open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Petras Krakauskas

**Petras Krakauskas** ( g. 1957 m. kovo 15 d. Seinuose) – Lenkijos lietuvių futbolininkas, žinomas Farerų salų futbolo klubų treneris.

## Biografija
Vaikystę praleido Žvikeliuose, vėliau šeima persikėlė į Suvalkus, kur Petras baigė miesto 2-ąją pagrindinę mokyklą ir M. Konopnickos bendrojo lavinimo licėjų. 1980 m. magistro laipsniu baigė Poznanės kūno kultūros akademiją. Dar pagrindinėje mokykloje pradėjo žaisti Suvalkų klubo „Wigry” jaunių komandoje, vėliau perėjo į pagrindinį sąstatą. Šios komandos puolėjo pozicijoje žaidė Lenkijos antrojoje lygoje, o 1976-88 metais – šalies aukščiausios lygos Poznanės „Lech“ komandoje, 1980–1985 m. – Pozanės „Olimpia“ klube. 1985–88 m. gynė Liubino „Zagłębie“ futbolo klubo spalvas.

1989 metais persikėlė į Farerų salas (Danijos Karalystė), kur šešerius metus žaidė Sanduro B-71 klube. Vėliau pradėjo trenerio karjerą, treniravo Farerų salų Aukščiausios lygos komandas: VB Vágur, ÍF Fuglafjørður, B36 Tórshavn, EB/Streymur, 07 Vestur. Turi UEFA A klasės futbolo trenerio licenciją.

## Šeima
* Žmona Alicija – Lenkijos valstybinių geležinkelių tarnautoja
* Sūnus Petras – elekronikos inžinierius-magistras, verslininkas
* Sūnus Paulius – Poznanės technikos universiteto Mechatronikos fakulteto studentas

## Šaltiniai
* Petras Krakauskas (90minut.pl)
* Kostas Leončikas. Futbolininkas Petras Krakauskas
Beržūna

**Beržūna** ()  – upė Baltarusijoje, Minsko ir Gardino srityse, dešinysis Nemuno intakas. Prasideda Molodečno rajone 300 m virš jūros lygio. Aukštupyje skiria Ašmenos aukštumą nuo Minsko aukštumos, žemupyje teka Nalibokų giria. Įteka į Nemuną 128 m virš jūros lygio.

Upės plotis aukštupyje – 5–20 m, žiotyse – iki 50 m.

Didesnių miestų prie upės nėra. Gyvenvietės – Bokštas, Gorodki.

Intakai – Isločė, Galšia, Čepūnė, Volka.

## Pastabos
Racibužas

**Raci̇̀bužas**  () – miestas Lenkijos pietuose. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Katovicų vaivadijai. Racibužo apskrities administracinis centras. 56 084 gyventojai (2008 m. duomenys).

## Sportas
* RTP Unia Racibórz futbolo klubas.
* RTP Unia Racibórz (moterys) buvusi moterų futbolo komanda
* „Stadion OSiR“, kurio talpa 6 tūkst. žiūrovų.

## Taip pat skaitykite
* Racibužo kunigaikštystė

## Nuorodos

* Oficiali svetainė  (lenkų k.)
Francisco Macias Nguema

**Fransiskas Masiasas Ngema** (, 1924 m. sausio 1 d. – 1979 m. rugsėjo 29 d.) – pirmasis Pusiaujo Gvinėjos prezidentas. Šias pareigas jis ėjo nuo 1968 m. iki jo nuvertimo 1979 m.

Savo politinę karjerą Nguema pradėjo tapdamas Mongomo miesto meru Ispanijos kolonizacijos laikotarpiu. Vėliau jis buvo vietinio parlamento narys. Prieš šaliai paskelbiant nepriklausomybę 1968 m. dviejų turų rinkimuose Nguema buvo išrinktas prezidentu. Nguema valdymas buvo brutalus ir žiaurus. Buvęs šalies ministras pirmininkas Bonifacio Ondo Edu buvo marinamas badu ir numarintas kalėjime iš karto po to, kai Nguema tapo prezidentu. Šiuo laikotarpiu kiti buvę aukšti šalies pareigūnai oficialiai buvo pripažinti kaip nusižudę, nors daugelis mano, kad juos ištiko toks pats likimas, kaip ir Edu.

Nguema žmogaus teisių pažeidinėjimų pasekmė buvo daugiau nei trečdalio šalies gyventojų emigracija į kitas šalis. Visi priespaudos instrumentai (kariuomenė, asmens sargybiniai) buvo kontroliuojami Nguema ar jo aplinkos žmonių. Tarp keistų prezidento veiksmų pažymimas draudimas šalyje naudoti žodį *intelektualas* bei valčių naikinimas (buvo uždrausta žvejyba).

1979 m. rugpjūčio 3 d. jis jėga buvo nuverstas nuo prezidento posto Teodoro Obiang Nguema Mbasogo, kuris buvo šalies gynybos vice ministras. Mbasogo ir dalis kariuomenės sugebėjo sugauti pabėgusį Nguema šalies miškuose rugpjūčio 18 d.

Šalies kariuomenės teismas pradėjo rinkti įrodymus prieš Nguema režimą. Tarp kaltinimų buvusiam prezidentui buvo ir tokie, kaip genocidas, masinės žmogžudystės, visuomeninių lėšų pasisavinimas, žmogaus teisių pažeidimai ir vagystės.

Teismas nuteisė Nguema mirties bausme ir 1979 m. rugsėjo 29 d. ši bausmė buvo įvykdyta.

Laikomas vienu didžiausų kleptokratų Afrikos šalių prezidentų. Dėl savo prievartos ir žiaurumo jis lyginamas su Pol Potu.

## Šaltiniai

|-
Hearts of Iron III

**Hearts of Iron III** (HOI III) – grand strategijos žanro strateginis kompiuterinis žaidimas, 2009 m. rugpjūčio 23 d. išleistas švedų kompanijos „Paradox Interactive“. Kaip ir antrojoje serijos dalyje, galima žaisti už bet kurią pasaulio valstybę laikotarpyje nuo 1936 iki 1948 m. Žaidimo grafika remiasi Clausewitz grafiniu varikliu, kaip ir ankstesnis „Paradox“ žaidimas „Europa Universalis 3“.

## Apžvalga
Žaidėjas pasirenka vieną iš daugelio pasaulio šalių ir plėtodamas ekonomiką, vystydamas karinius vienetus, bando laimėti Antrąjį pasaulinį karą. Žaidimo eigoje galima prisijungti prie trijų frakcijų (aljansų) – Sąjungininkai, Kominterno arba Ašies – arba likti neutraliems.

### Žaidimo aspektai
* 12 metų pasaulio istorijos;
* Galima žaisti už Lietuvą;
* Daugiau nei 100 šalių;
* Įvairiapusė diplomatija: valstybių reputacija, šnipinėjimas, karai, prekyba ir sąjungos tarp valstybių;
* Realistiški sausumos, oro ir vandens kariniai vienetai;
* Galimybė pakeisti istoriją – pvz., laimėti Antrąjį pasaulinį karą, žaidžiant už Vokietiją;
* Žaidime naudojamas 3D topografinis žemėlapis, kurį sudaro apie 6000 provincijų (pasaulio žemėlapio dalių) ir kitos jūros zonos;
* Daugiau nei 1000 politinių veikėjų;
* Daugiau nei 200 istorinių įvykių;
* Daugelio žaidėjų režimas, kur galima keliese valdyti pasirinktas valstybes.
Bakanas (ežeras)

**Bakanas** ( arba *Bakans*) – ežeras Latvijoje, Maduonos savivaldybėje. Netoli ežero įsikūrusi Dzelzava ir Jaunbakanai.
Darbas (reikšmės)

Žodžio **darbas** reikšmės:

* darbas – fizinė ar protinė veikla, dirbimas, duodantis tam tikrus rezultatus:
** mechaninis darbas – fizikinė sąvoka.
* darbas – tam tikras veiklos produktas. Pvz., mokslinis darbas;
* „Darbas“ – leidinys:
** Darbas – literatūros almanachas, išėjęs 1932 m. Kaune;
** Darbas – JAV lietuvių profsąjungos laikraštis;
** Darbas – Socialistų liaudininkų demokratų laikraštis, ėjęs 1919–1920 m. Kaune;
** Darbas – Urugvajaus lietuvių darbininkų laikraštis, ėjęs 1935–1975 m.;
** Darbas – Brazilijos komunistų partijos laikraštis, ėjęs 1934 m.;
** Darbas – Pasvalio rajono laikraštis;
** Darbas – Lietuvos darbo žmonių laikraštis, leistas 1936–1940 m. Kaune;
** Darbas – JAV lietuvių žurnalas.

Taip pat leidiniai sudėtingesniais pavadinimais:
* Darbas ir poilsis – Lietuvos profsąjungų mėnesinis žurnalas, leistas 1969–1991 m.;
* Sveikata ir darbas – Lietuvos ligonių kasų organas, mėnesinis ligonių kasų socialinio draudimo žurnalas, ėjęs nuo 1934 m. sausio mėn. iki 1940 m. gruodžio 15 d. Kaune.
Burekas

**Burekas** (, , Balkanų kalbose *burek*) – patiekalų grupė, plačiai paplitusi Didžiosios stepės virtuvėse, Islamo virtuvėse (pirmiausia Turkų virtuvėje), Balkanų virtuvėse. Šiems patiekalams būdinga tai, kad jufka tešla įdaroma įvairiais produktais (mėsa, daržovėmis, sūriu ir pan.) ir termiškai apdorojama (dažniausiai verdama riebaluose ar kepama, bet gali būti ir verdama).

Žinomiausias Lietuvoje bureko variantas yra čeburekas.

Žodis *börek* yra kilęs iš tiurkų kilmės veiksmažodžio *bur-*, kas reiškia „suvynioti“. Iš tiurkiško varianto *piroq* kilęs rusų kalbos žodis *pirog* (t. y. pyragas).

## Istorija
Burekas ir jufka tešla yra vienas svarbiausių kulinarinių atradimų, padarytų Didžiosios stepės klajoklių tautų. Šio tipo patiekalai buvo paplitę didžiuliame areale dar mūsų eros pradžioje, o į Islamo virtuves ją atsinešė tiurkai seldžiukai XI a. Tokiu būdu burekai buvo gaminami visų musulmoniškų tiurkų tautų.

Didžiausias bureko suklestėjimas buvo XV–XVIII a., kuomet Osmanų imperijoje įsigalėjo turkiškos virtuvės patiekalai, o įvairios burekų rūšys perduotos į daugybę aplinkinių šalių virtuvių, – pirmiausiai į Levanto, Balkanų virtuves.

## Variacijos
Didžiausia burekų įvairovė yra turkiškoje virtuvėje. Čia jų porūšių yra daugybė, ir jie vadinami pagal gaminimo būdą (*su böreği* – virti), formą (*kol böreği*, *fincan böreği* – puodelio formos, *muska böreği* – talismano formos, *gül böreği* – rožės formos, *sigara böreği* – cigaretės formos) ar įdarą (*Çiğ börek* (čeburekas) – su malta žalia mėsa, *talaş böreği* – su dažovėmis ir pjaustyta mėsa) ir t. t.

Levanto ir kitose gretimose arabų virtuvėse burekai dažniausiai gaminami tūtelės formos ir įdaromi smulkinta, vietiniais pagardais (prieskoniais, riešutais, razinomis) skaninta mėsa. Čia jie sudaro svarbią meze patiekalų dalį.

Izraelio virtuvėje burekai vadinami *bourekas*, ir įdaromi labai įvairiais įdarais (sūriu, bulvėmis, špinatais, baklažanais, grybais, picos mišiniu), kurie atsispindi patiekalo formoje: pvz sūrio burekai yra trikampiai, bulviniai – keturkampiai, picos – tūtelės formos, špinatiniai – maišelių formos ir pan. Burekai dažnai būna nedideli, kad tiktų meze.

Balkanų virtuvėse burekai (, , , al. *byrek*) dažniausiai valgomi kaip greitas maistas ir netgi egzistuoja specialios parduotuvės (*Buregdžinica*). Čia burekai suprantami dažniausiai kaip apvalios formos keptuvėje kepami kepiniai, pagaminti sluoksniuojant jufka tešlą su įdaru. Manoma, kad ši bureko variacija išrasta Serbijoje XV a. Balkanų virtuvėse burekas inspiravo kitus panašius, bet kitaip vadinamus patiekalus: bulgarų banica, serbų gibanica, graikų tiropita, spanakopita ir t. t.

Krymo totorių virtuvėje buvo paplitę nevirta mėsa gaminti burekai, čia vadinami *çibörek* (t. y. „skanūs burekai“), kurie TSRS laikais išplito visoje Sąjungoje, įskaitant ir Lietuvą, kaip čeburekai.
KS Gramozi Ersekë

**Ersekės „Gramozi“** – Albanijos futbolo klubas  iš Ersekės.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

|}

|}

## Garsesni žaidėjai
*  Armando Sadiku

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* RSSSF duomenų bazė
Vosbučių piliakalnis

**Vosbučių piliakalnis**, dar vadinamas **Pilaitės kalnu** – piliakalnis Kėdainių rajono vakaruose, Krakių seniūnijoje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Pajieslio, Vosbučių kaimo pietiniame gale. Stūkso Šušvės dešiniajame krante, prie jos intako Pečupės žiočių. Aikštelė trikampės formos, driekiasi šiaurės – pietų kryptimi. Ilgis 17,5 m, plotis (šiaurinėje pusėje) 9 m. Šiaurėje supiltas 2 m aukščio, 16 m pločio pylimas 3,5 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai statūs, 7-10 m aukščio. Tame pylime iškasta duobė.

Piliakalnio šlaitai kai kur apaugę krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmetyje – II tūkstantmečio pradžioje.


Vosbučių piliakalnis.jpg
Vosbučių piliakalnis 1.jpg
Vosbučių piliakalnis 2.jpg
Vosbučių piliakalnis 3.jpg
Vosbučių piliakalnis 4.jpg
Vosbučiai002.JPG|Piliakalnis iš šiaurės pusės
Vosbučiai003.JPG|Piliakalnis iš pietų pusės


## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Viktoras II

**Viktoras II** (*Vittore II*, gimimo vardas **Gebhard Graf von Calw, Tollenstein und Hirschberg**, gimė apie 1018 m. Bavarijos regione, Vokietijoje, – mirė 1057 m. liepos 28 d., palaidotas Ravenoje, kapas neišlikęs) – Popiežius nuo 1055 m. balandžio 13 d. iki mirties.

## Biografija

Viktoras II kilęs iš didikų šeimos, Švabijos kunigaikščio sūnus, imperatoriaus Henriko III giminaitis. Būdamas 24 metų paskirtas Eichšteto vyskupu, buvo vienas iš imperatoriaus patarėjų.

Mirus Leonui IX Romos delegacija vadovaujama Hildebranto (Grigalius VII) susitiko su imperatoriumi 1054 metų spalį norėdami sužinoti jo kandidatūrą į popiežiaus vietą. Nominuotas Hebhardas atvyko į Romą 1055 metais ir buvo įšventintas Šventojo Petro bazilikoje balandžio 13 dieną.

1055 m. birželį Viktoras susitiko su imperatoriumi Florencijoje, kur surengė Bažnyčios susirinkimą. Dar kartą patvirtintos Leono IX smerktos simonijos, dvasininkų vedybos, bažnyčios turto švaistymas. Po susirinkimo negrįžo į Romą ir pasiliko imperatoriaus dvare, kaip jo patarėjas. Išnaudodamas imperatorius galias, stiprino Bažnyčios įtaką ir turtus. Mirė greitai po grįžimo į Italiją, Arezo mieste 1057 m. liepos 28 dieną.

Vykdydami popiežiaus valią, jo palaikai buvo gabenami į Eichštetą, bet pakeliui pavogti ir nugabenti į Raveną, kur jis ir buvo palaidotas.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai
Dingli Swallows FC

**Dinglio „Swallows“** – Maltos futbolo klubas iš Dinglio.

## Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo IZIBET Mėgėjų lygoje (III pakopa). „B“ grupėje liko devintoje vietoje. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
SSC Bari

**Società Sportiva Calcio Bari**, trumpai vadinamas tiesiog **Bari** – Italijos futbolo klubas iš Bario, įkurtas 1908 m. 

## Istorija
Sėkmingiausias klubo sezonas buvo 1996 m., tais metais klubo žaidėjas Igor Protti tapo rezultatyviausiu Serie A pelnė 24 įvarčius. 

Klubas didžiuojasi tuo, kad užugdė Italijos vyrų futbolo rinktinės puolėją Antonio Cassano.

## Pasiekimai
* s pusfinalis (1940, 1963, 1984 m.)

## Sezonai

|}

## Logotipas

Vaizdas:AS Bari.svg|AS Bari
Vaizdas:SSC Bari.png|SSC Bari


## Spalvos

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* AS Bari Calcio – Storia
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Jufka

**Jufka** () – tešlos rūšis, paplitusi dideliame areale Eurazijoje. Ji plačiai naudojama Didžiosios stepės virtuvėse, Turkijos virtuvėje, Azerbaidžano virtuvėje, Balkanų virtuvėse ir kt.

Yufka yra turkiškas žodis, tuo tarpu kitose kalbose ta pati tešla yra vadinama kitais pavadinimais: , , , . Kai kuriose vakarų kalbose žinoma graikišku pavadinimu *phyllo*.

## Istorija
Jufka žinoma nuo mūsų eros pradžios, ir buvo plačiai naudojama klajoklių tiurkų tautų, gyvenančių Didžiojoje stepėje. XI a. Seldžiukai, užkariavę Persiją, atsinešė šios tešlos tradicijas į Islamo kraštus. Greičiausiai per Mongolus ši tešla pasiekė Rytų Europos virtuves. Lietuvoje nuo seno prigijo vienas iš šios tešlos gaminių – žagarėliai.

Labiausiai šios tešlos gaminius išplatino turkai, kurie, sukūrę Osmanų imperiją, ištobulino jufkos gamybą iki didžiausių aukštumų ir išpopuliarino juos Šiaurės Afrikoje, Levante, Balkanuose. Dabar jufka sudaro svarbią daugelio pasaulio virtuvių dalį, nors yra beveik nežinoma Vakarų Europoje.

## Gamyba ir patiekalai
Jufka gaminama kaip prėska tešla, t. y. miltai (dažniausiai kvietiniai) maišomi su skysčiu (dažniausiai vandeniu). Jufkos gamybos išskirtinumas yra jos kočiojime, kedangi kočiojant tešla daug kartų barstoma miltais ir lankstoma, tokiu būdu suformuojant daugybę nematomų sluoksnelių. Kočiojant naudojamas labai didelis apvalus stalas ir ilgas kočėlas. Terminio apdorojimo metu dėl šių sluoksnelių atsiranda purumas ir pūslės.

Kita tešla, gaminama panašiu būdu, yra sluoksniuota tešla, tačiau ji nuo jufkos skiriasi tuo, kad čia sluoksniuojama su riebalų mišiniu, o ne miltais.

Jufka termiškai apdorojama gali būti labai įvairiai. Ji yra verdama (taip gaunami *su borek*, *güllaç* ir pan.), sausai kepama ant specialios tiurkiškos keptuvės sadžo (taip gaunama jufka duona, giozleme, qutab ir pan.), verdama riebaluose (taip gaminami žagarėliai, čeburekai), kepami riebaluose keptuvėje ar krosnyje (baklava, gibanica ir pan.).

Dažniausiai jufkos gaminiai grupuojami keletą rūšių. Tarp jų yra jufka duona, burekai (įdaryta jufka), baklava (jufkos saldumynai), *güllaç* (virtos jufkos saldumynai) ir pan.

## Nuorodos
Apie tešlą
Stasys Čepulis

**Stasys Čepulis** (1910 m. birželio 1 d. Šukeliškė, Dūkšto valsčius – 1989 m. balandžio 14 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas chirurgas, stomatologas, medicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Sūnus Gediminas Kazys Čepulis. 1937 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. medicinos mokslų daktaras.

1944–1951 m. Vilniaus universiteto, 1951–1984 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, instituto Chirurginės stomatologijos katedros (1951–1958 m. Stomatologijos katedra) vedėjas; nuo 1959 m. profesorius. 1981 m. jo vadovaujami stomatologai Lietuvoje pirmą kartą pradėjo implantuoti dantis. Ilgametis Stomatologų mokslinės draugijos pirmininkas.

## Bibliografija
* Chirurginė stomatologija, vadovėlis, 1974 m.
* Klinikinė chirurgija, vadovėlis, vienas autorių, 1969 –1980 m.
* Klinikinė gastroenterologija, vienas autorių, 1979 m.

## Šaltiniai
Gustav Kraatz

**Ernst Gustav Kraatz** (1831 m. kovo 13 d. Berlyne, Vokietija – 1909 m. lapkričio 2 d. Berlyne) – vokiečių entomologas, Humboldtų universiteto profesorius.

## Biografija

Kraatz lankė realinę gimnaziją Berlyne, studijavo teisę, vėliau – zoologiją. 1856 metais Jenoje apgynė disertaciją iš koleopterologijos. Po daugelio kelionių užsienyje buvo vienas „Vokietijos vabzdžių gamtos istorijos“ sudarytojų. Tyrė Coleoptera (vabalus), paskelbė apie 1400 publikacijų.

1856 m. Kraatz įsteigė Berlyno entomologijos draugiją, 1881 m. – Vokietijos bendrosios ir taikomosios entomologijos bendriją (*Deutsche Gesellschaft für allgemeine und angewandte Entomologie*), buvo ilgametis jos pirmininkas. 1886 metais įkūrė Vokietijos nacionalinį entomologijos muziejų. Jo asmeninės kolekcijos saugomos Vokietijos entomologijos institute (DEI).

## Darbai
* *Naturgeschichte der Insecten Deutschlands*. Abt. 1. Coleoptera. Zweiter Band. Verlag der Nicolaischen Buchhandlung, Berlin 1856–1857

## Literatūra
* *„Brandenburgia“. Monatsblatt der Gesellschaft für Heimatkunde der Provinz Brandenburg zu Berlin*. XIX. Jahrgang 1910/11, Berlin 1911, S. 24–25

## Nuorodos
* Vokietijos entomologijos instituto istorija (vokiečių k.)
Pečiupė

**Pečiupė** – upokšnis Kėdainių rajono vakaruose, Krakių seniūnijoje; Šušvės dešinysis intakas. Prasideda Šilainių miško pakraštyje, į vakarus nuo Šilainių. Teka į pietus palei mišką, žemupyje pasuka į pietryčius, kerta Pernaravos-Pašušvio kelią ir Vosbučių piliakalnio papėdėje įteka į Šušvę (40,8 km nuo jos žiočių).

Aukštupio vaga sureguliuota.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *pečius* („krosnis“), bet gali būti ir asmenvardinės kilmės (nuo *Pėčys, Pėčius*).

## Šaltiniai
Ersekė

**Ersekė** – miestas pietryčių Albanijoje, pasienyje su Graikija; Kolonės apygardos centras. Yra mokykla, ligoninė, biblioteka. Gausiai auginami obuoliai.

## Sportas
* KS Gramozi Ersekë (futbolas)

## Šaltiniai
Gediminas Kazys Čepulis

**Gediminas Kazys Čepulis** (1941 m. kovo 11 d. Vilniuje – 2003 m. liepos 28 d. Maskvoje) – Lietuvos gydytojas virusologas imunologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967–1982 m. Maskvos virusologijos instituto, nuo 1982 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) mokslinis bendradarbis. 1988 m. biologijos mokslų daktaras. Palaidotas Kaune.

## Mokslinė veikla
1967 m. nustatė, kad šeimininko ląstelės antigeninės medžiagos, nuo kurių priklauso viruso rūšinis specifiškumas, turi lemiamą reikšmę viruso adaptacijai, 1969 m. šis reiškinys įregistruotas kaip atradimas. Svarbiausi darbai iš onkovirusologijos, imuninės sistemos faktorių, virusinių infekcijų ir onkologinių procesų modeliavimo ir reguliavimo. Tarptautinio energoinformacinių mokslų akademijos (1995 m.), Tarptautinio informatizavimo akademijos (1996 m.) narys. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių. 9 atradimų, 7 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Virusai ir imlumas. – Vilnius: Mokslas, 1983. – 44 p.

## Šaltiniai
Pelagijus I

**Popiežius Pelagijus I** (? m. Romoje – m. 561 m. kovo 4 d. Romoje) – 60-asis popiežius, vadovavęs krikščionių bažnyčiai nuo 556 m. iki mirties.

Pelagijus gimė kilmingoje romėnų šeimoje. Jo tėvas Jonas buvo vienos iš dviejų Italijos vyskupysčių vikaru.

Pelagijus lydėjo popiežių Agapetą I kelionės į Konstantinopolį metu, o vėliau buvo paskirtas šio miesto apaštališkuoju legatu.

Kuomet popiežius Vigilijus imperatoriaus Justiniano I įsakymu išvyko į Konstantinopolį, Pelagijus liko Romoje ir ėmė laikinai eiti popiežiaus pareigas. Tuo metu gotų karalius Totila pradėjo Romos blokadą. Pelagijus šelpė bado užkluptus žmones savo resursais ir tuo pačiu bandė priversti karalių sudaryti paliaubas. Nors to ir napvyko padaryti, tačiau 546 m. gruodį Totilai užėmus Romą Pelagijus įkalbėjo karalių pasigailėti žmonių ir jų neišžudyti. Totila išsiuntė Pelagijų į Konstantinopolį, kur dvasininkas turėjo organizuoti taikos sutarties sudarymą, tačiau Justinianas I išsiuntė Pelagijų atgal sakydamas, kad už Italijos žemes atsakingas yra karvedys Belisarijus.

Manoma, jog Pelagijaus iniciatyva buvo pastatyta Šventųjų apaštalų bazilika Romoje. Jis taip pat švente paskelbė dieną, kuomet karvedys Narsas galutinai sutriškino ostgotus.

Pelagijų į popiežius pasiūlė imperatorius Justinianas I. Dar prieš įšventinimą į popiežius Pelagijus kritikavo Justiniano I bandymus pasmerkti „Trijų skyrių“ idėją, kuria norėta suderinti Sirijos ir Egipto ortodoksų bei likusių ortodoksų pažiūras. Visgi tapęs popiežiumi Pelagijus I parėmė imperatoriaus sprendimą. Šis žingsnis sugadino popiežiaus reputaciją Italijoje, Galijoje bei likusioje Vakarų Europoje, o Pelagijaus I pasekėjams prireikė penkiasdešimties metų tam, kad atstatytų popiežiaus įvaizdį.
Popiežius Pelagijus

Buvo du popiežiai, vardu **Pelagijus**:
* Popiežius Pelagijus I (556 - 561)
* Popiežius Pelagijus II (579 - 590)
Ramūnas Čeponis

**Ramūnas Čeponis** (g. 1958 m. kovo 24 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, grafikas.

## Biografija
Tėvas Jonas Čeponis. 1982 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokėsi pas J. Čeponį, A. Šaltenį, A. Andrijauską, A. Švėgždą.

1982–1984 m. dirbo Panevėžio vaikų dailės mokykloje, 1998–2004 m. – leidykloje „Vaga“.

## Kūryba
Ankstyvuoju kūrybos laikotarpiu (1983–1989 m.) tapė meditatyviniu realistiniu stiliumi, vėliau paveiktas Tolimųjų Rytų spontaniškos dailės ir kaligrafijos atsisakė daiktiškumo, nutapė didelio formato abstrakčių paveikslų ir jų ciklų („Balti judesiai juodame lauke“, „12 langų“, „Tapyba X“), Nuo 1989 m. pradėjo dirbti grafikos srityje, sukūrė estampų ciklus „Mąstymai su kryžiumi“ (1989 m.), „Nurimę žodžiai“ (1993 m.), „Vertikalė“ (2000 m.). Jo kūrybai būdinga aukšta plastinė kultūra, ypatingas stiliaus glaustumas ir meditacinis pobūdis.

Sukūrė scenovaizdžių režisierius A. Čeredejevaitės spektakliams Jaunimo (Karalaitis amato mokėsi, 1993 m.) ir „Lėlės“ teatre (Gyvatės lėmimas, 1996 m.) Vilniuje. Kuruoja parodas. Nuo 1983 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Laosas, Prancūzija, JAV, Rusija, Argentina). Individualios parodos: Vilnius – 1989 m., 1990 m., 1993–1996 m., 2000 m., 2002 m., 2004 m., 2008 m., Klaipėda – 1993 m., 2004 m., Panevėžys – 1983 m., 2005 m., 2007 m., Magdeburgas – 1994 m.), Ryga – 2009 m. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Iliustravo ir apipavidalino knygas:
* Raineris Marija Rilkė. Valandų knyga 1994 m.
* Andrė Chedidas. Nefertitė, 1999 m.
* Pirmasis Lietuvos statutas, 2000 m.
* Kornelijus Platelis. Atoslūgio juosta, 2000 m.
* Džordžas Vazaris. Žymiausių tapytojų, skulptorių ir architektų gyvenimai, 2000 m.
* Antanas Andrijauskas. Tradicinė japonų estetika ir menas, 2001 m.
* Judita Liuis Herman. Trauma ir išgijimas, 2006 m.
* Poezijos pavasaris: 2007 m., 2008 m., 2009 m.

## Šaltiniai
Pelagijus II

**Popiežius Pelagijus II** (? m. Romoje – m. 590 m. Romoje) – 63-asis popiežius, vadovavęs krikščionių bažnyčiai nuo 579 m. iki 590 m.

Pelagijus II gimė Romoje, nors tikėtina, jog jis buvo ostgotų kilmės, o jo tėvo vardas buvo Vinigildas.

Pelagijus II kreipėsi į imperatorių Mauricą, prašydamas pagalbos kovoje su langobardais, tačiau Bizantijos imperija buvo per silpna ir negalėjo padėti. Pelagijui II teko sumokėti duoklę frankams, kurie užėmė Italiją, bet netrukus pasitraukė iš jos, nes teritoriją iš jų perpirko langobardai.

Pelagijus II daug dirbo celibato įtvirtinimui. Jo idėjos šiuo klausimu buvo tokios griežtos, jog jo pasekėjas šventasis Grigalius I nusprendė jas sušvelninti.

Jo pontifikavimo metu Milano vyskupas, kuris buvo nutraukęs ryšius su Roma nuo pat „Trijų skyrių“ idėjos atmetimo, 581 m. vėl pradėjo bendradarbiauti su popiežiumi. Visgi kiti šiaurinės Italijos vyskupai vis dar liko atsiskyrę.

Pelagijaus II įsakymu buvo pradėta Šventojo Lorenco bazilikos rekonstrukcija. Jo pontifikavimo metu į krikščionybę atsivertė Ispanijoje gyvenę vestgotai, tačiau kilo konfliktas su Konstantinopolio vyskupystę dėl aukščiausiojo patriarcho titulo – juo Pelagijus II laikė popiežius.

Pelagijus II tapo maro, nusiabusio Romą 589 m. pabaigoje, auka.
Leonas Čechovičius

**Leonas Čechovičius** (1841 m. Račkovščiznos dvaras, Švenčionių apskritis – 1913 m. Vilnius) – Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas.

## Biografija
Mokėsi Sankt Peterburgo karo inžinerijos akademijoje, priklausė slaptai karinei organizacijai. 1863 m. Vilniaus apskrityje suorganizavo apie 100 žmonių sukilėlių būrį. Prisidėjęs prie brolio G. Čechovičiaus būrio birželio 5 d. kovėsi prie Liubkų, birželio 26 d. – prie Pastovių. Jo būrys buvo sumuštas. Nuteistas sušaudyti; bausmė pakeista 12 metų katorga. Amnestuotas gyveno Irkutske, apie 1913 m. grįžo į Vilnių.

## Šaltiniai
Politinė teisė

**Politinė teisė** - subjektinė teisė politinėje srityje (pvz., piliečio rinkimų teisė); konstitucinės teisės mokslas (konstitucionalistika), šio mokslo ištakos; konstitucinė teisė. Kaip konstitucinės teisės prototipas politinė teisė Naujaisiais laikais buvo suaugęs su politikos ir iš dalies ekonomikos (politinės ekonomikos) mokslu. Pvz., Lietuvoje žinomiausias veikalas „Prigimtinės, politinės teisės, politinės ekonomijos ir tarptautinės teisės mokslas“ (. Wilno, 1785), autorius - Jeronimas Stroinovskis, kur turinys atitiko dėstytą teisės kursą (veikale išdėstyti visuomenės ir valdžios tarpusavio santykių principai, žmogaus teisės, Konstitucijos - kaip visuotinės žmonių sutarties pagrindai ir kt.)  

## Taip pat skaitykite
Pilietinės ir politinės teisės
Gustavas Čechovičius

**Gustavas Čechovičius** (g. 1837 m. Račkovščiznos dvaras, Švenčionių apskritis – m. ?) – Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas.

## Biografija
Rusijos imperijos kariuomenės kapitonas. Prasidėjus sukilimui, tapo Švenčionių apskrities sukilėlių kariniu viršininku. Prie Strūnaičio suorganizavo sukilėlių būrį, su juo išvyko į Naročiaus ežero apylinkes, kur susijungė su brolio L. Čechovičiaus būriu. 1863 m. Liubkų (Baltarusija). Veikė Švenčionių, Vilniaus apskrityse. Susijungęs su K. Jasevičiaus būriu rugpjūčio 28 d. kovėsi prie Lavoriškių, rugsėjo 15 d. prie Klevyčios, rugsėjo 29 d. – prie Rūdiškių ir Pirčiupiu, spalio 19 d. – prie Rūdninkų, spalio pab. – tarp Seirijų ir Lazdijų. Su būreliu likusių gyvų kovotojų pasitraukė į Augustavo miškus, vėliau į užsienį.

## Šaltiniai
Viešbutis Babilonas

**Viešbutis „Babilonas** () – BBC televizijos serialas, sukurtas remiantis to paties pavadinimo Imogen Edwards-Jones knyga. Seriale „Viešbutis Babilonas“ pasakojama apie prabangaus 5 žvaigždučių viešbučio gyvenimą. „Viešbutis Babilonas“ pirmą kartą parodytas 2006 m. sausio mėn. Serialą sukūrė nepriklausomų prodiuserių kompanija Carnival Films.

## Aktoriai ir veikėjai
*Pagrindinis straipsnis: [[Sąrašas:Viešbutis Babilonas veikėjai|Viešbutis Babilonas veikėjai]]*

### Kviestinės žvaigždės
Seriale dažnai vaidino gerai žinomi aktoriai ir garsenybės, paprastai pasirodantys kaip svečiai, apsistoję viešbutyje.

#### 1 Sezonas
* Martin Ball
* Keith Allen
* Joan Collins
* Alan Davies
* Susie Amy
* Dugald Bruce Lockhart
* Les Dennis
* Anthony Head
* Rachael Stirling
* Anamaria Marinca

## Serialo siužetas

*Pagrindinis straipsnis: [[Sąrašas:Viešbutis Babilonas epizodai|Viešbutis Babilonas epizodai]]*

Serialas sukurtas pagal to paties pavadinimo britės Imogen Edwards-Jones knygą. Imogen Edwards-Jones savo knygą parašė remdamasi anoniminiu šaltiniu, todėl tiek knyga tiek serialas atspindi realius tikro gyvenimo įvykius. Minėtas anonimas net 16 metų dirbo beveik visuose Londono viešbučiuose, todėl puikiai išmano to verslo užkulisius.

Lietuvoje serialas pradėtas rodyti 2009 m. liepos 20 d. per TV3 kanalą.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* ''Hotel Babylon'' svetainėje bbc.co.uk
Linas Čekanavičius

**Linas Čekanavičius** (g. 1957 m. birželio 17 d. Panevėžyje) – Lietuvos ekonomistas, matematikas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
Brolis Vydas Čekanavičius. 1980 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą. 1986 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

Nuo 1983 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1993–2003 m. Ekonomikos sisteminės analizės katedros vedėjas, 2002–2007 m. Ekonomikos fakulteto prodekanas, nuo 2003 m. Kiekybinių metodų ir modeliavimo katedros vedėjas; nuo 2008 m. profesorius. 1993–2005 m. ekonomikos Baltijos jūros valstybių tarybos ir Baltijos šalių universitetų vykdomos tarptautinio programos „Eurofakultetas“ vicedirektorius ir Vilniaus centro vadovas. 2002–2003 m. Lietuvos ūkio plėtotės ilgalaikės (iki 2015 m.) strategijos rengimo komisijos darbo grupės vadovas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų sritys: gamtonaudos ekonomikos modeliavimas ir valdymas, lyginamoji ekonomika, ekonomikos kiekybinė analizė. 1987 m. stažavo Maskvoje, 1991–1992 m. Stokholme, 1994 m. Arhuse, 1995 m. Harvarde ir Utrechte, 1996 m. ir 1998 m. Londone, 1997 m. Roskildėje.

## Bibliografija
* Lietuvos humanitarinių ir socialinių mokslų plėtros problemos, su kitais, 2004 m.
* Žmogaus socialinė raida, su kitais, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 2001 m.
* Aplinkosaugos mokslas (*Environmental Science*), vadovėlis aukštosioms mokykloms, su kitais, 2002 m.

## Šaltiniai
Jakovas Cukerzis

**Jakovas Cukerzis** (1909 m. spalio 24 d. Ašmena – 1992 m. balandžio 17 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas, biologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1934 m. baigė Vilniaus universitetą. 1971 m. biologijos mokslų daktaras.

1934–1939 m. dirbo Vilniaus universitete. 1939–1941 m. ir 1944–1951 m. dirbo Ašmenos vidurinėje mokykloje, nuo 1944 m. direktorius. 1951–1960 m. LTSR švietimo ministerijos inspektorius, prisidėjo prie lietuviškų mokyklų vertimo lenkiškomis. 1960–1990 m. dirbo zoologijos ir parazitologijos institute (nuo 1989 m. Ekologijos institutas). 1964–1972 m. Stuburinių zoologijos sektoriaus, 1972–1985 m. Karcinologijos laboratorijos vadovas; 1983 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Tyrė plačiažnyplio vėžio biologiją, veisimą, dirbtinį auginimą, amerikinių žymėtųjų vėžių aklimatizavimą. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių. Dviejų išradimų, su kitais, autorius.

## Bibliografija
* Plačiažnyplio vėžio *Astacus astacus* biologija, monografija, 1970 m., rusų kalba, 1984 m. prancūzų kalba;
* Upiniai vėžiai, monografija, rusų kalba, 1989 m.;
* Lietuvos vandenų upinių vėžių biologija, monografija, vienas autorių, rusų kalba, 1979 m.;
* Lietuvos astakologija, bibliografinė rodyklė, su J. Šeštoku, 1983 m.

## Šaltiniai
Saulius Cicėnas

**Saulius Cicėnas** (g. 1954 m. kovo 13 d. Šiauliai) – Lietuvos gydytojas chirurgas, onkologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą. 2006 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1979 m. dirba Vilniaus universiteto Onkologijos institute (iki 1990 m. Onkologijos institutas, 1990–2002 m. Lietuvos onkologijos centras), Krūtinės chirurgijos ir onkologijos skyriaus vedėjas. Nuo 1996 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2007 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė kryptis – krūtinės piktybinių navikų diagnostika ir gydymas, onkologinių ligonių gydymo, slaugos ir priežiūros poreikių tyrimas. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių.

## Bibliografija
* Plaučių vėžio gydymas, 2001 m.
* Plaučių vėžys: sergamumas, biologija, diagnostika ir ankstyvųjų stadijų gydymas, su K. P. Valucku, d. I 2006 m.
* Plaučių vėžys: chemoterapija, radioterapija ir sudėtinis vėlyvųjų stadijų gydymas, su K. P. Valucku, d. 2 2008 m.
* Onkologija ir slauga, su D. Kalibatiene, 2008 m.

## Šaltiniai
Liudvikas Chodakauskas

**Liudvikas Chodakauskas** (1843 m. rugpjūčio 18 d. Telšiai – 1912 m. rugsėjo 14 d. Vytartai, Pasvalio valsčius) – Lietuvos gydytojas, medicinos daktaras, visuomenės veikėjas.

## Biografija
1863–1864 m. Dorpato universitete studijavo zoologiją, 1865–1871 m. – mediciną. 1871 m. medicinos daktaras.

1872–1912 m. dirbo gydytoju Biržuose, vertėsi privačia praktika. 1890 m. jo iniciatyva Rygos politechnikos instituto laboratorijoje buvo atliktas Smardonės šaltinio netoli Biržų mineralinio vandens tyrimas ir nustatyta, kad jame yra sieros vandenilio, daug sveikatai naudingų sulfatų, 1890 m. Likėnų dvaro teritorijoje įrengė viešbutį ir gydyklos pastatą – įkūrė Likėnų kurortą, kuriame 1890–1891 m. gydėsi 168 ligoniai. 1891 m. sudegus vonios pastatui, kurorto neliko. 1906 m. įkūrė ir iki 1912 m. vadovavo Biržų savanoriškai ugniagesių draugijai, kuri neoficialiai veikė nuo 1876 m.

## Šaltiniai
Eugenijus Chlivickas

**Eugenijus Chlivickas** (g. 1949 m. balandžio 29 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos fakultetą. 1987 m. technikos mokslų kandidatas.

Nuo 1972 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 2005 m. profesorius. Nuo 1994 m. Finansų ministerijos Mokymo centro direktorius. Nuo 1999 m. Lietuvos viešojo administravimo lavinimo institucijų asociacijos prezidentas. 2001 m. vidaus reikalų viceministras. 1989 m. stažavo Maskvoje, 1993 m. ir 1994 m. Madisone, 1999 m. Arnherste (JAV). Nuo 2002 m. žurnalo „Viešasis administravimas“ vyr. mokslinis redaktorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: viešojo sektoriaus vadyba ir administravimas, tarptautinio rinkodaros strateginis valdymas. Paskelbė daugiau kaip 180 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio leidiniuose.

## Bibliografija
* Viešojo administravimo efektyvumas, su kitais, 2001 m.
* Valdymas ir informacija, su N. K. Paliuliu ir A. Pabedinskaite, 2004 m.
* XXI amžiaus iššūkiai: organizacijų ir visuomenės pokyčiai, su kitais, 2006 m.
* Moterų verslo konkurencingumo didinimas Lietuvoje, su kitais, 2007 m.
* Marketingo pagrindai, 2001 m.
* Vadybos pradmenys, 2002 m.
* Rinkodaros teorijos taikymo pagrindai, 2002 m.
* Naujoji viešoji vadyba, su kitais, 2007 m.
* Personalo valdymas viešojo administravimo įstaigose, su kitais, 2007 m.
* Inovacijų vadyba, su kitais, 2008 m.
* Tarptautinis verslas: tarptautinės vadybos įvadas, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 2008 m.

## Šaltiniai
Adomas Butrimas

**Adomas Butrimas** (g. 1955 m. balandžio 16 d. Telšiai) – Lietuvos meno istorikas, archeologas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1978 m. baigė archeologiją Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1985 m. istorijos mokslų kandidatas. 1991–2008 m. stažavo Australijos ir Vakarų Europos universitetuose. 

1978–1986 m. dirbo Istorijos ir etnografijos muziejuje (dabar Lietuvos nacionalinis muziejus). Nuo 1986 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, 1991–2003 m. mokslo ir meno reikalų prorektorius, 2004–2011 m. rektorius; 2002 m. profesorius. 

1995 m. vienas Žemaičių draugijos ir Žemaičių akademijos steigėjų, pirmasis vadovas–rektorius.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios veiklos sritys – meno istorijos (ypač priešistorės), archeologijos, Lietuvos istorijos, gintaro ir ankstyvųjų jo dirbinių tyrimai ir populiarinimas. Daug nuveikė leidybos srityje, daugiau kaip 50 knygų vienas autorių, sudarytojas, redkolegijos narys. Surengė tarptautinių konferencijų; 1996 m. vienas III indoeuropeistikos konferencijos, skirtos M. Gimbutienei organizatorių.

## Bibliografija
* Daktariškės neolito gyvenvietė: akmens amžius Žemaičių aukštumoje, katalogas, 1981 m.
* Žemaitijos istorija, 1997 m.
* Lietuvos dailės istorija, 1 d., Priešistorės dailė su M. Iršėnu, 2002 m.
* Telšių kraštas: istorija, kultūra, meno paminklai, 2005 m.
* Gimtoji istorija, bendraautoris, 2003 m.
* Įdomioji istorija, CD–ROM, vienas autorių, 2005 m.
* Lietuvos istorijos vadovėlis, 1990 m., 1993 m., Brailio raštu 1992 m., 1994 m.
* Varniai, sudarytojas, su V. Vaivada, 1996 m.
* Renavas, sudarytojas, su A. Miltenyte, P. Šverebu. Ser. Žemaičių praeitis. Vilnius: VDA leidykla, 2001.
* Alsėdžiai, sudarytojas, su L. Griciūte, Ser. Žemaičių praeitis. Vilniaus dailės akademijos leidykla. 2002 m. ISBN 9986-571-63-4
* Priešistorinis menas Baltijos regione (*Prehistoric Art in the Baltic Region*), sudarytojas, 2000 m.
* Baltijos gintaras (*Baltic Amber*), sudarytojas, Vilnius: VDA leidykla, 2001 m.
* Žemaičių Kalvarija: vienuolynas, bažnyčia ir Kryžiaus kelio stotys, sudarytojas, su N. Markauskaite, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2003 m. ISBN 9986-571-88-X
* Viešvėnai: istorija ir dailės paminklai, sudarytojas, su L. Spelskiene, Acta Academiae artium Vilnensis. Dailė, Nr. 28. Vilnius: VDA leidykla, 2003 m.
* Lietuva iki Mindaugo, sudarytojas, su E. Jovaiša, 2003 m.
* Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė: Plungė, Kuliai, Stalgėnai, Pakutuvėnai, Rietavas, Tverai, Kantaučiai, Lieplaukė, Medingėnai, Žlibinai, Plateliai, Beržoras, Žemaičių Kalvarija, Gegrėnai, 3 d., sudarytojas, 2004–2005 m. ISBN 9955-62-428-0, I t. ISBN 9955-62-411-6, II t. ISBN 9955-62-422-1
* Telšių kraštas (*Telšiai region*), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2005 m., ISBN 9955-624-21-3
* Telšiai: sakralinis kompleksas Insulos kalvoje (*Telšiai: the Sacral Ensemble on Insula Hill*), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2008 m. ISBN 978-9955-854-02-9
* Baltų menas (*Art of the Balts*), Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2009 m. ISBN 978-9955-85-436-4

## Šaltiniai
Alfonsas Paukštys

**Alfonsas Paukštys** (1913 m. vasario 20 d. Varniuose – 1974 m. sausio 8 d. Čikagoje) – Lietuvos smuikininkas.

## Biografija
1944 m. baige Kauno konservatoriją.  Nuo 1937 m. kaip smuikininkas dalyvavo Kauno radiofono orkestre, nuo 1940 m. Vilniaus filharmonijos orkestre. 1942 m. grįžo į Kauną, tuo pat metu dėstė muziką mokytojų seminarijoje.

Pasitraukęs į Vokietiją, 1944 m. grojo Berlyno radiofono pabaltiečių orkestre, nuo 1947 m. buvo muzikos mokytojas Kaselio lietuvių gimnazijoje. Frankfurte gilino žinias pas J. Peischer, 1946 m. pas Drezdeno filharmonijos koncertmeisterį R. Schroeder. Dalyvavo eilėje koncertų, talkino „Dainavos“ ansamblio koncertuose.

1950 m. emigravo i JAV. Apsigyveno Čikagoje, kur suorganizavo lietuvių styginį kvartetą (kvartete dar griežė Petras Armonas, Povilas Matiukas, Vytautas Jančys). 1956 m. sezoną priimtas į Čikagos Lyric operos orkestrą.
Estijos nepriklausomybės karas

**Estijos nepriklausomybės karas** () – buvo Estijos kariuomenės ir jos sąjungininkės Baltosios Rusijos šiaurės vakarų armijos gynybinė kampanija prieš Sovietų puolimą vakariniame fronte ir Baltijos vokiečių landesvero puolimus 1918–1920 metais. Šis karas yra susijęs su Rusijos pilietiniu karu. Kampanijos tikslas buvo išsaugoti Estijos respublikos suverenumą po Pirmojo pasaulinio karo. Estijai laimėjus šį karą buvo pasirašyta Tartu taikos sutartis.

## Šaltiniai
2009 m. Šilko kelio ralis

**Šilko kelias 2009** (', ) – Dakaro ralio serijos automobilių ralio lenktynės, kurios vyko Tatarstano, Kazachstano ir Turkmėnistano teritorijose. 2009 m. ralis vyko pirmąjį kartą. Jis startavo rugsėjo 5 dieną Tatarstano sostinėje Kazanėje, o baigėsi rugsėjo 13 d. Turkmėnistano sostinėje Ašchabade.

Dalyviai buvo suskirstyti į automobilių ir sunkvežimių kategorijas. Kitaip nei Dakaro ralyje, čia nėra motociklų klasės. 

Visą lenktynių distanciją sudarė 4 500 km (iš kurių 3 200 km bus specialūs greičio ruožai) ir ji buvo dalinama į dvi simbolines dalis pagal senovinius prekybinius kelius. Pirmoji dalis iš Kazanės iki Turkmėnbašio pavadinta aukso keliu. Antroji - nuo Turkmėnbašio iki Ašchabado - šilko keliu.

Šilko kelio ralis iš kitų išsiskiria tuo, kad kiekvienas finišavęs gauna piniginį prizą (5 000 $). Dar po 10 000, 8 000 ir 6 000 dolerių gauna kiekvienos kategorijos prizininkai.

Idėja surengti Šilko kelio ralio-reido varžybas kilo Turkmėnistano prezidentui Gurbanguliui Berdimuhamedovui, o su Rusijos Federacijos prezidento Dmitrijaus Medvedevo ir Kazachstano vadovo Nursultano Nazarbajevo palaikymu šis projektas išvydo dienos šviesą. Šio maratono organizaciniais reikalais rūpinasi Dakaro ralio rengėjai.

## Dalyviai
Automobilių klasėse dalyvauja 51 dalyvis. Favoritais šioje klasėje laikomi Dakaro ralio dalyviai su Volkswagen automobiliais - Giniel De Villiersas iš PAR, ispanas Carlos Sainzas, Markas Milleris iš JAV ir Nasser Al-Attiyah iš Kataro. Tarp dalyvių yra ir du Lietuvos atstovai - Arūnas Lekavičius ir Aurimas Lekavičius lenktyniaus Mitsubishi automobiliu, o Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas - Oscar bagiu. Dar vienas lietuvis, Antanas Juknevičius, važiuos ekipaže kartu su Kazachstano atstovu Andrėjumi Stepanovu.

Sunkvežimių kategorijoje varžėsi 20 ekipažų. Čia taip pat lyderiais buvo laikomi Dakaro ralio dalyviai - rusų Firdau Kabirovo, Vladimir Chagino, olando Gerard De Rooy ir Aleis Loprais iš Čekijos ekipažai.

## Maršrutas

## Rezultatai
Viso ralio metu dominavo visi 4 VW ekipažai. Likus iki finišo keliems etapams sugedo Nasser Al-Attiyah automobilis, tad pirmose vietose liko trys VW automobiliai. Nugalėtoju bendroje įskaitoje tapo ispanas Carlos Sainzas. Antras liko amerikietis Milleris, trečias - De Villiersas iš PAR. Puikiai viso ralio metu atrodė Benedikto Vanago ekipažas - vieną etapą jie sugebėjo atsilikti tik nuo VW automobilių. Galutinėje įskaitoje šis lietuvių ekipažas liko 8 vietoje. Juknevičiaus ekipažas užėmė 15, Lekavičiaus - 31 vietą. Iš 51 ekipažo finišą pasiekė 34 automobiliai.

Sunkvežimių klasėje puikiai atrodė Kamaz ekipažai - rusai Firdausas Kabirovas ir Vladimiras Čiaginas. Pastarasis ilgą laiką buvo lenktynių lyderis, tačiau gedimas ralio viduryje privertė prarasti daug laiko, tad pergalė atiteko Kabirovui. Bendroje įskaitoje nuo ruso atsilikęs daugiau nei valanda liko olandas De Rooy, trečias liko Tatra vairuojantis čekas Karel Lopraisas. Iš 20 ekipažų šioje klasėje finišą pasiekė 14.

## Nuorodos
* Šilko kelio ralio oficiali svetainė

## Šaltiniai
Paupelys

**Paupelys** arba **Pilsupys** – upokšnis Kėdainių rajone, Krakių seniūnijos pietuose; Šušvės kairysis intakas. Prasideda Josvainių miško pakraštyje, netoli Deveikiškių kaimo. Teka į pietvakarius laukais. Žemupyje kerta Josvainių-Krakių kelią. Įteka į Šušvę 31,2 km nuo jos žiočių, Pilsupiuose, Pilsupių piliakalnio papėdėje. Žiotys patvenktos Angirių tvenkinio.

Dalis vagos sureguliuota.

Pavadinimas Pilsupys kildinamas nuo žodžių *pilis* ir *supti*. Paupelio pavadinimą greičiausiai davė toliau nuo upės gyvenę žmonės, taip labiau nusakydami erdvę prie Pilsupio vagos.

## Šaltiniai
E5

**Europos kelias E5** – 2960 km ilgio greitkelis, jungiantis Grynoką (JK) ir Alchesirasą (Ispanija).

## Maršrutas
* 
** Grynokas
** Glazgas
** Prestonas
** Varingtonas
** Birmingamas
** Sautamptonas
* : keltas
** Le Havre
** Paryžius
** Orleanas
** Torsas
** Bordo
* 
** San Sebastianas
** Burgosas
** Madridas
** Kordoba (Ispanija)
** Sevilija
** Kadisas
** Alchesirasas
Korfu incidentas

**Korfu incidentas** - 1923 m. įvykusi diplomatinė krizė tarp Graikijos ir Italijos.

## Konfliktas
Tarp Graikijos ir Albanijos kilo pasienio konfliktas. Abi šalys pradėjo ginčą Ambasadorių konferencijoje, kuri sudarė komisiją, turėjusią nustatyti sieną tarp abiejų valstybių. Sieną turėjo patvirtinti Tautų Sąjunga. Kelios šalys (įskaitant ir Italiją) skyrė nedidelius dalinius karių, turėjusių užtikrinti komisijos saugumą teritorijos apžiūros metu.

## Incidentas Graikijoje
1923 m. rugpjūčio 27 d. trys Italijos kariai važiavo automobiliu Graikijos teritorijoje. Jiems teko sustoti, nes ant kelio gulėjo nuvirtęs medis. Norėdami jį patraukti kariai išlipo iš automobilio, tačiau buvo užpulti ir nužudyti. Greičiausiai tai padarė albanų banditai apsimetę graikais. Tarp žuvusiųjų buvo ir generolas Enrico Tellini.

## Italijos reakcija
Rugpjūčio 29 d. Italija pateikė Graikijai ultimatumą - ji reikalavo 50 milijonų Italijos lirų reparacijų ir mirties bausmės žudikams. Graikams nepavyko nustatyti žudikų, todėl rugpjūčio 31 d. Italija ėmė bombarduoti ir užėmė graikams priklausiusią Korfu salą Jonijos jūroje. Atakos metu žuvo mažiausiai 15 civilių. Slaptuoju invazijos motyvu buvo Korfu salos strateginė padėtis, atverianti kelią į Adrijos jūrą. Telinio nužudymas laikomas tik patogiu pretekstu.

## Sprendimas
Graikija kreipėsi į Tautų Sąjungą, kuri iš pradžių pasmerkė okupaciją. Konflikto sprendimas buvo perduotas Ambasadorių konferencijai ir tiek Italija, tiek Graikija sutiko vykdyti konferencijos sprendimą. Konferencija patenkino Italijos reikalavimą dėl reparacijų ir liepė Graikijai atsiprašyti, su kuo valstybė sutiko. Rugsėjo 27 d. Italijos karinės pajėgos buvo išvestos iš Korfu.

Ambasadorių konferencijos sprendimas buvo aršiai kritikuojamas - Tautų Sąjunga pateisino Italijos agresiją prieš Graikiją ir visai negynė mažesnės valstybės.

## Nuorodos
Mokyklos miuziklas

**Mokyklos miuziklas** () – Disney Channel filmas, sukurtas Kenio Ortegos 2006 metais.

## Vaidina
* Troy Bolton – Zac Efron
* Gabriella Montez – Vanessa Anne Hudgens
* Sharpay Evans – Ashley Michelle Tisdale
* Chad Danforth – Corbin Blue
* Ryan Evans – Lucas Gabreel
* Taylor McKessie – Monique Coleman
* Ms. Darbus – Alyson Reed
* Treneris Bolton – Bart Johnson
* Pianistė Kelsi – Olesya Rulin
* Zeke – Chris Warren, Jr.
Emilija (serialas)

**Emilija** – lietuviškas dramos serialas.

2010 m. sausio 3 d., serialą TV3 eteryje pakeitė Naisių vasara.

## Siužetas

Serialas pasakoja apie studentę Emiliją. Ji patenka į įtakingų žmonių finansinius žaidimus, dėl to į vaikų namus išvežamos jos sesės. Seriale vaizduojama jos kova dėl galimybės susigrąžinti seseris, meilės intrigos. Taip pat seriale svarbų vaidmenį atlieka bankininkė Apolonija, jos išlepintas sūnus Tadas bei tik pinigus vertinantis ir dėl jų bet ką padaryti galintis politikas Gintas.

Po daug klausimų palikusios tėvo mirties Emilija turi rūpintis ne tik savo ir dviejų seserų gyvenimais, ji privalo išlikti stipri net ir tuomet, kai netenka tėvų užgyvento turto, draugų ir dėstytojų paramos, galų gale namų, į kuriuos galėtų sugrįžti. Kaip jaunam žmogui išgyventi negailestingame pasauly, ar meilė gali užgydyti giliausias žaizdas, kiek reikia laiko, kad atleistum savo žiauriausiam priešui...
 

## Aktoriai ir veikėjai
* Justė Zinkevičiūtė - *Emilija Stankevičiūtė*
* Larisa Kalpokaitė - *Apolonija Gražienė*
* Ramūnas Abukevičius - *Rimvydas Gražys*
* Ramūnas Cicėnas - *Tadas Gražys*
* Sergejus Ivanovas - *Rokas Gražys*
* Aleksas Kazanavičius - *Gintas Baranauskas*
* Giedrė Gurevičienė - *Agnieška Jacovič*
* Nijolė Narmontaitė - *Karina*
* Ineta Stasiulytė - *Beata*
* Jonas Braškys - *Juozas Stankevičius*
* Justina Damanskytė - *Gretė Stankevičiūtė*
* Gabija Damanskytė - *Bartė Stankevičiūtė*

## Nuorodos
* Apie serialą ''obuolys.lt'' portale 
* Serialo pristatymo vakarėlis
Irbės sąsiauris

**Irbės sąsiauris** (, ) – sąsiauris tarp Saremos ir Latvijos krantų.

Sąsiauris jungia Rygos įlanką ir Baltijos jūrą. Ilgis siekia 60 kilometrų, mažiausias plotis – 33 km, o didžiausias gylis – 35 m; laivakelis apytikriai 20 m gylio. Palei pietinę pakrantę pagilintas, kad praplauktų didesni laivai.

## Išnašos
Žandikaulio sąnario skausmas

**Žandikaulio sąnario skausmas** – vienas iš simptomų, signalizuojančių apie galimus žandikaulio sąnario sutrikimus. Pasireiškia judinant apatinį žandikaulį.

## Priežastys
Dažniausiai atsiranda dėl pakitusios apatinio žandikaulio sąnarinės galvutės padėties ir įtemptų kramtymo raumenų. 
Sąnarinė galvutė savo padėtį gali pakeisti dėl kelių priežasčių: 
*netaisyklinga dantų padėtis (netaisyklingas sąkandis), 
*griežimas dantimis (naktį) arba kai miegant dantys smarkiai sukandami, 
*netekus dantų ar taisyklingų dantų kontaktų.

## Gydymas
Dažnai skausmai būna transliuojamieji, t. y. sunku nustatyti, iš kur jie kilę. Todėl gydytojo konsultacijos metu svarbiausia yra nustatyti, kurios kramtomosios sistemos struktūros yra pažeistos.
Pradinę diagnostiką atlieka gydytojas odontologas, kurio specializacija - žandikaulio sąnario sutrikimai. Jis skiria gydymą arba nukreipia pas kitus reikiamus specialistus.

## Taip pat skaitykite
*Žandikaulio sąnario sutrikimai

## Nuorodos
*Straipsniai apie žandikaulio sąnarių gydymą