open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Petras Ancelis

**Petras Ancelis** (g. 1950 m. liepos 11 d. Zablatiškėse, Zarasų raj.) – Lietuvos teisininkas kriminalistas, penalprocesualistas (baudžiamojo proceso specialistas), MRU profesorius.

## Biografija
1957–1961 m. mokėsi Mukulių pradinėje mokykloje, 1961–1965 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1965–1967 m. Troškūnų profesinėje technikos mokykloje, 1968–1970 m. – neakivaizdiniu būdu Zarasų vidurinėje mokykloje, 1977 m. baigė Volgogrado aukštąją tardymo mokyklą. 1996 m. apgynė disertaciją „Ikiteisminio nusikaltimų tyrimo procesinės ir organizacinės problemos (lyginamosios teisėtyros studija)“, socialinių mokslų daktaras.

1968–1970 m. Zarasų kino direkcijos kino mechanikas, 1970–1972 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Nuo 1977 m. Lietuvos TSR vidaus reikalų ministerijos Tardymo valdybos tardytojas, 1987–1988 m. ypatingai svarbių bylų vyresnysis tardytojas, 1989–1990 m. skyriaus viršininko pavaduotojas, 1991–1992 m. Tardymo departamento prie LR vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1992 m. Lietuvos policijos akademijos (iki 2000 m. Lietuvos policijos, Lietuvos teisės akademijos) dėstytojas, 1993–1994 m. MRU Teisės fakulteto Baudžiamojo proceso katedros vyr. asistentas, 1995–1997 m. magistro studijų viršininkas, nuo 1998 m. Policijos fakulteto dekanas, nuo 2008 m. vasario mėn. MRU Viešojo saugumo fakulteto Kriminalistikos ir baudžiamojo proceso katedros profesorius, katedros vedėjas.

Mokslinių interesų kryptys – baudžiamasis procesas (įrodymų teorija, ikiteisminio tyrimo problemos, procesinės formos, nukentėjusiojo asmens teisių apsauga. Dėstomi dalykai – Baudžiamojo proceso teisė, ikiteisminio tyrimo teorija ir praktika, nepilnamečių teisių apsauga, įrodymų teorija. Paskelbė per 25 mokslines publikacijas, publicistinius straipsnius laikraščiuose ir žurnaluose, pasisakė per radiją ir televiziją. Įkūrė Lietuvos nusikaltimų aukų rėmimo asociacijos įkūrėjas, jos tarybos pirmininkas (nuo 1998 m.). Nusipelnęs teisininkas (1987 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Asmeninis Petro Ancelio tinklalapis
Olegas Ancukevičius

**Olegas Ancukevičius** (g. 1930 m. sausio 1 d. Luninecas, Bresto sritis, Baltarusija) – Lietuvos miškų ūkio inžinierius, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Vilniaus universiteto dėstytojas, Homero „Odisėjos“ vertėjas į rusų kalbą Nikolajus Ancukevičius (1892–1971 m.). Studijavo Vilniaus universitete, 1952 m. baigė Leningrado miškų technikos akademiją. 1960 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

1959–1992 m. dirbo Lietuvos miškų institute, 1965–1968 m. dar ir Miškų ūkio ir miško pramonės ministerijos Ekonominių tyrimų ir darbo mokslinio organizavimo laboratorijos vedėjas. Lietuvos ir užsienio spaudoje paskelbė daugiau, kaip 150 mokslinių straipsnių. 1992 m. išėjęs į pensiją parengė spaudai ir 2002 m. Minske išleido tėvo verstą Homero „Odisėją“.

## Bibliografija
* Intensyvaus miško ūkio ekonomikos klausimai, 1970 m.
* Miškų ūkio ekonomika, su kitais, 1975 m.
* Miškų ūkio ekonomikos klausimai, su kitais, 1977 m.
* „Sakmė apie Igorio žygį“ Lietuvos mokslininkų, mokytojų ir moksleivių kūryboje (*„Слово о полку Игореве“ в творчестве ученых, учителей и учащихся Литвы*), su Jelena Bachmetjeva, Galina Kuzmina, Vilnius, Tautinių bendrijų namai, 2005 m. ISBN 9955-546-18-2

## Šaltiniai
Andrejus Edvardas Ancuta

**Andrejus Edvardas Ancuta** (g. 1939 m. sausio 2 d. Vandžiogaloje) – Lietuvos chemikas technologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1971 m. chemijos mokslų kandidatas.

1963–1968 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos vyr. inžinieriaus pavaduotojas. Nuo 1968 m. Kauno politechnikos instituto (dab. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1991–2000 m. Fizikinės chemijos katedros vedėjas; 1976 m. docentas, 2002 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš sorbcijos ir katalizės, vario junginių oksidacinių ir redukcinių savybių tyrimo, jų naudojimo technologiniuose procesuose.

## Bibliografija
* Surišto azoto technologija, 1974 m.
* Poliarografinis tyrimo metodas, 1998 m.

## Šaltiniai
Jurgis Kazimieras Ancuta

**Jurgis Kazimieras Ancuta** (apie 1650 m. – 1737 m. gegužės 16 d. Vilnius ?) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pamokslininkas, Vilniaus vyskupo sufraganas.

## Biografija

Brolis (ar pusbrolis) Motiejus Juozapas Ancuta. Mokėsi Vilniaus akademijoje ir Popiežiškajame Sapienza universitete Romoje. 1708 m. (tikėtinai kanonų) teisės daktaras.

1723–1737 m. Vilniaus vyskupo sufraganas. Jo vardu išleistos jėzuito S. Sokulskio knygos „Katalikų tikėjimo teisės pilnatvė Lenkijos Karalystėje ir Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje“ (, 1719 m., lenkų kalba 1767 m.), „*Studiodromus orthodoxus*“ (1721 m.) turėjo įtakos kitatikių teisių varžymams.

## Šaltiniai
Motiejus Juozapas Ancuta

**Motiejus Juozapas Ancuta** (apie 1650 m. – 1723 m. sausio 18 d. Juchnoviecas, Palenkės vaivadija) – Vilniaus vyskupas, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės visuomenės veikėjas.

## Biografija

Brolis (ar pusbrolis) Jurgis Kazimieras Ancuta. 1695 m. Vilniaus katedros kanauninkas, 1705 m. Lietuvos referentas. 1710–1717 m. titulinis Mosynopolio vyskupas ir Vilniaus vyskupas sufraganas. 1717–1721 m. vyskupo K. Bžostovskio koadjutorius. 1721–1723 m. Vilniaus akademijos kancleris. 1722–1723 m. Vilniaus vyskupas.

Vilniaus vyskupijoje pastatė ar atnaujino bažnyčių, rūpinosi vyskupijos ekonominiais reikalais, religinio gyvenimo stiprinimu.

## Šaltiniai
Alfredas Anciūnas

**Alfredas Anciūnas** (g. 1934 m. sausio 1 d. Pajuodupėje, Biržų apskritis) – Lietuvos mechanikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1957 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1968 m. apgynė disertaciją „Technologijos šiaudams ir pelams "furažiro" tipo krautuvu – smulkintuvu surinkti Lietuvos TSR sąlygomis pagrindimas ir parengimas“, 1969 m. technikos mokslų kandidatas. 2002 m. Kauno technologijos universitete apgynė disertaciją „Vario junginiai anglies monoksido išsiskyrimo ir dujų valymo technologijose“, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1959 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institute; 1978–1983 m. Galvijų fermų mechanizavimo, 1984–1991 m. Pašarų ruošimo sektoriaus vedėjas. Atsinaujinančios energijos tyrimus atliekančios grupės vadovas.

Paskelbė darbų apie galvijų fermų kompleksinį mechanizavimą, visaverčių pašarų mišinių ruošimą, biologinių dujų gamybos technologijas. 6 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Grūdinių kultūrų derliaus dorojimas, su kitais, 1964 m.
* Pašarų cechai galvijų fermoms, su kitais, ir sudarytojas, 1986 m.

## Šaltiniai
Aušra

**Aušra** – paros metas ryte, prieš patekant Saulei. Nors ji dar žemiau horizonto, tačiau dangus pradeda šviesėti, atsiranda prieblanda.

Aušra nemaišytina su saulėtekiu, kurio metu pasirodo pirmieji Saulės spinduliai, tuo užbaigdami aušros laikotarpį.

Priklausomai nuo platumos, aušra užtrunka skirtingą laiką: pusiaujyje – kelias minutes, o poliariniuose kraštuose – iki kelių valandų.

## Žodžio kilmė

Žodis „aušra“ kilęs nuo veiksmažodžio *aušti*.

## Matavimas
Oficialiai išskiriami trys aušros matavimai, kurių pradžia laikoma nuo momento, kai Saulė atsiduria tam tikru kampu nuo horizonto:
* **Astronominė aušra** – Saulė 18° žemiau horizonto. Dangus jau nebėra visiškai tamsus.
* **Jūrinė aušra** – Saulė 12° žemiau horizonto. Šviesos pakanka atskirti kai kuriuos objektus, siluetus.
* **Civilinė aušra** – Saulė 6° žemiau horizonto. Šviesos pakanka atskirti objektus ir galima pradėti veiklą lauke.

## Mitologija
Liaudies folklore aušra, tai metas, kai nakties demonai, velniai, troliai ir kitos blogosios fantastinės būtybės slepiasi, o į Žemę sugrįžta šviesos karalystė.

Lietuvių mitologijoje aušrą simbolizuoja Brėkšta – ankstyvo ryto aušros ir sutemų deivė, globojusi nakties laiką nuo saulės laidos iki patekėjimo.

## Nuorodos
Bolgarai

**Bolgarai** (dar **protobulgarai**, ) – pusiau klajoklė senovės tauta, VII a. sukūrusi didelę klajoklių valstybę – **Didžiąją Bulgariją**. Jų palikuonys vėliau migravo keliomis kryptimis ir įkūrė Pavolgio Bulgariją palei Volgos upę ir Pirmąją Bulgarijos imperiją Balkanuose.

## Istorija

### Kilmė
Bolgarai tikriausiai buvo iš Centrinės Azijos kilusi tiurkų tauta, nuo II a. keliavusi po šiaurės Kaukazo stepes ir apsistojusi Volgos pakrantėse.

### Senoji Didžioji Bulgarija
632 m. Dulo klano bolgarai, susivieniję su giminingais utrigūrais ir kurtrigūrais, taip pat greičiausiai negiminingais onogūrais, vadovaujami chano Kubrato įkūrė nepriklausomą valstybę. Jų šaltiniuose ji žinoma kaip **Olhontor-blkar** (Onogūrija), o Bizantijoje ji buvo vadinama **Senąja Didžiąja Bulgarija**. Ši valstybė driekėsi nuo Dono žemupio iki Kubanės ir nuo Azovo jūros iki Kumos bei Rytų Manyčiaus tarpupio.

Sostinė buvo Panagorija prie Azovo jūros.

### Vėlesnės migracijos

Po chano Kubrato mirties spaudžiama chazarų,  apie 668 m. bolgarų imperija suiro. Nuo tada atskiri Kubrato sūnūs vedė atskiras bolgarų šakas ir įkūrė naujas valstybes (ordas).

* Vyriausiojo sūnaus Batbajano orda liko Ponto stepėje, tačiau ji labai greitai buvo užkariauta chazarų. Vietos bolgarai greitai asimiliavosi.
* Antrojo sūnaus Kotrago orda migravo į šiaurę, kur susikūrė Pavolgio Bulgariją. Čia bolgarai davė pradžią čiuvašams ir iš dalies totoriams.
* Jauniausiojo sūnaus Asparuho orda okupavo šiandienos pietų Besarabiją. Po sėkmingo karo su Bizantija 680 m., Asparuho orda užėmė rytinę Mezijos ir Dobrudžos dalį ir juos pripažino kaip nepriklausomą šalį vėlesne sutartimi, pasirašyta su Bizantija 681 m. Šie metai laikomi dabartinės Bulgarijos įkūrimo metais, o Asparuhas vadinamas pirmuoju Bulgarijos vadovu. Jo orda davė pradžią Pirmajai Bulgarijos imperijai.
* Kita bolgarų grupė, vesta Asparuho brolio Kubero, apsistojo Panonijoje. Jie sutriuškino avarus ir migravo į pietus, į Makedoniją. Išlikę nedaug informacijos apie Kuberą ir jo žmones po apsigyvenimo vakarų Balkanuose, bet akivaizdu, kad Asparuho sūnus Tervelis VIII a. pr. susivienijo su savo dėdėmis iš Makedonijos. IX a. pr. rajonai, kur apgyvendinta Kubero orda, įsijungė į Pirmąją Bulgarijos imperiją.
* Alceko vadovaujama orda įsitvirtino toliausiai vakaruose – pietinėje Italijoje. Ten bolgarai susiliejo su vietos gyventojais.

## Kultūra

Bolgarus pagal paveldėjimo teisę valdė chanai. Keleto aristokratų šeimų nariai, turintys karinius titulus, sudarė valdančiąją klasę. Bolgarai buvo monoteistai, garbinę aukščiausią dievybę Tangrą.

## Galerija

Image:Bulgaria-Fanagoria-01.JPG
Image:Bulgaria-Fanagoria-02.JPG
Image:Bulgaria-Fanagoria-03.JPG
Image:Bulgaria-Fanagoria-04.JPG


## Nuorodos

* Rüdiger Schmidt. Protobulgarų tyrimo istorija 
* Bojidar Dimitrov. Bulgarijos istorija
Kristina Andrejauskaitė

**Kristina Andrejauskaitė** (g. 1947 m. kovo 13 d. Kaune) – Lietuvos teatro aktorė.

## Biografija
Baigusi Kauno dramos teatro studiją 1967–1969 m. dirbo teatro pantomimos trupėje, 1969–1973 m. – Šiaulių dramos teatre. Nuo 1973 m. – Jaunimo teatro aktorė. Sukūrė apie 20 vaidmenų teatre, Lietuvos kino studijos ir televizijos filmuose bei spektakliuose.

Vyras Gediminas Girdvainis (1944–2020), aktorius.

## Vaidmenys
* Moteris – Sapnų sapnai, pantomimos spektaklis, 1968 m.
* Antrininkė – Kazys Saja. Mamutų medžioklė, 1968 m.
* Euridikė, Anjesė – Žanas Anujis. Euridikė, 1972 m., Žana, 1989 m.
* Donja Anchela – Pedras Kalderonas. Dama vaiduoklė, 1973 m.
* Moteris – Čingizas Aitmatovas. Ilga kaip šimtmečiai diena, 1988 m.
* Majorienė – Selma Lagerlof. Saga apie Gestą Berlingą, 1996 m.
* Barboros motina – Sigitas Parulskis. Barboros Radvilaitės testamentas, 2002 m.
* Irena – Moterys meluoja geriau

## Šaltiniai
Julius Andrejevas

**Julijus** (**Julius**) **Andrejevas** (1942 m. sausio 7 d. Kaune – 2016 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, pianistas, pedagogas.

## Biografija
Tėvas Kauno muzikinio teatro solistas ir režisierius Rostislavas Andrejevas (1907–1967). Brolis – Kostas Andrejevas, automatikos ir telemechanikos inžinierius.

1949–1960 m. mokėsi Kauno dešimtmetės muzikos mokyklos fortepijono klasėje. Studijavo LSSR konservatorijoje: 1960–1965 m. Aldonos Dvarionienės fortepijono, 1966–1971 m. Eduardo Balsio kompozicijos klasėje. 1961–1966 m. LSSR konservatorijos koncertmeisteris.

1965–1991 m. su 1979–1982 m. pertrauka dėstė Vilniaus Balio Dvariono muzikos mokykloje. Nuo 1973 m., su 1991–1998 m. pertrauka, Lietuvos konservatorijos (dab. Muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, nuo 1989 m. docentas, 2010 m. profesorius.

1974–1982 m. LSSR filharmonijos senosios muzikos ansamblio „Musica humana“ klavesinininkas ir pianistas. 1984–1989 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos valdybos sekretorius, 1989–1991 m. valdybos pirmininkas. 1991–1998 m. dėstė Vigo (Ispanija) privačioje konservatorijoje „Mayeusis“, vadovavo fortepijono skyriui, direktoriaus pavaduotojas, nuo 1996 m. profesorius. Už nuopelnus šiai konservatorijai viena jos aula pavadinta Julijaus Andrejevo vardu. 1999–2001 m. Lietuvos nacionalinio Operos ir baleto teatro generalinis direktorius.

1988 m. spalio 23 d. Lietuvos Sąjūdžio Steigiamajame suvažiavime išrinktas Sąjūdžio Seimo nariu.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Kūryba
Sukūrė teleoperą „Liūdna pasaka“ (pagal Joną Biliūną, 1971 m.), kantatą „Amžinai jaunystei“ (1973 m.), koncertų fortepijonui, smuikui, violončelei ir orkestrui, kamerinių ansamblių, kūrinių fortepijonui („Sonata per se“, 1982 m.; „Lemtis“, 1998 m.), chorui (ciklai „Feniksas“, 1972 m.; „Strazdas“, 1978 m.; „Iš Rosalijos de Castro poezijos“, 1998 m.), lietuvių liaudies muzikos instrumentams, vokalinių ciklų, dramos spektaklių. Koncertavo kaip solistas ir su kameriniais ansambliais Sovietų Sąjungos respublikose, Čekoslovakijoje, Jugoslavijoje, Ispanijoje, Izraelyje, Prancūzijoje, Vengrijoje, Vokietijoje.

Sukūrė muziką kino filmams „Nerami rudens diena“ (1975 m., rež. Algimantas Kundelis), „Sužeista tyla“ (1980 m., rež. Algimantas Kundelis), „Elektroninė senelė“ (kartu su Arūnu Navaku, 1985 m., rež. Algimantas Puipa).

## Įvertinimas
* 1984 m. LSSR komjaunimo premija 
* 1987 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas 
* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis 
* 2012 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius 

## Šaltiniai
Rasa Andrašiūnaitė

**Rasa Andrašiūnaitė** (1940 m. sausio 13 d. Prienai – 2003 m. birželio 2 d. Vilnius) – Lietuvos teatro veikėja, dramaturgė.

## Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, 1973 m. – Maksimo Gorkio literatūros institutą Maskvoje.

1975–1977 m. Klaipėdos dramos teatro literatūrinės dalies vedėja. 1992 m. prie Lietuvos teatro sąjungos įkūrė leidyklą „Scena“, jai vadovavo. Almanacho „Teatras“ projekto autorė ir leidėja.

Parašė ir pastatė pasaką „Tumsius, Dumsius ir Janytis“ (1979 m.), dramą „Talentas gyventi“ (1985 m.) Paskelbė per 200 straipsnių teatro ir dramaturgijos temomis. Jos įkalbinti atsiminimus parašė Laimonas Noreika, Regimantas Adomaitis.

## Bibliografija
* pjesių rinkinys: *Tumsius, Dumsius ir Jaunylis*, 1980 m.
* pjesių rinkinys: *Talentas gyventi*, 1994 m.

## Įvertinimas
* 1994 m. Boriso Dauguviečio premija už dramą „Meistras“ 
## Šaltiniai
Antanas Andraitis

**Antanas Andraitis** (1913 m. vasario 22 d. Raseiniai – 1996 m. rugpjūčio 22 d. Kaunas) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Mokėsi Raseinių gimnazijoje. 1948 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1956 m. apgynė disertaciją „Lietuvos baltųjų kiaulių veislės ovariektomijos ekonominė nauda“, veterinarijos mokslų kandidatas.

1948–1984 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1959 m. docentas.

1994 m. Antanui Andraičiui buvo suteiktas Pasaulio teisuolio vardas.

## Bibliografija
* Kai kurios priemonės mėsos produkcijai padidinti, 1959 m.
* Praktinė veterinarinė chirurgija, su T. Šniukšta, 1961 m.
* Veterinarinė operacinė chirurgija, 1966 m.

## Šaltiniai
Leonardas Kazimieras Andriekus

**Leonardas Kazimieras Andriekus** (1914 m. liepos 15 d. Barstyčiai – 2003 m. gegužės 19 d. Niujorkas, palaidotas Bruklino kapinėse) – Lietuvos poetas, kunigas, pranciškonas, bažnytinės teisės daktaras.

## Biografija
1933 m. pranciškonas. 1937–1941 m. studijavo kunigų seminarijose Austrijoje, 1939 m. išvyko į Jugoslaviją, Antrajam pasauliniam karui prasidėjus – į Italiją, 1940 m. įšventintas kunigu. 1941–1945 m. studijavo Šv. Antano universitete Romoje. 1945 m. bažnytinės teisės daktaras.

1945 m. pradėjo dirbti Italijoje leisto laikraščio „Lietuvių balsas“ redakcijoje. 1946 m. persikėlė į JAV. 1948–1952 m. redagavo laikraštį „Šv. Pranciškaus varpelis“. Nuo 1950 m. dirbo žurnalo „Aidai“ redakcijoje, 1980–1991 m. redaktorius. Nuo 1958 m., su pertraukomis, Niujorko lietuvių pranciškonų vienuolyno vyresnysis, 1964–1969 m. lietuvių pranciškonų provincijolas, Šv. Antano pranciškonų berniukų gimnazijos rektorius. 1973–1976 m. Kenebunkporto (Merilendo valstija) vienuolyno vyresnysis.

Aktyviai reiškėsi išeivijos kultūriniame gyvenime. 1970–1980 m. Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.

## Kūryba
Poezijoje vyrauja religiniai ir patriotiniai motyvai, lyriški Lietuvos peizažai; jai būdingas nuoširdumas, intymus ir skaidrus pasaulėvaizdis.

## Bibliografija
* Atviros marios, 1955 m.
* Saulė kryžiuose, 1960 m.
* Naktigonė, 1963 m.
* Amens in Amber, vertimai anglų kalba, 1968 m.
* Po Dievo antspaudais, 1969 m.
* Už vasaros vartų, 1976 m.
* Balsai iš anapus, 1980 m.
* Eternal Dream, vertimai anglų kalba, 1980 m.
* Atmink mane, Rūpintojėli, 1985 m.
* Pasilikau tik dangų mėlyną, Vilnius, 1991 m.

## Šaltiniai
Receptorinė endocitozė

**Receptorinė endocitozė** – aktyviosios pernašos rūšies - pinocitozės atmaina. Receptorinės endocitozės būdu į ląstelę patenka įvairios makromolekulės, vadinamos ligandais. Ligandai jungiasi prie receptorinių plazminės membranos baltymų ir yra įtraukiami į ląstelę, susidarant pūslelei. Šiam membraniniam dariniui (pūslelei) susidaryti padeda baltymas klatrinas, kuris yra prisitvirtinęs vidinėje plazminės membranos pusėje. Pūslei susidarius klatrinas atsiskiria. Jei į ląstelę patenka hormominė medžiaga, tuomet pūslelei susiliejus su lizosoma yra suvirškinami ne tik hormonai, bet ir visa pūslelė kartu su receptoriais. Jei į ląstelę patenka ne hormoninė ar kita signalinė medžiaga, tuomet pūslės membrana kartu su receptoriais yra grąžinama atgal į ląstelės plazminės membranos sudėtį.
Viejos

**Viejos** (* Vieja*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvų gentis.

Paplitusios Centrinėje Amerikoje: Meksikoje, Gvatemaloje, Nikaragvoje. Kūnas iki 16 cm. Gentyje žinoma 16 rūšių.

## Rūšys
* Sidabrinė vieja *[[Vieja argentea]]*
* Dvijuostė vieja, dvijuostis cichlidas *[[Vieja bifasciata]]*
* Breidoro cichlidas *[[Vieja breidohri]]*
* Mozaikinis cihlidas *[[Vieja fenestrata]]*
* *[[Vieja godmanni]]*
* Raudonuodegė vieja *[[Vieja guttulata]]*
* Hartvego vieja *[[Vieja hartwegi]]*
* Margoji vieja *[[Vieja heterospila]]*
* *[[Vieja intermedia]]*
* Juodajuostė vieja, juodajuostis cichlidas*[[Vieja maculicauda]]*
* Juodauodegė vieja *[[Vieja melanura]]*
* *[[Vieja microphthalma]]*
* Ragano cichlidas *[[Vieja regani]]*
* Raudongalvis cichlidas, Ugniagalvis cichlidas *[[Vieja synspila]]*
* Tuiro cichlidas *[[Vieja tuyrensis]]*
* *[[Vieja zonata]]*
KF Laçi

**Liačio KF** – Albanijos futbolo klubas  iš Liačio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1960 m., kai buvo įkurtas Industriali Laç.

## Emblema

Vaizdas:LaciKF.png|Senoji emblema
Vaizdas:KF Laçi.png|Dabartinė emblema


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
Dublin City FC

**Dublin City FC** – buvęs Airijos futbolo klubas iš Dublino.

## Istorija
Įsteigtas klubas buvo 1999 m.,  kai dalis Home Farm Dublin klubo žaidėjų nusprendė įkurti atskirą klubą. 

Iš šalies varžybų pasitraukė 2006 m. pradžioje. O 2007 m. bankrutavo.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}
Šaltiniai:

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (Klubų įkūrimo datos)
Raudongalvis cichlidas

**Raudongalvis cichlidas**, *ugniagalvis cichlidas* (, ) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis. 

Tai įvairiaspalvis didelis cichlidas, kurio subrendusiems patinams ant galvos išauga gumbas. 
Suaugę patinai būna iki 40 cm, bet dažniausiai mažesni; patelės mažesnės. 

Paplitęs Centrinėje Amerikoje.

## Nuorodos
* Akvariumas - mano hobi - Cichlidai
KS Selenicë

**Selenicės KS** – Albanijos futbolo klubas iš Selenicės. 

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1930 m.

## Emblema

Vaizdas:KSselenice.gif|Senoji emnlema
Vaizdas:KS Selenicë logo.png|Dabartinė


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
KS Sopoti Librazhd

**Libraždžio „Sopoti“** – Albanijos futbolo klubas iš Libraždžio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
* Anksteniais metais rungtyniavo raudona apranga.
* Pastaruoju metu pakito spalvinė gama. Žalia ir balta.

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* RSSSF duomenų bazė
KS Burreli

**Burelio KS** – Albanijos futbolo klubas  iš Burelio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1952 m.

## Pasiekimai

## Sezonai
### nuo 1993/94 m. sezono

|}
### nuo 2018–2019 m. sezono

|}

## Emblema

file:Burreli1.gif|Senoji emblema
file:Burelli3.gif|Sena emblema
Vaizdas:Burreli2.png|Dabartinė emblema


## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* RSSSF duomenų bazė
* Globalsportsarchive
KF Erzeni Shijak

**Šijaku „Erzeni“** – Albanijos futbolo klubas iš Šijaku.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1931 m.

## Pasiekimai

## Sezonai
### nuo 1990/91 m. sezono

|}
### nuo 2019–2020 m. sezono

|}

## Logotipas

Vaizdas:Erzeni.png|Senoji emblema
Vaizdas:KF Erzeni Shijak.png|Dabartinė emblema


## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* RSSSF duomenų bazė
* Globalsportsarchive
FC Egnatia

**Rogožinės „Egnatia“** – Albanijos futbolo klubas iš Rogožinės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1964 m., kai suburta futbolo ekipa, kurivadinosi 22 Shtatori Rrogozhinë. Nors Rogožinės miestelyje futbolo ekipos būta 1934 m., kuri dabar puikuojasi naujoje klubo embemoje.

### KF Egnatia
Nuo 1998 m. klubas žinomas dabartiniu pavadinimu – **KF Egnatia**.

2003–2004 m. ekipa žaidė Pirmame divizione ir savo grupęje užėmė pirmą vietą, o finaliniame etape liko antroje vietoje, tačiau buvo perkelti į Superlygą.

2004–2005 m. žaidė Superlygoje, kurioje liko devinti ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2021–2022 m. sezono vėl rungtyniavo Superlygoje.  

## Pasiekimai

## Sezonai
### nuo 1999–2000 m. sezono

|}

### nuo 2017–2018 m. sezono

|}

## Lietuviai
* Gytis Paulauskas, puolėjas, 2023-2024
* Juozas Lubas, puolėjas, 2024-2025

## Garsesni žaidėjai
*  Eduards Emsis – saugas;

## Emblema

Vaizdas:Egnatia logo.png|Senoji emblema
Vaizdas:KF Egnatia.png|Egnatia FC


## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia juoda žalia apranga. 

## Spalvinė gama

Klubas rungtyniayuja juoda žalia apranga su baltos spalvos žymenimis.

; Aprangų gamintojai
* Joma

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
KS Pogradeci

**Pogradecio KS** – Albanijos futbolo klubas iš Pogradecio.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m.

## Emblema

Vaizdas:KS Pogradeci.png|Senoji emblema
Vaizdas:KS Pogradeci logo.png|Dabartinė emblema


## Pasiekimai

## Sezonai
### nuo 1990 m.

|}
### nuo 2018 m.

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* RSSSF duomenų bazė
KS Iliria

**Fušė Krujės „Iliria“** – Albanijos futbolo klubas iš Fušė Krujės.

## Istorija
Klubas įkurtas 1991 m. Kitados pateko į aukščiausią lygą. Joje žaidė vos vieną sezoną 1994–1995 m., o po to iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2003–2004 m. sezono rungtyniavo trečioje pakopoje.

## Pasiekimai

## Sezonai
### nuo 1993–1994 m. sezono

|}
### nuo 2002–2003 m. sezono

|}

## Logotipas

Vaizdas:Iliria.gif|Senoji emblema
Vaizdas:Iliria Fushë-Krujë logotipas.png|Dabartinė emblema


## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
UE Extremenya

**La Masanos „Extremenya“** – Andoros futbolo klubas iš La Masanos.

## Istorija
Klubas įkurtas 1998 m. Tuo metu vadinosi Francfurt Cerni. Nuo 2003 m. vadinasi dabartiniu pavadinimu.

## Logotipas

Vaizdas:UE Extremenya.png|Senoji emblema
Vaizdas:UE_Extremenya_new_logo.png|Dabartinė emblema


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
UE Santa Coloma

**Santa Kolomos UE** – Andoros futbolo klubas iš Santa Kolomos.

## Istorija

2008 m. pateko į aukščiausiąją lygą, todėl atskirtas nuo FC Santa Coloma klubo, kurio dukterine komanda buvo ligi tol.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió, tačiau liko ketvirtoje vietoje. 2023–2024 m. sezone pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionų titulą.

## Logotipas

Vaizdas:SantaColomaUE.gif|Emblema iki 2013 m.
Vaizdas:Santa_Coloma_UE_logo.png|Dabartinis logotipas


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* Facebook paskyra
* Twitter paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
SC Escaldes

**Les Eskaldeso SC** – Andoros futbolo klubas iš Les Eskaldeso.

## Istorija
Klubas įkurtas 1977 m. Kitados rungtyniavo stipriausiame šalies divizione.

Iki 2008 m. komanda žaidė Antrame divizione, tačiau vėliau ją pakeitė CE Jenlai komanda.

Vėl sugrįžo į II pakopos pirmenybes 2018–2019 m. sezone, tačiau liko dešimtoje vietoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
CE Benito

**Sant Chulijos „Benito“** – buvęs Andoros futbolo klubas iš Sant Chulijos.

## Istorija

Kartais buvo vadinamas *Cava Benito*. Iširo po 1999 m. rudens rato.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
Deportivo La Massana

**La Masanos „Deportivo“** – Andoros futbolo klubas iš La Masanos.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1992 m. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Ultima Thule (grupė)

**Ultima Thule** (iš lot. k. „Tolimiausia šiaurė“) – Švedijos roko grupė. Jų stilius pagrįstas Vikingų roku (*Vikingarock*) – senovės skandinavų muzikos, roko ritmų, pankų muzikos elementų. Atlieka dainas apie garbingą Švedijos istoriją, kultūrą, tautines dainas.

Ultima Thule dažnai siejama su rasizmu ir neonacizmu, tačiau jie patys oficialiai atsiribojo nuo šių sąsajų.

## Nariai

* Jan „Janne“ Thörnblom – vokalas, gitara
* Niklas Adolfsson – gitara
* Thomas Krohn – bosai
* Ulf Hansen – būgnai
* Bruno Hansen – vokalas, gitara (1983–1987)

## Dalinė diskografija
* 1985 – *Sverige, Sverige fosterland*
* 1990 – *Hurra för Nordens länder*
* 1991 – *Svea hjältar*
* 1991 – *Havets vargar*
* 1992 – *Sverige, Sverige fosterland*
* 1992 – *Schottis på Valhall*
* 1992 – *Mitt land*
* 1992 – *Svea hjältar*
* 1992 – *För fäderneslandet*
* 1993 – *Vikingablod*
* 1993 – *Vikingabalk*
* 1994 – *Öppna landskap*
* 1994 – *Nu grönskar det*
* 1994 – *För fäderneslandet*
* 1994 – *Svea hjältar*
* 1994 – *För fäderneslandet*
* 1994 – *Tack för hjälpen!*
* 1995 – *Once upon a time…*
* 1995 – *Blonda, svenska vikingar*
* 1995 – *Lejonet från Norden*
* 1996 – *Skinhead*
* 1996 – *Karoliner*
* 1997 – *Nu grönskar det igen…*
* 1997 – *För fäderneslandet*
* 1997 – *Svea hjältar*
* 1997 – *Lejonet från Norden*
* 1999 – *Sörjd och saknad*
* 1999 – *Sverige*
* 2000 – *Folkets röst*
* 2000 – *Herrlich Hermannsland*
* 2001 – *Resa utan slut'
* 2001 – *Ragnarök*
* 2002 – *Öppna landskap*
* 2002 – *Resa utan slut*
* 2004 – *Lokes träta*
* 2005 – *Rötter*
* 2005 – *Skaldermjöde*
* 2005 – *Yggdrasil*

== Nuorodos ==
* [http://es.youtube.com/watch?v=QjgBV6zjPQQ Ultima Thule atliekama daina *Uti vår hage'']
Fredrik Reinfeldt

**Džonas Fredrikas Reinfeldtas** (; g. 1965 m. rugpjūčio 4 d. Stokholmo lėne) – Švedijos politikas, ekonomistas, dabartinis ministras pirmininkas (nuo 2006 m.). Nuosaikiųjų partijos narys.
Džurteleku Šimleulujus

**Džurteleku Šimleulujus** () – miestelis šiaurės vakarų Rumunijoje, Transilvanijoje. 1,1 tūkst. gyventojų (2002 m.). Yra Selažo apskrityje, prie Krasnos upės (Tisos intakas).

## Gyventojai

## Nuorodos

*  http://www.donau-archaeologie.de/doku.php/kataloge/grabkatalog/g/giurtelec 

## Literatūra
*  Petri Mór, Szilágy vármegye monographiája (I–VI, Budapest, 1901–1904)
FC Engolasters

**Engolasterso FC** – Andoros futbolo klubas iš Engolasterso kaimo (prie Eskaldeso). Kurį laiką buvo vadinamas *Joieries Aurum*.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
FC Aldosa

**Aldosos FC** – Andoros futbolo klubas iš Aldosos kaimo. Kurį laiką vadinosi *Montanbaldosa*.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
UE Les Bons

** Le Bono UE** – Andoros futbolo klubas iš Le Bono kaimo (prie Enkampo).

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Juozas Akmenskis

**Juozas Akmenskis** (1882 m. liepos 30 d. Kaniūkuose, Kelmės valsčius – 1933 m. sausio 19 d. Tauragėje, palaidotas Tytuvėnuose) – Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, Steigiamojo ir Pirmojo Lietuvos Respulbikos Seimo narys.

## Biografija
1899 m. baigė Raseinių miesto mokyklą, vėliau Pskovo matininkų mokyklą.

Dalyvavo slaptoje lietuviškų raštų platinimo draugijoje „Trimitas“ Tytuvėnuose. 

1905 m. susituokė su Kazimiera Filipavičiūte. Už dalyvavimą Lietuvos revoliuciniame sąjūdyje buvo paieškomas, todėl pasitraukė į Jungtines Amerikos Valstijas, dirbo Čikagos skerdykloje. 1906 m. grįžo į Lietuvą, tapo Tytuvėnų vartotojų draugijos laisvuoju praktikantu. Nuo 1909 m. Eržvilko vartotojų draugijos krautuvės vedėjas, 1911–1919 m. Viekšnių vartotojų draugijos krautuvės vedėjas. 1919–1921 m. Prekybos ir pramonės ministerijos Kooperacijos departamento ir Šiaulių srities vartotojų bendrovių sąjungos instruktorius. Lietuvių katalikų draugijos „Blaivybė“ centro valdybos narys.

Nuo 1920 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos (LKPD) narys. 1920 m. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkiminėje apygardoje, priklausė LKDP frakcijai. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo atstovas. Paleidus seimą iš politinio gyvenimo pasitraukė.

Nuo 1923 m. Žemės ūkio ministerijoje patarėjas, vėliau – revizorius, 1925 m. vasario 20 d. išrinktas naujai įsteigtos sąjungos „Lietuvos Kooperatyvų Centras“ Valdybos nariu. 1926 m. – Dusnūnų girininkas, 1927 m. spaustuvės „Šviesa“ vedėjas, vėliau – Valstybės kontrolės vyriausiasis revizorius Tauragės ir Raseinių apskritims.

J. A-skis, J. A. slapyvardžiais rašė į leidinius „Ūkininkas“, „Ūkininko patarėjas“.

## Literatūra
* Akmenius – Akmenskis Juozas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos, Klaipėda, 1924, p. 4.
* Akmenskis-Akmenius, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1953, p. 74.
* Blažytė-Baužienė D., Akmenskis Juozas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 62-66.
* Blažytė-Baužienė D., Akmenskis Juozas, Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis, Vilnius, 2007, p. 190–191.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* AKMENSKIS Juozas (1882–1933) | lrs.lt
Dūdiškės (Kaišiadorys)

**Dūdiškės** – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybės pietuose, 4 km į šiaurės vakarus nuo Varkalių. Stovi Dūdiškių šv. Mikalojaus sentikių cerkvė (pastatyta 1945 m.), yra sentikių kapinaitės (nuo XVIII a.).

## Istorija

1763 m. Dūdiškėse (Trakų apskritis) įkurta sentikių bendruomenė, viena seniausių Lietuvoje. 1932 m. kaimas suskirstytas į vienkiemius.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Dvarčiai (Radviliškis)

**Dvarčiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Šiaulėnų, prie Mažuolių miškų. Yra 1937 m. statytos sentikių cerkvės liekanos, kapinaitės. Ateina kelias iš Aušrėnų.

## Istorija

XIX a. 2-ojoje pusėje kaimas priklausė Šiaulių valsčiui (Šiaulių apskritis). Apie 1865 m. čia įsikūrė sentikiai. XX a. tarpukariu jų parapijoje buvo apie 800 tikinčiųjų. 1937 m. pastatyta medinė cerkvė. 1946 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo. Pokariu kaimas nunyko, cerkvė sugriuvo.

## Gyventojai

## Nuorodos
* Dvarčių sentikiai 

## Šaltiniai
Girelė (Kavarskas)

**Girelė** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kavarsko. Yra sentikių cerkvė (nuo 1919 metų) ir kapinės (nuo XVIII a.).

## Istorija

Girelėje 1709 m. įsikūrė ir cerkvę pastatė pirmieji Lietuvoje sentikiai. XIX a. kaimas buvo Vilkmergės apskrityje. 1928 m. išskirstytas viensėdžiais. 1947 m. sovietų valdžią įregistravo sentikių parapiją. Jos kapinės yra Girelėje, Naujonyse ir Geležinėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Girelės sentikiai
Raistiniškės

**Raistiniškės** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje. Stovi medinė Raistiniškių sentikių cerkvė (nuo XIX a.).

## Istorija

Sentikių bendruomenė Raistiniškėse įsikūrė XIX a. viduryje po to, kai buvo uždaryta Degučių cerkvė. 1937 m. parapijoje buvo 1600 tikinčiųjų. II pasaulinio karo metu vietos gyventojų vos neištiko Pirčiupių ir Chatynės likimas – sentikiai buvo uždaryti į cerkvę ir būtų buvę sudeginti už dalyvavimą nužudant vokiečių kareivį, tačiau gyventojus išgelbėjo rusų kariškiai, prisiėmę kaltę dėl kareivio žūties sau.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Raistiniškių sentikiai 
* Raistiniškių cerkvė (nuotrauka)
Les Brigades du Tigre (filmas)

**Les Brigades du Tigre** (, ) – 2006 m. prancūzų režisieriaus Žeromo Kornu () nuotykių filmas, sukurtas pagal to paties pavadinimo TV serialą, kuris buvo rodomas Prancūzijoje 1970–80 m.

Filmo premjera įvyko 2006 m. kovo 18 d. Valansjeno nuotykinių filmų festivalyje (*Festival du Film d’Aventures de Valenciennes*).

## Siužetas

Kas gali būti bendra su banko apiplėšimu, ambicingu princu, policijos šefu ir Antantė? Moteris…?
 
1912 m. Paryžius. Tarp chaoso, melo ir ciniško gobšumo inspektorius Valentinas ir jo „Tigrų būriai“ stoja kovoti prieš valstybės aparato biurokratinę „mašiną“. Bandydami išvengti atviro karo, negailėdami savęs jie kovoja su korupcija, anarchija ir…Rusijos kunigaikščio žmona – viliojančia intrigante Konstancija…

## Aktoriai
* Clovis Cornillac – komisaras Valentinas
* Diane Kruger – Konstancija Volkonskaja
* Édouard Baer – inspektorius Pažolis
* Olivier Gourmet – inspektorius Marselis
* Stefano Accorsi – Achile Bianči
* Jacques Gamblin – Žiulis Bono
* Thierry Frémont – Piotras
* Léa Drucker – Lea
* Aleksandr Medvedev – princas Volkonskis
* Gérard Jugnot – Komisaras Favre
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė  (prancūzų k.)
* Apdovanojimai ir nominacijos
* 
* 
* Fanų klubas
Minauka

**Minauka** – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje. Stovi sentikių Minaukos Švč. Dievo Motinos Globėjos cerkvė (nuo 1904 metų) ir kapinės (nuo 1904 m.).

## Istorija

Minaukoje sentikiai apsigyveno XVIII a. 2-ojoje pusėje arba XIX a. XX a. tarpukariu parapija turėjo 800 tikinčiųjų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rusteikiai

:: *Apie kaimą Zarasų rajone žr. [[Rūsteikiai]]*.

**Rusteikiai** – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pabalių, 1 km į šiaurę nuo Ručkonių.

## Istorija

Daugeliškių apylinkės Rusteikių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gudiškės

**Gudiškėmis** vadinama:

* Gudiškių vienuolynas, buvęs XVIII a. dabartiniame Ignalinos rajone;
* kaimas Šalčininkų rajone;
* buvęs kaimas Trakų rajone;
* kaimas Zarasų rajone.
Construccions Emprim

**Emprimo „Construccions“** – Andoros futbolo klubas žaidęs pirmajame šalies čempionate. Dar žinomas kaip *Costructor Emprimo*.

## Istorija

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
Gudiškių vienuolynas

**Gudiškių vienuolynas** – nuo 1728 iki 1755 m. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje buvęs sentikių vienuolynas dabartiniame Ignalinos rajone, netoli Kazitiškio, tikriausiai buvusiame Gudiškių kaime (Salako seniūnija) arba buvusiame Gudiškės kaime (Naujojo Daugėliškio seniūnija). Fedosėjininkų religinis centras.

## Istorija
Vienuolynas minimas Degučių metraštyje. Teigiama, kad persekiojamas Rusijos valdžios, 1728 m. Eustratas Vasilijus () su broliais atvyko į Lietuvą ir čia naujai įsisteigė:

.

Tuo metu vienuolynas buvo Breslaujos apskrityje, jam priklausė dvaras su 7 kaimais (daugiausia gyveno lietuviai).

Gudiškių vienuolynas buvo nedidelis, bet vienuoliai gyveno gana gerai, dvariškiai juos gerbė. XVIII a. viduryje Gudiškių vienuolynas buvo svarbus Abiejų Tautų Respublikos fedosėjininkų centras, jame 1752 m. vyko Gudiškių susirinkimas. Vienuolyno veikla nutraukta 1755 ar 1758 m. dėl politinių priežasčių. Sentikiai išsikraustė, jų centras persikėlė į Degučius, dalis persikėlė į Černigovo apylinkes. Vienuolyno kapinės buvo apie Gurbų kaimo apylinkes.

## Nuorodos
* Gudiškių vienuolynas  (žr. )
* Istorija
Vėlyvoji kupstabudė

**Vėlyvoji kupstabudė** (*Lyophyllum fumosum*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, kupstabudžių (*Lyophyllum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, lapuočių miškai, parkai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė tamsiai pilkai, juodai ruda, blizganti.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 (10) cm skersmens, varpeliška, vėliau - netaisyklingai paplokščia, su buku gūbreliu viduryje, lygi, smulkiai plaušuota, tamsiai pilkai ruda, juosvai ruda, gelsvai pilkai ruda. Lakšteliai ploni, tankūs, balsvi, pilki, priaugtiniai. Kotas 3–10×0,5–1,5 cm, į pamatą nežymiai storėjantis, balsvas, pilkas, senas - pilkai rusvas. Trama plona, tampri, miltų, medienos kvapo, kartoko skonio. Sporos 5×6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai tamprūs, kepurėlė įdubusi, kartoko skonio.

Auga didesnėmis ar mažesnėmis grupėmis, kartais kupstais, retai pavieniui, žolėtose vietose, mėgsta humusingą dirvą. Valgoma. Labai dažna.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 162 psl.
Rudeninė kupstabudė

**Rudeninė kupstabudė** () – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, kupstabudžių (*Lyophyllum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Krūmai, brūzgynai, pagrioviai, žolėtos pakelės, reti miškai.
* **Augimo laikas**
Ruduo, auga ir po šalnų.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė gelsvai, rudai ruda, auga atvirose žolėtose vietose.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė užauga iki 10 cm skersmens, tačiau kartais pasitaiko net 15 cm skersmens, plonamėsė, matinė, pilkai violetinė, ruda, geltonai ruda, netaisyklingai paplokščia. Lakšteliai belti, vėliau šviesiai kreminiai. Kotas kepurėlės spalvos, 5–7 cm ar net 9–12 cm ilgio ir 1–2 (3) cm storio. Trama plona, tampri, rusva, silpno miltų kvapo, nekarti. Sporos 5,5–6,5×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga didelėmis kolonijomis, po keliasdešimt ar net šimtais vaisiakūnių.

Auga tarp žolių, drėgnuose juodgiriuose, raistuose, kartais išilgai melioracinių griovių.

Valgoma, neypatingo skonio, dažna.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 161 psl.
Švedijos herbas

**Švedijos herbas** – valstybinis Švedijos simbolis. Yra du herbo variantai: didysis (karališkasis) ir mažasis (naudojamas vyriausybės).

Didžiojo herbo skydą sudaro keturi mažesni skydai. Dviejuose iš jų mėlyname fone pavaizduotos trys karališkosios karūnos, kituose dviejuose – Folkungų dinastijos liūtai baltai mėlyname fone. Skydą laiko du karūnuoti liūtai. Taip pat dažnai herbas puošiamas karūnomis, insignijomis.

Mažąjį herbą sudaro skydas su trimis karūnomis mėlyname fone, karūnuotas karališkąja karūna.
Džiugai (Anykščiai)

**Džiugai** – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Kavarsko.

## Istorija

1932 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius, priklausė Kurklių valsčiui.

1968–1973 m. čia buvo Staškūniškio apylinkės centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Aldona Aleškevičienė-Statulevičienė (1936–2017) – matematikė, habilituota fizinių mokslų daktarė.

## Šaltiniai

*
Melsvoji balteklė

**Melsvoji balteklė** (, sin. *Rugosomyces ionides*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, balteklių (*Calocybe*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**
Lapuočių miškai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė ir kotas melsvai violetinio atpalvio.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–5 cm skersmens, paplokščia, įdubusi, matinė, violetinė, rusvai mėlynai violetinė, paviršius šiurkštokas. Lakšteliai balti, kreminiai, tankūs, priaugtiniai. Kotas 3–5×0,5–1 cm, plaušuotas, kepurėlės spalvos. Trama balta, violetinio atspalvio, plona, miltų kvapo, nekarti. Sporos 5–6×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai melsvi, miltų kvapo, auga pavieniui, lapuočių miškuose, kalkingo dirvožemio indikatorius.

Auga lapuočių miškuose, mėgsta ąžuolo, liepos, skroblo kaimynystę. Reta, saugoma. Valgoma, menkavertė, bet pernelyg gležna, liestis prie jos nederėtų.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 165 psl.
Dulkančioji krenklė

**Dulkančioji krenklė** () – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, krenklių (*Asterophora*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**
Negyvi ūmėdžių, piengrybių vaisiakūniai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Grybai, augantys ant kitų negyvų grybų, dažniausiai ant ūmėdžių.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 1–2 cm skersmens, jauna – pusiau apvali, vėlaiu – paplokščiai išgaubta, balta, lyg miltuota, galiausiai paruduoja (nuo chlamidosporų), sutrūkinėja, pakraščiai užsilenkę žemyn. Lakšteliai reti, stori, siauri, išnykstantys, arba būna tik jų elementai. Kotas 0,5–3×0,3–0,5 cm, dažniausiai sulinkęs, baltas, pūkuotas. Trama plona, balva, trapi, nemalonaus miltų kvapo. Sporos 5–6×3–4 μm, lygiasienės, chlamidosporos karpotos, kampuotos, rudos, 13–20 (25)×12–20 μm.

**Būdingi požymiai:** auga tik ant negyvų vaisiakūnių, dažniausiai ūmėdžių, piengrybių.

Šilumamėgė. 1975 m. Minčios girininkijoje (Utenos raj.) aptikta net ant 40 blunkančiosios ūmėdės vaisiakūnių. **Nevalgoma**.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 166 psl.
Krenklė

**Krenklė** (*Asterophora*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos grybų gentis.

Lietuvoje auga viena rūšis – dulkančioji krenklė (*Asterophora lycoperdoides*).
Charizmatai

**Charizmatai** ( - malonės dovana) – religinio charizminio judėjimo atstovai. 

Charizmatų judėjimas kilo XX a. pradžioje krikščionybės viduje, daugiausiai protestantiškose bažnyčiose, bet taip pat palietė katalikų, bei nežymiai ortodoksų bendruomenes.

Tikėjimo praktika ir doktrinos labiausiai panašios į sekmininkų, tačiau yra ir skirtumų.

Pačių charizmatų bendruomenių pavadinime, žodis "charizmatai" nefigūruoja. 
Žymiausios charizmatų judėjimo bažnyčios yra "Hillsong", "Vynuogynas", "Tikėjimo Žodis", "Naujoji karta".
Usūrio įlanka

**Usūrio įlanka** () - šiaurinė Petro Didžiojo įlankos dalis (Japonijos jūra).

Įlankos ilgis apie 67 km, plotis prie įėjimo - apie 55 km. Gylis - iki 51-69 m.

Žiemą Usūrio įlanka prie šiaurinių krantų dalinai užšąla, ledo danga nežymi. Įlankos krantuose yra miestai Vladivostokas, Bolšoj Kamenis, gyvenvietės Jemaras (*Емар*), Škotovas (*Шкотово*), Podjapolskojė (*Подъяпольское*). Vakarinėje įlankos pakrantėje yra didelė kurortinė zona su pensionatais, sanatorijomis ir vaikų stovyklomis. Šamoros užutėkyje yra pats populiariausias ir didžiausias Vladivostoko paplūdimys.
Orkestras

**Orkestras** – didelis instrumentinis ansamblis. Siaurąja prasme tai ansamblis, kuriame yra kelios dešimtys styginiais, variniais, pučiamaisiais ir mušamaisiais instrumentais grojančių atlikėjų (pavyzdžiui, simfoninis orkestras). Plačiąja – bet kokios instrumentų sudėties didesnė atlikėjų grupė (styginių orkestras, pučiamųjų orkestras, džiazo orkestras).

## Istorija

Žodis orkestras kilo iš orchestra vadintos antikiniame teatre tarp aktorių ir žiūrovų buvusios erdvės, skirtos šokėjams ir chorui. XVIII a. orkestru pradėta vadinti didelė teatro muzikantų grupė, kurioje vyraudavo styginiai instrumentai: smuikai, altai, violončelės. Laikui bėgant pilnos sudėties orkestrai pradėti vadinti simfoniniais, o mažesni – kameriniais, styginiais. Nuo XX a. orkestrais vadinami ir styginių instrumentų neturintys arba ne klasikinę muziką atliekantys ansambliai, pavyzdžiui, didesni džiazo arba populiariosios muzikos kolektyvai.

## Sudėtis

Šiuolaikiniame pilnos sudėties orkestre groja apie 80–120 atlikėjų. Pagrindiniai instrumentai:

* Styginiai – smuikų, altai, violončelės, kontrabosai, arfos;
* Mediniai pučiamieji – fleitos, obojai, klarnetai, basonai;
* Variniai pučiamieji – valtornos, trimitai, trombonai, tūbos;
* Mušamieji – timpanai, trikampiai, tamburinai, ksilofonas, metalofonas ir kt.
* Klavišiniai – pianinas, vargonai. 

Atlikėjai pagal instrumentus suskirstyti į grupes, paprastai turinčias savą hierarchinę struktūrą. Grupei vadovaujantis atlikėjas ne tik prižiūri kitus muzikantus, bet ir atlieka kūrinio solo partijas. Smuikų sekcijos „pirmasis smuikas“ vadinamas koncertmeisteriu. Visam orkestrui, išskyrus mažesnius, vadovauja dirigentas.

## Repertuaras

Orkestrai dažniausiai atlieka klasikinę muziką, operų ir baletų partijas. Nuo XX a. orkestrai dažnai naudojami atliekant filmų garso takelius, kartais ir popmuzikos kūrinius.

## Šaltiniai
Geltonoji balteklė

**Geltonoji balteklė** () – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, balteklių (*Calocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, spygliuočių, mišrieji miškai, drėgnos, žolėtos vietos.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė, lakšteliai ir kotas geltonos spalvos.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 2–4 (6) cm skersmens, paplokščia, matinė, plaušuota, sena - lygiu paviršiumi, aukso geltonumo, rusvai geltona. Lakšteliai siauri, tankūs, geltoni, priaugtiniai. Kotas 3–7×0,3–0,8 cm, plaušuotas, geltonas, ties pamatu balsvas. Trama plona, minkšta, geltona, miltų kvapo, nekarti. Sporos 3,5–4,5×2,5–3,5 μm.

**Būdingi požymiai:** nedideli, geltoni, miltų kvapo grybai, sporos mažytės, neamiloidinės.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, miškuose, parkuose tarp žolių, ant žemės, Reta, **nevalgoma**. Apgaulinga, kartais priverčia pasilenkti, lyg būtų voveraitė.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 164 psl.
Petro Didžiojo įlanka

**Petro Didžiojo įlanka** () – didžiausia įlanka Rusijos Primorės krašto pakrantėje ties Japonijos jūra.

Įlankos ilgis apie 80 km, plotis – apie 200 km. Muravjovo-Amurskio pusiasalis ir salų grandinė dalina Petro Didžiojo įlanką į dvi mažesnes – Amūro įlanką ir Usūrio įlanką. Krantai (linijos ilgis apie 1500 km) labai raižyti, sudaro daug vidinių įlankų – Auksinio Rago, Posjeto, Streloko, Vostoko ir kt.

Prie Amūro įlankos kranto stovi Vladivostokas.

Salos Petro Didžiojo įlankoje – Rusų, Popovo, Rikordo, Furugelmo, Askoldo, Putiatino. Taip pat – Rimskio-Korsakovo salynas. Apie 630 km² įlankos ploto sudaro *Tolimųjų Rytų jūros draustinį*. Žiemą gana didelė įlankos dalis užšąla.

Įlankoje kiekvienais metais vyksta regata „Petro Didžiojo įlankos Taurė“ (*Кубок залива Петра Великого*).
Edmundas Andrijauskas

**Edmundas Andrijauskas** (g. 1954 m. birželio 18 d. Palangoje) – Lietuvos architektas.

## Biografija
1978 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1978–1987 m. „Klaipėdos Komprojektas“ architektų grupės vadovas, projektų vyr. architektas. 1987–1994 m. Klaipėdos paminklų restauravimo projektavimo instituto architektas, 1994–2001 m. UAB „Restauravimo centras“ vyr. architektas, nuo 1992 m. privačios įmonės „E. Andrijausko projektavimo firma“ vadovas. Nuo 2000 m. UAB „Uostamiesčio projektas“, projektų vadovas, nuo 2005 m. UAB „Andrijauskas ir partneriai“, akcininkas ir projektų vadovas.

1988–1990 m. Sąjūdžio Klaipėdos tarybos narys. 1997–2002 m. Lietuvos architektų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Sutuoktinė Laima, dukterys Aistė, Eglė.

## Projektai
* Gyvenamųjų namų kompleksas Klaipėdoje, 1990 m.
* Pastatų kompleksas „Vokiečių namai“ turgaus aikštėje Klaipėdoje, 1993 m.
* Viešbučio „Viktorija“ Klaipėdoje rekonstrukcija, 1997 m.
* Suprojektavo gyvenamųjų namų Palangoje.

## Bibliografija
* Klaipėda. Istorija populiariai: septynių autorių straipsnių rinkinys apie Klaipėdos istoriją. Klaipėda, Druka, 2002 m. ISBN 9986-848-22-9

## Šaltiniai
Burokai

**Burokais** vadinama:

* daržovės burokas daugiskaita;
* kaimai Lietuvoje:
** Burokai (Kalvarija) – Kalvarijos savivaldybės Sangrūdos seniūnijoje;
** Burokai (Trakai) – Trakų rajono Trakų seniūnijoje;
* kaimas Lenkijoje:
** Burokai (Punskas) – Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje.