open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Komunizmas (formacija)

**Komunizmas** – kokybiškai nauja visuomenės formacija, kurios pagrindą sudaro visaliaudinė gamybos priemonių nuosavybė, dėl revoliucinio gamybinių jėgų vystymosi ir jų išlaisvinimo, perorganizuojanti visuomenę pagal objektyvaus pasaulio dinamiką. Šią formaciją sudaro dvi fazės: žemesnioji – socializmas, ir aukštesnioji – komunizmas (dar vadinamas „grynuoju komunizmu“). Terminas „komunizmas“ vartojamas apibrėžiant ir ideologinę pasaulėžiūrą bei jos taikymą praktikoje (žr. komunizmas (ideologija)).

## Taip pat skaitykite

* Dialektinis materializmas
* Istorinis materializmas
Angelas Daugirdas

**Angelas Daugirdas** (1776 m. Jurkovščiznoje – 1835 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos teologas ir filosofas, Vilniaus universiteto profesorius, Varšuvos Mokslo bičiulių draugijos narys–korespondentas.

## Biografija
Angelas Daugirdas gimė 1776 m. nusigyvenusio bajoro, žemvaldžio Stanislovo Daugirdo šeimoje, Jurkovščiznoje (dab. Baltarusijos teritorija). Nuo 1786 m. mokėsi Mscislavo ir Mogiliavo jėzuitų mokyklose. 1793–1796 m. studijavo Lietuvos vyriausioje mokykloje. 1796–1807 m. dėstė Lydoje, Ukmergėje, Vitebske, Lužkose, Ščiučine lotynų kalbą, matematiką, teologiją ir kt. 1818–1823 m., 1824–1832 m. VU filosofijos profesorius. Nuo 1822 m. Mokslo bičiulių draugijos Varšuvoje narys, korespondentas. 1833 m. tapo Vilniaus kanauninku.

Iš garsios LDK didikų giminės kilęs Angelas Daugirdas užima svarbią vietą tiek Lenkijos, tiek Lietuvos filosofijos istorijoje. Jo pažiūros buvo artimos Škotų sveiko proto mokyklai, kuri susiformavo ir išpopuliarėjo XVIII a. antroje pusėje ir išsaugojo nemažą įtaką visą XIX a. Daugirdas save laikė John Locke ir Étienne Bonnot de Condillac mokiniu ir remdamasis jų koncepcijomis aiškino žmogaus proto vystymąsi. Pripažindamas pasaulio objektyvumą ir jo pažinumą, filosofas kritikavo George Berkeley, David Hume, Immanuel Kant agnosticizmą ir subjektyvųjį idealizmą. Jis nesitenkino žinomų koncepcijų dėstymu, o stengėsi sukurti savo teoriją. Pagrindinis jo tyrimų objektas buvo logika, į kurią jis įtraukė pažinimo teoriją ir nemažai psichologijos problemų. Angelas Daugirdas buvo įsitikinęs, jog pažinimas remiasi ir amžinais postulatais, pvz., tiesos samprata. Tokia mąstytojo koncepcija neatitiko to meto dvasios. Revoliucionieriams reikėjo aiškių idėjų, dėl kurių jie turėtų aukotis, o carizmo apologetams – įrodymų, kad jų propaguojamos „vertybės yra amžinos ir neginčijamos", todėl amžininkams A. Daugirdas atrodė atitrūkęs nuo gyvenimo realijų ir nuobodus.

## Kūryba
A. Daugirdo Raštuose  apima vertingiausią A. Daugirdo filosofinį palikimą.

Juose spausdinami tokie traktatai:
* „Traktatas apie logiką, metafiziką ir moralės filosofiją“
* „Žmogiškojo pažinimo tikroviškumas“
* „Prigimtinių mąstymo taisyklių išdėstymo“

Skaitomų paskaitų pagrindu A. Daugirdas parašė „Traktatą apie logiką, metafiziką ir moralės filosofiją“ (1821 m.) ir „Prigimtinių mąstymo taisyklių aiškinimą, arba teorinę ir praktinę logiką“ (1822 m.).

## Išnašos

## Nuorodos
* Daugirdas
Jena

**Jena** (**JPY**; žymima ¥ lotyniškoje abėcėlėje, japoniškai – ) – Japonijos valiuta. Cirkuliacijoje yra 6 tipų monetos ir 4 tipų banknotai.

## Istorija

Japoniškai jenos ('en') pavadinimas reiškia „apvali“. Jena pradėta naudoti 1870 m., Meidži laikotarpiu, kai pakeitė Edo laikotarpiu naudotą painią piniginę sistemą. 1871 m. išleistas Naujosios valiutos įsakas įtvirtino dešimtainę skaičiavimo sistemą, pagrindinę valiutą jeną, smulkesnius seną (1/100 jenos) ir riną (1/1000 jenos). Tuo metu, Vakarų pavyzdžiu, pradėtos kalti ir apvalios monetos. Jena nustatyta esanti lygi 0,8667 trojos uncijų (26,956 g) sidabro. Senų ir rinų atsisakyta 1954 m.

## Banknotai

Banknotai:
* 1 000 jenų. Ant banknoto pavaizduotas gydytojas Hideyo Noguchi;
* 2.000 jenų;
* 5.000 jenų. Ant banknoto pavaizduotas rašytojas Ichiyō Higuchi;
* 10.000 jenų.

## Monetos

Monetos:
* 1 jena (aliuminis);
* 5 jenos (žalvaris);
* 10 jenų (bronza);
* 50 jenų (varis-nikelis);
* 100 jenų (varis-nikelis);
* 500 jenų (nikelis-žalvaris: Cu 72 %, Zn 20 %, Ni 8 %).


Image:1JPY.JPG| 1 jena
Image:5JPY.JPG| 5 jenos
Image:10JPY.JPG| 10 jenos
Image:50JPY.JPG| 50 jenos
Image:100JPY.JPG| 100 jenų
Image:500JPY.JPG| 500 jenų
Kęstutis Žeimys

**Kęstutis Žeimys** (g. 1988 m. kovo 10 d., Kybartai) – lietuvių stalo tenisininkas, 2010 m. 2021 m. 2024 m. tapo šalies čempionu. 2010 m. sausio 8 d. pasaulio stalo tenisininkų reitinge buvo 536-as.

## Pasiekimai

## Šaltiniai
John Bauer

**Jonas Baueris** (*John Bauer*, 1882 m. birželio 4 d. – 1918 m. lapkričio 20 d.) – Švedijos tapytojas ir iliustratorius, geriausiai žinomas dėl savo *Bland tomtar och troll* (Tarp gnomų ir trolių). Jis gimė Jonšiopinge ir studijavo Stokholmo dailės akademijoje.

## Galerija

File:John Bauer - Princess Tuvstarr gazing down into the dark waters of the forest tarn. - Google Art Project.jpg|*[[Tiras]] ir [[Fenris]]* (1911)
image:God kväll, farbror! Hälsade pojken.jpg| *Labas vakaras, pone! sakė berniukas.* (1915)
image:John Bauer 1915.jpg|*[[Troliai]] ir princesė*
Rano Kau

**Rano Kau** () – užgesęs ugnikalnis Čilei priklausančios Velykų salos (Rapanujo) pietvakarinėje dalyje. Aukštis 324 m. 200 m gylio krateris yra po viršūnės įgriuvimo susidariusi kaldera.

Susidarė pleistoceno periode, jauniausios uolienos yra 150–210 tūkst. metų senumo.

Didžiąją Rano Kau dalį užima ~1,5 km skersmens krateris. Jame telkšo ežeras (vienas iš 3 gėlo vandens šaltinių saloje). Į jūrą nukreipta ugnikalnio dalis smarkiai paveikta erozijos, susidaręs status klifas, apgriuvusi kraterio siena. Šiaurinėje pašalaitėje įsikūręs Mataverio tarptautinis oro uostas. Vakariniame šlaite buvo Orongo kaimelis, kuriame seniau stovėjo keletas *[[moai]]*, bet jie dėl erozijos nukrito į jūrą.

Rano Kau įeina į Rapanujo nacionalinį parką (UNESCO pasaulio paveldas).
Ovambai

**Ovambai** (*owambo*, *wambo*) - Afrikos tauta, gyvenanti Namibijos ir Angolos pasienyje. Tai - didžiausia Namibijos etninė grupė, sudaranti apie pusę visų šalies gyventojų.

Ovambai giminingi kitoms bantu etninėms grupėms, ypač kultūriškai artimi į rytus nuo jų gyvenantiems kavangams. Kalba ošivambo kalba. 

## Gyvenamoji vieta ir gentys
Ovambai gyvena palyginti nedidelėje, bet derlingoje teritorijoje, kurią iš pietų supa dykumingos sritys. Regionas maitinamas daugybės ošanų - seklių upelių, kurios lietingojo sezono metu prisipildo vandens ir sukelia potvynius. Ošanos yra vietos ovambų ūkio pagrindas, teikiančios žuvį, drėkinančios žemę ir įgalinančios žemdirbystę. Per lietus jos patvinsta ir gali užtvindyti net tris penktadalius visos ovambų teritorijos. Skirtingai nei jų pietiniai ir vakariniai kaimynai (hererai, koikojai), ovambai yra sėslūs žemdirbiai. Jie augina vietinę soros rūšį - mahangu, kurią papildo kukurūzas, sorgas, pupelė. Ovambai taip pat augina vietinę raguočių veislę, tačiau galvijus mėsai naudoja tik išskirtinėmis progomis. 

Visi ovambai skirstomi į 13 genčių, kurių keturios gyvena Angolos teritorijoje, o 9 - Namibijos. Namibijos gentys yra šios (priešdėlis o- ir uu- reiškia daugiskaitą): *(o)ndongai, (o)ngandžerai, (uu)kolonkadhi, (uu)kwaluudhi, (uu)kwambi, (uu)kwanyama, (uu)mbalantu, (uu)mbadžai, eunda*. Pati didžiausia yra kvanjama gentis. Jau nuo XVII a. šių genčių pagrindu ovambai suformavo primityvias valstybėles, valdomas genčių vadų.

## Istorija
Ovambai migravo iš aukštutinės Zambezės ir įsitvirtino šiose derlingose žemėse dykumos šiauriniame pakraštyje. Nuo XVII a. prasidėjo ovambų konsolidacija, formavosi primityvios valstybėlės, vadų dinastijos, vadinamos *aakwanekamba*. Paveldėjimas jose egzistavo pagal moterišką liniją. 

XIX a. pabaigoje ovambų tarpe veikė suomių misionieriai, kurie čia platino krikščionybę. XIX-XX a. sandūroje jų etninės žemės buvo padalintos tarp Portugalijos Vakarų Afrikos ir Vokietijos Pietvakarių Afrikos, tačiau Vokietijoje vadai išlaikė tradicinę valdžią, kadangi kolonistai nesikišo į vidaus reikalus. Nestipriai kontroliuojamos sienos ir dabar leidžia nuolatinę ovambų migraciją tarp Angolos ir Namibijos.

I pasaulinio karo metais PAR užėmus vokiečių koloniją, ovambai kovojo su naujais kolonizatoriais, tačiau pralaimėjo, ir jų karališkosios dinastijos buvo panaikintos. Administruojant PAR, ovambų teritorijoje įkurtas bantustanas Ovambolendas. Būtent ovambų tarpe formavosi nepriklausomybės judėjimas, jie sukūrė viešpataujančią šalyje partiją SWAPO, iš jų kilo svarbiausi šalies politikai, prezidentai. Tuo metu ir po nepriklausomybės ovambai paplito visoje Namibijoje, ypač didžiuosiuose miestuose. Pvz., Liuderice jie sudaro 50 proc. gyventojų.

Po Namibijos nepriklausomybės, ovambai vėl atkūrė savo tradicines valstybėles ir sugrąžino karališkas dinastijas.
Rapanujo nacionalinis parkas

**Rapanujo nacionalinis parkas** () – Čilės nacionalinis parkas Velykų (Rapanujo) saloje. Užima ~40 % salos ploto (7130 ha). Įkurtas 1966 m., nuo 1995 m. įeina į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Svarbesni parkui priklausantys objektai:
* Senųjų rapanujiečių menas – *[[moai]]* paminklai, *ahu* altoriai, senovinių gyvenviečių liekanos, sienų tapyba;
* Rano Kau, Rano Raraku ir Rano Aroi ugnikalniai su kraterių ežerais;
* Pakrančių koralų rifai.

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* : Nan Madolis: rytų Mikronezijos ceremoninis centras (2016)
* : Taputaputea (2017)

## Išnašos
Hanga Roa

**Hanga Roa** () – miestelis Čilėje, Valparaiso regione, Velykų salos administracinis centras ir pagrindinė gyvenvietė. Yra salos pietvakariuose, tarp Rano Kau ir Terevakos ugnikalnių. 7,3 tūkst. gyventojų (2017 m.), tai sudaro 87 % salos gyventojų. Yra jūrų prieplauka, prekybos centras, vaistinė, katalikų bažnyčia, stadionas, veikia restoranai, viešbučiai, interneto kavinės.

Verčiamasi daugiausia turizmu, taip pat žvejyba, žemės ūkiu, Čilės karinio laivyno bazės aptarnavimu. Netoliese yra tarptautinis Mataverio oro uostas.

## Šaltiniai
Čilojės bažnyčios

**Čilojės bažnyčios** – išskirtinės architektūros bažnyčių kompleksas Čilėje, Čilojės saloje. Sudaro medinės, liaudies architektūros bruožų bažnyčios, pastatytos XVIII-XX a. pr. Bažnyčios pastatytos steigiantis jėzuitų, Čilojėje vykdžiusių vietinių gyventojų evangelizaciją, misijoms. Bažnyčių statybai naudota vietinė arba Palenos provincijos miškų mediena (notofagai, spygliuočių mediena, luma).

Iš viso buvo pastatyta ~150 bažnyčių, tačiau nemaža dalis jų sunyko, buvo išgriautos. Nuo 2000 m. 16 Čilojės medinių bažnyčių yra įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Bažnyčios

## Susiję pasaulio paveldo objektai
* , : Jėzuitų gvaranių misijos: San Ignasijo Mini, Nuestra Senjora de Santa Ana, Nuestra Senjora de Loretas, Santa Marija la Majoras ir San Migel das Misioneso griuvėsiai (1983)
* : Čikitanijos jėzuitų misijos (1990)
* : La Santisima Trinidad de Paraná ir Chesus de Tavarangės jėzuitų misijos (1993)
* : Jėzuitų kvartalas ir stotys Kordoboje (2000)
Mėsiedas

**Mėsiedas** (arba **Mėsėdis**) – laikotarpis nuo Kalėdų iki Užgavėnių. Žiemos linksmybių, piršlybų ir vestuvių metas. Valstiečiams ir samdiniams buvo poilsio ir pramogų laikas. Neskaitant neįmantrių darbų buvo vakarojama, dainuojama, žaidžiama, menamos mįslės. Kaime dažniausiai skerstos kiaulės, gausiai valgyta. Mėsiedo metu pats svarbiausias moterų darbas būdavo audimas. Merginos tada skubėdavo verpti linus, austi vilnas, pakulas, drobes, kraičius krauti. Vyrai besiruošdavę statytis namus pjaudavo mišką, nes žiemą, manoma, tvirčiausia mediena. Tuo metu apsirūpindavo ir malkomis, rengdavosi būsimiems laukų darbams (taisydavo senus pakinktus, darbo įrankius, vydavo pančius, virves).

## Šaltiniai
Kumtago dykuma

**Kumtago dykuma** (Kumutage Shamo, 库姆塔格沙漠, iš tiurk. *kum* 'smėlis' + *tag* 'kalnas') – sausringa vietovė šiaurės vakarų Kinijoje, kuri 2002 m. buvo paskelbta nacionaliniu parku. Tai Taklamakano dykumos dalis, esanti į rytus nuo Lobnoro dykumos.

Kumtago dykuma yra kitoje Kara-košuno ežero (*Kara-koshun*) pusėje ir į šiaurės rytus driekiasi iki *Sa-chow* miesto apylinkių ir Karanoro ežero (*Kara-nor*). Rytuose dykumos riba ties *Dunhuang* miestu, šiaurėje – Tian Šanis. Dykumos plotas yra virš 22,8 tūkst. km².

Pietiniame dykumos pakraštyje yra kalvų labirintas, kur kalvos išsibarsčiusios grupėmis ir netaisyklingais telkiniais. Tarp šių kalvų ir *Astin-tagh* yra platus platumos kryptimi orientuotas slėnis, išraižytas sausomis vagomis, ateinančiomis iš *Astin-tagh* kalvų. Tarp vagų varganai auga menki dykumų augalai. Vanduo juos pasiekia retai, kartais kas keleri metai. Ši dykumos dalis yra palinkusi į šiaurės vakarus link *Kara-koshun* įdubos.
Kumtagui būdingi dideli slenkančio smėlio telkiniai, ypač palei yrančių dykumų keterų papėdes, kur smėlis dažnai susitelkia į kopas, kurių aukštis kartais siekia iki 76 m ir kurios pusiau įkopia į keterų šlaitus.

Administraciškai dykuma yra *Ruoqiang* (*Qakilik*) srityje (Sindziangas), Aksajaus Kazachų autonominėje apskrityje (Gansu) ir Dunhuango miesto (Gansu) teritorijoje.

## Vykstantis dykumėjimas
Kumtago dykuma plečiasi ir grasina užimti anksčiau derlingas žemes.

Kumtago dykumos plėtimasis yra rezultatas pernelyg intensyvaus nuganymo pasekmė. AFP naujienų pranešimas 2007 m. lapkrityje: „Stūksančios Kumtago dykumos kopos artinasi prie sekovinio kinų miesto *Dunhuang*.“ „Greitas Kumtago dykumos ir kitų kopų darinių plitimas grasina užpilti Jungangą ir kitas archeologines vietoves“. Kumtago dykumos plitimas yra tik dalis didelės problemos šiaurės Kinijoje, kur dabartinė dykumėjimo sparta viršija 2600 km² per metus.

Siekiant sumažinti dykumėjimą Dunhuang miestas apribojo imigraciją ir apribojo naujų šulinių kasimą bei naujų fermų steigimą.

## Šaltiniai
Pivašiūnų valsčius

**Pivašiūnų valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Pivašiūnai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1918 m., po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo. 1930 m. Klydžionių kaimas perduotas Butrimonių valsčiui, o 1931 m. Pivašiūnų valsčius panaikintas – didžioji jo dalis atiteko taip pat Butrimonių valsčiui.

|-
| 1923 m.  || 132 || 4500 || 885 || || 81 gyvenvietė 
|-
| 1932 m. || 99 || 5000 || || 11 seniūnijų  ||
|}

## Vadovai
* Kostas Zolotukinas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 4500 žmonės:
* Lietuviai - 75,88% (3415);
* Lenkai - 20,37% (917);
* Rusai - 1,75% (79);
* Kiti - 1,97% (89).

## Šaltiniai
Agnė Sereikaitė

**Agnė Sereikaitė** (g. 1994 m. spalio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos greitojo čiuožimo trumpuoju taku (šorttreko) čiuožėja.

## Biografija
Sportuoti pradėjo 2004 m. Vilniuje. Buvę treneriai – Antanas Vilčinskas ir Virginija Vilčinskaitė-Ogulevičienė, Jarmil Hruza, Miroslav Boiadjiev, Evita Krievane, Stuart Horsepool.

2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Sereikaitė tapo pirmąja Lietuvos atstove greitojo čiuožimo trumpuoju taku olimpiniu žaidynių istorijoje. 500 m rungtyje Sereikaitė savo čiuožime liko trečia ir į kitą etapą nepateko. Tuomet ji teigė, jog pati padarė klaidą posūkyje. Bendroje įskaitoje sportininkė liko 24-a. 1000 m rungtyje sportininkė buvo diskvalifikuota ir liko be galutinės vietos. 1500 m distancijos atkrentamosiose varžybose Sereikaitė užėmė 3-ią vietą ir pateko į kitą etapą bei pagerino asmeninį rekordą. Pusfinalyje Sereikaitė dar kartą pagerino asmeninį rekordą, bet į finalą nepateko ir galutinėje įskaitoje liko 16-a. Išrinkta nešti Lietuvos vėliavą olimpiados uždarymo ceremonijoje.

2015 m. sausį Europos greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionate iškovojo bronzos medalį 1000 m nuotolyje ir tapo pirmąja Lietuvos čiuožėja, laimėjusia medalį tokio rango varžybose.

2018 m. spalį pranešė apie sportinės karjeros pabaigą.

## Pasiekimai

## Šaltiniai

* sportresult.com
Smilgių šv. Jono Krikštytojo sentikių cerkvė

**Smilgių Šv. Jono Krikštytojo cerkvė** stovi Smilgiuose (Šiaulių rajonas). 2007 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. 

## Istorija
1909 m. pastatyti Smilgių šv. Jono Krikštytojo sentikių maldos namai (cerkvė). Tai nesudėtingos architektūros, geltonos spalvos gyvenamojo namo tipo medinis pastatas su nedideliu bokšteliu-varpine. Dėl vertingų senovinių ikonų ne kartą apvogti.
2009 m. švenčiant Smilgių kaimo 100-metį maldos namai restauruoti ir perdažyti.
Pirmasis maldos namų popas – Michailas Dorondovas ().

## Kapinės

1913 m. įsteigtos Smilgių sentikių parapijos kapinės.

## Nuotraukos

Smilgiu kapines.jpg|Sentikių kapinaitės 2007 m.
Vaizdas:Smilgiai-Maldos namai1.jpg|Maldos namai iš šono (2009 m.)
Vaizdas:Smilgiai-Maldos namai2.jpg|Maldos namai iš galo (2009 m.)
Vaizdas:Smilgiai-Kelias link kapinaiciu.jpg|Kelias link sentikių kapinaičių (2009 m.)
Vaizdas:Smilgiskiai.jpg|Smilgių gyventojai ir svečiai mini jubiliejų (2009 m.)
Smilgiai, cerkvė 1.JPG|2015 m. kovo mėn.


## Taip pat skaitykite
* Šiaulių Dievo Motinos Dangun ėmimo cerkvė

## Šaltiniai
Seirijų valsčius

**Seirijų valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Seirijai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1800 m. kaip Prūsijos domenas. Carmečiu atkurtas 1867 m. ir iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. 1868 m. vasario 20 d. prijungtas Bestraigiškės valsčius. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungti Seirijai, iš kurių atimtos miesto teisės.

Seirijų valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Lazdijų rajonui (8 apylinkės) ir Veisiejų rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1888 m.  ||   || 10 144 ||  || ||
|-
| 1923 m.  || 213 || 8275 || 1560 || || 68 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 164 || 10200 || || 18 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 305 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Ignas Žilionis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 8275 žmonės:
* Lietuviai – 84,16% (6965);
* Žydai – 10,63% (880);
* Vokiečiai – 1,87% (155);
* Lenkai – 1,71% (142);
* Rusai – 1,08% (90);
* Kiti – 0,51% (43).

### Žymūs žmonės

|-
| 1887 || Avižieniai || Petras Aravičius, valstybės veikėjas, teisininkas || 1942
|-
| 1920 || Noragėliai || Algirdas Matukonis, inžinierius technologas || 2013
|-
| 1932 || Meteliai || Kęstas Miškinis, edukologas || 2019
|}

## Šaltiniai
Kavangai

**Kavangai** (*kavango*, *okavango*) – Afrikos tauta, gyvenanti Namibijos ir Angolos pasienyje, taip pat gretimose teritorijose Botsvanoje.

Kavangai giminingi kitoms bantu etninėms grupėms, ypač kultūriškai artimi į vakarus nuo jų gyvenantiems ovambams. Jų pavadinimas sutampa su Okavango upe, kurios slėnyje jie gyvena. Kalba keturiomis giminingomis kalbomis, vartojamomis atskirų genčių.

## Gyvenamoji vieta ir gentys
Kavangai gyvena palyginti nedidelėje, bet derlingoje teritorijoje, kurią iš pietų supa dykumingos sritys. Regionas maitinamas pirmiausia Okavango upės, kuri lietaus sezono metu labai patvinsta. Skirtingai nei jų pietiniai kaimynai (koikojai, bušmėnai), kavangai yra sėslūs žemdirbiai. Jie augina vietinę soros rūšį – mahangu, kurią papildo kukurūzas, sorgas, pupelė.

Visi kavangai skirstomi į 5 gentis (iš vakarų į rytus): kvangaliai (84 000), mbunzai, šambju, gciriku (36 200) ir mbukušu (35 100).

## Istorija
Kavangai migravo iš aukštutinės Zambezės ir įsitvirtino šiose derlingose žemėse dykumos šiauriniame pakraštyje apie XV–XVI a. Nuo XVII a. prasidėjo jų konsolidacija, genčių pagrindu susiformavo penkios primityvios valstybėlės, valdomos vadų, tituluojamų *hompa* arba *fumu*. Paveldėjimas jose egzistavo pagal moterišką liniją.

XIX–XX a. sandūroje kavangų etninės žemės buvo padalintos tarp Portugalijos Vakarų Afrikos ir Vokietijos Pietvakarių Afrikos, tačiau Vokietijoje vadai išlaikė tradicinę valdžią, kadangi kolonistai nesikišo į vidaus reikalus.

I pasaulinio karo metais PAR užėmus vokiečių koloniją, kavangų žemės atiteko pastarajai. Administruojant PAR, ovambų teritorijoje įkurtas bantustanas Kavangolendas.
Chomaso regionas

**Chomaso regionas** (, nam. *ǀhomas*) – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies centrinėje dalyje. Administracinis centras – Vindhukas. Plotas 36 805 km². Chomaso regionas yra vienas iš 3-jų Namibijos regionų neturinčių priėjimo prie jūros.

Regionas skirstomas į 9-ias apygardas. Vakaruose Chomaso regionas ribojasi su Erongo, šiaurėje – Otdžozondžupos, rytuose – Omahekės, pietuose – Hardapo regionais.

## Šaltiniai
Mosėdžio valsčius

**Mosėdžio valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Mosėdis.

## Istorija

Valsčius minimas nuo XVI a. Caro laikais įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1905 m. lapkričio 29 d. valstiečiai pašalino carinę valsčiaus valdybą. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Salantų rajonui (3 apylinkės) ir Skuodo rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 6783 || 368 kiemai  || 4 seniūnijos || 41
|-
| 1923 m.  || 275 || 10 023 || 2196 || || 58 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 245 || 10286 || || 9 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 276 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Jurgis Vičius, 1932 m.
* J. Jonušas, vykdomojo komiteto pirmininkas, 1941? m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 10 023 žmonės:
* Lietuviai - 97,45% (9767);
* Žydai - 1,75% (175);
* Latviai - 0,4% (40);
* Kiti - 0,41% (41).

### Žymūs žmonės

|-
| 1898 || Giršinai || Ona Galdikaitė, vienuolė, poetė || 1990
|-
| 1905 || Šatės || Liudas Balvočius, žurnalistas || 1984
|-
| 1926 || Šaukliai || Vacys Milius, etnologas || 2005
|-
| 1927 || Arsla || Ona Kublickienė, veterinarijos gydytoja || 2005
|}

## Šaltiniai
Milašaičių apylinkė

**Milašaičių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Betygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Raitininkų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Milašaičių apylinkė prijungta prie Girkalnio apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || „Stalino keliu“ ir „Laimės“ kolūkiai  || 
|-
| 1959-02-01  || 37,31 || || „Laimės“ kolūkis, „Stalino keliu“ kolūkis  || 10 kaimų
|}

## Vadovai
* K. Morkus, pirmininkas iki 1949 m.

## Šaltiniai
Minupių apylinkė

**Minupių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Žemaitijoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užvenčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Užvenčio rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Gaulėnų apylinkės ir Užvenčio apylinkės.

## Vadovai
* A. Klimašauskas, pirmininkas iki 1948 m.

## Šaltiniai
Ordesos ir Perdido kalno nacionalinis parkas

**Ordesos ir Perdido kalno nacionalinis parkas** () – Ispanijos valstybinis parkas esantis, šiaurės rytų Ispanijoje, Pirėnų kalnuose, Hueskos provincijoje, Aragono regione. Įkurtas 1918 m. rugpjūčio 16 d.

## Nuotraukos


Image:brecha_rolando.jpg|Rolando kalno spraga šiauriniame šlaite
Image:clavijas_cotatuero.jpg|Clavijas de Cotatuero
Image:valle_ordesa.jpg|Ordesos slėnio centrinė dalis
Image:Circo de Soaso.JPG|Soaso kara  
Image:Ordesa (10).JPG|Kuevos krioklys
Parque nacional de Ordesa y Monte Perdido, Huesca, España, 2015-01-07, DD 21.JPG|Kotatueras



## Nuorodos
* Web oficial de este Parque Nacional del Ministerio de Medio Ambiente 
* Web oficial de la flora y vegetación del Parque Nacional de Ordesa y Monte Perdido
* Web sobre el Parque Nacional de Ordesa y Monte Perdido, Rutas, Fotografías, Flora y Fauna. Alojamientos, Noticias, Cultura y Deporte
* Parque Nacional de Ordesa y Monte Perdido. Espacios protegidos en España
* Información sobre los glaciares del Parque Nacional de Ordesa y Monte Perdido
Sébastien Loeb

**Sebastienas Loebas** (; 1974 m. vasario 26 d. Hagenau, Prancūzija) − Prancūzijos lenktynininkas, daugkartinis Pasaulio ralio čempionato nugalėtojas.

Ralio lenktynėse S. Loebas pradėjo dalyvauti 1995 m., o 1999 m. Katalonijos ralyje debiutavo Pasaulio ralio čempionate. 2001 m. Sanremo ralyje S. Loebas pirmą kartą iškovojo antrą vietą, 2002 m. Vokietijoje iškovojo pirmą pergalę. 2003 m. S. Loebas laimėjo tris ralio etapus ir pirmą kartą kovojo dėl čempiono titulo bendrojoje įskaitoje, tačiau tašku nusileido norvegui Peteriui Solbergui. 2004 m. S. Loebas laimėjo šešis etapus ir pirmą kartą iškovojo pasaulio čempiono vardą. 2005 m. laimėjo dešimt ralių ir užtikrintai apgynė titulą. 2006 m. S. Loebas užtikrintai pirmavo čempionato rikiuotėje, tačiau likus keturiems etapams iki čempionato pabaigos susižeidė ir negalėjo dalyvauti tolesnėse varžybose. Visgi surinktų taškų S. Loebui pakako trečiajam čempiono titului − galutinėje įskaitoje prancūzas tašku aplenkė suomį Markusą Gronholmą. 2007 m. S. Loebas M. Gronholmą aplenkė 4 taškais, o 2008 m. ir 2009 m. prancūzui dėl čempiono vardo teko rungtis su kitu suomiu − Miko Hirvonenu. 2008 m. S. Loebas laimėjo 11 iš 15 čempionato etapų ir čempiono vardą iškovojo be didesnio vargo, tačiau po metų M. Hirvonenas metė S. Loebui rimtą iššūkį ir kovojo dėl čempiono vardo iki paskutinio etapo Didžiojoje Britanijoje. Visgi šį paskutinį ralį laimėjęs S. Loebas tašku aplenkė suomį ir iškovojo šeštąjį pasaulio čempiono titulą.

## Kiti čempionatai
S. Loebas taip pat tris kartus yra laimėjęs Čempionų lenktynes ir dalyvavęs Le Mano 24 valandų lenktynėse.

2015 m. prancūzas paskelbė prisijungiantis prie Peugeot komandos Dakaro ralyje. Pirmasis toks ralis prancūzui buvo 2016 m. Dakaro ralis. Per pirmus 5 etapus prancūzas pelnė 3 pergales ir tapo pirmuoju Dakaro ralio naujoku, sugebėjusiu laimėti du etapus iš eilės. Iš viso šiame Dakare prancūzas pelnė 3 pergales. Jis užėmė 9 vietą absoliučioje įskaitoje.

2021 m. prancūzas prisijungė prie naujai sukurto elektra varomų visureigių Extreme E čempionato. Jis atstovavo Formulės 1 čempiono Luiso Hamiltono komandai „Team X44“. 2022 m. paskutinėse sezono lenktynėse kartu su porininke Cristina Gutiérrez jie tapo čempionato nugalėtojais.

## Pasaulio ralio čempionato pergalės
:

* 2002 m. S. Loebas laimėjo Monte Karlo ralį, tačiau už neleistiną padangų keitimą gavo dvi minutes baudos, dėl to nusileido į antrąją vietą.
* 2009 m. jis taip pat laikinai buvo laimėjęs Australijos ralį, bet dėl automobilio neatitikimo reglamentui buvo nubaustas viena minute baudos, dėl kurios turėjo tenkintis antrąja vieta.
* Vokietijos ralį S. Loebas yra laimėjęs aštuonis kartus iš eilės ir tai yra vienintelis lenktynininkas istorijoje, kuris tai padarė aštuonis kartus iš eilės. Jis tai darė nuo 2002 m., kai pradėjo lenktyniauti Pasaulio ralio čempionate, iki 2011 m. kai jį Vokietijos ralyje aplenkė Sebastienas Ožieras.
* S. Loebas yra pirmasis ne skandinavų kilmės lenktynininkas laimėjęs Švedijos ralį (2004 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Ovambų kalba

**Ovambų kalba** arba **ošivambo** – bantų kalbų grupei priklausanti kalba (Nigerio-Kongo kalbų šeima). Kalba ovambai, gyvenantys Namibijoje ir Angoloje. Ovambų kalba gimtoji yra 1 400 000 žmonių. Kalba turi keletą dialektų, iš kurių ndongos (arba ošivambo) (ng) ir kvanjamos (ošikvanjamos) (kj) turi ISO 639-1 kodą. Ovambų kalbą moka pusė Namibijos gyventojų. Didžiausiu dialektu (ošikvanjama) kalbančiųjų skaičius yra daugiau nei 600 tūkst.

## Dialektai
Ovambų kalba dalijama į šiuos dialektus, kurie kartais laikomi atskiromis kalbomis ir atitinka svarbiausias ovambų gentis: ošikvanjama, ošindonga, ošikolonkhadi, ošimbalantu, ošikvaluudhi, ošingangera, šikvambi.

Tik du didžiausi dialektai (ošikvanjama ir ošindonga) turi rašmenis, paremtus lotynišku raštu.

## Svarbiausios sąvokos

* "Wa aluka! " – Labas
* "Ou li tutu nawa? " – Kaip sekasi?
* „kulala“ – miegoti
* „Nda pandula“ – Ačiū
* „Heeno“ – Taip
* „Aaye“ – Ne

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Simno valsčius

**Simno valsčius** (, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Simnas.

## Istorija

Minimas XVI a., carmečiu įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungtas Simno miestelis, o 3 kaimai iš Simno valsčiaus perduoti Kirsnos valsčiui.

1945 m. valsčiuje veikė Tauro apygarda. 1947 m. dalis Simno valsčiaus perduota Krokialaukio valsčiui. Simno valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Simno rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1888 m.  ||   || 6302 ||  || ||
|-
| 1923 m.  || 147 || 7161 || 1348 || || 53 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 164 || 8686 || || 14 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 191 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Antanas Miknevičius, 1932 m.
* P. Urbonas, vykdomojo komiteto pirmininkas 1941 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 7161 žmonės:
* Lietuviai – 84,66% (6063);
* Žydai – 9,24% (662);
* Lenkai – 5,18% (371);
* Kiti – 0,90% (65).

### Žymūs žmonės

|-
| 1886 || Kriokininkai || Kazys Klimavičius, pedagogas || 1972
|-
| 1896 || Ostampas || Matas Menčinskas, skulptorius, tapytojas || 1942
|-
| 1919 || Krekštėnai || Ambraziejus Jonynas, tautosakininkas || 2006
|-
| 1925 || Čiurlionys || Julijona Jakubynaitė, agronomė || 2018
|-
| 1929 || Pakašavas || Bronius Makštutis, inžinierius energetikas || 2019
|-
| 1930 || Skituriai || Emilija Liegutė, prozininkė, dramaturgė || 2022
|-
| 1933 || Barčiai || Vytautas Karvelis, pedagogas, psichologas || 2011
|-
| 1938 || Santaika || Vidutis Pranciškus Kamaitis, inžinierius, šokėjas || 2024
|}

## Šaltiniai
Saveikiai

**Saveikiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 25 km į šiaurę nuo Šiaulių, prie kelio Kantminiai – Bučiūnai. Seniūnaitijos centras.

## Istorija

LDK laikais kaimo žemės priklausė Šiaulių ekonomijai. 1649 m. revizijos akte Saveikiai priskiriami Biržių ir Paliesių vaitijai. Nuo 1791 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1863 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, 1919–1945 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiaus Saveikių seniūnijos centras, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1953–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių tarybiniam ūkiui.

## Gyventojai

1923 m. surašymo metu kaime buvo 9 ūkiai.

## Šaltiniai
Gūragiai

**Gūragiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Kuršėnų, prie Gūragio upelio. Seniūnaitijos centras. Eina kelias .

## Gyventojai

1923 m. – 38 (kaime), 20 (Senajame dvare), 54 (Naujajame dvare), 45 (II dvare).

## Šaltiniai
Nikančiai

**Nikančiai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Meškuičių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Piečiau kaimo teka kairysis Tautinio intakas Dubija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pažižmėliai

**Pažižmėliai** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Raudėnų, Pažižmės-Tryškių miškuose, prie Švendrio upelio (netoli jo santakos su Žižma). Seniūnaitijos centras. Girininkija.

## Istorija

Tarybiniais metais įėjo į Raudėnų apylinkę, buvo Kuršėnų miškų ūkio pagalbinio ūkio centrinė gyvenvietė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Salisbury

**Salisbury** gali reikšti:

* Solsberis, miestas Anglijoje;
* buvęs Hararės pavadinimas;
* Salisbury (albumas).
Pamockė

**Pamockė** – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dirvonėnų. Seniūnaitijos centras.

## Istorija

XX a. viduryje veikė Pamockės pradinė mokykla, kurioje buvo ir klubas-skaitykla.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ūdrijos valsčius

**Ūdrijos valsčius** (; ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Ūdrija.

## Istorija

Valsčius žinomas nuo XVIII a. pabaigos. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. Panaikintas 1939 m.

|-
| 1888 m.  || || 3493 || || ||
|-
| 1923 m.  || 78 || 3223 || 596 || || 31 gyvenvietė 
|-
| 1932 m. || 62 || 3529 || || 7 seniūnijos  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Bardzilauskas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 3223 žmonės:
* Lietuviai – 97,89% (3155);
* Vokiečiai – 1,02% (33);
* Lenkai – 0,31% (10);
* Kiti – 0,77% (25).

## Šaltiniai
Krinčino valsčius

**Krinčino valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Krinčinas.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1919 m., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pasvalio rajonui (8 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 144 || 5473 || 1218 || || 82 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 144 || || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1934 m. || 144 || 6057 || 
|-
| 1949-01-01  || 151 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Valerijonas Balčiūnas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1899 || Aukštuoliai || Juozas Lomanas, filosofas, kunigas || 1959
|-
| 1913 || Dagilynė || Vilhelmas Janiselis, tautodailininkas, fotografas || 2007
|-
| 1931 || Berčiūnai || Lionginas Vaičiulionis, monsinjoras, esperantininkas || 2023
|-
| 1937 || Raubonys || Nelė Gricienė-Narbutaitė, dirigentė, pedagogė || 2023
|-
| 1939 || Žvirgždė || Mykolas Karčiauskas, rašytojas, vertėjas || 2018
|-
| 1945 || Aukštuoliai || Povilas Vadopalas, politikas || 2025
|-
| 1946 || Daukšiai || Algimantas Šatas, pedagogas, treneris || 2023
|}

## Šaltiniai
Pabiržės valsčius

**Pabiržės valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pabiržė (iki I pasaulinio karo – Mūro Panemunė).

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. 8-ajame dešimtmetyje Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Biržų rajonui (7 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 7901 || 998 kiemai  || 13 seniūnijų || 215
|-
| 1923 m.  || 180 || 7180 || 1478 || || 105 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 172 || || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1934 m. || 180 || 7400 || 
|-
| 1949-01-01  || 175 || || || 7 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Petras Dilys, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1874 || Pasvaliečiai || Antanas Macijauskas, inžinierius, publicistas || 1950
|-
| 1884 || Juodžioniai || Vladimiras Šilkarskis, filosofas || 1960
|-
| 1887 || Damūnai || Tadas Balanda, diplomatas || 1970
|-
| 1903 || Juodžioniai || Petras Paunksnis,  Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas || 1943
|-
| 1912 || Spalviškiai || Klemensas Čerbulėnas, etnografas || 1986
|-
| 1919 || Gulbinai || Paulius Drevinis, poetas, pedagogas || 1990
|-
| 1921 || Kirdonys || Jonas Balčiūnas, aviacijos istorikas || 2011
|-
| 1925 || Kirdonys || Bronius Lazdynas,  žurnalistas, redaktorius ||
|-
| 1943 || Užugulbinė || Jonas Kondrotas, politikas, agronomas || 2022
|}

## Šaltiniai
Pušaloto valsčius

**Pušaloto valsčius** (iki I pasaulinio karo ***Maldučionių valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pušalotas, kurį laiką – Maldučioniai.

## Istorija

Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje *Maldučionių* vardu, valsčiaus būstinė buvo Pušalote. 1918 m. įkurtas *Pušaloto* valsčius. 1919 m. rugpjūčio 1 d. jis priskirtas Pasvalio apskričiai. 1926 m. kovo 2 d. Pušaloto valsčius perduotas iš Biržų apskrities į Panevėžio apskritį.

Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Joniškėlio rajonui (10 apylinkių).

|-
| 1877 m. || || 7147 || 914 kiemų  || 21 seniūnija || 100
|-
| 1923 m.  || 174 || 5934 || 1294 || || 86 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 180 || 6780 || || 10 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 155 || || || 10 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Jonas Šidagis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1873 || Skaistgiriai || Antanas Lalis, žodynininkas || 1960
|-
| 1905 || Šniūrai || Mykolas Jankauskas, miškininkas || 1999
|-
| 1914 || Skaistgiriai || Jonas Lelis, gydytojas dermatologas  || 2011
|-
| 1919 || Pabėrvalkiai || Kazimieras Jackūnas, agronomas || 1994
|}

## Šaltiniai
Saločių valsčius

**Saločių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Saločiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1918 m. Saločių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pasvalio rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 220 || 8571 || 1720 || || 112 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 204 || || || 9 seniūnijos  ||
|-
| 1934 m. || 220 || 9380 || 
|-
| 1949-01-01  || 205 || || || 9 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Steponavičius, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1866 || Žadeikoniai || Antanas Krasinskas, knygnešys || ~1932
|-
| 1910 || Buiviškiai || Leonas Bajorūnas, inžinierius || 1994
|-
| 1920 || Namišiai || Antanas Dimžlys, skulptorius || 2010
|-
| 1922 || Manikūnai || Augustinas Armonas, Lietuvos fleitininkas, pedagogas, dirigentas || 2017
|-
| 1926 || Kiemėnai || Kazimieras Pūras, žurnalistas, redaktorius || 2023
|-
| 1933 || Vidugiriai || Henrikas Čigriejus, rašytojas || 2016
|-
| 1941 || Globinai || Rimantas Mykolas Kanapėnas, inžinierius mechanikas ||
|}

## Šaltiniai
Kulių valsčius

**Kulių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Kuliai.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. 1945 m. valsčiuje veikė Kardo rinktinė. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Klaipėdos rajonui (2 apylinkės) ir Plungės rajonui (9 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 250 || 6195 || 1387 || || 26 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 217 || 6195 || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 253 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Augustinas Gaudutis, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 6195 žmonės:
* Lietuviai - 97,51% (6041);
* Žydai - 2,29% (142);
* Kiti - 0,19% (12).

### Žymūs žmonės

|-
| 1858 || Paalantis || Juozas Ložinskis, knygnešys || 1909
|}

## Šaltiniai
Kaprivio ruožas

**Kaprivio ruožas** – siauras Namibijos teritorijos ruožas tarp Angolos ir Botsvanos. Rytuose siekia Zambezės upę.

Pavadintas pagal Vokietijos kanclerį *[[Leo von Caprivi]]*. 1890 m. Heligolando-Zanzibaro sutartimi atiteko Vokietijai. Prijungtas prie Vokietijos Pietvakarių Afrikos. Vokietija siekė prieigos prie Zambezės upės ir kelio į rytinę Afrikos pakrantę kur buvo Vokietijos Rytų Afrikos kolonija. Vėliau paaiškėjo kad laivyba upe tarp Kaprivio ruožo ir vandenyno neįmanoma.

Dėl ruožo atsiskyrimo kilo Kaprivio konfliktas.
Daujėnų valsčius

**Daujėnų valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Daujėnai, kurį laiką – Smilgiai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XX a., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pasvalio rajonui (6 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 126 || 3401 || 672 || || 44 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 115 || || || 8 seniūnijos  ||
|-
| 1934 m. || 126 || 4353 || 
|-
| 1949-01-01  || 136 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Povilas Vadopalas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. surašytos gyvenvietės:

* Balčiškių k.
* Baliečių k.
* Baluškių dv.
* Baluškių k.
* Barklainių k.
* Baukų k.
* Berklainių k.
* Čekiškio k.
* Daujėnų mstl.
* Dolinavos (Adolinos) vs.
* Druciškių (Vaškinskų) k.
* Dumbliunėlių k.
* Dvareliškių vs.
* Galinių vs.
* Gervinų k.
* Girsūdų k.
* Gumbės vs.
* Januškų dv.
* Kenelių (Kenešių) vs.
* Kliučiškių vs.
* Levaniškių k.
* Liukpetrių k.
* Maliupių k.
* Mažionių k.
* Melėnų k.
* Mesteliškių k.
* Mikėnų k.
* Patrakių k.
* Petrovkos I k.
* Petrovkos II k.
* Porijų k.
* Pulciniškio k.
* Puteikių k.
* Rukšlalaukio k.
* Šakarnių k.
* Smilgių k.
* Smiltynės k.
* Staponiškių vs.
* Storiškių k.
* Suveidziškių vs.
* Valakų k.
* Vizorių dv.
* Vizorių k.
* Žydonių k.


## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1843 || Baukai || Motiejus Kaziliauskas, knygnešys, kunigas || 1920
|-
| 1903 || Pulciniškis || Bronius Baginskas, agronomas || 1991
|}

## Šaltiniai
Salantų valsčius

**Salantų valsčius** () – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Salantai, kurį laiką – Naujieji Salantai.

## Istorija

Valsčius įkurtas apie 1880 m. Kauno gubernijoje. Jo teritorijoje 1944–1951 m. veikė Kardo rinktinės Tauro (Slyvos) kuopos partizanai. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Salantų rajonui (10 apylinkių).

|-
| 1923 m.  || 214 || 9189 || 1988 || || 62 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 199 || 9189 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 215 || || || 11 apylinkių  ||
|}

## Vadovai
* Ciprijonas Stankūnas, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 9189 žmonės:
* Lietuviai - 92,04% (8458);
* Žydai - 7,29% (670);
* Vokiečiai - 0,33% (30);
* Kiti - 0,34% (31).

### Žymūs žmonės

|-
| 1933 || Barzdžiai || Pranas Kniūkšta, kalbininkas || 2020
|}

## Šaltiniai
Mercedes MGP W01

**Mercedes MGP W01** – pirmasis naujai atsikūrusios Formulės 1 ekipos Mercedes GP automobilis, kuris naudojamas 2010 m. sezone. Jį vairuos po trejų metų pertraukos sugrįžęs vokietis Michaelis Schumacheris ir jo tautietis Nico Rosbergas. 

## Nuorodos
Ašmintos valsčius

**Ašmintos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Ašminta.

## Istorija

Valsčius gyvavo XX a. tarpukariu Marijampolės apskrityje. Panaikintas apie 1933 m.

|-
| 1923 m.  || 117 || 3630 || 613 || || 29 gyvenvietės 
|}

## Gyvenvietės

1933 m. minimi kaimai:

* Alksnekiemis
* Ašminta
* Bagrenas
* Davaitbalis
* Giniūnai
* Givaitiškė
* Kalviai
* Kampiškiai
* Lapupis
* Mačiūnai
* Pabališkiai
* Pagaršvis
* Pakumpis
* Pašventis
* Paciūnai
* Prienai-Naujieji
* Strielčiai
* Šaltupis-Naujasis
* Važatkiemis


Dvarai:
* Apušotas
* Ašminta
* Drubengis, palivarkas
* Išlaužas
* Liepalotas
* Rūdupis
* Šaltupis
* Šmitiškiai

## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 3630 žmonės:
* Lietuviai - 95,17% (3455);
* Vokiečiai - 2,67% (97);
* Kiti - 2,14% (78).

### Žymūs žmonės

|-
| 1930 || Mačiūnai || Marija Katiliūtė, poetė ||
|}

## Šaltiniai

* Aruodai.lt
Girdžiūnai (Ignalina)

**Girdžiūnai** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Rimšės, prie Apvardų ežero. Šalia eina kelias .

## Istorija

XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius). 1921 m. surašymo duomenimis čia gyveno 53 lenkai.

Per I pasaulinį karą kaimo gyventojai buvo išvaryti iš savo namų. 1943 m. liepos 7-8 d. ties kaimu kovojo M. Melnikaitės partizanų būrys prieš vokiečius. Sovietmečiu pastatytas obeliskas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Red Bull RB6

**Red Bull RB6** – Formulės 1 automobilis, kurį 2010 m. sezone naudojo Red Bull Racing ekipa. Automobilį vairavo vokietis Sebastianas Vettelis ir australas Markas Webberis. 

## Nuorodos
Williams FW32

**Williams FW32** – Formulės 1 automobilis 2010 m. sezone naudojamas Williams F1 ekipos. Automobilį vairuos brazilas Rubensas Barrichello ir naujokas vokietis Nicolas Hulkenbergas.

## Nuorodos
Lotus T127

**Lotus T127** – Formulės 1 automobilis, kurį 2010 m. sezone naudoja Formulės 1 naujokė Lotus ekipa. Automobilį vairuoja italas Jarno Trulli ir suomis Heikki Kovalainenas.

## Nuorodos
Sauber C29

**Sauber C29** – Formulės 1 automobilis 2010 m. naudojamas Sauber ekipos. Automobilį vairuos ispanas Pedro de la Rosa ir japonas Kamui Kobayashi.

## Nuorodos
Renault R30

**Renault R30** – Formulės 1 automobilis, naudojamas Renault F1 ekipos. Automobilį vairuos lenkas Robert Kubica ir naujokas Formulėje 1 rusas Vitalijus Petrovas. 

## Nuorodos
Toro Rosso STR5

**Toro Rosso STR5** – Formulės 1 automobilis 2010 m. sezone naudojamas Scuderia Toro Rosso komandos. Automobilį vairuos šveicaras Sebastienas Buemi ir ispanas Jaime Alguersuari.

## Nuorodos
Virgin VR-01

**Virgin VR-01** – Formulės 1 automobilis, kurį 2010 m. sezone naudoja naujokė Virgin Racing ekipa. Automobilį vairuoja vokietis Timo Glockas ir naujokas brazilas Lucas di Grassi.

## Nuorodos
Benčiakiemis

**Benčiakiemis** – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Jiezno, prie Benčiakiemio miško. Seniūnaitijos centras. Greta kaimo eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lina Stančiūtė

**Lina Stančiūtė** (g. 1986 m. vasario 17 d.) – Lietuvos tenisininkė, Fed Cup rinktinės narė ir lyderė. 2009 m. rugsėjo 28 d. sportininkė pasiekė savo didžiausią reitingą – 197 vietą pasaulyje.

## Nuorodos
* Lina Stančiūtė  svetainėje ITF tennis
Hispania F110

**Hispania F110** – Formulės 1 automobilis, kurį 2010 m. sezone naudoja naujokė Hispania Racing F1 Team ekipa. Automobilį vairuoja naujokai lenktynininkai - indas Karun Chandhokas ir brazilas Bruno Senna.

## Nuorodos
Davis Cup

**Davis Cup** – kasmetinis tarptautinis vyrų teniso turnyras, kuriame dalyvauja komandos iš 137 šalių. Čempionatą rengia tarptautinė teniso federacija. Pirmasis turnyras įvyko 1900 m. tarp JAV ir Jungtinės Karalystės. Lietuva turnyre dalyvauja nuo 1994 m.

## Šalys finalininkės

## Lietuvos pasirodymai
Lietuvos Davis Cup rinktinė dalyvauja kasmet nuo 1994 m. ir žaidžia Afrikos/Europos zonoje.
* 1994: iškovojo teisę dalyvauti antroje lygoje kitąmet.
* 1995: prarado teisę žaisti antroje lygoje.
* 1996: iškovojo teisę dalyvauti antroje lygoje kitąmet.
* 1997: prarado teisę žaisti antroje lygoje.
* 1998:
* 1999: iškovojo teisę dalyvauti antroje lygoje kitąmet.
* 2000: prarado teisę žaisti antroje lygoje.
* 2001:
* 2002:
* 2003:
* 2004:
* 2005:
** Grupės varžybos (1-2):
***  **2** – **1** 
***  **2** – **1** 
***  **3** – 0 
** Atkrentamosios (2-0):
***  **2** – 1 
***  **3** – 0 
* 2006:
** Grupės varžybos (2-1):
***  **2** – 1 
***  **3** – 0 
***  **2** – 1 
** Atkrentamosios (1-1):
***  **2** – 1 
***  **3** – 0 
* 2007:
** Grupės varžybos (2-1):
***  **2** – 1 
***  **2** – 1 
***  **2** – 1 
** Atkrentamosios (1-1):
***  **2** – 1 
***  **2** – 1 
* 2008: iškovojo teisę dalyvauti antroje lygoje kitąmet.
** Grupės varžybos (2-1):
***  **2** – 1 
***  **3** – 0 
***  **2** – 1 
** Atkrentamosios (1-1):
***  **3** – 0 
***  **2** – 1 
* 2009:
**  **3** – 2 
**  0 – **5** 
* 2010:
**  **3** – 2 
**  2 – **3** 
**  2 – **3** 
* 2011:
**  **3** – 2 
**  **5** – 0 
* 2012:
**  0 – **3** 
**  0 – **2** 
**  1 – **2** 
* 2013:
**  **4** – 1 
**  **5** – 0 
* 2014 m., 2 grupė
**  **5** – 0 
**  **3** – 2 
**  **3** – 2 
* 2015 m., 1 grupė
**  **3** – 2 
**  – 

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Storių apylinkė

**Storių apylinkė** – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Anykščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta Šlavėnų apylinkė, 1963 m. – dalis Bikūnų apylinkės. 1971 m. kovo 12 d. Storių apylinkė prijungta prie Anykščių apylinkės.

|-
| 1954-05-25  || || || Černiachovskio vardo ir „Puntuko“ kolūkiai  || 
|-
| 1959 m.  || 63 || 1532 () || „Puntuko“ kolūkis, Černiachovskio vardo kolūkis  || 29 kaimai, 1 vienkiemis
|-
| 1970-01  || || 1429 || || 28 kaimai, 1 viensėdis 
|}

## Šaltiniai
Pagirgždūtis (Telšiai)

**Pagirgždūtis** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Varnių. Išsibarstęs Girgždūtės kalno papėdėje, prie Kražantės ištakų. Šiaurėje teka Alkupio upokšnis, kalną dengia Pagirgždūtės miškas. Į kaimą veda kelio atšaka nuo  (atsišakoja ties Kęsais).

## Istorija

Nuo 1578 m. minimas Pagirgždūčio dvaras. XIX a. vid. buvo du dvarai ir kaimas. Iki XX a. pab. kartu su Pagirgždūčio kaimu Kelmės rajone sudarė bendrą kaimą.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Pagirgždūtyje augo lietuvių literatūrologė, poetė Viktorija Daujotytė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Gudelių I valsčius

**Gudelių I valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Gudelių kaimas į rytus nuo Kazlų Rūdos.

## Istorija

Įkurtas po I pasaulinio karo. 1930 m. spalio 21 d. panaikintas, jo teritorija (visa arba dalis) perduota Veiverių valsčiui.

|-
| 1923 m.  || 89 || 4767 || 987 || || 57 gyvenvietės 
|}

## Gyvenvietės

Valsčiaus gyvenvietės:

* Egliniškis k.
* Alksniškės k.
* Ąžuolų Būda k.
* Bagotiškės k.
* Baltreliškės k.
* Blindžiakupstis k.
* Būbautiškės k.
* Būdelė k.
* Bundziškės k.
* Cinorpievės k.
* Čisava k.
* Galginai k.
* Gyviškės k.
* Gudeliai k.
* Jūrė mstl.
* Kikiriškės k.
* Krašteliškės k.
* Kupriai k.
* Kvietiškis k.
* Leskava k.
* Limarkai k.
* Linmargis k.
* Meškynai k.
* Morkaviškis k.
* Murmuliškės k.
* Pagyviškys k.
* Papilvis k.
* Pašiekštupis k.
* Pavabalkšnis k.
* Pavobelkė k.
* Pentupiai k.
* Pinciškės k.
* Pributkė k.
* Ragava k.
* Rėkaviškis k.
* Rusinka k.
* Samaniškės k.
* Sena Rūda k.
* Serbentiškės k.
* Subačiškės k.
* Šerninė k.
* Šinkaviškis k.
* Šmurai k.
* Užbaliai k.
* Didžioji Zariškė k.
* Mažosios Zariškės k.
* Žydaviškis k.


## Gyventojai
### Tautinė sudėtis

1923 m. gyveno 4767 žmonės:
* Lietuviai - 92,49% (4409);
* Žydai - 3,7% (177);
* Vokiečiai - 2,9% (139);
* Kiti - 0,88% (42).

## Šaltiniai