open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomasz Kuszczak

**Tomašas Kuščakas** (; g. 1982 m. kovo 20 d.) – buvęs Lenkijos futbolininkas, vartininkas. 

## Karjera
Rungtyniavo Manchester United klube 

## Rinktinė
2003 m. debiutavo Lenkijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2006-ųjų pasaulio futbolo čempionate, kur nebuvo išleistas į aikštę nė vienose rungtynėse.

2012 m. vasario 21 d. iki sezono pabaigos išnuomotas Watford klubui.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
Doiluango nacionalinis parkas

**Doiluango nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Čiangrajaus, Pajao ir Lampango provincijose. Parkas įkurtas 1990 m. balandžio 16 d.

## Vieta
Parkas užima 1 170,00 km² plotą ir apima Amfoemaesuajo (Amphoe Mae Suai), Amfovfano (Amphow Phan), Amfoeviango Papao (Amphoe Wiang Pa Pao) Čiangrajaus, Amfoevangnuea (Amphoe Wang Nuea) ir Amfoengao (Amphoe Ngao) Lampango, Amfoemaečajo (Amphoe Mae Chai) ir Amfoemueango (Amphoe Mueang) Pajao apylinkėse. Parkas yra kalmuotoje vietovėje, kalnų grandinė tęsiasi nuo šiaurės lik pietų, aukščiausias kalnas – Doiluango 1 694 m.

## Flora ir fauna
Doiluango nacionaliniame parke vyrauja:
* Visžaliai miškai;
* Lapuočių miškai;
* Mišrus miškas;
Iš retų augalų parke sutinkama: krausva (Lagerstroemia tomentosa), puošnioji krausva (Lagerstroemia speciosa), kvapioji hopėja (Hopea odorata), irvingija (Irvingia malayana), raudonasis indenis (Toona ciliata), tikrasis gelžmedis (Mesua ferrea), rudoji šorėja, gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus) ir įvairių rūšių bambukai. Parke gyvena: Indijos muntjakas, šernas, palminis musangas, malajinė civeta, Malajinis kaguanas, Birminis kiškis (Lepus peguensis), makakos, Indokininis tigras ir kt., daug įvairių paukščių – pavasarinė kabančioji papūgėlė (Loriculus vernalis), Richardo kalviukas (Anthus richardi), biulbiulinių (Pycnonotus aurigaster), fazaninių, pitinių (Pitta moluccensis) šeimos atstovai ir kt.

## Įžymiausios vietos
* Čampathongo (Cham Pa Thong) krioklys ().
* Pukaengo (Pu Kaeng) krioklys (). Krioklys 9 lygių su stalagmitų ir stalaktitų urvais.
* Fakletnako (Pha Klet Nak) krioklys.
* Vangkaeo (Wang Kaeo) krioklys ().

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Siauralapis vikis

**Siauralapis vikis** (*Vicia angustifolia*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, vikių (*Vicia*) genties augalas.

Vienmetis žolinis augalas. Lapų pažastyse po 1−2 žiedus. Taurelė suaugtinė, įžambiai nukirsto vamzdelio pavidalo, žalia, su 5 lygiais danteliais. Vainikėlis iki 18 mm ilgio, violetiškai purpurinis arba rausvas, kaip ir kitų ankštinių, iš 5 skirtingos formos, bet tos pačios spalvos lapelių − burės, laivelio, irklų. Burės lakštelis plačiai kiaušiniškas. Kuokelių 10, iš jų 1 laisvas, o 9 koteliai suaugę. Vaisiai − įstrižos, plikos, tamsiai rudos arba juodos, iki 5 cm ilgio, trumpakotės ankštys; viršūnėje trumpas, lenktas snapelis. Ankštyje 8−12 apvalių, margų arba juodų sėklų. Stiebas laipiojantis arba kylantis, dažniausiai vienas, briaunotas. Lapai pražanginiai, poromis plunksniški, iš 6−12 lapelių, viršūnėje šakoti ūseliai. Jais vikis įsikimba į greta augančius augalus, jų stiebus bei šakas, ir pakyla nuo žemės. Lapeliai pailgai kiaušiniški, viršutinių stiebo lapų jie siaurai lancetiški, nukirsta arba apskrita viršūne, su smaigalėliu. Prielapiai lancetiški, išilgai pusiau perskeltos strėlės pavidalo, dantyti.

Auga pasėliuose, dirvonuose, sausose pievose, pylimų šlaituose, sausuose miškuose (jaunuolynuose), pamiškėse. Mėgsta lengvus dirvožemius. Žiedus, turinčius nektaro, lanko vabzdžiai. Nužydėjęs vasarą, šis vikis rudenį žydi antrąkart. Vertingas pašarinis augalas, nors ir turi šiek tiek nuodingų gliukozidų. Javų pasėliuose piktžolė. Vikio šaknyse, kaip ir visų ankštinių, yra gumbelių, kuriuose gyvena bakterijos, gebančios įsisavinti oro azotą.

## Literatūra
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 56 psl.
Raudis

**Raudis** – upelis Žemaitijoje, Šilalės rajone. Prasideda Endrikavo miške, prie Mažųjų Vankių kaimo. Pradžioje teka į šiaurę, vėliau į vakarus. Įteka į Paršežerį į šiaurės vakarus nuo Požerės. Prieš įtekėdamas į Paršežerį, kerta kelią .

## Istorija
Raudis (*Rawde*) minimas XIV a. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose.

## Šaltiniai
Wes Brown

**Veslis "Vesas" Maiklas Braunas** (; g. 1979 m. spalio 13 d.) – Anglijos futbolininkas (gynėjas), žaidžiantis Sunderland klube ir Anglijos futbolo rinktinėje.

2011 m. liepos 7 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Sunderland klubu.

Su rinktine žaidė 2002-ųjų pasaulio futbolo čempionate, kur nebuvo išleistas nė vienose rungtynėse. 2010 m. rugpjūčio 8 d. paskelbė pasitraukiantis iš Anglijos rinktinės.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai
Lumpė

**Lumpė** – upelis Pagėgių savivaldybėje; Piktupės kairysis intakas. Prasideda Bitėnų miško šiauriniame pakraštyje, ties Pempynės kaimu. Teka į šiaurės vakarus. Įteka į Piktupę į pietryčius nuo Piktupėnų, 4,6 km nuo jos žiočių.

Turi 2 kairiuosius bevardžius intakus. Visa vaga sureguliuota. Prie Lumpės įsikūrusios Palumpių ir Lumpėnų gyvenvietės.

## Istorija

Lumpė (*Lümpe*) minima XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.

## Šaltiniai
Rimantas Morkvėnas

**Rimantas Morkvėnas** (1949 m. rugsėjo 28 d. Salose, Kamajų valsčiuje – 2022 m. vasario 14 d.) – lietuvių mokslininkas, diplomatas.

## Biografija
1967 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1972 m. – Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1972–1975 m. mokėsi Lietuvos mokslų akademijos Matematikos instituto aspirantūroje. Matematikos mokslų daktaras.

1976–1977 m. buvo Fizikos ir matematikos instituto Matematinės statistikos skyriaus jaunesnysis mokslo darbuotojas, 1977–1990 m. – vyr. mokslo darbuotojas.

1990–1991 m. buvo Lietuvos informacijos biuro Briuselyje vadovas, 1991–1992 m. – Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis ir ambasados patarėjas Belgijoje, 1992–1995 m. – Lietuvos laikinasis reikalų patikėtinis ir ambasados patarėjas Italijoje.

1995–1999 m. vadovavo URM Politikos planavimo skyriui. 1999–2005 m. – Lietuvos generalinis konsulas Niujorke (JAV). 2005–2009 m. buvo URM Politikos planavimo departamento patarėjas išeivijos klausimais, vėliau dirbo Administracinio departamento patarėjo pareigose.

Apsigynė disertaciją atsitiktinių procesų teorijos klausimais. Paskelbė virš 30 mokslinių straipsnių. Genujos universitete skaitė tikimybių teorijos kursą.

Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

Aktyviai dalyvavo sprendžiant tarpukario Lietuvos ambasados pastato Romoje grąžinimo Lietuvai klausimą. Rūpinosi diplomatų Lozoraičių archyvo sugrąžinimu į Lietuvą.

## Šaltiniai
Darius Degutis

**Darius Degutis** – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Lenkijoje (2001–2004 m.) ir Izraelyje (2009–2014 m.).

## Biografija
1986 m. baigęs Vilniaus universitetą dirbo Tarptautinių prekybos rūmų Lietuvos skyriuje. 1990-1991 m. buvo bendrovės „Audėjas“ eksporto vadybininku.

1991 m. pradėjo dirbti Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje Šiaurės Europos šalių departamento I sekretoriumi. 1992 m. paskirtas Lietuvos ambasados Danijoje patarėju, misijos vadovo pavaduotoju.

1995-1998 m. buvo URM Europos integracijos departamento Politinio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 1998-2001 m. dirbo ministru-patarėju Lietuvos atstovybėje Vašingtone.

2001–2004 m. – Lietuvos ambasadorius Lenkijoje. Vėliau vadovavo Seimo Tarptautinio bendradarbiavimo skyriui. 2006 – 2008 m. – URM ekonominio saugumo politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, Lietuvos Ministro pirmininko atstovas Lietuvos bei Lenkijos energetikos projektams.

2008–2009 m. dirbo energetikos bendrovės „LEO LT“ strateginių projektų tarptautinių ryšių direktoriumi. 2009-2014 m. buvo Lietuvos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Izraelio valstybėje, Pietų Afrikos Respublikai, Etiopijos federacinei demokratinei Respublikai..

2021 m. spalio 1 d. pradėjo dirbti Lietuvos ambasadoriumi Australijoje.

2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Aukštųjų apylinkė

**Aukštųjų apylinkė** (arba ***Aukštujų apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Karpėnų apylinkės ir Suginčių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. Aukštųjų apylinkė prijungta prie Vegerių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 45,9 || || Černiachovskio vardo kolūkis  || 11 kaimų
|}

## Vadovai
* Nostys, pirmininkas 1941 m.

## Šaltiniai
Verpenos apylinkė

**Verpenos apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kelmės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kušleikių apylinkės, o dalis Verpenos apylinkės prijungta prie Kušleikių apylinkės ir Palėpšų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Verpenos apylinkė prijungta prie Kelmės apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Verpenos“ kolūkis  || 
|-
| 1959-02-01  || 24,4 || || „Verpenos“ kolūkis, Kelmės tarybinio ūkio Graužikų skyrius  || 9 kaimai, 7 vienkiemiai
|}

## Vadovai
* A. Šerėnas, pirmininkas iki 1948 m.

## Šaltiniai
Busturas

**„Busturas“** teikia keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais miesto, priemiestiniais bei tolimojo susisiekimo ir tarptautiniais maršrutais. Įmonė aptarnauja viešojo transporto sistemą Šiaulių mieste bei tarpmiestinį susisiekimą visoje Lietuvoje.

## Istorija
Pirmoji keleivinio transporto įmonė Šiaulių mieste buvo įkurta 1940 metais. Tai buvo autotrestas, kuris turėjo 29 autobusus. 1944 metais vietoj autotresto buvo organizuota autotransporto kontora. 1947 metais atsirado pirmosios Šiauliuose taksi mašinos. O vėliau, 1955 metais įkurtas Šiaulių miesto autobusų ir taksomotorų autoūkis, kuris 1972 metais buvo reorganizuotas į Šiaulių autobusų parką.
.

### Pavadinimų kaita

* iki 1991 m. – Šiaulių valstybinis autobusų parkas
* iki 1995 m. – UAB „Šiaulių autobusų parkas“
* nuo 1995 m. kovo 13 d. – UAB „Busturas“

## Viešasis transportas Šiauliuose

### Maršrutai
UAB „Busturas“ aptarnauja 36 Šiaulių miesto ir privežamuosius maršrutus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* UAB „Busturas“
* Šiaulių autobusų eismo tvarkaraščiai
Nijolė Gulbinienė

**Nijolė Gulbinienė** (g. 1943 m. rugsėjo 25 d. Vadžgiryje, Jurbarko raj. - mirė 2016 m. liepos 9 d. Kaune) – Lietuvos muziejininkė.

## Biografija
### Išsilavinimas
1960 m. baigė Vadžgirio vidurinę mokyklą. 1961–1967 m. studijavo VU Gamtos mokslų fakultete. 1983 m. lapkričio 1 d. Baltarusijos S. Kirovo technologijos institute apgynė disertaciją tema "Ultragarso ir augimo stimuliatorių įtaka paprastosios eglės sėklų dygimui ir sėjinukų ir sodinukų augimui", agrarinių mokslų daktarė.

### Karjera
Ilgametė Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejaus darbuotoja, vadovė. Muziejuje pradėjo dirbti 1977 m. zoologijos sektoriaus vadove. 1978–1981 m. muziejaus direktoriaus pavaduotoja, 1981–2016 m. – direktorė.

## Įvertinimas
2015 m. birželio 5-ąją  (Pasaulinės aplinkos dieną) įteikta Aplinkos ministerijos Viktoro Bergo premija. Premiją kas dveji metai skiria Aplinkos ministerija savo sistemos darbuotojams nuo 1995 m. Viktoro Bergo, vieno iš svarbiausių aplinkos apsaugos sistemos Lietuvoje kūrėjų, vardu ji pavadinta 1997 m. N. Gulbinienė – tryliktoji šios premijos laureatė.

## Šaltiniai
Jóhanna Sigurðardóttir

**Jóhanna Sigurðardóttir** (g. 1942 m. spalio 2 d. Reikjavike) – Islandijos politikė, nuo 2009 m. vasario 1 d. iki 2013 m. gegužės 23 d. ėjusi Islandijos ministrės pirmininkės pareigas. Prieš tai ji buvo socialinių reikalų ministrė 1987–1994 ir 2007–2009 m. laikotarpiais. Altingo nare politikė buvo nuo pat 1978 m. Tapdama šalies premjere ji tapo pirmąja moterimi Islandijoje, užėmusia tokias pareigas. Taip pat ji tapo pirmąja homoseksualia (tai paskelbusi viešai) šalies valdžioje esanti moteris šiuolaikinėje politikoje visame pasaulyje.

Jóhanna Sigurðardóttir priklauso Islandijos socialdemokratų aljanso politinei partijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Gudoniai (Upninkai)

**Gudoniai** – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Upninkų, 2 km į pietus nuo Šventosios, prie kelio .

## Istorija

Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė, o maždaug 1970 m. kaimą nustelbė gretimi Upninkai. Upninkų apylinkės Gudonių kaimas 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku, bet 2015 m. gegužės 27 d. atkurtas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Iškamša

**Iškamša** – gyvūno oda, užpildyta kokia nors medžiaga (šiaudais, vata ir panašiai). Iškamšas ruošia taksidermistai, nudirdami odą nuo negyvo gyvūno ir ją iškimšdami taip, kad oda atitiktų to gyvūno formą ir dydį. Formos suteikimui daromas karkasas dažniausiai iš geležies, kartais kitų medžiagų, ant kurio užtempiama oda ir ji iškemšama. Neretai ruošiama gyvūno skulptūra, kuri po to aptraukiama oda. Taip dažniausiai ruošiamos stambių gyvūnų iškamšos. Iškamšos ruošiamos tik iš žvėrių, paukščių, roplių, varliagyvių ir žuvų odų.
Mažasis einis

**Mažasis einis** arba **strepetas** (*Tetrax tetrax*) – eininių (*Otididae*) šeimos paukštis.

Paplitęs Pietų Europoje, Vakarų ir Vidurio Azijoje. Gyvena stepėse, pievose, dideliuose atviruose plotuose.

Lietuvoje reta, atsitiktinai užklystanti rūšis.

## Šaltiniai
Santa Barbara (Hondūras)

**Santa Barbara** () – miestas vakarų Hondūre, į rytus nuo Ulua upės slėnio. Santa Barbaros departamento centras. Per miestą eina plentas nuo Jochoa ežero iki La Seibitos. Verčiamasi daugiausi kavos auginimu ir amatais.

## Istorija

Santa Barbara įkurta 1761 m. Miesto statusą įgijo 1818 m.

## Šaltiniai
Yasmin Levy

**Jasmin Levi** (*Yasmin Levy*; g. 1975 m. gruodžio 23 d. Jeruzalėje) – Izraelio dainininkė, dainų autorė, atliekanti sefardi muziką. Jasmin Levi savo kūryboje jungia Artimųjų Rytų ir Ispanijos muzikos tradicijas, Ispanijos žydų (ladinų) kultūrą. Dainų atlikimas jausmingas, gilus, muzikiniam fonui naudojamos įvairių instrumentų – gitaros, smuiko, udo, pianino, violončelės, darbukos kompozicijos.

Jasmin Levi už tarpkultūrinių ryšių propagavimą apdovanota Anna Lindh fondo premija. Jos albumas Romance & Yasmin 2000 m. nominuotas BBC Radio 3 pasaulio muzikos apdovanojimui.

## Diskografija
* *Romance & Yasmin* (2004 m.)
* *La Judería* (2005 m.)
* *Live at the Tower of David, Jerusalem* (2006 m.)
* *Mano Suave* (2007 m.)
* *Sentir* (2009 m.)
* *Libertad* (2012 m.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Myspace puslapis
*
Mudaus nacionalinis parkas

**Mudaus nacionalinis parkas** () yra Švedijos šiaurėje, Laplandijoje, Norboteno lene, prie Luleelveno vidurupio; apie 100 km nuo Galivarės (*Gällivare*) miesto.

Parke vyrauja spygliuočių miškai, pelkės, nedideli ežerai. Čia peri gulbės giesmininkės, želmeninės žąsys, įvairios antys ir stibynuočiai. Yra lokių, lūšių, ernių. Parke galima rasti apie 115 paukščių rūšių.

Maždaug pusę parko ploto užima miškai, o kitą pusę − ežerai ir pelkės.

Parkas yra Švedijos teritorijoje, kurioje iškrenta daugiausia kritulių, palyginus su kitomis šalies vietomis.

Mudaus nacionalinis parkas įkurtas 1942 m. 1984 m. parko ribos buvo išplėstos.

## Nuorodos
*Mudaus nacionalinis parkas  (anglų, švedų k.)
Walther von der Vogelweide

**Valteris fon der Fogelveide** (; apie 1170 m. gruodžio 13 – 1230 m. galbūt Viurcburge) – viduramžių vokiečių dainius, lyrikas ir poetas. Valteris sukūrė apie 500 strofų, 90 dainų ir kitų kūrinių. Jau XIII a. buvo vienas geriausių minezingerių ir meisterzingerių.

## Nuorodos
* Valterio fon der Fogelveide kūriniai
Vilnios hidrografinis draustinis

**Vilnios hidrografinis draustinis** − negilaus salpinio slėnio vidutiniškai vingiuota Vilnios vidurupio atkarpa, esanti Vilniaus rajone.

Draustinis įkurtas 1992 m. siekiant išsaugoti Vilnios vidurupio atkarpą. Draustinis apima 1222 hektarų plotą.

Vilnios valstybinis hidrografinis draustinis prasideda ties Vilniaus−Lavoriškių kelio tiltu. Toliau Vilnia daro didelę kilpą iš šiaurės apsukdama Uosininkų mišką. Šioje atkarpoje iki Rokantų upė teka gana miškinga teritorija. Egles, beržus ar pušis keičia saulėtos pamiškių pievelės. Pamiškėse įsikūrę atskiri kaimai: Pečiulinė, Žagariškės, Taurija. Ties Rokantais miškas atsitraukia į šonus, užleisdamas vietą gana plačiam upės slėniui. Pasiekusi Popierinę ir Naujakiemį Vilnia vėl teka prie iš dešinės einančio kelio. Ties Gaidūnais baigiasi Vilnios hidrografinio draustinio ribos.

## Šaltiniai
Leonardas Ivanauskas

**Leonardas Ivanauskas** (1845 m. lapkričio 2 d. – 1919 m.) – Lietuvos bajoras, dvarininkas, medžiotojas, gamtininkas mėgėjas, kolekcionierius. Profesoriaus Tado Ivanausko tėvas. Jo dvaras buvo Lebiodkoje, Varanavo raj., Baltarusija. Mokėsi Vilniaus 1-ojoje gimnazijoje. Studijavo Sankt Peterburgo technologijos institute. Baigęs institutą įsidarbino Peterburge valdiškoje įstaigoje, vedė.

Savo dvare organizuodavo įvairias parodas, globojo Vosyliškių mokyklą. Nemokėdamas lietuviškai, save laikė lietuviu, rūpinosi savo krašto žmonių švietimu.

Buvo aistringas medžiotojas ir augalų bei gyvūnų kolekcionierius. Mokėjo gyvūnus preparuoti, daryti paukščių iškamšas. Savo dvare buvo įrengęs laboratoriją, augalus ir gyvūnus rinkdavo apylinkėse. Savo rinkinius tvarkė moksliniu pagrindu – eksponatus identifikuodavo, etiketuodavo ir sistematiškai rūšiuodavo. Kolekciją pildė ir studijuodamas bei dirbdamas Sankt Peterburge. Dvare įrengė „Paukščių kambarį“, kuris vėliau buvo perduotas Kauno zoologijos muziejui. Iki šiol muziejuje saugomi šeši memorialiniai Leonardo pagaminti eksponatai: žvirblinė pelėda, žvyrė, rudakaklis kragas, rudakaklis naras – visi 1861 m., mažasis einis (1885 m.) ir rudagalvė kryklė (1892 m.).

Prasidėjus Pirmam pasauliniam karui 1914 m. į darbą Peterburge nebegrįžo. Palaužtas karo ir po 1917 m. revoliucijos mirė 1919 m. Lebiodkoje.
Šeimos herbas Rolia.

## Šaltiniai
* Gaidienė, Elena. Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejus 1919–1999. Aldorija: Vilnius, 1999 m. ISBN 9986-820-04-9
Nakaomė

**Nakaomė** () – miestas pietų Hondūre, į pietvakarius nuo Tegusigalpos, prie Nakaomės upės, netoli jos žiočių Fonsekos įlankoje. Valjės departamento centras. Per miestą eina Panamerikos plentas. Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu (medvilnė, sezamas).

## Istorija

Miestas įkurtas sudarius taiką dviem priešiškoms gentims – čolulams ir čaparastikams. Pavadinimas Nakaomė kilo sujungus abiejų tautų kalbų žodžius ir reiškia „dvi rasės“. 1535 m. mieste kolonizatoriai pastatė bažnyčią. Nakaomė oficialų miesto statusą gavo 1845 m.

## Šaltiniai
Doifukho nacionalinis parkas

**Doifukho nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Nano provincijoje. Parkas įkurtas 1999 m. birželio 17 d.

## Vieta
Parkas užima 1 704,00 km² plotą ir apima Amfoepua (Amphoe Pua), Čiangklango (Chiang Klang), Thungčango (Thung Chang), Maečarimo (Mae Charim), Thavangfa (Tha Wang Pha), Santisuko (Santisuk), Bokluea (Bo Kluea) ir Čaloemofrakiato (Chaloem Phra Kiat) Nano apylinkėse. Parkas yra kalnuotoje vietovėje, o aukščiausia viršūnė, Nano provincijos pasididžiavimas, Doifukho kalnas – 1 939 m. Čia yra Nano, Va ir Pua upių ištakos.

## Flora ir fauna
Doifukho nacionaliniame parke vyrauja:
* Lapuočių miškai;
* Mišrus miškas;
Iš retų augalų parke sutinkama: tankiažiedis ąžuolūnas (Lithocarpus densiflorus), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), kvapioji hopėja (Hopea odorata), michelija (Michelia floribunda), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), didysis tikmedis (Tectona grandis), rudoji šorėja (Shorea obtusa), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), puošnioji šorėja (Shorea roxburghii). Parke gyvena: Azijinis dramblys, gaūras, (Rusa unicolor), makakos, šernas, Indijos muntjakas, gibonas, laibaliemenės beždžionės, palminis musangas, Indinis elniukas (Moschiola meminna) ir kt., daug įvairių paukščių – bankivinė višta, Bengalinis žalvarnis (Coracias benghalensis), (Macronus gularis), (Urocissa erythrorhyncha), biulbiulinių (Pycnonotus aurigaster), ūsinių (Megalaima lineata), vikšralesinių (Pericrocotus flammeus) šeimos atstovai ir kt.

## Įžymiausios vietos
* Doifukho kalnas
* Kriokliai: Fufa (Phu Fa), Silafeto (Sila Phet), Maečarimo (Mae Charim), Tontongo (Ton Tong), Tatluango (Tat Luang), Huajkono (Huai Kon).
* Pirmykštis palnių miškas prie Doifuvae (Doi Phu Wae)

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Joras

**Joras** () – miestas vidurio Hondūre, į pietryčius nuo San Pedro Sulos, netoli Aguano upės. Joro departamento centras. Pasiekiamas plentu iš Talangos. Verčiamasi amatais, žemdirbyste (kava, tabakas), gyvulininkyste, medienos pramone. Netoliese yra Joro kalnų nacionalinis parkas.

Joras garsėja ypatingu gamtiniu reiškiniu – žuvų lietumi. Bent kartą metuose liūčių metu, kartu su lietumi iš dangaus krenta nedidelės žuvelės. Vietos gyventojų tikėjimu tai misionieriaus Manuelio de Chesuso Subiranos iš Dievo išmaldautas maistas neturtingiesiems.

## Istorija

Manoma, kad pirmasis vietovės pavadinimas buvo *Hacienda del oro*, tačiau nuo 1744 m. jau vadintas *Santa Cruz de Yoro*. 1852 m. gavo miesto statusą.

## Šaltiniai
Siguatepekė

**Siguatepekė** () – miestas vidurio Hondūre, Komajagvos departamente, į šiaurės vakarus nuo Komajagvos. 56 tūkst. gyventojų. Per miestą eina plentas Tegusigalpa-San Pedro Sula. Verčiamasi žemės ūkiu (kukurūzai, kava, cukranendrės, pupelės, vaisiai), gyvulininkyste, amatais, prekyba, turizmu.

## Istorija

Vietovės pavadinimas kilo iš nahuatlių kalbos žodžio *cihualtepec*, reiškiančio „moterų kalva“. Vietovė ikikolumbiniais laikais buvo apgyvendinta indėnų lenkų. 1537 m. konkistadoras Alonso de Cáceres vietovę užkariavo. Lenkai Siguatepekės gyvenvietę įkūrė 1689 m. Miesto statusą įgijo 1926 m.

## Šaltiniai
Šventasis inkų slėnis

**Šventasis slėnis** (, ) arba **Urubambos slėnis** – fliuvialinis slėnis Peru centrinėje dalyje, Kusko regione, jo dugnu teka Urubambos upė. Slėnis – viena svarbiausių Peru žemės ūkio sričių.

## Ikikolumbinė istorija
Slėnis – vienas iš penkių svarbiausių ikikolumbinės Peru kalnų slėnių. Jame vyrauja kečua klimatinė zona. Į šiaurės vakarus nuo jo išsidėstęs Mantaro slėnis, o lygiagrečiai vakaruose – Apurimako slėnis. Tradiciškai slėniu buvo laikoma atkarpa nuo Pisako iki Oljantaitambo.

Slėnis buvo labai nutolęs nuo svarbiausių priešinkinės Peru kultūrinių centrų, čia nesusiformavo tokios senos archeologinės kultūros, kaip kad kituose slėniuose. Ankstyvoji Andų civilizacijos įtaka siejama su Vario kultūra, kuri nuo VII a. iš Apurimako slėnio vykdė kultūrinę, ir tikriausiai karinę, ekspansiją į kitus Andų kalnų ir Kostos žemumų slėnius. Gali būti, kad ši įtaka Urubambos slėnyje truko iki IX a. pabaigos. Vėliau čia suklestėjo Kilkės kultūra, egzistavusi iki XIII a.

XIII a. Apurimako slėnį užkariavus čankams, Šventajame slėnyje irgi ėmė formuotis nepriklausomos vietos indėnų valstybės, tarp kurių buvo ajarmakų, pinagvų karalystės. Tuo pat metu kečujų kalba kalbantys inkai įkūrė savo valstybę – Kusko karalystę. Iki XV a. slėnis ne kartą buvo siaubiamas čankų.

Slėnis tapo Inkų imperijos lopšiu, kadangi Kusko karalystės atstovai, pradedant Pačakučiu (1438–1471) iš pradžių konsolidavo valdžią pačiame slėnyje, o vėliau ėmė vykdyti ekspansiją į gretimus slėnius ir dar toliau. Šventasis slėnis tapo didžiausios ikikolumbinės imperijos kultūriniu ir politiniu centru. Čia susikaupę svarbiausi inkų miestai: Kuskas, Pisakas, Oljantaitambas, Maču Pikču, Saksaiuamanas ir daugybė kitų.

Po to, kai ispanai įvykdė Peru užkariavimą, 1536–1572 m. paskutinieji inkų valdovai sugebėjo slėnyje išlaikyti valstybingumą kaip Vilkabambos karalystė.
Paulius Heizė

**Paulius Heizė** (; 1830 m. kovo 15 d. Berlyne – 1914 m. balandžio 2 d. Miunchene) – vokiečių rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas, vienas žymiausių XIX a.-XX a.-ojo amžiaus literatūrinio gyvenimo asmenybių. Garsus tapo savo novelėmis.

## Nuorodos
* Pauliaus Heizės kūriniai
Viru kultūra

**Galjinaso kultūra** (), kitaip vadinama **Viru kultūra** () – senovės Peru kultūra, gyvavusi dab. Peru teritorijos (Centrinių Andų regione) Ramiojo vandenyno pakrantėje II a. pr. m. e.-III a. Jos kultūrinis centras buvo Viru upės slėnis. 

## Bruožai
Kultūros kūrėjai buvo Salinaro kultūros palikuonys. Jie sukūrė sudėtingas irigacines sistemas Viru, Čikamos ir Močės upių slėniuose, kur vertėsi žemdirbyste: augino kukurūzus, pupeles, moliūgus, juką, medvilnę, ankštinius pipirus ir lukumą (*pouteria lucuma*).

Žymiausia kultūros vietovė ir tikriausiai politinis hipotetinės valstybės centras buvo Galjinaso archeologinė vietovė prie Viru upės. Čia randama maždaug 5 km² ploto gyvenvietė su religiniais, administraciniais ir gyvenamasiais statiniais. Svarbiausiomis kultūros gyvenvietėmis laikomos San Juan, Napo, Sarraque, Tomabal ir kt. Klestėjimo laikotarpiu kultūra įtakojo visą šiaurinę Kostos atkarpą nuo Lečės iki Uarmėjo. 
 
Galjinaso kultūra išvystė gana aukšto lygio keramiką, kuriai būdingas raudonas fonas su baltais ornamentais, nors pasitaiko ir negatyvinių vaizdų, juodos spalvos panaudojimo. Jos kūrėjai pirmieji ėmė gaminti portretinę keramiką, kuria vėliau pagarsėjo močikai.

Vėlyvuoju laikotarpiu šiauriniame kultūros areale suklestėjo Močės kultūra, kuri vėliau visiškai užgožė Galjinaso kultūrą.

## Nuorodos
Galinaso arba Viru kultūra (isp.)
Shanghai Masters

**Shanghai Masters** – nereitinginis angliškojo biliardo turnyras. Pradėtas rengti 2007 m. Tai yra vienas iš svarbiausių antrasis angliškojo biliardo reitinginis čempionatų, rengiamų Kinijoje. Daugiausia kartų šį čempionatą laimėjo Ronnie O'Sullivan 2009, 2017, 2018, 2019 ir 2023 m. Iš pradžių šis turnyras buvo reitinginis, bet 2018 m. tapo nereitinginiu. Dabar turnyre dalyvauja 24 žaidėjai. Nuo 2018 m. finale žaidžiama iki 11 pergalių. Dabartinis čempionas yra Kyren Wilson.

## Laimėtojai

## Išnašos
World Open (snukeris)

**World Open** – angliškojo biliardo reitingo turnyras, laikomas vienu iš prestižiškiausių čempionatų (kartu su pasaulio čempionatu, Didžiosios Britanijos čempionatu ir Masters). Pradėtas rengti 1982 metais. Iš pradžių jis vykdavo Didžiojoje Britanijoje, bet 2012 m. perkeltas į Kiniją. Dabartinis čempionas yra Judd Trump. Pirmasis čempionas Ray Reardon gavo 5000 svarų sterlingų premiją. 1985 metais finalas truko 10 valandų ir 21 minutę – tai yra čempionato rekordas. John Higgins, Stephen Hendry ir Mark Williams yra vieninteliai žaidėjai, laimėję šį turnyrą keturis kartus. Nuo 2020 iki 2023 metų čempionatas nevyko dėl COVID-19 pasaulinės epidemijos.

## Istorija

## Išnašos
Malaizijos karinės pajėgos

**[[Malaizija|Malaizijos]] karinės pajėgos** (mal. *Angkatan Tentera Malaysia-ATM*) skirstomos į karališkąsias vandens, karališkąsias oro pajėgas ir sausumos kariuomenę. Šalies karinės pajėgos buvo įkurtos 1963 m. rugsėjo 16 d. Generolas Tan Sri Dato' Sri Azizan bin Ariffin yra vyriausiasis karinių pajėgų vadas.

Dešimtame praeito amžiaus dešimtmetyje šalies karinės pajėgos buvo modernizuotos, tačiau tai labai stabdė 1997 m. šalį ištikusi ekonominė krizė. 2000 m. spalio mėnesį Malaizijos gynybos ministras paskelbė dar vieną gynybos sistemos modernizavimą. Šalies karinėms pajėgoms Malaizijos vyriausybė skiria 2.03 % BVP (2005 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
World of Warcraft: The Burning Crusade

**World of Warcraft: The Burning Crusade** – pirmasis „World of Warcraft“ žaidimo papildymas, Europoje bei Šiaurės Amerikoje išleistas 2007 m. sausio 16 d. Jau pirmąją pardavimo naktį buvo parduota per 2 milijonus žaidimo kopijų.

## Apžvalga
Žaidime pasirodė dvi naujos rasės (draenai skirti Aljansui ir kraujo elfai skirti Ordai). Originaliame žaidime už paladino klasę galėjo žaisti tik žaidėjai, pasirinkę Aljansą, o už šamanus − žaidę už Ordą. Šiame papildyme šamanais galėjo tapti Draenų rasę pasirinkę žaidėjai, o už paladiną galėjo žaisti pasirinkę Kraujo Elfus.

Taip pat buvo reikšmingai pakeista kovos tarp žaidėjų (PvP) sistema. Žaidime atsirado nauja mūšių−kautynių vieta, pavadinta Uragano akis (*Eye of the Storm*), skirta aukšto lygio žaidėjams. Be to, atsirado taip vadinama Arenos sistema, kurioje žaidėjai galėjo kovoti komandomis 1 prieš 1, 2 prieš 2, 3 prieš 3 arba 5 prieš 5. Šiame režime žaidėjai grumiasi dėl reitingo taškų, kad išsiaiškintų geriausią kovotoją. Šis režimas pasiekiamas tik žaidėjams, turintiems aukštesnį nei žaidimo 70-tą lygį. Arenos režimas taip išpopuliarėjo tarp žaidėjų, kad dabar rengiami elektroninio sporto turnyrai dėl piniginių prizų. Buvo ištaisytos žaidimo klaidos ir įdiegti kiti smulkūs pakeitimai. Kai kuriose žaidimo zonose atsirado bokštai, kuriuos užėmę žaidėjai gaudavo tam tikrą įgūdžių papildymą, pvz., didesnę „žalą“ priešininkams ar naujų užduočių atrakinimą. Taip pat atsirado naujos vietovės pavadintos *Outland*, nukeldavusios žaidėją į pragarą primenančias vietas, kuriose vyrauja ugniniai drakonai ir blogio demonai.

## Vertinimai
Dauguma kritikų negailėjo gerų įvertinimų. Metacritic ir GameRankings skyrė po 91 % iš 100 galimų.

Dėl puikaus žaidimo balanso bei naujų tyrinėjimo vietų naujokams žaidimas dažnai buvo vertinimas ypač aukštais balais. Ypač buvo išskirtos naujos vietovės, skirtos aukšto lygio žaidėjams, kurios, daugumos apžvalgininkų nuomone, buvo vienos geriausių teritorijų žaidime. Nors buvo ir keli nepatenkinti žaidėjai, kurie teigė, kad naujos startinės vietos nebuvo iki galo „nušlifuotos“, o kai kurios senos vietovės tapo pakankamai nuobodžios, tačiau žaidimo papildymas susilaukė nemažos sėkmės tarp žaidėjų. Panašiai kaip ir pirmtako, taip ir pirmo papildymo garso takelis buvo puikus.

## Šaltiniai
Ujandina

**Ujandina** (, ) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Indigirkos kairysis intakas. Susidaro susiliejus Irgičiano ir Baky upėms, prasidedančioms atitinkamai Irgičiano kalnagūbryje ir Polousno kalvagūbryje. Teka daugiausia Abyjsko žemuma, kur labai smarkiai vingiuoja.

Didžiausi intakai: Chatynachas, Chačimneras (kairieji), Buor Jurjachas (dešinysis). Ujandinos baseine yra apie 8000 vandentakių, 7000 ežerų (jų bendras plotas 770&nbsp;km²). Upė užšąla spalio pirmoje pusėje, atitirpsta gegužės pabaigoje arba balandžio pradžioje. Žiemos gale peršąla iki dugno, būdingi ampalai.

## Šaltiniai
Vaidotas Verba

**Vaidotas Verba** (g. 1966 m. rugsėjo 26 d. Raseiniuose) – lietuvių diplomatas, Ambasadorius, LR Nuolatinis Atstovas prie tarpptautinių organizacijų Vienoje

## Biografija
1984 m. baigė Raseinių Prezidento Jono Žemaičio gimnaziją, 1988 m. – Lietuvos kūno kultūros institutą, 2009 m. neakivaizdžiai – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1993–1994 m. mokėsi Birmingamo universiteto Politikos mokslų ir tarptautinių studijų institute.

1988-1990 m. buvo LKKI mokslinis bendradarbis. 1990-1992 m. dirbo tarptautinių ryšių vyr. specialistu Kūno kultūros ir sporto departamente. 1994-1997 m. – Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento Vizų skyriaus I sekretorius. 1997-2000 m. – URM Konsulinio departamento Konsulinės informacijos ir analizės skyriaus vadovas.

2000-2003 m. dirbo ministru-patarėju Lietuvos ambasadoje Kanadoje. 2003 m. dirbo URM Konsulinio departamento direktoriaus pavaduotoju, 2003-2004 m. ėjo šio departamento direktoriaus pareigas, 2004-2007 m. – Konsulinio departamento direktorius.

2007–2012 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Nyderlandų Karalystėje, Lietuvos Respublikos nuolatinis atstovas Cheminio ginklo draudimo organizacijoje (OPCW).

2009 m. Išrinktas Cheminio ginklo uždraudimo konvencijos šalių narių Metinės konferencijos pirmininku.

2012–2014 m. Paskirtas URM ambasadoriumi ypatingiems pavedimams Rytų partnerystei, vyriausiuoju Rytų partnerystės viršūnių susitikimo Vilniuje 2013 m. lapkritį koordinatoriumi.

2014 m. balandį deleguotas į ESBO specialiąją stebėjimo misiją Ukrainoje, paskirtas misijos Odesos padalinio vadovu.

2014 m. rugsėjo 1 d. paskirtas ESBO projektų koordinatoriumi Ukrainoje (įstaigos vadovu).

2018 m. spalio 1 d. Ambasadorius  ypatingiems pavedimams, Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko patarėjas užsienio politikai. 

2021 m. rugpjūčio 23 d. tapo ambasadoriumi, LR Nuolatinis Atstovas prie Tarptautinių Organizacijų Vienoje.

V. Verba buvo pirmuoju Lietuvos studentų sporto asociacijos generaliniu sekretoriumi. Jis aktyviai dalyvavo įgyvendinant Kaliningrado tranzito programą bei buvo vienas pagrindinių derybininkų dėl Lietuvos prisijungimo prie Šengeno sutarties. Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi (2003 m.), Ispanijos valstybės tarnybos kryžiumi " Už nuopelnus" (2005 m), Nyderlandų Karalystės Oranijos-Nasau ordino Riterio didžiuoju kryžiumi (2008 m.).

## Nuorodos

*Tūkstantmečio žmonės. Vaidotas Verba
*Lietuvos-Nyderlandų dvišaliai santykiaiŠaltiniai 

## Šaltiniai

|-
Džohor Baru

**Džohor Baru** arba **Džohor Bahru** () – Malaizijos miestas, Džohoro valstijos sostinė, išsidėsčiusi Malakos pusiasalio pietuose. Tai antrasis pagal dydį miestas pagal gyventojų skaičių, nusileidžiantis tik sostinei Kvala Lumpūrui. Mieste gyvena apie 900 tūkst. gyventojų, o aglomeracijoje apie 1,8 mln. gyventojų. Miestas turi didelę įtaką valstybei kaip pramonės, kultūros, prekybos ir turizmo centras. Į Džohor Baru atvažiuoja 60 % Malaizijos turistų, kurie tiltais keliauja į kaimyninį Singapūrą. Džohor Baru yra vienas dižiausių pramoninių miestų šalyje.

## Geografija
Džohor Baru – pats piečiausias Azijos miestas. Jį nuo Singapūro skiria Džohoro sąsiauris per kurį nutiesti du tiltai.

## Istorija
Džohor Baru įkurtas 1855 m. Daengo Ibrahimo, kuris buvo vieno žymiausių Malaizijos sultono Abu Bakaro tėvas. Iš pradžių miestas vadinosi Tandžung Puteri, iškilęs vietoje mažo žvejų kaimelio. 1866 m. Sultonas Abu Bakaras pakeitė miestelio pavadinimą į Džohor Baru ir paskelbė jį savo sultonato sostine, palikdamas buvusią sostinę Teluk Belangą, Singapūro teritorijoje.

Sultonui Abu Bakarui pavyko užtikrinti gerus santykius su britais ir kinais paskatinant investicijas į žemės ūkį, kurios lėmė sultonato gerovę.

## Gyventojai
Miesto gyventojus sudaro 45 % malaiziečių, 41,5 % kinų, 7,1 % indų ir 6,4 % kitų tautų gyventojai. Kaip ir Singapūre, kinai priklauso kelioms etninėms grupėms.

## Sportas
* Johor Darul Ta'zim FC
* „Tan Sri Dato' Haji Hassan Yunos“ stadionas.

## Šaltiniai
Klaipėdos autobusų parkas

**UAB „Klaipėdos autobusų parkas“** – įmonė, kuri teikia keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais miesto, priemiestiniais bei tolimojo susisiekimo ir tarptautiniais maršrutais. Įmonė aptarnauja viešojo transporto sistemą Klaipėdos mieste.

## Istorija

Oficialia UAB „Klaipėdos autobusų parko” įkūrimo data laikoma 1955 metų lapkričio 5 diena, kai įregistruotas valstybinis „Autobusų-taksomotorinis autoūkis”.
 
1972 m. įmonė rekonstruota, darbuotojai bei autobusai persikėlė į naujas patalpas. Tuomet keleivius vežė 260 autobusų – „LAZ“ bei „Ikarus“ autobusai. Į miestą kasdien išriedėdavo apie 100 autobusų. Tarybiniais laikais parkas buvo nuolat atnaujinamas – kasmet jį papildydavo 20–30 naujų autobusų.

Po nepriklausomybės pasikeitusi santvarka sujaukė darnią Klaipėdos visuomeninio transporto sistemą. 1992 m. nuo įmonės atskirtas lengvųjų taksi parkas su 200 mašinų.

1995 m. vasarą Klaipėdos autobusų parkas tapo uždarąja akcine bendrove, kurios akcijos priklausė miesto Tarybai. 1999 m. Klaipėdos miestui Švedijos vyriausybė padovanojo 27 autobusus, o miesto vadovai juos atidavė Klaipėdos autobusų parkui.

2003 m. mieste įsikūrė viešoji įstaiga „Klaipėdos keleivinis transportas“, kuriai autobusų parkas perdavė bilietų platinimo ir keleivių kontrolės funkcijas. Naujoji įstaiga kontroliavo, kaip laikomasi važiavimo grafikų, bei įvedė vieningą apmokėjimo sistemą visiems didžiųjų autobusų vežėjams. Klaipėdos autobusų parkui atiteko apie 55 % miesto pervežimo rinkos, o kitą dalį maršrutų dalį pasidalino dvi privačios bendrovės.

2004 ir 2005 m. Klaipėdos miesto Taryba padidino autobusų parko įstatinį kapitalą, ir šie sprendimai leido bendrovei atnaujinti gerokai senstelėjusius autobusus. Įsigijus 45 „Mercedes” ir „Man” markių žemagrindžius autobusus, Klaipėda pirmoji Lietuvoje visiškai atsisveikino su „Ikarus“ markės autobusais..

## Viešasis transportas Klaipėdoje

### Maršrutai
Klaipėdos viešojo transporto sistema yra itin logiška ir patogi keliaujantiems juo dėl miesto geografijos ypatumų, t. y., dėl to, kad miestas yra itin išplėstas iš šiaurės į pietus siaurame ruože (Klaipėdoje autobusų maršrutai driekiasi iki 25 km iš šiaurės į pietus ir vos 3 km iš rytų į vakarus).

Klaipėdoje itin populiarūs specialūs maršrutai (1, 1A, 12, 19), gabenantys darbuotojus į stambias uosto įmones, dažniausiai šie maršrutai intensyviai veža darbo dienomis anksti iš ryto ir po darbo piko metu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
UAB "Klaipėdos autobusų parkas 
VšĮ „Klaipėdos keleivinis transportas“ 
Klaipėdos autobusų eismo tvarkaraščiai
Geltondėmė palminė angis

**Geltondėmė palminė angis** (*Bothriechis aurifer*) – angių (*Viperidae*) šeimos nuodingų gyvačių gentis. Paplitusi Meksikos valstijos Čiapaso rytinės dalies kalnuose bei šiaurės Gvatemalos kalnuose.

Ilgis apie 70 cm, kartais – virš 1 m. Kūnas šviesios, ryškiai žalios (laimo) spalvos (dažnai su melsvu atspalviu) su rombinėmis juodai geltonomis dėmėmis. Pilvas blyškesnis, gelsvas. Jaunikliai blyškios laimo spalvos su spalvinga uodega.

Gyvena kalnų rūko miškuose, ąžuolų giraitėse. Kartais aptinkama antriniuose miškuose, kavamedžių plantacijose. Antžeminė. Rūšis saugotina, kadangi nyksta jos gyvenamieji plotai, šios gyvatės nelegaliai renkamos kolekcijoms.

## Galerija


Image:Yellow-Blotched Palm-Pitviper.jpg
Image:Bothriechis aurifer (5).jpg


## Šaltiniai
Žalsvoji palminė angis

**Žalsvoji palminė angis** (*Bothriechis lateralis*) – angių (*Viperidae*) šeimos nuodingų gyvačių gentis. Paplitusi Kosta Rikos ir vakarų Panamos kalnuose.

Ilgis apie 80 cm, kartais – virš 1 m. Kūnas nuo smaragdiškai iki melsvai žalios spalvos, su geltona juostele, einančia per šonus. Pilvas gelsvai žalias. Akies rainelė geltona. Jaunikliai paprastai rudi su tamsiai rudomis žymėmis ant galvos, bronzinėmis rainelėmis, uodega geltona ar šartrezinė. Spalvą pakeičia praėjus 18–24 mėnesiams po gimimo.

Gyvena kalnų drėgnuosiuose kalnų miškuose, aptinkama 850–980 m virš jūros lygio aukštyje. Gyvena medžių, krūmų lapijoje. Minta smulkiais paukščiais, varliagyviais, driežais, graužikais.

Nėra agresyvi, užklupta slepiasi, bet paliesta gali staiga pulti. Įgėlimas gali sukelti sunkių sveikatos negalavimų, bet mirtį sukelia retai.

Vietiniai pavadinimai: *Víbora de palma verde, lora, lora venenosa*.

## Galerija


Image:DirkvdM palm pit viper-crop.jpg
Image:Bothriechis lateralis (5).jpg
Image:Groengele-groefkopadder-5.jpg
FK Kuro aparatūra

**Futbolo klubas „Kuro aparatūra“** – buvęs AB „Kuro aparatūra“ vyrų futbolo klubas Vilniuje.

## Istorija

1990 metais įkuriamas vyrų futbolo klubas „Kuro aparatūra“, jį įkuria Vilniaus valstybinė kuro aparatūros gamykla. 

1994 metais klubas iširo.

## Sezonai

|}

## Šaltiniai
Liudvinavas (Vilnius)

**Liudvinavas** – buvęs kaimas, dabar Vilniaus miesto dalis, esanti miesto pietvakariuose, į rytus nuo Trakų Vokės.

Liudvinavas išlaikęs gatvinio kaimo su mediniais namais architektūrą. Yra asfaltbetonio gamybos įmonė, chemikalų sandėliai. 2014 m. pastatytas kryžius su Švč. Dievo Motinos skulptūrėle. 2012 m. atidarytos pirmosios Vilniuje gyvūnų kapinės.

## Etimologija

Pavadinta Trakų Vokės dvarininko Liudviko Dombrovskio garbei (dvarininkinis vietovardis).

## Istorija

1905 m. Trakų apskrities Tarpupio valsčiaus Liudvinavo-Prūdėnų kaime ir buvusioje karčemoje (Tiškevičių valda) gyveno 335 žmonės.

TSRS laikais buvo Mičiurino kolūkio centrinė gyvenvietė. Iki 1969 m. buvo atskiras kaimas, bet tuomet prijungtas prie Vilniaus miesto. Iki 2011 m. veikė Vilniaus Liudvinavo pagrindinė mokykla (lenkų-rusų mokykla), vėliau prijungta prie Vilniaus Lazdynų vidurinės mokyklos. 

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Stanisław Gruszczyński (1891–1959), lenkų menininkas, dainininkas, kino filmų aktorius

## Šaltiniai
Beta apo-8'-karotenalis

**Beta apo-8'-karotenalis** () – karotinoidas (spalva kinta nuo oranžinės iki oranžiškai raudonos), aptinkamas špinatuose, citrusiniuose vaisiuose. Kaip ir daug kitų karotinoidų beta apo-8'-karotenalis yra vitamino A pirmtakas (jo provitamininis aktyvumas lygus 50% beta karotino aktyvumo). Naudojamas kaip maisto, vaistų ir kosmetinių preparatų priedas. Kaip maisto priedas jis žymimas kodu **[[E numeris|E160e]]**. Naudojamas riebalų turinčiuose maisto produktuose (margarine, padažuose, mišrainių užpiluose), pieno produktuose, konditerijos gaminiuose.

## Poveikis sveikatai
Manoma, kad žmonės, valgantys vaisius ir daržoves, turinčius daug karotinoidų, yra sveikesni ir kad tikimybė, jog jie mirs per anksti ar susirgs chroniška liga, yra mažesnė. Bet kiti tyrimai rodo, kad maisto papildų ir vitaminų su beta karotinoidu naudojimas turi mažai įtakos sveikatai, ir net gali pakenkti. Nors ši išvada gali būti klaidinga, dėl tyrime buvusių rūkančiųjų, kuriems karotinoidai gali pakenkti.

## Išnašos
Gabija (reikšmės)

**Gabija**:

* Gabija (žurnalas) – žurnalas moterims (panelėms ir ponioms), ėjęs 1990–2000 m. Kaune.
* Gabija (deivė) – lietuvių ugnies deivė.
* Gabija (choras) – Vilniaus Gedimino technikos universiteto akademinis choras.
Poezijos pavasaris (reikšmės)

**Poezijos pavasaris**:

* Poezijos pavasaris – kasmetinis tarptautinis poezijos festivalis, kurį organizuoja Lietuvos rašytojų sąjunga ir Rašytojų klubas;
* Poezijos pavasaris – kasmetinis poezijos almanachas, išleidžiamas prieš kiekvieną Poezijos pavasario šventę.
Baltija (reikšmės)

**Baltija** gali reikšti:

* Baltijos jūra – Atlanto vandenyno baseino jūra, esanti Europos šiaurės rytuose;
* Baltija (almanachas) – literatūrinis almanachas, leidžiamas Klaipėdoje;
* Baltija (savaitraštis) – savaitraštis, ėjęs 1969―1990 m. Klaipėdoje;
* Baltija – literatūros almanachas, išleistas 1945 Hafkrugo karo pabėgėlių stovykloje Vokietijoje;
* Baltika (laikraštis) – prekybai skirtas laikraštis, leistas 1920-1922 m. Klaipėdoje;
* Baltija (Klaipėda) – Klaipėdos miesto dalis;
* Baltijos laivų statykla.
Feliksas Jomantas

**Feliksas Jomantas** (1893-1959) – Lietuvos gamtininkas, taksidermistas, muziejininkas. Profesoriaus Tado Ivanausko kolega, kartu su juo įkūręs ir toliau vystęs Gamtos tyrimų stotį.

Su prof. T.Ivanausku pradėjo dirbti nuo 1910 m. Peterburge mokslo priemonių gamybos laboratorijoje "Zootomas". Įkūrus Gamtos tyrimų stotį Kaune jis dvejus metus buvo vienintelis taksidermistas, laborantas, asistentas, muziejaus ekspozicijos rengėjas ir prižiūrėtojas. Vienintelis gamino anatominius gyvūnų preparatus – nervų, kraujotakos ir kitų sistemų bei skeletus, dalis kurių ir dabar eksponuojami muziejaus roplių salėje. Laikinai vadovavo muziejui 1945 – 1946 m., kai šis buvo perduotas Lietuvos mokslų akademijai. 1946 m. išvyko dirbti į Vilniaus universiteto Zoologijos katedrą. 1948 m. buvo ištremtas į Sibirą.

## Šaltiniai
* Gaidienė, Elena. Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejus 1919–1999. Aldorija: Vilnius, 1999 m. ISBN 9986-820-04-9
Vladas Andriukaitis

**Vladas Andriukaitis** (1903 m. rugpjūčio 18 d. Kaune – 1936 m. liepos 31 d. ten pat) – prozininkas.

## Biografija

Mokėsi Kaune pradinių mokyklų mokytojų kursuose ir Mokytojų profesinės sąjungos suaugusiųjų gimnazijoje, nuo 1926 m. studijavo Lietuvos universitetas humanitarinių mokslų fakultete. 1920–1922 m. mokytojavo, po to dirbo Šaulių sąjungos štabe, Trimito redakcijoje.

## Bibliografija

* apysaka: *Audra Žemaičiuose* (1930);
* apsakymų knygos:
** *Žvalgo užrašai*, (1929);
** *Kovų aidai*, (1931)
* romanai:
** *Martynas Skroblas* (1935);
** *Kruvina laisvė* (1933).

## Nuorodos
*
Antanas Vaitkevičius

**Antanas Vaitkevičius** (1905 m. gruodžio 10 d., Kerbušiai, Panevėžio rajonas – 1968 m. liepos 2 d., Vilnius) – Lietuvos mokslininkas, zoologas, mokslų daktaras, profesorius.

## Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą, įgijo biologo – zoologo specialybę. 1929–1940 m. dirbo to paties universiteto zoologijos ir lyginamosios anatomijos katedroje preparatoriumi, laborantu. Padėjo rengti ekspozicijas ir tuometiniam Gamtos muziejui. Karo metu ir pokariu – 1940–1957 m. – mokytojavo Panevėžio mokyklose. Po to trejus metus, iki 1960 m. buvo Vilniaus pedagoginio instituto Zoologijos katedros vyriausiuoju dėstytoju, kartu dėstė ir Vilniaus universitete. 1958 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto taryboje apgynė mokslų kandidato disertaciją "Paukščių migracija Kuršių marių rajone". Vėliau, dar trejus metus, iki 1963 m. buvo LMA Zoologijos ir parazitologijos instituto Stuburinių zoologijos sektoriaus vadovas. Nuo 1963 m. dėstė tuometiniame Vilniaus pedagoginiame institute. 1965 m. Vaitkevičiui suteiktas docento, o 1966 m. – profesoriaus pedagoginis mokslo vardas. Tais pačiais metais pateikė gynimui biologijos mokslų daktaro disertaciją "Vakarų Palearktikos paukščių migracijos susidarymo priežastys ir jos savitumui", kuri liko neapginta.

## Mokslinė veikla
Tyrė paukščius ir jų migraciją, organizavo jų tyrimus. Buvo gamtininkų ir ornitologų draugijų narys. Buvo Pabaltijo komisijos paukščių migracijai, Pabaltijo zoologinės komisijos narys, problemos "Gyvūnijos formavimosi dėsningumų ir jos rekonstrukcijos Lietuvos TSR" koordinacinės tarybos pirmininkas, Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos – geografijos fakulteto, Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslinių tarybų narys.

## Publikacijos
Paskelbė apžvalginį darbą "Paukščių migracija: pagal žiedavimo Lietuvoje 1929–1959 m. duomenis" (1965 m., kartu su V.Skuodžiu), keliasdešimt mokslinių ir pažintinių straipsnių, brošiūrų.

## Šaltiniai
* Arnastauskienė Tamara, Jakimavičius Algimantas. Lietuvos zoologai XVIII–XX a. Ekologijos institutas: Vilnius, 1997. ISBN 9986-443-11-3.
Kolpingo kolegijos Teisės katedra

**Kolpingo kolegijos Teisės katedra** (**KK TK**) - Kolpingo kolegijos (KK)  struktūrinis padalinys; Teisės katedra. Veiklos sritys - teisinis švietimas (teisės dėstymas), teisės mokslinė veikla (tyrimai, straipsnių publikavimas ir kt.). Pagrindinė studijų programa - Teisė.

Adresas: Raguvos g. 7 (29 kabinetas), Kaunas, LT-44275.

## Vadovybė, personalas
*Katedros vedėja Audra Beta Rekštienė

Dėsto lektoriai, kiti dėstytojai.
 
## Šaltiniai
Lietuvos verslo kolegijos Apskaitos ir teisės katedra

**Vakarų Lietuvos verslo kolegijos Apskaitos ir teisės katedra** (**VLVK TK**) - buvęs Vakarų Lietuvos verslo kolegijos (VLVK)  struktūrinis padalinys; Teisės katedra. Veiklos sritys - teisinis švietimas (teisės dėstymas), teisės mokslinė veikla (tyrimai, straipsnių publikavimas ir kt.). Pagrindinė studijų programa - Teisė.

Adresas: Šilutės pl. 2, LT-91110, Klaipėda.

## Istorija
2009 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių fakultetas (remdamasis Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministro įsakymu 2009 m. rugsėjo 28 d Nr. ISAK-1929) pradėjo vykdyti Teisės ir Buhalterinės apskaitos kolegines studijas. Reorganizavus VLVK vietoje Šiaulių fakultete veikusių Humanitarinių mokslų ir Socialinių mokslų katedrų AT sprendimu buvo įkurtos naujos - Administravimo katedra (kuruojanti vadybos ir verslo administravimo studijų krypties studijų programas) ir Apskaitos ir teisės katedra (kuravusi Teisės, Buhalterinės apskaitos ir Ekonomikos studijų programas). Pastaroji vėliau buvo panaikinta. Teisės dalykų dėstytojai perėjo į Bendrųjų dalykų katedrą (ši įkurta 2002 m.).

Teisės dėstytojai (2010 m.) - asistentai J. Paulionis (Teisės pagrindai), J. Stanevičienė (Teisės pagrindai), M. Urbonavičius (Verslo teisė), M. Ignatjevas (Verslo teisė).

## Šaltiniai