open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bloop

**„Bloop“** – itin žemo dažnio povandeninis garsas, kurį 1997 m. užfiksavo JAV Nacionalinė vandenyno ir atmosferos administracija (NOAA).

Iki 2012 m. vis dar buvo spėliojama, kad garsą galėjo sukelti neatrastas milžiniškas jūros gyvūnas, tačiau NOAA paaiškino, kad garsas atitinka ne tektoninių kriozeizmų keliamus garsus, atsirandančius dėl ledynų judėjimo, pvz., ledyno skilimo, arba dėl ledo išraižyto jūros dugno.

Garso šaltinis buvo apytiksliai trianguliacijos būdu nustatytas , t. y. atokiame taške Ramiojo vandenyno pietinėje dalyje į vakarus nuo Pietų Amerikos pietinio galo. NOAA aprašyme teigiama, kad maždaug per minutę garso dažnis „pakilo“ ir buvo pakankamos amplitudės, kad jį būtų galima išgirsti keliais jutikliais daugiau nei 5000 km atstumu. 

## Išnašos
Vulverhamptono geležinkelio stotis

**Vulverhamptono geležinkelio stotis** () – keleivinės paskirties geležinkelio stotis Vulverhamptone, vidurio Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. 

## Istorija
Pirmoji Vulverhamptono geležinkelio stotis buvo atidaryta 1852 m., kai miestas tapo svarbiu pramonės ir prekybos centru. Stotis buvo pastatyta tarp Londono ir šiaurės vakarų geležinkelių tinklo dalis, kuris jungė Vulverhamptoną su Londonu ir kitais pagrindiniais Jungtinės Karalystės miestais.

1860–1890 m. įrengti papildomi keliai ir platformos, kad būtų galima aptarnauti daugiau keleivių ir krovinių. Per Antrąjį pasaulinį karą stotis buvo apgadinta per Vokietijos aviacijos bombardavimus, tačiau buvo greitai atstatyta. Po karo, 1950–1960 m., įgyvendinta modernizacija: senosios medinės konstrukcijos pakeistos naujomis, o keleivių aptarnavimo infrastruktūra atnaujinta.

2020 m. senoji stotis nugriauta, o vietoje jos pastatyta nauja moderni stotis.

## Galerija

Wolverhampton station entrance.jpg|Buvusi geležinkelio stotis, nugriauta 2020 m.
Station Tram, Gordon Griffiths, 7626181.jpg|Tramvajų stotelė prie stoties


## Šaltiniai
Resistencia SC

**Resistencia Sport Club**, o trumpai vadinamas **„Resistencia“** – Paragvajaus futbolo klubas iš Rikardo Brugados kvartalo Asunsjone. Namų rungtynes žaidė *Estadio Tomás Beggan Correa*, talpinančiame 3,5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1917 m. gruodžio 27 d. įkurtas Rikardo Brugadoje (), netoli šalie sostinės Asunsjono. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose.

Nuo 2022 m. sezono rungtyniavo Primera División. Debiutantai užėmė devintąją vietą. 2023 m. sezone liko dvylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai (4):** 1966, 1975, 1980, 1998 m.

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai (1):** 2011 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Ramón Coronel, gynėjas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pranas Treinys

**Pranas Treinys** (1928 m. gegužės 15 d. Kuktiškėse, Utenos apskrityje – 2025 m. kovo 28 d. Vilniuje) – lietuvių rašytojas, aktorius.

## Biografija
1950 m. baigė Dramos studiją, o 1951 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. Nuo 1950 m. vaidino Akademiniame dramos teatre (dabar Lietuvos nacionalinis dramos teatras), o 1958–1991 m. ėjo teatro direktoriaus pareigas. 

Nuo 1966 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Sūnus Vladas Treinys.

## Vaidmenys
* 1957 m. Rudis. Rūdolfs Blaumanis. Siuvėjų dienose Silmačiuose.
* 1960 m. Trofimovas. Antonas Čechovas. Vyšnių sodas.
* 1964 m. Topylis. Žemaitė. Marti.
* 1965 m. Krizas. Petras Cvirka. Meisteris ir sūnus.

## Bibliografija
* Banko balandžiai: apsakymai. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1963.
* Saulėlydžio vieversys: novelių apysaka. – Vilnius: Vaga, 1965.
* Ančiuko kryžius: romanas. – Vilnius: Vaga, 1970; inscenizuotas Nacionaliniame dramos teatre, 1984.
* Ragana, pelė ir Faustas: romanas. – Vilnius: Vaga, 1971.
* Tėvai ir krikštatėviai: romanas. – Vilnius: Vaga, 1972.
* Laumės juosta: romanas. – Vilnius: Vaga, 1976.
* Jievaro tiltas: romanas. – Vilnius: Vaga, 1980; sukurtas trijų dalių televizijos filmas „Kukučių sakmės“, 1987.
* Paparčio žiedas: romanas. – Vilnius: Vaga, 1986.
* Septynios prakeiktos nuotakos: sakmių romanas. – Vilnius: Vaga, 1995.
* Atsisveikinimas su teatru: aktoriaus užrašai. – Vilnius: Vaga, 1998.
* Aktoriaus Anupro meilė: romanas. – Vilnius: Vaga, 2000.
* Aktorė: romanas. – Vilnius: Vaga, 2001.
* Šilojų midus: vaidinimai. – Vilnius: Vaga, 2003.
* Šilų poringės: romanas. – Vilnius: Gairės, 2008.
* Ragana Marija: romanas. – Vilnius: Gairės, 2009.
* Tango su ar Gabrielium: memuarai su nūdienos aidomuša. – Vilnius: Gairės, 2010.
* Meilės pasaga: romanas. – Vilnius: Žuvėdra, 2014.
* Duogo užrašai: teatrinis romanas. – Vilnius: Žuvėdra, 2015.
* Audriaus Pūkelio meiliškos kalvarijos: teatrinis romanas. – Vilnius: Pro omnia, 2018.

## Šaltiniai
Čiužas

* Antanas Čiužas (1929–2019) – sociologas, ekonomistas;
* Eduardas Cinzas-Čiužas (1924–1996) – išeivijos romanistas.

Pavardė paplitusi vietomis vidurio Lietuvoje (Prienai, Krakės, Vilkija, Raseiniai) ir Vakarų Lietuvoje (Rietavas, Veiviržėnai, Vainutas, Endriejavas). Kilmė gana neaiški. Gali būti nuo žodžių  „lengvas važiuoti“, *čiužùs* „tylus, ramus“, *čiužà* „kas suvargęs, nuskuręs, apsileidęs, čiuškis“, *čiū́ža* „kas eidamas kojas velka, čiūžina, sugriuvėlis“, *čiùžė* „kas čiuža“.

## Šaltiniai
Jatautis

;Jatautis
* Valdas Jatautis (1933–2011) – aktorius, teatro režisierius, Panevėžio miesto politinis ir visuomenės veikėjas.

;Jatautytė
* Giedrė Jatautytė (g. 1961 m.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Pavardė kilusi iš Utenos, Daugailių apylinkių. Asmenvardžio *[[Jotautas|Jótautas]]* forma (*jo-* iš *jóti* ir *taut-* iš *tautà, taũsti*).

## Šaltiniai
Voškilys

**Voškilys**, arba **Švoškilys** – upelis Lietuvos šiaurėje, Kupiškio rajone; Skodinio dešinysis intakas. Prasideda Jurkštų kaimo apylinkėse, Kupiškio–Utenos paplentėje. Teka vingiais per Tumasonių laukus, ties Girelės mišku suka į šiaurę, teka miško pakraščiu, vėliau – dirbamais laukais, prie Mazgeliškių suka į šiaurės vakarus, teka laukais ir Puodžgirio miško pakraščiu, žemupyje – laukais ir sodybų pakraščiais. Įteka į Skodinį 3,9 km nuo jo žiočių, ties Skodiniais. Visa upelio vaga sureguliuota.

Iš kairės įteka Graužupys, iš dešinės – bevardis upelis iš Puožo ežero. Žemupyje Voškilį kerta kelias . Prie Voškilio įsikūrę kaimai: Tumasonys, Jurgeliškiai, Mielošiai, Mazgeliškiai, Puožas, Keginiai, Puponys II, Skodiniai.

Upėvardis „Švoškilys” greičiausiai yra „Švokšlio” pedirbinys (*švokšlys* – „kas švokščia, neaiškiai kalba”; *švokšti* – „ošti, ūžti, sunkiai kvėpuoti”).

## Šaltiniai
Graužupys (Voškilys)

**Graužupys** – upelis Lietuvos šiaurėje, Kupiškio rajone, Kupiškio ir Šimonių seniūnijose; Voškilio kairysis intakas. Prasideda Kinderių kaime, teka daugiausia dirbamais laukais šiaurės, šiaurės rytų kryptimi, įteka į Voškilį 2,7 km nuo jo žiočių ties Keginiais. Visa upelio vaga sureguliuota.

Prie Voškilio įsikūrusios gyvenvietės: Kinderiai, Papiliai, Liesnosios, Keginiai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *graužas* („žvyras, žvirgždas, akmenuotas krantas, kriaušis“).

## Šaltiniai
Upelis (Kupa)

**Upelis** – upelis Lietuvos šiaurėje, Kupiškio rajone, Kupiškio seniūnijoje; Kupos dešinysis intakas. Prasideda Kuosėnu kaime, teka kaimo laukais pietvakarių ir pietryčių kryptimis, įteka į Kupą 10,5 km nuo jos žiočių, prie Radviliškio–Daugpilio geležinkelio. Visa upelio vaga sureguliuota.

## Šaltiniai
Princas

**Princas** () – vyriškos lyties valdovas (žemesnio rango nei karalius, didysis princas ir didysis kunigaikštis) arba monarcho ar buvusio monarcho šeimos narys.

Žodis „princas“ kilo iš Senovės Romos, kur konsulo pakviestą svarstomu klausimu pirmuoju kalbantį senatorių vadindavo *princeps senatus.* Pirmasis Romos imperatorius Oktavianas Augustas taip pat buvo pirmuoju senatoriumi (princepsu). Viduramžiais (iki XIII a.) princais vadino žemesnius už imperatorius ar karalius valdovus, turinčius alodines teises į savo žemes. Vokietijoje XI-XII a. atsirado princų luomas, apėmęs Šventosios Romos imperatoriui tiesiogiai pavaldžius valdovus: kunigaikščius, markgrafus, arkivyskupus, vyskupus, kai kuriuos abatus ir ordinų vadovus. Germanų kraštuose XVIII a. įsigalint pirmagimystės papročiui, iškilo poreikis atskirti įpėdinius. Monarchus pradėjo vadinti *Fürst*, o jaunesnius šeimos narius ar žemesnes dinastijos atšakas – princais. Princo titulą įprasta vartoti prieš krikščioniškąjį vardą, pavyzdžiui, princas Eugenijus Savojietis.

## Taip pat skaitykiye

* Kunigaikštis
* Pavainikis
* Diduomenė

## Šaltiniai
Tekstologija

**Tekstologija** ( 'žodžių ryšys' +  'žodis, sąvoka, mokslas') – humanitarinių mokslų disciplina, nustatanti ir skelbianti kultūros, religijos, mokslo atžvilgiu svarbių veikalų patikimus tekstus.

## Istorija
Pirmieji tekstologai buvo Aleksandrijos muziejaus tyrėjai, atlikę kritinį Homero ir kitų klasikinių graikų kūrėjų darbų nuorašų palyginimą, nustatę jų kanoninius tekstus. Humanistai ir racionalistai kėlė klausimą dėl antikos literatūros ir ypač Biblijos autentiškumo ir tai padarė įtaką tam, kad Renesanso epochoje suklestėjo teksto kritika, o vėliau – lyginamasis istorinis metodas, kurį tobulindamas vokiečių tekstologas K. Lachmanas (1793–1851) pateikė nuorašų genealogijos sudarymo ir teksto archetipo rekonstrukcijos gaires (vadinamąją stemų teoriją).

## Tikslai
Tekstologija kuria bendrąsias mokslinio redagavimo nuostatas. Taikant filologinius ir istorinius metodus įvairiais atžvilgiais nagrinėjami rankraščiai, spausdinti leidiniai ir kiti rašytiniai šaltiniai: analizuojama jų kilmė, nustatoma autorystė, tiriama struktūra, kalbinės ir žanrinės ypatybės. Nuo XX a. 8-ojo dešimtmečio labiausiai tarptautiniu mastu pripažinta reliatyvistinė anglų ir amerikiečių tekstologija atsisako tradicinio tekstologijos tikslo pateikti vieną geriausią veikalo tekstą ir, taikydama skaitmenines galimybes, yra linkusi į kelių redakcijų lygiagretųjį publikavimą.

## Tyrimų sritys
Pagrindinis dėmesys telkiamas į paleografines ypatybes, variantus ir perrašymo (rinkimo) klaidas, kurių nagrinėjimas leidžia suprasti tekstų chronologiją ir tarpusavio ryšius, įgalina spręsti apie jų autentiškumą, atstatyti pirminius neišlikusius variantus. Šiuolaikinė literatūros tekstologija analizuoja apmatus, juodraščius ir autorines redakcijas, aiškinasi veikalo genezę, kūrybos dėsningumus (vadinamoji genetinė kritika). Tarpdalykiniai tyrimai nukreipti į literatūros prigimties, sklaidos, socialinių funkcijų, civilizacinės reikšmės, semiologinių sistemų sąveikos ir teksto teorijos problemas. Praktinis tekstologijos darbo vaisius – kritiniai ir dokumentiniai leidimai, aptariantys tekstų istoriją, šaltinių ypatybes ir skirtumus, pateikiantys įvairius komentarus.

## Išnašos
Bauskės apgultis

**Bauskės apgultis** () – 1625 m. rugsėjo 14 – 17 d. (rugsėjo 24 – 27 d. pagal Grigaliaus kalendorių) vykusi Bauskės miesto ir pilies apgultis, nedidelis 1600-1629 m. ATR-Švedijos karo ketvirtojo etapo (1625–1627 m. kampanijos) mūšis, pasibaigęs švedų pergale prieš Abiejų Tautų respublikai lojalias Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštystės valdovo Jokūbo Ketelerio pajėgas.

## Mūšio eiga
Švedijos karaliaus Gustavo II Adolfo vadovaujama Švedijos imperijos kariuomenė rugsėjo 5 d. (pagal Grigaliaus kalendorių) po apgulties užėmė Biržus ir tęsdama operacijas prieš Livonijoje įsitvrtinusias Abiejų Tautų Respublikai lojalias vietos didikų pajėgas, pasuko į šiaurę. Švedų pajėgos rugsėjo 14 d. (pagal tuo metu Švedijoje naudotą Julijaus kalendorių, rugsėjo 24 d. pagal Grigaliaus kalendorių) apsiautė Kuršo hercogui Jokūbui Ketleriui priklausiusią Bauskę.

Miesto gynėjų pajėgas buvo gerokai nusilpinęs 1623–1625 m. badas, po kurio prasidėjo maras, apibūdinamas kaip „prasidėjęs siaubingai ir per metus nusinešęs daug žmonių“.

Apsiautę miestą švedai įsirengė dvi apgulties apkasų linijas ir tris artilerijos pozicijas. Po nedidelio apšaudymo rugsėjo 17 (27) d. švedų surengto šturmo metu pilis buvo užima.

Švedai apiplėšė miestą ir pilį. Bauskėje jie išsilaikė iki 1629 m., po ko miestą užėmė ATR pajėgos. Jokūbas Ketleris Bauskę atgavo tik 1660 m., ATR valdovui sumokėjęs 10 tūkst. guldenų.

## Literatūra

* 17. un 18. gadsimta mēra epidēmijas mūspusē. (Bauska) :: PILIS UN MUIŽAS. (latvių k.) archyvuota 2005 m. gruodžio 22 d.:
* Höglund, Lars-Eric, Sallnäs, Åke, Vespalov, Alexander, *Great Northern War 1700–1721, II. Swedens allies and enemies*, Acedia Press, 2000, , 9789197404969, 142 psl.

* Lagerquist, Lars, *Gustavus Adolphus and the Swedish Empire, 1611–1632*, University of Minnesota Press, 1974, (anglų k.), ISBN: 978-0816607391, 246 psl.
* Munthe, Ludvig Wilhelmson (1902). *Kongl. fortifikationens historia*
* Sikora, Radosław, *Poland’s Wars with Sweden, 1621–1629*, Wydawnictwo Uniwersytetu Jagiellońskiego, 2017, (anglų k.) ISBN: 978-83-233-4263-1, 370 psl.

## Išnašos
Šepeta (Skodinys)

**Šepeta** – upelis Lietuvos šiaurėje, Kupiškio rajone, Kupiškio ir Šimonių seniūnijose; Skodinio kairysis intakas. Prasideda Gaigalių miške, apie 7 km į pietryčius nuo Kupiškio, teka Šepetos durpyno pakraščiu šiaurės rytų ir šiaurės vakarų kryptimis, žemupyje suka rytų link, kerta Kupiškio–Utenos plentą, teka Juodymo miško pakraščiu, vėliau mišku, įteka į Skodinį 6,7 km nuo jo žiočių. Visa upelio vaga sureguliuota. Melioracijos grioviais jungiasi su Vėdrupiu ir Rudiliu.

Ties Šepeta įsikūręs Bukėnų kaimas. Iki Šepetos pelkės nusausinimo upelis buvo žymiai trumpesnis, prasidėdavo prie Bukėnų, ties pelkės pakraščiu. 

Upėvardis galbūt sietinas su žodžiu *apšepti* – „apaugti, apželti”, *šepetys* – „kas pasišiaušęs” ar panašiai.

## Šaltiniai
Dovilų–Laugalių siaurasis geležinkelis

**Dovilų–Laugalių siaurasis geležinkelis** – buvusi 1000 mm pločio vėžės siaurojo geležinkelio linija, veikusi 1906–1944 m. Klaipėdos krašte nuo Dovilų iki Laugalių. Klaipėdos–Pėžaičių siaurojo geležinkelio atšaka. Linijos ilgis 4,6 km, pagrindinė kryptis – iš pietvakarių į šiaurės rytus ir atgal.

## Istorija

Ruožas atidarytas 1906 m. spalio 22 d. Tuo metu tai buvo Vokietijos–Rusijos imperijų pasienis. Ruožą eksploatavo akcinė bendrovė „Klaipėdos siaurasis geležinkelis“ (), įkurta 1904 m. Laugalių stotyje ir Grambaviškių stotelėje buvo atliekami ir prekių krovos darbai. Ruože naudoti 2 elektriniai lokomotyvai, 5 garvežiai, 8 keleiviniai vagonai, 3 bagažo vagonai ir 78 prekiniai vagonai. Didžiausia įkalnė ruože buvo 1:125.

1923 m. Lietuvai užėmus Klaipėdos kraštą, geležinkelis atiteko Lietuvai. 1940 m. geležinkelis perduotas „Städtische Werke Memel AG“ akcinei bendrovei, nors jį ir toliau eksploatavo „Ostdeutsche Eisenbahn-Gesellschaft“ bendrovė.

Pasibaigus II pasauliniam karui ir užėjus sovietams 1945 m. geležinkelis išardytas, garvežiai atiduoti į metalo laužą, stotys ir stotelės sunaikintos. Dalyje buvusio ruožo suformuoti vandens telkiniai – Gargždų karjeras ir Dovilų I karjeras.

## Tvarkaraščiai

1914 m. traukiniai nuo Dovilų iki Laugalių vykdavo 12 minučių:

1939 m. vasarą ruože kasdien važinėjo keletas traukinių (visi 2-3 klasės), po 3 traukinius abiem kryptimis. Ruožą traukiniai įveikdavo per 17 minučių:

## Stočių ir stotelių žemėlapis

## Šaltiniai
Club Atlético Tembetary

**Club Atlético Tembetary**, o trumpai vadinamas **„Atlético Tembetary“** – Paragvajaus futbolo klubas iš Vilja Elisos, netoli šalies sostinės Asunsjono. Dar žinomas kaip **Atlético Tembetary Ypané**. Namų rungtynes žaidė „Tembetary“ sporto komplekso futbolo stadione (), talpinačiame 4,5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1912 m. įkurtas Vilja Elisos mieste, netoli šalies sostinės Asunsjono. Kitados rungtyniavo Primera División. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose. 2024 m. sezone Antrame divizione buvo antri.

Nuo 2025 m. sezono rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje – Primera División.

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]: 
*  **Nugalėtojai (5):** 1959, 1976, 1983, 1988, 1995 m.

;  **Tercera División: 
*  **Nugalėtojai (3):** 1955, 1992, 2023 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Marcos Riveros, saugas;
*  José Ariel Núñez, puolėjas;

## Treneriai
*  Arturo Villasanti (2024–)

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Įsruties siaurasis geležinkelis

**Įsruties siaurasis geležinkelis** () – Vokietijos akcinė bendrovė, XX a. 1-ojoje pusėje tiesusi ir eksploatavusi siauruosius geležinkelius Rytprūsiuose – Karaliaučiaus krašte ir Mažojoje Lietuvoje. Pagrindinis plėtros centras buvo Įsruties mieste, kur veikė siaurojo geležinkelio stotis. Bendrovės geležinkeliai driekėsi link Trempų ir Ašvėnų pietuose, Kraupiško šiaurės rytuose, Skaisgirių, Mielaukių ir Ragainės šiaurėje, Virblių vakaruose, dešiniajame Nemuno krante siekė Pagėgius ir Smalininkus. Įmonė taip pat vystė susisiekimą su plačiaisiais geležinkeliais Įsrutyje ir Ragainėje.

## Istorija

Bendrovė įkurta 1900 m. birželio 25 d. Jos bendraįkūrėjos buvo Prūsijos vyriausybė, Rytų Prūsijos provincija ir 4 jos apskritys (Įsruties apskritis, Lankos apskritis, Ragainės apskritis, Tilžės apskritis), taip pat geležinkelių tiesimo bendrovė „Lenz & Co.“. 1902 m. bendrovė atidarė pirmuosius savo ruožus Karaliaučiaus krašte, vėliau juos plėtė iki pat II pasaulinio karo. Įsruties siaurasis geležinkelis priklausė Rytų Vokietijos geležinkelio bendrovei.

1923 m. Lietuvai užėmus Klaipėdos kraštą, dešiniajame Nemuno krante buvę geležinkeliai perėjo Lietuvos žinion. 1924 m. birželio 30 d. „Įsruties siaurasis geležinkelis“ prijungtas prie naujos „Rytprūsių siaurojo geležinkelio“ bendrovės ir tęsė savo veiklą jau kaip pastarosios padalinys.

## Šaltiniai
Loreta Masiliūnienė

**Loreta Masiliūnienė** (g. 1963 m. vasario 2 d. Panevėžyje) – Lietuvos politikė, pedagogė. 2023–2024 m. Panevėžio miesto vicemerė. Eina Panevėžio mero pareigas nuo 2025 m.

## Biografija
Gimė 1963 m. vasario 2 d. Panevėžyje. 1981 m. baigė Panevėžio 10-ąją vidurinę mokyklą. Vėliau studijavo universitete ir įgijo edukologijos magistro laipsnį.

Pomėgiai – knygų skaitymas ir kelionės. Kalba rusų ir anglų kalbomis.

### Darbo patirtis
Didžiąją savo karjeros dalį ji dirbo mokytoja Panevėžio Margaritos Rimkevičaitės technologijos mokykloje, vėliau tapo Švietimo pavaduotoja ir karjeros specialiste.

### Politinė karjera
Nuo 2023 iki 2024 m. ji buvo Panevėžio vicemerė, o nuo 2024 m. yra mero patarėja.

2025 m. kovo 30 d. dalyvavo rinkimuose į Panevėžio merus.

## Šaltiniai
750 mm vėžė

**750 mm vėžė** – siaurojo geležinkelio vėžė, taip pat suderinama su 760 ir 762 mm vėžėmis. Laikoma antrąja populiariausia siaurojo geležinkelio vėže (po 1000 mm vėžės). Šiuo metu naudojama nedaug – kai kuriose Europos šalyse (Ispanija, Lenkija, Lietuva, Šveicarija, Vokietija ir kt.), taip pat kituose žemynuose. Lietuvoje veikiančią vėžę išlaikiusi bendrovė „Aukštaitijos siaurasis geležinkelis“.

## Lietuva

Pirmasis 750 mm vėžės geležinkelis Lietuvoje – Panevėžio–Pastovių geležinkelis buvo nutiestas XIX–XX a. sandūroje. Vėliau, 1932 m. iš 600 mm į 750 mm perkaltas Dūkšto–Drujos geležinkelis. Tokia vėže riedėjo ir Vingio parko geležinkelis sovietmečiu. 1974 m. Panevėžio–Pastovių siaurasis geležinkelis sutrumpintas iki Panevėžio–Rubikių ruožo.

## Šaltiniai
600 mm vėžė

**600 mm vėžė** – viena mažiausių siaurojo geležinkelio vėžė, taip pat suderinama su 597 ir 603 mm vėžėmis. Išlikusi kai kuriose Europos šalyse (Austrija, Ispanija, Lenkija, Prancūzija, Šveicarija, Vokietija ir kt.), taip pat kituose žemynuose. Daugiausia naudojama nedideliems ruožams, mažo svorio vagonams, turistinėms reikmėms, pramoniniams geležinkeliams, kuriuose išvystomas nedidelis greitis.

## Lietuva

Lietuvoje 600 mm vėžę daugiausia nutiesė Vokietija I pasaulinio karo metais, tarp jų Lauksargių–Kelmės siaurasis geležinkelis ir Dūkšto–Drujos geležinkelis. Vėliau buvo nutiesti ir kiti 600 mm vėžės siaurieji geležinkeliai:
* Panevėžio–Joniškėlio siaurasis geležinkelis
* Joniškėlio–Žeimelio siaurasis geležinkelis
* Jonavos–Ukmergės siaurasis geležinkelis
* Vilniaus siaurasis geležinkelis
* Skapiškio–Suvainiškio siaurasis geležinkelis ir kt.

## Šaltiniai
Diduomenė

**Diduomenė** arba **kilmingieji** – socialinė klasė, sutinkama daugelyje aristokratiją turinčių visuomenių. Paprastai pagal hierarchiją užima vietą iškart po karališkosios šeimos. Kilmingieji dažnai būdavo luomas, turėjęs daug išskirtinių funkcijų ir ypatumų. Tarp su šiuo luomu susijusių ypatumų – pranašumai nekilmingųjų atžvilgiu arba tiesiog formalios funkcijos (pvz., pirmenybė, precedencija), besiskiriančios priklausomai nuo šalies ir epochos. Narystė bajorijoje, įskaitant teises ir pareigas, paprastai yra paveldima per tėvo liniją.

Istoriškai kilmingųjų luomą suteikdavo monarchas arba vyriausybė, o įgiję pakankamai valdžios, turto, nuosavybės ar karaliaus palankumo, kartais į bajorų luomą patekdavo ir iki tol luomui nepriklausiusieji žmonės.

Kilmingųjų luomą dažnai sudaro įvairūs rangai. Teisinis bajorystės pripažinimas buvo daug labiau paplitęs monarchijose, tačiau bajorystė egzistavo ir tokiose valstybėse, kaip Nyderlandų Respublika (1581–1795 m.), Genujos Respublika (1005–1815 m.), Venecijos Respublika (697–1797 m.), Senoji Šveicarijos konfederacija (1300–1798 m.), ji tebėra kai kurių nedidelių nepaveldimų santvarkų, pvz., San Marino ir Vatikano miesto, teisinės socialinės struktūros dalis. Klasikinėje Antikoje Romos Respublikos kilmingieji (*nobiles*) buvo šeimos, kilusios iš asmenų, pasiekusių konsulo postą. Kilmingaisiais buvo laikomi tie, kurie priklausė paveldimoms patricijų šeimoms, tačiau konsulų palikuonys plebėjai taip pat buvo laikomi kilmingaisiais.

Paveldima valdžios forma, kai valdo kilmingųjų giminių atstovai, vadinama aristokratija.

## Lietuvoje

Bajorų luomas LDK įvestas po krikšto 1387 m., išleidžiant Didžiųjų kunigaikščių privilegijas. Dar kartą bajorų ir ponų teisės įformintos 1413, 1434, 1447, 1492, 1506, 1529, 1547 m. Po Liublino unijos bajorai ėmė aktyviai dalyvauti politiniame ATR gyvenime. Bajorų įtaką dar labiau sustiprino *[[liberum veto]]*, ėmęs populiarėti XVII a.

Luominė santvarka Lietuvoje galutinai panaikinta po Nepriklausomybės atkūrimo 1918 m.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Princas
1000 mm vėžė

**1000 mm vėžė** (arba ***metrinė vėžė***) – siaurojo geležinkelio vėžė. Šiuo metu daugiausia naudojama Pietų Amerikoje (Argentina, Brazilija, Bolivija), kai kuriose Europos šalyse (Austrija, Ispanija, Prancūzija, Šveicarija, Vokietija), taip pat kituose žemynuose. Vėžė naudojama miesto Geležinkelių transportui, tramvajaus linijoms. 1000 mm atstumas yra matuojamas tarp geležinkelio ruožo bėgių galvučių vidinių paviršių.

## Lietuva

Dabartinės Lietuvos teritorijoje 1000 mm vėžė naudota nedaug – sistemingai juos tiesė tik bendrovė „Klaipėdos siaurasis geležinkelis“. Tokio pločio ruožai:
* Klaipėdos–Pėžaičių siaurasis geležinkelis (34,8 km);
* Klemiškės–Plikių siaurasis geležinkelis (9,8 km);
* Dovilų–Laugalių siaurasis geležinkelis (4,6 km);
* Klaipėdos tramvajus (12 km).

## Šaltiniai
Implikacija

**Implikacija** ( 'sąsaja') – du teiginius jungtimi *jei…, tai* siejantis loginis veiksmas.

Skiriamos šios implikacijos rūšys:
# kauzalinė implikacija
# griežtoji implikacija
# formalioji implikacija
# materialioji implikacija
Kauzalinė implikacija nurodo priežastinę, griežtoji – būtiną reiškinių sąsają. Formalioji implikacija rodo objekto ir jo požymio ryšį. Materialioji implikacija atsiriboja nuo visų prasminių ryšių ir kreipia dėmesį tik į teiginių teisingumą ir klaidingumą; tai pagrindinė implikacijos rūšis. Žymima išraiška *p→q*; pirmasis implikacijos teiginys *p* yra antecedentas, o antrasis *q* – konsekventas. Implikacija klaidinga tik tuomet, jei antecedentas teisingas ir konsekventas klaidingas, visais kitais atvejais ji teisinga. Taikant Implikaciją reiškiama loginė seka.

## Išnašos
Islandijos futbolas 2025 m.

**[[Islandijos futbolas]] 2025 m.**
*  prasidės 2025 m. balandžio 5 d., baigsis rugsėjo 14 d.
* s turnyras prasidėjo 2025 m. kovo 28 d., finalas įvyks rudenį.

## Lygos

|-
| 1-oji || 2025 m. Islandijos geriausiasis divizionas || || || || 12 ||  
|-
| 2-oji || 2025 m. Islandijos I divizionas || || || || 12 ||  
|-
| 3-oji || 2025 m. Islandijos II divizionas || || || || 12 ||  
|-
| 4-oji || 2025 m. Islandijos III divizionas || || || || 12 ||
|-
| 5-oji || 2025 m. Islandijos IV divizionas || || || || 10 || 
|-
| 6-oji || 2025 m. Islandijos V divizionas || || || || || 
|}

### Čempionatas

Besta deild – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvauja 12 komandų. Po I etapo lyga bus išskaidyta į dvi grupes pagal pajėgumą.

### I divizionas

Islandijos I divizionas (*Lengjudeildin*) – antros pakopos pirmenybės. Dalyvauja 12 komandų.

## Taurės

|-
| 2025 m. Islandijos futbolo lygos taurė || Valur Reykjavik || Fylkir Reykjavik || 3-2 || 24 ||  
|-
| 2025 m. Islandijos futbolo supertaurė || Breidablik Kopavogur || KA Akureyri || 3-1 || 2 ||  
|-
| 2025 m. Islandijos futbolo taurė || || || || 74 ||  
|}

### Lygos taurė

Islandijos futbolo lygos taurė buvo 30-asis priešsezoninis turnyras, jame dalyvavo 1–2 pakopų komandos. Taurę iškovojo „Valur“ klubas.

----

----
----

### Supertaurė

Dėl Islandijos futbolo supertaurės kovojo 2024 m. čempionas Breidablik Kopavogur ir taurės laimėtojas KA Akureyri. Supertaurę laimėjo „Breidablik“ klubas.

### Nacionalinė taurė

 – pagrindinis šalies taurės turnyras, vykstantis nuo pavasario iki rudens.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Iceland 2025 (Rsssf.org)
Koupavoguro stadionas

**Koupavoguro stadionas** () – daugiafunkcis stadionas Koupavoguro mieste (Islandija), į pietryčius nuo miesto centro. Daugiausia naudojamas futbolo varžyboms, čia namų rungtynes žaidžia Breidablik Kopavogur klubas. Stadione kelerias rungtynes yra žaidusi . Iš šiaurės vakarinės pusės yra žiūrovų tribūna, stadione nėra įrengtas dirbtinis apšvietimas.

## Istorija

Stadionas atidarytas 1975 m. birželio 7 d. rungtynėmis tarp vietos „Breidablik“ klubo ir svečių Vikingur Olafsvik komandos. 2008 m. atidaryta nauja tribūna – didžiausia Islandijoje, 2008–2009 m. stadionas renovuotas. 2019 m. stadiono žolė pakeista dirbtine danga.

## Šaltiniai
OLM

**OLM** () – japonų animacijos studija, įkurta 1990 m. spalio 3 d. Setagajoje, Tokijuje.

1990–2006 m. studija vadinosi „**Oriental Light and Magic**“. Pavadinimas kilęs iš amerikiečių specialiųjų efektų studijos „Industrial Light & Magic“. Bendrovė geriausiai žinoma dėl „Pokémon“ animė serialo kūrimo.

Panašiai kaip „Bandai Namco Filmworks“ ir „Bones“, studija yra suskirstyta į atskiras, skirtingas gamybos linijas, kurios paprastai pavadintos pagal gamybą vadovaujančio animacijos prodiuserio vardą. Nuo 2025 m. studija oficialiai turi šešias atskiras gamybos linijas.

2017 m. atidarė savo pirmąjį užsienio filialą Malaizijoje kaip „OLM Asia“. Įmonė nuolat bendradarbiauja su amerikiečių animacijos studija „Sprite Animation Studios“. 2024 m. Tailande buvo įsteigtas dar vienas užsienio filialas – „OLM Thailand“.

## Filmografija

### Animė televizijos serialai

### Filmai

## Pastabos

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Mandavė

**Mandavė** () – miestas vidurio Filipinuose, Visajų salyne, Sebu salos rytinėje pakrantėje, prie Kamoteso jūros, šiaurinis Sebu miesto priemiestis. Mandavė įsikūrusi tiesiai priešais Maktano salą, su joje esančiu Lapu Lapu miestu sujungta dviem tiltais. Verčiamasi žvejyba, plėtojama maisto (įskaitant cukraus, alaus), baldų pramonė. Svarbus karaginano eksporto centras.

## Istorija
Vietovę pavadinimu *Mandaui* mini Fernando Magelano kelionės raštininkas Antonijus Pigafeta. Gyvenvietė iškilo XVII a., čia įsikūrus jėzuitams. Miestas nuo 1969 m.

## Šaltiniai
Rytprūsių siaurieji geležinkeliai

**Rytprūsių siaurieji geležinkeliai** () – buvusi Vokietijos akcinė bendrovė, 1924–1945 m. Rytprūsiuose prižiūrėjusi siauruosius geležinkelius. Įmonės geležinkeliai daugiausia buvo dabartinės Kaliningrado srities teritorijoje, nedidelė šiaurinė dalis – vakarų Lietuvoje ir šiaurės rytų Lenkijoje.

## Istorija

Bendrovė įkurta 1924 m. liepos 1 d. sujungus „Įsruties siaurojo geležinkelio“ ir kelias kitas mažesnes siaurųjų geležinkelių bendroves, dėl to kartais laikoma Įsruties bendrovės tąsa. Įmonės valdyba įsikūrė Karaliaučiuje. Bendrovės akcijos priklausė Prūsijos vyriausybei, Rytų Prūsijos provincijai, apskričių ir miestų savivaldybėms. „Rytprūsių siaurasis geležinkelis“ glaudžiai bendradarbiavo su Rytų Vokietijos geležinkelių bendrove. Įmonei priklausė 777 km geležinkelių, tarp jų 21 plačiųjų geležinkelių ruožai, 8 km – elektrifikuoti.

1944–1945 m. žiemą į Rytprūsius įsiveržus sovietų armijai, bendrovė nustojo veikusi.

Bendrovei buvo priskirtos šie geležinkelių ruožai:

## Šaltiniai
2025 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas

**2025 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas** – 20-asis pasaulinis uždarų patalpų atletikos čempionatas vykęs Nankine, Kinijoje.

## Medalių lentelė

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

## Lietuva čempionate

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Danao

**Danao** () – miestas vidurio Filipinuose, Visajų salyne, Sebu salos rytinėje pakrantėje, prie Kamoteso jūros, 27 km į šiaurės rytus nuo Sebu miesto. Jūrų uostas. Praeina Sebu–Bogo plentas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (daugiausia kukurūzai ir ryžiai). Yra Šv. Tomo Viljanuevos katalikų bažnyčia. Driekiasi smėlio paplūdimiai.

## Istorija
Danao pavadinimas kilęs nuo žodžio *danawan* ('sekli lagūna'). Įkurtas 1844 m. kaip akmens anglių eksporto uostas. Miestas nuo 1961 m. Miestas garsėjo dėl ginklų pramonės.

## Šaltiniai
Toledas (Filipinai)

**Toledas** () – miestas vidurio Filipinuose, Visajų salyne, Sebu salos vakarinėje pakrantėje, prie Tanjono sąsiaurio (priešais San Karlosą Negroso saloje). Yra jūrų uostas (keltai į Negrosą), oro uostas, plentų mazgas. Toledo apylinkėse išgaunamos akmens anglys ir vario rūda (didžiausias telkinys Filipinuose, gavybą vykdo „Carmen Copper Corporation“). Rūda kasama atviruoju būdu arba iškasų juostomis, koncentruojama ir išvežama per Sangio uostą. Apylinkėse auginami kukurūzai, cukranendrės. Taip pat trąšų gamybos pramonė, veikia šiluminė jėgainė.

## Istorija
1863 m. žemės drebėjimui sugriovus Hinulavaną, buvo įkurtas Naujasis Hinulavanas. 1869 m. gyvenvietė pervadinta Toledu. Išaugo kaip vario pramonės centras. Miestas nuo 1960 m.

## Šaltiniai
Tagbilaranas

**Tagbilaranas** () – miestas vidurio Filipinuose, Visajų salyne; pagrindinė Boholio salos gyvenvietė ir Boholio provincijos administracinis centras. Yra salos pietvakariuose, prie Boholio sąsiaurio, užstotas Panglao salos. Svarbus jūrų uostas pusiaukelėje tarp Sebu ir Mindanao salų (praplatintas griaunant koralų rifus). Tiltas į Panglao salą (joje yra Boholį aptarnaujantis oro uostas). Turizmas. Veikia Boholio salos valstybinis universitetas, krikščioniškas Šventojo Vardo universitetas.

## Istorija
Tagbilarano gyvenvietę ispanai įkūrė 1742 m., miestas nuo 1966 m.

## Šaltiniai
Tilžės–Mikytų siaurasis geležinkelis

**Tilžės–Mikytų siaurasis geležinkelis** () – buvusi 1000 mm vėžės pločio siaurojo geležinkelio linija, 1914–1944 m. veikusi Mažojoje Lietuvoje nuo Tilžės miesto prekyvietės iki Mikytų. Ruožas buvo elektrifikuotas, jo ilgis 6,48 km, pagrindinė kryptis – iš pietvakarių į šiaurės rytus ir atgal. Linija ėjo nuo Tilžės prekyvietės kairiajame Nemuno krante per Karalienės Luizės tiltą į dešinįjį upės krantą, pro Panemunės gyvenvietę ir toliau link Mikytų. Kai kur nurodoma, kad ruožas Tilžėje baigėsi ne ties prekyviete, bet ėjo dar į vakarus nuo jos, link Tilžės uosto – tokio ruožo ilgis nurodomas 7,55 km  arba 7,54 km.

Faktiškai šis geležinkelis Tilžės mieste veikė kaip Tilžės tramvajaus (veikė 1901–1944 m.) atšaka, nors dažnai laikomas ir pietvakarine Pagėgių–Smalininkų siaurojo geležinkelio atšaka, su kuria jungėsi šiaurės rytiniame gale ties Mikytais. Jungtis su pastaruoju geležinkeliu buvo vakarų kryptimi, link Pagėgių. Lietuvos teritorijoje buvusio Tilžės–Mikytų geležinkelio trasa didele dalimi sutampa su kelio  atkarpa Mikytai–Panemunė.

Patekę į Tilžės miesto teritoriją vagonai šalutiniais bėgiais buvo nutraukiami į uostą. Atkarpa buvo elektrifikuota, geležinkelis naudojo 550 V įtampą, kadangi tokią pat elektros srovę Tilžės elektrinė tiekė ir miesto tramvajaus linijoms.

## Istorija

Ruožas atidarytas 1914 m. gegužės 1 d., nors yra šaltinių, nurodančių dar 1912 m. gruodžio 3 d. Jį eksploatavo akcinė bendrovė „Įsruties siaurasis geležinkelis“. Galinėse stotyse, taip pat Panemunėje buvo atliekami ir prekių krovos darbai. Tilžės prekyvietėje galima buvo perlipti į Tilžės tramvajų.

1923 m. Lietuvai užėmus Klaipėdos kraštą, geležinkelio pietvakarinė dalis liko Rytų Prūsijoje, o didžioji jo dalis – dešiniajame Nemuno krante esantis ruožas – atiteko Lietuvai. Nepaisant to, Lietuvos valdymo metais geležinkelį tebeprižiūrėjo vokiečių įmonės. 1939 m. po Klaipėdos krašto aneksijos geležinkelis vėl atiteko Vokietijai. Tuo metu ruože važinėjo 6 traukiniai.

Pasibaigus II pasauliniam karui ir užėjus sovietams geležinkelis išardytas, nors ne taip greitai kaip kiti Klaipėdos krašto geležinkeliai. Didžioji dauguma buvusių stotelių sunaikinta.

## Tvarkaraščiai

1938–1939 m. ruože kasdien važinėjo 6 traukiniai (visi 2-3 klasės), nuo Tilžės iki Mikytų jie užtrukdavo apie 30 minučių, nors dar 1913 m. kelionė trukdavo tik 22 minutes:

## Stočių ir stotelių žemėlapis

## Šaltiniai
Antoinette 8V

**Antoinette 8V** – vienas ankstyvųjų Prancūzijoje sukurtų aviacinių variklių. Konstrukciškai tai – benzinu varomas „V“ formos, 8 cilindrų vidaus degimo variklis, vienas pirmųjų variklių su slėgine kuro padavimo sistema (kuro įpurškimo sistema).

Variklis buvo sukurtas 1906 m. Jo galingumas siekė 50 AG (37 kW).

Variklis buvo naudojamas įvairiuose ankstyvuose Prancūzijoje sukurtuose orlaiviuose, tokiuose kaip Alberto Santoso-Dumonto () sukurtas Santos-Dumont ''14-bis'' ar variklio kūrėjo įmonės „Antoinette“ sukurtas Antoinette VII. Variklis taip pat montuotas į Didžiojoje Britanijoje sukurtą sportinį Roe I.

## Techniniai duomenys

### Bendrosios charakteristikos

* **Tipas:** V8 tipo skysčiu aušinamas vidaus degimo variklis
* **[[Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo|Cilindro skersmuo]]:** 110 mm
* **[[Vidaus degimo variklio stūmoklio eiga|Stūmoklio eiga]]:** 105 mm
* **[[Vidaus degimo variklio darbinis tūris|Darbinis tūris]]:** 8,0 l
* **Ilgis:** 1 120 mm
* **Plotis:** 630 mm
* **Aukštis:** 540 mm
* **Sausas svoris:** 95 kg

### Komponentai

* **Vožtuvų valdymas:** intake over exhaust
* **Kuro sistema:** kuro įpurškimas
* **Aušinimo sistema:** aušinamas skysčiu

### Galios rodikliai

* **Galia:** 37 kW (50 AG) esant 1 100 aps./min.
* **Specifinė galia:** 0,4 kW/kg

## Išnašos
Lapu Lapu

**Lapu Lapu** () – miestas vidurio Filipinuose, Visajų salyne, Maktano saloje priešais Sebu salą ir joje esančius Sebu ir Mandavės miestus. Su Sebu Lapu Lapu miestą jungia du tiltai. Yra Maktano–Sebu tarptautinis oro uostas, jūrų uostas. Įrengtos naftos saugyklos. Žvejyba, kokospalmių auginimas. Taip pat maisto pramonė, laivų remontas, tradicinė gitarų gamyba. Mieste yra Maktano mūšio memorialas (su Magelano kapu), keletas bažnyčių. Lapu Lapu įsikūrusi karinė oro bazė.

Pagrindinė mieste vartojama kalba – sebuanų.

## Istorija
Dabartinio miesto teritorijoje 1521 m. balandžio 27 d. įvyko susidūrimas tarp ispanų laivyno, vadovaujamo portugalų kapitono Fernando Magelano, ir vietinių maktaniečių, vadovaujamų vado Lapu Lapu. Mūšio metu Fernandas Magelanas žuvo. 1730 m. įsteigta ispanų augustinų misija, gyvenvietė pavadinta ***Oponu***. 1961 m. Oponui suteiktas miesto statusas.

1973 m. Oponas pervadintas į Lapu Lapu maktaniečių vado garbei.


CEBU MACTAN - panoramio.jpg|Tiltas tarp Sebu ir Maktano
The final guitar assembly area (9237841180).jpg|Gitarų dirbtuvės
Mactan street 2017.jpg|Miesto gatvė
Mactan Shrine Magellan marker (Punta Engaño Road, Lapu-Lapu City, Cebu; 01-19-2024).jpg|F. Magelano žūties vietos paminklas


## Šaltiniai
Molbertas

**Molbertas** – stovas, naudojamas atremti paveikslą, piešinį ar kitą meno kūrinį darbo proceso metu. Jį sudaro rėmas su trimis ar keturiomis kojomis ir dažniausiai skirtingais aukščiais reguliuojamas laikiklis, ant kurio dedama drobė ar popierius. Tradiciškai menininkas dirba stovėdamas prie molberto, tačiau aukštį galima reguliuoti pakankamai, kad būtų galima tapyti sėdint.

Molbertai naudojami tiek profesionaliame mene, tiek mėgėjų lygiu. Priklausomai nuo taikymo tipo, jie gali būti įvairių dydžių ir dizaino. Studijiniai molbertai dažniausiai yra dideli ir tvirti, o nešiojami molbertai yra lengvesni ir sulankstomi, tinkami naudoti lauke.

## Istorija
Molbertų istorija siekia senovės pasaulį, romėnų istorikas Plinijus Vyresnysis (23–79) mini matęs didelį įrėmintą paveikslą, pastatytą ant medinio stovo. Šiandien molbertai gaminami iš įvairių medžiagų, pavyzdžiui, medžio, metalo ar plastiko, ir yra pritaikyti įvairioms meno technikoms, įskaitant tapybą aliejumi, akrilu ir akvarele.

## Šaltiniai
Toledas (reikšmės)

**Toledas** () gali reikšti:
* Toledas – miestas Ispanijoje;
* Tolidas (*Toledo*) – miestas JAV, Ohajuje;
* Toledas – miestas Filipinuose;
* Toledas – miestas Brazilijoje, Minas Žeraise;
* Toledas – miestas Brazilijoje, Paranoje;
* Toledas – miestelis Kolumbijoje, Š. Santandere;
* Toledas – miestelis Kolumbijoje, Antiokijoje.

Taip pat:
* Toledo rajonas
* Toledo provincija
* Toledo karalystė
Independiente FBC

**Independiente Foot-Ball Club**, o trumpai vadinamas **Independiente FBC** – Paragvajaus futbolo klubas iš Asunsjono. Dar žinomas kaip **Independiente Campo Grande**, o paprastai vadinamas tiesiog **„Independiente“**. Namų rungtynes žaidė *Estadio Ricardo Gregor*, talpinančiame 3,5 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1925 m. rugsėjo 20 d. įkurtas šalies sostinėje Asunsjone. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose.

Nuo 2011 m. sezono rungtyniavo Primera División. Debiutantai užėmė aštuntąją vietą. 2012 m. sezone liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

2016 m. sezone tapo División Intermedia (II) nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies futbolo lygą.

Nuo 2017 m. sezono rungtyniavo Primera División. 2018 m. sezone bendroje komandų rikiuotėje liko šeštoje vietoje, tačiau iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2019 m. sezono vėl žaidė División Intermedia (II).

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai (1):** 2016 m.

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai (4):** 1962, 1975, 1980, 2001 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Éric Ramos, atraminis saugas;
*  Lorenzo Melgarejo, saugas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* [ Transfermarkt]
* Globalsportsarchive
Club Sportivo San Lorenzo

**Club Sportivo San Lorenzo**, o trumpai vadinamas **„Sportivo San Lorenzo“** – Paragvajaus futbolo klubas iš San Lorenso. Namų rungtynes žaidė *Estadio Gunther Vogel*, talpinančiame 6,2 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1930 m. balandžio 17 d. įkurtas klubas. Ilgą laiką žaidė aukščiausioje lygoje, tačiau iškrisdavo į žemesnius divizionus.

Nuo 2019 m. sezono rungtyniavo Primera División. Debiutantai užėmė devintąją vietą. 2020 m. sezone liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2021 m. sezono žaidė División Intermedia (II).

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai (7):** 1949, 1953, 1960, 1984, 1987, 1994, 2014 m.

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai (2):** 2009, 2017 m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Víctor Ayala, saugas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Koletė

**Sidoni Gabrielė Koletė** (), vadinta **Koletė**, 1873 m. sausio 28 d. Saint-Sauveur-en-Puisaye (Jono departamentas) – 1954 m. rugpjūčio 3 d. Paryžiuje) – prancūzų rašytoja, aktorė ir žurnalistė.

## Kūryba ir pripažinimas
Nelyg Voltaire ir Victor Hugo, Koletė laikoma viena didžiausių prancūzų rašytojų, simbolizuojančių savo laikmetį ir literatūrą. Viena garsiausių prancūzų literatūros romanisčių Prancūzijoje ir užsienyje. Reikšmingą vietą jos gyvenime bei kūryboje užima biseksualumas, kurio viešai visai neslėpė; o taip pat – gili bei išreikšta meilė gamtai, arba švelniai pajuokiantys Gražiosios epochos prancūzų visuomenės aprašymai. 1945 m. ji tapo antrąja moterimi, išrinkta Gonkūrų akademijos nare, o 1949-1954 m. jai pirmininkavo. Koletė – pirmoji moteris Prancūzijoje, kuriai surengtos valstybinės laidotuvės.

## Šaltiniai
Club Deportivo Capiatá

**Club Deportivo Capiatá**, o trumpai vadinamas **CD Capiatá** arba **„Capiatá“** – Paragvajaus futbolo klubas iš Kapjatos. 

Namų rungtynes žaidė *Estadio Lic. Erico Galeano Segovia*, talpinančiame 15 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
2008 m. rugsėjo 4 d. įkurtas klubas. Nuo 2010 m. sezono žaidė Antrame divizionuose. Nuo 2013 m. sezono rungtyniavo Primera División. Debiutantai užėmė penktąją vietą. 2019 m. sezone liko dešimti ir iškrito į žemesnį divizioną. Nuo 2020 m. sezono žaidė División Intermedia (II). Nuo 2022 m. varžėsi Primera B Metropolitana (III). 2024 m. tapo trečiojo diviziono nugalėtojais.

Nuo 2025 m. sezono žaidė División Intermedia (II).

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai (0):**

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai (1):** 2024 m.

## Sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Julio Irrazábal, gynėjas;
*  Fabio Escobar, puolėjas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Club Sportivo Carapeguá

**Club Sportivo Carapeguá**, o trumpai vadinamas **„Carapeguá“** – Paragvajaus futbolo klubas iš Karapegvos. Namų rungtynes žaidė *Estadio Municipal de Carapeguá*, talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
2010 m. rugsėjo 3 d. įkurtas klubas. 2011 m. sezone debiutavo Antrame divizionuose – División Intermedia. Užėmė antrą vietą ir pateko į stipriausią šalies futbolo lygą.

Nuo 2012 m. sezono rungtyniavo Primera División. Debiutantai užėmė devintąją vietą. 2013 m. sezone liko vienuolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2016 m. sezono varžėsi Primera B Nacional (III). Nuo 2023 m. sezono vėl žaidė División Intermedia (II).

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai ():** m.

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai ():** m.

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga.

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Rubén Maldonado, gynėjas;
*  Nelson Cuevas, saugas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Deportivo Santaní

**Deportivo Santaní**, o trumpai vadinamas **„Santaní“** – Paragvajaus futbolo klubas iš San Estanislao. Namų rungtynes žaidė *Estadio Juan José Vázquez*, talpinančiame 8 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
2009 m. vasario 27 d. įkurtas klubas. Nuo 2010 m. sezono žaidė Antrame divizione. 2015 m. debiutavo stipriausioje šalies futbolo lygoje, tačiau liko devintoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2018 m. sezono vėl rungtyniavo Primera División. Užėmė devintąją vietą. 2019 m. sezone liko dvylikti ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  **[[Segunda División (Paragvajus)|Segunda División]]:
*  **Nugalėtojai (0):**

;  **Tercera División:
*  **Nugalėtojai (0):**

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Paragvajaus nacionalinei rinktinei
*  Christian Ovelar, puolėjas;

## Treneriai
* 

## Išnašos

## Nuorodos
* **[ Oficiali klubo svetainė]**
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ona Barisaitė

**Ona Barisaitė** (1934 m. gruodžio 22 d. Panevėžyje – 2011 m. birželio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja chirurgė.

## Biografija
Gimė pedagogės Sofijos Stalionytės-Barisienės ir inžinieriaus Juozo Bariso šeimoje. Šeimoje jau augo seserys Danutė (1929–2023) ir Laima (1930–2005), brolis Antanas (1933–1986).

1940–1944 m. Ona Barisaitė mokėsi Panevėžio pradžios mokykloje Nr. 1. 1952 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. Mokslus baigė 1958 m., buvo paskirta dirbti chirurge Vilniaus I tarybinėje klinikinėje ligoninėje. Teko dirbti Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Hospitalinės chirurgijos katedros vyr. laborante, Širdies ir kraujagyslių sistemos eksperimentinės chirurgijos skyriaus vyr. moksline bendradarbe. Vėliau dirbo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose.

1984 m. O. Barisaitei suteikta aukščiausia gydytojo chirurgo kvalifikacinė kategorija. 1985–2000 m. – kardiochirurgė Vilniaus universiteto Širdies chirurgijos centre.

Savo pasišventimą chirurgijai ir ligoniams derino su dailininkės talentu ir nupiešė beveik visų Vilniuje darytų širdies operacijų schemas. O. Barisaitės piešinių yra knygose: Vytauto Sirvydžio monografijoje „Širdies operacijos“ (Vilnius, 2021), „Klinikinė chirurgija“ (Vilnius, 1969, 1980), „Širdis yra graži. Knyga apie profesorių Algimantą Marcinkevičių“ (Vilnius, 2011).

Vilniaus universiteto Širdies chirurgijos klinikos įkūrėjo prof. Algimanto Marcinkevičiaus palaikoma O. Barisaitė rinko eksponatus Vilniaus miesto klinikinėje ligoninėje kuriamam Lietuvos chirurgų draugijos muziejui.

1991 m. sausio 13 d. kartu su kitais gydytojais O. Barisaitė prie LR Seimo organizavo Raudonojo Kryžiaus medicinos punktą ir teikė pagalbą nukentėjusiems. Už drąsą ir pasiaukojimą ginant Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę apdovanota Sausio 13-osios atminimo medaliu.

Palaidota Saltoniškių kapinėse Vilniuje.

## Atmintis
Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešojoje bibliotekoje saugomas Barisų šeimos fondas. Fonde – Barisų šeimos dokumentai, fotografijos, korespondencija, O. Barisaitės piešiniai, dienoraščiai ir kiti dokumentai.

## Šaltiniai
Barisas

;Barisas
* Antanas Barisas – hidrologas;
* Kasparas Barisas – dainininkas, dainų autorius, muzikos prodiuseris;
* Kastytis Barisas – choro dirigentas ir pedagogas.
;Barisaitė
* Laima Barisaitė – grafikė;
* Ona Barisaitė – gydytoja chirurgė.

Kita forma – *[[Barysas]]*. Pavardė paplitusi Panevėžyje, Kaune, Ariogalos, Baisogalos apylinkėse. Kilusi iš slaviškų asmenvardžių , ,  < iš vardo *Бopис*.

## Šaltiniai
Uruguay Montevideo

**Uruguay Montevideo Fútbol Club** arba **Uruguay Montevideo**, o trumpai vadinamas **Uruguay** – Urugvajaus futbolo klubas iš Montevidėjo. 

Namų rungtynes žaidė Parque ANCAP stadione, talpinančiame 4 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
1921 m. sausio 5 d. įkurtas klubas. Kitados rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Nuo 2021 m. varžėsi Antrame divizione.

## Laimėjimai
;  **[[Primera División (Urugvajus)|Primera División]]**
*  **Čempionai (0)**: 

;  Segunda División:
*  **Nugalėtojai (0):**

## Sezonai

; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Urugvajaus nacionalinei rinktinei
*  Carlos Sánchez,
*  Guillermo Elizondo

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive