open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Audronė Šapaitė

**Audronė Šapaitė** (1968 m. gegužės 12 d. Šiauliuose – 2017 m. spalio 29 d.) – Lietuvos archeologė, muziejininkė.

## Biografija
1986 m. baigė Šiaulių 14-ąją vidurinę mokyklą, 1991 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultete įgijau istorikės, istorijos dėstytojos specialybę, diplominio darbo tema – „Vėlyvojo geležies amžiaus Šiaurės Lietuvos laidojimo paminklai“). 1994 m. stažavosi Lietuvos dailės muziejaus Restauravimo centro Archeologinių radinių restauravimo skyriuje. 1997 m. suteikta III kultūros vertybių (archeologiniai radiniai, metalas) restauratorės kategorija, 2002 m. – II kategorija.

1991–1993 m. Šiaulių J. Janonio vidurinės mokyklos istorijos mokytoja, nuo 1994 m. Šiaulių „Aušros“ muziejaus Archeologijos skyriaus vyr. specialistė, o nuo 1998 m. lapkričio 1 d. Archeologijos skyriaus vedėja.

Lietuvos archeologijos draugijos narė.

## Mokslinė veikla
Vadovavo archeologinių tyrimų ekspedicijoms Šiaulių, Radviliškio, Joniškio, Pakruojo, Telšių miestuose ir rajonuose. 1999 m. viena iš muziejaus edukacinės veiklos „Amatų troboje“ organizatorių, veda archeologinius edukacinius užsiėmimus. Nuo 2000 m. pagrindinė gyvosios archeologijos ir istorijos švenčių „Senųjų amatų dienos“ Šiauliuose organizatorė.

## Bibliografija
* Žvalgomieji archeologiniai tyrimai Šiaulių mieste // Šiauliai: miesto istorija, dabartis ir perspektyvos. Konferencijos medžiaga. Šiauliai, 1998. P. 27-30.
* Šiaulių „Aušros“ muziejaus archeologijos rinkinys // Lietuvos muziejų rinkiniai. Lietuvos muziejų asociacijos konferencijos medžiaga. Rokiškis, 1998. P. 20-23.
* Šiaulių „Aušros“ muziejaus archeologinės parodos // Lietuvos muziejų rinkiniai. Pristatymas visuomenei. Lietuvos muziejų asociacijos konferencijos medžiaga. Kaunas, 2000.
* Archeologiniai tyrinėjimai Joniškio mieste // Senosios žiemgalos istorinis ir etnokultūrinis paveldas.- Vilnius.-2004.-P. 48-53.
* Archeologiniai tyrinėjimai Kriukų (Joniškio raj.) bažnyčios šventoriuje // Senosios žiemgalos istorinis ir etnokultūrinis paveldas.- Vilnius.-2004.-P. 73-86.
* Šiaulių „Aušros“ muziejaus metraštis. 1992–2004, viena autorių, 2008 m.

## Šaltiniai
Arūnas Strazdas

**Arūnas Strazdas** (g. 1960 m. sausio 4 d. Svėdasai, Anykščių rajonas) – Lietuvos archeologas, paminklosaugininkas.

## Biografija
1978 m. baigė Svėdasų vidurinę mokyklą, 1986 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą ir įgijo istoriko bei istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę.

1986–1988 m. Molėtų rajono kultūros skyriaus vyr. metodininkas kultūros paminklų apsaugai, 1988–1991 m. Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos vyr. metodininkas archeologijos paminklų apsaugai, 1992–1995 m. Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro archeologas, nuo 1995 m. dirba Kultūros paveldo centro archeologas, Kultūros paveldo centro Duomenų skyriaus Vietų poskyrio vedėjas.

Lietuvos archeologijos draugijos narys.

## Mokslinė veikla
Tyrinėti ir žvalgyti archeologijos objektai: Gudelių pilkapynas (Lenkiškių), Vencavų pilkapynas, Šilelio dvarvietė, Palangos (Šventosios), Impolių, Paunksnių senovės gyvenvietės, Alantos piliakalnis, Danilavos piliakalnis, Daugėliškių piliakalnis, Gerulių piliakalnis, Kružiūnų piliakalnis, Mūro Strėvininkų piliakalnio papėdė, Paalkių piliakalnis, Rekstukų piliakalnis, Šaltinėnų piliakalnis, Stanislavos kapinynas (Kauno rajonas), Gėluvos kapinynas (Raseinių rajonas), Labanoro monetų lobio vieta. Žvalgyti Virbalio senamiestis, Neringa bei kt.

1995 m. Arūno Strazdo vadovaujama Kultūros paveldo centro specialistų grupė žvalgė Saloviškių pilkapyną.

1997 m. A. Strazdo vadovaujama Kultūros paveldo centro žvalgomoji archeologinė ekspedicija lankė įvairius objektus Molėtų, Trakų ir Vilniaus rajonuose, tikslino spėjamų archeologinių paminklų chronologiją. Ekspedicijos metu Onuškio seniūnijoje aplankytos Denorių, Miciūnų 1-osios ir Miciūnų 2-osios senosios kapinės. Pastarajame objekte ištirta 4 x 1 m dydžio žvalgomoji perkasa.

## Šaltiniai
Adjunktas

**Adjunktas** (; ; iš  'prijungtas') – padėjėjo ar pavaduotojo pareigybė ar laipsnis kai kuriose veiklos srityse; daktaranto analogas TSRS ir Rusijos federacijos karinio švietimo sistemoje.

Žodžiu *adjunktas* kartais verčiamas  'asistentas, padėjėjas'. Prancūzijoje taip vadinami merų padėjėjai. Prancūzijos karinėje sistemoje žodžiu *adjoint* buvo vadinami kai kurie žemo rango kariniai valdininkai.

## Protestantų bažnyčia
Protestantų bažnyčioje adjunktu vadinamas pastoriaus padėjėjas, kuris turi teisę vesti pamaldas ir aukojimus. Šios pareigos analogiškos vikarui. Paprastai adjunktas paskiriamas nusenusiam dvasininkui, kuris pats jau nebegali atlikti visų savo pareigų.

## Universitetai
Kai kuriose Vakarų Europos valstybėse (o seniau – Rusijos imperijoje) adjunktais vadinami kai kurių universitetų ir akademijų profesorių padėjėjai. Tai jaunesnė pareigybė mokslinę stažuotę atliekantiems asmenims.
 
Rusijos imperijoje adjunktas būdavo Peterburgo mokslų akademijos profesoriaus padėjėjas. Pradžioje adjunktai buvo studentai profesorių padėjėjai, į kurių pareigas įeidavo dėstyti Akademijos gimnazijoje ().
Vėliau adjunktai buvo universitetų darbuotojų kategorija. Adjunktu arba adjunktu profesoriumi buvo vadinamas katedros profesoriaus pavaduotojas, pavadavęs profesorių kaip katedros mokslinį vadovą.
Adjunkto pareigos buvo panaikintos 1863 m., kai buvo įvestas bendras universitetų statutas. Adjunktus pakeitė docentai. Adjunktų pareigos buvo ne tik universitetuose, bet ir kai kuriose kitose aukštojo mokslo įstaigose.

## Karinis mokslas ir švietimas TSR ir Rusijos Federacijoje
Nuo 1938 m. Tarybų Sąjungoje adjunktais imta vadinti karininkus, kurie adjunktūroje ruošiami mokslinei ar mokslinei pedagoginei veiklai aukštojoje karinėje mokykloje arba Ginkluotųjų pajėgų ar Vidaus reikalų ministerijos mokslinio tyrimo institucijoje.
***Adjunktūra*** yra karinis aspirantūros (doktorantūros) analogas. Adjunktūros tikslas – parašyti disertaciją ir apginti mokslų kandidato laipsnį.

Dabar adjunktai egzistuoja Rusijos Ginkluotosiose pajėgose.

## Nuorodos
Ilona Vaškevičiūtė

**Ilona Vaškevičiūtė** (g. 1954 m. vasario 21 d. Kaune) – Lietuvos archeologė, pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.

## Biografija
1971 m. baigė Kauno Adomo Mickevičiaus vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, apgynė diplominį darbą „Sargėnų kapinynas“ (vad. Adolfas Tautavičius), įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės dėstytojo specialybę. 1993 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Pietinių žiemgalių dvasinė kultūra ir materialinė būtis V–XII amžiuje“.

1974–1994 m. ir nuo 1997 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotoja. 1994–1997 m. Pilių tyrimų centro vyr. archeologė. Nuo 1996 m. ir Vilniaus pedagoginio universiteto Baltų proistorės katedros lektorė, nuo 2006 m. – docentė.

Žurnalo „Žiemgala“ redakcinės kolegijos narė. Lietuvos archeologijos draugijos narė.

## Mokslinė veikla
Archeologinių tyrimų interesai: baltų genčių etninė istorija, laidojimo papročiai. Tyrinėti objektai: Lieporių kapinynas, Tuskulėnų masinių žudynių kapavietė (vad. Vytautas Urbanavičius), Vabalninko senkapis (Biržų rajonas), Linkuvos senkapis, Peleniškių spėjamo kapinyno vieta, (Pakruojo rajonas), Pušaloto senkapis, Kyburių senkapis, (Pasvalio rajonas), Pavirvytės kapinynas, Skėrių senkapis (Butikių) (Mažeikių rajonas), Raudondvario gyvenvietė (Kauno rajonas) Kriukų-Dvareliškių kapinynas, Kurmaičių-Linksmėnų kapinynas, (Joniškio rajonas), Kelmės dvarvietė, Rietavo senojo miesto vieta.

## Bibliografija
* Žiemgaliai V–XII amžiuje, monografija, Vilnius: VPU leidykla, 2004, 151, [1] p.
* Tautų kraustymosi ir baltų genčių sklaidos laikotarpis, monografija, // Lietuvos istorija II dalis. (Geležies amžius). Vilnius. Baltos lankos. 2007, p. 173–297.

## Šaltiniai
Gintautas Vėlius

**Gintautas Vėlius** (g. 1971 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologas, pedagogas.

## Biografija
1989 m. baigė Vilniaus 27-ąją vidurinę mokyklą. 2001 m. balandžio 6 d. apgynė daktaro disertaciją „Kernavės miesto bendruomenė XIII–XIV amžiuje“, humanitarinių mokslų daktaras.

Dėsto nuo 1995 m., nuo 2001 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto Archeologijos katedros lektorius.

Lietuvos archeologijos draugijos narys.

## Mokslinė veikla
Archeologinių tyrimų interesai: baltų gentys vėlyvajame geležies amžiuje. Laidojimo paminklai bei pomirtinio pasaulio suvokimo raida viduramžių Lietuvoje. Krikščionybės bei pagoniškų papročių sąveikos raida baltiškajame regione. Tirti paminklai: Aukuro kalnas, Įgulos kalnas, Lizdeikos kalnas, Mindaugo sostas Kernavėje, Kernavės-Kriveikiškių kapinynas, Karmazinų piliakalnis.

## Bibliografija
* Istoriniai šaltiniai apie mirusiųjų deginimą Lietuvoje, išimtys ar taisyklė? In: Lituanistica. Vilnius, 2001, nr. 1(45), p. 65–72.
* XIII–XIV a. Kernavės kapinyno apgalviai. In: Lietuvos archeologija. Vilnius, 2001, t. 21, p. 383–399.
* Spoleczenstwo kernavė w XIII–XIV w. In: Kernavė – litewska Troja. Katalog wystawy ze zbiorow Panstwowego Muzeum-Rezerwatu Archeologii i Historii w Kernavė, Litwa. Warszawa, 2002, p. 35–36.
* Kernavė in the context of towns of the Grand Duchy of Lithuania. In: Archaeologia Lituana. Vilnius, 2003, t.4, p. 161–174.
* Kernavės miesto bendruomenė XIII–XIV amžiuje. Vilnius, 2005, p. 112.

## Šaltiniai
Laimutė Valatkienė

**Laimutė Valatkienė** (1937 m. spalio 15 d. Kušlėnuose, Mažeikių valsčiuje – 2018 m. spalio 15 d.) – Lietuvos archeologė, muziejininkė.

## Biografija
1988 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, diplominis darbas „Maudžiorų  kapinyno (Kelmės r.) VIII – IX a. papuošalai“.

1971 m. pradėjo dirbti Telšių kraštotyros muziejaus „Alka“ filiale – Mažeikių kraštotyros muziejuje, domėjosi kraštotyra, archeologija. Nuo 1974 m. Telšių kraštotyros muziejaus vyr. fondų saugotoja, pradėjo dalyvauti archeologinių paminklų žvalgymų ir tyrinėjimų ekspedicijose, kurioms vadovavo Vitas Valatka. Nuo 1977 m. vyr. mokslinė bendradarbė, vyr. muziejininkė.

Buvo Lietuvos archeologijos draugijos narė.

## Mokslinė veikla
Tyrinėti objektai: Galkančių kapinynas, Šatrijos kalno papėdės pietinė gyvenvietė, Kuršų kapinynas, Varnių Šv. Aleksandro bažnyčios zakristijos kapai, buv. Varnių kunigų seminarijos kiemas, Kumpikų kapinynas, Džiugo piliakalnio šiaurės vakarų gyvenvietė, Džiuginėnų gyvenvietė, Bauželio kapinynas, Vembūtų piliakalnis, (Telšių rajonas), Maudžiorų kapinynas, Žalakių kapinynas (Kelmės rajonas), Godelių kapinynas (Plungės rajonas).

## Šaltiniai
Algirdas Žalnierius

**Algirdas Žalnierius** (g. 1948 m. vasario 28 d. Kaune) – Lietuvos archeologas.

## Biografija
1965 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1971 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, įgydamas istoriko bei istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę. 

Pagal paskyrimą nuo 1971 m. rugpjūčio iki 1972 m. gegužės mėn. dirbo Kauno Valstybiniame archyve grupės vadovu. Nuo 1972 m. Paminklų konservavimo instituto Kauno skyriaus archeologas, nuo 1978 m. archeologų grupės vadovas.

Lietuvos archeologijos draugijos narys.

## Mokslinė veikla
Archeologinių tyrinėjimų interesai: Viduramžių archeologija, mūrinių pilių istorinė raida Lietuvoje. Tyrinėti objektai: Kauno pilis, Kauno rotušės aikštė, Kauno arkikatedra, Vytauto bažnyčia, Muziejaus, Vilniaus, Pilies, Santakos, Daugirdo gatvės; Kauno rajonas – Lentainių senovės gyvenvietė, Raudondvario senovės gyvenvietė; Kaišiadorių rajonas – Paparčių vienuolynas, Kruonio piliavietė; Kėdainių rajonas – Aristavėlės dvaras, Kėdainių Vokiečių gt.; Šakių rajonas – Žemosios Panemunės dvaras; Švenčionių rajonas – akmens amžiaus Balevičių gyvenvietė, Vaickūnų I kapinės ir kt. archeologinės vietos; Jurbarko rajonas – Panemunės pilis; Trakų rajonas – Trakų salos pilis, Senuosiuose Trakuose buvęs Bernardinų vienuolynas ir kiti archeologiniai objektai.

## Šaltiniai
Saulė Urbanavičienė

**Saulė Urbanavičienė** (g. 1957 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologė.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę (specializacija – archeologija). Diplominio darbo tema „Lietuvos moterų išeiginiai drabužiai XIV–XVI a.“. 1993 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Lietuvos kaimiečių išeiginiai drabužiai XIV a. pabaigoje – XVII a. pirmojoje pusėje (archeologijos duomenimis)“.

Nuo 1981 m. Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriaus laborantė, jaunesnioji mokslinė bendradarbė, mokslinė bendradarbė, nuo 1994 m. – instituto mokslinė sekretorė.

Lietuvos archeologijos draugijos narė.

## Mokslinė veikla
Tyrinėti objektai: Skirsnemunės senkapis, II Seredžiaus kapinynas (Jurbarko rajonas), Berčiūnų  pilkapynas, Upytės piliavietė, Upytės kapinynas (Panevėžio rajonas).

## Šaltiniai
Plačioji platužė

**Plačioji platužė** (*Lobaria pulmonaria*) – platužinių (*Lobariaceae*) šeimos kerpių rūšis. Paplitusi Europoje, Azijoje, Afrikoje, Šiaurės Amerikoje, daugiausiai drėgnose vietoje.

Gniužulas lapiškas, 10-30 cm ilgio, 5-20 cm pločio. „Lapai“ karpytais kraštais, dideli, gremėzdiški. Dažniausiai prisitvirtina prie medžio žievės, rečiau – prie samaningų uolų. Sausas plačiosios platužės gniužulas gelsvai rudas, o suvilgytas vandeniu – ryškiai žalias. Dauginasi sporomis, kurios auga „lapų“ paviršiaus taurelėse.

Seniau plačioji platužė naudota plaučių ligoms gydyti.

Lietuvoje reta, įtraukta į Raudonąją knygą.

## Šaltiniai
* Жизнь растений. В 6-ти т. Т. 3. Водоросли и лишайники / Под ред. А. Л. Тахтаджяна. – М.: Просвещение, 1981
Darbo paieška

**Darbo paieška** – procesas, kai darbo rinkoje veikiantis subjektas siekia įsidarbinti. Sėkminga darbo paieška baigiama pasirašius įdarbinimo kontraktą. Darbo paieška, daugiapakopis procesas, apimantis skirtingus etapus, svarbiausi kurių yra savianalizė (darbo paieškos sprendimo priėmimas), rinkos analizė, darbo paieškos metodų panaudojimas ir kt.

Darbo paieška gali būti atliekama panaudojus įvairias priemones:
# Naudojantis darbo paieškos sistemomis
# Naudojantis klasifikatoriais bei spausdintais darbo skelbimų pasiūlymais.
# Naudojantis įdarbinimo agentūrų paslaugomis, darbo birža
# Naudojantis darbo mugėmis ar karjeros dienomis bei kt.

Ekonomikoje darbo paieškos procesą nagrinėja *Paieškos teorija* (*Search theory*).

## Šaltiniai
* *Makroekonomika*. Kaunas, 2005, p. 804. ISBN 9955-25-062-3
Tenderis

Žodis **tenderis** gali reikšti:

## Laivyba
* tenderis – vienstiebis XIX a. karo burlaivis, skirtas ryšiui, žvalgybai ir patruliavimui.
* tenderis – vienstiebis sportinis burlaivis
* tenderis – pagalbinis karo laivas (plaukiojamoji bazė) laivams, vandens lėktuvams ir kt. aprūpinti.
** aerostato tenderis
** eskadrinių minininkų tenderis
** vandens lėktuvų tenderis
** povandeninių laivų tenderis
** torpedinių katerių tenderis
** narų tenderis
** desantinis tenderis
* laivo tenderis – kateris ar kitas mažas laivas ar valtis, pervežantis krovinius ar keleivius iš didelio laivo į krantą ar atvirkščiai.
* švyturių tenderis – mažas laivas, aptarnaujantis švyturius
* plūdurų tenderis – mažas laivas, aptarnaujantis navigacinius plūdurus

## Geležinkeliai
* Traukinio tenderis – garvežio priekaba, kurioje laikoma vandens ir kuro atsarga.

## Ekonomika
* Institucinis pirkimas.
Tenderis (burlaivis)

**Tenderis** (, iš  'aptarnauti') – nedidelis jūrinis vienstiebis burlaivis. Anksčiau tenderiai buvo pagalbiniai kariniai burlaiviai, dabar – sportiniai burlaiviai.

Gafelinio tenderio bures sudaro keturkampis grotas (grot-triselis), stakselis, vienas ar keli kliveriai, viršutinė trikampė burė topselis.

## Kariniai buriniai tenderiai
Burinių karinių laivynų laikais tenderiais vadino vienstiebius pagalbinius laivus, kurių vandentalpa 50-60 t ir kurie būdavo ginkluoti 10-12 nedidelio kalibro patrankų.

## Šiuolaikiniai tenderiai
Šiuolaikiniai tenderiai dažniau turi bermudinio tipo bures: vietoj grot-triselio ir topselio naudojama viena didelė trikampė burė – *bermudinis grotas*.
Tįsena

**Tįsena** (*Plagiochila*) – tįseninių (*Plagiochilaceae*) šeimos kerpsamanių gentis.

Pasaulyje auga 500–1300 tįsenų rūšių, kurios daugiausia paplitusios tropikuose. Dalis rūšių auga vidutinių platumų ir poliarinėse srityse. Lietuvoje auga 2 rūšys.

## Rūšys
* Papartinė tįsena (*Plagiochila asplenioides*)
Elninė šiurė

**Elninė šiurė** (*Cladonia rangiferina*) – šiurinių (*Cladoniaceae*) šeimos kerpių rūšis. Auga tundroje, pušynuose, aukštikalnėse.

Gniužulas šviesiai pilkas, šakotas, tankus, 3-10 cm aukščio. Auga žemės paviršiuje (rūgštingoje dirvoje). Gerai pakenčia sausrą, tiesioginius saulės spindulius. Auga lėtai, 3–5 mm per metus.

Elninė šiurė yra pagrindinis šiaurės elnių raciono elementas. Šiomis kerpėmis žiemą taip pat minta ir kitos elnių rūšys, avijaučiai. Skandinavijoje iš elninės šiurės gaminamas cukrus, spiritas (akvavito gamybai). Nencai šias kerpes naudoja liaudies medicinoje.
Selaginelė

**Selaginelė** (*Selaginella*) – monotipinės selaginelainių klasės induotinis augalas. Auga daugiausia drėgnuosiuose atogrąžų miškuose, dykumose, kalnuose.

Augalas turi paprastuosius, karpytus lapus. Lapų pažastyse yra išaugos – liežuvėliai. Dauginasi sporomis.

## Rūšys

Pasaulyje auga ~750 selaginelių rūšių.

* Paprastoji selaginelė (*Selaginella selaginoides*)
* Martenso selaginelė (*Selaginella martensii*)
* ir kt.
HMS

**HMS** () – oficialus D. Britanijos karinio laivyno laivų pavadinimų prefiksas.

Taip pat gali reikšti Švedijos Karališkojo karinio laivyno laivus –  'Jo Didenybės laivas'.

## Didžiosios Britanijos Jungtinės karalystės karo laivai
Didžiosios Britanijos Karinio laivyno povandeniniai laivai irgi žymimi *HMS*, bet tai reiškia ) 'Jos Didenybės povandeninis laivas'.
D. Britanijos karalienės karališkoji jachta „Britannia“, kuri buvo Karališkojo karinio laivyno sąrašuose, oficialiai vadinosi HMY *Britannia*, kur HMY reiškia  'Jos Didenybės jachta'.

Visi kiti karališkojo laivyno laivai žymimi prefiksu HMS. Seniau buvo skiriami dvistiebiai ir vienstiebiai laivai: dvistiebių laivų pavadinimai turėdavo prefiksą *HM Frigate* ('Jos Didenybės fregata'), o vienstiebiai – *HM Sloop* (Jos Didenybės šliupas').

Prefiksą HMS naudoja ir kai kurios Karinio jūrų laivyno kranto įstaigų, kurios įtraukiamos į laivyno sąrašus kaip „akmeninės fregatos“ (), pavadinimuose. Pvz.:
* *HMS Excellent* – karinio laivyno mokykla, esanti saloje Portsmuto uoste.
* *HMS Vulcan* – povandeninių laivų branduolinių jėgainių bandymų vieta Hailande.

D. Britanijos vyriausybės laivai, priklausantys ne Karališkajam kariniam jūrų laivynui turi kitus prefiksus. Pvz., D. Britanijos Karališkojo Pagalbinio laivyno () laivai turi prefiksą RFA

## Buvusi Britų imperija
Valstybių, kurios pripažįsta savo valstybės galva D. Britanijos Jungtinės karalystės karalienę, karinių laivų pavadinimuose naudojami panašūs adaptuoti prefiksai.

* Kanada: HMCS – *Her Majesty’s Canadian Ship* ('Jos Didenybės Kanados laivas')
* Australija: HMAS – *Her Majesty’s Australian Ship* ('Jos Didenybės Australijos laivas')
* Naujoji Zelandija: HMNZS – *Her Majesty’s New Zealand Ship* ('Jos Didenybės Naujosios Zelandijos laivas')
* Bahamai: HMBS – *Her Majesty’s Bahamian Ship* ('Jos Didenybės Bahamų laivas')
* Barbadosas: HMBS – *Her Majesty’s Barbadian Ship* ('Jos Didenybės Barbadoso laivas')
* Bermudai: HMBS – *Her Majesty’s Bermudian Ship* ('Jos Didenybės Bermudų laivas')
* Papua Naujoji Gvinėja: HMPNGS – *Her Majesty’s Papua New Guinean Ship* ('Jos Didenybės Papua Naujosios Gvinėjos laivas') 
* Jamaika: HMJS – *Her Majesty’s Jamaican Ship* ('Jos Didenybės Jamaikos laivas')
* Tuvalu: HMTS – *Her Majesty’s Tuvaluan Ship* ('Jos Didenybės Tuvalu laivas')

## Nuorodos
Plūstis

**Plūstis** (*Salvinia*) – monotipinės plūstinių (*Salviniaceae*) šeimos, papartainių (*Pteridopsida*) klasės sporinių induočių augalų gentis. Paplitusi daugiausia Azijos, Afrikos, Amerikos tropinėse srityse nors auga ir vidutinėse platumose, subtropikuose.

Plūstis yra hidrofilinis augalas, plūduriuojantis stovinčių vandens telkinių paviršiuje. Turi šakotus stiebus, bet neturi šaknų. Ant vandenyje esančių lapų susidaro sporos.

Plūstis auga labai gretai, todėl dažnai užželia svarbius vandens telkinius taip trukdydama laivybą, prastindama vandens kokybę. Nekontroliuojamos invazinės plūsties rūšys gali ežerą greitai paversti visiška pelkyne.

## Rūšys
* Ausytoji plūstis (*Salvinia auriculata*)
* Plūduriuojančioji plūstis (*Salvinia natans*)
* ir kt.
Pietų Abakas

**Pietų Abakas** – viena iš Bahamų salyno apskričių. Ji yra Abako salyne, į pietus nuo Didžiojo Abako. Aukštis virš jūros lygio – 7 m.

2010 m. apskrityje gyveno 7646 gyventojai. Sandi Pointas yra viena didžiausių gyvenviečių.

## Šaltiniai
Jan Železný

**Janas Železny** (*Jan Železný*, 1966 m. birželio 16 d.) – čekų ieties metikas, triskart olimpinis bei pasaulio čempionas, pasaulio rekordininkas. Vadinamas vienu geriausių moderniosios eros ieties metikų.

## Karjera
Železny iškovojo auksą 1992 m., 1996 m. ir 2000 m. olimpinėse žaidynėse bei sidabrą 1988 m. žaidynėse. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatuose sportininkas iškovojo pirmą vietą 1993 m., 1995 m. ir 2001 m. bei liko trečias 1987 m. ir 1999 m. Europos lengvosios atletikos čempionatuose Železny iškovojo du bronzos medalius – 1994 m. ir 2006 m. 1996 m. ir 2000 m. Železny pripažintas Europos metų lengvaatlečiu. Karjerą baigė 2006 m.

1995 m. Železny ietį numetė 98 m 48 cm ir pasiekė iki šiol nepagerintą pasaulio rekordą.

## Šaltiniai
Pavasarinė ankstyvė

**Pavasarinė ankstyvė** (*Erophila verna*, sin. *Draba verna*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos, ankstyvių (*Erophila*) genties augalas.

Smulkus, vienmetis, 2-5 (20) cm aukščio žolinis augalas. Stiebas vienas, kartais keli, belapis, stačias arba kylantis. Stiebų pamatinėje dalyje yra lapų skrotelė. Lapai bekočiai arba susiaurėjusiu į trumpą lapkotį pamatu, plaukuoti, pailgi, į viršūnę smailėjantys, dažniausiai dantyti, ypač prie viršūnės. Žiedynai kekiški. Žiedkočiai laibi, pliki. Taurėlapiai kartais plaukuoti. Vainiklapiai 4, balti, giliai, beveik iki pusės įskelti, ilgesni už taurėlapius, iki 4 mm ilgio. Vaisius – plačiai elipsiška, 5-10 mm ilgio ir 3,5 mm pločio ankštarėlė; sėklos kiekviename lizde išsidėsčiusios dviem eilėmis, rusvos, rutuliškos. Vaiskočiai iki 2 cm ilgio.

Žydi nuo kovo iki gegužės mėn. Sėklos subręsta kovo pabaigoje. Birželio mėn. vegetacija jau pasibaigia. Auga pakelėse, dykvietėse, pasėliuose, pušynų, ypač jaunuolynų, aikštelėse, lengvesniuose dirvožemiuose.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 14 psl.
Karališkoji osmunda

**Karališkoji osmunda** (*Osmunda regalis*) – osmundinių (*Osmundaceae*) šeimos paparčių rūšis. Paplitusi Eurazijoje, Afrikoje, Amerikoje.

Augalas 60-160 cm aukščio, 30-40 cm pločio. Lapai pirštuoti, iki 30 cm ilgio, su 7-13 porų lapelių. Stiebo viršūnėje užauga 20-50 cm ilgio ryškiai raudona, sporifikuojanti dalis. Dėl jos panašumo į žiedą karališkoji osmunda neretai vadinama „žydinčiu paparčiu“. Auga miškingose pelkėse.

Slavų mitologijoje augalas vadintas „Peruno gėle“, jai priskirta maginė galia įveikti piktąsias dvasias, atskleisti paslaptis, suprasti medžių kalbą. Vidurvasario (Kupalos) naktį buvo vykdomas augalo žiedo rinkimo ritualas. Vietomis augalo ūgliai naudojami maistui.
USS

**USS** ( 'Jungtinių Valstijų laivas') – oficialus karo laivų, esančių JAV karinio laivyno sąrašuose, pavadinimų prefiksas. Kol laivas neįtrauktas į sąrašus arba kai iš jų jau išbrauktas, prefiksas nevartojamas, laivas vadinamas tik pavadinimu.

1907 m. sausio 8 d. JAV prezidentas Teodoras Ruzveltas išleido įsaką, kuriame buvo nurodyta, kad visi JAV kariniai laivai turi būti vadinami „laivo pavadinimu, prieš kurį žodžiai *United States Ship* arba raidės U.S.S.“

JAV Karinių jūros pervežimų junginio (*Military Sealift Command*) laivų (tai pagalbiniai laivai) pavadinimai turi prefiksą **U.S.N.S.** ( 'Jungtinių Valstijų karinio laivyno laivas').

## Nuorodos
Plačragis

**Plačragis** (*Platycerium*) – šertvinių (*Polypodiaceae*) šeimos paparčių gentis. Auga tropinėse Pietų Amerikos, Australijos, Afrikos, Naujosios Gvinėjos, Pietryčių Azijos srityse.

Augalas epifitinis su karpytais, elnio ragus primenančiais vegetaciniais lapais. Sporiniai lapai mažesni, ploni.

Plačragis dažnai auginamas oranžerijose, kambarių gėlynuose.

## Rūšys
* Andinis plačragis (*Platycerium andinum*)
* Elninis plačragis (*Platycerium bifurcatum*)
* Vainikinis plačragis (*Platycerium coronarium*)
* Afrikinis plačragis (*Platycerium stemaria*)
* Puošnusis plačragis (*Platycerium superbum*)
* ir kt.
Genadijus Janajevas

**Genadijus Janajevas** (,  1937 m. rugpjūčio 26 d. – 2010 m. rugsėjo 24 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys, pirmasis ir paskutinis TSRS viceprezidentas.

## Biografija
1959 m. baigė Gorkio žemės ūkio institutą, dirbo mechanizuotų dirbtuvių viršininku, Gorkio srities "Žemūktechnikos" padalinio valdytoju.

1963-1968 m. buvo komjaunimo Gorkio srities komiteto antruoju, vėliau-pirmuoju sekretoriumi. Po to dvylika metų vadovavo TSRS jaunimo organizacijų komitetui.

1980-1986 m. buvo TSRS draugystės ir kultūrinių ryšių su užsienio šalimis draugijos prezidiumo pirmininko pavaduotojas, nuo 1986 m. – TSRS profsąjungų (VPSCT) sekretorius, nuo 1989 m. rugsėjo mėn. – pirmininko pavaduotojas. Buvo TSRS liaudies deputatu nuo profsąjungų.

1990 m. liepos 14 d. išrinktas TSKP CK sekretoriumi tarptautiniams klausimams ir Politinio biuro nariu, juo buvo iki 1991 m. sausio 31 d.

1990 m. gruodžio 27 d. M. Gorbačiovo siūlymu TSRS liaudies deputatų suvažiavime antru bandymu išrinktas TSRS viceprezidentu. Juo buvo iki 1991 m. rugsėjo 4 d.

1991 m. rugpjūčio 19 d. G. Janajevas kartu su kitais Valstybinio ypatingos padėties komiteto (GKČP) nariais organizavo pučą ir nušalino TSRS prezidentą M. Gorbačiovą. Rugpjūčio 22 d. G. Janajevas apkaltintas valstybės perversmu ir suimtas. 1994 m. vasario mėn. Rusijos valstybės dūmai priėmus specialų įstatymą, amnestuotas.

Išėjęs iš kalėjimo G. Janajevas politinėje veikloje nebedalyvavo. Paskutiniais metais iki mirties buvo Rusijos tarptautinės turizmo akademijos istorijos ir tarptautinių santykių katedros vedėjas.

## Nuorodos
* Biografija (rusų kalba);
* Apie rugpjūčio pučą .
Leipalingio valsčius

**Leipalingio valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Leipalingis.

## Istorija

Valsčius įkurtas carinės Rusijos laikais 1818 m. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Veisiejų rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1888 m.  ||   || 6684 ||  || ||
|-
| 1923 m.  || 227 || 5373 || 1097 || || 55 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 207 || 5496 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 286 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Petras Radžiukynas, 1932 m.
* Lazauskas, vykdomojo komiteto pirmininkas iki 1947 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 5373 žmonės:
* Lietuviai – 94,62% (5084);
* Žydai – 2,84% (153);
* Lenkai – 2,32% (125);
* Kiti – 0,2% (11).

### Žymūs žmonės

|-
| 1864 || Veršiai || Jurgis Vidūnas, knygnešys || 1942
|-
| 1886 || Mizarai || Liudas Vailionis, botanikas || 1939
|-
| 1898 || Vilkanastrai || Stasys Dabušis, kalbininkas || 1974
|-
| 1910 || Veršiai || Juzė Jurkonienė, liaudies dainininkė || 1972
|-
| 1913 || Veršiai || Jonas Vidūnas, karo lakūnas || 1938
|-
| 1923 || Leipalingis || Algirdas Volungevičius, pedagogas || 2008
|-
| 1924 || Mizarai || Balys Mizaras, pedagogas || 1994
|-
| 1926 || Leipalingis || Antanas Laukaitis, žurnalistas || 2014
|-
| 1929 || Veršiai || Ona Alesiūtė-Bleizgienė, pedagogė, poetė ||
|-
| 1929 || Veršiai || Marija Vidūnaitė-Grėbliūnienė, pedagogė ||
|-
| 1931 || Vilkininkai || Juozas Lazauskas, agronomas || 2010
|-
| 1932 || Leipalingis || Algimantas Gedminas, treneris || 2011
|-
| 1937 || Taikūnai || Juozas Kuckailis, žurnalistas || 2013
|-
| 1938 || Mizarai || Pranas Jurkonis, choro dirigentas ||
|-
| 1941 || Savanoriai || Vytautas Juozas Leščinskas, žurnalistas, rašytojas ||
|-
| 1944 || Vileikiai || Leonas Radžiukynas, politinis veikėjas ||
|-
| 1948 || Cimaniūnai || Juozas Karaciejus, kalbininkas ||
|-
| 1949 || Paliepis || Jonas Levulis, politinis veikėjas ||
|-
| 1949 || Gerdašiai || Stasys Gasiliauskas, politinis veikėjas ||
|}

## Šaltiniai
Igliškėlių valsčius

**Igliškėlių valsčius** (carmečiu ***Javaravo valsčius***, , ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Javaravas, vėliau – Igliškėliai.

## Istorija

XVIII a. pabaigoje minimas Igliškėlių valsčius. XIX a. 2-ojoje pusėje įkurtas Javaravo valsčius, jo būstinė iki I pasaulinio karo buvo Javaravo dvaras. 1930 m. spalio 21 d. pervadintas Igliškėlių valsčiumi. 1931 m. keli kaimai perduoti Marijampolės valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Marijampolės rajonui (10 apylinkių).

|-
| 1888 m.  || || 7267 || || ||
|-
| 1923 m.  || 130 || 5128 || 951 || || 73 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 151 || 6016 || || 17 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 132 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Vincas Muraška, 1932 m.
* J. Bacevičius, vykdomojo komiteto pirmininkas ~1941 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. valsčiuje buvusios gyvenvietės:

* Bajarskai, k.
* Bankava, k.
* Beržinbūdė, k.
* Bieliūniškiai, k.
* Bukoniai, k.
* Dambava, k.
* Dybakalnis, k.
* Grabava, k.
* Gudinė, k.
* Bukta, k.
* Geležiniai, k.
* Gudiškiai, k.
* Igliauka, k.
* Igliškėliai, mstl.
* Jokūbiškiai, k.
* Kancava, k.
* Kermušinė, k.
* Kižiai, k.
* Klevinė, k.
* Kopūstinė, k.
* Kuktai, k.
* Kūlingė, k.
* Malinava, k.
* Medeliškiai, k.
* Mergašilis, k.
* Navasodai, k.
* Paežerė, k.
* Pajiesys, k.
* Paluobiškiai, k.
* Pamargiai, k.
* Patilčiai, k.
* Paužiškiai, k.
* Pazenkava, k.
* Pielkava, k.
* Pakūlingė, k.
* Pamačiuliškiai, k.
* Padvariškiai, k.
* Pridotkai, k.
* Raišupys, k.
* Ringovėlė, k.
* Sala, k.
* Santaka, k.
* Stašliškiai, k.
* Šakališkiai, k.
* Šlavančiai, k.
* Tupikai, k.
* Veselava, k.
* Uosinė, k.
* Uosinukė, k.
* Zomčinė, k.
* Žirniškiai, k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 5128 žmonės:
* Lietuviai – 90% (4617);
* Vokiečiai – 8,97% (460);
* Kiti – 0,99% (51).

### Žymūs žmonės

|-
| 1881 || Paraišupys || Juozas Grigaitis, teisininkas || 1947
|-
| 1898 || Gudiškiai || Karolis Dabulevičius, karininkas || 1988
|-
| 1899 || Šakališkiai || Kazys Labutis, karininkas || 1975
|-
| 1914 || Raišupiai || Jonas Petras Kedys, miškininkas, ekonomistas || 2006
|-
| 1917 || Navasodai || Justinas Lelešius, kunigas || 1947
|-
| 1918 || Pamargiai || Klemensas Gumauskas, inžinierius, išeivijos veikėjas || 2015
|-
| 1939 || Igliauka || Zenonas Rinkevičius, chorvedys, pedagogas || 2018
|-
| 1948 || Pamargiai || Aldona Danguolė Adomaitytė, aktorė, pedagogė ||
|}

## Šaltiniai
Pakruojis (kaimas)

**Pakruojis** – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, greta Pakruojo miesto. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vitalijus Petrovas

**Vitalij Petrov** (g. 1984 m. rugsėjo 8 d.) – autosporto lenktynininkas iš Rusijos. Jis tapo pirmuoju rusu lenktyniavusiu Formulėje 1 – 2010 m. sezonui jis pasirašė sutartį su Renault ekipa. Po 2012 m. sezono pabaigos jis paliko Formulės 1 čempionatą.

Savo lenktynininko karjerą Petrovas pradėjo 2001 m. Lada cup čempionate. 2002 m. jis nugalėjo šiame čempionate, o vėliau dalyvavo įvairiuose automobilių čempionatuose – Formula Renault, Euroseries 3000, o nuo 2006 iki 2009 m. GP2 serijoje. Paskutiniais metais joje jis užėmė antrąją vietą ir tokiu būdu patraukė Formulės 1 ekipų dėmesį.

## Formulės 1 rezultatai

**<sup>†</sup>** Nefinišavo, tačiau rezultatas užskaitytas dėl nuvažiuotos 90% distancijos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali lenktynininko svetainė
Diksonija

**Diksonija** (*Dicksonia*) – diksoninių (*Dicksoniaceae*) šeimos medinių paparčių gentis. Yra 20-25 rūšys, augančios Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Indonezijoje, Lotynų Amerikoje, Filipinuose, Šv. Elenos saloje.

Diksonijos fosilijų randama juros ir kreidos periodų uolienose. Gentis pavadinta anglų botaniko James Dickson garbei.

## Rūšys
* Paprastoji diksonija (*Dicksonia antarctica*)
* Šiurkščioji diksonija (*Dicksonia squarrosa*)
* Papuasinė diksonija (*Dicksonia hieronymi*)
* Rusvoji diksonija (*Dicksonia sciurus*)
* Aukštoji diksonija (*Dicksonia arborescens*)
* Raudonplaukė diksonija (*Dicksonia archboldii*)
* Kaledoninė diksonija (*Dicksonia baudouinii*)
* Salyninė diksonija (*Dicksonia berteroana*)
* Indonezinė diksonija (*Dicksonia blumei*)
* Saliamoninė diksonija (*Dicksonia brackenridgei*)
* Dominginė diksonija (*Dicksonia domingensis*)
* Šlaitinė diksonija (*Dicksonia externa*)
* Šeriuotoji diksonija (*Dicksonia fibrosa*)
* Stambioji diksonija (*Dicksonia grandis*)
* Pilkšvoji diksonija (*Dicksonia herbertii*)
* Vilnotoji diksonija (*Dicksonia lanata*)
* Gauruotoji diksonija (*Dicksonia lanigera*)
* Švelnioji diksonija (*Dicksonia mollis*)
* Atžalinė diksonija (*Dicksonia sellowiana*)
* Ekvadorinė diksonija (*Dicksonia stuebelli*)
* Lieknoji diksonija (*Dicksonia thyrsopteroides*)
* Blakstienotoji diksonija (*Dicksonia youngiae*)


File:Dicksonia blumei.JPG|Indonezinė diksonija
File:Werrikimbe.jpg|Paprastoji diksonija
Segmentavimas (reikšmės)

**Segmentavimas** gali reikšti:

* Segmentavimas – rinkos suskirstymas į atskiras identifikuojamas dalis;
* Vaizdų segmentavimas – vaizdų suskirstymas į dalis, išskiriant juose įvairius objektus.
Invincible

**„Invincible“** – dešimtasis ir paskutinis amerikiečių dainininko Michaelo Jacksono studijinis albumas, išleistas 2001 m. Visame pasaulyje yra parduota apie 13 milijonų albumo kopijų. Šis albumas buvo pirmasis Džeksono albumas nuo 1991 m. „Dangerous“, kuriame visos dainos buvo įrašytos naujai.

## Dainų sąrašas

# „Unbreakable“ – 6:26
# „Heartbreaker“ – 5:09
# „Invincible“ – 4:46
# „Break of Dawn“ – 5:30
# „Heaven Can Wait“ – 4:49
# „You Rock My World“ – 5:39
# „Butterflies“ – 4:40
# „Speechless“ – 3:18
# „2000 Watts“ – 4:24
# „You Are My Life“ – 4:33
# „Privacy“ – 5:05
# „Don’t Walk Away“ – 4:24
# „Cry“ – 5:00
# „The Lost Children“ – 4:00
# „Whatever Happens“ – 4:56
# „Threatened“ – 4:18

## Šaltiniai
Mazutas

**Mazutas** – naftos perdirbimo liekana, susidaranti atskyrus benziną, žibalą ir dyzelinius distiliatus. Tai tamsus klampus skystis, kurio tankis 890–1000 kg/m³. Apatinis naudojamosios masės šilumingumas apie 40 MJ/kg. Paprastai naudojama kurui. Mazuto markė priklauso nuo jo klampos, pliūpsnio ir stingimo temperatūrų. Gaminant naftos produktus mazutas sudaro apie 50 % pradinės naftos masės.

Mazuto skiriamos kelios formos:
* **atmosfèrinis mazùtas** () – nafta, iš kurios išskirtos dujos, benzinas, žibalas ir dyzelinis distiliatas (vadinamosios „šviesiosios frakcijos“, išgaruojančios iki 350–360°С).
* **kūrenamàsis mazùtas** () – sunkusis naftos distiliatas, likutinis produktas arba jų abiejų mišinys, naudojamas kaip kuras šilumos arba energijos gamybai

## Savybės
Mazutas yra angliavandenilių (molekulinė masė 400 iki 1000 g/mol), naftos dervų (molekulinė masė 500–3000 ir daugiau g/mol), asfaltenų, karbenų, karboidų ir organinių junginių, turinčių V, Ni, Fe, Mg, Na, Ca mišinys. Fizikocheminės mazuto savybės priklauso nuo žalios naftos, iš kurios gautas, cheminės sudėties bei lengvesniųjų frakcijų nudistiliavimo laipsnio:
* klampis 8–80 mm²/s (kai 100 °C),
* tankis 0,89–1 g/cm³ (kai 20 °C),
* stingimo temperatūra 10–40°С,
* sieringumas 0,5–3,5 %,
* peleningumas iki 0,3 %,
* mažiausias šilumingumas – 39,4–40,7 MJ/mol.
* dervų ir asfaltenų kiekis:

## Naudojimas
Mazutai naudojami:
* kaip kuras garo katilams, katilinėms ir pramoninėms krosnims, laivų varikliams;
* kaip tolesnio perdirbimo žaliava, iš kurios galima išgauti dar skystųjų frakcijų, tinkamų distiliacijai vakuume (temperatūros 360–420 °C, 350–460, 350–500 ir 420–500 °C). Vakuuminiai distiliatai naudojami kaip žaliava motoriniams degalams (naudojant katalizinį krekingą ar hidrokrekingą) ir distiliatinėms alyvoms gaminti. Vakuuminio garinimo likučiai perdirbami terminiu krekingu ir koksuojami, taip gaunant likutines alyvas ir gudroną, kuris vėliau perdirbamas į bitumus.

Mazutą kaip kurą daugiausia naudoja pramonė, energetika ir komunalinis ūkis.

## Nuorodos
Kazimieras Pakeltis

**Kazimieras Pakeltis** (1930 m. sausio 20 d. Višeikių kaime, Linkuvos valsčius – 2020 m. rugpjūčio 18 d.) – Lietuvos pedagogas, Akmenės rajono politinis ir visuomenės veikėjas.

## Biografija
1937 m. pradėjo lankyti Višeikių pradinę mokyklą, 1941 m. – Linkuvos pradinę mokyklą, 1949 m. baigė Linkuvos gimnaziją 1951 m. – Šiaulių mokytojų instituto fizikos – matematikos skyrių. 1976 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto fizikos – matematikos fakulteto fizikos specialybės kursą ir įgijo vidurinės mokyklos fizikos mokytojo kvalifikaciją.

Nuo 1951 m. Akmenės vidurinės mokyklos fizikos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas, 1955–1968 m. mokyklos direktorius. 1968–1977 m. – Akmenės rajono liaudies švietimo skyriaus vedėjas. Nuo 1977 m. rugsėjo 1 d. Naujosios Akmenės 3-iosios vidurinės mokyklos direktorius. 1990–1995 m. pirmasis Akmenės rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1995–1997 m. Šiaulių apskrities Švietimo skyriaus inspektorius. Nuo 1997 m. iki išėjimo į pensiją 2003 m. spalio 31 d. Akmenės rajono Švietimo skyriaus vyriausiasis specialistas, vedėjo pavaduotojas. Švietimo darbuotojų profsąjungos komiteto pirmininkas. 2004–2008 m. Akmenės rajono Švietimo tarybos pirmininkas.

1990–1995 m. Akmenės rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys (Lietuvos liberalų sąjunga).

Naujosios Akmenės kultūros rūmų choro „Cementininkas“ dalyvis. Žmona Aldona, sūnus Kęstutis Pakeltis.

## Įvertinimas
2010 m. apdovanotas Šiaulių apskrities viršininko garbės ženklu „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai“.

## Šaltiniai
Paprastoji vištapienė

**Paprastoji vištapienė** (*Gagea lutea*) – lelijinių (*Liliaceae*) šeimos, vištapienių (*Gagea*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas stačias, 10-30 cm aukščio. Stiebo pamatinėje dalyje yra vienas linijiškai lancetiškas, gana platus (iki 1 cm) ir ilgas, beveik paties augalo ilgio, lapas. Stiebo viršūnėje yra 2 trumpesni už žiedyną žiedynlapiai. Žiedynas iš 5-10 ilgakočių, stiebo viršūnėje susitelkusių žiedų. Žiedkočiai pliki, nevienodo ilgumo. Apyžiedžio lapeliai 6, pailgai lancetiški, buki, 1 cm ir daugiau ilgio; išorinė jų pusė gelsvai žalia, vidinė geltona. Kaip ir daugelio kitų lelijinių žiedai reaguoja į šviesą: dieną, ypač saulėtą, atsiveria, naktį – susiveria. Vaisius – apvali, trumpesnė už apyžiedį dėžutė, kurioje subręsta sėklos; jos su mėsingomis ataugėlėmis. Ataugėles ėda skruzdėlės, kartu platina ir sėklas.

Žydi balandžio ir gegužės mėn. Pražysta, kol dar medžiai nesulapoję ir neužstoja šviesos. Lietuvoje paplitusi visuose rajonuose. Auga grupėmis, dažnai gausiai, lapuočių miškuose, pamiškėse, krūmuose, parkuose. Kaip viena iš ankstyviausių pavasario gėlių gausiai lankoma bičių. Svogūnėliai valgomi, bet neskanūs. 

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 20 psl.
Samuel Contesti

**Samuel Contesti** (g. 1983 m. kovo 4 d.) – Prancūzijos – Italijos dailiojo čiuožimo sportininkas. Trijų Italijos nacionalinių aukso medalių savininkas. 2009 m. Contesti pelnė kelialapį į 2010 m. žiemos olimpines žaidynes.

## Asmeniniai rekordai

## Rezultatai
### Italijai

### Prancūzijai

## Nuorodos

* Samuel Contesti ISU svetainėje
* Oficiali svetainė
Latvija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse

**[[Latvija|Latvijos]]** sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.

## Medalininkai

## Kalnų slidinėjimas

;Vyrai

;Moterys

## Biatlonas

;Vyrai

;Moterys

## Bobslėjus

;2 vyrai

;4 vyrai

## Slidinėjimo lenktynės

;Vyrai

;Moterys

## Ledo ritulys

Vyrų komanda:

;B grupė

## Nusileidimas rogutėmis

## Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

## Skeletonas

## Greitasis čiuožimas

## Nuorodos
* Latvijos olimpinis komitetas
T-800

**T-800** (T-75.01) – ypač galingas vikšrinis buldozeris, gaminamas Čeliabinsko traktorių gamykloje. Didžiausias Europoje gaminamas traktorius.

1983 m. surinktas pirmas egzempliorius, viso pagaminta 10 tokių mašinų. Skirtas sunkiems darbams rūdos kasyklose, dideliems žemės darbų kiekiams kelių tiesime ir melioracijoje.

Normali traukos jėga – 75 t, didžiausia – 140 t. Variklio galia – 820 AG. Traktoriaus masė kartu su stumdymo-rausimo įranga– 103 tonos, iš kurių 30 t – įrangos masė. Buvo naudojami dviejų tipų vikšrai: 6 t sveriantys akmeningam gruntui ir platesni, 8 t sveriantys molingam.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Traktorius gamyklos tinklalapyje
Lapių valsčius

**Lapių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Lapės (kurį laiką – Lentainiai).

## Istorija

Valsčius įkurtas 1919 m. sausio 21 d., jo administracinis pastatas buvo Lentainių kaime, buvusiuose rusų valdiškuose namuose. Vėliau valsčius įsikūrė Lapėse.

Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Vilijampolės rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 142 || 4604 || 935 || || 83 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 110 || 5054 || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 117 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Adomas Nagevičius, 1932 m.

## Suskirstymas

## Šaltiniai
Pažaislio valsčius

**Pažaislio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio Lietuvos teritorijoje, dešiniajame Nemuno krante, prie rytinio Kauno pakraščio. Centras – Pažaislis, vėliau – Petrašiūnai.

## Istorija

Valsčius minimas XIX a. viduryje. Nuo XIX a. vidurio iki 1868 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Marijampolės apskričiai. 1868 m. vasario 20 d. buvo prijungtas prie Panemunės-Pažaislio valsčiaus.

Pažaislio valsčius atkurtas po I pasaulinio karo. Valsčius panaikintas 1946 m., prijungus jo teritoriją prie Kauno miesto.

|-
| 1923 m.  || 51 || 2172 || 436 || || 28 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 71 || 8230 || || 11 seniūnijų  ||
|}

## Vadovai
* Jonas Jankauskas, 1932 m.
* Vladas Bartuška (1908–1945), viršaitis 1941-12 – 1943-04

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1923 || Naujieji Neveronys || Alfonsas Bieliauskas, rašytojas || 
|}

## Šaltiniai
Turžėnų valsčius

**Turžėnų valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, kairiajame Neries krante. Centras – Turžėnai.

## Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo. Panaikintas 1931 m., dalis (ar visas) valsčius priskirtas Jonavos valsčiui.

|-
| 1923 m.  || 196 || 5425 || 1119 || || 73 gyvenvietės 
|}

## Šaltiniai
Raudondvario valsčius

:: *Raudondvario valsčiumi carmečiu kartais buvo vadinamas ir [[Nemenčinės valsčius]].*

**Raudondvario valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje, dešiniajame Nemuno krante. Centras – Raudondvaris (carmečiu – Šiaudinė).

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Vilijampolės rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 4570 || 297 kiemai  || 8 seniūnijos || 57
|-
| 1923 m.  || 120 || 4629 || 908 || || 54 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 120 || 6800 || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 105 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Kazys Ivaškevičius, 1932 m.
* Jonas Juška. Gimė 1905 metais, žuvo 1945 m. liepos mėn. Raudondvario valsčiaus viršaičio pareigas ėjo nuo 1935 m. iki 1945 m. Vedęs, žmona Elžbieta Čiučiulkaitė-Juškienė (1903 m.). Susilaukė aštuonių vaikų: Juozas, Olė (Aleksandra), Vincas, Ona, Bronius, Jonas, Matas, Stasė.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1924 || Kačiūniškė || Vladislovas Michelevičius, vyskupas || 2008
|-
| 1927 || Šilelis || Vladas Dautartas, rašytojas, dramaturgas || 2000
|-
| 1931 || Žemutiniai Kaniūkai || Algimantas Kulieša, tautodailininkas || 2020
|-
| 1931 || Tirkšliai || Vytautas Bendikas, ekonomistas || 1997
|}

## Šaltiniai
Mažeikių valsčius

**Mažeikių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Mažeikiai, 1932 m. būstinė buvo Didžiojoje Laižuvos g. 22.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo 1918 m. lapkričio 18 d. Prie jo 1920 m. prijungtas Leckavos valsčius. Mažeikių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Mažeikių rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 142 || 4882 || 896 || || 17 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 120 || 5600 || || 7 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 144 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* K. Šiaulys, apie 1921 m.
* Augustinas Venckus, 19?? m.
* Pranas Mikužis, 1925?–1932? m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 4882 žmonės:
* Lietuviai - 86,6% (4228);
* Latviai - 5,81% (284);
* Rusai - 5,18% (253);
* Žydai - 1,82% (89);
* Vokiečiai - 0,29% (14);
* Kiti - 0,29% (14).

### Žymūs žmonės

|-
| 1909 || Reivyčiai || Alfonsas Dargis, tapytojas, grafikas || 1996
|-
| 1912 || Kušlėnai || Liudas Vilimas, dailininkas || 1966
|-
| 1937 || Kušlėnai || Laimutė Valatkienė, archeologė || 2018
|-
| 1941 || Reivyčiai || Albertas Laurinavičius, fizikas || 
|}

## Šaltiniai
Židikų valsčius

**Židikų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Židikai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Mažeikių rajonui (8 apylinkės) ir Sedos rajonui (5 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 2753 || 201 kiemas  || 6 seniūnijos || 53
|-
| 1923 m.  || 269 || 8465 || 1886 || || 83 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 251 || 8555 || || 12 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 271 || || || 13 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Pranas Adamkavičius, 1932 m.
* Steponas Petrulevičius, vykdomojo komiteto pirmininkas nuo 1940 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 8465 žmonės:
* Lietuviai - 86,15% (7293);
* Žydai - 9,44% (799);
* Latviai - 2,41% (204);
* Vokiečiai - 0,7% (59);
* Rusai - 0,65% (55);
* Kiti - 0,65% (55).

### Žymūs žmonės

|-
| 1815 || Kukiai || Steponas Gailevičius, skulptorius || 1885
|-
| 1888 || Pikeliai || Edvardas Adamkevičius, karininkas || 1957
|-
| 1890 || Bukančiai || Povilas Plechavičius, generolas || 1973
|-
| 1895 || Dapšiai || Leonas Kęsgaila-Kenstavičius, gydytojas, pulkininkas || 1979
|-
| 1902 || Dapšiai || Česlovas Kontrimas, tapytojas, grafikas || 1989
|-
| 1906 || Čepiškė || Leopoldas Kumpikas, inžinierius mechanikas || 1993
|-
| 1932 || Pikeliai || Eduardas Jonušas, tautodailininkas || 2014
|-
| 1941 || Padarbai || Romualdas Gailys, gydytojas || 2017
|-
| 1941 || Viliotė || Klemas Inta, politikas || 2025
|}

## Šaltiniai

*
Grūstės valsčius

**Grūstės valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Grūstė.

## Istorija

Valsčius minimas nuo XIII a. Keklio žemėje. 1568 m. jame buvo miestas Bareikiai. XVI a. tikriausiai atiteko Telšių valsčiui, dalis – Skuodo valsčiui.

## Šaltiniai
Muskusinis ūksminas

**Muskusinis ūksminas** (*Adoxa moschatellina*) – ūksmininių (*Adoxaceae*) šeimos, ūksminų (*Adoxa*) genties augalas.

Daugiametis, mažas, 7-20 cm aukščio, šviesiai žalias augalas. Šakniastiebis trumpas, baltas, mėsingas. Stiebas plonas, vaisiams nokstant nulinksta ir spirališkai susisuka. Pamatiniai lapai 1-3, ilgakočiai, dvigubai trilapiai, su triskiaučiais lapeliais, kvepia muskusu. Stiebiniai lapai 2, priešiniai, ties stiebo viduriu arba kiek aukščiau. Stiebo viršūnėje žiedynas iš 5-7 žalsvai baltų žiedų. Viršūninis žiedas su dviskilte taurele; vainikėlis keturskiltis, kuokeliai 4. Šoninių žiedų taurelė triskiltė, vainikėlis penkiaskiltis, kuokeliai 5. Žiedai savotiško kvapo. Augalą apdulkina smulkios sraigės arba skruzdėlės. Gali būti ir savaiminis apsidulkinimas. Vaisius – gelsvas kaulavaisis, skoniu ir kvapu primenantis žemuoges. Vaisiai retai išauga. Dauginasi paprastai šakniastiebiais. Sėklas platina paukščiai, plinta ir vandeniu.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Auga ūksminguose eglynuose, mišriuose bei lapuočių miškuose, parkuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Šviesiose vietose prastai auga ir neužmezga vaisių.

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 26 psl.
Arsi Harju

**Arsi Ilari Harju** (1974 m. kovo 18 d.) – suomių rutulio stūmikas. 2000 m. Sidnėjuje vykusiose olimpinėse žaidynėse Harju nustūmė rutulį 21 m 29 cm ir iškovojo aukso medalį. 2001 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate Harju užėmė trečią vietą (rezultatas – 20 m 93 cm).

Nuo 2003 m. Harju yra UNICEF geros valios ambasadorius.

## Šaltiniai