open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lieporių kapinynas

**Lieporių kapinynas** – kapinynas Šiaulių miesto pietinėje dalyje, į vakarus nuo kelio Šiauliai–Kelmė, ant kalvelės, tarp Vijolės ir Šventupio upelių, tarp buv. Lieporių kaimo ir Gytarių gyvenamojo mikrorajono, greta archeologinės Lieporių gyvenvietės.

## Tyrimai

Aptiktas 1983 m., Šiaulių Aušros muziejus kapinyną pradėjo tyrinėti 1987 m. (Ilona Vaškevičiūtė), 1990–2006 m. tyrė Birutė Salatkienė. 1987 ir 1990–1991 m. kapinyne ištirtas 4039 m² plotas. Aptikti 95 mirusiųjų kapai, daugiausia vaikų, jaunuolių, jaunų vyrų ir moterų; vyresnių nei 40–45 m. buvo tik 9. Kai kurių ūgis siekė 180–190 cm. Nustatytas 30 kapų palaidotųjų amžius. Šeši iš jų buvo vaikai iki 10 metų amžiaus, penki 10–20 metų. Iš 20–30 metų mirusiųjų 5 buvo vyrai ir trys moterys. Daugiausia mirusiųjų 30–40 metų amžiaus. Galima spėti, kad dauguma vyrų žuvo mūšiuose, o moterys mirė gimdydamos.

Kapai išdėstyti eilėmis vienas šalia kito, bet labai netolygiai. Ankstyviausi kapai rasti pietiniame kalvelės pakraštyje. Jie datuojami V a. – VII a. Mirusieji laidoti su IV a. – VIII a. dirbiniais (ginklais, darbo įrankiais, papuošalais) pailgose keturkampėse, dažnai užapvalintais galais, 130–230 cm ilgio ir 40–80 cm pločio negiliose duobėse, dauguma jų į molį įkasta 15–26 cm. Pati giliausia duobė iškasta vyro kapui Nr. 91, ji 80 cm gylio, iš jų – 60 cm molyje. Kapinynas priskiriamas žemaičiams. Manoma, kapinyne laidoti Lieporių I ir II senovės gyvenviečių mirusieji.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Birutė Salatkienė. Lieporių (Šiauliai) kapinyno 1990 ir 1991 m. tyrinėjimai. – Iliustr. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1990 / 1991, D. I. – 1992, p.&nbsp;117-122.
* Birutė Salatkienė. Žemaičių karių kapai V–VIII m. e. a. Lieporių kapinyne. – Iliustr. // Mūsų kraštas. – Nr. 2 (3) (1993), p.&nbsp;21-29.
* Birutė Salatkienė. The complex of archaeological monuments in Lieporiai (the 5 th–8 th c. A.D.). – Iliustr. // 19. Nordiske arkæolog kongres : Velje 12.–19. September. – [Velje, 1993]. – P. 103–105.
* Birutė Salatkienė. Lieporių gyvenvietės tyrinėjimai. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992–1993 m. , V,-1994.-p.-64-73;
* Birutė Salatkienė. Lieporių archeologinių paminklų kompleksas / dail. Arūnas Vasiliauskas. – Iliustr. // Šiaulių metraštis 1994–1995. – Šiauliai: Saulės delta, 1996. – P. 161–168.
* Birutė Salatkienė. Seniausios Šiaulių istorijos tyrinėjimai / piešinys Haris Ostašenkovas. – Iliustr. – Bibliogr. : 16 pavad. // Šiauliai: miesto istorija, dabartis, perspektyvos. – Šiauliai: Saulės delta, 1998. – P. 6-15.
* Birutė Salatkienė. Lieporių neįtvirtinta gyvenvietė 1 // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2004. – 2006, p.&nbsp;45-52.
* Birutė Salatkienė. Lieporių archeologijos paminklai kaip žemaičių paribio kultūros atspindys // Istoriniai tekstai ir vietos kultūra. Šiaurės Lietuvos istorijos centras, Dialektologijos centras, Šiaulių universitetas. Historical scripts and local culture. Šiauliai-Ryga. 2004. P. 138–151.

## Nuorodos
* Šiaulių krašto praeitis nuo seniausių laikų iki XVII a. Šiaulių Aušros muziejus
Juodupės herbas

**Juodupės herbas** – pagrindinis Juodupės miestelio ir Juodupės seniūnijos (Rokiškio rajono savivaldybė) heraldinių atributas.

## Aprašas

Auksiniame lauke juodas kairysis banguotas kaspinas su keturiomis sidabrinėmis banguotomis gijomis.

## Simbolika

Juodas kaspinas įprasmina upę (pro miestelį tekančią Juodupę), sidabrinės gijos simbolizuoja miestelyje klestinčią vilnos pramonę. Auksinė spalva reiškia turtą, gerovę.

## Istorija

Herbas patvirtintas 2006 m. gegužės 4 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 606. Herbo etaloną sukūrė Egilis Skuja.

## Šaltiniai
Dieveniškių herbas

**Dieveniškių herbas** – pagrindinis Dieveniškių miestelio ir Dieveniškių seniūnijos (Šalčininkų rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

## Aprašas

Mėlyname skydo lauke – dvi perkabintos auksinės pasagos dešiniojo kaspino vietoje.

## Simbolika
* Dvi perpintos pasagos – darnus įvairių tautybių miestelio gyventojų sambūvis. 
* Mėlyna spalva – dangaus spalva, reiškianti ištikimybę, išmintį, pastovumą ir sąžiningumą.

## Istorija

Istorinio herbo Dieveniškės neturėjo. Herbas patvirtintas 2006 m. gegužės 4 d. LR prezidento dekretu Nr. 607. Etalono autorius – Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Mary Pierce

**Merė Pirs** (; g. 1975 m. sausio 15 d.) – Prancūzijos tenisininkė, olimpietė, buvusi trečia pasaulio raketė.

### Didžiojo Kirčio turnyrų finalai
#### Vienetai: 6

#### Dvejetai: 2

#### Mišrūs dvejetai: 1

## Šaltiniai
BK 1901

**Niukiobingo B1901** – Danijos futbolo klubas iš Niukiobingo.

## Istorija

1994 m. geriausi žaidėjai perėjo į naują Lolland-Falster Alliancen klubą.

## Pasiekimai

## Sezonai
### [[UEFA]] varžybos

## Išnašos

## Nuorodos
*
Sanos universitetas

**Sanos universitetas** įkurtas 1970 m. kaip pirmas ir pagrindinis Jemeno arabų respublikoje (dabartiniame Jemene). Universitetas įkurtas šalies sostinėje Sanoje. Sanos universitetas yra viešasis, kasmet jame mokosi apie 8000-14000 studentų.

## Istorija
Atidarytame Sanos universitete veikė tik du fakultetai: šarioto ir teisės fakultetas, bei edukacijos fakultetas. 1974 m. edukacijos fakultetas išskaidytas į trys skirtingus fakultetus: edukacijos, mokslo ir meno. Dar po metu nuo šarioto ir teisės fakulteto atskirtas verslo fakultetas. 2000 m. universitete jau veikė 17 fakultetų.

## Fakultetai
* Inžinerijos fakultetas 
* Informacinių technologijų fakultetas 
* Komercijos ir ekonomikos fakultetas 
* Medicinos fakultetas 
* Stomatologijos fakultetas 
* Farmacijos fakultetas 
* Mokslo fakultetas
* Agrikultūros fakultetas
* Teisės ir įstatymų leidybos fakultetas
* Meno fakultetas
* Kalbų fakultetas
* Publikacijos fakultetas
* 5 specializuoti edukaciniai fakultetai

## Nuorodos
* Sanos universiteto oficiali svetainė
Niukiobingas

**Niukiobingas** – miestas pietryčių Danijoje, Lolando ir Falsterio salose, kurias jungia 295 m ilgio Frederiko IX tiltas. Dauguma gyventojų gyvena Falsteryje. Išlikę Caro rūmai (1700 m.), XV a. pilis, yra miesto muziejus, zoologijos sodas.

## Istorija
* Įkurtas XI a. kaip tvirtovė. 
* 1332 m. tvirtovėje mirė danų karalius Kristupas II.  
* 1667 m. joje susituokė būsimasis Danijos ir Norvegijos karalius Kristijonas V.
* 1767 m. viduramžių tvirtovė buvo sugriauta.

## Sportas
### Futbolas
* BK 1901
* Lolland-Falster Alliancen

## Galerija

Image:Nykøbing Falster - udsigt mod byen.jpg|
Image:Nykoebing-Falster-udsigt.jpg|
Image:Vandtaarnetnykøbing.JPG|
Image:Middelaldercenter1.JPG|
Image:Nykøbing Falster - Middelaldercentret.jpg|
Image:NykøbingF Kirke 1896.jpg|Nykøbing Falster, 1896
Image:Nykb_F_bispegaard.jpg|Nykøbing 1900
Image:Nykoebing_falster_station_ankomsthal.jpg|Nykøbing F Stotis
Image:Nykøbing Falster.jpg|Nykøbing 


## Nuorodos
*Nykøbing Falster Tourist Information website
Griškamurgis

**Griškamurgis** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Naujosios Ūtos, tarp Tartupio Sruogos, Ūtos Sruogos, Naujosios Ūtos ir Zapalkos kaimų. Rytų puse ribojasi su Ūtos giraite.

## Gyventojai

1959 m. 8 kaimo sodybose gyveno 27 asmenys. 2009 m. 1 sodyboje gyveno 1 asmuo.

## Šaltiniai
Jemeno transportas

**[[Jemenas|Jemeno]] transporto sistema** yra ganėtinai prastai išvystyta dėl valstybės skurdo. Neįrengtas geležinkelių tinklas, blogos kokybės keliai, prastai modernizuoti ir ribotų galimybių oro uostai.

## Keliai
Jemeno keliai yra prastos būklės. Iš 71 300 km valstybės kelių tik 6 200 km yra asfaltuoti. Šiaurinėje Jemeno dalyje išvystyta gera kelių sistema tarp Sanos, Taizo ir Chudaidos bei teikiamos tarpmiestinių autobusų paslaugos. Į pietūs keliai paprastai yra prastesnės būklės, išskyrus Taizo–Adeno plentą. 2005 m. Pasaulio Bankas skyrė 40 milijonų JAV dolerių paramą valstybės kelių asfaltavimo projektui. Planuose yra ir 1,6 milijardų JAV dolerių vertės automagistralė, jungianti Adeną ir Amraną.

Kelionės keliais Jemene yra nesaugios. Daugelis vietinių gyventojų nesilaiko eismo taisyklių ir netgi vairuoja kairiąja puse, nors valstybės reglamente nurodyta važiuoti dešiniąja. Keliais dažnai vaikšto gyvūnai ir vaikai.

## Vandens keliai
Dominuojantys šalies uostai yra Mukha, Mukala, Chudaida ir Adenas. Pastarasis yra pagrindinis valstybės uostas. Jemene neišvystytas joks transportas vidaus vandenyse.

## Vamzdynai
2004 m. Jemene buvo 1 262 km vamzdynų, kurių 88 km skirti dujoms ir 1 174 km naftai.

## Oro keliai
Jemene yra 46 oro uostai, iš kurių 16 turi grįstus pakilimo takus. Šalyje veikia penki tarptautiniai oro uostai. Skrydžius vykdo nacionalinė aviakompanija „Yemenia“. Tikimasi, kad „Yemenia“, kurios 49 % akcijų šiuo metu priklauso Saudo Arabijos vyriausybei, o 51 % Jemeno vyriausybei, galiausiai bus privatizuota, bet tam priešinasi Saudo Arabija. 2001 m. aviakompanijos aptarnavo apie 858 000 keleivių. Kompanijos turimi 12 lėktuvų jau yra pasenę, todėl 2002 m. trys nauji lėktuvai buvo išsinuomoti aštuoneriems metams ir 2006 m. pradžioje aviakompanija paskelbė apie savo planus įsigyti šešis naujus orlaivius 2012 metais.

## Šaltiniai
Kiogė

**Kiogė** – miestas Zelandijos saloje (rytų Danija), 39 km į pietvakarius nuo Kopenhagos. Geležinkelio stotis. Išvystyta gumos, dažų pramonė. Šv. Mykolo bažnyčia (XIV a.; su švyturiu bokšte, seniausiu šalies švyturiu), piečiau miesto yra Valės pilis.

## Istorija
Nuo seno apgyventa teritorija. Pirmas žinomas turgus minimas 1288 m.

## Sportas
### Futbolas
* HB Køge
* Køge BK

## Galerija

File:Køge during winter.jpg|Žiemą
Image:Koege ToexensSkole.JPG|Įėjimas į *Tøxens Skole*
Image:OldestbuildinginKoege.jpg|Seniausias namas
Image:Køge - gammelt bindingsværkshus, Kirkestræde.jpg|Senieji pastatai
Image:Sankt Nicolai Kirke Koege Denmark.jpg|*Sankt Nicolai Kirke*
Image:Køge - Kirkestræde.jpg|*Kirkestræde* (Bažnyčių gatvė) 
Image:Køge - gamle huse i Kirkestræde.jpg|*Kirkestræde* (Bažnyčių gatvė) 
Image:Køge - statue af Frederik 7. - Torvet.jpg|Paminklas karaliui Frederikui VII 
Image:Køge museum.JPG|Muziejus
Image:Kunstmuseet-Koege-Skitsesamling.jpg|KØS muziejus 
Image:Køge Miniby2.jpg|Senamiesčio kopija


## Nuorodos
* Istoriniai žemėlapiai Køge miestas, apylinkės
Juozapavas (Prienai)

**Juozapavas** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Naujosios Ūtos centro į vakarus. Kaimas ribojasi su Šakališkių kaimu vakarinėje pusėje, Paliomis – šiaurinėje pusėje. Pietinėje pusėje Juozapavo kaimą nuo Pašlavančio kaimo skiria kelias .

## Gyventojai

1959 m. 4 kaimo sodybose gyveno 12 asmenų.

## Šaltiniai
Pašlavantys (Naujoji Ūta)

**Pašlavantys** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Naujosios Ūtos, prie kelio . Kaimas pietiniu kraštu ribojasi su Pilotiškių, šiauriniu – Juozapavo, rytiniu – Asiūklės kaimais.

## Etimologija

Pašlavantys – vandenvardinis vietovardis. Kaimas vakariniu galu prisišliejęs (kaip ir Pašlavančio kaimas, esantis kitoje Palių pusėje – Šlavantos upelio ištakose, Šilavoto seniūnijoje) prie Šlavantos upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Vytauto Degučio knyga „Čia mūsų pėdos“, 72 puslapis. – UAB Utenos Indra. 2017.
Skirptiškė

**Skirptiškė** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, vakarine puse prisiglaudęs prie Asiūklės kaimo, šiaurės vakarų pusėje – prie Palių, Serbentinės kaimo, šiaurės rytuose – Naujosios Ūtos kaimo, pietuose – Būdininkų kaimo. Greta Misevičių sodybos stūkso kalvelė – prancūzkapiai (kaip ir Asiūklės prancūzkapiai XX a. 7-9 dešimtmetyje išbraukti iš saugojamų paminklų sąrašo.).

## Istorija

Kaimas atsirado 1872 m. iškirtus miškus.

Pokaryje J. Kedžio (dabart. A. ir A. Janulių sodyboje) buvo partizanų bunkeris, kuriame susisprogdino partizanas Petras Burinskas-Tetervinas.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Dabartinėje Zieniaus sodyboje gimė Marijampolės Rygiškių Jono mokyklos direktorius mokytojas ekspertas Vincas Peckus – aistringas muziejininkas, 7 knygų autorius.
* Skirptiškės kaime 1947 m. gimė Juozas Margelvičius, inžinierius (1975 m.), daktaras (1990 m.), Kauno technologijos universiteto Fizikinės elektronikos instituto direktorius (1994 m.). Paskelbė per 30 mokslinių straipsnių. Mokslinės veiklos kryptys: paviršiaus paruošimas, GaAs epitaksija ir milimetrinio diapazono prietaisai.

## Galerija

Skirptiškių kaimas.JPG
Skirptiškės 1.JPG
Skirptiškės 2.JPG
Skirptiškės 3.JPG
Skirptiškės teritor..JPG
Skirptiškės prancūzkapiai.JPG


## Šaltiniai

* Vytauto Degučio knyga „Čia tavo pėdos“. – UAB „Utenos Indra“, 2017. (86-88, 164 puslapiai).
Tartupio Sruoga

**Tartupio Sruoga** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, tarp Palių ir Ūtos giraitės. Rytinė kaimo pusė ribojama Ūtos giraitės, vakarinė – Palių. Šiaurinė kaimo pusė ribojasi su Baltramurgio kaimo (nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio neturinčio gyventojų) laukais, pietuose – Griškamurgio kaimu.

## Gyventojai

1959 m. 9 sodybose gyveno 30 gyventojų.. 2009 m. 6 sodybose gyvena 11 gyventojų 2014 m. 6 sodybose gyveno 6 gyventojai.

## Šaltiniai

* Vytautas Degutis ,,Čia mūsų pėdos". Spaustuvė UAB ,,Utenos Indra". 2017.
Boleyn Ground

**Boleyn Ground** (arba ***Aptono parko stadionas***, ) – buvęs futbolo stadionas Londone, klubo West Ham United namų arena. Buvo įsikūręs Aptono parko rajone, jame buvo 35 303 sėdimos vietos.

## Istorija

1895 m. įkurtas West Ham United FC futbolo klubas (tuomet turėjęs „Thames Ironworks“ pavadinimą) namų rungtynes žaidė įvairiose Rytų Londono vietose, kol 1904 m. persikėlė į Aptono parko rajone esančią aikštę. Klubas pradėjo nuomotis Žaliosios gatvės namą () ir žemės plotą prie jo. Žaliosios gatvės namas buvo vadinamas Boleyn pilimi dėl išvaizdos panašumų ir sąsajos su buvusia jo savininke, XVI a. gyvenusia Anglijos karaliene Ana Bolin.

Vietinių rėmėjų finansuojamos stadiono statybos vyko buvusioje katalikiškos mokyklos kopūstų lysvėje. Naujasis stadionas talpino 20 000 žmonių, 2 000 visų vietų buvo sėdimos. Laikantis tradicijos, statinys pavadintas Boleyn Ground. Pirmosios rungtynės vyko prieš vietinius priešininkus – Londono Millwall FC klubą, jas 3–0 laimėjo šeimininkai.

Antrojo pasaulinio karo metais, 1944 m. rugpjūtį, į pietvakarinę stadiono dalį buvo pataikiusi bomba, tad devynerias iš eilės rungtynes Vest Hamo klubui teko žaisti svečiuose.

Daugiausia žiūrovų stadiono istorijoje – 42 322 – susirinko į 1970 m. spalio 17 d. vykusias Anglijos Pirmojo diviziono rungtynes tarp Vest Hamo ir Londono Tottenham Hotspur ekipų, kurias šeimininkai pralaimėjo 1–0. Antroje vietoje su 35 550 lankomumo rodikliu – Premier lygos mačas prieš Manchester City klubą 2002 m. rugsėjo 21 d.

Klubas planavo statyti naują stadioną Vest Hamo rajone, *Parcelforce site* vietovėje, tačiau dėl lėšų stokos šių planų atsisakyta. Vėliau buvo planuojama plėsti esamą stadioną iki 50 000 vietų – išplečiant Rytų tribūną ir flangus. Galiausiai nuspręsta stadioną uždaryti ir nugriauti. Paskutinės rungtynės įvyko 2016 m. gegužės 10 d. tarp West Ham United ir Manchester United komandų. Netrukus stadionas parduotas už 40 mln. svarų

## Tribūnos

Nuo 1990 m. visos vietos Boleyn Ground stadione yra sėdimos – šio reikalavimo turi laikytis visi profesionalūs Anglijos klubai po 1989 m. birželio 15 d. įvykusios Hillsborough Stadium tragedijos. Praeito amžiaus dešimtajame dešimtmetyje stadionas ne kartą plėstas – 1993 m. pietinėje tribūnoje įrengta 9 000, 1995 m. šiaurės tribūnoje – 6 000, 2001 m. vakarų tribūnoje – 15 000 papildomų sėdimų vietų.

Upton Park stadionas turi keturias pagrindines tribūnas, dvi iš jų pavadintos Sero Trevoro Brookingo, Sero Bobby Moore vardais bei Rytų ir Vakarų tribūnas.

## Bilietų kainos

Bilietų kainos į West Ham rungtynes varijuoja priklausomai nuo priešininkų, su kuriais klubas susitinka. Brangiausiai kainuoja A kategorijos rungtynės (prieš Arsenal, Chelsea, Liverpool, Manchester United ir Tottenham Hotspur klubus), susitikimai su likusiais 14 Premier lygos klubų priklauso B kategorijai – bilietai yra pigesni.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie stadiona WMFC puslapyje
Šakališkiai (Prienai)

**Šakališkiai** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, vakarine dalimi besiremiantis į Marijampolės savivaldybės žemes, šiaurėje ribojamas Palių miško, rytuose – Pilotiškių ir Juozapavo kaimų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Vytautas Degutis. „Čia mūsų pėdos“. Spaustuvė UAB „Utenos Indra“, 2017.
Serbentinė

**Serbentinė** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, iš visų pusių apsuptas Palių, tik rytų pusėje besiribojantis su Skirptiškės kaimu.

## Istorija

Pokariu šiame kaime žuvo Lietuvos partizanas – Juozas Lietuvininkas.

1959 m. trijuose ūkiuose gyveno 9 gyventojai. 2009 m. dvejuose ūkiuose gyveno 7 gyventojai. 2009 m. birželio 9 d. Serbentinės kaime, A. Lietuvininkienės sodyboje vyko antrasis Kauno apskrities Klojimo teatrų festivalis „Vėtrungė“.

## Gyventojai

## Šaltiniai

* Vytauto Degučio knyga „Čia mūsų pėdos“. Spaustuvė UAB „Utenos Indra“, 2017. 79–80 puslapiai.
Kultūros vertybių registras

**Kultūros vertybių registras**, **Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras** – Lietuvos kultūros paminklų apsaugos sistemos dalis, kultūros vertybių sąrašas, turintis teisinę galią.

## Istorija
1995–2005 m. galiojo Nekilnojamųjų vertybių registras, kurį tvarkė Kultūros paveldo centras; jo pirmtaku Lietuvoje laikytini Istorijos ir kultūros paminklų sąrašai. Į Nekilnojamųjų vertybių registrą vertybės buvo įrašomos Kultūros vertybių apsaugos departamento (dab. Kultūros paveldo departamentas) direktoriaus įsakymu. Iki 2005 m. balandžio 20 d. į šį registrą buvo įrašyta: 1964 archeologijos objektai, 286 įvykių vietos, 324 mitologiniai objektai, 160 monumentų, 1672 laidojimo vietos, 53 urbanizuotos vietovės, 1073 statiniai, 353 statinių priklausiniai ir 543 statinių kompleksai. Kilnojamųjų kultūros vertybių registre, kuris veikė nuo 1999 m. registruotos kultūros vertybės, nesančios valstybinėse saugyklose; jos buvo įrašomos Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymu, pritarus Valstybinei paminklosaugos komisijai. Jame buvo įrašyta 919 objektų.

## Registras
Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras galioja nuo 2005 m., jį tvarko Kultūros paveldo departamentas. Įsteigtas vietoje Nekilnojamųjų kultūros vertybių ir Kilnojamųjų kultūros vertybių registrų. Nekilnojamosios kultūros vertybės į Kultūros vertybių registrą įrašomos Vertinimo tarybai nusprendus, kad objektui reikalinga apsauga. Valstybės saugomus kultūros paveldo objektus skelbia Lietuvos kultūros ministras.

2009 m. spalio 28 d. Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre buvo įrašyta:
* 3 114 kilnojamųjų kultūros vertybių
* 22 005 nekilnojamųjų kultūros vertybių, iš jų:
** 1354 kompleksą sudarantys objektai
** 1049 nekilnojamieji pavieniai objektai
** 33 vietovės
** 2527 statiniai
** 896 vietos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kultūros vertybių registras
Kauno ornitologinis draustinis

**Kauno ornitologinis draustinis** – saugoma teritorija Kauno miesto pietrytinėje dalyje, zoologinis draustinis. Draustinis rytuose ribojasi su Nemunu, šiaurėje – su Nemuno apsaugine juosta, vakaruose – su Vičiūnų vandenvietės teritorija ir valstybine žeme, pietuose – su Kauno hidroelektrinės sklypu. Plotas 78,5 ha. Draustinis įkurtas 1988 m.

Draustinyje saugomos paukščių žiemavietės, esančios žemutiniame Kauno HE užtvankos bjefe. Per pastaruosius metus draustinyje žiemoja apie 5000 vandens paukščių.
Draustinio teritorijoje aptinkamos į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos paukščių rūšys: juodakaklis naras, smailiauodegė antis, jūrinis erelis, raudonkojis tulikas, tikutis, gulbė giesmininkė, pilkoji žąsis, mažasis kiras, tulžys. Taip pat draustinyje žiemoja Europos mastu saugomos šios globaliai nykstančių paukščių rūšys: mažasis dančiasnapis, balnotasis kiras, paprastasis kiras.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Kauno miesto aplinkos apsaugos skyrius
Mano geriausias meilužis

**Mano geriausias meilužis** () – 2005 m. amerikiečių romantinė komedija, kurioje vaidina Uma Thurman, Meryl Streep ir Bryan Greenberg. Filmą režisavo ir scenarijų sukūrė Ben Younger.

## Nuorodos
* 
*
Londono mados savaitė

**Londono mados savaitė** () – Londone vykstantis mados industrijos renginys, trunkantis apie savaitę, kurio metu drabužių dizaineriai ir mados namai pristato savo naujausias kolekcijas. Šiuo renginiu informuoja apie tai, kokias naujas mados tendencijas siūlo britų mados kūrėjai. Tokie pat renginiai vyksta ir Milane, Niujorke bei Paryžiuje.

## Koncepcija

Londono mados savaitės vyksta du kartus į metus. Sausį pristatomos rudens/žiemos kolekcijos, o rugsėjį – pavasario/vasaros. Londono mados savaitė pirmą kartą įvyko 1961 m., tačiau tokia forma, kokia ji vyksta dabar (dizainerių pasirodymai suskirstomi į 4–5 dienas, pakviečiami žiniasklaidos atstovai, didieji drabužių prekybininkai bei žymūs žmonės, potencialūs mados namų klientai, ir numatytu laiku modeliai pristato kolekcijas) – tik 1993 m. 2009 metais surengta jubiliejinė – 25 Londono mados savaitė. Šį renginį organizuoja Britų mados taryba. Šis renginys nustebino Londoną šou gausa – per penkias dienas įvyko 54 kolekcijų pristatymai ir 19 prezentacijų.

## Istorija

1987 m., kai visą pasaulį sudrebino akcijų biržos krizė, pavadinta Juoduoju pirmadieniu (), visa mados industrija pasiekė ribą, kai iki visiško kūrybos štilio ir finansų trūkumo buvo labai netoli. Pirmieji, kurie atgaivino savo kūrybą, ir buvo britai. Ilgą laiką, kai dauguma kitų miestų mados namų pristabdė savo veiklą, jie dirbo ir pristatinėjo savo kolekcijas visiškai be jokio finansavimo. 1992 m. Londono mados savaitė buvo tokia skurdi, jog joje dalyvavo vos keletas dizainerių, kurie turėjo dalintis viena vienintele patalpa.
                                                                                              
Londono mados savaitės dėka pasaulinio garso dizaineriais ir mados namais pavyko tapti Luellai Bartley, Stellai McCartney, Matthew Williamson, Burberry, Alexander McQueen, John Galliano.
 
## Šaltiniai
* Anglijos dizainerių sąrašas London Fashion Week svetainėje 
* Straipsnis apie Londono mados savaitės renginius Guardian svetainėje
* Straipsnis apie Londono mados savaitės istoriją Guardian svetainėje
Falling in Love

**Falling in Love** – 1984 m. amerikiečių romantinė drama, kurioje vaidina Meryl Streep ir Robert De Niro. Filmą režisavo Ulu Grosbard. Siužetas sukurtas pagal 1945 m. britų filmą *Brief Encounter*

## Aktoriai
* Robert De Niro – Frank Raftis
* Meryl Streep – Molly Gilmore
* Harvey Keitel – Ed Lasky
* Jane Kaczmarek – Ann Raftis
* George Martin – John Trainer
* David Clennon – Brian Gilmore
* Dianne Wiest – Isabelle
* Victor Argo – Victor Rawlins
* Wiley Earl – Mike Raftis
* Jesse Bradford – Joe Raftis
* Chevi Colton – Elevator Woman
* Frances Conroy – Padavėja
* James Ryan – Kasininkas
* Kenneth Welsh – Daktaras

## Siužetas
Du susituokę nepažįstamieji atsitiktinai susitinka, tampa draugais ir įsimyli vienas kitą. Jie kartu leidžia laiką, važinėdami traukiniu į Niujorką.

## Nuorodos
*
Abejonė (filmas)

**Abejonė** () – 2008 m. filmas, pastatytas pagal John Patrick Shanley pjesę „*Doubt: A Parable*“. Filmo režisavo ir scenarijų sukūrė Shanley, prodiusavo Scott Rudin. Filme vaidina Meryl Streep, Philip Seymour Hoffman, Amy Adams ir Viola Davis. Visi jie buvo nominuoti Oskarui 2009 m.

## Aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Meryl Streep – Sesuo Aloysius
* Philip Seymour Hoffman – Tėvas Brendan Flynn
* Amy Adams – Sesuo James
* Viola Davis – Mrs. Miller
* Joseph Foster – Donald Miller
* Alice Drummond – Sesuo Veronica

## Apdovanojimai

## Nuorodos
* Official site
* Times online, „John Patrick Shanley’s Doubt: in the church of poisoned minds“ 
* 
* 
* Doubt: A film review
François Fillon

**François Fillon** (g. 1954 m. kovo 4 d. Le Mane, Sarto departamentas) – Prancūzijos politikas, Prancūzijos Nacionalinės Asamblėjos narys, buvęs šalies darbo ir socialinių reikalų (2002–2004 m.) bei švietimo ministras (2004–2007 m.), Prancūzijos ministras pirmininkas (2007–2012 m. gegužės mėn.).

F.Fillonas buvo antrasis ilgiausiai pareigas ėjęs premjeras (po Žoržo Pompidu) bei vienintelis, premjero pareigose dirbęs visą prezidento (Nikolia Sarkozy) kadenciją.

## Politinė karjera
: '''
* Fillon savo politinę karjerą pradėjo kaip Vakarų Prancūzijos Sarto regiono parlamento narys 1981 m. Užėmė įvairias pareigas centro-dešinės vyriausybėse, pradedant Aukštesniojo švietimo ir tyrimų ministru 1993 m.
* 2002 m.- 2004 m. François Fillon buvo socialinių reikalų ministru, įvykdė keletą kontroversiškų reformų: priimtas 35-ių darbo valandų per savaitę įstatymas bei prancūziškoji išėjimo į pensiją sistema. Nors šios reformos susilaukė daug neigiamos reakcijos, tačiau François reitingai ir populiarumas nei karto nesumažėjo.
* 2004 m. – 2005 m. buvo švietimo ministru. Šiuo laikotarpiu taip pat priėmė daug diskusijų sulaukusį Fillon‘o švietimo įstatymą.
* 2005 m. jis nebuvo įtrauktas į naują vyriausybę, kurios vadovu tapo Dominique de Villepin, tačiau buvo išrinktas senatoriumi Sarto departamente.
* Ministru Pirmininku paskirtas 2007 m. gegužės 17 d. Šiame poste išbuvo iki 2010 m. lapkričio 13 d., kai atsistatydino iš Ministro Pirmininko pareigų, keičiantis kabinetui. Tačiau 2010 m. lapkričio 14 d. prezidentas Nicolas Sarkozy paskyrė vėl eiti Ministro Pirmininko pareigas, juo dirbo iki 2012 m. gegužės 15 d.

|-

|-

## Nuorodos
* [http://www.premier-ministre.gouv.fr/en/  Oficiali svetainė
* http://www.gouvernement.fr/premier-ministre/francois-fillon-premier-ministre 
* http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/6641581.stm
* http://www.france24.com/en/20101114-france-profile-francois-fillon-prime-minister-sarkozy-ump-paris
* http://lci.tf1.fr/biographies/francois-fillon-4883830.html
Šokiai Lunazos metu

**Šokiai Lunazos metu** arba **Lugnazado šokiai** () – 1998 m. filmas, pastatytas pagal to paties pavadinimo Brian Friel pjesę. Filmą režisavo Pat O’Connor.

## Siužetas

Berniuko Maiklo prisiminimai apie 1936 m. vasarą. Jis tada gyveno su savo motina ir keturiomis tetomis skurdžiame Airijos vienkiemyje. Mandi šeima su vyriausiąja seserimi Keite priešakyje vargiai sudūrė galą su galu. Iš Afrikos namo sugrįžta jų vienintelis brolis Džekas, visą gyvenimą Ugandoje pradirbęs dvasininku. Šis puikus, geras ir į vaikystę sugrįžtantis senukas nebegali pats pasirūpini savimi. Su Maiklu atsisveikinti keletui dienų atvažiuoja jo tėvas Džeris, kuris ruošiasi karui už demokratiją Ispanijoje prieš Franko režimą.

Seserys myli vieną kitą ir ši meilė palaiko jas, nes laimės jų gyvenime yra labai mažai. Tai liūdesiu, užuojauta ir vaikystės nostalgija persunktas šviesus ir labai asmeniškas filmas…

## Aktoriai
* Meryl Streep – Kate Mundy
* Michael Gambon – Jack Mundy tėvas
* Catherine McCormack – Christina Mundy
* Kathy Burke – Maggie Mundy
* Sophie Thompson – Rose Mundy
* Brid Brennan – Agnes Mundy
* Rhys Ifans – Gerry Evans
* Darrell Johnston – Michael Mundy
* Lorcan Cranitch – Danny Bradley
* Peter Gowen – Austin Morgan
* Dawn Bradfield – Sophie McLoughlin
* Marie Mullen – Vera McLoughlin
* John Kavanagh – Carlin tėvas
* Kate O’Toole – Vaistininkė

## Nuorodos
*
Kuoknesės kunigaikštystė

**Kuoknesės kunigaikštystė** (, , ) – XII a. pabaigos – XIII a. pradžios kunigaikštystė (žemė) Latgaloje, Latvija.

Buvo į šiaurę nuo Dauguvos upės, dab. Ogrės ir Aizkrauklės savivaldybėse.

## Istorija
Kuoknesės kunigaikštystė susidarė Polocko kunigaikščio vasalams su savo kariauna įsikūrus latgalių žemėje ir sutarus su jų diduomene. Kuoknesės kunigaikštystės ryšiai su Polocko kunigaikštyste nebuvo tvirti, nors glaudesni už Jersikos ryšius. Žinomas vienintelis Kuoknesės kunigaikštystės kunigaikštis Vetsekas (stačiatikių krikšto vardas *Viačeslavas*, , Henriko Latvio kronikoje – *Vjačko, Vlačko*), valdęs 1205–1208 m.

Įtempti Kuoknesės kunigaikštystės santykiai su lietuvių žemių konfederacija vertė Vetseką ieškoti Livonijos pagalbos. 1205 m. jis pripažino Rygos vyskupą Albertą savo siuzerenu. 1208 m. kilo Vetseko ir Alberto vasalo Lielvardės riterio Danieliaus konfliktas. Vetsekas, nepatenkintas Albertu, kad šis nesutramdė riterio, 1208 m. sudegino Kuoknesės pilį ir pabėgo į Naugardą. Kuoknesės kunigaikštystę užvaldė Livonijos vokiečiai ir įrengė čia atsparos bazę prieš Jersiką ir lietuvius.

## Šaltiniai
Kuoknesė

**Kuoknesė** () – miestas (nuo 2021 m.) Latvijos pietuose, į rytus nuo Rygos, Dauguvos dešiniajame krante. 2580 gyventojų (2021 m.). Per Kuoknesę eina plentas Ryga – Daugpilis ir geležinkelis Ryga – Rževas.

## Istorija
I tūkstantmetyje Kuoknesės vietoje buvo įtvirtinta latgalių gyvenvietė, XI a. – 1208 m. stovėjo medinė pilis. XII a. – 1208 m. Kuoknesės kunigaikštystės centras. 1208 m. atiteko Rygos vyskupui. 1209 m. pastatyta mūrinė vyskupo pilis. 1210 m. Kuoknesę užpuolė lietuviai. Miesto teisės nuo 1277 m. Nuo XIV a. priklausė Hanzai. 1397–1561 m. viena Rygos arkivyskupų rezidencijų. XVI a. antroje pusėje ir XVII a. – svarbi karinė tvirtovė.

1562–1569 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, 1569–1629 m. ir Abiejų Tautų Respublikos tvirtovė, nuo 1629 m. priklausė Švedijai. 1577 ir 1656–1661 m. Kuoknesę buvo užėmusi Rusijos, 1700 m. – Abiejų Tautų respublikos valdovo Augusto II Saksonijos kariuomenė, kuri 1701 m. pilį susprogdino. Po Šiaurės karo 1725 m. Kuoknesė atiteko Rusijai. XVII a. pab. prarado miesto teises, XVIII a. pradžioje sunyko. Nuo 1918 m. priklauso Latvijos Respublikai. 1920–1949 m. ir 1998–2009 m. Kuoknesės valsčiaus, 2009–2021  m. – Kuoknesės savivaldybės centras.

## Turizmas
Kuoknesės parke yra aukščiausia Latvijoje medinė skulptūra. Lankomos viduramžių pilies, pastatytos XIII a. pradžioje, 1701 m. sugriautos, liekanos.

## Šaltiniai
Lejasbitėnų kapinynas

**Lejasbitėnų kapinynas ir gyvenvietė** () – kapinynas Dauguvos dešiniajame krante, Aizkrauklės savivaldybėje, buv. Aizkrauklės rajonas, Latvija. Kapinyne yra pilkapių. 

## Tyrimai
Tyrinėtas 1931 m. (Hugo Riekstinis) ir 1961–1964 m. (Vladislavas Urtanas). Rasti 459 kapai. Mirusieji laidoti su gausiomis įkapėmis. Rasta apie 2800 įvairių III a. – XI a. dirbinių. III a. – V a. laidota pilkapiuose, VI a. – XI a. – kapo duobėse. Trijuose IX a. – XI a. kapuose (2 vyrų ir 1 moters) buvo trepanuotos (atvertos) kaukolės. 

Įkapės: darbo įrankiai – geležiniai peiliai ir dalgiai, ginklai – Damasko plieno kalavijas, ietigaliai, įmoviniai ir pentiniai kirviai, žalvariniai papuošalai – smeigtukai, segės, įvijinės ir juostinės apyrankės, kabučiai, antkaklės kūginiais galais, gintariniai kabučiai, kaklo apvaros, keramika. Kapinynas priskiriamas baltų gentims, dauguma VII a. – XI a. kapų yra latgalių ir sėlių, kiti – lyvių. Šalia kapinyno rasta virvelinės keramikos kultūrai priskiriamos ir 1 tūkstantmečio pr. m. e. gyvenviečių pėdsakų. 

## Šaltiniai
Senasis bronzos amžius

Skirtinguose geografiniuose regionuose **senuoju bronzos amžiumi** vadinami skirtingi periodai absoliutinės laiko skalės požiūriu. Kai kuriuose Viduržemio jūros regionuose, pvz., Palestinoje, Anatolijoje, Graikijoje ir Iberijos pusiasalyje senasis bronzos amžius prasideda pirmoje III tūkstantmečio pr. m. e. pusėje. Pietinėje Vidurio Europoje senasis bronzos amžius prasideda tarp 2300 ir 2200 m. pr. m. e.
Abejonė

**Abejonė** – būsena tarp tikėjimo ir netikėjimo, apima neapibrėžtumą arba nepasitikėjimą, faktų, motyvų ar sprendimo užtikrintumo trūkumą. Dėl abejonės atmetami arba atideda tam tikri veiksmai, kurie manoma, gali būti klaidingi ar sukelti nepageidaujamas rezultatus. Abejonė taip pat gali būti apibrėžta, kaip neapsisprendimas tarp dviejų ar daugiau pasirinkimų, kuris iš jų geriausias.

## Šaltiniai
Lubano ežero gyvenvietės

**Lubano ežero gyvenvietės** () – neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus gyvenviečių kompleksas Latvijoje, Balvų, Maduonos ir Rėzeknės ir savivaldybėse, Lubano ežero senuosiuose ir dabartiniuose krantuose bei ežero apylinkėse esančių upelių krantuose. Valstybės saugomi 24 archeologiniai paminklai.

## Tyrimai
1963–1982 m. Lubano ežero gyvenvietes tyrė F. Zagorskis ir Ilzė Luozė. Atrasta apie 20 gyvenviečių. Neolito pradžios Uosos, Sūliagalo, Zvidzės gyvenvietėse (4–3 tūkstantmetis pr. m. e.) rasta Narvos kultūrai būdingos keramikos, viduriniojo neolito Sulkos, Piestinios, Kvapanų, Nainiekstės gyvenvietėse (3 tūkstantmečio pr. m. e. antra pusė) – šukinės ir Piestinios tipo keramikos, vėlyvojo neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus Aboros, Einių, Lagažos gyvenvietėse (2 tūkstantmečio pr. m. e. pradžia) – virvelinės ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Gyvenvietėse taip pat rasta kaulo, rago, titnago, gintaro, medžio dirbinių, pastatų liekanų, mirusiųjų kapų. neolito laikotarpiu Lubano ežero gyvenvietės buvo gintaro apdirbimo centras. 1964 m. I. Luozė Nainiekstės gyvenvietėje rado 218 gintaro papuošalų, apie 3000 neapdorotų gabaliukų ir nuoskalų, daug apskritų sagų su V formos skylutėmis, cilindrinių karolių, įvairių dirbinių (nebaigtų gaminti karolių, pakabučių); rasta titnago grąžtelių ir smiltainio akmenų – šlifavimui. Gintaro dirbinių ir ruošinių rasta ir Aboros, Kvapanų gyvenvietėse.  Gintarą iš Baltijos jūros pakrantės ruošinių pavidalu, matyt, atgabendavo žmonės, vertęsi mainais. Lubano ežero gyvenvietės dirbtuvėse (panašios gintaro apdirbimo dirbtuvės rastos Šventosios 23-oje gyvenvietėje) pagaminti papuošalai nukeliaudavo į Suomiją, Karelijos, Pskovo sritis.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Ilze Loze. Piltuvkausu kultūras keramikas atradumi Lubāna ezera mitrzemē, Arheoloģija un etnografija, Rīga, t. 2003, XXI,
* Ilze Loze. Zemkopības ieviešana Latvijas teritorijā (Lubāna ezera baseins), Arheoloģija un etnografija, Rīga, 1997, t. XlX
* Ilze Loze. Lubāna ezera mitrāja neolīta dzintars un tā apstrādes darbnīcas. – Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2008. ISBN 9984992489
Zėmano-Doplerio metodas

Astrofizikoje, **[[Zėmano efektas|Zėmano]]-[[Doplerio efektas|Doplerio]] metodas** yra tomografinis metodas, naudojamas žvaigždžių magnetinių laukų kartografijoje.

Šis metodas naudoja spektrinių linijų, susidarančių žvaigždės atmosferoje veikiant magnetiniam laukui, šviesos poliarizacijos reiškinį (Zėmano efektas). Periodiniai šviesos, paveiktos Zėmano efekto, vaizdo kitimai, vykstantys dėl žvaigždės sukimosi aplink savo ašį, naudojami jos paviršiaus vektorinio magnetinio lauko atkūrimui. Taip pat yra naudojamas maksimalios entropijos metodas - iš visų žvaigždės magnetinio lauko geometrijų, kurios gali egzistuoti pagal gautus duomenis, yra išrenkama paprasčiausia.

Šiam metodui atsiradus tapo galimi sisteminiai žvaigždžių magnetizmo tyrimai. Saulės tipo žvaigždžių magnetinio lauko geometrijų atkūrimui jis buvo panaudotas pirmiausias. Taip pat, naudojant Zėmano-Doplerio metodą, buvo gauta informacija apie magnetinių laukų susidarymo galimybę virš žvaigždžių paviršių.

Tyrimams, susijusiems su Zėmano-Doplerio metodu, atlikti, astronomai naudoja prietaisus, vadinamus spektropoliarimetrais, tokius kaip ESPaDOnS  (Havajai) ir NARVAL  (Prancūzija).

## Nuorodos


* Zeeman-Doppler Imaging
* Stellar tomography: when medical imaging helps astronomy
* Recent examples of using Zeeman-Doppler Imaging
Anga (Tomsko sritis)

**Anga** () – miško kirtėjų gyvenvietė prie Čiulymo intako Angos upės, Tomsko sritis, Rusija.

## Lietuviai
1951 m. spalio į Angą ištremtos kelios šeimos iš TSRS okupuotos Lietuvos. 1952 m. pavasarį dar apie 40 to paties ešelono šeimų atkelta iš Tunguskij Boro miško kirtimo punkto apie 20 km nuo Angos. Tremtiniai kirto mišką, gabeno rąstus prie Čiulymo upės, rišo ir plukdė sielius. Gyveno barakuose miške. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą.

## Šaltiniai
Liungbiu

**Liungbiu** – miestas Zelandijos saloje (rytinė Danija), prie šiaurinio Kopenhagos pakraščio. Geležinkelio stotis. Informacinių technologijų, finansų, inžinerijos pramonė. Miestas garsėja filharmoniniu orkestru. Yra šalies premjero rezidencija *Marienborg*. Muziejus po atviru dangumi – vienas didžiausių ir seniausių pasaulyje.

## Sportas
* Lyngby BK

## Galerija

File:C.W. Eckersberg, Prospekt af Lyngby 1810, KMS3806.jpg|
File:Lyngby_painting_c._1820.jpg|
File:Lyngby_Kirkestræde_12,_bygning_1,_Lyngby-Taarbæk,_2011-09-19.jpg|
File:Cowi, Kongens Lyngby 2009.jpg|
File:Lyngby_Kulturhus,_Klampenborgvej,_2014-05-01.jpg|
File:Lyngby_Storcenter,_2015-05-30.jpg|
File:Lyngby_søndre_mølle_2006.jpg|
File:Frieboeshvile,_2008-05-04.jpg|


## Nuorodos
* Webauftritt der Gemeinde (danų k.)
* Danmarks Tekniske Universitet (danų k.)
Luka Vrublevecka (gyvenvietė)

**Luka Vrublevecka** () – 4–3 tūkstantmečio pr. m. e. gyvenvietė, Dniestro vakariniame krante prie Luka Vrublevecka kaimo, 22 km į pietryčius nuo Podolės Kameneco, Podolės Kameneco rajonas, Chmelnyckio sritis, Ukraina.

## Tyrimai
1946–1950 m. gyvenvietę tyrinėjo Sergejus Bibikovas. Rasti 7 pusiau žeminės tipo pastatai, vienas 45 x 3–5 m dydžio, jame buvo 11 židinių. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, daugiausia naudojo iš skalūno ir titnago pasidarytus įrankius. Gyvenvietėse rasta ir metalinių dirbinių (ankstyviausi Ukrainos teritorijoje) – varinių žvejybos kabliukų, ylų, antsmilkinių. Keramika įvairių formų, puošta įvijiniais ornamentais, kartais tapyta raudona spalva. Surasta daugiau kaip 250 terakotinių moters ir gyvūnų skulptūrėlių, kurios simbolizuoja atgimimą ir siejamos su pavasario ir derliaus šventėmis. Gyvenvietė priskiriama ankstyvajam Tripolės–Kukutenio kultūros laikotarpiui, jos gyventojai palaikė glaudžius ryšius su Viduržemio jūros, Dunojaus baseino ir Vidurio Europos gentimis.

## Šaltiniai
Nestvedas

**Nestvedas** – miestas Zelandijos saloje (rytų Danija), į pietvakarius nuo Kopenhagos. Uostas. Yra didžiausia šalyje aukštoji mokykla (Nestvedo gimnazija). Yra 5 bažnyčios, miesto muziejus. Svarbus kultūros centras.

## Sportas
* Næstved BK (futbolas)

## Galerija

File:NæstvedStationNy.JPG|Stotis
File:Hotel_Vinhuset,_full.jpg|Viešbutis
File:Skt._Peders_Kirke_-_Næstved.jpg|
File:Kirkestræde i Næstved.jpg|
File:Riddergade.JPG|
File:Apostelhuset.jpg|
File:Næstved_Sygehus.JPG|
File:Herlufsholm_(02-08-2014).jpg|
File:Boderne_i_Næstved_3.jpg|
File:Helligaandshuset_Naestved.jpg|
File:Næstved_Løve_Apotek_(1).jpg|
File:Ringstedgade_i_næstved.jpg|


## Nuorodos
* visitnaestved.com informacija turistams
* Næstved during 1500 years - history of the town
Elstiukė

**Elstiukė** – miestas šiaurinė Zelandijoje (rytų Danija), į šiaurės vakarus nuo Kopenhagos. Yra bažnyčia.

## Sportas
* Ølstykke FC (futbolas)

## Nuorodos
* Miesto svetainė (danų k.)
Silkeborgas

**Silkeborgas** – miestas vidurio Jutlandijoje (vakarų Danija), prie Gudeno upės. Išvystyta popieriaus, mašinų pramonė. Yra keli muziejai (bunkerių, popieriaus, miesto), bažnyčios.

## Sportas
* Silkeborg IF (futbolas)

## Galerija
; Silkeborgas

File:Silkeborgs_segl.jpg|1900 m.
Silkeborg_torv.jpg|Rotušė
Hjejlen.jpg|*Hjejlen*
Silkeborgkirke.jpg|Panoramoje matoma bažnyčia
Silkeborg Hovedgård.jpg|*Hovedgård*


## Nuorodos

* Miesto svetainė 
* www.silkeborg.com Turistams informacija 
* Hjejlen.com
* Byopgørelsen
* Museum Jorn, Silkeborg
Adažiai

**Adažiai** () – miestas Adažių savivaldybėje, buv. Rygos rajone, Latvijoje. Adažių savivaldybės administracinis centras. Gyventojų – 7482 (2022 m.). Miesto teisės nuo 2022 m. liepos 1 d.

Mieste veikia dvi mokyklos, viena valstybinė ir viena privati (Adažių Valdorfo mokykla) – vienintelė Valdorfo mokykla Latvijoje. Adažiuose prie valstybinės mokyklos veikia teniso centras. Pro miestą teka Gauja. Adažiai labiausiai žinomi dėl netoli gyvenvietės esančios bulvių traškučių gamyklos *Ādažu Čipsi*. Taip pat Adažiuose įsikūrusi Latvijos kariuomenės treniruočių stovykla.

## Šaltiniai
Ariušdas

**Ariušdas** () – senovės gyvenvietė Transilvanijoje, į šiaurę nuo Brašovo; Valcelės komuna, Kovasnos apskritis, Rumunija. 

## Tyrimai
1907-1925 m. gyvenvietę tyrė F. Laszlo. Ji apima 0,5 ha plotą. Aptikta 20 pastatų liekanų, ūkinių duobių, dviejų pylimų ir griovio tarp jų įtvirtinimai; vidinis pylimas sutvirtintas rąstais. Rasta degto molio moters figūrėlių, akmeninių šlifuotu paviršiumi įrankių, kaulinių ir raginių kirvių, žeberklų. Gausią radinių grupę sudaro keramika; ypač originali dažyta su spiralių motyvais. Pagrindiniai Ariušdo gyventojų verslai buvo žemdirbystė ir gyvulininkystė, t. p. jie vertėsi medžiokle bei žvejyba. Gyvenvietė datuojama neolito – bronzos amžiumi, priskiriama Kukutenio kultūrai, Rumunijos archeologai išskiria vietinę Kukutenio–Ariušdo kultūrą.

## Šaltiniai
Arkadijos parkas

**Arkadijos parkas** () – parkas prie Nieborovo, į šiaurės vakarus nuo Skiernievicų, Lodzės vaivadija, Lenkija. Vienas žymesnių angliškųjų parkų Europoje.

## Istorija
1778-1821 m. parką įkūrė Elena Radvilienė-Pšezdecka (1753-1821 m.) ir jos vyras Mykolas Jeronimas Radvila (1744–1831 m.). Parke suprojektuota antikinę architektūrą bei skulptūrą imituojančių statinių, šaltinių, kalvų. Prie įėjimo į parką, tarp vaismedžių – šulinys, vadinamas Palemono šaltiniu. Parko vidurinėje dalyje – tvenkinys su vadinamąja Aukų sala, aplink jį išdėstyta:
* Dianos šventykla ir romėniškasis akvedukas su kaskada, 1783 ir 1784, abiejų architektas Simonas Bogumilas Zugas,
* graikiškoji mūro arka, amfiteatras, architektas Henrikas Itaras,
* malūnas,
* pastatų griuvėsių ir sudaužytų skulptūrų imitacijos,
* kolonos,
* altoriai,
* urnos,
* sarkofagai.

Per parką teka Skierniuvkos upelis. Parko turinys ir statinių simbolika išdėstyta aprašyme, kurį parengė ir 1805 m. išleido parko įkūrėja. Nuo 1945 m. nacionalizuotas parkas pavaldus Varšuvos nacionaliniam muziejui.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nieborovo muziejus 
* Arkadijos parkas
Lilehameris

**Lilehameris** − miestas Norvegijoje, Oplano apskrityje, prie Mjosos ežero; 180&nbsp;km nuo sostinės Oslo. Garsus didžiausiu Šiaurės Europoje muziejumi po atviru dangumi, su 185 tradiciniais norvegų pastatais.

## Sportas

Lilehameris išgarsėjo kaip XVII žiemos olimpinių žaidynių vieta.

Lilehameryje daug muziejų ir galerijų, sporto salių ir aikštynų. Tačiau labiausiai Lilehamerio regionas garsėja slidinėjimo trasomis ir puikiais žiemos sportui pritaikytais sporto įrenginiais. Lilehameryje yra geriausios slidinėjimo trasos Šiaurės Europoje, kurių ilgis siekia 350&nbsp;km.

## Nuorodos
* Informacija apie Lilehamerį turistams (anglų, norvegų, vokiečių k.)
István Sándorfi

**István Sándorfi** (; g. 1948 m. birželio 12 d. Budapešte, Vengrija – m. 2007 m. gruodžio 26 d. Paryžiuje, Prancūzija) – buvo vengrų tapytojas. István Sándorfi tapymo stilius buvo hyperealizmas.

## Ankstyvasis gyvenimas

Jo tėvas dirbo JAV kompanijoje, todėl 1950 m. jis buvo įkalintas 5 metams. Jis išlaisvintas tik kelios dienos prieš 1956 m. Vengrijos revoliuciją. 1956 m. Sándorfi šeima paliko Vengriją, iš pradžių jie emigravo į Austriją, vėliau į Vokietiją, o galiausiai 1958 m. į Prancūziją. Sándorfi piešti pradėjo būdamas 8 metų amžiaus, o būdamas 12 pradėjo naudoti aliejinius dažus. Jis gavo *[[Nacionalinė dailės mokykla|Nacionalinė dailės mokyklos]]* diplomą, bei toliau studijavo *École nationale supérieure des arts décoratifs*. Jis turi 2 dukras: Ange (g. 1974) ir Eve (g. 1979). István Sándorfi mirė po staigių sveikatos sutrikimų 2007 m. gruodžio 26 d. Tapytojas palaidotas Budapešte.

## Tapyba

Jo pirmoji paroda buvo pristatyta mažoje galerijoje Paryžiuje, o pirmoji didesnė paroda buvo atidaryta 1973 m. Musée d’Art Moderne de la Ville de Paris. Po to István Sándorfi darbai pasirodė įvairių miestų, tokių kaip Kopenhaga, Roma, Miunchenas, Briuselis, Bazelis, Niujorkas, Los Andželas ir San Franciskas muziejuose.

Jo paveiksluose vaizduojami keisti objektai ir situacijos. 1970-1980 m. István Sándorfi pradėjo tapyti mėlynus, šaltus paveikslus. 1980 m. jis labiau pradėjo tapyti "švelnesnius" paveikslus ir natiurmortus. Nuo 1988 m. jis daugiausia pradėjo tapyti moteris.

Pirmoji paroda Vengrijoje buvo pristatyta 2006 m. Budapešte, o vėliau 2007 m. Debrecene. Tai buvo pirmas kartas, kai István Sándorfi po emigracijos atvyko į Vengriją.

## Parodos

* 1966 – Galerie des Jeunes, Paryžius • Galerie de la Barbière, Le Barroux
* 1970 – Galerie 3+2, Paryžius
* 1973 – Musée d'Art Moderne de la Ville de Paris
* 1974 – Galerie Daniel Gervis, Paryžius
* 1975 – Galerie Beaubourg, Paryžius
* 1976 – Bucholz Galerie, Miunchenas
* 1977, 1980 – Galerie Isy Brachot, Briuselis
* 1978, 1981, 1983 – Galerie Isy Brachot, Paryžius
* 1979 – FIAC, Galerie Isy Brachot, Paryžius
* 1981 – Galerie Isy Brachot, Bazelis
* 1982 – Amaury Taitinger Gallery, Niujorkas
* 1984 – FIAC, Galerie Isy Brachot, Paryžius
* 1986 – Galerie Lavignes-Bastille, Paris – Galerie de Bellecour, Lyon
* 1987 – Lavignes-Bastille Gallery, Los Angeles – Hôtel de Ville, Nancy
* 1988 – Armory Show '88, Lavignes-Bastille Gallery, New York – Abbaye des Cordeliers, Châteauroux (retrospektív) – Louis K. Meisel Gallery, New York – FIAC, Galerie Lavignes-Bastille, Paryžius
* 1991 – Galerie Prazan-Fitussi, Paryžius
* 1993 – Galerie Guénéguaud, Paris – Galerie Mann, Paryžius
* 1994, 1997 – Jane Kahan Gallery, Niujorkas
* 1999 – Galerie Tempera, Briuselis
* 1999-2000 – Gallerihuset, Kopenhaga
* 2006 – Erdész-Maklári Galéria, Budapeštas
* 2007 – A test színeváltozása. Életműkiállítás, MODEM, Debrecenas.

## Galerija


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Artportál: Sándorfi István 
* Fans of Sándorfi's Art 
* Some of his painting
* His paintings 
* Sándorfi István died 
* In Memoriam István Sándorfi
Artiomovskis (Irkutsko sritis)

**Artiomovskis**, *Artiomovskio kasyklos* () – auksakasių gyvenvietė prie Vitimo dešiniojo intako Bodaibo upės dešiniajame krante, Bodaibo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

## Lietuviai
1949 m. birželio ir rugsėjo mėn. į Artiomovskį ir Šachtovą bei kitas mažesnes gyvenvietes 4–8 km nuo Artiomovskio iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 500 lietuvių. Kartu su kitų tautybių tremtiniais jie dirbo aukso kasyklose. Gyveno palapinėse ir barakuose. 1957–1958 m. jiems leista išvykti be teisės grįžti į Lietuvą. 1989 m. ir 1990 m. iš Artiomovskio lietuvių kapinių dalis palaikų parvežta į Lietuvą.

## Šaltiniai
Goi, Rode, Goi!

**Goi, Rode, Goi!** () – penktasis, naujausias Rusijos pagoniško metalo grupės Arkona albumas. Išleistas 2009 m. spalio 28 d.

Dainos atliekamos rusų arba senąja rusų kalbomis, tačiau dainoje „На моей земле“ gausu ištraukų iš kitų šalių folklorinio metalo dainų, skamba vokiečių, švedų, latvių, lietuvių kalbos.

## Kūriniai
# „Гой, Роде, Гой!“ – 6:12
# „Тропою неведанной“ – 6:23
# „Невидаль“ – 4:34
# „На моей земле“ – 15:09
# „Притча“ – 0:54
# „В цепях древней Тайны“ – 6:26
# „Ярило“ – 2:31
# „Лики бессмертных Богов“ – 5:18
# „Коло Нави“ – 4:18
# „Корочун“ – 2:11
# „Память“ – 5:45
# „Купалец“ – 2:48
# „Аркона“ – 6:38
# „Небо Хмурое, Тучи Мрачные“ – 10:27

## Video klipai
* ''Гой, Роде, Гой!''

## Kviestiniai nariai
* Vladimiras „Volk“: galisiškas dūdmaišis, išilginė fleita („Корочун“);
* Vladimiras Čerepovskis (Pfeyffer, Coda): galisiškas dūdmaišis, išilginė fleita, švilpynė, okarina, kiti pučiamieji;
* Ilija „Wolfenhirt“ (Svarga): chorinis dainavimas;
* Aleksandras „Shmel“ (Rarog, Kalevala): chorinis dainavimas;
* Aleksandras „Olen“ (Kalevala): akordeonas;
* Erik Grawsio (Månegarm): vokalas („На моей земле“);
* Jan Liljekvist (Månegarm): smuikas, fleita („На моей земле“);
* Baalberith (Obtest): vokalas („На моей земле“);
* Sadlave (Obtest): vokalas („На моей земле“);
* Peter (Skyforger): vokalas („На моей земле“);
* Edgar „Zirgs“ (Skyforger): vokalas („На моей земле“);
* Kaspars (Skyforger): švilpynė, kanklės („На моей земле“);
* Heiko Gerull (Menhir): vokalas („На моей земле“);
* Joris „Boghtdrincker“ (Heidevolk): vokalas („На моей земле“);
* Mark „Splintervuyscht“ (Heidevolk): vokalas („На моей земле“);
* Cosmin „Hultanu“ Duduc (Ashaena): Tulnic („Гой, Роде, Гой!“);
* Vasilijus Derevianyj: domra („Небо Хмурое, Тучи Мрачные“, „Ярило“);
* Dmitrijus „Vetrodar“ (Tverd): mandolina („Небо Хмурое, Тучи Мрачные“);
* Styginių kvartetas, vadovaujamas Aleksandro Kozlovskio;
* Moterų choras, vadovaujamas Sofijos Sultanovos.
Volto Disnėjaus komiksai ir istorijos

**Volto Disnėjaus komiksai ir istorijos** (, dar vad. **WDC** arba **WDC&S**) –  komiksų serija, kurioje pasirodo dauguma Volto Disnėjaus kurtų personažų, tokių kaip Antulis Donaldas, Skrudžas Makdakas, Peliukas Mikis, Čipas ir Deilas, Močiutė Antulė, Mikė Pūkuotukas ir kiti.

Šie komiksai buvo leidžiami nuo pat 1940 iki 2011 metų.

## Leidėjai
* Dell Comics (1940-1962) #1-264
* Gold Key Comics (1962-1984) #265-510
* **[[Gladstone Publishing]]** (1986-1990) #511-547
* Disney Comics (1990-1993) #548-585
* **[[Gladstone Publishing]]** (1993-1999) #586-633
* Gemstone Publishing (birželis 2003- lapkritis 2008) #634-698
* Boom Kids! (Boom! Studios) (2009 rugsėjis - 2011 birželis) #699-720

## Numeriai
*Walt Disney's Comics and Stories #1