open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hilderikas

**Hilderikas** (apie 460 m. – 533 m.) – vandalų karalius, valdęs nuo 523 m. iki 530 m.

## Biografija
Hilderikas buvo karaliaus Genseriko, Vandalų karalystės Afrikoje įkūrėjo, anūkas. Jo tėvas buvo Genseriko sūnus Hunerikas, o motina – Eudokija (Romos imperatoriaus Valentiniano III ir Licinijos Eudoksijos duktė). Netrukus po to, kai tapo karaliumi, Hilderikas įkalino savo pirmtako našlę Amalfridą; karo su jos  broliu, ostgotų karaliumi Teodoriku Didžiuoju, Hilderikas išvengė tik dėl to, kad šis 526 m. mirė.

Kuomet tapo karaliumi, Hilderikui jau buvo daugiau nei 50 m., o gal ir daugiau nei 60 m. Dėl to, kaip nurodo Prokopijus, Hilderikas nesidomėjo kariniais vandalų veiksmais, jais palikdamas rūpintis kitiems šeimos nariams; iš jų Prokopijus išskiria Hilderiko sūnėną Hoamerą.

Praėjus septyneriems karaliavimo metams, prieš Hilderiką sukilo jo pusbrolis Gelimeras. Pastarasis tapo vandalų ir alanų karaliumi, arijonizmas vėl tapo oficialiąja karalystės religija. Hilderiką Gelimeras įkalino (drauge su Hoameru bei jo broliu *Euagees*), tačiau nenužudė. Justinianas I pareiškė protestą dėl Gelimero veiksmų: pareikalavo, kad sostas būtų grąžintas Hilderikui. Pasiuntinius, pranešusius šią žinią, Gelimeras išsiuntė atgal, apakino Hoamerą, o Hilderiko bei *Euagees* kalinimo sąlygas sugriežtino, tvirtindamas, esą jie planavo prieš jį perversmą. Nepritardamas tokiems veiksmams, Justinianas antrąkart nusiuntė pasiuntinius; Gelimeras pareiškė, jog Justinianas neturėjęs įgaliojimų kelti tokius reikalavimus. Toks atsakymas supykdė Justinianą, kuris greit užbaigė Iberijos karą su Sasanidais ir 533 m. surengė žygį prieš vandalus. Sužinojęs apie atvykusią kariuomenę, Gelimeras įsakė Hilderiką nužudyti (kartu su *Euagees* bei kitais įkalintais Hilderiko šalininkais).

## Šaltiniai
Melonija Kiauleikienė

**Melonija Gabrielė Kiauleikienė** (g. 1924 m. rugsėjo 23 d. Dvaryščiuje, Tverečiaus valsčius) – Lietuvos gydytoja pediatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
Vyras Jonas Kiauleikis. 1946 m. baigė Vilniaus universitetą. 1967 m. medicinos mokslų daktarė.

1948–1950 m. dirbo Jurbarko raj. ligoninėje, 1951–1969 m. – Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje, 1958–1969 m. šios ligoninės Vaikų tuberkuliozės skyriaus vedėja. 1946–1948 m. ir 1969–1999 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1974 m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – vaikų kvėpavimo organų ligos. 1965 m. įdiegė naują plaučių tyrimo metodą – pneumodensigrafiją. 1997 m. įkūrė asociaciją „Sėkmė“, kuri propaguoja medicinos žinias. 1999 m. Amerikos mokslinių tyrimų konsultantų tarybos garbės narė.

## Bibliografija
* Vaikų lėtinės plaučių ligos, 1975 m.
* Vaikų ūminės plaučių ligos, 1980 m.
* Vaikų plaučių ligų diferencinė diagnostika, su kitais, 1983 m.
* Vaikų lėtinės nespecifinės plaučių ligos. Dispanserizacija, 1987 m.

## Įvertinimas
* 1994 m. Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Vaikų ligų klinika, diagnostika, gydymas, profilaktika 1973–1993 m.“, su kitais

## Šaltiniai
Jonas Andriūnas

**Jonas Andriūnas** (g. 1923 m. birželio 19 d. Salinių kaime, Antazavės valsčiuje, Zarasų apskrityje. – 1997 m. gruodžio 11 d. Zarasuose.) – vienas iš Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklos aktyvių dalyvių Zarasų krašte, pedagogas.

## Biografija

* 1935 m. įstojo į Zarasų gimnaziją, ją baigė 1943 m.
* 1945 m. paskirtas fizikos mokytoju į Zarasų gimnaziją.
Neakivaizdžiai tęsė mokslus Vilniaus Pedagoginiame institute.
* 1956 m. baigė VPU. Dirbo Zarasų 1-osios vidurinės mokyklos fizikos, matematikos ir astronomijos mokytoju.

Jo iniciatyva Zarasų vidurinėje mokykloje buvo įsteigtos sustiprinto fizikos dėstymo klasės.
Jonas Andriūnas už metodinį darbą turėjo mokytojo – metodininko vardą, dalyvavo Lietuvos fizikų draugijoje.
Jis yra knygos „Fizikos dėstymo metodika“ bendraautoris, parengė integruotos fizikos ir matematikos mokymo programą.
Prasidėjus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžiui buvo aktyvus šios veiklos dalyvis.
Už ilgametę ir sėkmingą pedagoginę ir visuomeninę veiklą prie Zarasų „Ąžuolo“ gimnazijos yra jo atminimui pastatytas stogastulpis.
1997 m. gruodžio 11 d. mirė Zarasuose. Palaidotas Zarasų miesto kapinėse.
Jonas Kiauleikis

**Jonas Kiauleikis** (1918 m. sausio 16 d. Vaineikiai, Darbėnų valsčius – 1990 m. rugsėjo 7 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas endokrinologas, medicinos mokslų kandidatas.

## Biografija
Žmona Melonija Kiauleikienė. 1945 m. baigė Vilniaus universitetą. 1961 m. medicinos mokslų kandidatas.

1945–1951 m. dirbo gydytoju Jurbarko raj. ligoninėje, 1951–1960 m. – Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. 1954–1971 m. Kauno medicinos instituto, 1970–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1962 m. docentas.

Vienas klinikinės endokrinologijos Lietuvoje pradininkų. Patobulino skydliaukės ligų radioizotopinės diagnostikos metodus.

## Bibliografija
* Sėlio teorija ir hormonų terapija, su Z. Januškevičiumi, 1959 m.
* Radioizotopai medicinoje, 1962 m.
* Vaikų plaučių ligų diferencinė diagnostika, su kitais, 1983 m.

## Šaltiniai
Verdammt Wir Leben Noch

**Verdammt Wir Leben Noch** () yra 9-asis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1999 m. jau po atlikėjo žūties, pakilęs į Austrijos albumų Top-3.
 
## Priešistorė

Tai - kompiliacinis albumas, kurio dalį sudaro dainos, Falco kurtos nuo 1995 m., kurių jis neįdėjo į savo ruošiamą leidybai albumą „Egoisten“, kuris 1998 m. buvo išleistas „Out Of The Dark (Into The Light)“ pavadinimu. Kitos dainos - „Qué Pasa, Hombre?“ ir „Poison“ - yra iš albumo „Wiener Blut“ sesijos, vykusios 1987 m. Taip pat įtraukti ir dviejų dainų - vienos žinomiausių Falco dainų „Der Kommissar“ bei „Verdammt Wir Leben Noch“ - remiksai.

„Fascinating Man“, „We Live For The Night“ bei „From The North To The South“ prodiusavo olandų prodiuserių duetas - broliai Robas ir Ferdi Bollandai, likusias - senas Falco draugas, „Drahdiwaberl“ laikų kolega - prodiuseris Thomas Rabitsch.

Daina „Europa“, sukurta 1995 m., pašvęsta Austrijos įstojimui į Europos Sąjungą.

Albumo pavadinimui pasirinktas vienos iš ironiškų Falco dainų pavadinimas, kuris išleistas ir singlu.

Buklete albumas įvardintas „Susidorojimu su 10-ojo deš. laikmečio dvasia“.

## Dainos

# Verdammt Wir Leben Noch (5:14)
# Die Königin Von Eschnapur (4:29)
# Qué Pasa Hombre? (4:14)
# Europa (5:07)
# Fascinating Man (4:00)
# Poison (4:22)
# Ecce Machina (5:31)
# We Live For The Night (3:52)
# Krise (3:54)
# From The North To The South (3:11)
# Der Kommissar (Club 69 remix) (3:41)
# Verdammt Wir Leben Noch (remix) (4:26)

## Singlai

Išleisti singlai - titulinis „Verdammt Wir Leben Noch“ bei „Europa“, o „Die Königin Von Eschnapur“ - tik Austrijoje.

„Verdammt Wir Leben Noch“ videoklipe suvaidino daugybės praeities garsenybių - Freddie Mercury, Marlene Dietrich, Elvis Presley, Albert Einstein, Jimi Hendrix bei Humphrey Bogart - antrininkai. Tarpais videoklipe matomas ir pats Falco, vaidinantis klausykloje sėdintį kunigą - tai kadrai iš jo 1995 m. videoklipo „Mutter, Der Mann Mit Dem Koks Ist Da“.

## Kiti faktai

Tokiu pat pavadinimu 2007 m. nufilmuotas biografinis filmas „Falco – Verdammt, wir leben noch!“, kino ekranuose pasirodęs 2008 m. vasario 7 d., t. y., per Falco 10-ąsias žūties metines.

## Nuorodos

* Albumo reitingai austriancharts.at
* Oficiali Falco svetainė
Petras Kiaulėnas

**Petras Kiaulėnas** (1909 m. sausio 10 d. Naniškiai, Pandėlio valsčius – 1955 m. rugpjūčio 15 d. Niujorkas) – Lietuvos tapytojas, architektas.

## Biografija
1928–1934 m. Kauno meno mokykloje ir 1934–1937 m. Romos dailės akademijoje studijavo tapybą, 1937–1942 m. Paryžiaus dekoratyvinės dailės mokykloje ir 1938–1940 m. Paryžiaus universiteto Miestų planavimo institute – architektūrą.

1946 m. išvyko į JAV, nuo 1952 m. gyveno Niujorke.

## Kūryba
Nutapė peizažų („Vasara parke“ 1953 m., „Saulėlydis“ 1954 m.), natiurmortų („Granatai“ 1951 m., „Gėlė, citrinos ir figūrėlė“ 1955 m.), portretų („Ponios B. portretas“ 1954 m., Dailininko A. Varno portretas 1955 m.), figūrinių kompozicijų („Besiilsinčios šokėjos“ 1947 m.). Tapybos kūriniai vaiskaus kolorito, supaprastintos formos, ryški impresionizmo įtaka.

Kartu su žmona architekte Vasia Kiaulėniene parengė gyvenamųjų namų, vilų, sakralinių pastatų projektų (*Sandam House Riverside, Voulis House Clearwater Beache*, Floridos valstija, abu 1947 m.).

Svarbiausios parodos: Paryžiuje (1943 m., 1944 m., 1946 m., 1957 m.), Čikagoje (1985 m.), Vilniuje (1993 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus. Nuo 1973 m. Farmingvilyje (Niujorko valstija, JAV) veikia Petro Kiaulėno muziejus.

## Šaltiniai

## Bibliografija
* Maurice Scherer. Petras Kiaulėnas. Paris, 1946
* Scherer, Maurice. Petras Kiaulėnas. Patria, Tübingen, 1948
* Brown, Gordon. Petras Kiaulenas. [S. L.]: B. A. Thrania, 1958

## Nuorodos
* Pranas Lapė. Petras Kiaul4nas (1909 - 1955)
* Maurice Scherer. Petras Kiaulėnas
Ekonominė krizė

**Ekonominė krizė** – ryškus pasaulio, žemyno, šalies ar regiono, atskiro ekonominio objekto ar subjekto ekonominės būsenos pablogėjimas. Ekonominė krizė gali išsirutulioti net iki neramumų ar socialinio sprogimo. Pagal tam tikras teorijas ekonominė krizė yra neišvengiama ekonominio ciklo dalis.

## Krizės bruožai
Ekonominė krizė pasireiškia žymiu gamybos apimties sumažėjimu, susiklosčiusių gamybinių ir prekybinių ryšių trūkinėjimu, įmonių, įstaigų, bankų bankrutavimu, nacionalinės valiutos nuvertėjimu, biudžeto deficitu, nedarbo augimu, techninio atnaujinimo sulėtėjimu. Krizės metu sumažėja realios vidutinės gyventojų pajamos.

kai kurios ekonominės krizės turi ir kitas priežastis, kaip antai Rusijos finansų krizė 2003–2004 m buvo valstybės politikos padarinys, kai tiesiog valstybės institucijų sprendimu buvo keičiamos pinigų kupiūros. Visas įmones ištiko depresija ir gamybos pertrūkiai.

## Krizės išvengimo priemonės
Šiuolaikinės socialiai orientuotos rinkos ekonomikos turi galingų svertų krizių padariniams švelninti – mokesčių politika, palūkanų normos pokyčiai, nacionalinių rezervų panaudojimas, pastangų derinimas tarptautiniu mastu.
Priemonės krizės padariniams verslo subjektuose šalinti.

Krizės pasižymi konkrečiais neigiamais padariniais ir verslo subjektams esančiais krizės veikimo teritorijose. Jei tai ekonominė krizė, tai sulėtėja įmonių apyvartos, krenta vartotojų produkcijos perkamumo galia, mažiau nuperkama įmonių pagamintos produkcijos. Įmonės priverstos mažinti pelno santykį tuo apribodamos savo plėtrą, darbuotojų skatinimą ir investavimo veiksmus. Jei tai finansų krizė tai pablogėja pasiskolinimo galimybės, investavimas į plėtrą, naujausias technologijas, gamybinė bazę. Gali tekti net atleisti dalį darbuotojų, kas padidiną darbo krūvius likusiems ir pablogina įmonės konkurencines galimybes.

Krizės atveju diesnis darbo krūvis tenka visiems verslo subjektų dalims: administracijai, vadybos sektoriui, kitiems darbuotojams.
Pačiu sėkmingiausiu krizės sprendimo variantu būtų laikoma naujausių įmonių veiklos planavimų metodų, vadybos sprendimų, dabo našumo technologijų greitam įdiegimui ir pritaikymui.

Todėl sėkmingam verslo subjektų darbui būtina dar ikikriziniu periodu aktyviai domėtis ir diegti naujausias prieinamas darbo metodikas ir prieinamus pasiekimus. Tam tinka:

* naujausios publikacijos ekonomikos vystymo temomis periodiniuose laidiniuose
* naujausios mokslinės ekonomikos vystymo teorijos įvairių ekonomikos specialistų, teoretikų ir ekonomikos praktikų
* naujausios skelbiamos verslo subjektų apyvartos ir pardavimų didinimo teorijos
* verslo subjektams skirtų seminarų ir kitų specialių renginių stebėjimas ir dalyvavimas juose
Kiaunininkas

**Kiaunininkas** – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės XV a. – XVI a. valstietis, duoklę bajorams, didžiajam kunigaikščiui ar Bažnyčiai mokėdavęs kiaunių kailiukais.

Daugiausia kiaunininkų būta Žemaitijoje. Kiaunininkai nėjo lažo ir buvo paversti baudžiauninkais vėliau už kitus valstiečius, nuo XVI a. antrosios pusės.

## Šaltiniai
Manuelio Marijos Kabaljero provincija

**Manuelio Marijos Kabaljero provincija** () – viena iš penkiolikos Santa Kruso departamento provincijų, esanti vakarinėje departamento dalyje, Bolivijoje. Provincijos sostinė Komarapa.

## Istorija

Provincija buvo įkurta 1960 lapkričio 4 d. ir pavadinta *Manuel María Caballero*, vieno iš pasirašiusiųjų 1861 rugpjūčio 5 d. Bolivijos konstituciją, garbei.

## Geografija

Šiaurėje ir vakaruose Manuelio Marijos Kabaljero provincija ribojasi su Kočabambos departamentu, pietuose su Valjegrandės provincija, rytuose su Floridos provincija, šiaurės rytuose su Ičilo provincija.

Provincijos reljefas gana įvairus: siauri slėniai, plokčiakalniai, kalvos ir kalnų grandinės. Provincijoje yra gana daug upių: San Mateo, Moicha, Alisaras, Čontalis, San Isidras, Komarapa, Okonis, Čalhuanis. Centrinėje dalyje yra nedidelė Kolorados lagūna.

Provincijai būdingas sausas, pakankamai šiltas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 18,2ºC, vidutinis metinis kritulių kiekis 559 mm.

## Demografija

Manuelio Marijos Kabaljero provincija viena iš mažiausiai gyventojų turinčių provincijų. Jos gyventojai (20 010 gyv.) sudaro 0,99 % visų departamento gyventojų. Didžioji gyventojų dalis (67,59 %) gyvena kaimuose, miestuose – 32,41 % gyventojų .

Didžiausi provincijos miestai:
* Komarapa (4 092 gyv.)
* Saipina (2 394 gyv.)

53,11 % provincijos gyventojų yra vyrai, 46,89 % moterys. 44,02 % gyventojų yra jaunesni negu 16 metų.

Pagal 2001 metų surašymo duomenis 40,11 % provincijos gyventojų save priskiria kečujams, 2,44 % aimarams, 1,06 % kitoms indėnų tautoms. 56,38 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.

Didžioji provincijos gyventojų dirba žemės ūkio, gyvulininkystės ir miškininkystės sektoriuje (56,13 %).

## Administracinis suskirstymas

}

Provincija padalinta į 2 savivaldybes:

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Manuelio Marijos Kabaljero provincijos žemėlapis
Vytautas Kybartas

**Vytautas Juozas Kybartas** (1930 m. balandžio 17 d. Neveronyse, Gelvonų valsčius – 1989 m. balandžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos diktorius, aktorius.

## Biografija
1949–1968 m. Lietuvos radijo diktorius, laidų vedėjas ir režisierius. 1950 m. baigė LSSR dramos teatro vaidybos studiją, 1950–1960 m. šio teatro aktorius. 1968–1987 m. Lietuvos televizijos diktorius, laidų vedėjas.

Nuo 1955 m. rengė deklamavimo rečitalius (vadinamasis vieno aktoriaus teatras), deklamavo eiles, kurių autoriai Antanas Drilinga, Justinas Marcinkevičius, Eugenijus Matuzevičius, Eduardas Mieželaitis, Albinas Žukauskas, Robertas Bernsas, Heinrichas Heinė, Sergejus Jeseninas, Viljamas Šekspyras.

## Vaidmenys teatre
* Jurgelis – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Vardulis – Julius Būtėnas, Aleksandras Kernagis, Pamilau dangaus žydrumą, 1957 m.
* Žmogus su mantija – P. Kohoutas. Šitokia meilė, 1958 m.

## Įvertinimas
* 1965 m. LTSR nusipelnęs artistas
* 1980 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

## Šaltiniai
Carpocoris

**Carpocoris** – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.

Rūšys:
* *Carpocoris absinthii* (Wagner, 1952)
* *Carpocoris coreanus* (Distant, 1899)
** *Carpocoris coreanus coreanus* (Distant, 1899)
** *Carpocoris coreanus iranus* (Tamanini, 1958)
* *Carpocoris eryngii* (Hahn)
* Tamsiaūsė skydblakė (*Carpocoris fuscispinus*) (Boheman, 1851). Lietuvoje randama.
** *Carpocoris fuscispinus hahni* (Flor, 1856)
** *Carpocoris fuscispinus incerta* (Tamanini, 1959)
** *Carpocoris fuscispinus maculosa* (Tamanini, 1959)
** *Carpocoris fuscispinus mediterranea* (Tamanini, 1959)
* *Carpocoris iranus* (Tamanini, 1958)
* *Carpocoris lunulatus* (Goeze)
* *Carpocoris mediterraneus* (Tamanini, 1959)
** *Carpocoris mediterraneus atlanticus* (Tamanini, 1958)
** *Carpocoris mediterraneus maculifera* (Tamanini, 1958)
** *Carpocoris mediterraneus mediterraneus* (Tamanini, 1959)
* *Carpocoris melanocerus* (Mulsant & Rey, 1852)
* *Carpocoris penicillatus*
* *Carpocoris pudicus* (Poda, 1761)
* Rausvasparnė skydblakė (*Carpocoris purpureipennis*) (De Geer, 1773). Lietuvoje randama.
** *Carpocoris purpureipennis japonensis* (Tamanini, 1959)
* *Carpocoris seidenstückeri* (Tamanini, 1959)
Chackelis Kibarskis

**Chackelis Kibarskis** (1903 m. spalio 14 d. Šeštokuose – 2003 m. sausio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas terapeutas, pedagogas.

## Biografija
1928 m. baigė Lietuvos universitetą. 1928–1941 m. dirbo gydytoju Kaune. 1934–1938 m. tobulinosi Prahos, Vienos ir Šveicarijos klinikose. Per Antrąjį pasaulinį karą 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos vyr. terapeutas, medicinos bataliono vadas.

1946–1988 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1954 m. LSSR terapeutų mokslinės draugijos pirmininkas. 1970 m. medicinos mokslų daktaras. 1974 m. profesorius. Nuo 1995 m. gyveno Izraelyje ir Lietuvoje.

## Mokslinė veikla
1937 m. vienas pirmųjų Lietuvoje organizavo ir plėtojo elektrokardiografijos tyrimus. Paskelbė apie 180 mokslinių straipsnių apie hipertoninę, plaučių, kasos ligas, cukrinį diabetą.

## Bibliografija
* Kardiotoninių vaistų klinikinė farmakologija, su Albinu Vidugiriu, 1977 m.
* Antiaritminių vaistų klinikinė farmakologija, su Stase Sutkiene, 1981 m.
* Koronarinė širdies liga, su Danute Kaunaite, 1995 m.

## Įvertinimas
* 1950 m. LTSR nusipelnęs gydytojas
* 1969 m. LSSR valstybinė premija
* 1973 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas

## Šaltiniai
Kadmas

**Kadmas** graikų mitologijoje – finikiečių princas, Agenoro ir Telefasos sūnus.

Dzeusui pagrobus Europą, tėvas išsiuntė savo tris sūnus, tarp jų ir Kadmą ieškoti sesers, įsakęs negrįžti tol, kol jos neras. Kadmas jos nerado ir pasiliko Graikijoje. Jis įkūrė Tėbus, pastatė Kadmėjos tvirtovę kaip savo rūmus ir tariamai įvedė raidžių raštą. Šis mitas neabejotinai turi istorinį pamatą; jis rodo buvus Azijos gyventojų imigracijos ir Azijos kultūros įtakos.
Kybartiškės pilkapynas

**Kybartiškės pilkapynas** – pilkapynas Šiaulių rajono savivaldybės teritorijoje, Kybartiškės kaime (Raudėnų seniūnija).

## Tyrimai
Išliko 5 pavieniai apardyti pilkapiai ir pilkapių grupė su vėliau joje įrengtomis kaimo kapinaitėmis. 1969 m. pilkapyno archeologinius tyrimus atliko Istorijos institutas (tyrimų vadovas Mykolas Michelbertas). Ištirti 4 pilkapiai. Jų sampilai 6–8 m skersmens ir 0,9-1,0 m aukščio. Tris pilkapius juosia apskriti ar ovalūs akmenų vainikai, viename pilkapyje buvo akmenų grindinys. Mirusieji laidoti nedeginti 0,3-0, 4 m gylio duobėse su įkapėmis. Rasta I a. – IV a. geležinių įmovinių kirvių, ietigalis, akinių segių, žalvarinė apyrankė. Kapinaitėse ištirtas 21 kapas, rasta XVI a. – XVII a. monetų, žalvarinių žiedų, geležinių peilių. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai
Kyburgo dienoraštis

**Kyburgo dienoraštis** – Vokiečių ordino diplomato, Elbingo komtūro grafo Konrado fon Kyburgo () tariamos kelionės 1397 m. vasarą į Lietuvą pas Lietuvos didijį kunigaikštį Vytautą tariami užrašai.

Dienoraščio vertimą iš vokiečių į lenkų kalbą –  (*Prūsijos kryžiuočių pasiuntinybės pas Lietuvos didįjį kunigaikštį 1347 metais dienoraštis*, turėtų būti 1397 – korektūros klaida) rinkinyje *„Pomniejsze pisma historyczne“* (*Smulkesnieji istorijos raštai*) 1856 m. paskelbė ir komentavo istorikas Teodoras Narbutas.

Kyburgo dienoraščio autentiškumą 1869 m. ginčijo V. Vasilevskis, 1914 m. – J. Fijatekas, 1918 m. – P. Karge. Įrodyta, kad Kyburgo dienoraštis yra falsifikatas: jo duomenys neatitinka nustatytų Konrado fon Kyburgo biografijos duomenų, kitų istorinių faktų. A. Prochaska įrodė, kad 1397 m. Vilniuje jis negalėjo būti, nes dalyvavo Vokietijos kurfiurstų suvažiavime Frankfurte prie Maino. Kyburgo dienoraštį patriotiniais tikslais yra sukūręs tikriausiai pats Teodoras Narbutas. Kyburgo dienoraščio autentiškumu neabejojo dauguma romantinės krypties XIX a. pab. – XX a. pr. lietuvių istorikų. Jonas Basanavičius 1900 m. išvertė jį į lietuvių kalbą: „Grovo Kyburgo kelionė Lietuvona 1397 m.“.

## Šaltiniai
Edmundas Kibirkštis

**Edmundas Kibirkštis** (g. 1947 m. sausio 2 d. Grūte, Varėnos valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1970 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1993 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1971–1981 m. dirbo Kauno politechnikos instituto mokslinio tyrimo sektoriaus „Vibrotechnika“ laboratorijoje, nuo 1981 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1985 m. Keitiklių mechanikos laboratorijos vadovas, 1994–1995 m. dar ir Taikomosios mechanikos katedros, 1998–2000 m. Poligrafijos ir inžinerijos katedros, nuo 2000 m. Grafinių komunikacijų inžinerijos katedros vedėjas, nuo 1994 m. profesorius.

## Veikla
Tyrimų sritis – pneumatinių mechaninių sistemų dinamika, pavaros su neįprastomis (aktyviosiomis) savybėmis, tikslieji spausdinimo būdai. Su kitais suprojektavo ir įdiegė į gamybą keletą automatizuotų diagnostikos ir matavimo sistemų, sukūrė matavimo prietaisų, naudojamų Lietuvos pramonės įmonėse. 32 išradimų autorius, tarp jų 1 patentuotas Rusijoje.

## Bibliografija
* Daugiafunkciniai pneumatiniai vibrokeitikliai. Teorija ir taikymas, elektroninis leidinys, 2001 m., anglų k.

## Šaltiniai
Palomena

**Palomena** – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.

Rūšys:
* *Palomena amplificata* (Distant, 1880)
* *Palomena amurensis* (Reuter)
* *Palomena angulata* (Puton, 1871)
* *Palomena angulosa* (Motschulky, 1861)
* Medinė skydblakė (*Palomena prasina*) (Linnaeus, 1761). Lietuvoje randama.
* Žalioji skydblakė (*Palomena viridissima*) (Poda, 1761). Lietuvoje randama.
** *Palomena viridissima simulans* (Puton)
** *Palomena viridissima subrubescens* (Gorsky)
Benjaminas Kiburys

**Benjaminas Kiburys** (1931 m. balandžio 9 d. Kalniškyje, Papilio valsčiuje – 2006 m. lapkričio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos agronomas, poetas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1948–1950 m. mokėsi Joniškėlio žemės ūkio technikume. 1957 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 1959 m. K. Timiriazevo žemės ūkio akademiją Maskvoje. 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1950–1959 m. dirbo Kavoliškio, Radviliškio ir Anykščių mašinų ir traktorių stotyse, Veprių ir Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos mokyklose. 1959–1982 m. ir 1989–1992 m. Vilniaus pedagoginiame institute dėstė žemės ūkio mechanizaciją ir žemės ūkio darbų mokymo metodiką, nuo 1970 m. docentas.

## Mokslinė veikla
Tyrė žemės dirbimo mašinų neigiamą poveikį kalvų dirvožemiui, mech. eroziją. 1997 m. Toronte skaitė 5 pranešimus I tarptautiniame mechaninės erozijos simpoziume. Paskelbė apie 110 mokslinių straipsnių. Parengė du vadovėlius vidurinėms mokykloms, išleido eilėraščių rinkinių.

## Bibliografija
* Landšafto ekologija ir estetika, su kitais, 1975 m., rusų k.
* Dirvožemio mechaninė erozija, 1989 m.
* Mokymo bandymų sklypai ir jų projektavimas, 1991 m.
* Lietuvos dirvožemiai, su kitais, 2001 m.
* Poezijos rinktinė, Vilnius, Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2007 m. ISBN 978-9955-20-205-9

## Šaltiniai
San Borcha

**San Borcha** – miestas Bolivijoje, Chosė Baljiviano provincijoje, Benio departamente, šalies šiaurėje. San Borcha vadinama ir savivaldybė, kurios sostinė ir yra pastarasis miestas. Šioje savivaldybėje gyvena 34 000 gyventojų, o pačiame mieste – 18 000 gyventojų. Taip pat šis miestas yra didžiausias Chosė Baljiviano provincijoje.

## Transportas
San Borchos oro uostas aptarnaujamas dviejų kompanijų – „Línea Aérea Amaszonas“ ir „Transporte Aéreo Militar“ (Bolivijos karinių oro linijų).

Į rytus nuo miesto einantis kelias veda link San Ignasio de Mochoso miesto, o dar toliau iki Benio departamento sostinės Trinidado.

## Šaltiniai
Abuna

**Abuna** (), ***Abunanas*** () – upė Pietų Amerikoje; Madeiros kairysis intakas (priklauso Amazonės upės baseinui). Prasideda šiaurės Bolivijoje, į rytus nuo Kobichos (Pando departamentas), Šipamanu ir Karamanu upėmis, ištekančiomis iš rytinių Andų šlaitų. Teka į šiaurės rytus ir rytus, nuo vidurupio visą laiką sudaro Bolivijos ir Brazilijos (Akrė bei Rondonija) valstybinę sieną. Įteka į Madeiros upę priešais Abunano miestelį Brazilijoje.

Didžiausi intakai: Rapiranas, Mapimas, Mamo-Manu, Negras.

Vaga slenkstėta. Didesnės gyvenvietės prie Abunos: Santa Rosa del Abuna, Montevidėjas (Bolivija), Plasido de Kastras (Brazilija).

Upėvardis kildinamas iš tupių žodžių *ab’una* arba *abu’nã*, kurie reikštų 'tyli ir tamsi upė' arba 'juodas žmogus, juodas kunigas'.

## Šaltiniai
Liačis

**Liačis** – miestas šiaurės vakarų Albanijoje, 10 km nuo Adrijos jūros ir 35 km į šiaurę nuo Tiranos; Kurbinio apygardos centras. Katalikų piligrimystės vieta, kalnuose stovi Šv. Antano bažnyčia.

## Istorija

Iki XX a. vidurio Liačis buvo nedidelis kaimas, bet valdant komunistams jis tapo pramoniniu miestu su išvystyta stiklo, metalo, trąšų pramone.

## Sportas
* KF Laçi – futbolo klubas;
* Liačio miesto stadionas;

## Išnašos
Adolfas Kikilas

**Adolfas Kikilas** (1925 m. spalio 11 d. Beržoras, Platelių valsčius – 2001 m. gegužės 2 d. Birštonas) – Lietuvos irklavimo treneris, Lietuvos karys savanoris.

## Biografija
Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos narys, dalyvavo Sedos kautynėse. 1949 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą.

1949–1953 m. dirbo Vilniaus srities Kūno kultūros ir sporto komitete. 1953–1976 m. irklavimo treneris, 1977–1986 m. Žalgirio sporto draugijos irklavimo vyr. treneris, nuo 1986 m. Birštono irklavimo bazės ir „Žalgirio“ sporto mokyklos direktorius.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys. Sutuoktinė Regina, dukterys Violeta, Virginija.

## Sportinė veikla
Jo išugdyti irkluotojai iškovojo 10 olimpinių, 14 pasaulio, 81 Europos, 293 TSRS čempionatų medalių.

## Įvertinimas
*Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

## Šaltiniai
Liušnė

**Liušnė** – miestas vidurio Albanijoje, prie kelio Duresis–Beratis; apygardos centras. Vyrauja žemės ūkio pramonė.

## Istorija

Miestą viduramžiais įkūrė turkai. 1920 m. miestas buvo tapęs laikinąją Albanijos sostine.

## Sportas
* KS Lushnja – futbolo klubas;
Hermerikas

**Hermerikas** (m. 441 m.) – Galisijos svebų karalius, valdė nuo 406 m. iki 438 m., kai atsistatydino. Jis buvo pagonis ir visą gyvenimą kovojo su Romos imperija. Izidoras Sevilietis *Historia Suevorum* teigė, kad Hermerikas valdė 32 metus.

Hermeriko svebai su vandalais ir alanais persikėlė per užšalusį Reiną 409 m. gruodį. Po to jis kirto Galiją, Pirėnus ir įsikūrė Ispanijoje. Nors Theodore Mommsen ir Ernst Stein mano, kad svebai susitarė su uzurpatoriu Magnu Maksimu ir gavo vakarinę Ispaniją, bet tam pagrįsti nėra įrodymų. 411 ar 417 m. Hermerikas sudarė sutartį su Honorijumi. Tuo pat metu barbarai dalinosi Ispanijos žemes. Rytinė Galesija su sostine Braga atiteko svebams, o vakarinė - pietų vandalų genčiai hasdingams.

416-418 m. vestgotai, vadovaujami Valijos, kovėsi su svebais romėnų pusėje. 419 m. po asmeninio ginčo tarp Hermeriko ir vandalų karaliaus Gunderiko, vandalai užpuolė svebus ir apsupo Nervasijos kalnuose, kol įsikišo romėnų generolas Asterijus ir vandalai atsitraukė. Kol vandalai išvyko į Afriką 429 m., Hermerikas buvo taikus, bet 430 m. pradėjo puldinėti Galesiją. Vienas jos gyventojų Hidacijus nuvyko pas Flavijų Etijų prašyti pagalbos, bet tik 432 m. svebams buvo nusiųstas ambasadorius. Hidacijaus to meto kronika teigia, kad Galesijos gyventojai nugalėjo Hermeriką, daug nužudė ir paėmė į nelaisvę, tad svebai buvo priversti paleisti įkaitus. 435 m. Hermerikas sudarė taiką su galesijiečiais. Tais metais Hermerikas tarėsi su Romos imperatoriu tarpininkaujant vyskupui Symfosijui. 437 m. pas svebus vėl nusiustas ambasadorius su Fretimundu.

Po septynerių metų ligos Hermerikas buvo priverstas atsistatydinti sūnaus Rechilos naudai 438 m. Nėra įrodymų, kad po atsistatydinimo Hermerikas būtų išlaikęs bent kokią valdžią. Jo palikuonys buvo karaliais iki 456 m.

429 m. Lusitanijoje trumpam įsigalėjo svebų karo vadas Heremigarijus, kuris galėjo būti karaliumi kartu su Hermeriku, bet nėra įrodymų.

## Šaltiniai
Selenicė

**Selenicė** – savivaldybė Vliorės apygardoje, Vliorės apskrityje, pietvakarių Albanijoje. 18 476 gyventojai (2011 m. duomenys). Išvystyta bitumio pramonė.

## Sportas
* KS Selenicë (futbolas)
Bolivijos geografija

**[[Bolivija|Bolivijos]] geografija** yra unikali tarp Pietų Amerikos valstybių. Šalis yra viena iš dviejų šiame žemyne, kuri neturi priėjimo prie jūros, taip pat Bolivijos vidutinis aukštis virš jūros lygio yra didžiausias žemyne. Pagrindiniai Bolivijos geografijos bruožai: šalyje yra Altiplanas – aukščiausias ir didžiausias pasaulyje plokščiakalnis po Tibeto, esantis Anduose ir Titikaka ežeras, kuris yra didžiausias ežeras Pietų Amerikoje ir aukščiausiai virš jūros lygio esantis (3 821 m.) laivybai naudojamas ežeras pasaulyje (šiuo ežeru Bolivija dalinasi su Peru). Rytinėje šalies dalyje yra žemuma, Amazonės drėgnieji atogrąžų miškai.

## Teritorija
Bolivija užima 1 098 580 km² plotą, iš kurio 14 190 km² sudaro vanduo. Tai Bolivijai leidžia būti 28-tai didžiausiai pasaulio valstybei. Ji ribojasi su penkiomis valstybėmis (bendras sienų ilgis – 6 743 km). Ilgiausia siena yra su Brazilija – 3 400 km. Kitos besiribojančios valstybės – Peru, Čilė, Argentina ir Paragvajus.

## Kalnai
Vakarinė Bolivijos dalis yra Andų kalnuose. Šiaurėje yra aukščiausia viršukalnė šalyje – Sachamos kalnas (6.542 m.).

## Pagrindiniai faktai
**Teritorija:** Andų kalnai, Altiplano plokštikalnis, Amazonės baseino žemuma.

**Žemiausias taškas:** Paragvajaus upė 90 m.

**Aukščiausias taškas:** Sachamos kalnas 6 542 m.

**Naudingos iškasenos:** alavas, gamtinės dujos, nafta, sidabras, geležis, auksas, druska, cinkas, volframas, stibis, švinas, mediena.

**Žemės naudojimas:**
dirbama žemė: 2 % 
daugiametės kultūros: 0 %
ganyklos: 24 %
miškai ir girios: 53 %
kita: 21 % (1993 m.)
Pekinis

**Pekinis** – miestas Albanijos vidurio vakaruose; apygardos centras. Geležinkelis. Išlikusi XVIII a. turkų tvirtovė. Prateka Škumbinis.

## Istorija
Gyvenvietė žinoma nuo romėnų laikų (vadinosi *Clodiana*). Pekinis minimas nuo 1431 metų.

## Sportas
* KS Shkumbini Peqin (futbolas)
Mikrovalstybė

**Mikrovalstybė** (arba **minivalstybė** arba **nykštukinė valstybė**) – suvereni valstybė, turinti labai mažai gyventojų ir/arba labai mažą teritoriją.

Mikrovalstybių pavyzdžiai – Singapūras, Lichtenšteinas, Monakas, Vatikanas. Mikrovalstybių įtaka Juntinių Tautų Organizacijos Generalinėje Asamblėjoje neproporcingai didelė dėl „vienas valstybė, vienas balsas“ taisyklės.

Mažiausia visiškai suvereni mikrovalstybė yra Vatikanas, kuriame 2003 m. liepos mėn. gyveno 911 gyventojų, o jo teritorija buvo 0,44 km².

Mikrovalstybėms kartais priskiriamos ir pripažintos beteritorės valstybės, kokios pavyzdys yra Maltos ordinas. Ordino būstinė yra Romoje (Italija). Maltos ordino suverenumą pripažįsta 205 valstybės, iš kurių 100 palaiko diplomatinius ryšius. Tarp jų yra ir Lietuvos Respublika.

Vatikanas ir Maltos ordinas nėra JTO nariai, tačiau abu turi nuolatinių stebėtojų statusą – Vatikanas kaip „valstybė ne narė“, o Maltos ordinas – kaip „kitoks darinys“.

Mikrovalstybėmis nėra laikomos netikrosios valstybės, kurios nėra pripažintos ar suverenios. Mikrovalstybėmis nelaikomos šalys, neturinčios visiško suvereniteto (pvz., Džersis).

## Mikrovalstybės, kurių teritorija mažesnė negu 1000 km²
Suverenios valstybės, kurių plotas mažesnis kaip 1000 km².

{| class="wikitable sortable"
|- bgcolor="#ececec"
| **Rangas** || **Šalis** / **Teritorija** || **plotas (km²)** || **Vieta**
|-
| 1 ||  Vatikanas || align=right|0.44 || Pietų Europa
|-
| 2 ||  Monakas || align=right|1.95|| Pietų Europa
|-
| 3 ||  Nauru || align=right|21 || Okeanija – Mikronezija
|-
| 4 ||  Tuvalu || align=right|26 || Okeanija – Polinezija
|-
| 5 ||  San Marinas || align=right|61 || Pietų Europa
|-
| 6 ||  Lichtenšteinas || align=right|164 || Centrinė Europa
|-
| 7 ||  Maršalo salos || align=right|181 || Okeanija – Mikronezija
|-
| 8 ||  Sent Kitsas ir Nevis || align=right|261 || Karibų jūra
|-
| 9 ||  Maldyvai || align=right|298 || Pietų Azija – Indijos vandenynas
|-
| 10 ||  Malta || align=right|316 || Pietų Europa – Viduržemio jūra
|-
| 11 ||  Grenada || align=right|344 || Karibų jūra
|-
| 12 ||  Sent Vinsentas ir Grenadinai || align=right|388 ||Karibų jūra
|-
| 13 ||  Barbadosas || align=right|430 || Karibų jūra
|-
| 14 ||  Antigva ir Barbuda || align=right|442 || Karibų jūra
|-
| 15 ||  Seišeliai || align=right|455 || Indijos vandenynas/Afrika
|-
| 16 ||  Palau || align=right|459 || Okeanija – Mikronezija
|-
| 17 ||  Andora || align=right|468 || Pietų Europa
|-
| 18 ||  Sent Lusija || align=right|539 || Karibų jūra
|-
| 19 ||  Singapūras || align=right|683 || Pietryčių Azija
|-
| 20 ||  Bahreinas || align=right|694 || Azija – Persų įlanka
|-
| 21 ||  Mikronezijos Federacinės Valstijos || align=right|702 || Okeanija – Mikronezija
|-
| 22 ||  Kiribatis || align=right|726 || Okeanija – Mikronezija
|-
| 23 ||  Tonga || align=right|747 || Okeanija – Polinezija
|-
| 24 ||  Dominika || align=right|751 || Karibų jūra
|-
| 25 ||  San Tomė ir Prinsipė || align=right|964 || Centrinė Afrika
|-

## Valstybės, turinčios mažiau kaip vieną milijoną gyventojų

## Šaltiniai
PKS Olimpia Elbląg

**Elbingo „Olimpia“** – Lenkijos futbolo klubas iš Elbingo. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m. tais metais buvo suburta ekipa, kuri vadonosi Syrena. 

Žaidė trečios arba ketvirtos pakopos pirmenybėse. Kelis kartus buvo pakilę į antrą pakopą, bet joje neįsitvirtindavo.

2009–2010 m. sezone žaidė II lygoje. Savo grupėje tapo nugalėtojais ir pateko į Pirmą lygą.

2011–2012 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje, bet iškrito. Nuo to laiko buvo Antroje lygoje.

* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Pasiekimai
; Pirma lyga, D2
* 8 vieta (1): 1987
; Lenkijos futbolo taurė
* Aštuntfinalis (1): 1977

## Spalvinė gama

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga

;Sportinių aprangų gamos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
IWF Vikipedijos blokavimas

**IWF Vikipedijos blokavimas** – interneto stebėjimo tarybos (*Internet Watch Foundation*) Jungtinės Karalystės padalinio atliktas Angliškos Vikipedijos puslapio apie grupės Scorpions albumą „Virgin Killer“ užblokavimas (nuo 2008 m. gruodžio 5 d.), teigiant, kad jame pavaizduotas albumo viršelis yra potencialiai nelegalus kaip skatinantis vaikų pornografiją.

Visi pagrindiniai Jungtinės Karalystės interneto tiekėjų (BT Group, Vodafone, Virgin Media/Tesco.net, Be/O2, EasyNet/UK Online/Sky Broadband, Demon, TalkTalk) adresai (95 % vartotojų) buvo užblokuoti nuo puslapio peržiūros Vikipedijoje, nepaisant to, kad albumo viršelį galima laisvai rasti visame internete, pats albumas yra pardavinėjimas JK. Visi šių tiekėjų vartotojai prie Vikipedijos jungiami ne įprastu IP adresu, bet per kelis Proxy serverius. Tai lėmė, kad daugelis JK Vikipedijos naudotojų patyrė nepatogumų, kadangi dėl vandalizmų šie proxy serveriai netrukus buvo užblokuoti ir konstruktyvūs naudotojai neteko galimybės redaguoti anonimiškai, o kai kuriose Vikipedijose – visiškai (kur nebuvo atžymėtas automatinis blokavimas).

## Nuorodos
* Straipsnis Virgin Killer (blokavimą apeinanti versija)
Zenonas Rokus Rudzikas

**Zenonas Rokus Rudzikas** (1940 m. rugpjūčio 16 d. Gulbiniškėje, Lazdijų rajonas – 2011 m. birželio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, profesorius, akademikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
Mokėsi Vainežerio ir Kapčiamiesčio mokyklose. 1951–1957 m. su tėvais buvo ištremtas į Sibirą. 1957 m. Asine (Tomsko sritis) aukso medaliu baigė vidurinę mokyklą. 1962 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1962–1977 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute. 1972 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras. 1977–1985 m. Fizikos instituto direktoriaus pavaduotojas ir atomo teorijos skyriaus vadovas, 1985–1989 m. direktorius, 1981 m. profesorius. Nuo 1994 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys, 2003–2009 m. LMA prezidentas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš teorinės atomų spektroskopijos ir jos panaudojimo plazmos fizikoje ir astrofizikoje.

## Įvertinimas
* 1976 m. LSSR valstybinė premija
* 1980 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
* 1993 m. Gunnar ir Gunnel Källen premija (Švedija)
* 1998 m. Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Teorinė daugiaelektronių atomų ir jonų spektroskopija (1976–1997)
* 2001 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 
* 2005 m. Adolfo Jucio premija už darbų ciklą „Šiuolaikinės daugiaelektronių atomų teorijos plėtojimas ir taikymas (1993–2004 m.)“ 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Akademikas Zenonas Rudzikas: gyvenimas, darbai, bibliografija / Nijolė Šaduikienė. – Vilnius: Lietuvos mokslas, 2000. – 180 p.: iliustr. – ISBN 9986-795-08-7
Virgin Killer

**Virgin Killer** - ketvirtasis studijinis Vokietijos sunkiojo metalo grupės Scorpions albumas. Išleistas 1976 m.

## Kūriniai
I pusė
# "Pictured Life" (Meine, Roth, Schenker) – 3:21
# "Catch Your Train" (Meine, Schenker) – 3:32
# "In Your Park" (Meine, Schenker) – 3:39
# "Backstage Queen" (Meine, Schenker) – 3:10
# "Virgin Killer" (Roth) – 3:41

II pusė
# "Hell Cat" (Roth) – 2:54
# "Crying Days" (Meine, Schenker) – 4:36
# "Polar Nights" (Roth) – 5:04
# "Yellow Raven" (Roth) – 4:58

## Autoriai
* Klaus Meine – pagrindinis vokalas
* Ulrich Roth – gitara, vokalas
* Rudolf Schenker – ritminė gitara, pritariantis vokalas
* Francis Buchholz – bosai, pritariantis vokalas
* Rudy Lenners – būgnai, mušamieji
* Achim Kirschning – sintezatorius, klavišiniai
* Dieter Dierks – aranžavimas, produkcija

## Kontroversija

Steffan Böhle sukurtame albumo viršelyje vaizduojama nuoga mergaitė. Kai kuriose valstybėse teigiant, kad vaizduojama vaikų pornografija, albumas buvo leidžiamas su alternatyviu viršeliu. 2008 m. gruodžio 5 d. interneto stebėjimo taryba JK užblokavo priėjimą prie angliškos Vikipedijos puslapio apie šį albumą, teigdama, kad viršelio vaizdavimas yra potencialiai nelegalus (plačiau: IWF Vikipedijos blokavimas).
Libraždis

**Libraždis** – miestas Albanijos vidurio rytuose, pasienyje su Makedonija; apygardos centras. Susisiekimo mazgas. Išvystyta maisto pramonė.

## Sportas
* KS Sopoti Librazhd
Romas Kilikauskas

**Romas Kilikauskas** (g. 1936 m. kovo 16 d. Jurbarkas) – Lietuvos politikas, JAV karininkas, JAV karo aviacijos pulkininkas.

## Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1954 m. apsigyveno JAV. Omahos universitete baigė ekonomiką ir vokiečių k. bakalauro laipsniu, Mičigano universitete vadybą magistro laipsniu, 1967 m. San Antonio Aviacijos karininkų akademiją (Teksaso valstija).

Kėlė kvalifikaciją ir tobulinosi 1968 m. Karo žvalgybos akademijoje Vašingtone, 1976 m. – Aviacijos pajėgų valdymo ir štabo akademijoje Montgomeryje, (Alabamos valstija), 1980 m. – Jungtinių pajėgų bendrojo štabo akademijoje Norfolke (Virdžinijos valstija), 1984 m. – Karo aviacijos akademijoje Montgomery, (Alabamos valstija), rusų kalbą studijavo JAV Valstybės departamento Užsienio tarnybos institute Vašingtone. 1987 m. pulkininkas

1967–1992 m. tarnavo JAV aviacijos žvalgyboje, 1980–1983 m. Pentagono analitikas, 1989–1992 m. – Pasaulinės įspėjimo sistemos centro (*Worldwide Indications and Warning Center*) direktorius, informuodavo Baltuosius rūmus, Krašto apsaugos ministeriją, Jungtinių pajėgų bendrąjį gynybos štabą. Per 1991 m. Persijos įlankos karą Tarptautinio karinės žvalgybos centro direktorius. 1992–1994 m. – JAV ambasados Vilniuje konsultantas kariniais klausiniais. 1997–1998 m. LR vidaus reikalų, 1999–2001 m. LR krašto apsaugos viceministras.

## Šaltiniai
Kęstutis Kilkus

**Kęstutis Kilkus** (g. 1947 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, hidrologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras, akademikas.

## Biografija
Baigė Želvos vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1977 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1986–2004 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, 2004-2011 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas, nuo 1993 m. profesorius. Nuo 2011 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.

Šiaurės šalių hidrologų asociacijos, Tarptautinės hidrologijos mokslų asociacijos, Lietuvos geografų draugijos tarybos narys.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys: ežerotyra, Lietuvos hidrografija, paviršinių ir požeminių vandenų sąveika. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

## Bibliografija
* LTSR ežerų morfometrija, 1982 m.
* Įdomioji ežerotyra, 1985 m.
* LTSR ežerų optika ir termika, 1985 m.
* Lietuvos ežerai ir jų panaudojimas liaudies ūkyje, 1987 m.
* Lietuvos draustinių ežerai, 1988 m.
* Lietuvos ežerų hidrologija, 1989 m.
* Upės ir žmonės, 1992 m.
* Lietuvos ežerų hidrologinė charakteristika, 1992 m.
* Bendroji hidrologija (ežerai ir vandens talpyklos), 1993 m.
* Lietuvos vandenų geografija, 1998 m.
* Dimiktinių ežerų terminės struktūros, 2000 m.
* Klimato svyravimų poveikis fiziniams geografiniams procesams Lietuvoje, su kitais, 2001 m.
* Profesorius Steponas Kolupaila, 2002 m.
* Ežerotyra, 2005 m.
* Antano Bariso hidrologija, su kitais, 2006 m.
* Lietuvos vandenų geografija, su kitais, 2011 m.

## Įvertinimas
* 2001 m. Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Lietuvos sausumos hidrologijos tyrimas“

## Šaltiniai
Kreivabudė

**Kreivabudė** (, ) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga šios rūšys:
*Ąžuolinė kreivabudė (*Pleurotus dryinus*)
*Gluosninė kreivabudė (*Pleurotus ostreatus*)
*Pilkšvoji kreivabudė (*Pleurotus pulmonarius*)
Virginijus Kinčinaitis

**Virginijus Kinčinaitis** (g. 1965 m. kovo 24 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailės teoretikas, kritikas.

## Biografija
1990 m. Vilniaus dailės akademijoje baigė menotyrą. 1991–1993 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, 1993–1994 m. Šiaulių muzikos konservatorijos dėstytojas, 1995–1996 m. Vilniaus dailės akademijos menotyros katedros asistentas, nuo 1999 m. Šiaulių universiteto Filosofijos katedros asistentas, nuo 2000 m. lektorius.

Nuo 1992 m. iki dabar Šiaulių dailės galerijos direktoriaus pavaduotojas kultūrinei veiklai.

## Mokslinė veikla
Tyrinėja postmoderniąją dailę, vizualinę kultūrą, analizuoja ją plačiame šiuolaikinės kultūrologijos ir filosofijos kontekste. Gilinasi į XX a. pab. – XXI a. pr. Lietuvos vaizduojamojo meno raidą, siekia įtvirtinti jo postmodernią interpretaciją.

Parodų, meninių projektų kuratorius ir dalyvis (Vizualinio meno ir muzikos projektas „Zuwys“, su Pauliumi Arlausku, 1994–1998 m., Medijos meno festivalis „Enter“, nuo 2002 m., Šiuolaikinio meno festivalis „Virus“). Nuo 2003 m. Lietuvos radijo teminių radijo („Regimybės“ 2005 m.), televizijos „Splius“ meno ir kultūros laidų „ArtStudija“ autorius.

2004 m. tapo Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA) nariu. 2005 m. tapo Lietuvos dailininkų sąjungos nariu.

## Bibliografija
### Knygos
* 2001 m.Interpretacijos. Postmodernizmas. Vizualinė kultūra, dailė, Šiauliai, Saulės delta.
* 2007 m. Audiovizualinės kultūros kon/tekstai. Mokslinė monografija, Šiauliai, Saulės delta.
* 2014 m. Foto regos pratimai. Vilnius: Lietuvos fotomenininkų sąjungos leidykla. – 170 p.

## Šaltiniai
Vytautas Kindurys

**Vytautas Kindurys** (g. 1942 m. sausio 5 d. Pabiržėje, Kaltanėnų valsčius) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1965 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1971 m. ekonomikos mokslų kandidatas, disertacija „Pramonės įmonių darbuotojų skatinimo fondai socializme“.

Nuo 1965 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1978–1990 m. tarpfakultetinės Politinės ekonomijos, 1990–1992 m. Ekonomikos teorijos, 1992–1994 m. Paslaugų ekonomikos katedros vedėjas, nuo 1975 m. docentas

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: paslaugų ir draudimo rinkodara, Lietuvos paslaugų sferos raida globalizacijos ir integracijos sąlygomis.

## Bibliografija
* Ekonominio skatinimo fondai (su S. Zaicevu), 1972 m.
* Ekonominis socialistinės gamybos skatinimas, 1977 m.
* Ūkio mechanizmo tobulinimo kryptys, 1980 m.
* Ūkininkaukime ekonomiškai, 1982 m.
* Paslaugų marketingas, 1998 m.
* Draudimo paslaugų marketingas, 2002 m.
* Paslaugų marketingas, 2002 m.

## Šaltiniai
Valentin Kiparsky

**Valentinas Kiparskis** (, , 1904 m. liepos 4 d. Sankt Peterburgas – 1983 m. gegužės 18 d. Helsinkis) –Livonijos (Baltijos vokiečių) kilmės Suomijos kalbininkas slavistas, baltistas.

## Biografija
1926-1932 m. studijavo Helsinkio ir Prahos, 1935-1938 m. Latvijos, Karaliaučiaus universitete. 1934 m. daktaras. Suomijos mokslų akademijos garbės narys.

Nuo 1938 m. dėstė Helsinkio universitete, 1947-1958 m. ir 1963-1974 m. šio universiteto, 1958–1963 m. Berlyno laisvojo universiteto profesorius.

Sūnus kalbininkas Paulis Kiparskis.

## Mokslinė veikla
Daugiausia tyrė slavų kalbas, baltų, germanų ir finougrų kalbų santykius. Baltų kalbotyrai reikšmingas veikalas – „Kuršių klausimas“, kuriame teigė kuršių kalbą buvus artimą latvių kalbai. Paskelbė straipsnių iš prūsų kalbos, Baltijos tautų kalbų kontaktų, lietuvių literatūros ir kitų.

1938 m. lankėsi Lietuvoje – Kaune, Palangoje. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje.

## Bibliografija
* Bendrieji slavų kalbų germanizmai (*Die gemeinslavischen Lehnwörter aus dem Germanischen*), 1934 m.
* Svetimi elementai Baltijos vokiečių kalboje (*Fremdes im Baltendeutsch*), 1936 m.
* Rusų rašomosios kalbos žodžio kirtis (*Der Wortakzent der russischen Schriftsprache*), 1962 m.
* Rusų kalbos istorinė gramatika (*Russische historische Grammatik*), 3 t., 1963-1975 m.
* Kuršių klausimas (*Die Kurenfrage*), 1939 m.

## Literatūra
* Algirdas Sabaliauskas. Lietuvių kalbos tyrinėjimo istorija, d. 2, Vilnius, 1982 m.

## Šaltiniai
Valerijus Smilgevičius

**Valerijus Smilgevičius** (g. 1948 m. rugpjūčio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija

1972 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą. 1982 m. Baltarusijos TSR Mokslų akademijos Fizikos institute apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją tema „Pikosekundinių šviesos impulsų parametrinės generacijos matomajame ir IR diapazonuose procesų dinaminiai ir statistikiniai tyrimai“ (vadovas Algis Petras Piskarskas). 1997 m. Vilniaus universitete apgynė habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją tema „Stipri pikosekundinių ir nanosekundinių šviesos impulsų parametrinė sąveika kristaluose ir skysčiuose“. Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto Kvantinės elektronikos katedros vyresnysis mokslo darbuotojas (dirba nuo 1974 m.), iki 2000 m. – docentas, nuo 2000 m. – profesorius.

Stažavosi Milano politechnikos institute (Italija).

Ilgametis studentų mokslinių konferencijų „Laisvieji skaitymai“ Fizikos fakultete organizatorius.

## Mokslinė veikla

Svarbiausi darbai iš kvantinės elektronikos, netiesinės optikos ir lazerinės medicinos. 1997 m. paskelbtame habilitaciniame darbe pirmą kartą pasiūlyta parametrinei šviesos generacijai taikyti dvipluoštį ir tripluoštį kaupinimą. Per 150 mokslinių darbų autorius ir bendraautoris.

### Bibliografija

;Metodinės priemonės:
* Jolanta Butrimaitė, Aleksandr Dementjev, Gintaras Dikčius, Roaldas Gadonas, Jadvyga Jasevičiūtė, Violeta Karenauskaitė, Valdas Sirutkaitis, Valerijus Smilgevičius. *Fizika: vadovėlis biomedicinos ir fizinių mokslų studentams*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2003. T.1, 212 p.:iliustr. ISBN 9986-19-595-0
* Jolanta Butrimaitė, Aleksandr Dementjev, Gintaras Dikčius, Roaldas Gadonas, Jadvyga Jasevičiūtė, Violeta Karenauskaitė, Valdas Sirutkaitis, Valerijus Smilgevičius. *Fizika: vadovėlis biomedicinos ir fizinių mokslų studentams*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2004. T.2, 351 p.:iliustr. ISBN 9986-19-743-0
* Rytis Butkus, Mindaugas Maciulevičius, Andrius Melninkaitis, Valdas Sirutkaitis, Valerijus Smilgevičius. *Optinių medžiagų laboratoriniai darbai*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008. – 100 p.:iliustr. ISBN 978-9955-33-317-3
* Daumantas Čiplys, Arūnas Krotkus, Valerijus Smilgevičius. *Šviesolaidžių optika*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008. – 185 p.:iliustr. ISBN 978-9955-33-342-5

## Įvertinimas

* 1999 m. – Lietuvos mokslo premija už darbų ciklą „Ultratrumpieji šviesos impulsai: generavimas, valdymas, taikymai (1988–1998)“ (kartu su Aleksandru Dementjevu, Valdu Sirutkaičiu, Roaldui Gadonu).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie prof. habil. dr. Valerijų Smilgevičių VU FF Kvantinės elektronikos katedros tinklalapyje