Vilkaviškio geležinkelio stotis

**Vilkaviškio geležinkelio stotis** – stotis Didžiųjų Šelvių kaime, 3 km į šiaurės vakarus nuo Vilkaviškio miesto. Stoja keleiviniai traukiniai Kaunas–Kybartai.

Stoties pastatų kompleksas – kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. ), kurį sudaro geležinkelio stotis (), geležinkelininkų namas (), sandėlis (), tualetas (). Šalia stoties pastatytas koplytstulpis – paminklas 1941–1953 m. iš čia ištremtų Vilkaviškio apskrities gyventojų atminimui (tautodailininkas Juozas Šalčiūnas), atidengtas 1992 m. vasario 16 d. Be to, ant stoties rūmų yra atminimo lenta 1941 m. birželio 14 d., 1945 m., 1947–1949 m. ir 1951 m. tremtims (skulptorius Jonas Jagėla), atidengta ir pašventinta 2014 m. birželio 9 d.

## Istorija

Stotis atidaryta 1861 m. balandžio 11 d. atidarius eismą ruože Kaunas–Kybartai kaip IV klasės Vilkaviškio geležinkelio stotis Šelvių kaime. Aplinkui įsikūrė stoties tarnautojų ir darbininkų gyvenvietė. Per stotį intensyviai buvo gabenama uždrausta lietuvių spauda, veikė knygnešiai. 1910–1911 m. senasis Vilkaviškio geležinkelio stoties pastatas dalimis pervežtas į Kazlų Rūdą ir taip tapo geležinkeliečių mokykla.

I pasaulinio karo metais ir po jo veikė atšakos – į Vilkaviškio miestą vedė Marijampolės–Vilkaviškio siaurasis geležinkelis, link Naumiesčio – Vilkaviškio–Naumiesčio siaurasis geležinkelis (išardytas 1927 m.). Vilkaviškio stotis Lietuvai iš vokiečių buvo perduota 1919 m. rugsėjo 2–3 d.

1925 m. suprojektuotas naujas stoties pastatas, kurio architektas – Edmundas Alfonsas Frykas. Kaip tuomet buvo įprasta statant visuomeninius pastatus, įrengta ne tik stotis, bet ir gyvenamosios bei kitos patalpos.

1941 m. birželio 13–15 d. stotyje vyko žiaurumai, kai sovietai daugybę žmonių užkaltuose vagonuose trėmė į Sibirą. Užėjus naciams, iš stoties pradėjo kursuoti vokiškas traukinys „Dienstzug“, bet civiliams į jį patekti buvo labai sunku. Nors kraštas priklausė vokiečiams, 1942 m. Vilkaviškio geležinkelio ruožą ir apylinkes saugojo Lietuvos savisaugos dalinių Vilkaviškio kuopos būrys. Sugrįžę sovietai 5-ojo dešimtmečio pabaigoje sovietinių aktyvistų dėka užtinkavo fasado bareljefą su Gedimino stulpais ir Vyčiu baltame fone.

1992 m. atidengtas koplytstulpis tremtiniams. 2000 m. stotis paskelbta paveldo objektu, 2003–2005 m. rekonstruota. 2014 m. ant stoties pašventinta Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro suprojektuota atminimo lenta iš stoties masiškai tremtiems Lietuvos gyventojams atminti.

## Architektūra

Pirmasis stoties namas (1861 m.) buvo medinis, su gyvenamosiomis patalpomis, jį šildė 7 krosnys. Kiti stoties pastatai, išskyrus ledainę ir vandens bokštą, taip pat buvo mediniai. Spėjama, kad I pasaulinio karo metu sunaikintas 1861 m. pastatytas keleivių namas. Jonas Basanavičius 1919 m. rašė, kad stotis smarkiai apdegė ir liko tik mūrinės sienos. 

1925 m. suprojektuotas ir pastatytas naujas stoties pastatas, kurio architektas – Edmundas Alfonsas Frykas. Pastatas moderno stiliaus – puošnus, barokinio silueto frontonas, kuris papuoštas smulkiomis detalėmis: romaninėmis arkutėmis, tautine simbolika (Vytis, Gediminaičių stulpų motyvas). Interjere yra art deco elementų. Pagrindinis fasadas – modernizuoto istorizmo.

Pastatas yra simetriško pailgo stačiakampio plano, laukiamoji salė išsiskiria 5 m aukščiu. Dešiniajame sparne yra tarnybinis butas ir stoties patalpos (bilietų ir prekių kasos, bagažinė, katilinė, budėtojo kambarys, stoties viršininko kabinetas), kairiajame – 3 tarnybiniai butai ir kitos patalpos. Būdingi arkiniai langai (taip pat ir bilietų kasų langeliai), įmantrus laukiamosios salės išklotų grindų raštas (šešiakampėmis plytelėmis).

## Galerija

Vilkaviskis 2023d.jpg | Šiaurinis fasadas (nuo geležinkelio pusės)
Vilkaviskis 2023g.jpg | Pietinis fasadas
Vilkaviskis 2023l.jpg | Paminklas tremtiniams
Vilkaviskis 2023p.jpg | Stoties sandėlis
Vilkaviskis 2023f.jpg | Tualetas
Vilkaviskis 2023k.jpg | Atminimo lenta tremtiniams


## Šaltiniai