvė, 2013. – 288 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95347-4-9
* Beatos virtuvė: mamų knyga: receptai vaikams ir šeimai. – Vilnius: Beatos virtuvė, 2014. – 240 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95347-8-7
* Metai Beatos virtuvėje – Vilnius: Beatos virtuvė, 2015. – 368 p.: iliustr. – ISBN 9786098157017
* Beatos virtuvė: šimtas ir dar daugiau geriausių mano receptų – Vilnius: Beatos virtuvė, 2016. – 320 p.: iliustr. – ISBN 9786098157055
* Lengva kasdienybė: viskas suskaičiuota. Dviejų savaičių mitybos planas – Vilnius: Beatos virtuvė, 2017. – 160 p.: iliustr. – ISBN 9786098157079
* Beatos virtuvė: televizijos laidos receptai - Vilnius: Beatos virtuvė, 2018. - 168.: iliustr. – ISBN 9786098157086
* Namų virtuvės hitai – Vilnius: Beatos virtuvė, 2023. – 288 p.: iliustr. – ISBN 9786098157116

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Shorea johorensis

***Shorea johorensis*** – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos, šorėjų genties augalas.

## Paplitimas
Grėsmingai nykstanti rūšis. Natūraliai auga Pietryčių Azijoje esančiose Borneo, Sumatros salose, bei Malakos pusiasalyje (Singapūras, Malaizija, Brunėjus, dalis Indonezijos).

## Augavietės
Nuo jūros paviršiaus auga iki 300 m aukščio altitudėse. Įprastai aptinkamos augančios netoli upių, kur yra priemolingas bei smėlingas dirvožemis.

## Aukštis, kamieno storis
Tai viena aukščiausių Azijos medžių rūšių. Dažniausiai užauga 58-65 m aukščio ir iki 127 cm kamieno skersmeniu. Šiuo metu pats aukščiausias žinomas egzempliorius pagal *(Roman Dial 2007)* yra **82,39 m** aukščio ir auga Malaizijai priklausančioje Sabaho provincijoje, esančioje šiaurės rytų Borneo saloje.

## Požymiai
Labai aukšti lapuočiai medžiai. Kamienas tiesus, sakingas. Žiedai 16 mm skersmens balsvi, baltai geltoni ir auga šluotelėmis. Vaisiai žali-rausvi-raudoni 14 mm ilgio su trimis 90 mm sparneliais, kuriuos vėliau prinokusius išnešioja vėjas.

## Panaudojimas
Naudojama medienai. Išgaunama aukštos kokybės šviesiai raudonos spalvos mediena, todėl Indonezijoje gausiai sodinama medžių plantacijose.

## Rūšies pavadinimai
Mokslinio lotyniško *Shorea johorensis* rūšies pavadinimo autorius *Frederick William Foxworthy* gyvenęs *[[1877]]-[[1950]]*. Rūšies lotyniškas pavadinimas kilo nuo Malaizijos Džohoro valstijos pavadinimo, kurioje ji įprastai auga. Taip pat žinoma *Shorea leptoclados Sym.* sinonimo pavadinimu. Angliškai vadinama *Light Red Meranti*.
Borneo saloje tarp vietinių gyventojai vadina – *Kenbewar, Kenuar, Longko, Majau, Merampu, Meranti merah, Meranti tanduk, Palapak, Selangan pelandok, Seraya majau*.

## Grėsmė ir apsauga
Įrašyta į tarptautinės raudonosios knygos sąrašus.

## Nuorodos
* Apie Shorea johorensis per asianplant.net svetainę *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie Shorea johorensis per iucnredlist.org svetainę *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
* Apie Shorea johorensis per theplantlist.org svetainę  *[[Anglų kalba|Anglų k.]]*
Jungėnų valsčius

**Jungėnų valsčius** (arba ***Janavo valsčius, Jonavo valsčius***; ; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Jungėnai.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti keli Liudvinavo valsčiaus kaimai.

Panaikintas apie 1933 m.

|-
| 1888 m.  || || 3028 || || ||
|-
| apie 1900 m. || || || || || 30 gyvenviečių 
|-
| 1923 m.  || 59 || 2451 || 466 || || 32 gyvenvietės 
|}

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 2451 žmonės:
* Lietuviai – 92,65% (2271);
* Vokiečiai – 4,85% (119);
* Kiti – 2,48% (61).

## Šaltiniai

* Aruodai.lt (gyvenvietės)
Karklinių valsčius

:: *Apie valsčių Kelmės apskrityje žr. [[Karklėnų valsčius]]*.

**Karklinių valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Karkliniai, vėliau – Keturvalakiai.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Vilkaviškio apskričiai.

|-
| 1888 m. || || 4836 || || ||
|}

## Šaltiniai
Magdalena Neuner

**Magdalena Neuner** (g. 1987 m. vasario 9 d. Garmiš-Partenkirchene, Vokietija) – vokiečių biatlonininkė, dukart olimpinė čempionė ir daugkartinė pasaulio čempionė. M. Neuner yra laimėjusi 34 pasaulio taurės etapus (antra po Magdalenos Forsberg (Švedija), 42 k.), ir yra daugiausiai medalių biatlono pasaulio čempionatuose laimėjusi sportininkė. 

## Biografija
**Magdalena „Lena“ Neuner** gimė Vokietijos kalnų kurorte Garmiš-Partenkirchene, augo Bavarijos Wallgau miestelyje. Vaikystėje užsiiminėjo kalnų slidinėjimu, kitomis žiemos sporto rungtimis. 16 metų baigusi mokyklą, pradėjo rimtai užsiiminėti biatlonu. Šeimoje dar turi brolį ir dvi seseris.
Magdalena Neuner gyvena Wallgau miestelyje.
## Karjera
2004 m. pasaulio jaunimo biatlono čempionate laimėjo du aukso ir vieną sidabro medalius. 2005 m. pasaulio jaunimo biatlono čempionate laimėjo vieną aukso ir du sidabro medalius. 2005/06 m. sezone debiutavo biatlono pasaulio taurės varžybose. 2006 m. dalyvavo pasaulio jaunimo biatlono čempionate, kur laimėjo du aukso ir vieną sidabro medalius. Biatlono pasaulio taurės 2006/07 metų sezone laimėjo pirmąjį pasaulio biatlono taurės etapą (Oberhofas, Vokietija). 2007 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate, kur laimėjo tris aukso medalius. 2006/07 metų sezone iš viso laimėjo septynis etapus ir bendroje įskaitoje liko ketvirta. 2007/08 metų sezone, būdama 21 metų laimėjo pirmąją pasaulio biatlono taurę, bei 2008 m. biatlono pasaulio čempionatel aimėjo dar tris aukso medalius. 2010 m. debiutavo Vankuverio žiemos olimpinėse žaidynėse, kur laimėjo du aukso medalius. 2009/10 metų sezone laimėjo pasaulio biatlono taurę. 2011 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo tris aukso medalius. 2012 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo du aukso medalius. 2011/12 metų sezone laimėjo pasaulio biatlono taurę. 

Magdalena Neuner dvylika kartų tapo pasaulio biatlono čempione, triskartus laimėjo pasaulio biatlono taurę.

## Pasiekimai

### Olimpinės žiemos žaidynės

Viso – 3 medaliai (aukso – 2, sidabro – 1)

### Pasaulio čempionatai
Viso – 17 medalių (aukso – 12, sidabro – 4, bronzos – 1)

### Pasaulio taurė

Viso – 3 didžiosios pasaulio taurės, 7 mažosios pasaulio taurės (3 – sprinte, 1 – persekiojimo l., 2 – masinio starto l., 1 – 15 km l.). 34 kartus laimėtos pirmosios vietos asmeninėse rungtyse, 11 k. – II vieta, 18 k. – III vieta.

## Nuorodos
* Magdalenos Neuner tinklalapis
* Magdalenos Neuner profilis
Kirsnos valsčius

**Kirsnos valsčius** (; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Didžioji Kirsna.

## Istorija

Valsčius buvo įkurtas XIX a. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie Kirsnos valsčiaus buvo prijungti trys Simno valsčiaus kaimai.

|-
| 1888 ||   || 4338 ||  || ||
|-
|}

## Tautinė sudėtis
 
1888 m.:

* Lietuviai – 94,0 %
* Žydai – 5,7 %
* Lenkai – 0,1 %

## Šaltiniai
Kabliašaudė

**Kabliašaudė**, *hakovnica* () – stambaus kalibro per laibgalį užtaisomas šautuvas (XV-XVI a.), po vamzdžiu turintis kablį, kuriuo būdavo užkabinamas už tvirtovės sienos, kad šaunant siena sulaikytų atatranką. 

Rusijoje kabliašaudes dažnai vadino  , kur  reiškia 'už palisado'). Tai rodė, kad kalbiašaudė yra tvirtovinis ginklas, skirtas šaudyti iš už tvirtovės tvoros. Rusijos kabliašaudės buvo dvejopos:
* sunkiosios kabliašaudės – su atrama, aptarnaujami dviejų karių.
* lengvosios kabliašaudės – aptarnaudavo 1-2 kareiviai. Tokios kabliašaudės vadintos *[[ručnica|ručnicomis]]*. XV a. pabaigos lengvosios kabliašaudės ilgis būdavo 1 m, kalibras 20-25 mm. Padegamoji skylutė būdavo šone.

Šių ginklų vamzdžiai būdavo kalami iš geležies ar atliejami iš ketaus. Neretai jie būdavo aštuonbriauniai. 

Kulkos būdavo švininės. Pradžioje paraką padegdavo įkaitintų strypu arba dagčiu, vėliau atsirado patogesnės dagtinės spynos. XVII-XVIII a. buvo paplitusios kabliašaudės spyruoklinėmis dagtinėmis spynomis, taip pat buvo ir kabliašaudžių su ratukinėmis ir titnaginėmis spynomis.

Lietuvos didžiosios kunigaikštystės tvirtovėse kabliašaudes irgi naudojo. Turėjo kabliašaudžių, pvz., Radvilų Biržų pilis . 

## Nuorodos
Blacksad

**Blacksad** () yra komiksų albumų serija, kurią sukūrė Ispanijos kūrėjai Juan Díaz Canales (rašytojas) ir Juanjo Guarnido (dailininkas), serijas leido Dargaud. Nepaisant to, kad kūrėjai buvo ispanų tautybės, jie vis dėlto pasirinko prancūzų auditoriją. Todėl iš pradžių visi Bleksedo tomai ir buvo išleisti prancūzų kalba.

Nors tai ir buvo autorių pirmasis komiksas, jis susilaukė milžiniškos sėkmės, pardavė 200,000 kopijų vien tik Prancūzijoje. Serijos buvo išverstos iš prancūzų ir ispanų kalbų į bulgarų, katalonų, kinų, kroatų, danų, olandų, čekų, anglų, suomių, vokiečių, graikų, italų, japonų, norvegų, lenkų, portugalų, serbų, slovakų, švedų ir turkų kalbas.

Į lietuvių kalbą šios serijos nėra išverstos.

## Pagrindiniai veikėjai
Visi serijų veikėjai yra piešiami kaip gyvūnai.

* **Džonas Bleksedas** – beširdis privatus detektyvas. Jis yra juodas katinas, kuris užaugo skurdžiame rajone ir daugiausiai savo laiko praleisdavo bėgdamas nuo policijos. Tai ir jo tarnyba Antrajame pasauliniame kare prisidėjo prie jo išskirtinių šaudymo ir kovos įgūdžių. Bleksedas taip pat praleido metus koledže, kol jo iš čia neišmetė. Dažniausiai jis vilki tamsų kostiumą ir paltą.
* **Vyklis** – Bleksedo bendras. Jis dirba bulvariniame laikraštyje.
* **Smirnovas** – policijos pareigūnas ir Bleksedo draugas. Jis dažnai padeda Bleksedui pasiekti pačius įtakingiausius asmenis.

## Tomai

### ''Somewhere Within the Shadows''
Bleksedas tiria garsios aktorės Natalijos Vilford nužudymą, su kuria jis turėjo intymų romaną.

### ''Arctic Nation''
Šiame tome vaizduojamos tarprasinės kovos ir rasinė segregacija pseudo-amerikiečių priemesčiuose.