open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Beinoriškis

:: *Apie kaimą Anykščių rajone žr. [[Beinoriškis (Anykščiai)]]*.

**Beinoriškis** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakariuose, 6 km į pietvakarius nuo Grinkiškio, šalia kelio .

## Etimologija

Kaimo vardas yra priesagos *-iškis* vedinys iš asmenvardžio *Beinoras*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Algirdiškis

**Algirdiškis** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, tuoj šiauriau Gustonių, prie plento  ir Panevėžio–Šiaulių geležinkelio.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo vyriško vardo *Algirdas*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Barboriškis

**Barboriškis** – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės pietvakariuose, 1 km į šiaurę nuo Veprių, šalia kelio iš Veprių į Ukmergę ir Deltuvą. Beveik visas kaimas sunaikintas sovietų okupacijos metais melioracijos sumetimais – sodybos sugriautos, o gyventojai iškeldinti.

## Etimologija

Kaimo vardas yra priesagos *-iškis* vedinys iš asmenvardžio *[[Barbora]]*.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bernotiškis

**Bernotiškiu** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Rokiškio rajone:
** Pandėlio seniūnijoje;
** Panemunėlio seniūnijoje;
* Ukmergės rajone;
* Utenos rajone.
Aina

**Aina** (arba ***Tauro ε, Tauro Epsilon, Oculus Borealus***) – 3,53 ryškio K0 spektrinės klasės Tauro žvaigždyno žvaigždė milžinė, priklausanti Hiadų padrikajam spiečiui. Nuotolis nuo Saulės 155 šviesmečių.

## Etimologija

Žvaigždės pavadinimas kildinamas nuo arabiško žodžio *ain*, reiškiančio „akis“.

## Šaltiniai
Bernotiškis (Panemunėlis)

**Bernotiškis** – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Panemunėlio.

## Etimologija

Pavadinimas kilęs nuo vyriško asmenvardžio *Bernotas* (asmenvardinis vietovardis).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Barika

**Barika** (, ) – miestas šiaurės rytų Alžyre, Batnos vilajoje. 104,1 tūkst. gyventojų (2007; daugiausia berberų kilmės).

## Istorija

Vietovėje arabai įsigalėjo XI amžiuje.
Juodbalių karjeras

**Juodbalių karjeras**, taip pat **Juodbalio karjeras** – neveikiantis karjeras, esantis Anykščių rajono šiauriniame krašte, Ramuldavos girioje, 9 km į šiaurės rytus nuo Anykščių, išsidėstęs ištuštėjusių Smalinos ir Pavarių kaimų dalyse, vienas iš didžiausių smėlio karjerų Lietuvoje. Iki buvusio Juodbalos kaimo veda specialiai pastatytas kelias . Patenka į Šimonių girios biosferos poligono teritoriją. Susidaręs apie 12,5 ha dydžio vandens telkinys.

## Istorija

1989 m. į smėlio-žvyro karjerą per mišką buvo nutiestas naujas, dviejų eismo juostų asfaltuotas kelias, jo ruože per Šventąją pastatytas gelžbetoninis Sedeikių tiltas. Trasa buvo skirta aptarnauti Kupiškyje veikiančią silikatinių plytų ir blokelių gamyklą, į kurią buvo vežami dideli kiekiai karjero iškasenų. XXI a. pradžioje baigus karjero eksploatavimą, kelias liko mažai naudojamas.

2014 m. duomenimis, buvo planuojama 5 metus naudoti naują Juodbalių smėlio telkinio dalį, kurioje naudingų iškasenų ištekliai detaliai išžvalgyti ir patvirtinti 1983 m. UAB „Kupiškio plytų gamykla“ veiklą vykdė 52,4 ha kasybos sklype, kuriam Lietuvos geologijos tarnyba leidimą išdavė 2013 m. rugsėjo 20 d. Planuojamoje naudoti telkinio dalyje, apimančioje 13,8 ha, smėlio ištekliai sudarė apie 587 tūkst. m³, iš kurių apie 78  tūkst. m³ buvo vandens telkinio dugne. Planuojamo sklypo paviršius buvo pažeistas ankstesnių kasybos darbų. Naudingojo sluoksnio storis sausumoje buvo vidutiniškai 6,1 m, vandenyje – 1,4 m. Iškastą žaliavą numatyta transportuoti 29 km atstumu automobilių keliu į gamyklą Kupiškyje.

Karjere veikė žemsiurbė, smėlio-vandens mišinio (pulpos) padavimo vamzdynai, smėlio sausinimo drenažinė sistema, kasimo, pakrovimo ir kiti mechanizmai. Šalia karjero buvo išdėstyti iškasto smėlio sausinimo sandėliai (kaupai), veikė gamybinė bazė (mechaninės dirbtuvės, kuro sandėlis, 35 kV elektros įtampos transformatorinė pastotė, vandens gręžinys su bokštu, kiti ūkiniai statiniai).

## Kasyba

Karjere yra iškastinis vandens telkinys, susidaręs iš jo dugno su specialia technika siurbiant smėlį. Tam naudojama plaukiojanti barža, kuri iš vandens telkinio dugno siurbia smėlį kartu su vandeniu, apie 0,8 m skersmens vamzdžiais smėlio ir vandens mišinys transportuojamas į krantą, smėlis kartu su vandeniu krante krenta ant žemės iš 30 m aukščio vertikaliai stovinčio vamzdžio, vanduo Beržuonos upe nuteka į Šventąją.

## Šaltiniai
Alpha Regio

**Alpha Regio** – pirmasis Veneros paviršiaus objektas, aptiktas iš Žemės radiolokacijos metodu. Tai yra aukšta apie 1500 km skersmens plokštikalnė, išraižyta plyšių ir slėnių. Koordinatės: 358–10° r. ilgumos ir 9–31° p. platumos.
Alkoras

**Alkoras, Grįžulo Ratų 80** (*80 Ursae Maioris *) – 4,0 ryškio A5 spektrinės klasės, pagrindinės sekos Didžiųjų Grįžulo Ratų žvaigždyno žvaigždė. Su Micaro nariais sudaro optinę penkianarę sistemą. Nuotolis nuo Saulės 81 šm. Žmogus, turintis gerą regėjimą, Alkorą mato greta Micaro 12' atstume.
Švedai

:: *Apie kaimą Vilniaus rajone žr. [[Švedai (Vilnius)]]*.

**Švedai** (šved. *svenskar*) – Europos tauta, kalbanti skandinavų kalbų grupei priklausančia švedų kalba. Iš viso apie 14 mln. Gyvena Švedijoje (8 mln. žmonių), kur sudaro 90,8 % gyventojų, taip pat (JAV, Kanadoje, Suomijoje, Australijoje) ~ 1,7 mln. žmonių. Tikinčiųjų dauguma – evangelikai liuteronai, yra katalikų.

XIX–XX a. į JAV išvykusių švedų palikuonys šiais laikais praktiškai neturi jokių kalbinių ar kultūrinių ryšių su Švedija. Anksčiau į Estiją atsikėlę švedai Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į Švediją.

## Istorija
II tūkstantmetyje pr. m. e. į dabartinės Švedijos teritoriją įsiveržė gyvulių augintojų gentys (spėjama, kad indoeuropiečiai). Jos pavergė vietos gyventojus. Pirmaisiais mūsų eros amžiais čia apsigyveno šiaurės germanų gentys svionai ir gautai. I tūkstantmečio viduryje įsigalėjo konungų (karo vadų) valdžia, ėmė kurtis didesni gentiniai junginiai.

VIII – XI a. švedų vikingai (normanai) rengė prekybinius žygius į Rusią, Pabaltijį (ypač Kuršą), Bizantiją, arabų Kalifatą, puolė bulgarus ir chazarus, tuos kraštus plėšė, kai kada su jais prekiavo.

X a. pradėjo kurtis centralizuota valstybė. Nuo XI a. plito krikščionybė.

Iš I tūkstantmetyje Skandinavijoje gyvenusių šiaurės germanų (svionų, gautų ir kitų) genčių IX – XI a. susidarė švedų etninė grupė. Bendras šių genčių politinis ir kultūrinis centras buvo Upsala. XVII – XVIII a. konsolidavosi švedų nacija.

Švedų kaimo gyventojai gyvena vienkiemiais; yra kupetinių ir gatvinių kaimų. Paplitę amatai: keramika, meninis medžio, odos ir kaulo apdirbimas, audimas, nėrimas.

Gausi švedų senoji tautosaka – herojinės, mitinės, istorinės pasakos, legendos ir baladės.

## Skanai

Pietinėje Švedijos dalyje, Skonės provincijoje, gyvena stiprų savą identitetą (neretai laikantys save atskira tauta) turintys skanai, laikomi švedų etnine grupe. Istoriškai, Skonė yra buvusi Danijos karalystės vientisa dalis, tik po Roskildės taikos sutarties 1658 m. buvo įjungta į Švedijos karalystės sudėtį. Danijos karalystė buvo atsiėmusi šią istorinę savo teritoriją 1676–1679 metais vykstant Skonės karams, ir laikinai 1711 m. 1720 m. Skonė tapo Švedijos karalystės integralia dalimi. Šios istorinės permainos ir lėmė susiformuoti savitam skanų identitetui su savita skanų tarme. Šiuo metu skanai kalba skanų tarme, kuri priskiriama prie švedų kalbos pietinių tarmių. Dauguma istorikų pripažįsta, kad iki Skonės įjungimo į Švedijos karalystės sudėtį, čia buvo kalbėta danų kalbos rytų tarme. Ankstyvos kartos skandinavų kalbininkų, tokių kaip *Adolf Noreen* ir G. Sjöstedt nuomone, čia kalbėta „pietų skandinavų“ tarme, o anot kalbininko Elias Wessén, Skonėje kalbėta atskira skanų kalba, kuri nebuvo nei senosios danų, nei senosios švedų kalbų dalimi.

## Suomijos švedai

Suomijoje švedai sudaro 5,6 % gyventojų. Didelė jų dalis nelaiko savęs švedų tautos ar švedų kultūros dalimi.

## Nuorodos

Švedų nacionalinis charakteris
Alnatas

**Alnatas** (**Beta Tauri**, β Tau, β Tauri), 1,7 ryškio B7 spektrinės klasės žvaigždė – milžinė, nuotolis nuo Saulės 130 šm.
Mesaadas

**Mesaadas** (, ) – miestas Alžyre, Dželfos vilajoje, apie 250 km į pietus nuo Alžyro miesto. 106,9 tūkst. gyventojų (2007). Žinomas nuo Romos imperijos laikų.
Mil Mi-26

**Mi-26** (rus. **Ми-26**, NATO pavadinimas – **Halo**) – Rusijos (anksčiau – Tarybų Sąjungos) transportinis sraigtasparnis, naudojamas tiek civilinėje, tiek karinėje aviacijoje. Šiuo metu tai yra sunkiausias ir galingiausias gaminamas sraigtasparnis pasaulyje. Mi-26 gamina sraigtasparnių fabrikas *[[Миль]]*.

Pirmą kartą pakilo 1977 metų gruodžio 14 dieną. Kariuomenėje pradėtas naudoti 1983 metais.

Mi-26 buvo pirmasis sraigtasparnis su aštuonsparniu sraigtu.

Keliamoji galia – iki 20 tonų.

## Variantai
* V-29 – Prototipas.
* Mi-26 (Halo) – karinis krovininis sraigtasparnis.
* Mi-26A – Patobulinta versija.
* Mi-26M – Patobulinta versija.
* Mi-26MS – Skirtas sužeistų karių evakuacijai.
* Mi-26NEF-M – Skirtas povandeninių laivų medžioklei.
* Mi-26P – Civilinis 63 vietų keleivinis sraigtasparnis.
* Mi-26PK – Skraidantis kranas.
* Mi-26T – Civilinis krovininis arba keleivinis.
* Mi-26TC – Krovininis.
* Mi-26TM – Skraidantis kranas.
* Mi-26TP – Versija ugniagesiams.
* Mi-26TS – Mi-26T versija eksportui.
* Mi-26TZ – Kuro gabenimui.

## Šalys naudotojos

Karinės paskirties Mi-26 šiuo metu naudoja Graikija, Indija, Laosas, Meksika, Peru, Rusija, Ukraina, Venesuela, Pietų Korėja. Civilinės paskirties – tik Rusija.
Oreso kalnai

**Oreso kalnai** () – kalnagūbrių sistema Atlaso kalnuose, šiaurės rytų Alžyre bei šiaurės Tunise. Susidarė vakarinėje dalyje susiliejus Tel Atlaso ir Sacharos Atlaso kalnagūbriams. Aukščiausia vieta – Kaltumo kalnas (2328 m) netoli Šelijos miesto.

Tai vienas menkiausiai išsivysčiusių Magribo regionų. Čia daugiausia gyvenantys berberai šavijai verčiasi gyvulininkyste, vaisių, sorgų auginimu.
Didysis Vakarų Ergas

**Didysis Vakarų Ergas** (dar vad. *Vakarų Smėlio jūra*) – smėlio dykuma šiaurės vakarų Sacharoje, vakariniame Alžyre. Plotas ~80 tūkst. km². Vyrauja smėlynų kraštovaizdžiai, kopos iki 300 m aukščio, vakaruose yra uolynų ir kuestų. Pietuose daug oazių. Pietiniu ir vakariniu pakraščiu driekiasi keliai. Per metus vidutiniškai iškrenta vos 25 mm kritulių.
Solveig Dommartin

**Solveig Dommartin** (g. 1961 m. gegužės 15 d. Konstantinoje – m. 2007 m. sausio 11 d. Paryžiuje) – prancūzų – vokiečių aktorė, režisierė.

## Filmografija
**Vaidino:**
* *[[Wings of Desire]]* (1987), Mariana
* *[[Faraway, So Close]]!* (1993), Mariana
* *[[No Fear, No Die]]* (1990), Toni
* *[[The Prisoner of St. Petersburg]]* (1990), Dženi
* *[[Until the End of the World]]* (1991), Klairė Tourner
* *[[Blonde Woman]]* (1994)
* *[[I Can't Sleep]]* (1994)

**Redaktorė:**
* *[[Tokyo-Ga]]* (1985)

**Autorė:**
* *[[Until the End of the World]]* (1991)

**Režisierė:**
* *[[If There Were a Bridge]]* (1998) (JAV)
Didysis Rytų Ergas

**Didysis Rytų Ergas** – smėlio dykuma Sacharos šiaurėje, Alžyro ir Tuniso teritorijose. Plotas ~100 tūkst. km². Susidarė iš Igargaro vadės vidinėje deltoje sunešto smėlio. Būdingi smėlio kalvagūbriai, siekiantys 300 m aukštį, įtvirtinti skurdžių krūmynų ir sąžalynų. Svarbiausios oazės: Uargla, Tugurtas. Yra naftos, gamtinių dujų telkinių.
Igidis

**Igidis, Igidžio Ergas** – smėlio dykuma Sacharos vakaruose, Alžyre ir Mauritanijoje. Kopų grandinės driekasi iš šiaurės, šiaurės rytų, į vakarus ir pietvakarius. Kopų kalnagūbrių ilgis 400 km, plotis 50-100 km. Kopos įtvirtintos krūminės augalijos. Yra nemažai gruntinio vandens, ypač šiaurės rytuose. Dykuma vasarą naudojama kaip ganykla.
Ruination

**Ruination** yra melodic metal grupė iš Vilniaus, susiformavusi 1992 m. Jų pirmasis pilnos trukmės albumas pasirodė 1998 m., pavadinimu „Visionary Breed“, kurį išleido įrašų kompanija „Goldtrack Records“.

## Grupės sudėtis
* **Rina Fraimanaitė** – vokalas
* **Ainius Staneika** – gitara
* **Paulius** – gitara
* **Vytenis Beinortas** – būgnai
* **Andrius Kraskauskas** – bosinė gitara
* **Veronika Jašina** – klavišiniai

### Buvę nariai
* Paulius Puidokas – vokalas
* Klaidas Akelis – gitara
* Evaldas Babenskas – gitara
* Mindaugas Cikanavičius – bosinė gitara
* Donatas Abrutis – vokalas
* Sigitas Vėlyvis – vokalas
* Vytautas Diškevičius – klavišiniai
* Andrius Kraskauskas – bosinė gitara
* Jonas Čepulis – vokalas
* Saulius Vinslovas – gitara
* Bulkinas – bosinė gitara
* Anatolij "Tolis" Len – bosinė gitara

## Diskografija

### Albumai
* „Visionary Breed“, 1998 m.
* „XURA“, 1999 m.
* „Beyond“, 2005 m.

### Demo
* Demo, 1994 m.
* „Rests Of Beauty“, 1995 m.

### EP
* „Drive To Live“, 2001 m.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Ruination profilis Ferrum.lt
Šešas

**Šešas, Šešo Ergas** – smėlio dykuma šiaurės vakarų Sacharoje, Alžyre ir Malyje. Išsidėsčiusi dubumoje, esančioje tarp El Eglabo ir Tanezrufo plynaukščių. Šiaurinei daliai būdingos ilgos kopos, siekiančios 300 m aukštį, o piečiau 25° š. pl. kopų aukštis yra ~50 m. Kritulių per metus iškrenta mažiau nei 10 mm. Praktiškai nėra vandens išteklių, todėl dykuma negyvenama.
Tahatas

**Tahatas** () – aukščiausia Alžyro vieta, esanti šalies pietuose iškilusiame Achagaro kalnyne. Aukštis 2908 m (kitais duomenimis – 2918, 3003 m). Sudarytas iš bazalto, tufo.

## Išnašos
Šot Melrhiras

**Šot Melrhiras** () – didelis nenuotakus ežeras šiaurės rytų Alžyre, Aukštojoje plynaukštėje, 60 km nuo Biskros. Tai didžiausias šalies ežeras. Išsidėstęs 26 m žemiau jūros lygio, todėl yra ir žemiausia Alžyro vieta. Ežeras reguliariai išdžiūsta ir virsta druskos lyguma. Ežerą maitina iš Sacharos Atlaso ir Aurė kalnų atitekančios upės ir vadžiai.

## Šaltiniai
Šot eš Šergis

**Šot eš Šergis** () – didelis nenuotakus ežeras šiaurės vakarų Alžyre, Aukštojoje plynaukštėje, Sacharos Atlaso šiaurinėse priekalnėse, 987 m aukštyje. Ežerui reguliariai išdžiūstant, virsta druskos lyguma. Protakomis jungiasi su dar dviem ežerais.
Achagaro nacionalinis parkas

**Achagaro nacionalinis parkas** () yra pietų Alžyre, Achagaro kalnyne. Parke yra turtingos archeologinės radavietės, kuriose yra 600 tūkst. – 1 mln. metų senumo radinių.
D'El-Kala nacionalinis parkas

**D'El-Kala nacionalinis parkas** () – vienas iš Alžyro nacionalinių parkų. Yra pačiuose šalies šiaurės rytuose, netoli Tuniso sienos. Saugomi unikalūs Viduržemio jūros regiono biosferos kraštovaizdžiai.
Dogma

**Dogma** ( dógma, „nuomonė, tezė; nutarimas, nurodymas, direktyva“ – tai, kas atrodo teisinga) – autoritetingas, tiksliai suformuluotas religinės doktrinos teiginys, kuris išreiškia Apreiškimo dalį ir turi būti priimamas tikėjimu; Dievo tiesa žmonėms, apreikšta Jėzaus Kristaus ir paliudyta Bažnyčios. Dogma turi remtis Šventuoju Raštu ir tradicija bei būti paskelbta arba įprastiniu ir visuotiniu būdu, arba išskirtiniu ir autoritetingu bažnytinės vyresnybės pareiškimu. Tikėjimo išpažinimai ir visuotinių susirinkimų nutarimai yra laikytini dogmomis. Dogmos terminas taikomas Jėzaus Kristaus ir apaštalų mokymui bei nurodymams. Dogmos dažniausiai buvo suformuluojamos religinių diskusijų laikais, siekiant atskirti ortodoksinį mokymą nuo eretinių iškraipymų. Mokymai, prieštaraujantys dogmai, buvo atmetami kaip eretiški. Ankstyvojoje Krikščionybėje vietoj dogmos buvo kalbama apie tikėjimą, doktriną, tikėjimo išpažinimą. Kai kurios dogmos suformuluotos ankstyvuosiuose Bažnyčios Susirinkimuose ir šiandien yra pripažįstamos daugumos krikščionių. Tokia, pvz., yra 451 m. Chalkedono Susirinkimo dogma, apibrėžusi Kristaus asmens ir prigimties santykį. Kitos dogmos yra paskelbtos vėliau ir galioja tik Romos Katalikų bažnyčioje. Viduramžiais buvo kalbama apie katalikų doktriną ir *articulus fidei* (tikėjimo teiginį). Nuo 1850 m. dogmos terminas pradėtas vartoti oficialiai. Tokios yra 1854 m. Nekaltojo prasidėjimo ir 1950 m. Dangun ėmimo mariologinės dogmos. 1965 m. paskelbtoje dogminėje konstitucijoje *Dei Verbum* pabrėžiama, kad Bažnyčia Bibliją ir Tradiciją laiko svarbiausia tikėjimo taisykle. Dogmos yra ekumeninės ir siekia išreikšti visos Krikščionių bažnyčios tikėjimą. M. Liuteris laikė, kad visos tikėjimo tiesos išdėstytos Biblijoje. Stačiatikių bažnyčioje dogma laikomas pirmųjų šešių Bažnyčios susirinkimų mokymas.

Nors dogmų apreikštasis turinys nekinta, jos pačios gali būti performuluojamos šių laikų žmogui suprantama kalba.

## Šaltiniai
Gavaitis

**Gavaitis** – ežeras Ignalinos rajone, Ignalinos pietinėje dalyje. 12 m pločio protaka vakaruose jungiasi su Gavio ežeru. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 0,64 km, plotis iki 0,34 km. Altitudė 153,5 m. Krantai daugiausia sausi, aukštoki, apaugę medžiais. Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse auga miškeliai.

Greta pietrytinio pakraščio eina Vilniaus–Daugpilio geležinkelis. Aplink Gavaitį įsikūrę pietiniai Ignalinos pakraščiai. Ežeras priklauso Žeimenos upės baseinui.

## Šaltiniai
Vorėnų piliakalnis

**Vorėnų piliakalnis** – piliakalnis prie Vorėnų kaimo. Tai I tūkstantmečio pr. m. e. amžiaus piliakalnis. Pirmasis 1913 m. jį tyrinėjo lenkų archeologas L. Kšivickis. Jame aptikta židinių liekanų, įvairių namų apyvokos daiktų.

## Nuorodos
* Vorėnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Beni Hamadas

**Beni Hamadas** () – pirmosios Hamadidų imperijos sostinės liekanos, esančios Alžyre, Atlaso kalnuose, Msilos vilajoje, netoli Bišaros miesto (225 km į pietryčius nuo Alžyro). Miestas įkurtas dar 1007 m., o sugriautas 1152 m. Vienas svarbiausių objektų – didžioji mečetė.

Dėl savo istorinės svarbos Beni Hamadas 1980 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Džemila

**Džemila** (), **Kurkulas** ) – romėnų miesto griuvėsiai Alžyre, netoli Viduržemio jūros, dabartinėje Setifo vilajoje. Išsidėstę prie Atlaso kalnų, netoli Konstantinos miesto. Tai geriausiai išsilaikęs romėnų miestas Šiaurės Afrikoje.

Džemila įkurta I a. pradžioje kaip karinis postas, bet vėliau tapo svarbiu prekybiniu miestu. V-VI a. miestas palaipsniui sugriautas. Džemiloje puikiai išsilaikė teatras, šventyklos, arkos, kolonos, bazilikos, namai.

Dėl savo unikalios istorinės reikšmės miestas 1981 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.


Image:Djemila 1180510.jpg
Image:Djemila.1972.2.jpg
Image:Djémila.29.jpg
Adam Małysz

**Adamas Henrikas Malyšas** (*Adam Henryk Małysz*; 1977 m. gruodžio 3 d. Vysloje) – geriausias visų laikų Lenkijos šuolininkas nuo tramplino su slidėmis, vienas geriausių pasaulyje.

## Laimėjimai
* Olimpinis sidabras (normalių kalnų šokinėjimas) 2010 m.
* Olimpinis sidabras (aukštų kalnų šokinėjimas), 2002 m. Žiemos Olimpinės Žaidynės
* Olimpinė bronza (normalių kalnų šokinėjimas), 2002 m. Žiemos Olimpinės Žaidynės
* Pasaulio čempionato auksas (normalių kalnų šokinėjimas), 2001, 2003, 2007 m.
* Pasaulio čempionato auksas (aukštų kalnų šokinėjimas), 2003 m.
* Pasaulio čempionato sidabras (aukštų kalnų šokinėjimas), 2001 m.
* Pasaulio taurės auksas – 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2006/2007 m.

## Nuorodos
* FIS profilis
Tipaza

**Tipaza** (, buv. *Tefessedt*) – miestas Alžyro šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje, 70 km į vakarus nuo Alžyro miesto. Vilajos centras. 8,0 tūkst. gyventojų (2007).

## Istorija
Tipazos pakrantė apgyvendinta dar finikiečių. Romos imperatoriaus Klaudijaus laikais Tipaza paversta Romos kolonija. Romėnai čia įkūrė svarbų prekybinį miestą. III a. Tipazoje įsigalėjo krikščionybė. 484 m. vandalų karaliaus Huneriko vadovaujami būriai sugriovė miestą. Yra puikiai išlikęs teatras, pastatų, arkų liekanos. Dabartinis miestas įkurtas 1857 m.

Tipaza 1982 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Abdelaziz Bouteflika

**Abdelazizas Buteflika** (; 1937 m. kovo 2 d. Udždoje, Prancūzijos Maroke – 2021 m. rugsėjo 17 d. Zeraldoje, Alžyre) – Alžyro prezidentas 1999–2019 m.

## Biografija
Išsilavinimą įgijo Maroke. Alžyro karo metu dalyvavo Nacionalinio Išlaisvinimo Fronto (FLN) veikloje, greitai kilo pareigose. Jis įgijo karo vado Chuario Bumedjeno pasitikėjimą ir 1957 m. buvo paskirtas provincijos administracijos sekretoriumi. 1962 m. Alžyrui iškovojus nepriklausomybę nuo Prancūzijos A. Buteflika paskirtas jaunimo, sporto ir turizmo ministru. 1963 m. jis tapo užsienio reikalų ministru, jauniausiu pasaulyje. 1967 m. po Šešių dienų karo tarp Izraelio ir arabų valstybių A. Buteflika nutraukė diplomatinius ryšius su Izraelio pusę rėmusiomis JAV. 1974 m. jis užėmė JT generalinės asamblėjos prezidento postą ir pakvietė pirmą kartą palestiniečių lyderį Jasirą Arafatą pasisakyti oficialiai Jungtinėse Tautose.

1978 m. mirus jo rėmėjui, prezidentui Chuariui Bumedjenui, A. Buteflika pradėjo prarasti pasitikėjimą, buvo kaltinamas korupcija. 1981 m. jis pasitraukė į Šveicariją ir vėliau į JAE. Po 9-ojo dešimtmečio viduryje kritusių naftos kainų Alžyro valdžia liberalizavo politiką, Islamiško Išsigelbėjimo Frontas (FIS) pradėjo įgauti įtaką šalyje. 1987 m. grįžęs į Alžyrą A. Buteflika buvo priimtas atgal į Nacionalinio Išlaisvinimo Fronto (FLN) centrinio komiteto narius. 1991 m. kariškiai užgrobė centrinę valdžią, prasidėjo pilietinės kovos. A. Buteflikai 1994 m. buvo siūlyta tapti Alžyro prezidentu, bet jis atsisakė dėl per didelės kariškių įtakos valdyme. Po 5-erių metų, 1999 m. jis sutiko kandidatuoti į prezidento postą rinkimuose ir lengvai juos laimėjo surinkęs 74 % balsų. Pirmuoju jo uždaviniu buvo sustabdyti pilietines kovas, kas įgyvendinta 2005 m. Taikos ir Nacionalinio Susitaikymo susitarimu, kuriuo buvo suteikta amnestija įvairioms ginkluotoms grupėms. 2004–2014 m. vyravusios aukštos naftos kainos leido jam atgaivinti ekonomiką, įgyvendinti stambių infrastruktūros projektų ir pradėti statyti didžiausią Afrikos mečetę. Tačiau tai netenkino didelės dalies alžyriečių lūkesčių, jis buvo kaltinamas asmeninių interesų siekimu ir vis labiau diktatorišku valdymu. 2008 m. A. Buteflika organizavo konstitucijos perrašymą, leidusį jam būti prezidentu trečią kadenciją.

2011 m. prasidėjus arabų neramumams, kurie nuvertė gretimų Tuniso ir Libijos ilgamečius prezidentus, A. Buteflika naudojo iš naftos sukauptus turtus dosnioms išmokoms siekdamas nuraminti nepatenkintuosius Alžyre. 2012 m. jis žadėjo trauktis iš prezidento pareigų, tačiau 2014 m. vėl kandidatavo ketvirtai kadencijai nepaisydamas prieš tai patirto širdies smūgio. 2019 m. vasario 22 d. jis paskelbė, kad kandidatuos penktajai kadencijai, kas sukėlė didžiulius visuomenės protestus. Jie nesiliovė. Buteflikai atšaukus savo siekį ir 2019 m. balandžio 2 d. jis paskelbė apie savo atsistatydinimą iš prezidento pareigų.

## Šaltiniai
Sklandytuvas

**Sklandytuvas** – už orą sunkesnis skraidymo aparatas, dažniausiai be variklio. Šiuo metu labiausiai naudojamas sklandymo sporte. Aparato konstrukcija leidžia pakilti ir išsilaikyti ore dėl šiltų oro srovių (termikų) judėjimo. Į reikiamą aukštį sklandytuvas iškeliamas sujungtas virve su specialiu lėktuvu, arba specialaus keltuvo pagalba, kai kuriais atvejais gali būti iškeliamas tempiant automobiliu.

Sklandytuvai su varikliais (motorizuotas sklandytuvas) gali pakilti ir ore išsilaikyti patys.

Priklausomai nuo aparato modelio, vietovės ypatumų, oro sąlygų bei piloto patyrimo, sklandytuvas be variklio ore gali išbūti kelias ir daugiau valandų. Pvz., 1938 m. gruodžio 9-11 d. vokiečių sklandytojai A. Boedecker ir K. H. Zander Kuršių Nerijoje (Rasytėje) dviviečiu sklandytuvu *DFS Kranich* pasiekė pasaulio rekordą – nenusileisdami jie sklandė 50 val. 15 min.

Keliančios oro masės susidaro šylant žemės paviršiui, kai apačioje sušilęs oras kyla į viršų, taip pat vietose kur vėjas susitinka su kalva, kalnu.

Lietuvoje sklandytuvus gamina UAB Sportinė aviacija Pociūnuose.

## Lietuviai sklandytuvų konstruktoriai
* Jonas Garalevičius. 1911 m. savo dirbtuvėse Kaune su A. Kalvinskiu sukonstravo ir pagamino pirmuosius Lietuvoje sklandytuvus.
* Alfredas Gysas. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.
* Bronius Oškinis. Sukūrė daugiau nei 15 sklandytuvų modelių
* Balys Karvelis. Sukūrė pirmąjį lietuvišką plastikinį sklandytuvą „BK-7 Lietuva“.
* Gabrielius Miliūnas. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.
* Antanas Paknys. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.

## Galerija

Stamps of Lithuania, 2003-29.jpg|Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BrO-12 (konstr. B. Oškinis)
Stamps of Lithuania, 2003-30.jpg|Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BK-7 Lietuva (konstr. B. Karvelis)


## Nuorodos
* J. Garalevičiaus ir A. Kulvinskio sklandytuvas
* Mėgėjiška svetainė su sklandytuvų modelių aprašymais (angl.)
* Apie Lietuvos sklandymo federaciją 

## Išnašos
Jukonas (upė)

**Jukonas** (, ) – viena ilgiausių Šiaurės Amerikos upių; teka Kanados (Britų Kolumbija ir Jukonas) bei JAV (Aliaska) teritorijomis. Jukonas vietinių kalba reiškiantis *didžioji upė*.

Prasideda Šiaurės Amerikos Kordiljerose, greta telkšančiuose Atlino ir Tagišo ežeruose. Teka daugiausia šiaurės vakarų, pietvakarių kryptimis. Aukštupyje giliu slėniu kerta Jukono plynaukštę. Toliau teka plačiu, pelkėtu tarpukalnių slėniu. Įteka į Beringo jūros Nortono įlanką.

Svarbiausi intakai: Teslinas, Pelis, Klondaikas, Porkjupainas, Čandalaras, Tanana, Novitna, Kojukukas.

Poplūdis būna vasaros metu. Užšąla spalio-lapkričio mėnesiais, atitirpsta balandžio pabaigoje ar gegužę. Jūros potvynių įtaka jaučiama 160 km nuo žiočių ruože. Upė laivuojama nuo gegužės iki rugsėjo 3200 km nuo žiočių ruože (iki Vaithorso slenksčių). Didžiausias miestas prie Jukono yra Vaithorsas (Kanadoje). Yra ir kitų negausių gyvenviečių prie upės.

1896 m. prie Jukono ir jo intako Klondaiko radus aukso, kilo aukso karštligė, upė bei jos intakas Pelis tuo metu buvo svarbi susisiekimo priemonė.


Cañón Miles, Yukón, Canadá, 2017-08-26, DD 130-132 PAN.jpg|Patvenkta Jukono upė netoli Vaithorso
Río Yukón, Carmacks, Yukón, Canadá, 2017-08-27, DD 01-04 PAN.jpg|Upė ties Karmaku


## Šaltiniai
Šindlerio sąrašas

**Šindlerio sąrašas** () – Tomo Keneally knyga, kurioje australų rašytojas aprašo tikrą Antrojo pasaulinio karo metu įvykusią istoriją. Knyga pirmą kartą išleista 1982 m.

## Siužetas

Knyga pasakoja apie iš Sudetų kilusį vokietį Oskarą Šindlerį, kuris prasidėjus karui atvyko į Lenkijoje esantį Krokuvos miestą ir įkūrė jame fabriką, kuriame dirbo daugiausia žydai. Matydamas kaip jo tautiečiai elgiesi su Izraelio tauta, O. Šindleris kaip įmanydamas gerina jiems tiek darbo, tiek gyvenimo sąlygas, o galiausiai karui artėjant į pabaigą, kai vokiečių kariai ima masiškai žydus žudyti, Oskaras visus juos nuperka iš fabriko uždirbtų pinigų ir taip išgelbėja nuo mirties daugybę žmonių.

Tai tikrais faktais paremta istorija, pagal kurią S. Spilbergas 1993 m. sukūrė to paties pavadinimo kino filmą.
Kašeikiai

**Kašeikiai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Suginčių, Želvų ežero šiaurės rytinėje pakrantėje. Įeina į Labanoro RP teritoriją. Kaimo pietuose yra kapinaitės su keletu kryžių ir paminklu su užrašu, kad jį pastatę vietos ūkininkai pagerbdami protėvių atminimą. Taip pat kaimo pietuose yra buvusi karčema.

## Istorija

Kaimas minimas Linkmenų dvaro inventoriuje 1554 m. Manytina, kad XIV–XVI a. per kaimą ėjo Utenos-Molėtų kelias. Iš kai kurių XVI–XVII a. užrašymų atrodo, jog XVI–XVII a. pirmoje pusėje kaimas vadintas ***Kašeikėnais***. 1610 m. iš Kašeikių į Vilnių buvo pabėgęs Jokūbas Mažeikėnas (Možoikowicz) su žmona Magde ir sūnumis Antanu ir Baltramiejumi. Dėl bėglių dvarininkė Gana Leonova Unichovska Sližova bylinėjosi su Vilniaus vaistininku Jokūbu Jablku. XVII a. pab.–XVIII a. priklausė Liliškių dvarui. Matyt, jau 1701 m. Kašeikiuose buvo dvaras ar palivarkas, nes iš ten Molėtų bažnyčios metrikų knygoje užrašytas bajoras Mykolas Bernatavičius.

XIX a. Kašeikių dvaras priklausė Vainickiams. Po baudžiavos panaikinimo prie Kašeikių dvaro buvo prijungta Stauryliškių kaimo žemė, kadangi ponas iškėlęs visus to kaimo gyventojus prievarta. XIX a. pabaigoje dalis Kašeikių gyventojų aplenkėjo.

Lietuvos laikais tą dvarą nupirko Kraujelis. Karo metais sudegė dalis dvaro pastatų. Pokario metais Kraujelis slaptėsi Kulionių miške, bet 1951 m. buvo sušaudytas, o jo žmona išvežta tremtin. Nepriklausomybės metais veikė Kašeikių pradinė mokykla, sovietmečiu keliolika metų – aštuonmetė mokykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Liaudiškiai (Zarasai)

**Liaudiškiai** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Zarasų, už Valiuko miško. Rytuose ribojasi su Laukesos kaimu bei ežerais Laukesu (Smėlyne) ir Baltu, šiaurėje su Kurcumo ežeru ir Latvija, iš pietų ir vakarų supa Valiuko miškas (už jo Raudondvario ir Ažuožeriškių kaimai). Netoliese stūkso Liaudiškių piliakalnis (dar vadinamas gretimo Laukesos kaimo vardu), kaimelio centre išlikęs senkapis.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* folklorininkas ir aukštaičių bardas, kultūrinių projektų autorius ir vykdytojas Algirdas Svidinskas (1954–2025),
* „Sadūnų“ kapelos atlikėjas Gintaras Andrijauskas.

## Šaltiniai
Kaišialakiai

**Kaišialakiai** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės pietvakariuose, 2 km į pietryčius nuo Tarnėnų, Vokės upės kairiajame krante, Baltosios Vokės durpyno šiaurės rytiniame pakraštyje. Yra žvyro telkinys. Į šiaurę ir vakarus nuo kaimo plyti Melekonių miškas.

## Istorija

1784 m. kaimas minimas kaip *Kayszałaki*, 1874 m. kaip *Кайшалаки*. Anksčiau priklausė Vaidotų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kaišenėliai

**Kaišenėliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybės šiaurėje. Šiaurės rytiniu pakraščiu teka Žobra. Aptiktas kapinynas.

## Istorija

1854 m. minimas *Kaiszaneli* kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Fiusenas

**Fiusenas** () – miestas Vokietijoje, Bavarijos žemėje, netoli sienos su Austrija. 14,4 tūkst. gyventojų (2002). Išsidėstęs prie Lecho upės, yra dirbtinis *Forggensee* tvenkinys. Miesto įžymybės – XIX amžiaus pabaigos Noišvanšteino ir Hohenšvangau pilys, popiežiaus palaiminta katalikų bažnyčia.

## Istorija

Romėnų laikais čia buvo gyvenvietė prie *Via Claudia Augusta* kelio ir vadinosi *Foetibus*.
FC Admira Wacker Mödling

**Mėdlingo „Admira Wacker“** – Austrijos futbolo klubas, įkurtas Vienoje, 1997 m. persikėlęs į Mėdlingą.

## Istorija

Vienos „Admira“ klubas įkurtas 1905 metais, XX a. trečiajame-ketvirtajame dešimtmečiais tai buvo viena stipriausių Austrijos komandų, laimėjusi 7 šalies čempionatus.

2008 m. klubas perėmė SK Schwadorf licenciją žaisti I lygoje, taip pat dalį pastarojo klubo žaidėjų.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:

## Pasiekimai

*  II vieta (1939 m.)
* Mitropa taurės finalininkas (1934 m.)

## Sezonai

|}

## Lietuviai
* Arminas Narbekovas, saugas 1995–1998

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Petra

**Petra** ( reiškia „akmuo"; ) – senovės miestas Vakarų Jordanijoje. Įkurtas II–I a. pr. m. e. sandūroje. Nabatėjų karalystės sostinė iki I a. 106 m. užimtas Romos imperijos. Nuo III a. tapo svarbiu prekybos centru prie kelio iš Egipto į Mesopotamiją. Ne kartą nukentėjo per žemės drebėjimus. XII a. užimta kryžiuočių ordino. Po to prarado savo reikšmę ir sunyko.

Atrastas 1812 m. šveicarų archeologo Johann Ludwig Burckhardt. 1985 m. Petra įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Vienas iš naujųjų pasaulio stebuklų.

Petros miestas buvo Nabatėjų karalystės ir Romos imperijai priklausiusios Arabijos provincijos sostinė. Jis įsikūręs teritorijos, kadaise vadintos Transjordanija, pietuose. Įsteigtas kitapus Um el-Bijardos, šis miestas buvo sunkiai pasiekiamas, tačiau tokia geografinė padėtis leido tapti klestinčiu karavanų ir prekybos centru. Pro Petrą driekėsi Karalių kelias, jungiantis su Raudonąja jūra. Kiti keliai siejo miestą su Arabija, Tarpupiu (Mesopotamija) ir Viduržemio jūra. Senasis miestas glaudėsi prie kalnų grandinių.

Kalnuose nabatiečiai pastatė šventyklų dievams garbinti, pavyzdžiui, Dušarą ir Alatą. Petroje buvo maldos namų (vienuolynų), turgaviečių, du amfitaetrai, daugybė tiesiog uolose iškaltų kapaviečių ir kt. Į gyvenamąją miesto dalį buvo galima įžengti tik iš rytų, išdžiūvusios Siko upės vaga. Kadaise šios upės vandenys akveduku buvo nukreipti į miestą.

Vienas geriausiai išsilaikiusių, į Siką atgręžtų pastatų – kapavietė, vadinama al Kaznė (iždas, lobynas). Pastato fasadas yra 40 m aukščio ir 26 m pločio, visas iškaltas iš uolos ir padalintas į du aukštus. Apatinio centras – portikas (atviras prieangis su kolonomis) su šešetu kolonų, iš kurių keturios stiebiasi abipus įeigos laiptelių. Tikromis kolonomis galima vadinti tik dvi vidurines (kairioji pastatyta iš naujo). Kitos keturios iš uolos išsikiša tik per tris ketvirtadalius savo skersmens.

Abipus portiko matoma po labai nudilusią reljefinę skulptūrą – priešais žirgą stovintį vyriškį su apsiaustu. Frontoną puošia voliutos (ritinėlio formos ornamentai) – tai helenų meno įtaka. Architravo kampuose matomi du akroterijai – kačių šeimos gyvūnai. Viršutinį fasado aukštą sudaro trys atskiros dalys. Centre esantį apskritą architektūros elementą (tolosą) dengia kūgio formos stogas, o šį vainikuoja urna. Vienoje ir kitoje jo pusėje yra po dviejų kolonų remiamą pusfrontinį – iš uolos iškaltą tik trys ketvirtadaliai kraštinių kolonų skersmens, kitas galima vadinti puskolonėmis, nes iš akmens išskobta tik pusė jų skersmens. Centrinė toloso skulptūra – kairėje rankoje gausybės ragą laikanti moteris. Iš įeigos vestibiulio patenkame į du šoninius kambarius. Į juos įžengiama pro aukštus, negiliais reljefais papuoštus portalus, o pakilus laiptais atsiduriama centrinėje patalpoje, kurios sienoje išskobtos laidojimo nišos.

## Galerija

Street of Facades, Petra, Jordan3.jpg|Panorama
Petra Jordan BW 40.JPG|Panorama
Street of Facades 03.jpg|Gatvės fasadas
Uneishu Tomb, Petra.jpg|Kapavietė
Al_Khazneh.jpg|Faraono lobyno fasadas 
Al Deir Petra.JPG|Vienuolynas
Great Temple of Petra 02.jpg|Didžioji šventykla
Petra-Theater.jpg|Amfiteatras


## Šaltiniai
Matarnai

**Matarnai** – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 1 km į pietryčius nuo Slabadų, dešiniajame Šešupės krante, prie kelio . Stovi Prano Stanaičio tiltas.

## Istorija

Kaimas anksčiau priklausė Būblelių valsčiui, dalis kaimo buvo žinoma kaip *Kačerginė*.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jonas Stanaitis (1919–1997), chirurgas, hab. medicinos mokslų daktaras.
* Juozas Stanaitis (1865–1925), karinis veikėjas, generolas leitenantas.
* Pranas Stanaitis (1869–1936), susisiekimo inžinierius, visuomenės veikėjas.

## Šaltiniai
Liaudiškiai (reikšmės)

**Liaudiškiais** vadinami kaimai:

* Kėdainių rajone;
* Radviliškio rajone:
** Aukštelkų seniūnijoje;
** Baisogalos seniūnijoje;
* Skuodo rajone;
* Zarasų rajone.
Saab 2000

**SAAB 2000** – turbosraigtinio (turbopropelerinio) lėktuvo modelis, gamintas 1992-1999 m. Švedijos kompanijos SAAB. Tai modifikuota Saab 340 modelio versija. SAAB 2000 – vienas iš greičiausių turbopropelerinių oro lainerių pasaulyje, galintis skristi iki 665 km/h greičiu. 

SAAB priėmė sprendimą kurti šį modelį 1988 metais, prognozuodama greitų ir efektyvių turbopropelerinių lėktuvų, galinčių skristi greičiais, artimais reaktyviniams lėktuvams, paklausą. SAAB 2000 pirmasis skrydis įvyko 1992 m. kovo 26 d., komerciškai pradėtas naudoti 1994 m. 

SAAB 2000 sparnų plotis 15 % didesnis nei SAAB 340 modelio, jis 7,55 m ilgesnis, jame telpa iki 50 keleivių. SAAB 2000 montuoti du Rolls-Royce firmos varikliai Allison AE 2100.

SAAB 2000 lėktuvų buvo nupirkta mažiau nei prognozuota (2000 m. skraidė tik 54 lėktuvai, iš jų 34 buvo nupirkusi Šveicarijos Crossair oro linijų bendrovė), todėl 1999 m. modelio gamyba buvo sustabdyta. Pagrindine mažų pardavimų priežastimi laikoma pigių ir nedidelių regioninių reaktyvinių lėktuvų (tokių kaip Embraer ERJ-145 ir Canadair CRJ-200) sėkmė rinkoje – pastarieji už panašią lėktuvo kainą suteikė daugiau komforto keleiviams ir buvo greitesni. 

SAAB 2000 lėktuvus iki 2009 m. naudojo Lietuvos oro linijų bendrovė  FlyLAL.
Lenčiai (Kėdainiai)

**Lenčiai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, prie pietinio Ažytėnų kaimo pakraščio. Pro kaimą teka Šušvės intakas Ažytė.

## Istorija

Kaimo apylinkėse rasti du akmeniniai kirviai. Lenčiai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1578 m. Prie Lenčių 1863 m. balandžio 1 d. įvyko mūšis tarp caro kariuomenės ir ~600 sukilėlių (vad. Kletas Ciškevičius, Boleslovas Dluskis, Boleslovas Koliška, Tomas Kušleika).

## Gyventojai

Lenčių kaimo kapinėse yra etnografo, liaudies švietėjo Mikalojaus Katkaus kapas. Lenčiuose 1864 m. sausio 27 d. gimė Lietuvos gydytojas, aušrininkas, publicistas, tautosakos rinkėjas, visuomenės veikėjas Mykolas Kuprevičius.

## Šaltiniai
Nykio vinkšna

**Nykio vinkšna** auga Kėdainių rajone, Gudžiūnų seniūnijos teritorijoje, šalia Nykio upelio, jo dešiniajame krante, 2 km į rytus nuo Miegėnų kaimo. 2014 m. balandžio mėn. duomenimis, link vinkšnos vedė viena nuoroda kelyje tarp Paberžės ir Miegėnų (toliau keliaujama 1,3 km gruntiniais keliais tarp dirbamų laukų, už 0,7 km pravažiuojant Senkonių kaimo kapinaites), medis informaciniu ženklu nebuvo pažymėtas, skendėjo tarp suvešėjusių krūmokšnių.

Vinkšna labai įspūdinga, jos kamieno apimtis 5,6 m, beveik neturi nudžiuvusių šakų. Ji paskelbta saugomu botaniniu objektu 1999 m., o valstybės saugomu gamtos paveldo objektu – nuo 2002 m. Medis priklauso guobinių šeimos augalams, jos lapai – pjūkliškais kraštais, užaugantys iki 15 cm ilgio. Pats medis gali išsistiebti iki 35 m aukščio. Žydėti vikšna pradeda 20-30 augimo metais, žiedai su ilgais, maždaug 5 cm koteliais. Medžiui nužydėjus užsimezga vaisiai-riešutėliai.

## Duomenys

* Medžio rūšis: paprastoji vinkšna (*Ulmus laevis Pall.*)
* Apimtis 1,3 m aukštyje: 5,6 m
* Aukštis: 30 m


Vaizdas:Nykio vinkšna. Rodyklė.JPG|Rodyklė link vinkšnos
Vaizdas:Nykio vinkšna. Kamienas.JPG|Medžio kamienas


## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Nykio vinkšna
Pilsupių atodanga

**Pilsupių atodanga** yra Kėdainių rajone, Krakių seniūnijoje, Pilsupių kaime. Tai Šušvės upės kairiojo kranto atodanga. Pastačius Angirių užtvanką, nemaža jos dalis atsidūrė po vandeniu. Atodangos morenų sluoksniai yra vertikaliai skaluoti tarpplaštakiniame pylime. Reljefo morenų susidarymo tyrimai padeda atkurti ledynų glaciomechaniką. 1974 m. atodanga paskelbta geologiniu gamtos, nuo 1985 m. laikoma respublikinės reikšmės paminklu.

## Šaltiniai
Prancūzijos Indokinija

**Prancūzijos Indokinija** (*Union Indochinoise*) – kolonijinė Prancūzijos valda Indokinijos pusiasalyje, sukurta 1887 m. iš Pietryčių Azijoje prancūzų užimtų teritorijų. Ji egzistavo iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos.

### Sudėtinės dalys

Ši valda buvo sudaryta iš šių atskirų dalių:
* Kočinčina – dabartinio Vietnamo pietinė dalis su sostine Saigonu. Ji prancūzų buvo užimta 1859–1862 m. ir turėjo kolonijos statusą.
* Tonkinas ir Anamas – dabartinio Vietnamo didžioji dalis su sostinėmis Tonkinu (dab. Hanojus) ir Hue. Ši teritorija buvo užimta 1885 m., po Kinijos–Prancūzijos karo ir padalinta į du protektoratus. Jose formaliai egzistavo vietos valdovai – Nguen dinastijos Vietnamo imperatoriai.
* Kambodža – Prancūzijai atiteko 1863 m. po pasirašytos sutarties. Jai suteiktas protektorato statusas ir ją formaliai valdė vietiniai karaliai.
* Laosas – prijungtas 1893 m. po Prancūzijos–Siamo karo. Jam suteiktas protektorato statusas ir jį formaliai valdė vietiniai Luang Prabango karaliai.


Image:Flag of South Vietnam.svg|Tonkino (Nguen dinastijos) vėliava
Image:Flag of French Indochina.svg|Anamo vėliava
Image:Flag of Cambodia under French protection.svg|Kolonijinė Kambodžos vėliava
Šaravų ąžuolas

**Šaravų ąžuolas** – buvęs botaninis gamtos paveldo objektas, 1960 m. ąžuolas paskelbtas saugomu. Augo Kėdainių rajone, Kėdainių miškų urėdijos, Skaistgirių girininkijos, Šaravų miško 43 kvartale. Skersmuo 2 m, aukštis 28 m. Tai labai įspūdingas ąžuolas, turėjęs dvi viršūnes. 1981 m. vieną iš jų nulaužė audra. 2010 m. ąžuolas nudžiūvo, o 2021 m. kamienas neatlaikė vėjo ir išvirto.

Ant ąžuolo buvusi pakabinta sena medinė koplytėlė, šalia įrengta pavėsinė, netoliese, miško aikštelėje, įrengtas nedidelis kryžių kalnelis, sutvarkyta aplinka. Šaravų ąžuolo kamieną galima pamatyti važiuojant automagistrale Vilnius–Kaunas–Klaipėda, apie 10 km už Babtų, prieš kavinę „Link vakarų“ pasukus į dešinę. Yra pastatytos nukreipiančios rodyklės.

2012 m. Šaravų ąžuolo klonuotas sodinukas pasodintas Kaune VDU botanikos sodo Birutės Galdikas ąžuolų giraitėje.

## Istorija
Prie Šaravų ąžuolo 1863 m. rinkosi sukilėlių būriai. Čia vyko kautynės. Žuvę sukilėliai palaidoti Šaravų kapinėse. Pasakojama, kad ant ąžuolo buvo pakarti keturi kunigai, 1863 m. sukilimo dalyviai. Šv. Mišios prie Šaravų ąžuolo, 1863 m. sukilimo aukoms atminti, aukojamos kiekvienais metais rugsėjo mėnesio pirmą šeštadienį.

Šaravų miško 1863-1864 m. sukilėlių stovyklos ir kautynių vieta saugoma valstybės.


File:Sukileliu kalnelis.jpg|Kryžių kalnelis 1863 m. sukilėliams atminti
2021, Šaravų miškas, kryžių kalnelis.JPG|Nykstantis kryžių kalnelis (2021 m.)
File:Saravu azuolas3.jpg|Šaravų ąžuolas
File:Šaravų koplytėlė.jpg|Thumbnail|Šaravų ąžuolo koplytėlė
File:Lietuvos Respublikos kareiviai aplink ąžuolo.jpg|Lietuvos Respublikos kareiviai aplink Šaravų ąžuolo, apie 1925 m.
2021, Šaravų ąžuolas.jpg|Nuvirtęs ąžuolas nuo kelmo pusės 
2021, Šaravų ąžuolas, nuo viršūnės.JPG|Nuvirtęs ąžuolas nuo viršūnės pusės


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Paversekis

**Paversekis** – gatvinis kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Urkionių, kairiajame Versekos upės krante, apsuptas miškų. Vakaruose teka Pasgrindos upelis. Keliai į Giniūnus, Jundiškes.

## Istorija
Vietovė pavadinta pagal *Versekos* upę.

XIX a. pab. minimi du Paversekio kaimai Lydos apskrities Eišiškių valsčiuje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Viesys

**Viesys** – baigiantis užpelkėti ežeras Lietuvoje, Širvintų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Bagaslaviškio, tarp Jaskaudžių ir Vaiškūnų kaimų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,17 km, plotis - iki 0,11 km. Altitudė 139 m. Ežeras telkšo  ~ 45 ha dydžio pelkės viduryje. Aplink ežerą esančios pelkės rytine dalimi prateka Viesos upė, vietos gyventojų vadinama Veselka (Širvintos intakas). Dabartinis ežero plotas apie 1,3 ha.

## Šaltiniai
Lenčiai

**Lenčiai** yra 3 kaimai Lietuvoje:
* Kėdainių rajone;
* Raseinių rajone;
** Ariogalos seniūnijoje;
** Pagojukų seniūnijoje.
Atlètic CE

**Les Eskaldeso „Atlètic“** – Andoros futbolo klubas iš Les Eskaldeso.

## Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. 2003–2004 m. sezone tapo Segona nugalėtojais ir pateko į Primerą. 

Aukščiausioje lygoje ilgam įsitvirtinti nepavyko ir eilę metų rungtyniavo antroje pakopoje.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionų titulą.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia mėlyna apranga.
* 2016–2019 m. žaidė „grana“: juoda–granatinės spalvos apranga. 
* Ankstesniais metais žaidė mėlyna geltona apranga.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* FAF svetainė
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Encamp

**Enkampo FC** – Andoros futbolo klubas iš Enkampo. Vadintas **„Encamp Dicoansa“**, **„Gran Valira Encamp“**.

## Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. Nuo 1995–1996 m. sezono rungtyniavo stipriausiame šalies divizione. Debiutantai tapo čempionais. vėlesniais metais tokios sėkmės pakartoti nebepavyko. 2001–2002 m. sezone antrą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionų titulą. 2002–2003 m. sezone tenkinosi sidabro medaliais.

2018–2019 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió, tačiau liko aštuntoje vietoje ir iškrito į Segona Divisió.

2023–2024 m. sezone turėjo rungtyniauti antrame pagal pajėgumą divizione, tačiau pasitraukė iš čempionato.

## Logotipas

Vaizdas:Futbol Club Encamp.gif|Logo ~2010 m.
Vaizdas:FC_Encamp_logo.png|Dabartinis logo


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Inter Club d'Escaldes

**Les Eskaldeso „Inter“** – Andoros futbolo klubas iš Les Eskaldeso. Ankstesniais metais buvo vadinamas „**Construccions Modernes Inter d'Escaldes**“.

## Istorija
Klubas įkurtas 1993 m. Pirmą kartą šalies čempionais tapo 2019–2020 m. sezone. 2020–2021 m. apgynė titulą, o 2021–2022 m. sezone trečią kartą tapo čempionais.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió, užėmė antrą vietą.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Logotipas

File:Inter Club d'Escaldes LOGO 86.png|Logotipas  iki 2015 m.
Vaizdas:InterEscaldes25anys.png|Jubiliejinis logotipas 2016 m.
Inter Club d'Escaldes 2017 logo.png|Logotipas  nuo 2017 m.


## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Lusitanos

**Andoros „Lusitanos“** – Andoros futbolo klubas iš Andoros la Veljos.

## Istorija
Klubas įkurtas 2000 m. Klube žaidė tik portugalai (seniau ši tauta vadinta luzitanais).

## Logotipas

Vaizdas:FC Lusitanos la Posa.gif|Logotipas nuo 2000 iki 2015 m.
Vaizdas:FC_Lusitanos_logo_2016.png|Logotipas nuo 2016 m.


## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Dubleriai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Globalsportsarchive
CE Principat

**Andoros „Principat“** – Andoros futbolo klubas iš Andora la Veljos. Kartais buvo vadinamas „Don Denis Principat“, „Fustes del Pas CE Principat“.

## Istorija
Klubas įkurtas 1989 m. 2013–2014 m. sezone pajėgiausiame šalies futbolo divizione liko paskutinėje vietoje (aštunti) ir iškrito į žemesnį divizioną. Turėjo dalyvauti 2014–2015 m. antros pakopos pirmenybėse, tačiau ių jų pasitraukė. Klubas išformuotas 2015 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

### [[UEFA]] varžybos

## Dubleriai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Rànger's

**Andoros „Rànger's“** – Andoros futbolo klubas iš Andora la Veljos. Dėl rėmimo sutarčių dar yra vadinama *Construccion Buiques Rànger's*.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1981 m. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* national-football-teams.com
UE Sant Julià

**Sant Chulijos UE** – Andoros futbolo klubas iš Sant Chulija de Lorijos parapijos. Kartais vadinama „Matecosa Sant Julià“.

## Istorija
Klubas įkurtas 1982 m. Čempionais tapo 2005 ir 2009 m.

2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió, tačiau liko aštuntoje vietoje ir iškrito į Segona Divisió.

2023–2024 m. sezone turėjo rungtyniauti antrame pagal pajėgumą divizione, tačiau pasitraukė iš čempionato.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia oranžine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
FC Santa Coloma

**Santa Kolomos FC** – Andoros futbolo klubas iš Santa Kolomos. Kartais pagal rėmėjo vardą vadinamas „Don Pernil Santa Coloma“.

## Istorija
Klubas įkurtas 1986 m. Pirmą kartą iškovojo čempionų titulą 2001 m. Nuo to laiko eilę metų dominavo šalies futbole. 

Daugkartiniai čempionai ir taurės laimėtojai. Atstovavo šaliai Europos turnyruose.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia balta raudona aprangomis. 
* Šiuo metu dėvi ispanų gamintojų Joma aprangomis.

## Dubleriai
Iki 2008 m. dubleriais buvo dabartinis UE Santa Coloma klubas.

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* FAF svetainė
FA Ararat Erewan

**Jerevano „Ararat“** – Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.

## Istorija

1938 m. pradžioje „Spartak“ klubas prisijungė FK Dinamo Erevan komandą ir iki 1954 m. žaidė jos vardu.

## Pasiekimai

* Armėnijos TSR čempionas (1936, 1937, 1938, 1939, 1940, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1952, 1954 m.)
* Armėnijos TSR taurės laimėtojas (1940, 1945, 1946)

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}
* TT - tik šalies taurės turnyras.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* RSSSF duomenų bazė
FC Urartu

**Jerevano „Urartu“**, anksteniais metais žinomas kaip **Jerevano „Bananc’“** arba **Aboviano „Bananc’“ (Bananc’ Kotayk)** – Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.

## Istorija

Klubas įsikūrė Aboviane 1992 metais. 1995 m. klubas prijungtas prie Kotayk Abowyan klubo. 2001 m. atkurtas Jerevane, 2003 m. pabaigoje prisijungė Spartak Erewan (2001) komandą. 2019 m. rugpjūčio 2 d.  Banants pasikeitė pavadinimą ir tapo FC Urartu (, *Futbolayin Akumb Urartu*).

2022–2023 m. sezone „Urartu“ klubas tapo čempionais.

## Emblema

Vaizdas:Banants-Yerevan.png|FA Banants
Vaizdas:Banants buvusi emblema.png|FC Banants
Vaizdas:Urartu emblema 2019.png|Urartu 2019 m.


## Apranga

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

;Aboviano „Bananc’“ (Bananc’ Kotayk)

|}
;Jerevano „Bananc’“ nuo 2001 m.

|}
* TT - tik šalies taurės turnyras.
;Jerevano „Urartu“

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive