open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Veiklos bendruomenė

**Veiklos bendruomene** () vadinama grupė žmonių, kuriuos vienija tam tikra veikla, pvz., kurdami ar gamindami panašius dalykus ir pan. Šį terminą 1991 m. pasiūlė antropologai Jean Lave ir Etienne Wenger. Veiklos bendruomenės konceptas svarbus ugdymo kontekste. Kartu kurdami, dalindamiesi priemonėmis ir žiniomis, bendruomenės nariai gali efektyviai mokytis formaliame ir neformaliame kontekste, plėsti bendruomenines ir individualias kompetencijas.

## Skiriamieji bruožai
Pasak Wegner, veiklos bendruomenė egzistuoja kai sutinkami, o kartu ir nuo kitų tipų bendruomenių (pvz., interesų bendruomenės) skiria, šie trys pagrindiniai dalykai:
# Sritis, kuria domisi ir į kurią įsitraukia bendruomenės nariai, pvz., mėgėjiška elektronikos inžinerija. Pastaruoju atveju vienai bendruomenei galėtų priklausyti tiek vieno hackerspace’o nariai, tiek pavieniai elektronika besidomintys ir šioje srityje veikiantys asmenys.
# Bendruomenė, kuri susiformuoja ir yra išlaikoma narių bendravimo, keitimosi informacija. Būti vienoje vietoje ir užsiimti viena veikla neužtenka – veiklos bendruomenė atsiranda tada, kai jos nariai tiesiogiai ar netiesiogiai keičiasi žiniomis ir kartu mokosi. Tai gali būti tiek neformalūs pokalbiai laisvu metu, tiek aktyvus apsikeitimas žiniomis, pristatymai, diskusijos ir t. t.
# Veikla, kuria užsiima bendruomenės nariai. Tai skiria veiklos bendruomenę nuo interesų bendruomenės, kuriai būdingi tik bendri pomėgiai (pvz., filmai). Veiklos bendruomenės nariai kaupia bendras žinias, patirtis, istorijas, priemones, kurios padeda darbuotis pasirinktoje veikloje. Pvz., hackerspace’o bendruomenė dalijasi tomis pačiomis priemonėmis, apmoko vieni kitus, duoda patarimų, pristato savo darbus ir prašo kitų narių atsiliepimų ir t. t.

## Edukologijos teorija

**Veiklos bendruomenės teorija** svarbi edukologijos mokslų kontekste. Teorija susijusi su kitomis ugdymo(si) socialiniame kontekste teorijomis, įskaitant Lev Vygotsky išplėtotą sociokultūrinę teoriją, Jean Lave, Pierre Bourdieu, Anthony Giddens, Michael Foucault ir kitų teoretikų darbais.

## Šaltiniai

* Leliūgienė, I. (2011). BENDRUOMENĖS SAMPRATOS TRAKTUOTĖS IR TIPOLOGIJA Įvadas. Nuoroda tikrinta December 7, 2015, from https://www.mruni.eu/upload/iblock/76e/7_Leliswgiene_Sadauskas.pdf 
* Wenger, E. (2000). Communities of practice and social learning systems. Organization, 7(2), 225–246.

## Nuorodos
* Etienne Wenger: Communities of practice: a brief introduction 
* A Workshop on Accounting Education as part of a Community of Practice at the World Bank
* Implementing Best Practices (IBP) Knowledge Gateway: a tool for virtual Communities of Practice.
* Communities of practice for Climate Change and Agriculture  supported by FAO.
FK VDA

**Vilniaus dailės akademijos futbolo klubas** – Lietuvos salės futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

**Vilniaus dailės akademijos futbolo klubas** (**FK VDA**) buvo įkurtas 2002 metais tuometinių Dailės akademijos studentų, kurie ir pasėjo futbolo tradicijas šioje aukštojoje mokykloje. FK VDA yra salės futbolo komanda, o pirmąsias rungtynes FK VDA sužaidė 2003 metais studentų žaidynėse (SELL), kuriose pavyko iškovoti III vietą tarp 8 dalyvių. Tais pačiais metais ekipa dalyvavo studentų salės futbolo lygoje ir nuo tada kiekvienais metais dalyvavo įvairiuose salės futbolo turnyruose. Ilgainiui komandos branduolį sudarė ne tik Dailės akademijos studentai ir absolventai, bet ir kiti bendraminčiai bei vaikystės draugai, dažniausiai gyvenantis ar susipažinę Vilniaus senamiestyje. Nuo 2016 metų klubas pradėjo dalyvauti ir lauko futbolo turnyruose – pradėta rungtyniauti Mini futbolo lygoje (MFL). Pirmasis komandos treneris – Alius Dubinskas (2004–2006). Vėliau komandos vairą perėmė Donatas Gražulis (2006–2013). O nuo 2013 iki dabar komandai vadovauja Livijus Čižikas. Nuo 2012 metų FK VDA turi dvi komandas, o komandos dublerių vairas patikėtas Dominykui Jonaičiui.

Klubas kas 2 metus organizuoja mėgėjų futbolo turnyrus Europos ar Pasaulio čempionatams paminėti. Tai alternatyvūs Europos ir Pasaulio futbolo čempionatai. Pagrindinė organizuojamų turnyrų idėja yra ta, kad kiekviena jame dalyvaujanti komanda turi pasirinkti vieną Europos ar Pasaulio futbolo čempionate dalyvaujančią šalį, kuriai atstovaus. Turnyras vyksta tomis pačiomis dienomis kaip ir tikrasis futbolo čempionatas, komandos į grupes skirstomos pagal jau įvykusius čempionatų burtus, jų metu vadovaujamasi tuo pačiu rungtynių tvarkaraščiu.

## Komandos pasiekimai
* 2003 m. SELL žaidynės – 3 vieta
* 2005 m. Vilniaus rajono salės futbolo čempionatas – 3 vieta
* 2006 m. Vilniaus rajono salės futbolo čempionatas – 2 vieta
* 2007 m. Vilniaus rajono salės futbolo čempionatas – 3 vieta
* 2007 m. Vilniaus miesto futbolo taurė – 3 vieta
* 2010 m. Vilniaus miesto futbolo taurė – 3 vieta
* 2007 m. LSFL (Lietuvos studentų futbolo lygos) uždarų patalpų čempionatas. C pogrupis – 3 vieta
* 2012 m. LSFA I lyga – 3 vieta
* 2012 m. SGFT – 2 vieta
* 2013 m. Stickers cup – 3 vieta
* 2013 m. Valicecar Cup Pärnu (Estija) – 2 vieta
* 2013 m. Heydar Aliyev Cup, Vilnius – 1 vieta
* 2015 m. Salės futbolo II lyga (B2 divizionas) – 3 vieta
* 2017-2018 m. Futsal A lyga - 8 vieta
* 2018-2019 m. Futsal A lyga - 7 vieta
* 2019–2020 m. Futsal A lyga - 9 vieta
* 2020–2021 m. VRFS Select I lyga - sezonas sustabdytas dėl COVID-19 pandemijos
* 2021–2022 m. VRFS Select I lyga - 3 vieta
* 2022–2023 m. VRFS Futsal I lyga - 2 vieta
* 2023–2024 m. VRFS Futsal I lyga - 3 vieta
* 2023–2024 m. VRFS Futsal Taurė -
* 2024–2025 m. VRFS Futsal I lyga - 3 vieta
* 2025–2026 m. LFF Futsal taurė – aštuntfinalis

## Sudėtis
*Reiktų atnaujinti*

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* 2013/2014 m. m. sezono kova dėl išlikimo futsal A lygoje
* 2017–2018 m. "Betsafe-Futsal A lygos" čempionato startas
Jolyon Palmer

**Jolyon Palmer** (g. 1991 m. sausio 20 d.) – buvęs profesionalus automobilių sporto lenktynininkas iš Didžiosios Britanijos. 2014 m. britas nugalėjo GP2 serijos čempionate.

2014 m. jis buvo Formulės 1 Force India komandos bandytojas, o 2015 m. sezone tą pačią poziciją užėmė Lotus F1 ekipoje.

2015 m. spalio 23 d. prancūzų komanda paskelbė, kad Jolyon Palmer nuo 2016 m. sezono bus jų komandos lenktynininkas. Per du sezonus Formulėje 1 britas pelnė 9 taškus.

Nuo 2023 m. britas dirba lenktynių komentatoriumi F1.tv kanale.

## Nuorodos
* Oficiali lenktynininko svetainė 

## Išnašos
Goodyear

**Goodyear Tire and Rubber Company** – 1898 m. įkurta JAV akcinė bendrovė, užsiimanti padangų gamyba automobiliams, autobusams, sunkvežimiams, autosporto transporto priemonėms, lėktuvams ir žemės ūkio technikai. Bendrovės būstinė yra Akronas, Ohajo valstijoje.

Kompanija pavadinta JAV chemiko, vulkanizacijos proceso išradėjo Charles Goodyear garbei.

Goodyear kompanija yra sėkmingiausia Formulės 1 padangų tiekėja pagal iškovotas pergales, lenktynių skaičių ir čempionatų titulus. Nuo 1998 m. sezono kompanija pasitraukusi iš Formulės 1, tačiau yra vienintelė NASCAR lenktynių padangų tiekėja.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali kompanijos svetainė
Biržų KK Biržai

**Biržų „BC Biržai“** – mėgėjų krepšinio klubas iš Biržų, rungtyniaujantis RKL. Įkurtas 1995 metais.

## Klubo pavadinimai

* 1995-1996 m. Biržų „Širvėna“
* 1996-2012 m. Biržų „Naftotiekis“
* 2012–2015 m. Biržų „Rinkuškių alus“
* 2015–2017 m. Biržų „Biržai“
* 2017-2023 m. Biržų „Biržai-KKSC“
* 2023 - dabar Biržų „BC Biržai“

## Klubo pasiekimai

## Komandos sudėtis

## Nuorodos

*RKL.lt svetainė apie klubą
Kelmė (krepšinio klubas)

**Kelmės „Kelmė“** – mėgėjų krepšinio klubas iš Kelmės, rungtyniaujantis RKL.  

## Klubo istorija
Klubas įkurtas 2012 metais.

## Klubo pavadinimai
* Nuo 2012 m. – Kelmės KK "Kelmė"

## Klubo pasiekimai

## Nuorodos

* Klubo RKL svetainė
Jonas Suchodolskis

**Jonas Suchodolskis** () – LDK iždininkas, Ketverių metų seimo ir 1794 metų sukilimo dalyvis.

## Biografija
Tėvai – Antanas Suchodolskis ir Tereza Bychovec.

## Šeima
Buvo vedęs Teklę Daunoravičiūtę. Turėjo sūnus: Januarą, Rainoldą, Valencijų, Kazimierą ir Jackų. Taip pat dukteris – Mariją ir Salomėją.

## Literatūra
* Andrzej Haratym. Suchodolski Antoni // Polski Słownik Biograficzny. Tom XLV/2 W-wa-Krakow 2008, с. 271
Kelmės miesto stadionas

**Kelmės centrinis stadionas** – stadionas Lietuvoje, Kelmės mieste, vaizdingoje miesto dalyje prie Kražantės upės. Jame namų rungtynes žaidžia FK Kražantė. Greta stadiono yra Draugystės parkas. Stadionas yra su natūralia veja. Jame sportuoja vietos komandos, Kelmės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos auklėtiniai.

## Istorija

Šioje vietoje stadionas įkurtas XX a. 3-ajame dešimtmetyje. Jame nuo 1926 m. treniruotes ir varžybas rengdavo Lietuvos fizinio lavinimo sąjungos (LFLS), futbolo sekcijos nariai. Kai kuriais duomenimis, stadionas pastatytas 1933 m.

1994–1997 m. čia namų rungtynes šiame stadione žaisdavo ir moterų futbolo klubas Kelmės „Joginta“. 2015 m. metais stadionas renovuotas, atsirado tribūna su 50 sėdimų kėdučių, pastatyti jūriniai konteineriai, kurie tapo persirengimo kabinomis ir už vartų pakabinti kamuolių gaudymo tinklai. 2015 ir 2016 m. jame vyko Pirmos lygos rungtynės, namų rungtynes žaidė Kelmės „Kražantė“.

## Šaltiniai
Sergio Martino

**Sergio Martino** (1938 m. liepos 19 d. Roma) – italų kino prodiuseris ir režisierius, kūręs įvairaus žanro filmus, o praėjusio amžiaus 8 dešimtmetyje garsėjęs kaip komedijų autorius. Jis dažnai kūrė kartu su broliu, prodiuseriu Luciano Martino, o filmus dažnai pasirašinėjo įvairiais pseudonimais (Julian Barry, Martin Dolman, Serge Martin, Christian Plummer, George Raminto).

Jo senelis Gennaro Righeli taip pat buvo susijęs su kinu ir dalyvavo kuriant pirmąjį Italijoje garsinį filmą, kas taip pat įtakojo Sergio pasirenkant profesiją. Pradžioje jis dirbo režisieriaus Mario Bava asistentu, vėliau padėjo vyresniajam broliui rašyti scenarijus ir prodiusuoti kitų režisierių darbus. 1969 m. buvo sukurtas jo debiutinis dokumentinis filmas „America così nuda, così violenta“. Tais pačiais metais jis prisidėjo prie dramos „Madam Bovari nuodėmės“, kurios filmavimo aikštelėje susipažino su jauna aktore Edwige Fenech. 1971 m. ji jau filmavosi pas Sergio giallo juostoje „Keistas ponios Vord įprotis“. Kuriant šį filmą susiformavo ilgalaikė komanda: režisierius Sergio Martino, prodiuseris Luciano Martino ir scenaristas Ernesto Gastaldi. Tuo laikotarpiu sukurti giallo filmai „Visos tamsos spalvos“ ir „Tavo blogis užrakintas ir tik aš turiu raktą“ laiko ryškų pėdsaką šio stiliaus istorijoje, o Sergio užsirekomendavo kaip sėkmingas, savo stilių turintis režisierius.

Dešimtmečio pabaigoje, pasibaigus giallo žanro bumui, Sergio ėmėsi kurti kriminalinius trilerius bei tuo metu itin populiarias erotines komedijas, tačiau išmėgino save ir kituose žanruose: 1977 m. pasirodė jo vesternas „Mannaja“, 1978 m. – siaubo filmas „La Montagna Del Dio Cannibale“ su Ursula Andress.
 
9 ir 10 dešimtmečiais jis praktiškai pasitraukė iš kino ir daugiausia laiko kūrė televizijoje. Žymiausi aktoriai, su kuriais jis dirbo, buvo George Hilton, Ivan Rassimov, Barbara Bouchet bei Edwige Fenech.

## Dalinė filmografija
* „Keistas ponios Vord įprotis“ (1971)
* „Visos tamsos spalvos“ (1972)
* „Tavo blogis užrakintas ir tik aš turiu raktą“ (1972)
* „Džovanona, platūs klubai“ (1973)
* „Torso“ (1973)
* „Lošėjų miestas“ (1975)
* „Paskutinis šūvis“ (1975)
* „40 laipsnių po antklode“ (1976)
* „Nuogi ir be gėdos“ (1976)
* „Nuogi ir be gėdos“ (1976) 
* „Mannaja“ (1977)
* „Žmonių - žuvų sala“ (1979)
* „Šeštadienis, sekmadienis ir penktadienis“ (1979)
* „Žmona atostogose... meilužė mieste“ (1980)
* „Cukrus, medus ir pipirai“ (1980)
* „Spagečiai vidurnaktį“ (1981)
* „Raguoliai su kremu“ (1981)
* „Nežaiskite su tigrais“ (1982)
* „Bloga akis“ (1983)
* „Stebint Mariną“ (1992)

## Nuorodos
* IMDb profilis
Luciano Martino

**Luciano Martino** (1933 m. gruodžio 22 – 2013 m. rugpjūčio 14)  buvo italų filmų prodiuseris, režisierius ir scenarijų autorius.

## Biografija
Luciano gimė Romoje ir buvo režisieriaus Sergio Martino vyresnysis brolis. Pradėjęs karjerą kine kaip scenarijų autorius, 1965 m. jis debiutavo kaip režisierius filmu „Le spie uccidono a Beirut“. Kaip rašytojas, jis dirbo su režisieriais Mario Bava („La frusta e il corpo“), Michele Lupo („Arizona Colt“) ir Lamberto Bava („Delirium“), o 7 ir 8 dešimtmečiuose pasižymėjo kaip komedijų, tuo metu itin populiarių Italijoje, scenarijų autorius. Daugiausia jo dėka išpopuliarėjo aktorė Edwige Fenech, su kuria jis tuo metu palaikė artimus ryšius.

Per savo karjerą Luciano režisavo 7 filmus, prisidėjo prie daugiau kaip 90-ies scenarijų ir 120-ies prodiusuotų darbų.

## Filmografija
### Režisuoti filmai (visi)
* Un ojo al gato y otro al garabato (2000) (trumpo metražo)
* In Camera mia (1992)
* Nel giardino delle rose (1990)
* Mergelė, jautis ir ožiaragis (1977)
* I segreti della città più nude del mondo (1971) (dokumentinis)
* Furia a Marrakech (1966)
* Le spie uccidono a Beirut (1965)

### Scenarijų autorius (dalis)
* „10000 dolerių už žudynes“ (1966)
* „Mergelė, jautis ir ožiaragis“ (1977)
* „Žmonių - žuvų sala“ (1979)

### Prodiusuoti filmai (dalis)
* „10000 dolerių už žudynes“ (1966)
* „Madam Bovari nuodėmės“ (1969)
* „Keistas ponios Vord įprotis“ (1971)
* „Visos tamsos spalvos“ (1972)
* „Tavo blogis užrakintas ir tik aš turiu raktą“ (1972)
* „Džovanona, platūs klubai“ (1973)
* „Lošėjų miestas“ (1975)
* „Nuogi ir be gėdos“ (1976)
* „40 laipsnių po antklode“ (1976)
* „Mergelė, jautis ir ožiaragis“ (1977)
* „Šeštadienis, sekmadienis ir penktadienis“ (1979)
* „Žmonių - žuvų sala“ (1979)
* „Cukrus, medus ir pipirai“ (1980)
* „Žmona atostogose... meilužė mieste“ (1980)
* „Raguoliai su kremu“ (1981)
* „Nežaiskite su tigrais“ (1982)
* „Bloga akis“ (1983)
Bloga akis

**Bloga akis** () – 1983 m. Italijoje sukurta komedija, sudaryta iš 2 atskirų istorijų, kurių bendra tema – kerėjimas.

## Turinys

„Nelaimės plaukas“

Altomarė Seka norėjo įsigyti išsikraustančio kaimyno – ginekologo butą, tačiau šis parduoda jį pigiau paslaptingam ponui Markelai su žmona. Po keleto nelaimių Altomarė pradeda įtarti, kad naujasis kaimynas turi antgamtinių galių ir specialiai jam kenkia (jį aplanko mokesčių inspekcija, banke išlaužiamas vienintelis jo seifas ir kita). Policija jam niekuo negali padėti, todėl jis kreipiasi pagalbos į magą, kuris pareiškia, kad padėtį galima ištaisyti tik jei pavyks gauti Markelos krūtinės plauką. Altomarė pasikviečia kaimynus į svečius ir į vyną įmaišo migdomųjų. Markela užmiega, tačiau visus planus sugriauna jo –žmona Liudovika, pajutusi aistrą Altomarei. Kuomet jam pavyksta ištrūkti, su analogiškais ketinimais pasirodo aerobikos trenerė Helena, tačiau po eilės nesusipratimų jam vis tik pavyksta išrauti reikiamą plauką.

„Magas“

Gasparui niekaip nesiseka tinkamai rengti savo magijos pasirodymų, nuo jo nusisuka ir žiūrovai, ir prodiuseris. Galiausiai jis patenka pas seną raganą, kuri, davusi jam išgerti speciali paruošto gėrimo, suteikia jam tikrų magiškų galių. Gasparas pradeda jomis naudotis ir netrunka išgarsėti, o buvęs prodiuseris pasiūlo jam pelningą sandėrį – dvikovą televizijoje su garsiausiu šalies magu Silvanu. Gasparas sutinka, tačiau tuo metu miršta senoji ragana ir jis nebetenka turėtų galių. Televizijos transliuojamoje dvikovoje Gasparas priverstas pasikliauti savo prodiuserio suktumu, tikėdamasis, kad žiūrovai nesupras, jog jis sukčiauja...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
„Nelaimės plaukas“
* Lino Banfi – Altomarė Seka
* Milena Vukotic – Džovana Seka
* Janet Agren – Helena
* Dagmar Lassander – Liudovika Markela 
* Mario Scaccia – Korinto Markela 
* Gegia
* Elisa Kadigia Bove

„Magas“
* Johnny Dorelli – magas Gasparas 
* Adriana Russo – Jola 
* Paola Borboni – markizė 
* Mario Brega – Alberigo
* Renzo Montagnani – Aldovrandis
* Ugo Bologna – Ragotis
* Silvan
* Anna Kanakis
Juozapas Petras Pacas

**Juozapas Petras Pacas** (; 1736 m., Vilnius – 1797 m. kovo 13 d., Vilnius) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos armijos generolas-majoras (1757), nuo 1758 metų arba anksčiau – Lietuvos didžiosios buožės generolas-adjutantas. Vileikos seniūnas.

## Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Tėvas – Petras Pacas (m. 1756), Pinsko ir Vilkijos seniūnas, motina – kunigaikštytė Efrosinija Oginskaitė (m. apie. 1765). Seserys – Benedikta ir Elžbieta. 

1776 metais buvo renkamas deputatu nuo Lydos pavieto į konfederacinį seimą. Čartoriskių partijos priešininkas.

1792 metų kovo 16 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 

1794 metų balandžio 24 d. Vilniaus rotušės aikštėje buvo iškilmingai paskelbtas „Lietuvos liaudies sukilimo aktas“, kuris patvirtino vienybę tarp Vilniaus insurgentų ir Tado Kostiuškos sukilėlių. Tą pačią dieną buvo sudaryta sukilėlių Laikinoji Aukščiausioji Taryba, kuriai vadovauti pradėjo Juozapas Nesiolovskis. Į Tarybos sudėtį įėjo 29 nusipelnę Lietuvos sostinės piliečiai, tarp jų ir Vileikos seniūnas Juozapas Pacas.  

1794 metų vasarą išvyko į Galiciją, iš kur grįžo į tėvynę po Kostiuškos sukilimo pralaimėjimo.  

## Nuorodos
* Иосиф Пац
* Józef Pac h. Gozdawa
* Z historii Wilna: Insurekcja wileńska i jej skutki. Kurier wilenski. 30.03.2012
Viktorijos ir Alberto muziejus

**Viktorijos ir Alberto muziejus** (angl. **Victoria and Albert Museum**, trumpiau **V&A Museum**) – meno muziejus Londono Kensingtono ir Čelsio rajone (adr. *Cromwell Road, SW7 2RL*). Dedikuotas dekoratyviajai dailei ir dizainui. 

**Viktorijos ir Alberto vaikystės muziejus** yra muziejaus padalinys Londono Istende, skirtas vaikų žaislams ir kitiems vaikų veiklos artefaktams (adr. *Cambridge Heath Rd, London E2 9PA*).

Muziejų lankymas nemokamas, išskyrus dedikuotas parodas. 2013 m. muziejų aplankė 3,29 mln. lankytojų ir jis buvo 11-as pagal lankomumą meno muziejus pasaulyje.
## Istorija

Muziejus įsteigtas 1852 m. po itin sėkmingos 1851 m. tarptautinės Didžiosios parodos Londone. Iš pradžių jis vadinosi Manufaktūrų muziejumi ir jame buvo eksponuojami objektai iš šios parodos. 1857 m. muziejus perkeltas į dabartinę V&A muziejaus vietą ir pervadintas į Pietų Kensingtono muziejų. Muziejus sparčiai plėtėsi. 1899 m. karalienė Viktorija padėjo pirmąjį pamato akmenį naujam muziejaus pastatui, kuriame yra šiuolaikinis muziejaus fasadas ir pagrindinis įėjimas. Ta proga muziejus buvo pervadintas karalienės Viktorijos ir jos vyro, princo Alberto vardu.
## Skyriai
2015 m. duomenimis, Viktorijos ir Alberto muziejuje sukaupta daugiau nei 2,270 mln. objektų, iš kurių apie 233 000 yra nuolatinėje ekspozicijoje. Apie 1,08 mln. objektų yra knygos, spauda.

Viktorijos ir Alberto muziejuje yra šie eksponatų teminiai suskirstymai:

## Muziejaus vaizdai

Vaizdas:Ionides Bequest.2.jpg| Muziejaus interjeras
Vaizdas:Bernini - Neptune & Triton.jpg| Berninio skulptūra
Vaizdas:Chandelier in the rotunda of the V and A museum - geograph.org.uk - 1569071.jpg| Sietynas rotondoje
Vaizdas:Wikimania 2014 - Victoria and Albert Museum - Paintings Gallery170439.jpg| Paveikslų galerija


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (anglų k.)
* Encyclopaedia Britannica
Andrius Mokronovskis

**Andrius Mokronovskis** (1713 m. gegužės 25 d., – 1784 m. birželio 14 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Prūsijos karaliaus rūmų prievaizas, (1776) metų seimo maršalka, Mazovijos vaivada (1781–1784), Prancūzijos armijos generolas-majoras (1754), Lenkijos armijos generolas-majoras (1752), kavalerijas generolas-inspektorius (1754), Tlumako ir Januvo seniūnas, masonas.

## Biografija
Lenkijos bajorų Mokronovskių giminės atstovas, herbo „Bogoria“ savininkas. Majoro titulu tarnavo Stanislovo Leščinskio dragūnų pulke, po jo pralaimėjimo išvažiavo į Prancūziją, kur aštuonerių metų bėgyje tarnavo prancūzų armijoje, vadovaujamoje maršalo Fuke de Bel-Ilio. Grįžęs į Lenkiją tapo generolu-leitenantu ir „etmonų“ partijos šalininku.

1764 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) nuo Belzo žemės į konvokacinį seimą, kur gegužės 7 d. pasirašė manifestą, kuriame skelbė apie seimo pravedimo neteisėtumą būnant rusų kariams Varšuvoje. Tais pačiais metais Andrius Mokronovskis buvo priverstas palikti Lenkiją ir išvažiavo į Berlyną.

1768 metais susitaikė su Lenkijos karaliumi Stanislovu Augustu Poniatovskiu ir grįžęs į tėvynę gavo Tlumačio seniūniją. 1776 metais buvo išrinktas konfederacinio seimo maršalka. 1782 metais buvo išrinktas Nuolatinės tarybos konsuliaru (patarėju).

Buvo vienas pirmųjų Lenkijos masonų, 1744 metais įkūrė masonų ložę „*Trzech Braci*“ Varšuvoje. 1784 metais buvo masonų ložės „*Wielki Wschód Królestwa Polskiego i Wielkiego Księstwa Litewskiego*“ didysis magistras.

## Šeima
Buvo vedęs tris kartus. Jo trečioji žmona tapo Izabela Poniatovska (1730–1808), paskutinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio sesuo.

1775 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.

## Literatūra
* S. Orgelbranda Encyklopedja Powszechna. Warszawa: Wydawnictwo Towarzystwa Akcyjnego Odlewni Czcionek i Drukarni S. Orgelbranda Synów, XIX i pocz. XX wieku
* Kazimierz Marian Morawski, Wolnomularstwo a Polska w dobie dziejowej przed rewolucją francuską, w: Pamiętnik V Zjazdu Historyków Polskich w Warszawie, t. I, Lwów 1930, s. 244.
* Mariusz Machynia, Czesław Srzednicki, Wojsko koronne. Sztaby i kawaleria, Kraków 2002, s. 32-33 ,kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705–2008, 2008, s. 217.

|-
Kazimieras Pacas

**Kazimieras Pacas** (? – 1695) – Romos katalikų ir LDK valstybinis veikėjas, Slanimo klebonas (1643), karaliaus sekretorius (nuo 1650 m.), Balstogės(1654), Vilniaus ir Gėranainių klebonas (1662), Vilniaus kanauninkas (1657), Smolensko (1664–1667) ir Žemaitijos vyskupas (1668–1695).

## Biografija

Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Trakų vaivados Petro Paco (apie 1570–1642) nuo antros santuokos su Galša (Elžbieta) Šemetaite (. 1652) antrasis sūnus. Vyresnieji broliai – Lietuvos didysis pakamaris Feliksas Jonas, Jeronimas Dominykas, Lietuvos didysis stovyklininkas Bonifacijus Teofilis ir Lietuvos didysis etmonas Mykolas Kazimieras.

Mokėsi Vilniuje, kur dar tada nusprendė pašvęsti save dvasinei karjerai. 1643 minimas kaip Slanimo probstas. 1650 metais – karaliaus sekretorius, 1654 metais tapo Balstogės klebonu ir Piltenės kustoriumi. 1657 metais Kazimieras Pacas buvo paskirtas Vilniaus kanauninku.

ATR-Maskvos 1654–1667 m. karo metu Kazimieras Pacas pateko į rusų nelaisvę, grįžęs iš nelaisvės 1662 metais buvo paskirtas Vilniaus ir Gėranainių probstu. 1664 metais gavo Smolensko vyskupo titulą, o 1668 metais – Žemaitijos vyskupo.

Aktyviai dalyvavo politiniame gyvenime, dalyvavo seimuose. Ne kartą buvo kandidatas į Vilniaus vyskupus, tačiau negalėjo gauti būtino palaikymo ryšium dėl sumažėjusios Pacų įtakos Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.

1668 metais po Jono Kazimiero Vazos sosto atsižadėjimo Žemaitijos vyskupas Kazimieras Pacas palaikė rusų caraičio Fiodoro Aleksandrovičiaus kandidatūrą į vakantinį ATR sostą.

## Literatūra
* Jan Władysław Poczobut Odlanicki, Pamiętnik, Warszawa 1987
* A. Rachuba, Kazimierz Pac, [w:] Polski Słownik Biograficzny, t. XXIV, 1979, s. 706–707.

## Nuorodos
Jeronimas Vladislovas Sanguška

**Jeronimas Vladislovas Sanguška** (? – 1657 m. liepos 5 d.) – LDK dvasinis veikėjas.

## Biografija
Samuelio Simono Sanguškos ir Hanos Zavišaitės sūnus.

Mokėsi Vilniaus akademijoje, 1628 metais tapo jėzuitu Krokuvoje, Sandomire, Poznanėje. 1640 metais išėjo iš jėzuitų ordino. Vladislovo IV sekretorius Vilniaus sufraganas (vyskupo vietininkas) nuo 1644 m., Smolensko vyskupas nuo 1654 m..

## Literatūra
* Валерый Пазднякоў, Сангушкі // Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. Т.2: Кадэцкі корпус – Яцкевіч / Рэдкал.: Г.П. Пашкоў (гал.рэд.) і інш.; Маст. З.Э. Герасімовіч. – Мн.: БелЭн, 2006. – 792 с.: іл. С. 540. ISBN 985-11-0315-2, ISBN 985-11-0378-0 (т. 2)
Liudvikas Karolis Oginskis

**Liudvikas Karolis Oginskis** (; 1680–1718) – Smolensko vyskupas nuo 1717 metų. Kilęs iš kunigaikščių Oginskių giminės, Mikalojaus Pranciškaus Oginskio ir Kotrynos Kopecaitės sūnus.

## Nuorodos
* Bishop Ludwik Karol Ogiński †
Firestone Tire and Rubber Company

**Firestone Tire and Rubber Company** – 1900 m. įkurta JAV privati dukterinė įmonė, užsiimanti padangų gamyba automobiliams, įvairioms transporto priemonėms. Kompanija buvo viena pirmųjų, pradėjusių masinę padangų gamybą.

Kompaniją įkūrė JAV verslininkas Harvey Samuel Firestone. Jis buvo geras Henry Ford pažįstamas ir pradėjo tiekti padangas Ford Motor Company automobiliams.

Nuo 1988 m. kompanija priklauso Japonijos įmonei „Bridgestone“.

Nuo 1950 iki 1974 m. „Firestone“ tiekė savo padangas Formulės 1 lenktynėms. Nuo 2013 m. kompanija yra vienintelė IndyCar čempionato padangų tiekėja.

Kinijos rinkoje „Firestone-Bridgestone“ kompanija gamina ir pardavinėja ekonominės klasės padangas „Primewell“ pavadinimu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali kompanijos svetainė
Plan B

**Benjamin Paul Ballance-Drew** *(g. [[1989]] m. [[spalio 22]] d.)*, geriau žinomas kaip *Plan B* arba *Ben Drew* – britų dainininkas, dainų autorius aktorius bei filmų ir muzikos kūrėjas. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus bei vieną garso takelį. Naujausiasis jo darbas, „Heaven Before All Hell Breaks Loose“, išleistas 2018 m. gegužę.

Drew taip pat yra atlikęs nemažai vaidmenų įvairiuose filmuose. 2012 m. išleistas jo sukurtas ir režisuotas filmas „Ill Manors“, kuriam jis taip pat sukūrė ir garso takelį.

## Diskografija
* *Who Needs Actions When You Got Words* (2006)
* *[[The Defamation of Strickland Banks]]* (2010)
* *[[Ill Manors]]* (2012) (to paties pavadinimo filmo garso takelis)
* *Heaven Before All Hell Breaks Loose* (2018)

## Filmografija
* *Adulthood* (2008)
* *Harry Brown* (2009)
* *4.3.2.1* (2010)
* *Turnout* (2011)
* *Ill Manors* (2012)
* *The Sweeney* (2012)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Ill Manors

**Ill Manors** (rašoma **ill Manors)** – trečiasis studijinis britų atlikėjo Plan B albumas, kuris taip pat yra to paties pavadinimo garso takelis, tačiau ne visos dainos, esančios albume, pasirodo filme. Pirmasis albumo sinlgas „Ill Manors“, parašytas apie 2011 m. riaušes Anglijoje, susilaukė didelio pasisekimo tarp klausytojų ir kritikų – jis pasiekė šeštąją vietą Jungtinės Karalystės „UK Singles Chart“ singlų reitinge. Pats albumas taip pat buvo labai gerai įvertintas kritikų  ir debiutavo pirmoje vietoje šalyje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

„Ill Manors“ buvo nominuotas 2012 m. „Mercury Prize“ apdovanojimui, tačiau nusileido grupės „Alt-J“ albumui „An Awesome Wave“.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Pnau

**Pnau** – australų elektroninės muzikos duetas iš Sidnėjaus. Grupė išgarsėjo 1999 m. išleidusi albumą „Sambanova“, 2000 m. laimėjusi geriausio Australijos šokių muzikos albumo apdovanojimą. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi penkis studijinius albumus ir vieną remiksų albumą, įrašyta kartu su britų atlikėju Elton John.

Grupės narys Nick Littlemore taip pat yra įkūręs elektroninės muzikos grupę „Empire of the Sun“.

## Grupės nariai
* Nick Littlemore – vokalas, prodiusavimas
* Peter Mayes – gitara, prodiusavimas
* Sam Littlemore – prodiusavimas

## Diskografija
* *Sambanova* (1999)
* *Again* (2003)
* *Pnau* (2007)
* *Soft Universe* (2011)
* *Good Morning to the Night* (2012) (Elton John vs Pnau, remiksų albumas)
* *Changa* (2017)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Newton Faulkner

**Sam Newton Battenberg Faulkner** *(g. [[1985]] m. [[sausio 11]] d.)* – britų muzikantas, dainininkas ir dainų autorius iš Raigeto. Geriausiai žinomas dėl savo specifinio perkusiško grojimo gitara. Debiutinį albumą „Hand Built by Robots“ išleido 2007 m., kuris iškart tapo perkamiausiu Jungtinėje Karalystėje. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs septynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Interference (Of Light)“, išleistas 2021 m. rugpjūtį.

## Diskografija
* *Hand Built by Robots* (2007)
* *Rebuilt by Humans* (2009)
* *[[Write It On Your Skin]]* (2012)
* *Studio Zoo* (2013)
* *Human Love* (2015)
* *Hit the Ground Running* (2017)
* *Interference (Of Light)* (2021)

## Išnašos

## Nuorodos
* 
*
Write It On Your Skin

**Write It On Your Skin** – trečiasis studijinis britų atlikėjo Newton Faulkner albumas, išleistas 2012 m. liepos 9 d. Albumas sulaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje vietoje Jungtinės Karalystės albumų reitinge, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Lova trims (filmas)

**Lova trims** () – 1960 m. Italijoje sukurta komedija.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Toto – Antonijo
* Peppino De Filippo – profesorius Pepino
* Nadia Gray – Amalija
* Angela Luce – Žaneta
* Cristina Gajoni
* Aroldo Tieri
* Gabriele Tinti
* Mario Castellani
* Nico Pepe

## Turinys

Profesorius Pepino jau 10 metų vedęs Amaliją, tačiau jų namuose vis dar kabo šios buvusio vyro Antonio nuotrauka. Pastarasis prieš 20 metų buvo pašauktas į karą ir dingo Rusijoje, todėl visų buvo laikomas mirusiu. Amalija ištekėjo antrą kartą, tačiau jos 10-ųjų vestuvių metinių vakarą Antonio netikėtai vėl pasirodė namuose. Prasideda teisiniai ginčai, kuris iš vyrų yra teisėtas, o ir pačiai Amalijai niekaip nepavyksta apsispręsti, kurį ji myli labiau. Abu vyrai pasitelkia į pagalbą advokatus, teisininkus, taip pat spendžia vienas kitam spąstus, norėdami eliminuoti varžovą iš kovos, tačiau galiausiai aplink Amaliją ima suktis vienas iš advokatų. Antonio ir Pepino kartu sėda į lėktuvą, kuris dingsta be žinios, o Amalija galiausiai išteka trečia kartą. Tą patį vakarą namuose pasirodo Antonio su Pepino, kurie tikisi, kad žmona turėjo pakankamai laiko pagalvoti ir išsirinkti vieną iš jų dviejų...
Nuotykių ieškotojai

**Nuotykių ieškotojai** () – 1967 m. sukurtas nuotykių filmas, kuriame vieną pagrindinių vaidmenų atliko lietuvių kilmės aktorė Joanna Shimkus.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Manu Borelis
* Lino Ventura – Rolandas Darbantas
* Joanna Shimkus – Leticija Veis
* Hans Meyer
* Serge Reggiani

## Turinys

Jauna skulptorė abstrakcionistė Leticija susipažįsta su automechaniku Rolandu ir jo draugu lakūnu Manu. Visiems trims laikotarpis itin nesėkmingas: Rolandas, anksčiau dirbęs žymioje kompanijoje, dabar pats bando sukurti galingą variklį; Leticijos pirmoji paroda virsta visiška nesėkme; Manu, bandydamas praskristi lėktuvu po Triumfo arka, netenka piloto licencijos. Užsakovas, draudimo kompanijos atstovas Voltenas, kaip kompensaciją prasitaria apie 1963 m. prie Kongo krantų įvykusią aviakatastrofą, kurios metu žuvo vienintelis keleivis – belgų verslininkas, mėginęs išgabenti iš Kongo savo turtus. Po to, kai variklio bandymas baigiasi avarija, o mėginimas laimėti pinigų kazino sukūrus savo pačių sistemą žaisti rulete baigiasi nesėkme, trijulė nusprendžia vykti į Kongą.

Pradėję ieškoti nuskendusio lėktuvo, jie susipažįsta su iš to lėktuvo išsigelbėjusiu pilotu. Jis patvirtina Volteno istoriją: prasidėjus karui, baltaodžiai buvo priversti bėgti iš Kongo. Samdinių būrio vadas sumokėjo jam už skrydį, kad išgelbėtų iš šalies belgą verslininką tačiau lėktuvas nukrito dėl degalų trūkumo. Kadangi galimybė pasiekti pinigus tampa visai reali, Manu pasiperša Leticijai, tačiau ši atsisako ir prisipažįsta savo jausmus Rolandui. 

Jie aptinka lėktuvą ir iškelia pinigus į jachtą, tačiau tai pastebi verslininko pabėgimą organizavę samdiniai, taip pat ieškantys lėktuvo. Įvyksta susirėmimas, kurio metu žūna Leticija, o draugai, apkaltinę Pilotą, jį išvaro. Jiedu ieško Leticijos artimųjų, kurių daugelis žuvo holokausto metu. Jie randa šios senelę, gyvenančią Šarante, ir Leticijos dalį perveda 11-mečiam šios pusbroliui Žan-Žanui. Šis taip pat pasisako radęs „lobį“, kuris, kaip pasirodo, yra jūroje įkurto forto vokiečių karo laikų sandėlis.

Manu grįžta į Paryžių, tačiau Leticijos ilgesys priverčia jį vėl atvykti į Šarantą. Netrukus čia pasirodo ir Samdinys, kuris, nužudęs Pilotą, jau kurį laiką seka Manu pėdsakais. Jis vėl susitinka Rolandą, įsigijusį fortą, kuriame ir įvyksta lemiamas susirėmimas su samdiniais...
Dagmar Lassander

**Dagmar Lasander** (tikrasis vardas – * Dagmar Regine Hader *; g. 1943 m. birželio 16 d. Praha) – vokiečių aktorė.

## Biografija
Lasander gimė 1943 m. Prahoje, kuri tuo metu priklausė Vokietijai, prancūzo ir vokietės šeimoje.  Pradžioje įsidarbinusi Berlyno operoje kostiumų dailininke, 1966 m. atliko pirmąjį vaidmenį kine, filme „Sperrbezirk“. Nuo 1969 m. dešimtmetį Lasander nuolatos filmavosi Italijoje siaubo, erotiniuose bei kriminaliniuose filmuose, vėliau pasirodė ir televizijos serialuose. Paskutinį vaidmenį ji atliko 1994 m.

2015 m. sukurtame siaubo filme „We Are Still Here“ vienas iš personažų yra pavadintas aktorės vardu ir pavarde jos garbei. 

## Dalinė filmografija

* „Neįtartinos moters uždraustos nuotraukos“ (1970)
* „Raudonas beprotybės ženklas“ (1970)
* „Visuotinis gėdos jausmas“ (1976)
* „Juodoji Emanuelė 2“ (1976)
* „Cukrus, medus ir pipirai“ (1980)
* „Bloga akis“ (1983)
* „Nusikaltimas „Formulėje 1““ (1984)
* „Malonumas“ (1985)

## Nuorodos

* IMDb profilis
Kruvinas medalionas

**Kruvinas medalionas** () – 1975 m. Italijoje sukurtas siaubo filmas, 2005 m. demonstruotas Venecijos kino festivalio specialioje programoje. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Richard Johnson – Maiklas Viljamsas
* Joanna Cassidy – Džoana Morgan
* Evelyn Stewart – Džilė Perkins
* Nicoletta Elmi – Emilė Viljams
* Edmund Purdom – daktaras
* Riccardo Garrone – policijos inspektorius
* Dana Ghia – Emilės motina
* Lila Kedrova – grafienė Kapeli

## Turinys

Dokumentinių filmų režisierius Maiklas Viljamsas netiki velnio egzistavimu, tačiau kuria apie tai filmą. Jo žmona neseniai mirė ir auginti dukrą Emilę jam padeda iš Anglijos atvykusi auklė Džilė. Šeimą vis persekioja nelaimės, Maiklas net kreipiasi pagalbos į būrėją grafienę Kapeli, kuri jam paaiškina, kad juos veikia tamsiosios jėgos ir mirčių jo aplinkoje tik daugės. Emilės elgesys darosi vis keistesnis, o tai pastebėjusi Džilė kažkieno nustumiama nuo olos. Maiklo gyvenime tuo metu atsiranda kita moteris, Džoana, o grafienei kyla įtarimas, kad dėl visko kaltas paslaptingas senas medalionas, kurį Maiklas buvo padovanojęs žmonai, o dabar jį nešioja Emilė. Rūmuose ant sienos kaba senas paveikslas, kuriame pavaizduota į Emilę panaši mergaitė, o grafienė po dažų sluoksniu aptinka, kad ant jos kaklo nupieštas tas pats medalionas. Ji nori perspėti Maiklą, tačiau miršta, kaip vėliau ir Džoana. Mergaitė, nuolat kankinama košmarų ir minčių, kad tarp jos ir tėvo nuolatos kažkas yra, galiausiai pakelia prieš jį ranką ir jie abu miršta...
Trastevere (filmas)

**Trastevere** – 1971 m. Italijoje sukurtas filmas, vienintelis aktorius Fausto Tozzi režisūrinis darbas. Juosta gerokai pakoreguota jos prodiuserio Alberto Grimaldi, kuris pašalino iš jos aktorių Umberto Orsini, Martine Brochard ir Riccardo Garrone vaidmenis.

Filme pasakojama apie vieną iš Romos rajonų, turistų traukos vietą ir jame gyvenančius žmones per nuo šeimininko pabėgusios buldogo, surandančio vis naujus šeimininkus, istoriją.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Nino Manfredi – Karmelo
* Rosanna Schiaffino – Katerina
* Vittorio Caprioli – donas Ernesto
* Ottavia Piccolo – Nando
* Vittorio De Sica – Enriko
* Leopoldo Trieste – profesorius
* Milena Vukotic – Delia
* Rossella Como
* Enzo Cannavale
* Franca Scagnetti
Paola Pitagora

**Paola Pitagora** (tikrasis vardas – *Paola Gargaloni *; g. 1941 m. rugpjūčio 24 d. Parma) – italų kino aktorė.

## Biografija

Gimusi Parmoje, Paola lankė Alessandro Ferseno aktorystės mokyklą, o 1960 m. debiutavo televizijos kanalo RAI programose kaip pagalbinė laidų vedėja. 1962 m. ji pirmą kartą pasirodė teatro scenoje ir vėliau joje sukūrė ne vieną svarbų vaidmenį. 1965 m. Paola sulaukė pripažinimo ir dėmesio dėl pagrindinio vaidmens TV seriale „Promessi sposi“.

Kine ji pirmą kartą pasirodė 1959 m. filme „Costa azzurra“, tačiau nebuvo paminėta titruose. 1965 m. Paola sukūrė vieną geriausių savo vaidmenų juostoje „I pugni in tasca“, o 1969 m. pelnė Italijos nacionalinio kino žurnalistų sindikato skiriamą apdovanojimą „Sidabrinė juosta“ už darbą filme „Senza sapere niente di lei“.

Paola yra sukūrusi keletą dainų vaikams, už kurias 1962 m. pelnė „Zecchino d‘Oro“ apdovanojimą.

1982 m. jos aktai buvo išspausdinti itališkame žurnalo „Playboy“ leidinyje. 

Su Ciro Ciri turi dukterį, taip pat aktorę Evita Ciri, su kuria 2004 m. kartu vaidino spektaklyje „Magnificat“.

## Dalinė filmografija

* „Kapo“ (1960)
* „Barabas“ (1961)
* „Tiesa ir melas“ (1972)
* „Gyvatė“ (1973)
* „Revolveris“ (1973)

## Apdovanojimai
* Nastro d'argento – geriausia aktorė (1970 m.)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Geidžiant Džulijos

**Geidžiant Džulijos** () – 1986 m. sukurta erotinė drama.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Serena Grandi – Džulija
* Johan Leysen – Emilijo
* Valeria D'Obici – Amalija 
* Sergio Rubini – Stefanas
* Massimo Sarchielli
* Giuliana Calandra

## Turinys

Jaunas rašytojas Emilijo, gyvenantis su seserimi Amalija, susipažįsta su įspūdinga gražuole Džulija, kurią netrunka įsimylėti. Paslaptinga mergina lengvai apsuka jam galvą, tačiau buvimas kartu reiškia priimti jos žaidimo taisykles, susitaikyti su tuo, kad ji tuo pačiu metu gali susitikinėti ir su kitais vyrais. Mėgindamas būti su ja, Emilijo atstumia savo seserį ir sugriauna savo paties gyvenimą, tačiau tai nesulaiko Džulijos, kuomet ši nusprendžia jį palikti. Emilijo negali su tuo susitaikyti ir jo atkaklumas duoda rezultatą, tačiau tada nusižudo Amalija, kuri jaučiasi brolio atstumta. Galiausiai Emilijo apsisprendžia ir palieka Džuliją, kuri dabar jau nori likti su juo...
Aistringas troškimas

**Aistringas troškimas** () – 1993 m. Italijoje sukurtas erotinis trileris.

## Turinys

Jauno ir besiruošiančio vesti verslininko Luidžio gyvenime atsiranda pusseserė Sonia. Mergina lengvai apsuka jam galvą bei prisipažįsta jautusi jam šiltus jausmus nuo pat vaikystės. Luidžis palieka sužadėtinę ir leidžia laiką su naująja mergina, tačiau netrukus šios siūlomos pramogos ir žaidimai pradeda jam kelti nerimą. Ieškodama aštrių pojūčių, Sonia apsivagia parduotuvėje ir priverčia Luidžį sprukti kartu, o vėliau, tiesiog dėl smagumo, priverčia jį kartu apiplėšti juvelyrinę parduotuvę. Ji suorganizuoja Luidžiui seksą trise bei anoniminį apsikeitimą poromis, po kurio iškelia jam sceną dėl neištikimybės. 

Luidžį mėgina vilioti jo verslo partnerė Marcela, ir nors šis ją atstumia, moteris atrodo susirūpinusi šio būkle. Luidžis ir Sonia vėl atnaujina santykius, tačiau mylimosios praeitis jam vis daugiau nerimo, ypač kai pamato laikraštyje skelbimą apie dingusią merginą, kuri pasirodo buvusi vieno iš jų sekso žaidimo dalyvė. Be to, kažkas pakeičia jo kompiuteriu surinktą sutarties tekstą ir tokiu būdu sužlugdo didelės vertės sandorį su japonų verslininkais. Netekęs darbo, jis iškvočia Sonią ir išgauna jos prisipažinimą, kad taip ji pasielgė specialiai, nes iš tiesų jau nuo vaikystės jo nekenčia ir ieškojo būdų atkeršyti. Pradėjęs labiau domėtis šios praeitimi, Luidžis sužino, kad Sonia serga šizofrenija, o vaikystėje neteko abiejų tėvų. Galiausiai šios bute po lova jis randa dingusios merginos kūną, o greta jo – ranka rašytus prisipažinimus apie įvykdytą tėvų nužudymą. Luidžis nespėja pasišalinti ir tampa Sonios užpuolimo auka. Mergina mėgina jį nužudyti, tačiau galiausiai jį išgelbsti Marcela...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Vittoria Belvedere – Sonia
* Ron Nummi – Luidžis
* Andrea Roncato – daktaras Fabris
* Serena Grandi – Marcela
* Simona Borioni – Sinza
* Viviana Polic
* Barbara Cavallari
* Serena Bennato
Nusikaltimas „Formulėje 1“

**Nusikaltimas „Formulėje 1“** () – 1984 m. Italijoje sukurta veiksmo komedija.

## Turinys

Ekscentriškas policijos inspektorius Nikas Džeraldis paskiriamas tirti avarijos „Formulės 1“ lenktynių Monzos trasoje metu žuvusio lenktynininko Kortezo  mirties, nes kyla įtarimas, kad bolidas buvo specialiai sugadintas. Tuo pat metu Niko žmonos brolis pavagia mašiną, kurios bagažinėje randa lavoną. Domėdamasis abiem nusikaltimais, inspektorius netrunka aptikti tarp jų ryšį. Galiausiai, bedangstydamas žmonos brolį, Nikas pats netenka darbo, tačiau vis vien mėgina išsiaiškinti abu nusikaltimus. Po pasikėsinimo į jo gyvybę, pagrindiniu įtariamuoju tampa lenktynininkų komandos inžinierius, su kurio žmona Kortezas buvo užmezgę romaną. Antroji auka – žmogus, bandęs inžinierių šantažuoti.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Tomas Milian – inspektorius Nikas Džeraldis
* Bombolo – Ventičelo
* Pino Colizzi – Martelis
* Dagmar Lassander – mis Martel
* Olimpia Di Nardo – Andžela Džeraldi
* Sergio Di Pinto – Fabricijus
* Licinia Lentini – Rozana
* Isabel Russinova – DJ
* Maria Grazia Buccella – Nina, kazino kasininkė
* Enzo Garinei
* Massimo Vanni
Aš myliu Andrėją

**Aš myliu Andrėją** () – 2000 m. Italijoje sukurta romantinė komedija. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Francesco Nuti – Dado
* Francesca Neri – Andrėja
* Agathe de La Fontaine – Frančeska
* Marina Giulia Cavalli – Rozana
* Simona Caparrini – Irena
* Francesca DeRose – Džovana
* Giulia Weber – Stefanija
* Gisella Marengo

## Turinys

Dado išsiskyrė su žmona ir dabar jis bando atgauti gyvenimo džiaugsmą. Vieną vakarą į jo stovintį automobilį atsitrenkia motorolerį vairuojanti apsvaigusi mergina Frančeska. Dado nori nuvežti ją į ligoninę, tačiau ši atsisako. Jiedu užsuka į barą, o vėliau atsiduria jo bute. Ryte Dado mergino neberanda, tik užrašą ant veidrodžio, kad jis „įstojo į ŽIV platintojų klubą“.

Kitą dieną jam pasiūlo susitikti Andrėja, kuri prisistato esanti Frančeskos draugė. Susitikus ši išrėžia jau 3 metus esanti Frančeskos meilužė ir kad jis šioje istorijoje yra pašalinis. Dado bando pasiteisinti, tačiau ši nesiklauso.

Po kurio laiko Frančeska vėl pasirodo prie Dado namų. Pastarasis, jau įsitikinęs, kad neserga ŽIV, o mergina prisipažįsta, kad pajuokavo, kad Dado jai labai patinka, bet didžiausia kliūtis yra Andrėja. Jiedu vėl praleidžia naktį, kurią nutraukia gatvėje pasirodžiusi Andrėja. Ji suniokoja Dado mašiną ir palieka gatvėje Frančeskos drabužius, o ši išsigandusi nuskuba su ja taikytis. Dado mėgina kovoti dėl Frančeskos, tačiau jam sunkiai sekasi. Galiausiai Frančeska kuriam laikui išvyksta, o Dado ir Andrėja netyčia susitinka miesto čiuožykloje. Palaipsniui jie pradeda bendrauti ir Dado supranta, kad jaučia jai kur kas didesnę trauką nei Frančeskai...
Jonas Pacas (m. 1650)

**Jonas Pacas**  (m. 1650) –  Romos katalikų dvasininkas, karaliaus sekretorius.

## Biografija
Trakų vaivados Petro Paco ir Jadvygos Zavišaitės sūnus.

Jis ėjo šias pareigas: karaliaus sekretoriaus, Slanimo kunigo ir Vilniaus kanauninko. 1647 metais minimas kaip Livonijos vyskupas, atsisakė priimti nominaciją. 

## Išnašos

## Literatūra
* Piotr Nitecki, *Biskupi Kościoła w Polsce w latach 965-1999. Słownik biograficzny*, Warszawa 2000.

## Nuorodos
* ''Pacowie: materyjały historyczno-genealogiczne / ułożone i wydane przez Józefa Wolffa'', 1885, s. 96-99
Jonas Kazimieras Pacas (m. 1653)

**Jonas Kazimieras Pacas ** (g. 1594 m., Vilnius, m. 1653 m.) – Lietuvos didysis raštininkas, Lietuvos Tribinolo maršalka 1633 metais, karaliaus dvariškis.

## Biografija
Minsko vaivados Jono Paco (m. 1610) sūnus. Lietuvos didysis raštininkas nuo 1639 metų.

Pasiuntinys į Maskvą.

## Literatūra
* *Polski Słownik Biograficzny*, t. XXIV, s. 699.

## Išnašos
Serena Grandi

**Serena Grandi** (tikrasis vardas – * Serena Faggioli *; g. 1958 m. kovo 23 d. Bolonija) – italų aktorė, 80-ųjų ir 90-ųjų šalies kino sekso simbolis.

## Biografija
Gimusi Bolonijoje, Serena baigė kompiuterių programavimo mokslus ir kurį laiką dirbo mokslinių tyrimų laboratorijoje. 1980 m. ji debiutavo kine, komedijoje „La Compagna di viaggio“ bei tais pačiais metais režisieriaus Joe D'Amato buvo pakviesta vaidinti jo kontroversiškame siaubo filme „Antropophagus“. Pirmosiose juostose Serena pasirašinėjo Vanessos Steiger slapyvardžiu, tačiau netrukus sugalvojo naują – Serena Grandi (liet. Serena Didžioji).

Ją išgarsino 1985 m. režisieriaus Tinto Brass filmas „Miranda“, pavertęs įspūdingo biusto Sereną didžiausia savo šalies erotinių filmų žvaigžde. Būtent šio žanro filmuose bei komedijose ji vaidino sekančius keletą metų, sulaukdama populiarumo ir gretimose šalyse.

Apie 90-uosius Serena sąmoningai ėmė rinktis vaidmenis, kurie padėtų jai atsikratyti sekso simbolio etiketės. Pagrindine jos scena tapo televizijos filmai, serialai bei įvairūs šou.

1998–2008 m. nesifilmavo, tačiau vėliau vėl atnaujino karjerą. 2006 m. ji išmėgino jėgas politikoje ir kartu su Alessandra Mussolini partija „Azione Sociale“ dalyvavo rinkimuose į parlamentą, tačiau nesėkmingai.

2008 m. pasirodė autobiografinė knyga „L’amante del federale“.

## Asmeninis gyvenimas
1987–2003 m. Serena buvo ištekėjusi už 20 metų vyresnio antikvaro Beppe Ercole, su kuriuo 1990 m. susilaukė sūnaus Edoardo.

2003-04 m. ji 157 dienas praleido namų arešto sąlygomis apkaltinta narkotikų (kokaino) laikymu.

## Dalinė filmografija
* „Antropophagus“ (1980)
* „Miranda“ (1985)
* „Geidžiant Džulijos“ (1986)
* „Jaunojo Donžuano žygdarbiai“ (1986)
* „Rimini Rimini“ (1987)
* „Teresa“ (1987)
* „Turtuolių įpročiai“ (1987)
* „Saint Tropez - Saint Tropez“ (1992)
* „Moterys iš palėpės“ (1992)
* „Aistringas troškimas“ (1993)
* „Aistros nusikaltimas“ (1994)
* „Keista Olgos O istorija“ (1995)
* „Išdykėlė Lola“ (1998)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Kapo

**Kapo** – 1960 m. sukurta drama, nominuota Oskarui geriausio užsienio filmo kategorijoje. 

## Turinys

Antrasis pasaulinis karas. 14-metė žydaitė Edita kartu su tėvais atsiduria koncentracijos stovykloje, kur netrukus nuo jų atskiriama bei patenka į sąrašą turinčių mirti dujų kameroje. Editai pavyksta pasprukti ir pasislėpti, o ją aptikęs stovyklos gydytojas ir politinė kalinė Sofija padeda jai išsisukti: atiduoda drabužius ir numerį neseniai mirusios kalinės Nikolės, kuri buvo kriminalinė nusikaltėlė, o ne žydė. Su nauja tapatybe Edita grįžta į stovyklą ir išsiunčiama į prievartinius darbus. Pradėjusi už maistą parsidavinėti kareiviams, ji su laiku tampa ir kitų kalinių prižiūrėtoja – kapu.

Stovykloje pasirodo sovietų belaisviai ir vieną jų, Sašą, Edita įsimyli. Frontui vis labiau artėjant, priimamas sprendimas evakuoti kareivius ir kapus, o visus kalinius sušaudyti. Saša ir jo bendražygiai įtikina Editą atjungti tvorą saugančią elektros srovę ir taip padėti jiems pabėgti. Stovyklos apsauga atidengia ugnį ir daugelis kalinių, tarp jų ir Edita, žūna...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Susan Strasberg – Edita / Nikolė
* Laurent Terzieff – Saša 
* Emmanuelle Riva – Teresė 
* Didi Perego – Sofija
* Gianni Garko – Karlas
* Graziella Galvani
* Paola Pitagora

## Apdovanojimai
Aleksandras Liubomirskis (m. 1804)

Kunigaikštis **Aleksandras Liubomirskis ** (; 1751 m., Kijevas – 1804 m. liepos 17 d., Viena) – Lenkijos magnatas, karinis ir valstybinis veikėjas, Kijevo kaštelionas (1785–1790), Prancūzijos armijos generolas.

## Biografija
Lenkijos kunigaikščių Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Szreniawa“ savininkas. Kijevo vaivados Stanislovo Liubomirskio (1704–1793) ir Liudviko Pociejūtės (1726–1786), Lietuvos didžiojo sargybinio Antano Pociejaus (m. 1749) ir Rozalijos Zagorovskos dukters trečiasis sūnus. Broliai – Pranciškus Ksaveras, Juzefas ir Mykolas.

Opolės Rakto dvaro Liublino vaivadijoje valdytojas. 1785–1790 metais – užėmė Kijevo kašteliono pareigybę ir buvo ATR senatorius.

Po ATR padalijimų – Prancūzijos armijos generolas.

## Apdovanojimai
*  Švento Liudviko ordino kavalierius
*  Švento Stanislovo ordino kavalierius (1776)
*  Baltojo erelio ordino kavalierius (1787)

## Šeima ir vaikai

1787 metais vedė Rozaliją Chodkevičiūtę (1768 m. rugsėjo 16 d., Černobylis – 1793 m. rugsėjo 2 d., Paryžius), Žemaitijos seniūno ir Rusijos armijos generolo-leitenanto Jono Mikalojaus Chodkevičiaus (1738–1781) ir Liudvikos Marijos Rževuskos (1744–1816) dukterį. Sutuoktiniai turėjo dvi dukteris:

* Rozalija Aleksandra Pranciška (1788 m. rugsėjo 3 d. – 1865 m. sausio 1 d.), nuo 1805 metų grafo Vaclovo Severino Rževuskio (1785–1831) žmona
* Liudvika (g. ir m. 1790).

Rozalija Liubomirska Opolėje būdavo retai, didelę gyvenimo dalį praleido Varšuvoje ir keliaudama po Europą.

## Literatūra
* Andrzej Zahorski. Lubomirska z Chodkiewiczów Rozalia (1764–1794) / Polski Słownik Biograficzny.— Wrocław – Warszawa – Kraków – Gdańsk, 1972.— Zakład Narodowy Imienia Ossolińskich, Wydawnictwo Polskiej Akademii Nauk. – Tom ХVII/4, zeszyt 75.— S. 633–634.

## Nuorodos
* Aleksander ks. Lubomirski z Lubomierza h. Drużyna
* Полное родословие князей Любомирских

|-