Kemerovo sritis

**Kemerovo sritis** (rus. *Кемеровская область*) – sritis Rusijoje, pietvakarių Sibire, Sibiro federalinėje apygardoje.

Kemerovo sritis sudaryta 1943 m. sausio 26 d. Šiaurėje ribojasi su Tomsko, vakaruose – su Novosibirsko sritimis, pietvakariuose – su Altajaus kraštu, pietuose – su Altajaus respublika, pietryčiuose – su Chakasija, rytuose – su Krasnojarsko kraštu.

## Administracinis suskirstymas
Administracinis centras – Kemerovas.

Sritis suskirstyta į 19 rajonų:

# Belovo rajonas (*Беловский район*)
# Gurjevo rajonas (*Гурьевский район*)
# Čebulino rajonas (*Чебулинский район*)
# Ižmoro rajonas (*Ижморский район*)
# Jaisko rajonas (*Яйский район*)
# Jaškino rajonas (*Яшкинский район*)
# Jurgos rajonas (*Юргинский район*)
# Kemerovo rajonas (*Кемеровский район*)
# Krapivino rajonas (*Крапивинский район*)
# Leninsko–Kuznecko rajonas (*Ленинск-Кузнецкий район*)
# Marijinsko rajonas (*Мариинский район*)
# Meždurečensko rajonas (*Междуреченский район*)
# Novokuznecko rajonas (*Новокузнецкий район*)
# Prokopjevsko rajonas (*Прокопьевский район*)
# Promyšleno rajonas (*Промышленновский район*)
# Taštagolo rajonas (*Таштагольский район*)
# Tiažino rajonas (*Тяжинский район*)
# Tisulo rajonas (*Тисульский район*)
# Topkino rajonas (*Топкинский район*)

## Geografija
Didžioji dalis srities teritorijos yra Kuznecko dubumoje, apribotoje Kuznecko Alatau (aukštis iki 2178 m) ir Salairo kalvagūbriu bei Gornaja Šorija masyvu. Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -17&nbsp;°C – -22&nbsp;°C; liepos – 17&nbsp;°C – 20&nbsp;°C. Per metus iškrinta nuo 300–500 mm kritulių lygumose iki 900 mm – kalnuose. Dauguma srities upių priklauso Obės baseinui: Tomė, Inja, Jaja, Kija. Būdingi dirvožemiai – juodžemiai ir miškų pilkžemiai. Spygliuočių (eglės, kedrai, balteglės) ir lapuočių (beržai, alksniai) miškai pietų link pereina į miškastepes ir stepes.

## Ekonomika
Kemerovo sritis įeina į Vakarų Sibiro ekonominį regioną. Čia yra vienas svarbiausių Rusijoje akmens anglių telkinių – Kuzbasas. Be to, išgaunama geležies rūda, polimetalų rūda, auksas, rusvosios anglys. Juodosios ir spalvotosios metalurgijos, chemijos, mašinų gamybos, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Yra 4 šiluminės elektrinės. Miestų apylinkėse auginamos daržovės ir vystoma gyvulininkystė. Šiauriniuose rajonuose auginami kviečiai, miežiai, avižos. Bitininkystė. Kailinių žvėrelių auginimas.

Srities teritoriją kerta Transsibiro ir Pietų Kuzbaso geležinkeliai, Čeliabinsko – Čitos kelias. Kemerovo ir Novokuznecko oro uostai. Laivyba Tomės upe.

## Gyventojai
Kemerovo srityje gyvena 2855 tūks. gyventojų; iš jų 85 % – miestuose. Gyventojų tankumas – beveik 30 žm./km². Tankiausiai gyvenama centrinė dalis – Kuzbasas, rečiausiai – kalnuotos sritys (pietūs ir rytai).

Tautinė sudėtis (2010 m.): rusai – 91,8 %, totoriai – 1,4 %, vokiečiai – 0,8 %, ukrainiečiai – 0,8 %, šorai – 0,4 %, armėnai – 0,4 %.

Didžiausi miestai:
* Novokuzneckas – 563,3 tūkst. gyv. (2005 m.)
* Kemerovas – 522,6
* Prokopjevskas – 218,9
* Kuznecko Leninskas – 109,3
* Kiseliovskas – 104,1
* Meždurečenskas – 103,0
* Anžero Sudženskas – 84,6
* Jurga – 84,1
* Belovas – 79,3
* Osinikai – 49,6

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Kemerovo universitetas