open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
CLARIN-LT

**CLARIN-LT** – tai skaitmeninių kalbos išteklių, priemonių ir technologijų **infrastruktūra**, kuri yra sudedamoji CLARIN ERIC infrastruktūros dalis.  

## Istorija ir struktūra
Lietuva tapo pilnateise mokslinių tyrimų infrastruktūros CLARIN ERIC nare 2014 m. spalio mėnesį ,. Netrukus po to 2015 m. liepos mėnesį buvo įkurtas CLARIN-LT nacionalinis konsorciumas ,, kurį 2025 m. pradžioje sudarė šešios institucijos: Vytauto Didžiojo universitetas (koordinuojanti institucija), Vilniaus universitetas, Kauno technologijos universitetas, Mykolo Romerio universitetas, Baltijos pažangių technologijų institutas ir Klaipėdos universitetas ,. 

Narystė šioje organizacijoje Lietuvai suteikia reikšmingų galimybių stiprinti tarptautinį bendradarbiavimą, skatina ekonominę, socialinę, mokslinę, technologinę pažangą ir šalies konkurencingumą ,,. Anot R. Petrauskaitės ir kt. (2022), CLARIN-LT konsorciumas – tai viena iš pirmaujančių lietuvių kalbos tyrimų ir skaitmeninių duomenų saugojimo platformų , atverianti duris inovacijoms ir naujiems atradimams kalbotyros srityje .

## Veikla ir paslaugos
CLARIN-LT siūlo duomenų saugojimo paslaugą, kuria siekiama užtikrinti šaltinių, tekstynų, programinės įrangos ir kitokių duomenų ilgaamžiškumą, prieigą, vienodus socialinių ir humanitarinių mokslų duomenų kūrimo standartus ir kokybę . Be to, CLARIN-LT centras pristato lietuvių kalbos tyrimų rezultatus tarptautinei auditorijai, užtikrina lietuviškų išteklių integravimą į bendra-europinę platformą, konsultuoja dėstytojus ir tyrėjus, organizuoja nacionalinius ir tarptautinius mokslinius renginius, integruoja CLARIN turinį į universitetines studijas .

## Saugykla
CLARIN-LT saugykloje saugomi atvirai prieinami tekstynai, garsynai, žodynai, ontologijos ir kitos kalbos duomenų bazės bei analizės priemonės. Svarbu akcentuoti, kad CLARIN-LT saugykla kiekvienais metais papildoma naujais ištekliais ir įrankiais ,.    

## Nuorodos

CLARIN-LT
1998 m. Meistriliiga

**1998 m. [[Meistriliiga]]** – Estijos 1998 m. aukščiausiosios futbolo lygos sezonas.  prasidėjo 1998 m. vasarą, baigėsi 1998 m. rudenį. Dalyvavo 8 komandos.

## Galutinė lentelė
* Flora Tallinn tapo šalies čempionais.

## Pereinamosios rungtynės
----

----
----

* Eesti Põlevkivi Jõhvi bendru dvejų rungtynių rezultatu 2-0 nugalėjo ir išliko Meistriliiga.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* Foot.dk archyvas
Pilies tiltas (reikšmės)

**Pilies tiltas ** – panašiu vardu dažniausiai vadinami tiltai, pastatyti prie pilių ar apylinkėse, nutiesti per apsauginius gynybinius griovius, upes ar kitas vandens kliūtis:

Lietuvoje:
* Biržų pilies tiltas – pėsčiųjų tiltas per gynybinį griovį prie Biržų pilies.
* Kauno pilies tiltas – pėsčiųjų tiltas per gynybinį griovį prie Kauno pilies.
* Pilies tiltas (Klaipėda) – kelių tiltas per Danės upę Klaipėdoje, Pilies gatvėje.
* Pilies tiltas (Vilnius) – kelių tiltas per Vilnios upę prie santakos su Nerimi, Vilniaus pilies pašonėje.
* Trakų pilies tiltas – pėsčiųjų tiltas per Galvės ežerą, vedantis į Trakų salos pilį.
Klišių tiltas

**Klišių (Pjaulių) tiltas** – kelio tiltas per Karaliaus Vilhelmo kanalą Klaipėdos rajono savivaldybėje, Klišių kaime, stovintis kelyje , 2 km į šiaurę nuo Drevernos. Abipus kanalo plyti Klišių–Tyrų miškai, kairiajame krante įsikūrę Klišiai, dešiniajame – Pjauliai. 

Šiuolaikinis gelžbetoninis tiltas vandens kliūtį plane kerta įstrižai. Jo ilgis – apie 54 m, įrengtos dvi eismo juostos. Šalia tilto, prieš srovę, kanalo vagoje stūkso senojo tilto liekanos.

## Istorija

XX a. I dešimtmetyje virš kanalo pastatyt 10 lengvų metalinių konstrukcijų tiltų, numeraciją pradedant nuo Klaipėdos. Visi jie buvo panašios konstrukcijos, krantus jungė metalinės santvaros, veikusios kaip varstomieji tiltai: važiuojamojoje dalyje įrengtas pakeliamas dangtis galėjo per plyšį praleisti laivus su aukštais stiebais. 

Tiltas per kanalą Priekulės–Klišių plente pastatytas 1902-1904 m. Per II pasaulinį karą visiškai sugriautas. Neišliko metalinė perdanga, tarpinių atramų plytų mūras, ant centrinio tauro buvęs tilto numeris „4“. Abiejuose krantuose stūkso stačiakampio plano keraminių plytų mūro ramtai. Kanale iškilusios dviejų originalių taurų liekanos: pamatai su skaldytų akmenų mūro cokolinėmis dalimis. XX a. viduryje taurų viršutinės dalys buvo išbetonuotos. Ant dalies taurų matomi atraminių guolių fragmentai (išskyrus centrinį taurą). 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tiltas per Karaliaus Vilhelmo kanalą kelyje RK 2206 Priekulė - Dreverna tarp Pjaulių ir Klišių kaimų *miestai.net* #40
Drevernos tiltas

**Drevernos tiltas** – kelių tiltas Drevernoje, Klaipėdos rajone, nutiestas per Drevernos upę prie jos santakos su Karaliaus Vilhelmo kanalu, stovintis kanalo tarpsnyje tarp Klišių ir Jokšų tiltų. Šiuolaikiniu gelžbetoniniu tiltu praeina kelias  (Dzūkų gatvė).

Drevernos upė yra svarbi jungiamoji grandis tarp Kuršių marių ir Karaliaus Vilhelmo kanalo. Susisiekimą šiuo vandens keliu riboja esamas siauras Drevernos šliuzas: čia gali praplaukti tik laivai, kurių plotis ne didesnis kaip 3,30 m. Dar palyginti neseniai laivininkams teko saugotis šalia tilto kyšojusių senųjų medinių polių. Kliūčių šalinimu šalia tilto ir akvatorijoje tarp tilto bei kanalo užsiimta apie 2016 m. pagal parengtą darbų projektą. Siekiant užtikrinti saugią laivybą, polių liekanos turėjo būti ištrauktos ir pašalintos iš upės dugno.

Šiuolaikinis tiltas apie 72 m ilgio, sijinis, nutiestos dvi eismo juostos su abiem šalitilčiais pėstiesiems. Perdanga sudėta iš tėjinio skerspjūvio gelžbetoninių sijų, atremtų į kolonines atramas. Jas sudaro apvalių kolonų poros, viršuje apjungtos kintamo skersmens rygeliais.

## Istorija

Iškasus Vilhelmo kanalą, Dreverna tapo svarbiu vandens kelių kryžkelės objektu, nes tik pro ją vienintele kanalo atšaka buvo galima patekti į Kuršių marias. Ties šia kryžkele buvo pastatyta kanalo prievaizdo sodyba, turėjusi ir muitinės statusą. Šiauriniame krante šalia tilto išlikęs rekonstruotas kanalo prižiūrėtojo sodybos namas Dzūkų g. 21. Praeityje stovėjęs Drevernos tiltas buvo beveik dvigubai ilgesnis už Vilhelmo kanalo tiltus. 

Senasis tiltas išlikęs senųjų vietos gyventojų pasakojimuose. Viena jų – garsaus Drevernos laivadirbio Jono Gižo anūkė Ruta Lipka (g. 1935 m.), vaikystę praleidusi Drevernoje. Pasak pateikėjos, Drevernos upės tiltas, šalia kurio ši upė susijungia su Vilhelmo kanalu, buvo sugriautas II pasaulinio karo pabaigoje. Tiltas neatlaikė ant jo užvažiavusio vokiečių tanko ir sugriuvo. Kartu į upės dugną  nugarmėjo ir tankas. Šį įvykį
patvirtino kita pateikėja Vida Rasinckaitė Šimkevičienė (g. 1941 m.), teigusi, jog tik po kiek metų tiltą atstačius, tankas su kareivių palaikais, „apkramtytais žuvų“, buvo ištrauktas iš Drevernos upės dugno. Tikėtina, jog susiklosčius tokiai situacijai, kuomet tankas su tilto konstrukcijomis gulėjo upės dugne, praplaukimas iš Drevernos upės į kanalą buvo sudėtingas.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuva senose fotografijose. Dreverna 1967 m. Fone - senasis Drevernos tiltas *facebook.com*
* Historische Messtischblätter (TK25) + Luftbilder *susudata.de* (istorinis žemėlapis)
* 2 priedas. Tiltas per Drevernos upę *miestai.net*, #36
Obskajos–Bovanenkovo geležinkelis

**Obskajos–Bovanenkovo geležinkelis** () – 572 km ilgio 1520 mm vėžės geležinkelis šiaurės Rusijoje, pastatytas ir valdomas valstybės įmonės „Gazprom“. 

Geležinkelis atidarytas 2010 m. ir yra naudojamas krovinių pervežimui tarp dujų telkinių Jamalo pusiasalyje. 2011 m. vasarį maršrutas išplėstas iki Karskajos stotelės šiaurėje ir tuo metu geležinkelio ilgis pasiekė 572 km.

Geležinkelis kerta 3,9 km ilgio Jerubėjaus tiltą, kuris nuo 2009 iki 2019 m. buvo ilgiausias traukinių tiltas šalyje.

Atidarius geležinkelį 2010 m. jis tapo pačiu šiauriausiu geležinkeliu pasaulyje. Jis aplenkė iki tol šiauriausiu buvusį Kirkeneso-Bjiornevatno geležinkelį šiaurės rytų Norvegijoje. Kadangi Rusijos geležinkelis naudoja 1520 mm vėžę, Norvegijoje esanti geležinkelio linija laikoma šiauriausia, naudojančia 1435 mm vėžę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* «Газпром» | Бованенковская железная дорога
Lankupių tiltas (Vilhelmo kanalas)

**Lankupių tiltas** arba **Kiošių tiltas** – kelio tiltas per Karaliaus Vilhelmo kanalą tarp Lankupių Klaipėdos rajone ir Kiošių Šilutės rajone, stovintis kelyje , 1,2 km į šiaurės vakarus nuo santakos su Minijos upe, 9 km į pietus nuo Priekulės.  

Šiuolaikinis gelžbetoninis tiltas kanalą plane kerta įstrižai. Jo ilgis – apie 58 m, įrengtos dvi eismo juostos su šalitilčiais pėstiesiems. Šalia tilto, prieš srovę, prie kanalo išlikusios istorinio „Kiošių tilto Nr. 9“ (vieno iš 10 Vilhelmo kanalo tiltų) pamatų liekanos, metalu sutvirtintas krantas Kiošių pusėje.

Tiltas Priekulės–Kintų vieškelyje pastatytas 1902-1904 m. Statinys buvo lengvų metalinių konstrukcijų, kurias laikė 5 akmenų ir plytų mūro atramos. Ant tilto, kelio dangoje buvo įrengtas plyšys su atveriamu dangčiu praleisti laivams su aukštais stiebais. Per II pasaulinį karą visiškai sugriautas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Karaliaus Vilhelmo kanalo šiaurinės dalies (Dreverna - Klaipėda) fragmentai *miestai.net* #27
Maragė

**Maragė** arba ***Meragė*** (,  = ) – miestas šiaurės vakarų Irane, Rytų Azerbaidžano provincijoje, 130 km į pietus nuo Tebrizo, derlingame Sufičajaus upės slėnyje, Sehendo kalno papėdėje. Šahrestano centras. Praeina pietinė Tebrizo–Teherano geležinkelio šaka. Verčiamasi daugiausia vaismedžių auginimu ir džiovintų vaisių eksportu.

Išlikę XII–XIV a. antkapiniai bokštai (seniausias Sorcho, pastatytas 1147 m., vienas puikiausių persų plytų architektūros pavyzdžių), observatorijos liekanos (1259 m.). Miestas garsėja Maragė marmuru, kasamu Dehchavergane. Jis pasižymi geltona, rausva, žalsva, pieno baltumo spalva su raudonomis ir žaliomis gyslomis.

Veikia Maragė universitetas (įkurtas 1987 m.).

Dauguma gyventojų – Irano azerbaidžaniečiai.

## Istorija
Senovėje Maragė buvo persų miestas, bet vėliau tapo svarbiu tiurkų valstybių centru. Po 1258 m. Bagdado užėmimo, mongolų imperijos chanas Chulagu savo sostinę perkėlė į Maragė. 1256–1265 m. šis miestas buvo Ilchanato sostine (vėliau perkelta į Tebrizą).


گنبد سرخ مراغه=Gunbad-i sorkh, Maragha - panoramio.jpg|Sorcho bokštas
Ghaffari's dome in Maragheh, Iran (گنبد غفاریه) (cropped).jpg|Kafarijos bokštas
Maragheh observatory1.jpg|Observatorija (senosios pamatai ir naujas statinys)
Church HOVANS 01.jpg|Šv. Jono bažnyčia


## Šaltiniai
Mahmud Abbas

**Machmudas Abasas** (, g. 1935 m. lapkričio 15 d.) – palestiniečių politikas. Nuo 2005 m. eina antrojo Palestinos valstybės ir Palestinos autonomijos prezidento pareigas. Nuo 2004 m. Palestinos išsivadavimo organizacijos pirmininkas. Priklauso partijai „Fatah“, kurios pirmininku išrinktas 2009 m.

## Biografija
Machmudas Abasas gimė 1935 m. lapkričio 15 d. Safedo mieste, Galilėjoje, tuomečiame Palestinos mandate (dab. Izraelis). Per Pirmąjį arabų–Izraelio karą su šeima pasitraukė į Siriją. Prieš išvykdamas į Egiptą baigė teisę Damasko universitete.

6 dešimtmetyje M. Abasas aktyviai įsitraukė į pogrindinę palestiniečių veiklą ir prisijungė prie išeivijoje Katare gyvenančių palestiniečių. Būdamas ten, 1961 m. tapo politinės-karinės organizacijos „Fatah“, kurią 1959 m. su kitais įkūrė Jesiras Arafatas, nariu.

Dalis M. Abaso surinktų lėšų be jo žinios buvo panaudota 1972 m. „Juodojo rugsėjo“ Miuncheno žudynėms įgyvendinti. 1977 m. tapo vienu pirmųjų „Fatah“ narių, paraginusiu vesti derybas su nuosaikiais Izraelio politikais.

1982 m. M. Abasas baigė Maskvos Patriso Lumumbos tautų draugystės universiteto aspirantūrą ir įgijo istorijos mokslų kandidato laipsnį. Disertacijos tema – „Kita pusė: slaptas nacizmo ir sionizmo ryšys“.

1993 m. kaip Palestinos išsivadavimo organizacijos (PIO) vadovybės atstovas su Izraeliu pasirašė Principų deklaraciją, dar vadinamą Oslo I sutartimi.

2003 m. kovą M. Abasas paskirtas pirmuoju Palestinos autonomijos ministru pirmininku. Tų pačių metų rugsėjį atsistatydino iš pareigų. 2004 m. lapkritį, mirus J. Arafatui, tapo Palestinos išsivadavimo organizacijos pirmininku. 2005 m. sausį laimėjo Palestinos autonomijos prezidento rinkimus (surinko 67 % balsų). 2008 m. lapkritį PIO centrinės tarybos išrinktas ir antruoju Palestinos valstybės prezidentu.

## Išnašos
### Pastabos

### Šaltiniai
Milano–Venecijos geležinkelis

**Milano–Venecijos geležinkelis** () – viena svarbiausių geležinkelio linijų Italijoje. Linija jungia Milaną, Lombardijos sostinę, su Venecija, esančia prie Adrijos jūros Veneto regione. Linija priklauso valstybinei geležinkelių infrastruktūros bendrovei *Rete Ferroviaria Italiana*. Visa linija yra elektrifikuota 3000 V nuolatinės srovės įtampa, linijos greitis - 250 km/h.

## Istorija
Linijos projektavimą inicijavo Austrijos valdoma Lombardijos–Venecijos karalystė, siekdama sujungti dvi savo sostines – Milaną ir Veneciją. Statybą vykdė bendrovė pavadinta imperatoriaus Ferdinando I garbei.

Pirmasis atidarytas ruožas buvo tarp Padujos ir Margheros, pradėjęs veikti 1842 m. gruodžio 13 d.

1846 m. sausio 13 d. atidarytas 3,2 km ilgio tiltas per Venecijos lagūną, jungiantis Mestre su Venecija.

Pirmasis Italijos nepriklausomybės karas sulėtino statybos darbus. Vicenzos–Veronos atkarpa atidaryta 1849 m. liepos 3 d., o 1852 m. gruodžio 14 d. linija pratęsta per Adidžės upę iki Veronos Porta Nuova geležinkelio stoties. 1854 m. balandžio 22 d. linija pasiekė Brešą ir Bergamą. 1857 m. spalio 12 d. atidarytas ruožas tarp Bergamo ir Treviglio, užbaigiant visą liniją.​

1878 m. kovo 5 d. atidarytas tiesioginis ruožas tarp Rovato ir Treviglio, apeinant Bergamą, ir linija įgavo dabartinę formą.​

1856 m. liniją valdanti įmonė privatizuota ir parduota Prancūzijos Rotšildų bankininkų šeimai už 156,25 mln. aukso frankų.

1866 m., po Trečiojo Italijos nepriklausomybės karo, Veneto regionas buvo perduotas Italijai, ir Milano–Venecijos geležinkelis tapo Italijos geležinkelių dalimi.

1956 m.​ geležinkelis elektrifikuotas.

## Šaltiniai
Elektrochemija

**Elektrochemija** – fizikinės chemijos šaka, tirianti jonų turinčias sistemas (tirpalus, lydalus, kietuosius elektrolitus) ir dviejų fazių riboje vykstančius procesus, kuriuose dalyvauja jonai ir elektronai.

Kai cheminę reakciją skatina elektrinis potencialų skirtumas (elektrolizės atveju) arba kai potencialų skirtumas atsiranda dėl cheminės reakcijos (baterijoje ar kuro elemente, ji vadinama elektrochemine. Iš kitų cheminių reakcijų išsiskiria tuo, kad elektrocheminių reakcijų metu elektronai perduodami ne tiesiogiai tarp atomų, jonų ar molekulių, o per elektrinę grandinę.

Elektrochemijos tiriamos sritys skirstomis į keturias pagrindines grupes:
* elektrolitų sandara ir elektrinis laidumas,
* elektrocheminė pusiausvyra elektrodo ir tirpalo (ar lydalo) tarpfazinėje riboje,
* elektrocheminių procesų kinetika,
* membraninių procesų ir jonitine membrana atskirtų joninių sistemų pusiausvyra.

## Istorija

Kaip mokslas elektrochemija atsirado ir pradėjo plėtotis XVIII–XIX a. sandūroje, kai A. G. Volta, bendradarbiaudamas su L. Galvani, sukūrė pirmąjį cheminį elektros energijos šaltinį, galvaninį elementą. Naudodamasis šiais šaltiniais Hamfris Deivis XIX a. pr. atliko daugelio medžiagų elektrolizę, Teodoras fon Grotusas 1805 m. paskelbė elektrolizės teoriją, Maiklas Faradėjus nustatė elektrolizės dėsnius, o Džonas Frederikas Danielas išrado Danielo elementą, galvaninį elementą pranokusią bateriją.

Elektrochemijos pradinkas Lietuvoje – Teodoras fon Grotusas, gyvenęs ir dirbęs Gedučiuose. Nors buvo vienas pirmųjų elektrochemikų pasaulyje, Lietuvoje šioje srityje dirbo vienas, todėl kurį laiką po jo mirties nebuvo kam tęsti jo darbų. Elektrochemijos tyrimai, vadovaujant Vincui Čepinskiui, Lietuvoje vėl pradėti tik XX a. trečiajame dešimtmetyje Lietuvos universitete.

## Šaltiniai
Saulaitis

* Antanas Saulaitis (1939–2025) – kunigas jėzuitas, pedagogas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas;
* Antanas Vytautas Saulaitis (1906–1989) – teisininkas, spaudos darbuotojas.

Pavardė su patronimine priesaga *-ait-* padaryta iš asmenvardžio *Saũlius (Sáulis, Saulỹs)*. Šis – greičiausiai iš krikšto vardo *Saũlius* (< , ). Ryšys su  sunkiai įmanomas.

## Šaltiniai
Generolo Manuelio Belgrano geležinkelis

**Generolo Manuelio Belgrano geležinkelis** () – 1000 mm pločio geležinkelio linijos tinklas, besidriekiantis šiaurinėje Argentinoje. Pavadintas generolo Manuelio Belgrano garbei.

1876 m. pastatytas pirmasis 1000 mm pločio vėžės geležinkelis iš Kordobos (kuri jau turėjo 1676 mm pločio vėžę į Buenos Aires) į Tukumaną. XIX a. pab. – XX a. pr. geležinkelis toliau plėstas – Šiaurės Argentinos geležinkelis sujungė Kordobą su San Chuanu, La Riocha, linija iš Tukumano pratęsta iki Chuchujaus. 1948 m., po ilgų atidėliojimų ir pertraukų dėl nestabilios valdžios, galop nutiesta linija per Andus į Čilę.

1948 m. Chuano Perono vyriausybė privatizavo visą Argentinos geležinkelių tinklą. Atskiros linijos, valdytos skirtingų britų ir prancūzų bendrovių, sugrupuotos į tinklus, kuriems suteikti pavadinimai pagal argentiniečių didvyrius. Visa šiaurinė Argentinos geležinkelių sistema pavadinta Manuelio Belgrano garbei. 1953 m. prie Generolo Manuelio Belgrano geležinkelio pridėtas ir Buenos Airių priemiestinių geležinkelių tinklas. Karloso Menemo prezidentavimo laikais geležinkelių tinklas vėl privatizuotas, didelė dalis linijų tapo nebenaudojamos.

Pagrindinės linijos:
* Šiaurinė Belgrano linija (*Belgrano Norte*) – Buenos Airių provincijos priemiestinė linija Buenos Airės–Vilja Rosa (55 km, aktyviai naudojama keleivių pervežimui);
* Pietinė Belgrano linija (*Belgrano Sur*) – Buenos Airių provincijos priemiestinė linija Buenos Airės–Gonsales Katanas/Merlas (aktyviai naudojama keleivių pervežimui), taip pat Tomas Chofrė–Mersedesas (turistinė);
* Kordobos metropolinė linija – Kordobos provincijos priemiestinė linija Kordoba–La Kalera (20 km, keleivinė);
* Aukštumų traukinys (*Tren de las Sierras*) – Kordobos provincijos priemiestinė linija Kordoba–Krus del Echė (150 km, nuo 2023 m. naudojama keleivių pervežimui iki Kapilja del Montės);
* Čako geležinkeliai – veikia keleivinės linijos Presidensija Roke Saens Penja–Čorotisas ir Resistensija–Čaradajus;
* Saltos–Antofagastos linija – veikia turistinė atkarpa „Padebesių traukinys“ (San Antonio de los Kobresas–La Polvorilja);
* Saltos regioninis geležinkelis – Saltos provincijos linija Cheneral Guemesas–Salta–Kampo Kichanas.
Likusi geležinkelio tinklo dalis vietomis naudojama krovinių pervežimui.


Tren nubes trenesarg.jpg|Padebesių traukinys
Tren estacion henderson.jpg|Traukinys nebeveikiančioje Hendersono stotyje (Buenos Airių provincija, 1977 m.)
J31 317 Bf Alta Córdoba, Wasserturm.jpg|Nebenaudojami traukiniai Alta Kordobos stotyje
Salar de Pocitos 1994 05.jpg|Pervaža per geležinkelį Positoso druskožemyje (Saltos provincija, 1994 m.)


## Šaltiniai
Jungfrau geležinkelis

**Jungfrau geležinkelis** () – kalnų geležinkelis, įrengtas Berno Alpėse Šveicarijoje. Šis geležinkelis yra aukščiausiai veikiantis geležinkelis Šveicarijoje ir Europoje. Traukinys juda 9 km maršrutu nuo Kleine Scheidegg stotelės 2061 m aukštyje iki Jungfraujoch stoties 3454 m aukštyje, žymiai aukščiau sniego ribos. Dėl šios priežasties geležinkelis didžiąją maršruto dalį driekiasi Jungfrau tunelyje, nutiestame per gretimus Eigerio ir Mioncho kalnus, siekiant apsaugoti liniją nuo sniego ir ekstremalių oro sąlygų.

Geležinkeliui vardas duotas nuo aukščiausios Berno Alpių viršukalnės Jungfrau, esančios 4158 m aukštyje. Ši viršukalnė buvo vienas iš pirminių geležikelio tiesimo tikslų. Iš pradžių buvo numatytas keltuvas, jungiantis Jungfrau viršūnę su požeminiu geležinkeliu. 1912 m. projektas galiausiai baigėsi Jungfraujoch stotyje. Tuo metu tai buvo vienas aukščiausių geležinkelių pasaulyje.

Linija priklauso „Jungfraubahn AG“, dukterinei „Jungfraubahn Holding AG“ įmonei. Jai priklauso keli kalnų geležinkeliai, lyniniai geležinkeliai, viešbučiai, restoranai ir kelionių agentūros tame pačiame regione. Per tą kontroliuojančiąją bendrovę ji yra aljanso „Allianz – Jungfrau Top of Europe“ dalis, kuri valdo Berner Oberland-Bahn ir Schynige Platte-Bahn geležinkelių linijas.

Linijoje naudojamas 1 000 mm vėžė ir krumplinis bėgis. Jungfrau geležinkelio linija yra elektrifikuota ir yra viena iš keturių linijų pasaulyje su trifaze elektros srove.

## Istorija
Apie 1860 m. buvo iškeltos idėjos dėl geležinkelio linijos pastatymo Jungfrau kalnyne, tačiau visos žlugdavo dėl finansų trūkumo.

Šveicarijos verslininkas Adolf Guyer-Zeller 1894 m. gavo užsakymą geležinkelio linijos pastatymui. Statybos darbai pradėti 1896 m.

1912 m. vasario 21 d. buvo prasiveržta pro Jungfraujoch ledyną, o tų pačių metų rugpjūčio 1 d. atidaryta Jungfraujoch stotis.

1937 m. buvo įsigytas sniegą valantis traukinys ir geležinkelis pradėjo veikti ištisus metus.

1997 m. pirmą kartą metinis geležinkelio klientų skaičius perkopė 500 000.

2016 m. buvo uždaryta Eigerwand stotelė, buvusi 2864 m aukštyje.

## Stotelės
Geležinkelio maršrutą sudaro 4 stotelės:
*Kleine Scheidegg, 2061 m
*Eigergletscher, 2320 m
*Eismeer, 3158 m
*Jungfraujoch, 3454 m

## Šaltiniai
Mauritanijos geležinkelis

**Mauritanijos geležinkelis** – krovininis geležinkelis tarp Mauritanijos Zuerato ir Nuadibu miestų. 704 km ilgio, vieno kelio, skirtas geležies rūdos transportavimui. Jungia Zuerato centrą ir Nuadibu uostą. Geležinkelio statybos pradėtos 1960 m., baigtos – 1963 m. Geležinkelį eksploatuoja ir prižiūri valstybės įmonė „Société nationale industrielle et minière“ (SNIM).

## Istorija
Pradėjęs veikti, geležinkelis ekonomiškai pasiteisino, jo pajamos sudarė didelę Mauritanijos BVP dalį; dėl to linija 1974 m. buvo nacionalizuota. Po to, kai 1976 m. Mauritanija aneksavo pietinę Vakarų Sacharą, geležinkelį pradėjo puldinėti Polisario partizanai. Reaguojant į tai, linijos veikla buvo sustabdyta, dėl to Mauritanijos ekonomikos augimas sustojo. Dėl šios priežasties 1978 m. nuverstas Mauritanijos prezidentas Moktaras Uldas Dada, o kitais metais – Mauritanija išvedė savo karius iš Vakarų Sacharos.

Kai geležinkelis tapo saugesnis, devintojo dešimtmečio pradžioje jis suremontuotas, ir juo vėl pradėjo riedėti traukiniai.

Šios linijos traukinių sąstatas būna iki 3 kilometrų ilgio, todėl jie yra vieni ilgiausių ir sunkiausių pasaulyje. Sąstatą sudaro 2 dyzeliniai-elektriniai EMD lokomotyvai, 200–210 vagonų, kurių kiekvienas gabena iki 84 tonų geležies rūdos, ir 2–3 tarnybiniai vagonai. Per metus vidutiniškai pervežama 16,6 mln. tonų krovinių.

Kartais šia linija vežami ir keleiviai; šias paslaugas valdo SNIM dukterinė įmonė, „Société d’Assainissement, de Travaux, de Transport et de Maintenance“. Prie krovininių traukinių kartais prikabinami keleiviniai vagonai, tačiau dažniausiai keleiviai tiesiog laisvai važiuoja rūdų gabenimo vagonuose. Tarp keleivių būna vietiniai gyventojai, prekybininkai, traukinys populiarus ir tarp turistų. Sąlygos šiems keleiviams yra labai nepalankios – dieną temperatūra viršija +40 °C, naktimis artėja prie nulio, pasitaiko, kad keleiviai žūsta iškritę iš vagono.

2014 m. Šveicarijos-JK kasybos įmonė „Glencore“ už 1 milijardą dolerių įsigijo teisę 18 metų naudotis SNIM geležinkelių ir uostų infrastruktūra, ketindama prijungti prie jos geležinkelio atšakas į naujas Askafo ir Gelb al Aūdžo geležies kasyklas. Šiuo susitarimu buvo siekiama sutaupyti, vengiant atskirų bėgių ir įrenginių tiesimo. „Glencore“ pasitraukė iš projekto vos po metų, kai geležies rūdos kaina sumažėjo beveik 40 proc.

2019 m. pradžioje geležinkeliu po dešimties metų pertraukos atnaujintas turizmas; anksčiau dalis trasos ėjo per draudžiamą Vakarų Sacharos pasienio zoną. Viena iš turistinio maršruto stotelių – geležies rūdos kasykla. Turistiniu maršrutu paprastai važiuoja lokomotyvas, vežantis du keleivinius vagonus.

## Lokomotyvai

## Šaltiniai
Nelson Abiam

**Nelsonas Abiamas** (*Nelson Abiam*; g. 2001 m. gegužės 23 d.) – Nigerijos futbolininkas, gynėjas.

## Karjera
Kitados priklausė ABS FC (Nigerija). 2021 m. rudenį persikėlė į Wikki Tourists. Atstovaudamas klubui debiutavo Nigerijos aukščiausioje futbolo lygoje. Nuo 2023 m. rungtyniavo Nasarawa United klube. 2023 m. rudenį perėjo į Doma United. Nuo 2024 m. rugpjūčio mėn. priklausė Kano Pillars.

### „Žalgirio“ klubas
2025 m. balandžio mėn. pasirašyta sutartis su „Žalgirio“ klubu. 2025 m. balandžio 17 d. oficialiai pristatytas futbolo bendruomenei.

2025 m. birželio 13 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai. Susitikimas baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0-0).

2026 m. sausio 6 d. oficialiai paskelbta, kad futbolininkas paliko klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Laimėjimai
;  su FK Žalgiris
* **[[A lyga|A lygos čempionas]]** TBA

## Rinktinės
Kitados atstovavo Nigerijos B (rezervinei) rinktinei.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Generolo Rokos geležinkelis

**Generolo Rokos geležinkelis** () – 1676 mm vėžės geležinkelių tinklas vidurio ir pietų Argentinoje. Prasideda Konstitusjono geležinkelio stotyje Buenos Airėse ir tęsiasi per Buenos Airių, La Pampos, Rio Negro ir Neukeno provincijas.

Šio geležinkelio ištakos – 1862 m. pradėtas tiesti Buenos Airių didysis pietų geležinkelis, sujungęs sostinę su pietiniais Buenos Airių provincijos miestais – Tandiliu (1883 m.), Bahija Blanka (1884 m.), Mar del Plata (1886 m.), Nekočėja (1892 m.), Čipolečiu (1889 m.). XX a. pr. nutiestos atšakos į Sapalą (Neukeno provincija), 1934 m. prijungtas siaurasis geležinkelis į Patagoniją – *[[La Trochita]]*. Be to, Patagonijoje XX a. pr. pastatytos atskiros, su bendru tinklu nesujungtos linijos – Puerto Deseado geležinkelis (1911 m.), Centrinio Čubuto geležinkelis (1888 m.), Komodoro Rivadavijos geležinkelis (1912 m.).

1948 m. Chuano Perono vyriausybė nacionalizavo Argentinos geležinkelius. Pietinė tinklo dalis pavadinta Argentinos prezidento Chulijaus Archentino Rokos garbei. XX a. 5–6 dešimtmečiais kursuodavo prabangus traukinys iš Buenos Airių į Mar del Platos kurortą, taip pat traukiniai vyko į Nekočėją, Tandilį, Bahija Blanką, per beveik 12 valandų būdavo galima pasiekti Mendosą, per 22 – Bariločę. Argentina vėliau susidūrė su ekonominiais sunkumais, didelė dalis Generolo Rokos geležinkelio linijų nustojo veikti, dalis – išardytos. Nustotos naudoti visos Patagonijos geležinkelių linijos, gerokai sumažintas tinklas Buenos Airių provincijoje. 1991–1993 m. Karlosui Menemui vėl privatizavus geležinkelius, dar daugiau nuostolingų ruožų uždaryta.

Naudojamos linijos:
* Rokos linija – Buenos Airių provincijos priemiestinių traukinių tinklas (bendrovė „Trenes Argentinos“ jungia sostinę su La Plata, Eseisa, Časkomusu, Lobosu ir kitais pietrytiniais priemiesčiais);
* Buenos Airės–Mar del Plata (keleivinis, 400 km);
* La Tročita (turistinis);
* Viedma–Bariločė (keleivinis/krovininis);
* „Ferrosur Roca“ krovininių traukinių bendrovė naudoja linijas į Sapalą, Bahija Blanką, San Antonio Oestę;
* „Ferroexpreso Pampeano“ krovininių traukinių bendrovė naudoja linijas daugiausia La Pampos ir Buenos Airių provincijose.


Vía del FCGR en el puente sobre el Canal 9.jpg|Geležinkelio bėgiai Doloreso partide (Buenos Airių prov.)
Tren de carga de FerroSur Roca en playa de maniobras Gerli, Avellaneda 32.jpg|„Ferrosur Roca“ krovininis traukinys Aveljanedos aikštelėje
Estación Bahía Blanca Sud (39).jpg|Bahija Blankos geležinkelio stotis
CSR en Mar del Plata..jpg|Keleivinis traukinys Mar del Platoje
Bariloche, estación 1994 01.jpg|Bariločės geležinkelio stotis 1994 m.


## Šaltiniai
2016 m. 1. līga

**2016 m. 1. līga** – Latvijos 2016 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2016 m. pavasarį ir baigėsi rudenį.

## 2016 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** – antros pakopos pirmenybės.
* Prasidėjo 2016 m. pavasarį ir baigėsi rudenį. Dalyvavo 15 komandų. 
* SC Babīte tapo pirmenybių nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti Virslīga.

**Pastabos:** 
* a) Rygos FC „Skonto" turėjo 8 taškų nuobaudą, kurią skyrė Latvijos futbolo federacija. 
* b) JFK Saldus 2016 m. spalio 28 d. Latvijos futbolo federacijos Drausmės Komisijos sprendimu pašalinta iš pirmenybių, o likusiose varžybose įskaityti pralaimėjimai rezultatu 0:3.

## Taip pat skaitykite
* 2016 m. Virslīga – 2016 m. Latvijos aukščiausioji lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2016 m. sezonas RSSSF
* 2016 SOCCERWAY
2017 m. 1. līga

**2017 m. 1. līga** – Latvijos 2017 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2017 m. pavasarį ir baigėsi 2017 m. rudenį.

## 2017 m. Pirma lyga

* **Pirma lyga** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
* Dalyvavo 14 komandų. Rēzeknes BJSS  (Rēzekne) * Valmiera FK (Valmiera) * Preiļu BJSS (Preiliai) * FK Smiltene (Smiltenė) * FK Auda (Kekava) * FC RTU (Rīga) * FK Staiceles Bebri (Staicelė) * FK Jėkabpilis (Jėkabpilis) * FK Tukums 2000 (Tukumas) * BFC Daugavpils (Daugpilis) * FK Ogre (Uogrė) * AFA Olaine (Uolainė) * Grobiņas SC (Gruobinia) * JDFS Alberts (Ryga).

* 2017 m. liepos 14 d. Latvijos Futbolo Federacija informavo, kad iš Pirmos lygos pirmenybių yra šalinamos FK Ogre iš (Uogrės) ir FK Jėkabpilis/JSC iš (Jėkabpilio). Priežastis, kaip įtariama, šių dviejų komandų žaidėjai įtakojo rungtynių rezultatus ir dėl garbingo ir sąžiningo žaidimo principų pažeidimus abu klubai buvo pašalinti iš visų LFF organizuojamų pirmenybių.

* Visi pašalintų ekipų pasiekti rezultatai, pergalės, lygiosios, pralaimėjimai, įmušti, praleisti įvarčiai ir iškovoti taškai buvo anuliuoti. Pirmenybėse liko 12 ekipų.

### Komandų rikiuotė

## Taip pat skaitykite
* 2017 m. Virslīga – 2017 m. Latvijos aukščiausioji lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2017 m. 1. liga
* 2017 SOCCERWAY
2018 m. 1. līga

**2018 m. Virslīga** – Latvijos 2018 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2018 m. pavasarį, o baigėsi 2018 m. rudenį.
  
## 2018 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** – antros pakopos futbolo pirmenybės šalyje.
* 2018 m. dalyvavo 12 komandų.
### Dalyviai
* FK Auda - Balvu Sporta Centrs - BFC Daugavpils/Progress - Grobiņas SC - FK Smiltene/BJSS - FK Staiceles Bebri - FK Tukums 2000/TSS - JDFS Alberts - Preiļu BJSS - RTU FC/Skonto Academy - Rēzeknes FA/BJSS - SK Super Nova.
### Formatas
* Pirmenybių pradžia 2018 m. balandžio 21 d. 
* Pirmasis etapas baigėsi 2018 m. spalio 21 d.
* Antrame etape varžėsi keturios stipriausios komandos. 

#### Komandų rikiuotė po pirmojo etapo

#### Antrasis etapas
* Antrame etape keturios geriausios komandos sužaidė tarpusavyje po kartą.
* I ture BFC Daugavpils 5-1 nugalėjo Rēzeknes FA/BJSS. O SK Super Nova 3-0 įveikė FK Tukums 2000/TSS.
* II ture BFC Daugavpils laimėjo 4-0 prieš SK Super Nova. FK Tukums 2000/TSS 3-1 palaužė Rēzeknes FA/BJSS.
* III ture BFC Daugavpils 2-1 įveikė FK Tukums 2000/TSS. SK Super Nova 6-3 nugalėjo Rēzeknes FA/BJSS.
* BFC Daugavpils iškovojo visas tris pergales ir iškovojo Pirmos lygos nugalėtojų vardą.
* SK Super Nova liko antroje vietoje ir dėl vietos elito divizione kovojo su Metta/LU.

#### Rezultatyviausieji Pirmoje lygoje
* Šaltinis: Online.lff.lv statistika .
* Atnaujinta: 2018 m. spalio 23 d.

## Taip pat skaitykite
* 2018 m. Virslīga – 2018 m. Latvijos aukščiausioji lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2018 m. 1. līga
* 2018 SOCCERWAY
2019 m. 1. līga

**2019 m. 1. līga** – Latvijos 2019 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2019 m. pavasarį ir baigėsi 2019 m. rudenį.
  
## 2019 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** – antros pakopos pirmenybės. Dalyvavo 10 komandų.
* Pirmenybės baigėsi 2019 m. lapkričio 10 d.
### Komandų rikiuotė

🛡️ PASTABA.
* Sezono pabaigoje FC New Project komanda buvo pašalinta iš pirmenybių, nes tyčia supainiojo žaidėjų asmenybes ir į aikštę išleido neregistruotą žaidėją.

## Taip pat skaitykite
* 2019 m. Virslīga – 2019 m. Latvijos aukščiausioji lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2019 m. 1. līga (RSSSF)
* 2019 m. 1. līga (Soccerway)
* Oficiali LFF svetainė
VFA-Hanner stadionas

**VFA-Hanner stadionas** (iki 2024 m. ***Panerio stadionas***) – futbolo stadionas Vilniaus miesto vakaruose, Lazdynų mikrorajone, šiauriniame miško pakraštyje Bukčiuose. Įrengtas modernus apšvietimas. Atitinka UEFA I kategorijos stadionams keliamus reikalavimus, yra 300 žiūrovų talpinančios tribūnos, dengtos stogu.

## Istorija

Pirmasis stadionas šioje vietoje įrengtas 1987 m. Tuo metu tai buvo „Panerio“ tarybinio ūkio pajėgomis miško apsuptoje dykvietėje įrengta standartinių matmenų futbolo aikštė ir pagalbinės patalpos. Stadione namų rungtynes žaisdavo „Panerio“ klubas. 1998 m. jam bankrutavus stadionu ėmė naudotis mėgėjų komandos.

2020 m. įsikūrė futbolo akademija Vilnius FA, kuri su nekilnojamojo turto plėtros kompanijos „Hanner“ pagalba Panerio stadiono aikštėje įrengė tarptautinius UEFA standartus atitinkantį stadioną. Darbai pradėti 2024 m. pradžioje. Buvo renovuota pagrindinė tribūna, sutvarkytos sėdimos vietos ir įrengtas stogas, moduliniame pastate įrengti futbolininkų persirengimo kambariai ir dušai, sporto salė ir administracinės VFA patalpos. 2024 m. rugsėjo 10 d. stadionas iškilmingai atidarytas, iškilmėse dalyvavo 3000 žmonių, tarp jų – LFF prezidentas Edgaras Stankevičius, „Hanner“ valdybos pirmininkas Arvydas Avulis, VFA vadovas Darvydas Šernas, dainavo atlikėjai Justė Kraujelytė, Jovani ir Donatas Montvydas.

Projekto autoriai – MB „Neue architektūra“ architektai, bendros investicijos į projektą siekė 2,5 mln. eurų. Pagrindiniai investuotojai – „Hanner“ ir Darvydas Šernas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Stadiono „Facebook“ paskyra
2020 m. 1. līga

**2020 m. 1. līga** – Latvijos 2020 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2020 m. pavasarį, o dėl pandemijos grėsmių liko nebaigtas.

## 2020 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** – antros pakopos pirmenybės.
* Dalyvavo 10 ekipų.

### Licencijavimosi eiga
* Licencijavimo komiteto posėdis įvyko 2020 m. sausio 31 d., tuomet ir sprendėsi, kam bus suteiktos B tipo licencijos.
* Licencijos buvo suteiktos šiems klubams: 

Spalvų reikšmės: 
: Suteikta B tipo licencija 
#### Pastaba
* FC New Project ir Balvu Sporta centrs informavo, kad nesieks B tipo licencijų ir nesiruošia dalyvauti Pirmoje lygoje.
* Lokomotiv Daugavpils ir Saldus SS/Leevon atėjo iš Antros lygos, kai pareiškė norą dalyvauti Pirmoje ir sėkmingai licencijavosi.
* FK Dinamo Rīga 2019 m. turėjo bendrą komandą su Staiceles Bebri, o 2020 m. dalyvavo kaip Rygos „Dinamo“ klubas.

### Turnyrinė padėtis
* Dėl pandemijos pirmenybės buvo sustabdytos. Spalio mėnesį dar vyko rungtynės, bet vėliau pirmenybės nutrauktos, o rungtynės atšauktos. 
* Tuo metu pirmoje vietoje buvo FC Lokomotiv Daugavpils.

## Taip pat skaitykite
* 2020 m. Virslīga – 2020 m. Latvijos aukščiausioji futbolo lyga.

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2020 m. 1. liga
* 2020 SOCCERWAY
2025 m. LFF III lyga

**2025 m. LFF III lyga** – ketvirtosios pakopos futbolo pirmenybės, vykstančios Lietuvoje 2025 m. pavasarį–rudenį. LFF III lygos pirmenybės vyko apskrityse, turnyrus vykdė apskričių futbolo federacijos.

### Vilniaus apskritis

VRFS III lygos pirmenybės prasidėjo balandžio 26 d.  ir baigėsi spalio 19 d. Turnyre dalyvavo 10 komandų.

### Kauno ir Marijampolės apskritys
Kvietimas registruotis į 2025 m. LFF III lygos KAFF/MAFF pirmenybes buvo išplatintas balandžio 11 d. Komandų registracija vyko iki balandžio 20 d. Varžybų pradžia – gegužės 4 d., pabaiga – lapkričio 9 d. Dalyvavo 6 Kauno ir 2 Marijampolės apskričių komandos.

### Klaipėdos apskritis
Balandžio pradžioje išplatintas kvietimas registruotis į LFF III lygos Klaipėdos regiono pirmenybes. Pirmenybės prasidėjo gegužės 29 d. ir baigėsi spalio 15 d.

Į pirmenybes užsiregistravo 7 komandos, tačiau prieš sezono pradžią „FK Klaipėda“ atsiėmė prašymą dalyvauti. Sezono eigoje EDM Statyba-Sendvaris pasitraukė iš varžybų, iki tol sužaistų rungtynių rezultatai buvo anuliuoti.

### Šiaulių ir Panevėžio apskritys
ŠAFF-PAFF pirmenybėse dalyvavo 4 Šiaulių ir 1 Panevėžio apskričių komandos. Pirmenybės prasidėjo gegužės 18 d. ir baigėsi spalio 12 d.

### Utenos apskritis
III lygos pirmenybės šiais metais nebuvo numatytos.

### Alytaus, Tauragės ir Telšių apskritys
III lygos pirmenybės nevyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvosfutbolas.lt
2025 m. Sekmadienio futbolo lyga

**2025 m. Sekmadienio futbolo lyga** – penktosios pakopos futbolo pirmenybės, vykstančios Lietuvoje 2025 m. balandį–lapkritį. Tai yra 21-asis SFL sezonas, kurio varžybos vyksta 4 divizionuose, suskirstytuose pagal pajėgumą.

## Komandos

Viso SFL lygoje šiame sezone žaidė 41 komanda – tiek pat kiek ir praėjusiame sezone.

:Į III lygą pakilo FK Ketera
:Iš III lygos iškrito ir iš varžybų pasitraukė FK Navigatoriai
:Iš III lygos ir iš varžybų pasitraukė FK Top Kickers. Tuo tarpu FK Top Kickers–DAligner, kaip ir pernai, toliau žaidė B divizione.
:Prieš sezono pradžią iš varžybų pasitraukė: FK Anykščiai, FK Imperialas, A komanda, FK Vova, FK PILK, FK Užgiris.
:Prisijungė naujos komandos: ESFA-Versmė B, FK Šumskas, VRFM, VRSK

## Rezultatai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SFL Lyga (Vilniausfutbolas.lt)
2021 m. 1. līga

**2021 m. 1. līga** – Latvijos 2021 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2021 m. pavasarį ir dėl pandemijos grėsmių liko nebaigtas.

## 2021 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** – antros pakopos pirmenybės. 2021 m. dalyvavo 10 ekipų.
* Dėl pandemijos pakito čempionato formatas, bei kito tvarkaraštis.

### Licencijavimosi eiga
* Licencijavimo komiteto posėdis įvyko 2021 m. tuomet ir sprendėsi, kam bus suteiktos B tipo licencijos.
* Licencijos buvo suteiktos šiems klubams: 

Spalvų reikšmės: 
: Suteikta B tipo licencija

### Turnyrinė padėtis
; Pirmavo FK Auda ir FK Tukums 2000.

## Taip pat skaitykite
* 2021 m. Virslīga – 2021 m. Latvijos aukščiausioji futbolo lyga.

## Išnašos

## Nuorodos
* Latvijos futbolo federacijos svetainė
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2021 m. 1. līga
* 2021 SOCCERWAY
2022 m. 1. līga

**2022 m. 1. līga** – Latvijos 2022 m. aukščiausiosios futbolo lygos sezonas. Prasidėjo 2022 m. pavasarį, o baigėsi 2022 m. rudenį.

## 2022 m. Pirma lyga

* **Pirma lyga** arba dėl rėmimo sutarčių **"Optibet" Nākotnes līga** – antros pakopos pirmenybės.
* 2022 m. turėtų dalyvauti 14 ekipų.
* Dėl pandemijos pakito čempionato formatas, bei kito tvarkaraštis.

### Licencijavimosi eiga
* Licencijavimo komiteto posėdis įvyko 2022 m. tuomet ir sprendėsi, kam bus suteiktos B tipo licencijos.
* Licencijos buvo suteiktos šiems klubams:

* RĒZEKNE (Rēzeknes FA/BJSS)
* ALBATROZ SC/FS JELGAVA (FS Jelgava)
* GROBIŅAS SC (Grobiņas SC)
* SALDUS SS/LEEVON (Saldus SS/Leevon)
* FK DINAMO RĪGA (FK Dinamo Rīga)
* JDFS ALBERTS (JDFS Alberts)
* FK SMILTENE/BJSS (FK Smiltene/BJSS)
* SKANSTES SK (Skanstes SK); 1 vieta Antoje lygoje 2021 m.
* SK SPĒKS (SK Spēks); 2 vieta Anrtoje lygoje 2021 m.
* AFA OLAINE (AFA Olaine); 4 vieta Anrtoje lygoje 2021 m.

Prie dešimties ekipų prisijungė keturios dublerių ekipos. Kaip pranešama spaudai, dublerių čempionato nebeliks. Keturios ekips žais Pirmoje lygoje, o likusios šešios turėtų žaisti Antroje lygoje.

* RFS dubleriai, Riga FC dubleriai, Valmiera dubleriai, Tukums dubleriai.
* SK Spēks ekipos nebeliko Pirmoje lygoje, o juos pakeitė FK Salaspils.

### Turnyrinė padėtis

## Taip pat skaitykite
* 2022 m. Virslīga – 2022 m. Latvijos aukščiausioji futbolo lyga.

## Išnašos

## Nuorodos
* Latvijos futbolo federacijos svetainė
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2022 m. 1. līga
* 2022 SOCCERWAY
Kurklių tiltas

**Kurklių tiltas** – tiltas per Virintą, stovintis kelio  97,26 km, Kurklių I kaime, Anykščių rajone, už 3 km į pietryčius nuo Kurklių miestelio. Virintos vaga tilto prieigose smarkiai vingiuota, patenka į Virintos hidrografinio draustinio teritoriją. Netoliese (400 m) prie upės įsikūręs Kurklių vandens malūnas, šalia kurio iškasto kanalo vandenys patenka į senvagę. Ji už 190 m nuo Virintos tilto nedideliu upeliu pelkėtame slėnyje prateka kelią, kurio 97,45 km pastatytas kitas tiltas. Abu statinius žymi atskiri upėvardžio „Virinta“ ženklai. Pirmojo tilto ilgis apie 25 m, antrojo – 18 m.

## Istorija
 
Istorinio kelio Sankt Peterburgas–Varšuva Kauno–Zarasų atkarpa priklausė Ukmergės kelių rajonui, buvo pagrindinis šio rajono prižiūrimas plentas. Apie 1930 m. plento Staškūniškio – *Laužekiškių* ruože, 99 km nuo Kauno, pastatytas gelžbetoninis tiltas. Jo duomenys: 25 m ilgio, 7,20 m pločio, 3,40 m aukščio, kainavo 36 311,11 Lt.

2021–2022 m. tiltas per Virintą buvo rekonstruotas. 

Pasak tiltą prižiūrinčių kelininkų, 2023 m. minėtas tiltas, nepaisant patiltėje pastebėto byrančio apsauginio betono sluoksnio, buvo vertinamas 4 balais (iš 5), tai reiškia, kad tiltas buvo geros būklės ir nekeliantis pavojaus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Tilto statyba per Virintos upę *limis.lt*, XX a. 4 deš.
2023 m. 1. līga

**2023 m. 1. līga** – Latvijos 2023 m. Pirmos lygos sezonas. Prasidėjo 2023 m. pavasarį ir baigėsi 2023 m. rudenį.

## 2023 m. Pirma lyga
* **Pirma lyga** arba dėl rėmimo sutarčių **"Optibet" Nākotnes līga** – antros pakopos pirmenybės.
* 2023 m. dalyvavo 14 ekipų.

### Licencijavimosi eiga
* Licencijavimo komiteto posėdis įvyko 2023 m. tuomet ir sprendėsi, kam bus suteiktos B tipo licencijos.
* Licencijos buvo suteiktos šiems klubams:

Spalvų reikšmės: 
: Suteikta LFF-B tipo licencija.
: Nesuteikta LFF-B tipo licencija.

: Rēzeknes FA – priimti kaip pirmieji rezervistai
: FK Smiltene/BJSS – antrieji rezervistai.

### Turnyrinė padėtis
; Gruobinios ekipa tapo Pirmos lygos nugalėtojais.

## Taip pat skaitykite
* 2023 m. Virslīga – 2023 m. Latvijos aukščiausioji lyga

## Išnašos

## Nuorodos
* Latvijos futbolo federacijos svetainė
* RSSSF duomenų bazė:
: Čempionų sąrašas
: Latvijos futbolo istorija
: 2023 m. 1. līga RSSSF
* Soccerway 2023 m.
Liturginė kalba

**Liturginė kalba** ( 'valstybinė prievolė; viešos apeigos') – visų pirma religiniams reikalams (pavyzdžiui, pamaldose, apeigose) vartojama kalba, kurios žmonės kasdieniame gyvenime nevartoja, paprastai ji nėra gimtoji ar pagrindinė. Vis dėlto daugumos sikhų gimtoji kalba yra pandžabų, bet ji yra ir liturginė sikhizmo kalba, o hebrajų ir arabų kalbos yra gimtosios daliai atitinkamai judaizmo ir islamo išpažinėjų, tačiau jų šventieji raštai parašyti kitokiomis, senosiomis šių kalbų formomis.

Kai kuriose religijose arba jų atšakose šventųjų tekstų kalba laikoma šventa. Liturginių kalbų pavyzdžiai:
* Katalikybėje – lotynų kalba
* Dalyje stačiatikių Bažnyčių – bažnytinė slavų kalba
* Judaizme – hebrajų kalba
* Islame – arabų kalba
* Hinduizme – sanskritas
* Budizme – pali kalba
* Sikhizme – pandžabų kalba

Religijų liturginės kalbos gali keistis. Pavyzdžiui, pirmosiose bažnytinėse bendruomenėse krikščionių apeigos vykdavo graikų kalba, kai kada vartotos vietinės aramėjų, sirų, koptų, armėnų ir lotynų kalbos, tačiau nuo IV a. Vakarų Bažnyčiose įsigalėjo lotynų kalba. Nuo IX a. slavų kraštuose imta vartoti senąją bažnytinę slavų kalbą, iš kurios išriedėjo dabartinė bažnytinė slavų kalba. XVI a. M. Liuteris į vokiečių kalbą išvertė Bibliją, pasirodė vertimų ir į kitas kalbas, nacionalinių kalbų vaidmuo liturgijoje sustiprėjo. Nuo XIX a. įvairiose katalikų šalyse liturginis sąjūdis siekė įtvirvirtinti nacionalines kalbas. Šiandien lietuvių katalikų bažnyčiose aukojamos mišios ir sakomi pamokslai lietuviškai, pasitaiko tik keletas graikiškų ar lotyniškų pasakymų (pavyzdžiui,  'Viešpatie, pasigailėk! Kristau, pasigailėk!'). Vis dėlto Vatikano II susirinkime (1962–1965) lotynų kalba patvirtinta kaip liturginė, tačiau leidžiamos ir nacionalinės kalbos.

## Išnašos
Motorvežis

**Motorvežis** – nedidelio galingumo lokomotyvas su vidaus degimo varikliu, dažniausiai dyzeliniu, skirtas įvairiems pagalbiniams darbams: manevruoti privažiuojamuosiuose geležinkeliuose, kelio remonto medžiagoms atvežti, nedideliems sąstatams pervaryti, įvairioms pramonės įmonių reikmėms. Būna iki 300 kW galios, 20–30 % naudingumo. Naudojami manevriniu ir magistraliniu režimu. Motorvežiai yra mažesnio galingumo nei kiti manevriniai lokomotyvai.

Lietuvoje labiausiai paplitę TGK-2 serijos dviašiai motorvežiai su dyzeliniu 185 kW galios varikliu ir su hidrodinamine pavara.

## Šaltiniai
Kurklių vandens malūnas

**Kurklių vandens malūnas** – buvęs vandens malūnas su išlikusia technologine įranga, stovintis Virintos upės (Šventosios intako) dešiniajame krante, Kurklių I kaime (Kurklių sen.), Anykščių rajone. Patenka į Virintos hidrografinio draustinio teritoriją. Pasiekiamas iš kelio , nuo Kurklių tilto ties senvage pasukus į pietryčius, Stirnų Tako gatve apie 400 m.

## Istorija

XX a. pradžioje kaimo vietoje buvo Kazio Bistramo dvaras. 1927 m. nepriklausomoje Lietuvoje vykdant žemės reformą, dvare buvo atliekama parceliacija, žemė išdalinta ūkininkams. K. Bistramo dvaro malūną ant Virintos upės nuomojo žydas Eizikas. 1927 m. kaimas turėjo 359,4 ha žemės, iš jos dvarui priklausė 120,2 ha. Kurklių I kaime veikė karčema, parduotuvė. Per Antrąjį pasaulinį karą ponai Bistramai iš Kurklių I kaimo pasitraukė į Lenkiją.

## Malūnas

Medinis malūnas įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Išskiria savo technologine įranga, pastato architektūrine išraiška. Saugoma teritorija užima 18 402 m² plotą. Prie malūno sodybos vieno aukšto su pastoge pastato yra kai kurių hidrotechninių įrenginių liekanų: kanalas, apgriuvusi upės užtvanka, buvusio tilto akmenų betono atramos.

Vandens malūno technologinė įranga:  
* du grūdų malimo girnų stovai (be mechanizmų grūdams į girnas berti),
* girnų nukėlimo gervė (išlikusios metalinės žirklės nuimtos),
* kruopinės metalinis  mechanizmas, 
* du pikliai pastogėje,
* elevatorius,
* mediniai latakai ir piltuvai, 
* dvi horizontalios turbinos (su vandens kiekio reguliavimo svirtimis),
* išorinė transmisija, sudaryta iš 4 krumpliaračių porų (dvi virš turbinų, dvi po girnomis), 
* vidinė transmisija (velenai su skriemuliais cokoliniame ir pirmajame aukštuose bei pastogėje),
* maišų keltuvas su vežimėliais,
* šachta su keltuvo transmisija ir jos paleidimo svirtimi,
* grūdų valymo įrenginys.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Kurklių I vandens malūnas *malunai.lt*
Kalaus ketaus vamzdis

**Kalaus ketaus vamzdis** – vamzdis, pagamintas iš modifikuoto pilkojo ketaus, į kurį gamybos metu įmaišoma magnio (Mg) arba cerio (Ce). Plačiai naudojami vandentiekyje, nuotakyne, šilumos tinkluose ir pan. Pasirodė rinkoje XX a. šeštojo dešimtmečio pabaigoje kaip pažangesnė tradicinių ketaus vamzdžių atmaina – jie geriau atlaiko slėgį ir mechanines apkrovas, todėl yra patikimesni ir ilgaamžiškesni. Kalaus ketaus vamzdžiai gaminami nuo 40 mm iki 2 metrų skersmens.

## Aprašymas
Pagrindinis skirtumas tarp kalaus ketaus ir paprasto ketaus vamzdžių yra anglies priemaišų struktūra: paprastame ketuje anglis yra pailgoje formoje, todėl vamzdžiai trapūs ir skyla; pridėjus mangano (apie 0,1–1 %) anglis pakeičia savo struktūrą ir tampa apvalios formos, tuo pačiu padidėja ketaus stiprumas, jis tampa tąsus, jį galima virinti, atlaiko didesnes apkrovas.
Kalaus ketaus vamzdis gaminamas naudojant išcentrinį (centrifūginį) liejimą. Atvėsinti vamzdžiai gali būti papildomai termiškai apdorojami, o jų paviršiai padengiami antikorozinėmis dangomis – vidus dažnai padengiamas cemento skiediniu, o išorė – bituminėmis ar epoksidinėmis medžiagomis, kad vamzdis būtų ilgaamžis ir atsparus aplinkos poveikiui.

## Jungtys
Kalaus ketaus vamzdžiai sujungiami flanšais, movomis ir kitomis specifinėmis jungtimis.

### Flanšai
Flanšas – plokščias žiedas arba diskas su tolygiai išdėstytomis skylėmis varžtams ar smeigėms, jungiantis velenus, vamzdžius, rezervuarus ir pan. Deformuojamas tarpiklis, dažniausiai elastomerinis, dedamas tarp iškilių paviršių ant flanšų, užtikrina sandarumą. Flanšo storis, skylučių kiekis ir jų dydis priklauso nuo vamzdžių skersmenų ir slėgio reikalavimų, nuo skirtingų šalių standartų.

Europoje flanšams naudojamas ISO 7005-1:2011 standartas. 

### Movos
Mova – tai vamzdžio galo išplatėjimas, skirtas lengvesniam ir sandariam sujungimui su kitu vamzdžiu. Vamzdžio galas įkišamas į išplatėjusią dalį – movą, kurioje naudojamos guminės tarpinės, kad būtų užtikrintas sandarumas. Movinė jungtis leidžia vamzdžius sujungti be papildomų jungiamųjų detalių ar suvirinimo, todėl montavimo darbai tampa paprastesni ir greitesni.

Europoje kalaus ketaus vamzdžiams su moviniais sujungimais taikomas ISO 9349:2017 standartas.

## Tarnavimo laikas
Remiantis 2004 m. tyrimu, tikėtina, kad kalaus ketaus vamzdžių tarnavimo laikas siekia 100 metų – tai pagrįsta bandymų rezultatais, lauko patikromis ir daugiau nei 50 metų trukusiu eksploatavimu. Pagal Amerikos vandentvarkos asociacijos 2012 metų tyrimą kalaus ketaus vamzdžių tarnavimo laikas, net ir agresyvesnėmis sąlygomis, naudojant pažangias klojimo praktikas gali siekti iki 110 metų.

## Šaltiniai