open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rasa Kirkilionytė

**Rasa Kirkilionytė** (g. 1952 m. spalio 14 d. Telšiuose) – lietuvių teatro ir kino aktorė.

## Biografija
1975 m. baigusi aktorystės studijas LTSR valstybinėje konservatorijoje dirbo Lietuvos nacionaliniame dramos teatre.

Buvo R.Ramanausko žmona.

## Filmografija
* 1971 – Komsorgė Roma. Maža išpažintis, rež. Algirdas Araminas
* 1973 – Šokėja. Kur iškeliauja pasakos, rež. Algirdas Dausa
* 1977 – Brbė. Urtė, TV filmas-spektaklis, rež. Bronius Talačka
* 1978 – Saulė. Markizas ir piemenaitė, rež. Algirdas Dausa
* 1979 – Kaimynai, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1980 – Kaimietė. Gieda gaideliai, rež. Mamertas Karklelis
* 1980 – Džano dukra. Faktas, rež. Almantas Grikevičius
* 1981 – Fabriko darbininkė. Amerikietiška tragedija, rež. Marijonas Giedrys
* 1981 – Asta. Lošimas be kozirių, rež. Algimantas Kundelis
* 1981 – Magdala. Endhauzo paslaptis, rež. Balys Bratkauskas
* 1984 – Elena Krasauskienė. Devyni nuopuolio ratai, rež. Bronius Talačka
* 1987 – Dama traukinyje. Irkos tragedija, rež. Gytis Padegimas
* 1987 – Klava. Tėvas, rež. Algimantas Galinis
* 2001–2010 – Tomo mama. Gedimino 11, rež. Raimundas Banionis
* 2005 – Darjos mama. Matroesjka's, rež. Guy Goossens, Mark Punt, BeTV (Belgija).
Aleksander Adamowicz

**Aleksander Adamovič** (1902 m. Švenčionyse, Rusijos imperija – ?) – politikas, žemvaldys, Lenkijos seimo narys 1934-1935 metais.  

## Biografija

Gimė 1902 m. Švenčionyse. Vertėsi žemės ūkiu Baltūniškės apylinkėse. 1930 m. rinkimuose į Lenkijos III seimą kandidatavo pirmuoju numeriu nepartinių kandidatų sąraše Švenčionių apylinkėje, tačiau nebuvo išrinktas. 1934 m. gruodžio 11 d. mirus Švenčionių apylinkėse išrinktam Vitoldui Kvintai užėmė jo vietą ir buvo seimo nariu iki 1935 m. liepos 10 dienos.   

## Literatūra
* Jacek Majchrowski: Kto był kim w drugiej Rzeczypospolitej. Warszawa: BGW, 1994. ISBN 83-7066-569-1.
Kučkuriškių piliakalnis

**Kučkuriškių piliakalnis** arba ***Naujosios Vilnios piliakalnis***, ***Barsukynės kalnas*** – piliakalnis Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje, Kučkuriškėse, iš pietų juosiamas Vilnios slėnio. Stūkso Pavilnių regioniniame parke, Ancučių kraštovaizdžio draustiniame, kalvotame paviršiuje (aukščiausia apylinkių kalva).

Aikštelė netaisyklinga, keturkampė, išsidriekusi rytų–vakarų kryptimi, kiek lenkta ties viduriu. Ilgis apie 55–60 m, plotis 10 m. Paviršius nelygus, susideda tarsi iš 2 dalių: vakaruose 50x20 m ilgio, su iki 2 m natūraliu įdubimu, bei rytuose 38x17 m dydžio, 2 m žemesniu rytiniu galu ir 1,5 m pietiniu šonu. Aikštelę dengia lapuočių ir spygliuočių miškas, ji kiek apardyta geodezinio reperio ir 1919–1921 m. karinių įtvirtinimų. Rytinėje piliakalnio pusėje sudaryti 4 pylimai: pirmas 12 m pločio, 0,4 m aukščio, antras – 9 m pločio ir iki 1,7 m aukščio, trečias – 11 m pločio ir iki 2 m aukščio, lenktas, galuose pereinantis į visą piliakalnį maždaug 5-7 m žemiau aikštelės kraštų juosiančią terasą, ketvirtas – 5 m pločio ir 1-1,5 m aukščio. Iš vakarų juosia du pylimai – vienas 16 m pločio ir iki 0,5 m aukščio, kitas – iki 0,5 m aukščio. Kučkuriškių piliakalnį juosia keleto griovių juostos. Terasa apslinkusi, apaugusi medžiais ir krūmais, jos plotis 3-5 m, aukštis 1,5-2 m, juosia visą piliakalnį maždaug 5-7 m žemiau jo aikštelės kraštų.

Kučkuriškių piliakalnis datuojamas 1 tūkstantmečio pr. m. e. pab. – 1 tūkstantmečio m. e. pr.

Tai vienas iš neseniai atrastų Vilniaus piliakalnių. Į paveldo objektų registrą įtrauktas 2009 m. rugsėjo 11 d.

## Literatūra
* BALČIŪNAS, Jonas; STRAZDAS, Arūnas; ir SKRUPSKELIS, Algirdas. Naujosios Vilnios (Kučkuriškių) spėjamo piliakalnio ir Markučių dvarvietės žvalgymo ataskaita. Vilnius, 2008, p. 1-2. Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka.

## Šaltiniai
Barsukynės kalnas

**Barsukynės kalnas** gali reikšti:
* Kučkuriškių piliakalnis – piliakalnis Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje;
* Barsukynės kalnas (Vilniaus r.) – kalnas Vilniaus rajone, Marijampolio seniūnijoje;
Desigual

**„Desigual“** – ispanų drabužių parduotuvių tinklas. Kompanija pasižymi savo produkcijoje naudojanti itin spalvingą bei ryškų dizainą. Viena sparčiausiai augančių mados bendrovių pasaulyje.

2013 m. pab. kompanijoje dirbo daugiau nei 3800 žmonių iš 83 skirtingų pasaulio šalių. 2012 m. parduota daugiau nei 22 milijonai įvairių „Desigual“ aprangos prekių. 2013 m. pab. pasaulyje buvo 405 vardinės prekės ženklo parduotuvės, „Desigual“ drabužiai buvo prieinami daugiau nei 11 tūkst. parduotuvių, turėjo atskirus savo prekių skyrius 2500 universalinių parduotuvių. „Desigual“ produkcija yra pardavinėjama daugiau nei 110-yje pasaulio šalių.

2013 m. kompanijos pajamos siekė 828 mln. eurų, 18 % daugiau nei prieš tai buvusiais metais. 2013 m. buvo atidarytos 89-ios naujos parduotuvės, žengta į įvairias naujas rinkas, įskaitant Braziliją, Čilę bei Honkongą. Toliau stiprinamos pozicijos Europos šalyse, ypač Prancūzijoje, Italijoje bei Belgijoje. Internetinė prekyba prieinama 20-yje šalių.

Kompanija vykdo itin sparčią plėtrą, turi planų pajamas didinti 20–25 % kiekvienais metais. 2014 m. pab. tikimasi, jog pardavimai peržengs 1 mlrd. eurų ribą. Kompanijos pajamos didėja itin greitais tempais, 2007 m. jos siekė 86 mln. eurų, 2010 m. – 450 mln., o 2013 m. užbaigė su 828 mln. eurų pelnu.

Kompaniją 1983 m. įkūrė dvidešimtmetis šveicaras Thomas Meyer. Jaunasis dizaineris turėjo viziją sukurti prekės ženklą, kuris būtų nuotaikingas, ryškus bei įkvepiantis, taip pat ir kurio produkcija būtų prieinama visiems. Pirmasis jo sukurtas drabužis – džinsinis švarkelis, sulopytas iš įvairių senų džinsinių audinių. 1986 m. atidaryta pirmoji parduotuvė Ibisoje, Ispanijoje. Kompanijos logo siukūrė dizaineris Peret, kuris įmonėje dirba iki šiol.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficialus „Desigual“ tinklalapis
* „Desigual“ socialiniame tinkle „Facebook“
Kreivasis kalnas

**Kreivasis kalnas** (arba ***Plikasis kalnas, Trijų Kryžių kalnas***) – kalnas Vilniaus senamiestyje, stūksantis 300 m į rytus nuo Pilies Kalno, Neries kairiajame ir Vilnios dešiniajame krante, Vilnios ir Neries santakoje esančioje aukštoje kalvoje (abs. aukštis 163,6 m). Čia sovėjusi Kreivoji pilis – viena gynybinių Vilniaus pilių. Kalnas labiausiai žinomas dėl čia pastatyto Trijų Kryžių paminklo.

## Piliakalnis

Piliakalnis labai sunaikintas erozijos, viršus apardytas čia XVII-XIX a. buvusių gynybinių įtvirtinimų. Pietinėje dalyje ant pylimo 1916 m. pastatyti 3 kryžiai (1948 m. nugriauti, atstatyti 1989 m.).

Piliakalnio viršus dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės–pietų kryptimi, 65x35 m dydžio. Rytiniame aikštelės krašte yra 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Į šiaurės–rytų, šiaurės, šiaurės–vakarų puses nuo aikštelės nueina 10 m pločio, 2 m aukščio į šiaurės–vakarus nuolaidėjanti ketera, panaši į pylimą. Rytiniame šlaite, 6 m žemiau pylimo yra 7 m pločio terasa. Pietvakariuose šlaitas erodavęs, status, iki 70 m aukščio, kiti žemesni, 15-30 m aukščio.

1988–1989 ir 1991 m. prie Trijų Kryžių ištirtas 317 m² bendras plotas. Rasta medinės gynybinės sienos liekanų, brūkšniuotos ir žiestos keramikos. Ankstyviausia buvo 2 m pločio medinė gynybinė siena, sudaryta iš sukaltų 15-20 cm skersmens rąstų, tarpas tarp kurių išklotas 10-15 cm skersmens rąsteliais ir sutvirtintas smulkiais akmenimis. Ši gynybinė siena datuojama I tūkst. pradžia. Vėliau smėlinga žeme užpiltas aikštelės kraštas, suklotas skeltų rąstų klojinys ir iš molio suplūktas iki 3 m aukščio, 12 m pločio pylimas, ant kurio pastatyta medinė gynybinė siena. Pastarajai sudegus, gaisravietė užpilta smėlio sluoksniu ir naujas pylimas vėl suplūktas iš molio. Jo aukštis siekė iki 4 m, plotis 17 m. Ant jos stovėjusi medinė siena buvo tinkuota. Šiuos įtvirtinimus galima datuoti XIV a. pabaiga.

## Mildos šventykla
Profesorė Pranė Dundulienė spėja, jog praeityje šiame kalne buvusi Mildos šventykla.

## Galerija

Vaizdas:Trijų Kryžių paminklas 2025 m.jpg|Ant kalno Trijų Kryžių paminklas 2025 m.
Vaizdas:Vaizdas nuo Kreivojo kalno į Gedimino pilies bokštas.jpg|Vaizdas nuo kalno į Gedimino pilies bokšto pusę
Vaizdas:Kreivojo kalno informacinis stendas.jpg|Kreivojo kalno informacinis stendas


## Nuorodos
* Apie Kreivąjį kalną Kultūros paveldo registre
* Lietuvos piliakalniai. Vilnius I
Pilies kalnas (reikšmės)

**Pilies kalnas** turi keletą reikšmių:

* Pilies kalnas (Lenkija) – kalnas Suvalkų apskrityje
* Gedimino pilies kalnas – piliakalnis Viniuje, Gedimino kalnas, ant kurio stovi Gedimino pilis
* Įgulos kalnas – piliakalnis Kernavėje
Didžiųjų Gulbinų piliakalnis

**Didžiųjų Gulbinų piliakalnis** – piliakalnis, stūksantis Vilniaus šiaurinėje dalyje, į rytus nuo kelio , Didžiuosiuose Gulbinuose, Gulbino ežero saloje.

Piliakalnis yra archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, 2009 m. įrašytas Į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Užima 2234 m² teritoriją, datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pab. – I mūsų eros tūkstantmečiu.

Piliakalnis yra vienintelėje Gulbino ežero saloje, vandens telkinio šiaurinėje dalyje. Sala netaisyklingo ovalo pavidalo, apie 0,25 ha ploto, gana stačiais į vandenį besileidžiančiais 5-6 m aukščio krantais, apaugusi lapuočiais medžiais – juodalksniais, klevais, liepomis. Pietvakarinis krantas paveiktas erozijos dėl žmonių poveikio – čia pramintas takas į salos viršų.

Piliakalnio aikštelė beveik trapecijos pavidalo, maždaug 40 m ilgio šiaurės–pietų kryptimi, apie 12 m pločio, kiek nelygi, aukštesniu šiauriniu galu, nuolaidėjanti į pietų pusę, iškiliu maždaug 1 m aukštesniu viduriu. Aikštelė apaugusi lapuočiais medžiais, jos rytiniame krašte yra sena maždaug 7x4,5 m dydžio bei 1,5-2 m gylio iškasa.

Aptikti pavieniai archeologiniai radiniai (lipdytos keramikos šukės).

## Šaltiniai
Vaidotų piliakalnis

**Vaidotų piliakalnis** – piliakalnis, stūksantis pietinėje Vilniaus pusėje, kairiajame Vokės krante, Vaidotuose, miškingame kvartale tarp Piliakalnio, Vėjo ir Kunigiškių gatvių, 0,4 km į pietryčius nuo Vėjo ir Kiaunių gatvių sankryžos. Teritorija priklauso Vilniaus miškų urėdijos Panerių girininkijai (kv. 556, skl. 3).

Piliakalnis yra archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, 2013 m. spalio 4 d. įrašytas Į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Užima 13 000 m² teritoriją, datuojamas I mūsų eros tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pr.

Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais. Jis įrengtas aukštumos iškyšulyje į Vokės slėnį, supamas šio slėnio raguvų. Šlaitai gana statūs, iki 10–15 m, vietomis iki 20 m aukščio. Lankymui nėra pritaikytas.

## Šaltiniai
Panerių piliakalnis

**Panerių piliakalnis** arba ***Jankiškių piliakalnis*** – piliakalnis, stūksantis Vilniuje, prie Žemųjų Panerių pramoninio kvartalo vakarinio pakraščio, Jankiškėse, ties Titnago g. 14, miško masyve už 0,2 km į pietus nuo paskutinės maršruto troleibusų stotelės.

Piliakalnis palyginti neseniai išaiškintas, yra archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, 2009 m. rugsėjo 11 d. įrašytas Į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Užima 20064 m² teritoriją, datuojamas I mūsų eros tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pr.

Piliakalnis yra Neries aukštutinės viršsalpinės terasos krašto iškyšulyje, iš šiaurės rytų pusės juosiamas Neries slėnio, o iš kitų pusių – jo daubų, apaugęs mišku. Jo aikštelė trapecijos pavidalo, ištįsusi, maždaug 55 m ilgio, iki 20 m pločio, nelygiu, gerokai žemėjančiu viršumi, apaugusi medžiais ir krūmais. Jos šiaurinėje dalyje yra sena maždaug 3x4 m dydžio ir iki 1 m gylio iškasa. Piliakalnio pietvakariniame gale supilti du pylimai: vienas tiesus, maždaug 15 m pločio, 20 m ilgio, iki 1 m aukščio nuo aikštelės bei 1,5 m aukščio nuo išorės ir toliau išorėje, už griovio esantis antras, maždaug 10 m pločio, 20 m ilgio pylimas – terasa lenktu iki 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Pylimai iš dalies nusklidę. Tarp jų išlikusios įdubos – užslinkę grioviai. Šlaitai vidutinio statumo ir statūs, iki 35-40 m aukščio, apaugę mišku.

Piečiau, už 0,2 km, stūkso Panerių piliakalnis II.

## Šaltiniai
Panerių piliakalnis (reikšmės)

Sąvoka **Panerių piliakalnis** turi kelias reikšmes:

* Panerių piliakalnis – pirmasis Panerių piliakalnis Vilniuje
* Panerių piliakalnis II – antrasis Panerių piliakalnis Vilniuje
Stalo teatras

VšĮ **Stalo teatras** – daiktų (objektų) teatras Lietuvoje; profesionalių Vilniaus menininkų trupė, gyvuojanti nuo 2004 m. Savo spektaklius rodo Menų spaustuvėje. Teatro spektakliuose personažai kuriami pasitelkus įvairius  daiktus.  Meninės idėjos perteikiamos lėlėmis tampančiais daiktais. Teatras savo spektakliuose naudoja gyvą muziką kaip spektaklio veiksmo įgarsinimą. 

## Nariai
* Režisierė, dailininkė: Saulė Degutytė
* Kompozitorė: Snieguolė Dikčiūtė
* Dailininkė: Ligita Skukauskaitė
* Aktoriai: Kristina Mauruševičiūtė, Edita Zizaitė, Saulius Čėpla, Jurgita Orlovaitė, Artūras Varnas 
* Muzikantas, multiinstrumentalistas, folkloristas Gediminas Žilys 
* Šviesų dailininkai: Tadas Juozapaitis, Simas Ratkevičius                  
* Administratoriai: Liucija Šavelskytė,  Rimantas Šiekštelė
* Dizainerė Agnė Paulėkienė 
* Edukatorė Jolanta Tolvaišaitė 

## Trupė
Stalo teatro trupė rengia spektaktlius Lietuvoje bei užsienyje. 2014 metų rugpjūčio viduryje atstovavo Lietuvai Geteborge (Švedija)  vykusioje Kultūros savaitėje. Aktoriai: Saulius Čėpla, Saulė Degutytė, Edita Zizaitė, Jurgita Orlovaitė, Jokūbas Vilius Tūras, Loreta Raškevičiūtė. 

## Apdovanojimai
* 2011 m. "Auksinis scenos kryžius" (aukščiausias Lietuvoje teatro apdovanojimas) Lėlių ir objektų teatro kategorijoje- už muzikinį etnologinį veiksmą "Gandro dovana" ( Režisieriai Algirdas Mikutis, Saulė Degutytė, kompozitorė Snieguolė Dikčiūtė) 
* 2013 m.: „Auksinis scenos kryžius“ (aukščiausias Lietuvoje teatro apdovanojimas) Lėlių teatro kategorijoje -  už spektaklį „Tarmių stalas“ (Režisierė Saulė Degutytė)

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Stalo teatro puslapis internete
Saulė Degutytė

**Saulė Degutytė-Šiekštelienė** (g. 1969 m. liepos 12 d. Alytuje) – Lietuvos režisierė, scenografė ir aktorė, netradicinės menininkų grupės „Stalo teatras“ įkūrėja (2004 m.), daiktų arba objektų teatro pradininkė Lietuvoje. 

## Biografija
1985–1988 m. lankė Kęstučio Adomaičio pantomimos studiją Kaune. 1989 metais Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje įgijo choro dirigentės specialybę. 1995 metais baigė aktorinio meistriškumo studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (Kurso vadovas Algirdas Latėnas). 

1995–2002 m. vaidino „Vaidilos“ teatre. 2002–2010 m.  Lietuvos vaikų ir jaunimo centre  „Nykštukų mokyklėlės“ teatro mokytoja, Dramos studijos vadovė. Nuo 2006 m.  Vilniaus specialaus vaikų lopšelio-darželio „Žolynėlis“ Meninio ugdymo pedagogė. 

Vaidino Valstybinio jaunimo teatro, Všį „Žalia varna“, VšĮ „Idioteatras“ spektakliuose, TV serialuose, filmuose. Rengia edukacinius projektus vaikams ir neįgaliesiems, veda seminarus bei kūrybines dirbtuves mokytojams. Pirmasis jos pastatytas spektaklis „Eglė žalčių karalienė“ tarptautiniame lėlių teatrų festivalyje (2005 metais) pelnę apdovanojimą už režisūrą ir buvo pripažintas geriausiu spektakliu. 2013 metais kaip režisierė pelnė „Auksinį scenos kryžių".

## Įvertinimas
* 2013 m.: „Auksinis scenos kryžius“ (aukščiausias Lietuvoje teatro apdovanojimas) Lėlių teatro kategorijoje -  už spektaklį „Tarmių stalas“
* Vyriausybės kultūros ir meno premija (2021)

## Šaltiniai
Belmonto botaninis-zoologinis draustinis

**Belmonto botaninis-zoologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Rasų seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą tarp Stepono Batoro gatvės šiaurėje ir vakaruose bei Belmonto ir Vilnelės upės pietuose. Įsteigtas 2009 m. gegužės 27 d., siekiant išsaugoti Belmonto miško masyvą stačiašlaitėje erozinėje plynaukštėje su pušynų bendrijomis, pasižyminčiomis gausia ir įvairia gyvūnija, retaisiais augalais.

## Šaltiniai
Tuputiškių botaninis draustinis

**Tuputiškių botaninis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą Žemajame Pavilnyje, tarp Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio linijos rytuose, Pūčkorių rajono ir Belmonto tvenkinio – vakaruose ir pietuose. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d., siekiant išsaugoti šlaituose išlikusius ąžuolynų fragmentus su miškapievėmis jų retmėse, taip pat liepynų fragmentus, baltalksnynų bendrijos su įvairiažole danga ir šaltiniuotų upelių augmenijos (uosynų) kompleksą.

Draustinyje sutinkami šie retieji augalai: tarpinis rūtenis, daugiametė blizgė, retažiedė miglė (įtraukti į Raudonąją knygą), stačioji dirvuolė, vaistinė šventagaršvė, šluotelinė viksva, gojinė anksta, paprastasis raugerškis, uoginė krūmsargė, melsvasis vikšris, laibasis vikšris.

Draustinio teritorijoje stūkso Pūčkorių piliakalnis.

## Šaltiniai
Ribiškių kraštovaizdžio draustinis

**Ribiškių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Rasų seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą tarp Juodojo kelio () šiaurėje, Minsko plento () pietuose, Gurių rytuose ir Ribiškių bei Rasų vakaruose. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d., siekiant išsaugoti didžiąsias erozines vėduokles, pasižyminčias ypač raiškiu reljefu, tradicine raguvų dugnuose išsidėsčiusių agrarinių naudmenų ir sodybų mozaika, miškingomis atragių juostomis, botaniniu požiūriu vertingais brandžių ąžuolynų fragmentais, šaltiniuotomis pievomis su retaisiais augalais, baltišką mitologiją menančiu Kaukysos upeliu.

Tai Lietuvoje atitikmens neturintis ledyno sudarytas Rasų-Ribiškių kalvynas, gausiai išraižytas slėnių labirintų. Šiltesnis už ledą vanduo tirpino gruntą, šliaužiančio purvo srautai sparčiai gilino užsimezgusias griovas. Kalvyno sandara gerai matoma miškais neapaugusiose vietose. Ribiškėms būdingos ir spalvingos žemuminių pievų bendrijos, įsikūrusios šaltiniuotose upelių pakrantėse. Iš retesnių augalų sutinkamas melsvasis gencijonas, paprastoji karlina.

## Šaltiniai
Panerių piliakalnis II

**Panerių piliakalnis II**  – piliakalnis, stūksantis Vilniuje, šalia Žemųjų Panerių pramoninio kvartalo vakarinio pakraščio, piečiau Jankiškių, miško masyve ties Titnago g. 14.  

Piliakalnis yra archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, 2009 m. rugsėjo 11 d. įrašytas Į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Užima 33482 m² teritoriją Neries kairiojo kranto šlaito kyšulyje, šalia įlomės, kuria anksčiau iš slėnio Žemuosiuose Paneriuose kilo kelias. Datuojamas I m. e. tūkstantmečiu – II m. e. tūkstantmečio pradžia. 

Piliakalnio aikštelė netaisyklinga trikampė, orientuota beveik šiaurės pietų kryptimi, maždaug 22 m ilgio ir 14 m pločio pietiniame gale, kiek žemėjanti į šiaurinį galą ir į kraštus. Apaugusi medžiais ir krūmais. Piliakalnio pietiniame gale supilti du pylimai: vienas maždaug 15 m pločio, 0,7 m aukščio nuo aikštelės bei 1,5 m aukščio nuo išorės, ir toliau išorėje, už griovio esantis antras, maždaug 5 m pločio, 18 m ilgio ir iki 0,7 m aukščio. Pylimai iš dalies nusklidę. Tarp pylimų yra maždaug 4,5 m pločio, 18 m ilgio ir 0,8 m gylio griovys, o antrojo pylimo išorinėje papėdėje antras – maždaug 5 m pločio, 18 m ilgio ir iki 1,5 m gylio kiek lenktas griovys. Grioviai iš dalies užslinkę. Šlaitai vidutinio statumo ir statūs, iki 30-35 m aukščio, apaugę mišku. Šiauriniame šlaite, maždaug 2 m žemiau piliakalnio aikštelės krašto yra senas, lenktas, maždaug 0,5 m gylio, 1,5 m pločio ir apie 25 m ilgio griovys, panašus į seną apkasą, tame pačiame šlaite, keliais metrais žemiau yra maždaug 3-4 m skersmens duobė su jos išorėje esančiu iš išmestų žemių susidariusiu lyg pylimu, o žemiau šiame šlaite irgi yra dar bent kelios panašios duobės. Jos išsidėsčiusios kas keletą metrų beveik iki pat kalvos pašlaitės.

Šalia stūkso pirmasis Panerių piliakalnis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Išaiškinti nauji piliakalniai prie Gariūnų
Laura Omloop

**Laura Omloop**, geriau žinoma kaip **Laura** (g. 1999 m. gegužės 18 d. Lyre) – Belgijos dainininkė.

2009 metais su daina „Zo verliefd“ vaikų Eurovizijos konkurse užėmė ketvirtą vietą.

Po dalyvavimo Laura tapo žinoma savo gimtojoje šalyje, ypač tarp vaikų ir jaunimo.

Laura taip pat groja pianinu ir gitara. 2010 m. birželį Laura išleido singlą „Stapelgek Op Jou“. Tais pačiais metais pasirodė ir pirmasis jos albumas „Verliefd“.

## Diskografija

### Albumai
* *Verliefd* (2010)
* *Wereld vol Kleuren* (2011)
* *Klaar Voor!* (2012)

### Singlai
* *Zo Verliefd* (2009)
* *Stapelgek Op Jou* (2010)

## Nuorodos

* Daina ''Zo Verliefd''

|-
Lyglaukių geomorfologinis draustinis

**Lyglaukių geomorfologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą Lyglaukiuose, tarp Antakalnio vakaruose, Užupio pietvakariuose, Mildos gatvės šiaurėje. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d., siekiant išsaugoti ilgus erozinius atragius, sudarančius sudėtingą atragių sistemą.

Draustinyje yra ilgiausias iš Pavilnių parke esančių – Lyglaukių atragis. Jis apaugęs senu šilu, labiausiai paveiktas statybų, nukasinėtas ir užstatytas. Nuo jo atsiveria sausų slėnių, kalvų ir Vilniaus miesto vaizdų panorama.

## Šaltiniai
Frida Sandén

**Frida Lina Marianne Sandén** (g. 1994 m. gegužės 20 d. Stokholme) – Švedijos dainininkė, atstovavusi Švedijai 2007 m. vaikų Eurovizijoje, kuriame užėmė aštuntą vietą. Frida mokosi muzikos mokykloje Švedijoje. Dainininkė taip pat groja pianinu.

Jos seserys Molly Sandén ir Mimmi Sandén taip pat yra dalyvavusios vaikų Eurovizijos konkursuose.

2012 m. Frida dalyvavo švedų televizijos TV4 šou „X Factor“, kuriame užėmė 10 vietą.

## Nuorodos
* Facebook tinklalapis

|-
Markučių kraštovaizdžio draustinis

**Markučių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Rasų seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą tarp Vilnios slėnio šiaurėje, Markučių vakaruose, Juodojo kelio () ir Ribiškių pietuose, Tuputiškių ir Kalnų gamtinio rezervato rytuose. Draustinį kerta Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio linija. Draustinis įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d., siekiant išsaugoti raiškius erozinius latakus su eglynų bei baltalksnynų bendrijomis ir Markučių dvaro sodybos fragmentus.

Draustinyje Vilnios upė sudaro labai raiškų ir gilų slėnį, jos šlaitas (Rasų-Ribiškių kalvynas) smarkiai išgraužtas erozijos. Tarp erozinių latakų iškilę liekaniniai gūbriai, ryškiomis keteromis, apaugę mišku. Šioje vietovėje gausu šaltinių, auga daugybė ąžuolų.

## Šaltiniai
Pūčkorių kraštovaizdžio draustinis

**Pūčkorių kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą Pūčkoriuose, tarp Stepono Batoro gatvės () šiaurėje, Vilnios vingių rytuose, Belmonto vakaruose ir pietuose. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d., siekiant išsaugoti stačiašlaitį, giliai išraižytą raguvyno masyvą bei didžiausio Vilnios erozinio šlaito ekosistemą su liepynų bei ąžuolynų bendrijomis ir saugotinais augalais.

Draustinis žymus valstybinės reikšmės gamtos paminklu – Pūčkorių atodanga.

## Šaltiniai
Prezidentūros rūmų parko ąžuolai

**Prezidentūros rūmų parko ąžuolai** – Vilniuje, Lietuvos Respublikos prezidentūros rūmų parke stūksanti devynių šimtamečių ąžuolų grupė.

Ąžuolai auga 12 arų plote, rytinėje prezidentūros pusėje, ties Totorių ir Liejyklos gatvių kampu. Paskelbti Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.

## Istorija
Prezidentūros rūmų parkas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1387 m. Jogailos rašte ir yra vienas seniausių Vilniuje. Ilgai buvusiam barokinio stiliaus parkui 1816 m. pagal architekto Žozefo Pusje projektą buvo suteikta gamtovaizdinė struktūra, kurios didelė dalis yra išlikusi iki šių dienų. Nors XX a. parkas buvo atnaujintas, jame tebėra devyni senieji ąžuolai, taip pat ir dalis senųjų liepų.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Pilių parko kaštonų ratas

**Pilių parko kaštonų ratas** – Vilniuje, Gedimino pilies kalno papėdės pietvakarių pusėje Pilių parke ratu auganti medžių grupė, kurią sudaro 35 kaštonai. Kaštonų grupė auga 16 arų plote, dviem ratais supdama čia stovintį apleistą prekybos paviljoną (kavinę) „Rotondą“, pastatytą 1956 m. (aut. Gediminas Valiuškis), kadaise vilniečių populiarią vasaros kavinę. Į šį ratą sueina keli parko takai.

Kaštonų ratas Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu paskelbtas Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 d. sprendimu Nr. 129.

## Kaštonų rato likimas

2015 m., vykdant „Rotondos“ atkūrimo darbus, kaštonų ratą ruošiamasi išretinti, išpjaunant nereikalingus, pasenusius ir paliegusius medžius. Vilniaus savivaldybė gelbėti medžių ar vietoje nukirstų sodinti naujų neketina, o Vilniaus pilių valstybinio kultūrinio rezervato direkcijos nuomone, ši parko dalis yra per tamsi – dėl tankaus apsodinimo neprasiskverbia saulės šviesa. Tuo tarpu arboristo teigimu dauguma medžių yra sveiki ir išsaugotini.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Valakampių atodanga

**Valakampių atodanga** – atodanga Vilniaus šiaurinėje dalyje, Valakampių mikrorajone, miškingame dešiniajame Neries krante (priešingoje pusėje – Žirmūnai). Atodanga susiformavusi beveik pusiaukelėje tarp Valakampių tilto ir 1–ojo Valakampių paplūdimio (arčiau pastarojo), 0,25 km į pietus nuo Vaidilutės ir Lizdeikos gatvių sankryžos.

Valakampių atodanga Vilniaus miesto savivaldybės saugomu geologiniu gamtos paveldo objektu paskelbta Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 d. sprendimu Nr. 129.

## Gamtinės vertybės

Valakampiuose atodangos apatinėje dalyje yra Snaigupėlės tarpledynmečio gitijos 3-4 metrų sluoksnis. Tai buvo respublikinės reikšmės geologinis paminklas, dabar – savivaldybės saugomas objektas. Užima 0,023 ha plotą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Martin Stenmarck

**Martin Olof Jon Stenmarck** (g. 1972 m. spalio 3 d. Tebyje, Stokholmo lėnas) – Švedijos dainininkas ir filmų įgarsintojas. 2005 metais atstovavo Švedijai Eurovizijos dainų konkurse su daina „Las Vegas“, kuri su 30 taškų užėmė 19 vietą.

2006 metais išleido singlą „7milakliv“, kuris tapo vienu tų metų didžiausių hitų Švedijoje. Šalyje singlas tapo platininis bei 10 savaičių užėmė 1 vietą Švedijos singlų tope.

Albumas „Nio sanningar och en lögn“ Švedijoje vos per tris savaites tapo auksiniu.

## Diskografija

### Albumai
* 2001 – *One*
* 2004 – *Think of Me*
* 2005 – *Think of me* (su singlu *Las Vegas*)
* 2005 – *Upp & ner sånger*
* 2006 – *9 sanningar och en lögn*
* 2007 – *9 sanningar och en lögn* (su trimis dainomis)
* 2007 – *Det är det pojkar gör när kärleken dör*
* 2009 – *Septemberland*
* 2011 – *Kaffe på Everest*
* 2012 – *Decembersånger* (Kalėdinių dainų albumas bendradarbiaujant su Londono filharmonijos orkestru)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė

|-
Ko verkė pušys

**Ko verkė pušys** – 1977 m. Lietuvos televizijoje pagal M.Šumausko autobiografinę knygą „Gyvenimo prasmė“ sukurtas meninis filmas, pasakojantis apie jo vadovaujamų tarybinių partizanų grupės veiklą nacių okupuotoje Lietuvoje Antrojo pasaulinio karo metais.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autoriai – Balys Bratkauskas, Anatolijus Beriozovas
* Režisierius – Balys Bratkauskas
* Operatorius – Algimantas Juknevičius
* Kompozitorius – Algimantas Apanavičius
* Dailininkas – Jurgis Markauskas
* Kostiumų dailininkė - N.Razmienė
* Režisierius - R.Jarašauskas
* Garso režisierius - Č.Biveinis

## Vaidina
* Stasys Petronaitis – *pulkininkas Kostas, būrio vadas*
* Algirdas Venskūnas – *[[LKP]] CK pirmasis sekretorius*
* Viktoras Šinkariukas – *Klevas*
* Algirdas Paulavičius – *Girinis*
* Vytautas Grigolis – *Smilga*
* Irena Vosylytė – *Rūta, pogrindininkė*
* Dalia Overaitė – *Pušaitė*
* Algirdas Pintukas – *Juškys, būrio komisaras*
* Juozas Jaruševičius – *Rapolas*
* Regina Varnaitė – *Rapolo žmona*
* Antanas Barčas – *Jonas Didysis, partizanas*
* Ferdinandas Jakšys - *Jonas Mažasis*
* Algimantas Voščikas – *dėdė Anupolis*
* Audris Mečislovas Chadaravičius – *vokiečių komendantas*
* Vytautas Petruškevičius – *būrio vado pavaduotojas*
* Algimantas Bružas – *Puida*
* Irena Leonavičiūtė – *Jadvyga Puidienė*
* Balys Bratkauskas – *policijos viršininkas*
* Algimantas Sadukas – *policininkas*
* Jonas Kavaliauskas – *pogrindinio buto šeimininkas*
* Henrikas Kurauskas – *pogrindininkas*
* Česlovas Judeikis – *Jurgis*
* Otonas Laniauskas – *Andrejus*
* Vilius Petrauskas – *kaimietis*
* *raudonieji partizanai* – Gediminas Pranckūnas, Algirdas Kubilius, Antanas Seikalis, Aleksandras Ribaitis, Romualdas Ramanauskas
* *taip pat* Albertas Zmaila, V.Linkevičius, Valdas Valančiauskas, V.Pranevičius, Petras Mendeika, Algis Paplauskas, D.Ligeika, Virginijus Bortkevičius, Izolda Keidošiūtė, Marija Rasteikaitė, J.Matuzevičiūtė ir kiti.

## Nuorodos
* Filmo ištraukos
Femke Meines

**Femke Meines** (g. 2000 m. gegužės 11 d. Teitjenhore, Nyderlandai) – olandų dainininkė, atstovavusi Nyderlandams 2012 m. vaikų Eurovizijos konkurse su daina „Tik Tak Tik“.

## Biografija

Femke Meines gimė 2000 m. gegužės 11 d. *Tuitjenhorn* (Nyderlandai).

2011 metais dalyvavo Nyderlandų vaikų Eurovizijos atrankoje *Junior Songfestival*, tačiau į finalą nepateko.

2012 metais antru bandymu laimėjo šalies atranką ir buvo pasirinkta atstovauti Nyderlandams vaikų Eurovizijos konkurse, vykusiame 2012 m. gruodžio 1 d. Amsterdame.

## Diskografija

### Singlai
* 2012 – *Tik tak tik*
* 2012 – *JSF party*
* 2013 – *Dan kies ik voor jou*
* 2013 – *Kerst met jou*
* 2014 – *Dat Zijn Wij*

## Taip pat skaitykite

* Nyderlandai vaikų Eurovizijos dainų konkurse
* Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2012

|-
Juodmarškinių laipsniai

**Juodmarškinių laipsniai** – sukarintosios Juodmarškinių organizacijos laipsniai. Juodmarškinių daliniai buvo Italijos kariuomenės dalis, o jų laipsniai buvo karinių laipsnių analogas ir suderinti su to meto Italijos armijos laipsniais, nors pavadinimai sutapo ne visi. Dalis juodmarškinių laipsnių pavadinimų buvo parinkti pagal Romos imperijos karinius laipsnius (pvz., *generolas konsulas*) ar dalinių pavadinimus (pvz., *manipulos vadas*). 

### Karininkų laipsniai

### Puskarininkiai ir eiliniai
1X Band

**„1X Band“** – slovėnų grupė, gyvavusi dešimtojo dešimtmečio pabaigoje.

1993 m. atstovavo Slovėnijai „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Tih deževen dan“ (). Tai buvo pirmas kartas, kai šalis dalyvavo šiame konkurse. Bandant išlaikyti atitinkamą dalyvių skaičių, Europos transliuotojų sąjunga surengė konkursą, kuriame iš 7 Pietų Europos šalių, kurios norėjo patekti į „Euroviziją“, buvo išrinktos trys: Slovėnija, Kroatija bei Bosnija ir Hercegovina. Deja, grupė „1X Band“ gavo tik 9 taškus ir liko ketvirtoje vietoje nuo galo. Dėl prasto rezultato šaliai teko vieneriems metams pasitraukti iš konkurso.

Grupė buvo aktyvi iki 1997 m. Per grupės gyvavimo laiką išleido du albumus. 1993 m. grupė dalyvavo „Mak-festu“ festivalyje Makedonijoje.

## Grupės nariai
* Cole Moretti – vokalas, gitara
* Tomaž Kosec – būgnai
* Andrej Bedjanič – klavišiniai
* Brane Vidan – bosinė gitara

## Diskografija
* 1992 – *Novo jutro*
* 1995 – *Tak je ta svet*
* 1995 – *On a rainy day* (singlas)

## Nuorodos
* Daina ''Tih deževen dan''

|-
Varnių koncentracijos stovykla

**Varnių koncentracijos stovykla** – įkalinimo įstaiga, veikusi 1927–1931 m. Varniuose.

## Istorija
Koncentracijos stovykla įkurta Krašto apsaugos ministro Antano Merkio iniciatyva anksčiau Žemaičių vyskupijai priklausiusiuose pastatuose, iškart po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo. Į šią įkalinimo įstaigą karo komendantai siuntė politinės policijos ir apskričių viršininkų atrinktus asmenis, kurie buvo nubausti administracinėmis bausmėmis už politinę veiklą. Daugiausiai šių asmenų kalėjo 1927 m. po Tauragės pučo (iki 150).

Stovykla buvo uždaryta 1931 m. spalio mėn., iškilus ekonominiams sunkumams.

## Kaliniai
Stovykloje kalėjo:

* Kazimieras Ambrozaitis
* Konstantinas Bajerčius
* Boleslovas Baranauskas
* Viktoras Bergas
* Andrius Bulota
* Butkų Juzė
* Adolfas Damušis
* Andrius Domaševičius
* Mečislovas Gedvilas
* Jonas Januškis
* Petras Jočys
* Petras Karvelis
* Petras Kežinaitis
* Vladas Niunka
* Juozas Meškauskas
* Aleksandras Tornau

## Šaltiniai

## Literatūra
* Varniai, Dimitravas, Pabradė: koncentracijos ir priverčiamojo darbo stovyklos Lietuvoje 1927–1940 m. / Modestas Kuodys. – Vilnius: Versus aureus, 2007. – 206 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-010-2
Esvatinio karinės pajėgos

**[[Svazilandas|Esvatinio]] karines pajėgas** sudaro oro ir sausumos kariuomenės. Šalis neturi priėjimo prie jūros, tad ir jūrų laivyno karinėse pajėgose nėra. Pagrindinės šalies karinių pajėgų veiklos vyksta vietiniuose protestuose bei pasienio ruožuose. Šalies karinės pajėgos nė karto nedalyvavo jokiuose tarpvalstybiniuose konfliktuose.

Šalies karalius yra karinių pajėgų vadas ir pagrindinis gynybos ministerijos vadovas. Kasdienines ministerijos funkcijas karalius perleidžia šios institucijos pareigūnams.

Į šalies karines pajėgas priimami 18–30 m. gyventojai. Pajėgų aktyvą sudaro daugiau nei 3000 žmonių, o bendras tinkamą amžių pasiekusių gyventojų skaičius yra 344 038 (2010 m.). 2011 m. šalis skyrė 3 procentus savo BVP kariuomenės išlaidoms.

## Šaltiniai
Vanaginės geomorfologinis draustinis

**Vanaginės geomorfologinis draustinis** – valstybinės reikšmės saugoma gamtos teritorija Vilniaus rajone, Riešės seniūnijoje. Draustinis yra Vanaginės miške, į vakarus nuo Vanaginės gyvenvietės, šalia šiaurinės Vilniaus ribos. Įsteigtas 1992 m. siekiant išsaugoti senąjį moreninį reljefą Aukštaičių aukštumoje.

Būdingas kalvotas paviršius. Draustinyje veši seni, brandūs ąžuolynai. Yra tarybinės karinės bazės liekanos.

Dalis draustinio turi tarptautinį buveinių apsaugos statusą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Draustinio planas
Kalnų gamtinis rezervatas

**Kalnų gamtinis rezervatas** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą tarp Aukštojo Pavilnio pietuose ir rytuose, Ribiškių vakaruose ir Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio linijos šiaurėje. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d. ir skirtas išsaugoti tam tikru požiūriu natūraliausią Pavilnių regioninio parko gamtinę ekosistemą, apimančią raiškią šaltiniuotų erozinių vėduoklių ir atragių zoną (Rasų-Ribiškių kalvynas) su eglynų bei ąžuolynų bendrijomis, gausia smulkiųjų žinduolių ir drugių fauna.

Kalnų gamtiniame rezervate (vienas mažiausių Lietuvoje) auga tamsūs eglynai su išretėjusia žoline danga, sutinkama nemažai paprastųjų ąžuolų, klevų, liepų ir drebulių, pasitaiko ąžuolynų fragmentų, taip pat baltalksnių ir juodalksnių medynų. Plačialapių medžių ir eglynų bendrijose gausu smulkiųjų žinduolių bei drugių rūšių.

Draustinio teritorijoje draudžiama bet kokia ūkinė, rekreacinė veikla, jis skirtas tik moksliniams tyrimams bei pažintiniam lankymuisi.

## Šaltiniai
Maksymilian Hajkowicz

**Maksimilijan Haikovič** (1889 m. kovo 3 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1940 m. vasario 16 d. Bukarešte, Rumunija) – Lenkijos karininkas.

## Biografija

Gimė 1889 m. kovo 3 d. Švenčionyse. 1910 m. baigė Vilniaus prekybos mokyklą, vėliau pradėjo tarnauti Rusijos imperijos kariuomenėje. 1910-1912 m. mokėsi karininkų mokykloje Maskvoje. Kovojo I pasauliniame kare, 1917 m. perėjo į naujai susikūrusį lenkų pulką, bet buvo suimtas, tačiau greitai pavyko pabėgti ir prisijungė prie lenkų pulko Ukrainoje. Nuo 1918 m. sausio kovojo su bolševikais Ukrainoje, kuriems užėmus Kijeve pasiliko mieste ir pasitraukė į pogrindį. 1918 m. gruodį grįžo į Lenkiją, įstojo į Lenkijos kariuomenę ir kovojo Lenkijos-sovietų kare prie Vilniaus ir Daugpilio. 1919 m. birželio 1 d. tapo majoru. 1920 m. spalio 9 d. dalyvavo vadinamajame Liucijaus Želigovskio maište, kurio metu iš lietuvių buvo atimtas Vilnius. 1921-1923 m. tarnavo Varšuvoje, 1923-1925 m. Vilniuje. 1925-1926 m. dirbo Varšuvos aukštojoje karininkų mokykloje. 1928 m. sausio 23 d. tapo papulkininkiu. 1937 m. kovo 19 d. tapo pulkininku. 1939 m. rugsėjį vokiečiams užpuolus Lenkiją pasitraukė į Rumuniją, kur ir mirė 1940 m. vasario 16 d. Bukarešte.

## Literatūra
* Zdzisław Barszczewski, Władysław Jasieński: Sylwetki saperów. Warszawa: Dom Wydawniczy "Bellona", 2001. ISBN 8311092877.
* Rocznik Oficerski 1924, Ministerstwo Spraw Wojskowych, Oddział V Sztabu Generalnego Wojska Polskiego, Warszawa 1924, s. 802, 828.
* Rocznik Oficerski 1928, Ministerstwo Spraw Wojskowych, Warszawa 1928, s. 582, 591.
* Rocznik Oficerski 1932, Biuro Personalne Ministerstwa Spraw Wojskowych, Warszawa 1932, s. 247, 822.
* Merkuriusz Towarzystwa Plewaków, nr 2 , 2008 r. ISSN 1898-8970 informacja mjr Wacława Plewako o śmierci przyjaciela, przekazana z obozu w Starobielsku
* Ryszard Rybka, Kamil Stepan: Rocznik oficerski 1939; stan na dzień 23 marca 1939. Kraków: Księgarnia Akademicka Fundacja Centrum Dokumentacji Czynu Niepodległościowego, 2006. ISBN 8371888996.
* Opinie pułkowników saperów z 1938
Rudolf Niemira

**Rudolf Niemira** (1886 m. gegužės 1 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1952 m. rugpjūčio 6 d. Balochmyle, Škotija) – Lenkijos karininkas.

## Biografija

Gimė 1886 m. gegužės 1 d. Švenčionyse. 1917 m. spalį būdamas Rusijos imperijos kariuomenės kapitonu perėjo į naujai suformuotą lenkų pulką. Nuo 1919 m. kovo iki rugsėjo kovojo Lenkijos-Ukrainos kare. Nuo 1920 m. kovo kariavo Lenkijos-sovietų kare. 1922 m. kovo 3 d. tapo papulkininkiu. 1923 m. liepos 1 d. tapo pulkininku. Pasibaigus karui iki 1927 m. balandžio tarnavo Balstogėje. 1929 m. kovą perkeltas į Peremislį. 1935 m. lapkritį perkeltas į Gardiną. Vokiečiams užpuolus Lenkiją per Vengriją pasitraukė į Prancūziją, kur prisijungė prie lenkų karininkų būrio. 1940 m. dalyvavo Mūšyje dėl Prancūzijos. 1940 m. gegužės 3 d. tapo brigados generolu. 1940 m. liepą persikėlė į Škotiją. 1945 m. spalį išleistas į rezervą. Po demobilizacijos liko gyventi Škotijoje, kur ir mirė Balochmylije 1952 m. rugpjūčio 6 d., palaidotas Glazgo Šv. Petro kapinėse.  

## Literatūra
* Ładysław Panufnik, Zarys historii wojennej 15-go Pułku Artylerii Polowej Wielkopolskiej, Warszawa 1929
* Maciej Szczurowski, Artyleria Polskich Sił Zbrojnych na Zachodzie w II wojnie światowej, Wydawnictwo Adam Marszałek, Toruń 2001, ISBN 83-7174-918-X
Linkavos hidrografinis draustinis

**Linkavos hidrografinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Panevėžio rajone, Krekenavos seniūnijoje, Krekenavos regioniniame parke. Apima Linkavos upelio žemupio slėnį nuo Butrimonių iki Orelių. Įsteigtas siekiant išsaugoti Linkavos žemupio hidrografinę struktūrą, vertingas natūralių pievų buveines.

Draustinyje Linkava teka natūraliu, giliu slėniu. Vaga vingiuota, srauni.

## Šaltiniai
Birgit Brüel

**Birgit Thora Marie-Louise Brüel** (mergautinė pavardė *Thielemann*; g. 1927 m. spalio 6 d. Kopenhagoje – m. 1996 m. vasario 23 d. Gentoftėje) buvo Danijos dainininkė ir aktorė.

1951 metais ištekėjo už architekto ir džiazo muzikanto Max Brüel (1927–1995). Kitais metais jiems gimė dvynės Sanne ir Rebecca. 1962 m. pora išsiskyrė.

Anksčiau 1946–1949 metais buvo ištekėjusi už Irving Karl Gunsted. Turi dukterį Michaela (g. 1947 m.).

Su daina „For Din Skyld“ 1965 m. Eurovizijos dainų konkurse užėmė septintąją vietą. Nusifilmavo daugiau kaip 20 kino filmų bei keliuose televizijos serialuose.

## Nuorodos
* Birgit Brüel svetainėje *[[Internet Movie Database]]*

|-
Oblivion (Bastille daina)

**„Oblivion“** – britų grupės „Bastille“ daina iš jų 2013 m. albumo „Bad Blood“. Skaitmeninę jos versiją JK numatyta išleisti 2014 m. rugsėjį kaip aštuntąjį ir paskutinį albumo singlą.

Daina taip pat buvo įtraukta į televizijos serialo „The Vampire Diaries“ seriją 2012 m.

## Istorija ir išleidimas

Liepos 15 d. savo koncerte Londono Somerset House grupė patvirtino, kad „Oblivion“ bus kitas singlas iš „Bad Blood“ albumo.

## Vaizdo klipas

Dainos vaizdo klipas pirmiausia buvo išleistas pirmadienį, liepos 21 d. MSM Music UK tinklapyje. Šiek tiek vėliau tą pačią dieną jis buvo paskelbtas „Bastille“ Vevo kanale „YouTube“ tinklapyje. Vaizdo klipą režisavo Austin Peters (kuris prieš tai režisavo grupės dainos „Flaws“ vaizdo klipą), o jame pasirodo aktorė Sophie Turner (žinoma dėl savo rolės televizijos seriale „Game of Thrones“). Ji pasirodo žiopčiodama dainos žodžius priešais minią žmonių stebinčių lenktynes.

## Gyvi pasirodymai

Pirmąsyk daina buvo atlikta 2012 m. rugsėjį per „iTunes“ festivalį Londone.

„Bastille“ įrašė gyvą dainos versiją studijoje „Capitol Studios“. „Rolling Stone“ išleido šį vaizdo įrašą 2013 m. lapkričio 21 d. Šis gyvas pasirodymas buvo panaudotas kaip singlo „Of the Night“ B pusė.

Jie taip pat atliko kūrinį gyvai per 2014 m. sausio 25 d. parodytą „Saturday Night Live“ laidą.

## Populiariojoje medijoje
* Daina buvo įtraukta į ketvirtojo „The Vampire Diaries“ sezono devintosios serijos garso takelį.
* Kūrinys tapo 2014 m. filmo „The Fault in Our Stars“ televizinės reklamos garso takeliu.

## EP dainos
;Riboto leidimo vinilinė plokštelė
# Oblivion
# Bad_News

## Personalas
* Dan Smith – vokalas, pianinas, dainos žodžiai, prodiusavimas, styginių kompozicija
* Mark Crew – prodiusavimas, styginių kompozicija
* Verity Evanson – violančelė, styginių kompozicija

## Šaltiniai
Vingio parko liepų alėja

**Vingio parko liepų alėja** – Vilniaus miesto savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas Vingio parke. Mažalapių liepų alėja driekiasi tarp parko renginių estrados ir 7,5 ha plote įsikūrusio Vilniaus universiteto Botanikos sodo Vingio skyriaus.

Liepų alėja paskelbta saugoma 1996 m.

Alėja pasodinta buvusioje dvarvietėje. Joje 1857 m. Vilniaus generalgubernatoriaus V. Nazimovo iniciatyva buvo įrengtas vasaros kurhauzas. Tuomet čia įveistas ir gana didelis parkas, o  dvarvietės šlaite pasodinta liepų alėja.

## Duomenys

* Liepų skaičius: 41
* Plotas: 0,94 ha

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Augalų rūšių, įrašytų į Raudonąją knygą, augavietė

**Augalų rūšių, įrašytų į Raudonąją knygą, augavietė** – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Vilniaus miesto šiaurinėje dalyje, Baltupiuose, tarp Geležinio Vilko gatvės (plento ) ir Cedrono tvenkinio.

Augavietės teritorija driekiasi giliame miškingame Cedrono upelio slėnyje, ribojasi iš vakarų pusės su plentu, iš rytų – su tvenkiniu, Naujakiemio gatve, užimdama 4,15 ha plotą. Augalinę dangą sudaro plačialapių miškas su įvairiarūše žoline danga, pavieniai seni ąžuolai upelio pakrantėse ir šlaituose. Auga rūšys, įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą (plačialapis begalis, dėmėtoji gegūnė, miškinė monažolė (pastaroji – objekto sukūrimo metu; nuo 2019 m. nebeįtraukta į Lietuvos raudonąją knygą)). Siekiant išsaugoti šias retas augalų rūšis, jų augavietė paskelbta saugoma Vilniaus miesto tarybos 1996 m. gegužės 29 d. sprendimu Nr. 129.

## Duomenys

* Saugomos rūšys:
** plačialapis begalis (*Laserpitium latifolium*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos daugiametis, 60–150 cm aukščio žolinis augalas (šaknys vartojamos vaistinei žaliavai)
** dėmėtoji gegūnė (*Dactylorhiza maculata*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos daugiametis, 15–50 cm aukščio žolinis augalas
** miškinė monažolė (*Glyceria nemoralis*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos daugiametė žolė
* Augavietės plotas: 4,15 ha

## Šaltiniai

## Nuorodos
Jata

**Jata** (, ) – miestas Palestinoje, Vakarų Krante, Hebrono muchafazoje, 8 km į pietus nuo Hebrono. Yra mečetė.

## Istorija

Jata senovėje buvo žinoma kaip žydų levitų miestas Džuta. Rasta II a. žydų kapavietė. IV a. Romos istorikas Eusebijas Cezarėjietis ją aprašė kaip didelį žydų kaimą. 1596 m. Jatoje gyveno daugiausia musulmonai, kurie mokėjo duoklę kviečiais, miežiais, alyvuogėmis, ožkomis, ir bičių spiečiais. XIX a. Jatoje klestėjo avių auginimas.


File:Yatta, Hebron.1.JPG|Jatos mečetė
File:Yatta, Hebron.3.JPG|Turgelis
File:Yatta, Hebron.6.JPG|Jatos senoliai
File:Star of David Yatta.JPG|Senovinė Dovydo žvaigždė
Tulkarmas

**Tulkarmas** () – miestas Palestinoje, Vakarų Krante, 15 km į vakarus nuo Nabluso. Muchafazos centras. Praeina Nabluso–Netanijos kelias, šalia driekiasi siena su Izraeliu. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (citrusai, melionai, alyvuogės, pomidorai, kviečiai ir kt.). Veikia žemės ūkio kolegija.

Dauguma Tulkarmo gyventojų – musulmonai palestiniečiai, yra kelios krikščionių šeimos. 1997 m. apie trečdalis miesto gyventojų buvo pabėgėliai, gyvenantys daugiausia stovyklose.

## Istorija

1187 m. Saladinui užkariavus Palestiną, dabartinio Tulkarmo vietoje įsikūrė šeimos, priklausančios Zaidanų kurdų klanui. Osmanų laikais Tulkarmo gyventojai mokėjo duoklę kviečiais, alyvuogėmis, miežiais, ožkomis, daržovėmis, bičių spiečiais.
Wiktor Thommée

**Viktoras Tomy** (1881 m. gruodžio 30 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1962 m. lapkričio 13 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – prancūzų kilmės Rusijos imperijos ir Lenkijos karininkas.

## Biografija

Gimė 1881 m. gruodžio 30 d. Švenčionyse, prancūzų kilmės Edvardo ir Juzefos Egert Tomy šeimoje. Mokėsi Lydos ir Daugpilio mokyklose. 1901-1904 m. mokėsi Sankt Peterburgo karininkų mokykloje. 1904-1905 m. kovėsi Rusijos-Japonijos kare. 1904 m. tapo paporučikiu. Buvo du kartus sužeistas ir kelis mėnesius praleido ligoninėje. Paleistas iš ligoninės mokėsi Charkovo prekybos mokykloje. 1907 m. tapo poručiku. 1911 m. tapo štabskapitonu. 1912 m. grįžo į Rusijos imperijos kariuomenę, kovėsi I pasauliniame kare. 1915 m. tapo kapitonu. 1916 m. tapo papulkininkiu. Po Rusijos revoliucijos išėjo iš Rusijos armijos ir 1918 m. rugsėjo 25 d. Kubanėje prisijungė prie naujai suformuoto lenkų būrio. 1919-1920 m. kovėsi Lenkijos-sovietų kare. 1922 m. tapo pulkininku. 1924 m. tapo generolu. Tarpukaryje tarnavo Breste, Gardine, Bydgoščiuje, Torunėje ir Lodzėje. 1926 m. buvo išvykęs mokytis karybos į Paryžių.     

Vokiečiams užpuolus Lenkiją vadovavo Lodzės gynybai. 1939 m. rugsėjo 8 d. jo vadovaujamas būrys laimėjo Vola Cyrusovos mūšį, tačiau vėliau turėjo atsitraukti į rytus. 1939 m. rugsėjo 13 d. įsitvirtino Modlino tvirtovėje, kurioje išsilaikė iki rugsėjo 29 d. ir pritrūkus šaudmenų, maisto ir vandens atsargų kapituliavo. Iš pradžių buvo paleistas, bet lapkričio 7 d. suimtas ir išvežtas į Vokietiją. Visą II pasaulinį karą praleido įvairiose Vokietijos karo belaisvių stovyklose. 1945 m. išlaisvinus stovyklą išvyko į Jungtinę Karalystę, kur prisijungė prie šioje šalyje veikusių Lenkijos karinių pajėgų, tačiau 1947 m. sausį grįžo į komunistinę Lenkiją ir prisijungė prie Lenkijos Liaudies Respublikos armijos, tačiau greitai buvo išleistas į pensiją. Senatvėje skurdžiai gyveno Gdynioje, kartais dirbdavo valytoju. Mirus Lenkijos komunistų lyderiui Bolesław Bierut ir prasidėjus nedideliam politiniam atšilimui, 1956 m. jam pradėta mokėti pensija ir suteiktas butas Varšuvoje. Mirė 1962 m. lapkričio 13 d. Varšuvoje, palaidotas Varšuvos Povonzkų karininkų kapinėse. 1964 m. sausio 1 d. po mirties suteiktas divizijos generolo laipsnis.  
  

Vaizdas:Nagrobek wiktor thommee.JPG|Wiktor Thommée kapas


## Literatūra
* Piotr Stawecki, Słownik biograficzny generałów Wojska Polskiego 1918-1939, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1994, ISBN 83-11-08262-6
* Tadeusz Kryska-Karski i Stanisław Żurakowski, Generałowie Polski Niepodległej, Editions Spotkania, Warszawa 1991, wyd. II uzup. i poprawione
* Zbigniew Mierzwiński: Generałowie II Rzeczypospolitej. Warszawa 1990: Wydawnictwo Polonia, s. 315-322. ISBN 83-7021-096-1.
* Mieczysław Bielski: Grupa Operacyjna „Piotrków” 1939. Warszawa: Wydawnictwo Bellona, 1991, s. 414-415. ISBN 83-11-07836-X.
* Tadeusz Jurga: Obrona Polski 1939. Warszawa: Instytut Wydawniczy PAX, 1990, s. 829-830. ISBN 83-211-1096-7.
Corpus separatum

***Corpus separatum*** – miestas arba regionas, turintis ypatingą teisinį ir politinį statusą, kitokį nei turi aplinkinės žemės. Šis statusas žemesnis nei visiško suvereniteto statusas, kokį turi miestas-valstybė.

*Corpus separatum* statusą turėjo:
* Jeruzalės ''corpus separatum'' – JTO siūlytas įkurti 1947 m.
* Fiumės ''corpus separatum'' – valstybinis darinys, egzistavęs Fiumėje ir jos apylinkėse (dabar Rijeka, Kroatija) nuo 1776 m. iki 1918 m.
* Pordenonė – buvo *corpus separatum* 1378-1514 m.
* Novi Pazaras – buvo *corpus separatum* 1878-1912 m.