open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Niemineno dėsnis

**Niemineno dėsnis** – suomių kalbininko Eino Niemineno 1922 m. suformuluotas kirčio atitraukimo dėsnis, galiojantis lietuvių kalboje.

## Atvejai
Pasak Niemineno dėsnio, lietuvių kalboje kirtis buvo atitrauktas iš galinio skiemens *-à(s)* į priešpaskutinį skiemenį, jeigu šis buvo ilgas arba turėjo dvigarsį: *mìnkštas* angamàs*, **žṷērimàs*, **sūnumàs*. Tačiau pastaruoju atveju ne priešpaskutinis skiemuo yra ilgas ar turintis dvigarsį. M. Viljanueva Svensonas nesutinka su nuomone, kad Niemineno dėsnis galiojo tik po ilgųjų (turinčių dvigarsį arba ilgąjį balsį) skiemenų. Pažymėtina, kad dabartinėje lietuvių kalboje kirčiuojama ne vienaskaitos vardininko galūnėje *-às* visuotinai – nepaisant priešpaskutinio skiemens ilgumo: *kìtas, vìsas, dùgnas, gẽras, sãvas* (kirčiuotų *e*, *a* pailgėjimas – antrinis). Kirčiavimas *katràs, anàs* galūnėse yra antrinis, atsiradęs vienskiemenio *tàs* pavyzdžiu. Ar kirtis buvo atitrauktas iš galinio *-à* tokiose formose, kaip *vẽda* (veiksmažodžio trečiasis [[Asmuo (gramatika)|asmuo]]), *gẽra* (bevardė [[Gramatinė giminė|giminė]]) – diskutuotinas klausimas.

Niemineno dėsnio veikimo laiką nustatyti sunku. Pasak M. Viljanuevos Svensono, Niemineno dėsnis turėjęs pradėti galioti iki pasireiškiant [[Leskyno dėsnis|Leskyno dėsniui]] – kirtis buvo išsaugotas *ā* kamieno dgs. [[galininkas|galininke]] (*dienàs* < rytų baltų **dēnā́s* < baltų prok. **deinā́ns*). Jei Niemineno dėsnis būtų pradėjęs galioti po Leskyno dėsnio, iš sutrumpėjusios *ā* kamieno dgs. galininko galūnės *-às* kirtis dabar būtų perkeltas į šaknies dvibalsį (***diẽnas'').

## Išnašos
Šarkiškiai (Kupiškis)

**Šarkiškiai** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Rudilių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šilelis (Kupiškis)

**Šilelis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Endzelyno dėsnis

**Endzelyno dėsnis** – lietuvių ir latvių kalbų priegaidžių santykį nusakanti atitikmenų sistema, 1899 m. nustatyta latvių kalbininko Janio Endzelyno.

## Istorija
Baltų prokalbėje būta dviejų priegaidžių – akūto (´) ir cirkumflekso (^ ; liet. k. žymima ˜). Akūtas buvo kylančioji priegaidė, o cirkumfleksas – krentančioji. Latvių ir prūsų kalbos išlaikiusios senąjį tarimą, o lietuvių kalboje akūtas tariamas krentančia intonacija, cirkumfleksas – kylančia. Tokiu būdu lietuvių kalboje yra dvi priegaidės: krentančioji tvirtapradė ir kylančioji tvirtagalė. K. Būgos manymu, lietuvių kalbos priegaidės buvo pertvarkytos po XII a. ir jų tarimas tapo atvirkščias, veidrodinis latvių bei prūsų priegaidžių tarimui.

Dabartinėje latvių kalboje yra trys priegaidės: krentančioji, tęstinė ir laužtinė. Krentančioji priegaidė tariama krentančia, žemėjančia intonacija (išsaugotas prabaltiškasis cirkumflekso tarimas), tęstinei priegaidei būdinga nežymiai kylanti arba apylygė intonacija, o laužtinė priegaidė pasižymi balso lūžiu (iki lūžio – kylantis balso judėjimas, po jo – krentantis). Pasak J. Endzelyno, latvių kalbos tęstinė ir laužtinė priegaidės atsirado iš akūto dėl metatonijos lydimų kirčio perkėlimų; laužtinė priegaidė siejama su kirčio atkėlimu iš galūnės į šaknį.

## Atitikmenys
# Lietuvių kalbos tvirtagalę (kylančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos krentančioji:  – .
# Lietuvių kalbos pastovaus kirčio žodžių tvirtapradę (krentančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos tęstinė (kylančioji arba apylygė):  – .
# Lietuvių kalbos kilnojamojo kirčio žodžių tvirtapradę (krentančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos laužtinė (kylančioji-krentančioji): , dgs. vard. *darbaĩ* – .
B. Stundžios statistiniai tyrimai rodo, kad atitikmenys patikimesni pirmuoju atveju – kai lietuvių kalboje turima tvirtagalė (kylančioji) priegaidė, o latvių kalboje – krentančioji. Kitais atvejais pasitaiko neatitikimų. Tokie neatitikimai aiškinami istoriniu priegaidės, kirčio vietos lietuvių ir latvių kalbose pakeitimu.

## Nuorodos
* Endzelyno dėsnio statistinė analizė: daiktavardis ir būdvardis

## Išnašos
Šileliškiai

**Šileliškiai** (arba ***Šilališkis***) – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Rudilių ir 6 km į šiaurę nuo Viešintų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Upiai

**Upiai** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Žviliūnų, ties Bražiuko ištakomis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Urnėniškis

**Urnėniškis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vytautas Einoris (1930–2019), agronomas, politinis veikėjas.

## Šaltiniai
Užubaliai (Noriūnai)

**Užubaliai** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Senojo Subačiaus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Juodžlankis

**Juodžlankis** (arba ***Levovčizna***) – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Prūselių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Babalinė

**Babalinė** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Padovinio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baraginė (Liudvinavas)

**Baraginė** – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Liudvinavo, netoli Šešupės kairiojo kranto.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaideginė (Alizava)

**Vaideginė** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Alizavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Išdagėliai (Marijampolė)

**Išdagėliai** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Sasnavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Juniškės

**Juniškės** – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Želsvos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dionas Kasijus

**Dionas Kasijus** (*Cassius Dio Cocceianus*; 150 m. Nikėjoje – 235 m. Nikėjoje) – senovės Romos valstybės veikėjas, istorikas. Imperatoriaus Komodo laikais (177–192 m.) senatorius, valdant Severų dinastijos imperatoriams (193–217 m.) aukštas pareigūnas – Pergamo ir Smirnos valdytojas, vėliau – konsulas, Dalmatijos ir Panonijos legatas. Konsulas (229 m.).

229 m. pasitraukė iš politikos ir grįžo į gimtinę, kur graikų kalba parašė iš 80 knygų sudarytą „Romos istoriją“ (). Dionas Kasijus rėmėsi romėnų analistų raštais, Livijaus, Tacito, Svetonijaus ir kitų istorikų darbais, pasitelkė imperatorių Augusto, Hadriano, Severo užrašus. „Romos istorijoje“ įvykiai išdėstyti chronologine tvarka: pradedama nuo Romos įkūrimo ir baigiama Aleksandro Severo valdymo laikais (222–235 m.). Išliko 36–54 knygos, kuriose aprašytas 68–10 pr. m. e. laikotarpis, 55–60 knygų santraukos (9 pr. m. e. – 46 m. e. m. laikotarpis) ir 17, 79–80 knygų dalys. Nors kitos knygos neišliko, apie jų turinį žinoma iš santraukų, kurias sudarė vėlesni autoriai (Jono Zonaro, 11–12 a.; Jono VIII Ksifilino, 12 a.

## Išnašos
Antiklėja

**Antiklėja** () – graikų mitologijos veikėja, Autoliko duktė, Laerto žmona, Odisėjo motina.

Homeras mini, kad Antiklėja mirusi iš sielvarto ilgą laiką nesant Odisėjo. Šis motiną susitikęs ir su ja kalbėjęsis Hade. Pasak kitų tradicijų, Antiklėja pati pasitraukusi iš gyvenimo, išgirdusi pranešimą apie sūnaus mirtį. Be to, Higinas mini, kad prieš ištekėdama už Laerto, Antiklėja buvusi Sizifo mylimoji; dėl to Euripidas Odisėją vadina Sizifo sūnumi.

Nėra aišku, ar ši Antiklėja tapati tai, kurios sūnus Perifetas buvęs užmuštas Tesėjo. Sūnaus Perifeto ji susilaukusi su Hefaistu arba Poseidonu. Dar vieną mitologinę veikėją tokiu pat vardu mini Pausanijas. Ji ištekėjusi už Asklepijo sūnaus Machaono.

## Išnašos
Daniel Barenboim

**Danielis Barenboimas** (, , g. 1942 m. lapkričio 15 d.) – pianistas ir dirigentas, turintis Argentinos, Izraelio, Palestinos ir Ispanijos pilietybę.

Šiuo metu Danielis Barenboimas yra Berlyno valstybinės operos ir *Staatskapelle Berlin* generalinis muzikos vadovas. Jis anksčiau buvo ir Čikagos simfoninio orkestro, Paryžiaus orkestro bei „La Skalos“ muzikos vadovas. Barenboimas yra žinomas už savo pasiekimus dirbant su Vakarų–Rytų Divano orkestru – Sevilijoje įkurtu orkestru, kurį sudaro arabų ir žydų muzikantai. Dirigentas taip pat yra Izraelio karinių dalinių buvimo Palestinos teritorijose kritikas.

D. Barenboimas pelnė ne vieną apdovanojimą bei prizą, įskaitant septynis „Grammy“ gramofonus, Britanijos imperijos ordiną su garbės riterio titulu, Prancūzijos nacionalinį garbės legiono ordiną ir Vokietijos ordiną už nuopelnus. 2002 m., kartu su palestiniečių–amerikiečių mokslininku Edvardu Saidu, jam buvo įteiktas Ispanijos Astūrijos princo santarvės apdovanojimas. Jis yra poliglotas – laisvai kalba ispanų, hebrajų, anglų, prancūzų, italų ir vokiečių kalbomis.

## Išnašos
FK Karpaty (Halyčas)

**Halyčo „Karpaty“** – Ukrainos futbolo klubas iš Halyčo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1949 m., kai mieste buvo įkurtas „Kolūkiečio“ futbolo klubas.

## Pasiekimai
; Antra lyga, A grupė
: 5 vieta: 2020–2021 m.

## Sezonai
### Ukrainos varžybos

|}

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose rungtyniavo balta žalia juoda apranga. 
* Svetur – geltona apranga.

## Treneriai
* 2018–2019 Andrijus Nesterukas
* 2019–2020 Petro Rusakas
* 2020–2021 Romanas Hnativas
* 2021 Liubomiras Vovčykas
* 2021–2022  Karlosas Inarechosas ()

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* AAFU (Apie klubą)
Aksiologija

**Aksiologija** (, 'vertingas, vertybė' + 'mokslas') – filosofijos šaka, tirianti vertybes, vertybių prigimtį, vertinimo pagrindus ir kriterijus. Dar vadinama vertybių teorija.

Taip pat apibrėžiama kaip bet kokių verčių (etinių, estetinių, politinių, religinių) sistema.

## Šaltiniai
Kalačas prie Dono

**Kalačas prie Dono** () – miestas Rusijoje, Volgogrado srityje, 80 km į vakarus nuo Volgogrado, kairiajame Dono (Cimliansko tvenkinio pradžioje) krante; rajono centras. Upių uostas (šalia miesto prasideda Volgos–Dono kanalas). Ateina geležinkelio atšaka iš Volgogrado, praeina Volgogrado–Donecko plentas. Laivų remontas, vystoma maisto (duonos, mėsos, aliejaus) pramonė, apylinkėse auginami javai, daržovės, garstyčios. Veikia krašto muziejus, kultūros namai, filharmonija.

## Istorija
Pavadinimas kilęs iš  ('ringė, upės kilpa; raguolis').

Kalačas įkurtas XVIII a. pr. kaip kazokų gyvenvietė. 1862 m. iki jos atvestas Volgos–Dono geležinkelis, gyvenvietė ėmė augti, 1928 m. tapo rajono centru. 1942 m. vasarą prie Kalačo vyko didelės kautynės, kurias laimėję vokiečiai patraukė link Staliningrado. 1951 m. Kalačas prie Dono tapo miestu.

## Šaltiniai
Pavaldi valstybė

**Pavaldi valstybė**, tarptautiniuose santykiuose – tai valstybė, kuri yra ekonomiškai, politiškai ir (arba) kariniu požiūriu pavaldi kitai galingesnei valstybei. Pavaldi valstybė gali būti įvairiai apibūdinama: *[[satelitinė valstybė]]*, *[[susijusi valstybė]]*, *[[dominija]]*, *[[kondominija]]*, *[[savivaldi kolonija]]*, *[[neokolonija]]*, *[[protektoratas]]*, *[[vasalinė valstybė]]*, *[[marionetinė valstybė]]* ar *[[duoklę mokanti valstybė]]*.

## Pavyzdžiai

### Prancūzija
Per Prancūzijos revoliucinius karus buvo įkurtos „Républiques soeurs“ (liet. *seseriškos respublikos*). Jos buvo įkurtos Italijoje (Cizalpinų respublika ir Partenopės respublika), Graikijoje (Jonijos salos), Šveicarijoje (Helvetijos respublika ir Rodano respublika), Belgijoje ir Nyderlanduose (Batavijos respublika).

XIX a. Pirmosios Prancūzijos imperijos laikais, Napoleonui Bonapartui ir Prancūzijos kariuomenei užkariaujant Europą, šios valstybės keitėsi, susikūrė kelios naujos. Italijos respublikos buvo pertvarkytos į Italijos karalystę, kurią šiaurėje tiesiogiai valdė Napoleonas, o pietuose – į Neapolio karalystę. Italijos pusiasalyje buvo sukurta trečia valstybė – Etrurijos karalystė. Batavijos respubliką pakeitė Olandijos karalystė, kurią valdė trečiasis Napoleono brolis Liudvikas Bonapartas. Iš Šventosios Romos imperijos atsiskyrė 35 Vokietijos valstybės, visos jos buvo Prancūzijos sąjungininkės, ir sukūrė Reino konfederaciją – pavaldžią valstybę, sukurtą kaip buferis tarp Prancūzijos ir dviejų didžiausių jos priešų rytuose – Prūsijos ir Austrijos. Prancūzijai įsiveržus į Pirėnų pusiasalį, Ispanija taip pat buvo paversta pavaldžia karalyste, kaip ir Lenkija, tuometinė Varšuvos kunigaikštystė.

XX a. Prancūzija ėmė taikyti *Françafrique* koncepciją – jos buvusių Afrikos kolonijų pavadinimas. Šiuo metu ši sąvoka kai kuriais atvejais vartojama kritikuojant tariamai neokolonijinius Prancūzijos santykius su jos buvusiomis kolonijomis Afrikoje. Šios šalys tiekia Prancūzijos ekonomikai svarbią naftą ir naudingąsias iškasenas.

### Baltarusija

Analitikai Baltarusiją nuo pat jos nepriklausomybės nuo Tarybų Sąjungos paskelbimo vadina Rusijai pavaldžia valstybe.

## Šaltiniai
Rusvasis vikšrenis

**Rusvasis vikšrenis** (*Schoenus ferrugineus*) – viksvuolinių šeimos augalų rūšis.

Augalas paplitęs Europoje: arealas pietuose siekia Alpes ir Balkanus, šiaurėje Skandinaviją (iki 66° š. pl.) ir Škotiją.

Tai daugiametis augalas, augantis tankiais kupstais. Stiebai 10–35 cm ilgio, standūs, statūs. Lapai siauri, trumpi, smulkūs, susitelkę apačioje. Žiedynas – 2–3 trumpakotės varputės (8–10 mm ilgio). Rusvasis vikšrenis žydi nuo birželio iki liepos. Auga kalkingose, šaltiniuotose vietose.

Lietuvoje retas, įrašytas į Raudonąją knygą. Randamas daugiausia Anykščių rajone. Jautrus hidrologinio režimo kaitai, buveinių apaugimui.

## Šaltiniai
FK Energetik (Burštynas)

**Burštyno „Energetik“** – Ukrainos futbolo klubas iš Burštyno.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m., kai mieste buvo įkurtos „Kolūkiečio“ ir „Avanhardo“ sporto draugijos, kurios turėjo ir futbolo ekipas. Ekipos varėsi regioninėse pirmenybėse. Burštynas turėjo miesto stadioną, tačiau pastačius šiluminę elekrtinę jis buvo palaidotas po dirbtinės jūros vandenimis. Buvo pastatytas naujasis miesto stadionas ir suburtas futbolo ekipa prie Burštyno šilimunės elektrinės. Skirtingais metais jėgainės komanda vadinosi skirtingai: GRES, Avangard, Generator, Energetik. Didelių laimėjimų pasiekta nebuvo.

Energetikai 1967 m. pirmą kartą laimėjo Ivano-Frankivsko srities čempionato bronzą. 

; Nuo 1998–1999 m. klubas dalyvavo Antros lygos kovose.
Pirmąsias profesionalias rungtynes ​​komanda žaidė 1998 m. rugpjūčio 6 dieną Užhorode, „Avangard“ stadione su vietos „Verchovyna“. Rungtynės baigėsi lygiosiomis. O kitose rungtynėse rugpjūčio 10 d. Burštynas iškovojo pirmąją pergalę Ukrainos pirmenybėse, namuose 1:0 įveikęs „Dolny Naftovyk“.

; Nuo 2005–2006 m. žaidė Pirmoje lygoje.
2011/2012 m. sezono pabaigoje klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais, galiausiai, buvo pašalintas iš varžybų. Komanda buvo išformuota.

; Istoriniai pavadinimai 
*1948: Zestol
*1950: Kolhosnyk
*1958: Zestol
*1963: Enerhetyk
*1964: DRES
*1965: Enerhetyk
*1967: DRES
*1969: Enerhetyk
*1972: Avangard
*19??: Generator
*199?: Domobudivitsj
*1995: Enerhetyk

## Pasiekimai
; Antra lyga, 
: 2 vieta: 2002–2003 m. ir 2004–2005 m.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
Kalbos kalnagūbris

**Kalbos kalnagūbris** (, ) – kalnagūbris Kazachstano rytuose, Rytų Kazachstano srityje, Rūdiniame Altajuje (masyvo pietuose), kairiajame Irtyšiaus krante. Ilgis ~400 km, aukštis iki 1606 m.

Sudarytas iš skalūnų, smiltainio, intruzinių uolienų. Slūgso aukso, polimetalų rūdų telkiniai. Būdingi žemi, smarkiai sudūlėję kalnai, vakaruose pereinantys į kalvynus. Šlaituose veši stepės, virš 1200 m ribos – pušynų ir beržynų–drebulynų retmiškiai; aukščiau – subalpinės pievos.

Pavadinimas mongoliškos kilmės (iš žodžio  'grandinė, saitas, raištis; sąjunga').

## Šaltiniai
Vladana Vučinić

**Vladana Vučinič** (, g. 1986 m. liepos 18 d.) – Juodkalnijos dainininkė ir dainų autorė. Dar žinoma sceniniu vardu **Vladana**.

Atlikėja su daina „Breathe“ atstovaus Juodkalnijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas
‎2022 m. sausio 4 d. buvo paskelbta, kad atlikėja buvo atrinkta Juodkalnijos visuomeninio transliuotojo‎‎ atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Atlikėjos eurovizinė daina „Breathe“ buvo išleista 2022 m. kovo 4 dieną.

Atliėkėja pasirodė antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 12 dieną, penkioliktuoju numeriu. Pusfinalyje surinko 33 taškus ir užėmė 17 vietą, kadangi į finalą, kuris tais metais vyko gegužės 14 dieną, patenka tik dainos patekusios į TOP 10.

## Karjera

Iš Šiaurės Makedonijos kilusi Vladana Vučinič savo solinę karjerą pradėjo 2003 m., pasirodžiusi vietiniame televizijos šou. Po šio debiuto atlikėja buvo kviečiama pasirodyti įvairiuose muzikos festivaliuose, o 2005 ir 2006 m. ji dalyvavo Juodkalnijos nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje „Montevizija“. 2005 m. atlikėja atrankoje užėmė 18 vietą, 2006 m. – vienuoliktą ir prasibrovė į Serbijos ir Juodkalnijos finalinį šou „Evropesma-Europjesma“.

2010 m. ji išleido albumą anglų kalba „Sinner City“, titulinė jo daina iki šiol yra didžiausias atlikėjos hitas.

Vladana tapo pirmąja Juodkalnijos atlikėja, kurios vaizdo klipą parodė MTV kanalas. Dainininkė taip pat yra interneto portalo, skirto madai, įkūrėja.

## Šaltiniai
FK Kaluš

**„Kalušo“ futbolo klubas** – buvęs Ukrainos futbolo klubas iš Kalušo.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1947 m., kai mieste buvo suburta futbolo ekipa.

1995—2005 ir 2018–2020 m. žaidė Antroje lygoje (Druga Liha).

## Istoriniai pavadinimai
* 1947: Chimik Kałusz (ukr. «Хімік» Калуш)
* 1996: FK Kałusz (ukr. ФК «Калуш»)
* 2001 liepa: Łukor Kałusz (ukr. «Лукор» Калуш)
* 01.07.2003: Prykarpattia Kałusz (ukr. «Прикарпаття» Калуш)
* 10.02.2004: Spartak-2 Kałusz (ukr. «Спартак-2» Калуш)
* 07.2005: FK Kałusz (ukr. ФК «Калуш»)

## Pasiekimai
; Antra lyga, A grupė
: Nugalėtojai: 2002/03 m.

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Офіційний сайт федерації футболу міста Калуша
*  Профіль клубу на офіційному сайті ПФЛ (arch.)
* Півфінальний бар'єр
* Копаний м'яч на Калущині
Kalušas (reikšmės)

**Kalušas** gali reikšti:

* Kalušas (Albanija) – kaimas Albanijoje;
* Kalušas (Ukraina) – miestas Ukrainoje;
* FK Kaluš – futbolo klubas iš Kalušo Ukrainoje;
* Kalušo rajonas – rajonas Ukrainoje.
Raudonieji Šaltiniai

**Raudonieji Šaltiniai** – buvęs viensėdis Kalvarijos savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Liudvinavo.

## Istorija

XX a. pirmojoje pusėje viensėdis priklausė Javaravo valsčiui.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Rėderiškiai

**Rėderiškiai** (arba *Reideriškiai*) – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Liudvinavo, Šešupės dešiniajame krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Stūriškiai (Marijampolė)

**Stūriškiai** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km nuo Ožkasvilių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tūrupėlis

**Tūrupėlis** – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Liudvinavo, šalia buvusio Tūrupio kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vengelnica

**Vengelnica** – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Gudelių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Andriekai

**Andriekai** – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Sedos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Starabūdiškiai

**Starabūdiškiai** (arba ***Senabūdiškiai***) – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Liudvinavo, tarp Šešupės ir Mozurynės (Dalginės) miško.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Petras Daukšys (1907–1965), Lietuvos komunistų veikėjas.

## Šaltiniai
Nausodė (Tirkšliai)

**Nausodė** – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Daubarių, kairiajame Ventos krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dirvinis dobilas

**Dirvinis dobilas** (*Trifolium arvense*) – pupinių šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Europoje (įskaitant Britų salas), europinėje Rusijoje, Vakarų Sibire, šiauriniame Irane. Neofitas. Kaip invazinė rūšis paplitusi Šiaurės Amerikoje.

Tai vienametė, rečiau dvimetė žolė. Visas augalas plaukuotas, su pavieniais stačiais apvaliais šakotais 5–50 cm aukščio stiebais. Lapai trilapiai. Žiedai po 50–200 susitelkę cilindriškomis galvutėmis. Ankštys vienasėklės. Žydi gegužę–birželį, vaisius veda nuo liepos. Pašarinė vertė menka. Žydėjimo metu visas augalas turi daug rauginių medžiagų.

Auga sausuose laukuose, smėlynuose, dykvietėse, pakelėse, ant pylimų. Lietuvoje dažnas. Liaudyje dar žinomas kaip *katinpautis*, *jonelis*.


Illustration Trifolium campestris0.jpg|Dirvinio dobilo (kairėje) požymiai
Hare's-foot clover (29384227468).jpg|Žiedynai
20161124Trifolium arvense3.jpg|Nužydėję žiedynai
20161005Trifolium arvense4.jpg|Augavietė


## Šaltiniai
Kupstinė viksva

**Kupstinė viksva** (*Carex cespitosa*) – viksvuolinių šeimos augalų rūšis. Paplitusi Eurazijoje: Sibire, Kaukaze, Korėjoje, Japonijoje; Europoje dažnesnė Skandinavijoje, centrinėje Europoje, pietuose ir vakaruose reta; atskiros populiacijos aptinkamos Pirėnų pusiasalyje, Didžiojoje Britanijoje.

Tai daugiametis žolinis augalas. Tamsiai, ryškiai arba gelsvai žalias; stiebai 25–80 cm aukščio, minkšti, aštriabriauniai. Žydi gegužės–liepos mėnesiais. Kryžminasi su kitomis viksvomis.

Mėgsta labai drėgną dirvą. Kupstinė viksva auga stambiais kupstais pelkėse, pelkėtose pievose, šlapiuose krūmynuose, juodalksnynuose, pelkėtuose lapuočių miškuose; vietomis sudaro ištisus kupstynus.


Carex caespitosa — Flora Batava — Volume v6.jpg|Požymiai
Carex cespitosa kz07.jpg|Žiedynas
Carex cespitosa area.JPG|Augavietė


## Šaltiniai
Siauralapis lendrūnas

**Siauralapis lendrūnas** (*Calamagrostis canescens*) – miglinių šeimos augalų rūšis. Paplitusi beveik visoje Europoje, taip pat Kaukaze, Turkijoje, Vakarų ir Rytų Sibire.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas status, šakotas, 70–130 cm aukščio. Lapai siauri (2,5–5 mm), pliki, groblėti, plokšti. Šakniastiebis trumpas. Žiedynas – 10–12 cm ilgio tankiai šakota šluotelė. Žiedeliai violetiniai arba rudai violetiniai. Žydi birželį, sėklas subrandina liepą.

Siauralapis lendrūnas plačiai paplitęs drėgnose salpų bei durpingose pievose, upių, ežerų, upelių pakrantėse, žemapelkėse ir tarpinėse pelkėse, drėgnuose, užpelkėjusiuose miškuose. Gali augti ir vandenyje (iki 0,2 m gylio).


466 Calamagrostis lanceolata.jpg|Požymiai
Dárdás nádtippan (Calamagrostis canescens).jpg|Augavietė (Vengrija)


## Šaltiniai
Smulkiažiedė sprigė

**Smulkiažiedė sprigė** (*Impatiens parviflora*) – spriginių šeimos augalų rūšis. Savaime paplitusi Vidurinėje Azijoje, bet kaip užneštinis augalas išplitusi po Europą, Sibirą, Kanadoje.

Vienmetis žolinis augalas. 30–60 cm aukščio. Stiebas status, plikas, šakotas. Lapai 8–17 cm ilgio, 4–8 cm pločio, kiaušiniški, užaštrėjusios formos, trumpais lapkočiais. Žiedai smulkūs, šviesiai geltoni, susitelkę ant ilgų stiebelių viršūnėse. Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Subrendus sėkloms dėžutė sprogsta, jos sąvaros staiga spirališkai susisuka ir išsvaido sėklas.

Į Europą pateko 1831 m., kai pasodinta Ženevos botanikos sode. Vėliau XIX a. smulkiažiedė sprigė pradėta sodinti daugelio Europos miestų botanikos soduose. Nuo XX a. vid. pradėjo plačiai plisti gamtoje: Skandinavijos šalyse, Vokietijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje (Alpėse aptikta iki 1860 m aukštyje), 1949 m. pradėjo plisti Vankuveryje, vėliau Kvebeke. XX a. antroje pusėje pradėjo augti Rusijoje, Latvijoje, Kaukaze. Natūraliame areale auga siauruose ir giliuose įkloniuose, tarpekliuose, po medžių vainikais. Invaziniame areale smulkiažiedė sprigė veši upių pakrantėse, pažeistuose miškuose, ūksmingose vietose, miško parkuose. Mišriuose miškuose išstumia vietinę paprastąją sprigę. Lietuvoje smulkiažiedė sprigė yra viena nuožmiausių invazinių rūšių. Jos gali augti net ten, kur žemės paviršių pasiekia tik 5 proc. saulės šviesos. Dėl to šie augalai geba užimti miškuose susidariusias laisvas ekologines nišas – plotus, kuriuose žolinių augalų danga sunaikinta arba jos nėra dėl šviesos stygiaus.

Liaudies medicinoje šis augalas taikomas kraujuojančių žaizdų gydymui, o iš jo pagamintos nuoviros naudojamos į vidų kraujavimams iš gimdos stabdyti ir kaip abortus sukelianti priemonė. Gyvuliai neėda.


Impatiens parviflora.jpg|Žiedai
Niecierpki.JPG|Lapai ir žiedai
Impatiens parviflora - plant (aka).jpg|Augalas iš profilio
Leer - Julianenpark + Impatiens parviflora 03 ies.jpg|Augavietė (Vokietija)


## Šaltiniai
Feretas

**Feretas** () – graikų mitologijos personažas, Ferų miesto Tesalijoje eponimas (laikytas jo įkūrėju). Tėvai – Tiro ir Kretėjas, broliai – Aisonas ir Amitaonas. Buvo vedęs Periklimenę, su kuria susilaukė Admeto, Likurgo, Eidomenės ir Periopės.

Feretą tragedijoje „Alkestidė“ mini Euripidas. Nepaisant senatvės, Feretas nesutikęs mirti vietoj sūnaus Admeto.

## Išnašos
Auksinės minutės

**Auksinės minutės**  (angl. *Golden Minutes*) – 2019 m. lietuvių režisieriaus Sauliaus Baradinsko trumpametražė drama. Nufilmuota vienu dubliu ant kino juostos. Trumpametražio filmo kūrimas vyko trimis etapais „European Short Pitch 2017“ (ESP 2017).

## Siužetas
Poetiškas buhalteris, kurį slegia didžiulės skolos ir gresiančios skyrybos, nusprendžia nusižudyti, tačiau jį išgelbėja širdies smūgis.

## Aktoriai

* Billy Boyd
* Salvijus Trepulis
* Kęstutis Cicėnas
* Vainius Sodeika

## Apdovanojimai ir nominacijos

Filmo apdovanojimai:

## Festivaliai
Kino juosta parodyta 30 filmų festivalių:

## Išnašos
Monika Liu

**Monika Liubinaitė** (sceninis vardas **Monika Liu**; g. 1988 m. vasario 9 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dainininkė ir dainų autorė.

2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse atstovavo Lietuvai su daina „Sentimentai“. Patekusi į finalą, jame užėmė keturioliktąją vietą (128 taškai).

__TURINYS__
## Biografija
Gimė Žvejybos uosto rajone (Klaipėda), kanklininkės, Lietuvos muzikos mokytojos ir muzikanto šeimoje. Ji mokėsi Klaipėdos Ąžuolyno gimnazijoje, būdama maža lankė baleto pamokas. Būdama studente Monika persikėlė gyventi į Bostoną, vėliau išvyko gyventi į Londoną. Šiuo metu atlikėja gyvena Vilniuje.

## Muzikinė karjera
Karjerą pradėjo penkerių, pradėjusi mokytis griežti smuiku. Dainavimą atrado tik po dešimties metų.

2004 m. triumfavo konkurse „Dainų dainelė“. Baigusi mokyklą M. Liubinaitė pasirinko džiazo muzikos ir vokalo studijas Klaipėdos universiteto Muzikos fakultete, vėliau išvyko į JAV, kur studijavo vienoje prestižiškiausių muzikos mokyklų pasaulyje – Berklio koledže Bostone. Nutraukusi studijas M. Liubinaitė persikėlė į Londoną, kuriame toliau kūrė dainas. Ji dirbo su garsiu prodiuseriu Mario Basanovu, bendradarbiavo su elektroninės muzikos šeima „Silence“, su grupe „Sel“ įrašė dainą „Ne vakar‟, būta pergalių vokalistų konkursuose, sėkmingai pasirodė LRT televizijos projekte „Auksinis balsas“.

2019 m. gegužės 23 d. „Lietuvos balso" prodiuseris Gediminas Jaunius paskelbė, jog Monika Liu taps naująja projekto mokytoja. Vėliau ji prisijungė ir prie kitų projektų, tokių kaip LNK „Kaukės“ ir „Aš matau tavo balsą“.

### Eurovizijos dainų konkursas

2021 m. gruodžio 7 d. buvo paskelbta, jog atlikėja dalyvaus Lietuvos nacionalinėje atrankoje į Euroviziją „Pabandom iš naujo! 2022“ su daina „Sentimentai“. Daina viešai buvo išleista 2022 m. sausio 18 d. ir iškart tapo klausomiausia daina Lietuvoje, remiantis tarptautinių muzikos klausymo platformų duomenimis.

Monika pirmąkart pasirodė trečiojoje atrankinėje laidoje, kurioje surinkusi daugiausiai balsų tiek iš komisijos, tiek ir iš žiūrovų – laimėjo savo atrankinę laidą dideliu atotrūkiu nuo kitų dalyvių ir pateko į vasario 5 d. vykusį pusfinalį, kuriame taip pat aplenkė visus dalyvius ir pateko į finalą. Finale surinkusi maksimalų komisijos įvertinimą ir ženkliai aplenkusi kitus dalyvius žiūrovų balsavime iškovojo teisę atstovauti Lietuvai Eurovizijoje 2022 m. Eurovizijoje, kuris įvyko Turine, Italijoje.

Atlikėja pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris įvyko 2022 m. gegužės 10 dieną trečiuoju numeriu ir pateko į konkurso finalą. Jame pasirodė 14 numeriu ir užėmė 14-tą vietą.

## Diskografija

### Studijiniai albumai

### Singlai

### Kiti singlai

## Apdovanojimai ir nominacijos

## Šaltiniai
Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmai (organizacija)

**Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmai** – Kauno ir Marijampolės regionų pramonės, prekybos ir amatų įmones ir verslininkus vienijanti organizacija, įsikūrusi Kaune, Gedimino gatvėje 43. Organizacija vienija 1005 įmones Kauno, Kauno rajono, Marijampolės, Kėdainių, Jonavos, Kaišiadorių, Raseinių, Prienų, Birštono, Šakių, Vilkaviškio, Kazlų Rūdos ir Kalvarijos savivaldybėse. Rūmų paslaugomis kasmet naudojasi apie 2500 visos Lietuvos įmonių.

## Struktūra
Aukščiausias rūmų valdymo organas yra generalinė asamblėja, kuri yra visuotinis rūmų narių susirinkimas, šaukiamas kas 4 metus. Generalinė asamblėja renka rūmų prezidentą, viceprezidentus ir Rūmų tarybą, formuoja specializuotus komitetus. Organizacija turi filialus Jonavoje, Marijampolėje, Kėdainiuose ir Kauno rajone bei atstovybes Prienuose, Šakiuose, Vilkaviškyje, Kaišiadoryse ir Raseiniuose.

Nuo 2018 m. rūmams vadovauja prezidentas, UAB „Liuks” generalinis direktorius Zigmantas Dargevičius.

Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmai nuo 1992 m. kartu su kitais Lietuvos regioniniais rūmais susijungę į Lietuvos prekybos, pramonės ir amatų rūmų asociaciją.

## Istorija

1925 m. Kaune įsteigti Lietuvos prekybos ir pramonės rūmai, pirmininku išrinktas ekonomistas ir inžinierius Jonas Dobkevičius (vadovavo rūmams iki 1934 m.). 1936 m. rūmai išplėsti ir pertvarkyti į Prekybos, pramonės ir amatų rūmus, vienijo 90 narių: šalies prekybos, pramonės, amatų, kredito ir kooperatyvų sąjungas. Klaipėdos krašte veikė Klaipėdos krašto pramonės ir prekybos rūmai, lenkų okupuotame Vilniaus krašte – Vilniaus pramonės ir prekybos rūmai.

1936 m. naujuoju rūmų pirmininku paskirtas inžinierius Vladas Kurkauskas (vadovavo iki 1940 m.). 1939 m. organizacija įsikūrė naujame architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio suprojektuotame pastate K. Donelaičio gatvėje. 1940 m. Lietuvą okupavus Sovietų Sąjungai, pastatas nacionalizuotas, 1941 m. organizacija paleista.

1991 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę įkurti regioniniai Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmai, pirmuoju prezidentu išrinktas profesorius Simonas Ramutis Petrikis. 1996 m. prie rūmų prijungti iki tol savarankiškai veikę Marijampolės prekybos, pramonės ir amatų rūmai.
2018 m. organizacija įsigijo buvusį Kauno technologijos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto pastatą Gedimino gatvėje 43, į kurį persikėlė po renovacijos 2020 m.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Vilma Akmenytė, Giedrė Milerytė, Vasilijus Safronovas, „Rūmų istorija: vardai, vertybės, tradicijos/ Prekybos, pramonės ir amatų rūmai Lietuvoje 1925-2010“ Vilnius, Lietuvos prekybos, pramonės ir amatų rūmų asociacija, 2010 m. ISBN 978-9955-99-244-8
Amitaonas

**Amitaonas** () – graikų mitologijos personažas, Kretėjo ir Tiro sūnus, Aisono ir Fereto brolis.

Gyvenęs Pile, Mesenijoje. Su Idomene susilaukęs Bianto, Melampo ir Akolijos. Pindaras mini, kad Amitaonas ir keletas kitų jo šeimos narių nuvykę į Jolką, kad Pelijui užtartų Jasoną. Pausanijas Amitaoną mini tarp tų, kurie, kaip manyta, atkūrę Olimpines žaidynes.

## Išnašos
Skėtinė vanagė

**Skėtinė vanagė** (*Hieracium umbellatum*) – astrinių šeimos augalų rūšis. Plačiai paplitusi Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje; polimorfinė.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas status, sumedėjęs, 100–170 cm aukščio (neretai vienas, kartais keli), plaukuotas. Lapai gausūs, tolygiai išsidėstę apie stiebą, tamsiai žali, nelygiai raižytais kraštais, iš apačios plaukuoti. Žiedas – graižas geltonais vainiklapiais. Susitelkę į šluoteles stiebo viršūnėje.

Skėtinė vanagė auga šviesiuose miškuose, miškų aikštelėse, kirtavietėse, pievose; plačiai paplitusi.


Hieracium umbellatum Linné - Flora regni Borussici vol. 12 - t. 834.png|Požymiai
Hieracium umbellatum M2 (3).JPG|Žiedai
Hieracium umbellatum M2 (4).JPG|Augavietė


## Šaltiniai
Smiltyninė viksva

**Smiltyninė viksva** (*Carex arenaria*) – viksvuolinių šeimos augalų rūšis. Paplitusi Šiaurės Europoje, Europoje prie Atlanto vandenyno, Baltijos šalyse, europinėje Rusijos dalyje (Suomijos įlankos pakrantėje), Britų salyne. Natūralizuota Šiaurės Amerikoje. Auga smėlėtose dirvose (kopose) pajūryje, prie upių, ežerų, spygliuočių miškuose.

Tai daugiametis žolinis augalas. Augalas pilkšvai žalias; užauga apie 50 cm aukščio; stiebai 1.5–5 mm storio, aštriabriauniai. Naudojamas ir kaip vaistinis augalas. Vaistinei žaliavai (*Rhizoma Caricis*, *Radix Graminis rubra*, *Radix Sarsaparillae germanica*, *Radix Graminis major*) šakniastiebiai renkami vasaros antrojoje pusėje, juos tuoj plaunant ir džiovinant. Sudėtyje yra krakmolo, cukraus, gleivingų medžiagų ir nedidelis kiekis asparagino. Turi diuretinių savybių.


Carex arenaria inflorescens (12).jpg|Žiedynas
Carex arenaria kz06.jpg|Augavietė


## Šaltiniai
Bitinė sprigė

**Bitinė sprigė** (*Impatiens glandulifera*) – spriginių šeimos augalų rūšis. Savaime paplitusi Vakarų Himalajuose (ypač, tarp Kašmyro bei Utarakhando), bet kaip užneštinis augalas išplitusi po Europą, Sibirą, Kanadą, JAV, Naująją Zelandiją ir kitur.

Vienmetis žolinis augalas. Stiebas status, aukštas, šakotas, trapus, gali užaugti iki 3 m aukščio (paprastai 1–2 m). Lapai pliki, lancetiški arba elipsiški, 5–18 cm ilgio ir 2,5–7 cm pločio. Žiedyną sudaro 2–14 žiedų, kurių ilgis 25–40 mm. Žiedai rausvi (gali būti ir balti, violetiniai), kvapnūs, žydi birželio–spalio mėnesiais. Kaip ir kitos sprigės, bitinė sprigė subrandina sėklų dėžutes (jose iki 16 sėklų), kurios vėliau nuo prisilietimo pradeda aižytis ir išsvaido sėklas.

Himalajuose auga 1800–4000 m aukštyje. Natūraliame areale paprastai auga lapuočių ir mišriuose miškuose, teikdama pirmenybę šlapesnėms, tačiau neatviroms saulės spinduliams augavietėms, vengia tankios žolės dangos. XIX a. bitinė sprigė pradėta auginti Britanijos botanikos soduose, parkuose, gėlynuose, kapinėse. XIX a. pab. – XX a. pr. pradėta auginti įvairiose Europos šalyse (Vokietijoje, Suomijoje, Švedijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Danijoje) kaip dekoratyvus, medingas augalas. Kaip invazinis augalas pradėjo plisti nuo XX a. vid., Lietuvoje laukinėje gamtoje fiksuojama nuo 1959 m. Panašiu metu arealas pradėjo smarkiai plėstis Šiaurės Amerikoje, Rusijoje.

Bitinė sprigė prisitaikiusi prie įvairių biotopų, bet geriausiai auga drėgnose maistingose dirvose: upių ir ežerų pakrantėse, drėgnuose pakrančių žolynuose, šviesiuose lapuočių miškuose. Ypač sparčiai įsikuria žmogaus pažeistose vietose: apleistuose laukuose, pakelėse, grioviuose, gyvatvorėse. Sudaro vešlius sąžalynus su kitais azotamėgiais augalais (dilgėlėmis, žliūgėmis, šluotsmilgėmis ir kt.). Sėklos labai daigios, gausios (vienas augalas dažniausiai subrandina iki 2500 sėklų), plinta išmetant sodų ir daržų atliekas su svetimkraščių augalų antžeminėmis dalimis, kartu išmetamos ir šio augalo sėklos) ar dėl į vandens telkinius pakliuvusių sėklų sklaidymo, kai pavasarinių potvynių metu su gruntu iš upių pakrančių pernešamos ir sėklos; prie sėklų tolimojo plitimo taip pat aktyviai prisideda ir gyvūnai.

## Lietuvoje
Lietuvoje – viena agresyviausių invazinių rūšių. Paplitusi beveik visoje šalyje, ir per pastarąjį dešimtmetį jos radaviečių kelis kartus pagausėjo. Ypač sparčiai plinta kai kurių upių ir upelių pakrantėmis, kur sudarydama tankius sąžalynus, visiškai nustelbdama vietines rūšis.

Šiaurės Lietuvoje gana dažnai aptinkami dideli sąžalynai paežerėse, pelkėtų ir aliuvinių miškų pakraščiuose.

Žaliosios augalo dalys, žiedai, sėklų dėžutės ir sėklos tinkamos valgymui.


Impatiens glandulifera Royle (7677070626).jpg|Žiedai
Springkapselkraut IMG 9452.jpg|Praižusios sėklų dėžutės
Impatiens glandulifera (20061817945).jpg|Lapai
Impatiens glandulifera Royle (7567638644).jpg|Būdinga augavietė invazinėje aplinkoje
Valley of flowers.JPG|Natūrali augavietė (Gėlių Slėnio nacionalinis parkas, Indija)


## Šaltiniai
Lazar Sajčić

**Lazaras Sajčičius** (*Лазар Сајчић*; g. 1996 m. rugsėjo 24 d.) – Serbijos futbolininkas, saugas. 

## Karjera
Priklausė įvairiems Serbijos klubams. Karjerą pradėjo Belgrado „Partizan“ akademijoje, o profesionalo karjerą – Pirmos lygos „Teleoptik“ klube. Vėliau sugrįžo į „Partizan“ klubą, bet buvo skolinamas „Sinđelić“ 

2016 m. trumpai žaidė „Jagodinos“ klube. 

Nuo 2016 m. vasaros atstovavo Čačako „Borac“ klubui, kuriame debiutavo aukščiausioje šalies lygoje. 

2018 m. išvyko į Čekijos antros lygos klubą „Dynamo“ iš Česke Budejovicų. 2018 m. sezoną teko užbaigti anksčiau laiko, po 3 rungtynių, nes žaidėjas patyrė kelio traumą. 

2019 m. serbas atvyko į Baltarusiją. „Gorodėja“ klube per 48 rungtynes pelnė 9 įvarčius ir atliko 5 rezultatyvius perdavimus. Tapo 2020 metų sezono geriausiu klubo žaidėju. 

2021 m. persikėlė į Homelį. „Homelio“ klube 2021 m. sužaidė 10 rungtynių ir pelnė 2 įvarčius aukščiausioje lygoje. 

2021 m. vasarą žaidėju susidomėjo „Atyrau“ klubas iš Kazachstano, bet žaidėjas nespėjo jame debiutuoti dėl šeimyninių problemų.

### [[FC Hegelmann|Kauno rajono „Hegelmann“]]
2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu. Rungtyniavo 23 numeriu pažymėtais marškinėliais.

2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

2022 m. kovo 11 d. A lygos rungtynėse prieš FK Jonava pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. FC Hegelmann nugalėjo jonaviškius rezultatu 4-1.

2022 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pelnė įvartį ir išlygino rezultatą 1:1.

2022 m. rugpjūčio 12 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą.

2022 m. rugpjūčio 28 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris L. Sajčičius pelnė įvartį ir FC Hegelmann pirmavo rezultatu 1:0, bet varžovai atsakė keturias tiksliais šūviais ir nugalėjo 4:1.

2023 m. liepą tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą. Per laiką, praleistą klube, serbas sužaidė keturiasdešimt trejas rungtynes A lygoje, bei pelnė aštuonis įvarčius.

### 2024 m. sezonas
2024 m. pradžioje pasirašė sutartį su ND Gorica. 2024 m. balandį persikėlė į Kuala Lumpur City FC (Malaizija). 2024 m. vasarą grįžo į gimtinę ir žaidė FK Zemun (Serbija).

### FK Riteriai
2025 m. vasario 27 d. tapo žinoma, kad atstovaus FK Riteriai.

2025 m. kovo 1 d. oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Sūduvą“. Futbolininkas susitikimą pradėjo ant atsarginių suolelio, pasirodė po keitimo ir žaidė iki finalinio švilpuko. Varžovai iš Marijampolės – „Sūduva“ – rungtynes laimėjo rezultatu 4-3.

2025 m. balandžio 16 d. pelnė savo pirmąjį įvartį A lygos rungtynėse prieš Šiaulius. Varžovai pirmavo (2-0), tačiau Lazar Sajčić sušvelnino rezultatą, o Axel Galita pelnė išlyginamąjį įvartį ir susitikimas baigėsi lygiosiomis 2-2.

2025 m. birželio 22 d. tapo žinoma, kad futbolininkas paliko Riterių klubą.

### FK Sloga
Nuo 2025 m. birželio priklausė Sloga Meridian klubui (Bosnija ir Hercegovina).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: Ekipa žaidė A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
ZKS Unia Tarnów

**Tarnuvo „Unia“**, o pilnu pavadinimu **Zakładowy Klub Sportowy Unia Tarnów** – Lenkijos futbolo klubas iš Tarnuvo.

Klubas turi krepšinio, futbolo ir spydvėjaus komandas.

## Istorija
1928 m. įkurtas klubas. Pastaruoju metu futbolo ekipa atsidūrė žemesniuose divizionuose.

## Pasiekimai
; II liga
* 5 vieta: 1994/95 ir 1995/96
; IV liga (Mažoji Lenkija; Rytų grupė)
* Nugalėtojai: 2020/21.

## Sezonai

|}

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia balta mėlyna apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
MKS Tarnovia

**Tarnuvo „Tarnovia“**, o pilnu pavadinimu **Miejski Klub Sportowy Tarnovia** – Lenkijos futbolo klubas iš Tarnuvo.

Klubas turi vyrų ir moterų futbolo komandas, tinklinio komandas ir stalo teniso žaidėjus.

## Istorija
1909 m. įkurtas klubas. Pastaruoju metu futbolo ekipa atsidūrė žemesniuose divizionuose.

### Pavadinimų kaita
* 1909 – Tarnovia-Czarni, Tarnovia-Pogoń
* 1918 – Sokoli Klub Sportowy Tarnovia
* 1945 – Towarzystwo Sportowe Tarnovia
* 1950 – Związkowy Klub Sportowy Ogniwo-Tarnovia
* 1954 – Tarnowski Klub Sportowy Sparta-Tarnovia
* 1957 – Klub Sportowy Start-Tarnovia
* 1979 – Międzyzakładowy Klub Sportowy Tarnovia
* 1981 – Miejski Klub Sportowy Tarnovia

## Pasiekimai
; Ekstraklasa
* 11 vieta; 1948 m.

## Sezonai

|}
* Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia balta raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* Klubo istorija
Stasė Repečkaitė

**Stasė Repečkaitė (Čiurlienė)** (1927 m. kovo 24 d. Anykščiuose – 1993 m. spalio 14 d. Kaune, palaidota Petrašiūnų kapinėse) – Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė, sopranas.

## Biografija
Šeimoje Stasė Repečkaitė buvo antras vaikas (po brolio Jono). Tėvas Mykolas Repečka kilęs iš Padvarninkų, o mama Ona Kučiauskaitė-Repečkienė iš Anykščių. Baigė Kurklelių (Anykščių raj.) pradžios mokyklą. Tėvas mirė tesulaukęs vos 38 metų. Po tėvo mirties nuo 1938 m. gyveno ir mokėsi Anykščiuose, 1943–1948 m. baigė Anykščių gimnaziją. Stasės Repečkaitės muzikiniai gabumai buvo pastebėti ir įvertinti koncerte skirtame rašytojo Antano Vienuolio 60-mečiui (muzikos mokytojas Zigmas Leškevičius). 1948–1952 m. studijavo Vilniaus konservatorijoje pas Aleksandrą Staškevičiūtę. 

1952–1953 m. Stasė Repečkaitė dirbo Šiaulių muzikos mokykloje mokytoja. Nuo 1953 m. iki 1983 m. ji buvo Kauno muzikinio teatro solistė (sopranas).
## Vaidmenys
Muzikinio teatro scenoje ji sukūrė per septyniasdešimt pagrindinių vaidmenų operose, operetėse, miuzikluose. Tarp jų: Tatjana ir Jolanta - Piotro Čaikovskio operose „Eugenijus Oneginas“ ir „Jolanta“; Mikaela, Georges Bizet „Karmen“; Veronika, Vitolio Baumilo „Paskenduolė“; Amelija, Giuseppe Verdi „Simonas Bokanegra“, Tamara, Antono Rubinšteino „Demonas“; Margarita, Charles Gounod „Faustas“, Ona (Antano Belazaro „Auksinės marios“), Liubaša (K. Listovo „Sevastopolio valsas“), Andžela (Franso Leharo „Grafas Liuksemburgas“), Hana (F. Leharo „Linksmoji našlė“), Marica (Imrės Kalmano „Marica“), Silva (I. Kalmano „Silva“), Rozalinda (Johanno Strausso „Šikšnosparnis“), Anina (J. Strausso „Naktis Venecijoje“), Tania (Dmitrijaus Kabalevskio „Pavasaris dainuoja“), Parasia (Modesto Musorgskio „Soročincų mugė“), Lili (C. Porterio "Bučiuok mane, Keit!), Doli (D. Hermanno "Heilo, Doli!), Atujeva (A. Kolkerio „Lošimas“), Anundienė (Algimanto Bražinsko „Pagramančio šnekučiai“), Nastia (A. Cownerio „Panelė kaimietė“), Višta (P. Valgardto „Katės namai“) ir kitus.

## Apdovanojimai
1965 m. Stasei Repečkaitei buvo suteiktas Lietuvos SSR nusipelniusios artistės garbės vardas.

## Nuorodos
*Stasės Repečkaitės sukurtų vaidmenų sąrašas

## Šaltiniai
Aleksandra Staškevičiūtė

**Aleksandra Staškevičiūtė** (1899 m. gruodžio 22 d. Kaune – 1984 m. spalio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistė, sopranas, vokalo pedagogė, profesorė.

## Biografija
Aleksandra Staškevičiūtė greičiausiai nebuvo baigusi vidurinės mokyklos. Gerai kalbėjo rusiškai ir lenkiškai, čekiškai. Lietuviškai kalbėjo su specifiniu Kauno akcentu, rašė su klaidom. Apie jos šeimą beveik nieko nežinoma. Gimusi buvo Kaune, kaip pati sakydavo – „tiėvas vandenį vėžojo, a mama – skalbėja“. Manoma, kad jos tėvai iš Žemaitijos kilę nusigyvenę dvarininkai, kita versija, kad iš Baltarusijos. Ūgtelėjusi vienu metu gyveno dvare, netoli Ukmergės, ten išmoko lenkų kalbos ir gražaus elgesio taisyklių. 1915–1920 m. gyveno Ukrainoje, Baltarusijoje, Rusijoje. Baigė Prahos konservatoriją (D. Brambergerovos klasę; studijavo 1922–1924 m. ir 1928–1930 m.). 1925–1928 m. dar studijavo Prahos aukštosios pedagoginės mokyklos Muzikos skyriuje (L. Lindorfs‑Rusovo klasėje). 1929–1941 m. Valstybės teatro solistė. 1940–1941 m., 1944–1949 m. ir 1949–1984 m. dėstė Kauno Lietuvos konservatorijoje. Nuo 1960 m. tapo konservatorijos profesorė. 1941–1944 m. gyveno Rusijoje. Koncertavo Maskvoje bei kituose Rusijos miestuose, o taip pat ir fronte. Dalyvavo LSSR meno ansamblių veikloje. 1944–1953 m. dirbo Lietuvos operos ir baleto teatro soliste. Padarė radijo įrašų, įrašė plokštelių bei paskelbė muzikos recenzijų.

Žymesni mokiniai: Marija Aleškevičiūtė, Irena Jasiūnaitė, Regina Maciūtė, Aldona Mikšytė, I. M. Žukaitė.

## Vaidmenys
Sukūrė apie 20 vaidmenų, tame tarpe: Tatjaną Piotro Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas“, Margaritą Šarlio Guno operoje „Faustas“, Mikaelą Žoržo Bizė  operoje „Karmen“, Aidą Džiuzepės Verdžio operoje „Aida“, Andželiką Džiakomo Pučinio operoje „Sesuo Adželika“, Mimi Džiakomo Pučinio operoje „Bohema“, Čio Čio San Džiakomo Pučinio operoje „Madam Baterflai“, Doną Aną Volfgango Amadėjaus Mozarto operoje „Don Žuanas“, Gražiną Jurgio Karnavičiaus operoje „Gražina“, Jaroslavną A. Borodino operoje „Kunigaikštis Igoris“, Marženką Bedržicho Smetanos operoje „Parduotoji nuotaka“.

## Koncertinė veikla
1936 m. dainavo Prahos nacionaliniame teatre, 1936 m. Maskvos Didžiajame teatre, 1941 m. Taškento operos ir baleto teatre, 1952 m. Latvijos operos ir baleto teatre, 1952 m. Talino operos ir baleto teatre Estijoje ir kitur. Dirbo su tokiais žymiais dainininkais Juse Björlingu, Fiodoru Šaliapinu, dirigentais A. Coatesu, E. Cooperiu, F. von Hoesslinu, N. Malko. Atliko monumentalių vokalinių simfoninių kūrinių solo partijas, dalyvavo 1930 m. Lietuvoje pirmą kartą atliekant Liudviko van Beethoveno IX simfoniją. Pirmoji atliko Jono Karoso, Vytauto Klovos, Stasys Vainiūnas ir kitų lietuvių kompozitorių kūrinius. Nuo 1931 m surengė visą eilę solo koncertų Lietuvoje, Rusijoje, Stokholme. Koncertavo su pianistais Baliu Dvarionu, Rimantu Geniušu, Vytautu Marijošiumi, Stasiu Vainiūnu. Dainavo su Kauno radiofono, Lietuvos filharmonijos simfoniniais orkestrais, Lietuvos kameriniu orkestru, Lietuvos kvartetu.

## Šaltiniai
Stanislava Rapalienė

**Stanislava (Stasė) Rapalienė** (1922 m. gruodžio 24 d. Salantuose, Kretingos rajone – 1991 m. liepos 21 d. Kaune), palaidota Petrašiūnų kapinėse – Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė, sopranas

## Biografija
Dainininkė turėjo iš prigimties gražų balsą ir Salantuose, kur gimė, daug kas į bažnyčią ateidavo pasiklausyti jos dainavimo. Jos gabumus pastebėjo kompozitorius Jonas Karosas ir pakvietė į Klaipėdos muzikos mokyklą. 1950 m. Stanislava Rapalienė baigė Klaipėdos muzikos mokyklos Elenos Mažrimaitės-Dirsienės dainavimo  klasę. Dar studijuodama pradėjo dainuoti Klaipėdos muzikinės dramos teatre, kur jai buvo patikėti pagrindiniai Bertos ir Serpoletos vaidmenys Isako Dunajevskio operetėje „Laisvasis vėjas“ ir Roberto Planketo operetėje „Kornevilio varpai“. Vokalo dėstytojai Elenai Dirsienei nebuvo sunku ugdyti turtingą iš prigimties jaunos dainininkės balsą. Per Kauno muzikinio teatro gastroles Klaipėdoje viename iš spektaklių jaunąją dainininkę pastebėjo režisierius Rostislavas Andrejevas ir pasikvietė į Kauno valstybinį muzikinį teatrą, kur per 32 metus Stasė Rapalienė sukūrė daugiau nei 80 vaidmenų operose ir operetėse.

## Vaidmenys
Stanislava Rapalienė dainavo pagrindines partijas Džiuzepės Verdžio operose „Rigoletas“, „Simonas Bokanegra“, „Traviata“; Piotro Čaikovskio operose „Eugenijus Oneginas“ bei „Jolanta“; Jurgio Karnavičiaus operoje „Gražina“, Žoržo Bizė „Karmen“, Džiakomo Pučinio „Bohemoje“, Antonino Dvoržako „Undinėje“, Volfgango Amadėjaus Mozarto „Figaro vedybose“ ir daugelyje kitų operų ir operečių. Jos balso grožis atsiskleidė ilgus metus atliekant pagrindinį vaidmenį Džiakomo Pučinio operoje „Madam Baterflai“, už kurį 1959 m. po premjeros garsus dainininkas Kipras Petrauskas jai viešai padėkojo. Kūrybingiausias Stanislavos Rapalienės darbo laikotarpis buvo diriguojant Juozui Indrai, režisuojant Rostislavui Andrejevui bei Reginai Senkutei.

## Kita veikla
Stanislava Rapalienė 23 metus buvo Kauno aklųjų kombinato kultūros namų vokalinio būrelio vadovė.

## Apdovanojimai
1973 m. Stanislavai Rapalienei suteiktas Lietuvos SSR liaudies artistės garbės vardas.

## Atminties įamžinimas
Ant namo Savanorių pr. 183, kuriame gyveno dainininkė, 1998 m. buvo atidengta memorialinė lenta: „Šiame name 1950–1991 m. gyveno Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė Stanislava Rapalienė“ (Kauno m. mero 1998 03 05 potv. Nr.84).

## Nuorodos
* Stanislavos Rapalienės sukurti vaidmenys 
* Belcanto pokalbis: „Operos solistės Stanislavos Rapalienės interviu“, laidos vedėja Jūratė Vyliūtė, LRT Mediateka, 1978 m. https://www.lrt.lt/mediateka/irasas/2000145843/belcanto-pokalbis-operos-solistes-stanislavos-rapalienes-interviu-is-radijo-archyvu

## Šaltiniai