open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Triskiautis migdolas

**Triskiautis migdolas** (*Prunus triloba*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, slyvų (*Prunus*) genties augalas. Kilęs iš Kinijos ir Korėjos, bet dabar auginamas daug kur vakaruose.

Tai didokas, vešlus krūmas. Lapai triskiaučiai, padengti plaukeliais. Žiedai labai gausūs, rausvi, iki 3,5 cm skersmens. Žydi balandžio – gegužės mėnesiais. Vaisiai yra raudoni, padengti plaukeliais. Labai dekoratyvus, todėl auginamas soduose, želdynuose. Lietuvoje auginamas retai.

## Šaltiniai
Lokys (upė)

**Lokys** – upė Vidurio Lietuvoje, Ukmergės ir Jonavos rajone; Neries dešinysis intakas. Ilgis 22 km, baseino plotas 123 km². Prasideda Lokėnų apylinkėse, 18 km į šiaurės rytus nuo Jonavos. Teka pietvakarių kryptimi, daugiausia miškingomis vietomis. Įteka į Nerį 43 km nuo jos žiočių, prie Lokio kaimo, tuoj žemiau Neries ir Šventosios santakos.

Intakai: Smala (kairysis), Notera, Grivnė, Paberžė (dešinieji).

Upės vidutinis nuolydis – 202 cm/km. Upė trijose vietose patvenkta: Markutiškių tvenkinys (plotas – 5,8 ha), Beržų tvenkinys (plotas – 22,6 ha), Lokio tvenkinys (plotas – 3,7 ha). Netoli Lokio yra Markutiškių dvaro parkas. Lokio upelio šlaite įsikūręs aktyvaus poilsio nuotykių parkas „Lokės pėda“ (plotas – 1,3 ha).

Prie upės esantys kaimai: Lokėnai, Palokis I, Markutiškiai, Palokis II, Beržai, Lokys.

Upėvardis kildintinas nuo gyvūno pavadinimo *lokys, lokė*.

## Šaltiniai
Gūvainių piliakalnis

**Gūvainių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 11840; laikinosios apskaitos registro Nr. 383/1) Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Gūvainių kaimo, Kvėdarnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Žąsinalis – Gūvainiai, už 450 m pavažiavus į kairę, į pietvakarius ir praėjus pro lauko pakraštyje stovinčią sodybą – yra lauko kyšulyje, už daubos, apaugęs medžiais. 

## Piliakalnis

Mažai žinomas kiek netipinis Žemaitijos piliakalnis, įrengtas Jūros upės kairiajame krante, jos ir į ją įtekančio bevardžio upeliuko santakoje esančiame kranto kyšulyje. 60x40 m dydžio aikštelė pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, trikampio formos, kampais į šiaurę, vakarus ir pietryčius. Šiaurinėje – šiaurės rytinėje pusėse piliakalnį nuo gretimų aukštumų skiria natūraliai susiformavusi, upių vandens išplauta iki 4 m gylio, 20–30 m pločio griova į rytų pusę platėjančiu ir nuolaidėjančiu dugnu. Šlaitai į Jūrą bei bevardį upelį vidutinio statumo, 6–10 m aukščio.

Aikštelės šiaurės rytinis kraštas erodavęs, šiaurės vakariniame pakraštyje 1941 m. iškasta didelė doto, priklaususio Molotovo linijai, duobė. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais. Piliakalnio chronologija neaiški (I tūkstantmetis ?). 

Apie piliakalnį žinomi 2 padavimai. Piliakalnio pietrytinėje papėdėje yra pėduotas akmuo Alkakmenis, vadinamas Pilaviniu, Pilviniu, Velnio akmeniu (unikalus objekto MC kodas 11932).

## Šaltiniai

* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995
* Gintautas Zabiela, Vykintas Vaitkevičius Nežinomi Lietuvos piliakalniai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994 ir 1995 metais. Vilnius, 1996, p. 342–343. 

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Gūvainių piliakalnis 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Keružinis migdolas

**Keružinis migdolas** (*Prunus tenella*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, slyvų (*Prunus*) genties augalas. Auga Rytų Europos ir Vakarų Sibiro stepėse, Kaukaze, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje.

Tai lapus metantis 5–7 m aukščio krūmas. Lapai paprastieji, linijiškai lancetiniai arba plačiai elipsiški, tamsiai žali. Žiedai dideli, ryškiai rausvi, žydi anksti pavasarį, skleidžiantis lapams. Vaisius – plaukuotas kaulavaisis.

Visos augalo dalys nuodingos. Vaisių kauliukai naudojami liaudies medicinoje. Keružinis migdolas dažnai auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Atsparus sausrai, apkarpymui. Lietuvoje auginamas miestų želdynuose.

## Šaltiniai
Jonavos rajono gamta

**Jonavos rajono gamta** - centrinėje Lietuvoje dalyje esančio Jonavos rajono gyvosios ir negyvosios gamtos visuma.

## Jonavos rajono augalija
Jonavos rajone užregistruotos 754 natūraliai augančios induočių augalų rūšys (99 šeimos ir 358 gentys). 725 rūšys (96,1 %) - gaubtasėkliai, 3 - plikasėkliai, 26 - sporiniai induočiai. Pati gausiausia - kaip ir visoje Lietuvoje - astrinių šeima.

## Jonavos rajono gyvūnija
Stuburinių gyvūnų - 240 rūšys, vabzdžių - 685. Žinduolių - 44, paukščių - 161, roplių - 5, varliagyvių - 11, žuvų - 36 rūšys.

## Jonavos rajono saugomos teritorijos

## Jonavos rajono miškai

1966 m. miškingumas siekė 31,8 %, 1983 m. - 34,8 %. 2010 m. - apie 40 %. Valstybinius miškus valdo Jonavos miškų urėdija (urėdas Vytautas Daukševičius). Dauguma miškų susitelkę rajono pietrytinėje dalyje. Čia plyti kone visi didžiausi miškai – Gaižiūnų, Užusalių, Bešių, Barsukynės, Milagainių. Vyrauja nederlinguose smėlynuose ir žvyrynuose augantys pušynai. Yra nemažai ir mišrių miškų, kurie auga derlingesnėse augavietėse. Pamiškėse ir tarpumiškėse išliko natūralių ir pusiau natūralių gamtinių buveinių. Daugelis rajono miškų pasižymi didele biologine įvairove, retų ir saugomų gyvūnų bei augalų rūšių gausa. Mozaikiškose, nuo sausų, nederlingų kimininių pušynų iki drėgnų derlingų uosynų ir ąžuolynų besikaitaliojančiose miškų bendrijose tarpsta nemažai retųjų augalų: vėjalandės šilagėlės, daugiametės blizgės, paprastieji kardeliai, totorinės maludės, miškinės varnalėšos, lininės žarotūnės, mažosios šimtūnės, žalsvažiedės blandys, tuščiaviduriai rūteniai. Kai kuriuose Jonavos rajono miškuose aptinkami lututės, tripirščiai geniai, pilkosios meletos, uldukai, Neries pakrantėse gyvena žalvarniai.

## Jonavos rajono saugotinos teritorijos

Jonavos rajono gamtą tyrinėjusi biologų ir geografų grupė pasiūlė saugoti ir šias teritorijas (leidinyje „Jonavos krašto gamta“, 2001 m.):
* Gaižiūnų miškas (dalis)
* Žeimių miškas (šiaurinė dalis)
* Gaižiūnų poligono atviri smėlynai ir aukštapelkė
*Smėlynai pagal geležinkelio pylimą ties Rizgonių žvyro karjeru
*Pageležių raistas
*Lokio upelis ties Gudžionimis
*Lomenos ir ir Verkstinės santaka
*kt.

## Šaltiniai
Leviškių piliakalnis

**Leviškių piliakalnis**, vadinamas *Lėviškių pilike ar Pilale* – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Leviškių kaimo, Šilalės seniūnija. Pasiekiamas keliu Šilalė – Leviškiai, Leviškiuose pasukus į dešinę, į pietvakarius link kaimo centro, pervažiavus Lyties upelį ir nuo kairėje, pietryčių pusėje esančių fermų paėjus į pietryčius 180 m – yra laukų pakraštyje, jau įsiterpęs į upelio slėnį. 

## Piliakalnis

Nedidelis ankstyvas apardytas piliakalniukas mažai pakitusioje aplinkoje, įrengtas atskiroje kalvoje Lyties dešiniajame krante, netoli santakos su Lokysta. Apie 25x20 m dydžio aikštelė buvo ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi. Išliko rytų – vakarų kryptimi 20x8 m dydžio šiaurinė jos dalis. Šlaitai vidutinio statumo, iki 6 m aukščio.

Piliakalnio pietvakarinė ir pietrytinė pusės nuardytos karjero, šiaurės vakarinę pusę nuplovė Lytis. Išlikusi aikštelės dalis ir pietrytinis šlaitas dirvonuoja, kita apaugę jaunais lapuočiais.

Apie piliakalnį žinomas padavimas. Piliakalnį 1964 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas, jis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

## Šaltiniai

* Adolfas Tautavičius. Gyva istorijos knyga // Artojas (Šilalė). 1964 07 16. Nr. 84(214), p. 4
* Statkevičius V. Archeologijos paminklai // Šilalės kraštas. Vilnius, 1994. T. I, p. 280;
* Masidunskis P. Šilalės krašto piliakalniai // Šilalės artojas (Šilalė). 1994 09 02. Nr. 72(5151), p. 3;
* Ponas Indijonas, milžinas Skuburlas ir kt. // Šiaurės Atėnai. 1996 10 05. Nr. 38(332), p. 9. 

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Leviškiai 
* Leviškių piliakalnis iš oro 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Rubaičių piliakalnis

**Rubaičių piliakalnis**, *Pilė* – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Rubaičių kaimo, Šilalės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Šilalė – Žadeikiai Nevočiuose pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi link Rubaičių, prieš antrą didesnį kelio posūkį į dešinę pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi lauko keliuku ir pavažiavus 400 m – yra kiek kairiau.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, iš vakarų, šiaurės ir rytų juosiamoje Reksvės upelio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 56x26 m dydžio, 2 m žemesniu šiauriniu galu. Šiauriniame gale supiltas 1,5 m aukščio, 13 m pločio pylimas, kurio išorinis 6 m šlaitas leidžiasi į 9,5 m pločio, 2 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 2 m aukščio, 13 m pločio pylimas. Pietiniame aikštelės krašte supiltas 1 m aukščio, 13 m pločio pylimas, kurio išorinis 7 m aukščio šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 2 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 9 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs lapuočiais su tankiomis anksčiau iškirstų medžių atžalomis. 

400 m į šiaurę nuo piliakalnio yra Sargute vadinama kalva. 1964 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 20000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.179
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 144.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Treigių piliakalnis

**Treigių piliakalnis**, dar vadinamas *Eržinkalniu, Kaštaunalių, Sarviečių* vardais – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23925) Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Laukuvos seniūnija. Pasiekiamas keliu Laukuva – Treigiai, yra prieš Treigius, pasukus prieš kanalizuotą upelį į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, už 200 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte, Lokystos kairiajame krante, ties jos intaku Virkule. Aikštelė beveik apvali, 15x14 m dydžio, žemėjanti į šiaurės rytus. Ją iš pietryčių, pietvakarių ir šiaurės vakarų juosia pylimas, kuris aukščiausias pietvakariniame gale – 3 m aukščio ir 14 m pločio. Jo išorinis 8 m aukščio šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1,5 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 120 m ilgio, 3 m aukščio, 16 m pločio lanko formos pylimas. Pirmojo pylimo šiauriniame gale yra senojo įvažiavimo liekanos - 3 m pločio tarpas. Šlaitai statūs, 12-14 m aukščio. 

Piliakalnis apaugęs pavieniais medžiais, likusiais po kirtimo. Pietvakariniame šlaite įrengti laiptai.

Pietvakarinėje ir pietrytinėje papėdėse, 4,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Į šiaurės rytus nuo piliakalnio yra Sargute vadinama kalva. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 74900 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.177
* Kosarzewskis A. 1923. Keli tautotyros mažmožiai iš kun. A. Kosarzewskio rinkinio // Tauta ir žodis. Kaunas. T. I, p. 109.
* Krzywicki L. Żmudz starożytna. Dawni Żmudzini i ich warownie. Warszawa, 1906, p. 27, 38, 42, 69.
* Liudvikas Kšivickis. Žemaičių senovė. Kaunas, Marijampolė, 1928, p. 27, 39, 43, 71.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 143.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 152 (Kaštaunaliai), 230 (Sarvyčiai), 250 (Treigiai).

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Treigiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Operacija Koncertas

**Operacija „Koncertas“** () – tarybinių partizanų operacija, vykdyta nuo 1943 m. rugsėjo 19 d., kurios metu naikintas geležinkelio transportas okupuotoje TSRS teritorijoje. Savo poveikiu priešo komunikacijoms tai viena didžiausių operacijų Antrajame pasauliniame kare, operacijos „Bėgių karas“ tęsinys. Operacija buvo suplanuota Centrinio partizanų judėjimo štabo prie TSRS Vyriausiosios vadovybės būstinės ir suderinta su operacija „Suvorovas“ (vykdyta 1943 m. rugpjūčio 7 d. – spalio 2 d.), kai tarybinė kariuomenė atakavo Smolensko ir Gomelio kryptimis, ir numatytu Dniepro forsavimu. Operacijos tikslas – išvesti iš rikiuotės dideles geležinkelio linijų atkarpas ir taip užblokuoti vokiečių karinius pervežimus.

## Operacijos teritorija

Operacijoje dalyvavo 193 partizanų junginiai (virš 120 tūkst. žmonių) Baltarusijoje, Pabaltijyje, Karelijoje, Kryme, Leningrado ir Kalinino srityse. Neskaitant Karelijos ir Krymo operacijos teritorijos plotis buvo apie 900 km, gylis – apie 400 km.

## Pasirengimas operacijai

Kiekvienas partizanų junginys gavo savo kovos užduotį. Partizanai buvo masiškai apmokyti sprogdinti geležinkelio linijas. Pablogėjus meteorologinėms sąlygoms operacijos pradžia buvo perkelta iš rugsėjo 19 d. į rugsėjo 25 d., nes aviacija partizanų būriams iki rugsėjo 19 d. spėjo atgabenti tik 50 % suplanuotų krovinių.

## Operacijos eiga

Dalis partizanų junginių užėmė išeities pozicijas ir naktį į rugsėjo 19 d. atakavo geležinkelio linijas. Pagrindinė dalis partizanų junginių linijas atakavo naktį į rugsėjo 25 d. Vokiečių karinė vadovybė ėmėsi priemonių atstatyti traukinių eismą. Į Baltarusiją buvo permesti papildomi geležinkelio atstatymo batalionai, į remonto darbus varė vietinius gyventojus. Iš Lenkijos, Čekoslovakijos, Vokietijos vežė bėgius ir pabėgius, bet partizanai suremontuotus ruožus vėl išvesdavo iš rikiuotės.

Operacija pasibaigė, kai pasibaigė partizanų sprogstamųjų medžiagų atsargos.

## Operacijos rezultatai

Operacijos metu buvo susprogdinta apie 150 tūkst. bėgių. Pvz., Baltarusijos partizanai susprogdino apie 90 tūkst. bėgių, 1041 traukinį, 72 geležinkelio tiltus, sutriuškino 58 įgulas. Dėl operacijos geležinkelių pralaidumas sumažėjo 35-40 %, kas apsunkino vokiečių karinių dalinių ir krovinių pervežimą ir taip palengvino Raudonosios Armijos puolimą.

## Nuorodos
* Великая Отечественная война 1941–1945: энциклопедия.– / Гл. ред. М.М. Козлов. –М.: Сов. Энциклопедия, 1985. –832 с. с илл., 35 л. илл.
* Рельсовая война  In: Конарев Н. С., гл. ред. (1994) Железнодорожный транспорт: Энциклопедия. М.: Большая Российская энциклопедия. – С. 363. – 599 с. – ISBN 5-85270-115-7
Vaičių piliakalnis

**Vaičių piliakalnis** (arba ***Pilalė, Švedkalnis***) – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybėje, Vaičiuose (Šilalės kaimiškoji seniūnija). Pasiekiamas rajoniniu keliu Šilalė – Mažonai pravažiavus Akmeną, pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi ir pavažiavus lauko keliuku pakrante 1,4 km iki sodybos – yra už jos į šiaurę, kitapus trumpos griovos.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Akmenos kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35 m ilgio, 22 m pločio rytiniame gale, 30 m - vakariniame gale. Jos rytiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 22 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 10 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, apie 20 m aukščio. 

Piliakalnis apardytas arimų, šlaitai - erozijų. Jis apaugęs lapuočiais, išskyrus tik pradedančią užželti aikštelę.

Piliakalnį 1903 m. žvalgė Liudvikas Kšivickis, 1961 m. – Lietuvos istorijos institutas, jis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.176
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 145.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 254.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Vaičiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Kovos užduotis

**Kovos užduotis** (; ) – vado skirta užduotis kariui ar kariniam vienetui pasiekti tam tikrą tikslą mūšyje ar kitokioje kovinėje situacijoje.

Dažniausi kovos užduočių variantai yra:
* sunaikinti nurodytą taikinį
* užimti ar ginti objektą ar rajoną
* sustabdyti ar sulėtinti priešininko judėjimą
* atlikti žvalgybą
ir kt.

Kovos užduotis priklauso nuo kovos veiksmų būdo, karinio vieneto paskirties, jo sudėties ir struktūros, kovinio pajėgumo ir vietovės sąlygų.

Sudėtinga kovos užduotis gali būti sudalinta į etapus:
* *artimoji kovos užduotis* (; ) – pirmiausiai vykdoma užduotis (pvz., priešo pajėgų sutriuškinimas tam tikrame rajone ir to rajono užėmimas), kurios įvykdymas sudaro sąlygas paskesnės (galutinės) užduoties įvykdymui (pvz., tolesniam sėkmingam puolimui).
* *paskesnioji kovos užduotis* (; ) – užduotis, kurią vykdo karinis vienetas, kai įvykdyta artimoji kovos užduotis. Pvz., po sėkmingos atakos užbaigti triuškinti priešą nurodytame rajone, išplėsti puolimą į gilumą ir užimti tam tikrą rajoną (objektą) priešo gynybos gilumoje. Daugelyje kariuomenių paskesniosios kovos užduoties įvykdymas reiškia, kad pasiektas mūšio tikslas.
* *galutinė kovos užduotis* (; ) – užduotis, kuri vykdoma įvykdžius paskesniąją ar artimąją (kai paskesniosios nėra) kovos užduotį.

*Neplaninė kovos užduotis* (; ) – netikėtai iškilusi užduotis, kuri nebuvo planuojama iš anksto.

## Šaltiniai
* Enciklopedinis karybos žodynas / Petras Algirdas Čiočys, Jurgis Janukevičius, Edvardas Jasiulionis… [et al.].– Vilnius : Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2008
Baimainių piliakalnis

**Baimainių piliakalnis** (arba ***Vilkų piliakalnis***) – piliakalnis Panevėžio rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Vilkų kaimo netoli Baimainių, Krekenavos seniūnija. Pasiekiamas keliu Krekenava–Pociūnėliai Rūtakiemyje, ties dideliu sandėliu pasukus į kairę pietvakarių kryptimi, į Vilkus, jų pradžioje pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi, keliu pavažiavus 680 m link laukuose stovinčio klojimo, ties juo, palei kanalizuotą upelį pasukus į dešinę šiaurės kryptimi, paėjus pagrioviu per laukus 400 m – ties piliakalniu yra tiltelis per kanalą.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Liaudės dešiniajame krante, prie santakos su bevardžiu upeliu. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 42 m ilgio, 42 m pločio vakaruose, 30 m pločio rytiniame gale. Jos vakariniame krašte supiltas tiesus 30 m ilgio, 1,7 m aukščio, 6 m pločio pylimas, už kurio iškastas 57 m ilgio griovys, dab. užslinkęs. Rytiniame aikštelės krašte yra 0,3 m aukščio, 2 m pločio pylimas, už kurio iškastas 10 m pločio, 4 m gylio griovys, už jo supiltas 2 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 6 m aukščio.

Piliakalnį apardė aikštelėje XVII a. – XVIII a. buvusios kapinės. Vakarinis pylimas pietinėje ir centrinėje dalyje nukastas, rytiniu grioviu teka upelis, įsigraužęs į jį per 2 m. 1968 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 7700 m², fizinės apsaugos zonos pozonio plotas  10000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.152

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Baimainiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Mercenary

**Mercenary** – metalo muzikos grupė iš Danijos, susikūrusi 1991 metais. Nors dažniausiai apibūdinama kaip melodingojo death metalo grupė, savo kuriamoje muzikoje Mercenary taip pat naudoja power metalo elementus.

## Grupės nariai

### Dabartiniai nariai
* Jakob Mølbjerg – gitaros
* Martin Buus Pedersen – gitaros
* René Pedersen – bosinė gitara, vokalas
* Morten Løwe Sørensen – mušamieji

### Buvę nariai
* Mikkel Sandager – vokalas
* Hans Jørgen Andersen – gitaros
* Nikolaj Brinkman – gitaros
* Signar Petersen – gitaros
* Henrik Andersen – bosinė gitara
* Andreas Hansen – bosinė gitara
* Jakob Johnsen – mušamieji
* Rasmus Jacobsen – mušamieji
* Mike Park Nielsen – mušamieji
* Morten Sandager – sintezatoriai

## Diskografija
* *[[Supremacy]]* (1996)
* *[[First Breath]]* (1998)
* *[[Everblack]]* (2002)
* *[[11 Dreams]]* (2004)
* *[[The Hours That Remain]]* (2006)
* *[[Architect Of Lies]]* (2008)
* *Metamorphosis* (2011)
* *[[Through Our Darkest Days]]* (2013)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
*
Papušių piliakalnis

**Papušių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 20527; naujai išaiškinamųjų sąraše Nr. 2422) Panevėžio rajono savivaldybėje, Papušių kaime. Pasiekiamas iš plento Panevėžys – Šiauliai Berčiūnuose, neprivažiavus Nevėžio, pasukus į kairę pietvakarių kryptimi link Nociagalos, pavažiavus 2 km iki vandens valymo įrenginių aptvertos teritorijos, nuo jos paėjus į dešinę vakarų–pietvakarių kryptimi pro aukštos įtampos elektros stulpą vedantį takelį į Nevėžio slėnį, juo pasroviui apėjus senvagę iš pietų pusės, už jos pasukus į šiaurės vakarus – iš viso 500 m, yra priekyje.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Nevėžio kairiojo kranto žemutinės terasos aukštumos kyšulyje, suformuotame jo senvagės. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 12 m ilgio, 30 m pločio. Jos pietinėje ir vakarinėje pusėse supiltas puslankio formos 48 m ilgio, 2 m aukščio, 14 m pločio pylimas, vakarinėje dalyje – tik 0,6 m aukščio, 4 m pločio, kurio išorinis 3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Atrodo, kad pylimas juosė visą piliakalnio aikštelę, tačiau iš rytinės ir pietinės pusių buvo nuplautas Nevėžio. Šlaitai vidutinio statumo, vos 1,5 m aukščio.

Pietrytinę griovio dalį apardė iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs pušimis ir krūmais.
Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu paminklu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3000 m².

## Tyrimai
Piliakalnį 1938 m. tyrė Vytauto Didžiojo karo muziejus, 1968 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. 1994 m. Povilas Tebelškis piliakalnyje ištyrė bendrą 19 m² dydžio plotą, nustatė, kad pylimas supiltas per 2 kartus. Pirmasis pylimas buvo 1 m aukščio, 10 m pločio, piltas iš dirvožemio su akmenimis. Antrasis pylimas piltas iš smėlio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.

## Šaltiniai

* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Arūnas Strazdas. Archeologijos paminklų žvalgymas 1992 ir 1993 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, 1994. p. 289.
* Juknevičius P. Papušių piliakalnis: prasimanymai ir tikrovė // Panevėžio tiesa. Panevėžys. 1989 m. vasario 12 d, p. 3.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 117.
* Povilas Tebelškis. Papušių piliakalnio 1994 m. žvalgomieji archeologiniai tyrimai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1994 ir 1995 metais. Vilnius, 1996. p. 62–63.
Inaris (gyvenvietė)

**Inaris** – gyvenvietė Suomijoje, Laplandijos provincijoje. Priklauso Inario savivaldybei. Miestelis yra 320 km už poliarinio rato.

## Istorija
Gyvenvietė išaugo toje vietoje, kur srauni Jutua upė įteka į Inario ežerą. Vėliau gyvenvietė tapo turgų centru, o kai 1876 metais atsirado Inario savivaldybė, miestas tapo jos centru.

Mieste yra prieplauka valtims ir mažiems laivams. Miesto pakraštyje yra skandenas – etnografinis muziejus po atviru dangumi ir Samių muziejus (Sámi Museum) – „Siida Museum“, taip pat ir medinė bažnyčia (nuo 1951 metų).

## Šaltiniai
Afganistano herbas

**Afganistano herbas** – oficialus Afganistano simbolis.

Afganistano herbas vyravo šalies vėliavoje nuo pat 1919 m., kai šalis atgavo nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos imperijos.

Afganistano herbas visais laikais buvo panašus, išskyrus du periodus – nuo 1978 iki 1987 m., kai šalį valdė komunistai ir nuo 1996 iki 2001 m., kai valdžioje buvo Talibano režimas.

Originaliame šalies herbe yra pavaizduota mečetė, kuri nukreipta į Meką, o jos viduryje padėtas maldos kilimėlis. Prie mečetės šonų yra pakabintos dvi vėliavos, simbolizuojančios Afganistano vėliavas. Visą mečetę supa javų vainikas, surištas juosta, o po mečete yra užrašytas šalies pavadinimas. Be to, čia iki 2004 m. buvo užrašyti arabiški skaičiai 1348. Šie metai islamo kalendoriuje atitinka krikščioniškojo kalendoriaus 1929 metus.

## Istoriniai herbai

File:Emblem of Afghanistan (1901-1919).svg|Afganistano Emyratas (1901–1919)
File:Emblem of Afghanistan (1919-1926).svg|Afganistano Emyratas (1919–1926)
File:Emblem of Afghanistan (1926-1928).svg|Afganistano Karalystė (1926–1928)
File:Emblem of Afghanistan (1928-1929).svg|Afganistano Karalystė (1928–1929)
File:Emblem of Afghanistan (1929).svg|Afganistano Emyratas (1929)
File:Emblem of Afghanistan (1931-1973).svg|Afganistano Karalystė (1931–1973)
File:Emblem of Afghanistan (1973–1974).svg|Afganistano Respublika (1973–1974)
File:Emblem of Afghanistan (1992-1996).svg|Islamiškoji Afganistano valstybė (1992–2002)
File:Arms of the Islamic Emirate of Afghanistan.svg|Afganistano Islamo Emyratas (1996–2001)
File:Emblem of Afghanistan (2002-2004).svg|Laikinoji Afganistano islamo valstybė (2002–2004)
File:Emblem of Afghanistan (2004–2021).svg|Afganistano Islamo Respublika (2004–2021)
File:Arms of the Islamic Emirate of Afghanistan.svg|Afganistano Islamo Emyratas (2021–dabar)



## Taip pat skaitykite
*Afganistano vėliava

## Išnašos
Turkijos futbolo federacija

**Turkijos futbolo federacija** () – Turkijos futbolo vykdomoji institucija. Organizuoja Turkcell Süper Lig ir kitas žemesnes lygas, Turkijos futbolo taurę, kuruoja Turkijos vyrų futbolo rinktinę, taip pat moterų ir jaunimo rinktines.

## Istorija

Federacija įkurta 1923 m. balandžio 23 d., tais pačiais metais tapo FIFA nare. Nuo 1962 m. yra UEFA narė. Įsikūrusi Stambule. Prezidento pareigas eina Mehmet Ali Aydınlar.

## Prezidentai

* Yusuf Ziya Öniş (1922–1926)
* Muvaffak Menemencioğlu (1926–1931)
* Hamdi Emin Çap (1931–1937) 
* Sedat Rıza İstek (1937–1938) 
* Danyal Akbel (1938–1943)
* Ziya Ateş (1943) 
* Sadi Karsan (1943–1948)
* Vildan Aşir Savaşır (1948–1949) 
* Ulvi Ziya Yenal (1949–1952) 
* Mehmet Arkan (1952)
* Mümtaz Tarhan (1952) 
* Orhan Şeref Apak (1952–1954)
* Ulvi Ziya Yenal (1954)
* Hasan Polat (1954–1957)
* Orhan Şeref Apak (1957–1958) 
* Safa Yalçuk (1958–1959)
* Faik Gökay (1959–1960) 
* Muhterem Özyurt (1960–1961) 
* Bekir Silahçılar (1961) 
* Orhan Şeref Apak (1961–1964) 
* Muhterem Özyurt (1964–1965) 
* Orhan Şeref Apak (1965–1970) 
* Hasan Polat (1970–1976) 
* Füruzan Tekil (1976–1977) 
* Sabahattin Erman (1977) 
* İbrahim İskeçe (1977–1978) 
* Sahir Gürkan (1978) 
* Güngör Sayarı (1978–1979) 
* Cemal Saltık (1979–1980) 
* İbrahim İskeçe (1980) 
* Mazhar Zorlu (1980) 
* Doğan Andaç (1980)
* Yılmaz Tokatlı (1980–1984) 
* A. Kemal Ulusu (1984–1985) 
* Erdoğan Ünver (1985–1986) 
* Erdenay Oflaz (1986) 
* Ali Uras (1986–1987) 
* Halim Çorbalı (1987–1989) 
* Şenes Erzik (1989–1997) 
* Özkan Olcay (1997) 
* Abdullah Kiğılı (1997) 
* Haluk Ulusoy (1997–2004) 
* Levent Bıçakcı (2004–2006) 
* Haluk Ulusoy (2006–2008)
* Hasan Doğan (2008 m. vasario – 2008 m. liepos)
* Mahmut Özgener (2008 m. rugpjūčio 19 d. – 2011 m.)
* Mehmet Ali Aydınlar (2011 m. -) 


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Turkish Soccer svetainė
Craig Levein

**Craig William Levein** (g. 1964 m. spalio 22 d. Danfermline, Škotija) – buvęs profesionalus futbolininkas, yra žaidęs Cowdenbeath FC ir Heart of Midlothian FC futbolo klubuose.

2009 m. gruodžio 23 d. paliko Dundee United FC ir tapo Škotijos vyrų futbolo rinktinės vyriausiu treneriu. Pasirašė dviejų su pusę metų kontraktą.

## Pasiekimai

### Kaip žaidėjo

#### Hearts FC

* Škotijos futbolo taurė: 1985–1986 m. (antra vieta)
* Škotijos jaunimo metų žaidėjas: 1985 m., 1986 m.

### Kaip trenerio

#### Hearts FC
* Škotijos SPL mėnesio treneris: 2001 m. gruodis, 2003 m. balandis

#### Dundee United
* Škotijos SPL mėnesio treneris: 2006 m. lapkritis, 2007 m. kovas, 2007 m. spalis, 2009 m. lapkritis
* Škotijos futbolo lygos taurė: 2007–2008 m. (antra vieta)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Karjera ir statistika (kaip trenerio) 
* Karjera ir statistika (kaip žaidėjo)
Walter Schottky

**Valteris Šotkis** ( 1886 m. liepos 23 d. Ciuriche, Šveicarijoje – 1976 m. kovo 4 d. Precfelde, Vakarų Vokietijoje) – vokiečių fizikas, smarkiai prisidėjęs prie elektronų ir jonų emisijos teorijos kūrimo, 1915 m. išradęs tetrodą, 1919 m. išradęs pentodą, vėliau labai prisidėjęs prie puslaidininkių prietaisų vystimo.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valterio Šotkio institutas
Bangladešo herbas

**[[Bangladešas|Bangladešo]] herbas** – įteisintas netrukus po šalies nepriklausomybės paskelbimo 1971 m.

Herbo centre pavaizduota vandens lelija, o jo šonuose – ryžio šiaudai. Herbo viršuje yra keturios žvaigždės, kurios simbolizuoja keturis šalies principus, nuodytus 1972 m. įsteigtoje konstitucijoje – nacionalizmą, sekuliarizmą, socializmą ir demokratiją. Vandens lelija yra nacionalinė šalies gėlė ir ji simbolizuoja daugybę upių, tekančių per Bangladešą. Ryžiai yra vienas svarbiausių šalyje auginamų maisto produktų, tad jo vieta herbe rodo jo svarbą šaliai.
Irano herbas

**[[Iranas|Irano]] herbas** nuo 1979 m. Irano revoliucijos simbolizuoja stilizuotą persų-arabų raštu parašytą Alacho (Dievo) vardą.

Herbas susideda iš keturių pusmėnulių ir kardo. Keturi pusmėnuliai sudeda žodį alachas, o visos penkios herbo dalys simbolizuoja pagrindinius religijos principus. Visam herbui parinkta tulpės forma, taip pagerbiant žmones, mirusius už Iraną. Dar nuo antikinių laikų buvo tikima, kad ant žuvusio kareivio kapo išauga tulpė. Pastaruoju metu ši gėlė šalyje tapo kankinių simboliu.


Lion and Sun Emblem of Persia.svg|1423–1907 m.
Imperial Emblem of the Qajar Dynasty (Lion and Sun).svg|1907–1925 m.
Emblem of Iran (1980).svg|1980 m.
Rinkuškių piliakalnis

**Rinkuškių piliakalnis**, *Juodelių piliakalnis*, vadinamas *Velniakalniu* – piliakalnis Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Biržų, prie Juodelių, Širvėnos seniūnija. Pasiekiamas iš plento , 20 m neprivažiavus Juodelių autobusų stotelės ir pasukus vingiuotu lauko keliuku į dešinę rytų kryptimi, už 500 m, į pabaigą laikantis labiau dešinės, yra priešais.

## Piliakalnis
Piliakalnis (Velnio Pilis) įrengtas Apaščios kairiajame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 15x10 m dydžio. Papėdėje piliakalnis apjuostas 7–8 m pločio, 1 m gylio grioviu, geriausiai matomu šiaurinėje dalyje. Šlaitai statūs, 5 m aukščio. Aikštelės pakraščiai ir ryytinis šlaitas apardyti apkasų.

Piliakalnis pradėtas tvarkyti: nukirsta dauguma medžių. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4500 m².

## Tyrimai
Piliakalnį 1969 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Vaizdas:Rinkuskiu piliakalnio nuoroda.JPG|Nuoroda į Rinkuškių piliakalnį šalia kelio Biržai-Germaniškis
Vaizdas:Rinkukiu piliakalnis is siaures puses.jpg|
Vaizdas:Rinkuskiu piliakalnis is pietu puses.jpg|
Vaizdas:Rinkukiu piliakalnis is rytu puses.jpg|
Vaizdas:Rinkukiu piliakalnis is siaures p.jpg|
Vaizdas:Rinkukiu piliakalnio terasa.jpg|
Vaizdas:Nuoroda i rinkusiu piliakalni nuo plento.jpg|
Vaizdas:Apasčia nuo Rinkuskiu piliakalnio.jpg|
Vaizdas:Rinkuskiai.jpg|3D modelis
Rinkukiu piliakalnio valstybės paminklo ženklas.jpg|Rinkuškių piliakalnio valstybės paminklo ženklas


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.104
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 225.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Rinkuškiai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Bugailiškių piliakalnis

**Bugailiškių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. AR572) Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Bugailiškių kaimo, Šimonių seniūnija. Pasiekiamas iš Bugailiškių kaimo pavažiavus link Adukiškio į vakarus ir šiaurę 850 m, per laukus paėjus į rytus 180 m.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Šernupio dešiniajame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 36x22 m dydžio, iki 1,5 m aukštesne rytine dalimi. Pietiniame šlaite, 1,5 m žemiau aikštelės yra 20 m ilgio, 15 m pločio terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio. 

Piliakalnis labai apardytas arimų bei bulviarūsių, apaugęs pušimis.
## Tyrimai
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 1999 m. Povilas Tebelškis piliakalnyje ištyrė 60 m² dydžio plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.

## Piliakalnio apsauga
1973 m. piliakalnis įtrauktas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, taip pat į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5290) . 


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.141
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 110.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Bugailiškiai
*Kupiškėnų mintys - ''"BUGAILIŠKIŲ PILIAKALNIS – UŽMIRŠTAS KAIMO ISTORIJOS LIUDYTOJAS"''
*Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Aaronsohnia

**Aaronsohnia** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Daugiausiai auga Šiaurės Afrikos ir Artimųjų Rytų stepių ir dykumų nesūriuose dirvožemiuose. Rūšį agronomo Aaron Aaronsohn vardu 1927 metais pavadino botanikai Otto Warburg (1859-1938) ir Alexander Eig (1894-1938). 

## Rūšys ir porūšiai
* *[[Aaronsohnia factorovskyi]]*
* *[[Aaronsohnia pubescens]]* (ankstesnis lotyniškas pavadinimas: *Cotula pubescens*)
** *Aaronsohnia pubescens* (Desf.) K. Bremer & Humphries porūšis *maroccana*
** *Aaronsohnia pubescens* (Desf.) K. Bremer & Humphries porūšis *pubescens*

## Šaltiniai
* BREMER K. & C. J. HUMPHRIES (1993). Generic monograph of the Asteraceae-Anthemideae. Bull. Nat. Hist. Mus. London (Bot.) 23(2): 71-177.

## Nuorodos
Afrikos žydinčių augalų duomenų bazė
Zabarija

**Zabarija** – kaimas Elektrėnų savivaldybės šiaurės rytuose. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Likalaukių piliakalnis

**Likalaukių piliakalnis ir gyvenvietė**, *Astravų piliakalnis* , vadinamas *Sipsala*– piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23822) Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Likalaukių kaimo, prie ribos su Astravų kaimu. Pasiekiamas iš plento  pro Maugarius pasukus link Gyvakarų, ties pirmąja Likalaukių sodyba dešinėje (rytuose) pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi, į mišką vedančiu keliu, juo pavažiavus 300 m, miško keliukų sankryžoje pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, už 200 m yra priekyje.Piliakalnio aikštelė yra apie 30 metrų skersmens, juosiama 2 m aukščio pylimo. Greičiausiai buvo naudojamas I m. e. tūkstm. čia gyvenusių sėlių giminės. Kurį laiką artas, todėl deformuotas.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas žemoje vietoje esančioje atskiroje kalvoje, netoli Pyvesos ir Didprūdžio santakos. Aikštelė apskrita, 14 m skersmens (1969 m. buvo 30 m.), apjuosta 1 m aukščio, 12 m pločio pylimu, kurio išorinis šlaitas - 2 m aukščio. Piliakalnio šlaitai nuolaidūs, 3 m aukščio. Pietrytiniame krašte, pylime yra 2 m pločio įvažiavimas, greičiausiai nesenas.

Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja, pylimas apsodintas beržais ir dekoratyviniais krūmais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

Aplink piliakalnį, 0,7 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas Dėl pripažinimo valstybės saugomu paminklu 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 1,5 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 12000 m².

## Tyrimai

1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, vėliau kasinėjo Povilas Matulionis, tačiau rimčiau netyrinėtas.

## Piliakalnio apsauga
1997 m. piliakalnis įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 23821) , 2005 m. pripažintas valstybės saugomu. 

## Nuotraukos

Vaizdas:Likalaukiu piliakalnis is vakaru puses.jpg |Likalaukių piliakalnis iš vakarų pusės
Vaizdas:Likalaukiu piliakalnis is pietvakariu puses.jpg ‎ |Likalaukių piliakalnis iš pietvakarių pusės
Vaizdas:Likalaukiu piliakalnio aikstele is siaures puses.jpg |Likalaukių piliakalnio aištelė iš šiaurės pusės
Vaizdas:Likalaukiu piliakalnio aikstele is pietu puses.jpg ‎ |Likalauki piliakalnio aištelė iš pietų pusės


## Šaltiniai

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.32
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 63.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Likalaukiai
*Kupiškėnų mintys - *[http://kmintys.lt/archyvas/?psl=kupiskio_krasto_kaimu_istorijos&id=42 "SYPSALOS MIŠKE DUNKSANČIO PILIAKALNIO PASLAPTYS"]*
*Kupiškėnų mintys - *[http://kmintys.lt/archyvas/?psl=kupiskio_krasto_kaimu_istorijos&id=43 "PILIAKALNIO PAŠONĖJE PRIGLUDĘ NYKSTANTYS LIKALAUKIAI"]*
*Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Obonių piliakalnis

**Obonių piliakalnis**, *Zūbiškių piliakalnis* – piliakalnis Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Vairiškių, Šimonių seniūnija. Pasiekiamas keliu Adomynė – Juodupėnai, ties antrąja Obonių kaimo sodyba kairėje, vakaruose ant kalniuko, pasukus į dešinę rytų kryptimi, į pelkėtą lapuočių mišką, juo paėjus 500 m į rytus. Piliakalnį rasti sunku, nes miškas labai tankus, pelkėtas, be didesnių orientyrų.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas pelkėje esančioje atskiroje kalvoje, miške. Tai žema kalva, tarsi sala. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x30 m skersmens, pakraščiais apjuosta 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimu. 3 m žemiau jo, šlaite, piliakalnį juosia griovys ir 140 m ilgio, 0,6-0,8 m aukščio, 4 m pločio pylimas. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio.

Piliakalnis apardytas bulviarūsių. Apaugęs lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

## Piliakalnio apsauga

1973 m. įtrauktas Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1992 m. registruotas Kultūros vertybių registre (u. k. 5285) , 1998-05-19 Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu. Nutarimas dėl išskirtinę kultūrinę vertę turinčių nekilnojamojo kultūros paveldo objektų ir pastatų ir patalpų, skirtų saugoti ir eksponuoti kilnojamąsias kultūros vertybes, sąrašų patvirtinimo – 2007-02-07; Nr. 193. Paminklo teritorijos plotas 0,59 ha.

## Šaltiniai

Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.141

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Obonys
* Kupiškėnų mintys – *[http://kmintys.lt/2017/10/05/tarp-misku-ir-pelkiu-paslaptingas-oboniu-piliakalnis/ „TARP MIŠKŲ IR PELKIŲ PASLAPTINGAS OBONIŲ PILIAKALNIS“]*
* Kupiškėnų mintys – *[http://kmintys.lt/archyvas/?psl=kupiskio_krasto_kaimu_istorijos&id=26 „OBONIŲ KAIMO PRAEITĮ SAUGO ŠVIESŪS ŽMONĖS“]*
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Liaukiškės (Elektrėnai)

**Liaukiškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybės pietvakariuose, 4 km į pietryčius nuo Beižionių, prie Asono ežero šiaurinio kranto. Seniūnaitijos centras. Praeina keliukas Ubiškės–Nemaitonys. Apylinkėse stūkso Liaukiškių alkakalnis. Kaimo turizmo sodyba „Pas Venskus“.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žiobų piliakalnis

**Žiobų piliakalnis** – piliakalnis ir gyvenvietė Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Papilio seniūnija. Pasiekiamas iš plento  prieš Kuprius pasukus į dešinę pietvakarių kryptimi link Dukurnių, pavažiavus 2,6 km, yra 100 m į dešinę šiaurės kryptimi nuo kelio.

## Piliakalnis

Piliakalnis įrengtas Apaščios dešiniojo kranto aukštumoje. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 57x40 m dydžio, iki 1,3 m aukščio iškilusiu viduriu. Joje buvo kultūrinis sluoksnis. Šiauriniame ir vakariniame aikštelės pakraščiuose buvo apie 40 m ilgio ir 1 m aukščio nuo išorės, nuo aikštelės neišsiskiriantis pylimas, už kurio buvo griovys. Šlaitai Apaščios slėnio link statūs, 5 m aukščio, šiaurinis šlaitas į aukštumos pusę – vos 0,7 m aukščio. Piliakalnis labai suardytas nuo XIX a. antrosios pusės ariant: sunaikintas kultūrinis sluoksnis, išskleistas pylimas, užlygintas griovys. Dirvonuoja, pietiniame šlaite auga keli medžiai.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 0,55 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 16500 m².

## Tyrimai
1939 m. piliakalnį žvalgė Vytauto Didžiojo karo muziejus, 1969 m. Lietuvos istorijos institutas.

## Nuotraukos

Vaizdas:Ziobu piliakalnis is rytu puses.jpg ‎|Žiobų piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Ziobu piliakalnis is siaures puses.jpg |Žiobų piliakalnis iš šiaurės pusės
Vaizdas:Ziobu piliakalnis is vakaru puses.jpg |Žiobų piliakalnis iš vakarų pusės


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.105
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 54.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, 266 (Žabiškės).

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Žiobos
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Milašaitis (Ignalina)

**Milašaitis** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Mielagėnų, Milašaičio ežero rytinėje pakrantėje. Iš rytų prieina Milašiaus telmologinis draustinis.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs iš ežero vardo *Milašáitis*.

## Istorija

Buvo Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiaus vienkiemis (užusienis). Tarybiniais metais priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baltasis

**Baltasis** – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Mielagėnų, prie Milašaičio ežero pietrytinio galo. Iš rytų prieina Milašiaus telmologinis draustinis ir Milašiaus miškas.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs įvardžiuotinės būdvardžio formos *baltàsis* (< *báltas*).

## Istorija
XX a. pr. buvo Bialo užusienis ir palivarkas Švenčionių valsčiuje. Užusienis priklausė Orlukovičiui, palivarkas – Gembickiui.

Sovietmečiu priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Milašius (Ignalina)

**Milašius** – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Mielagėnų, prie Milašiaus ežero pietinės dalies ir Gilūtos upelio, Švenčionių rajono paribyje. Likusi sodybvietė.

## Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo ežero vardo *Milãšius*.

## Istorija
XIX a. pab. buvo užusienis Švenčionių apskrities Mielagėnų valsčiuje.

Tarybiniais metais priklausė Mielagėnų apylinkei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Papilių piliakalnis (Kupiškis)

**Papilių piliakalnis** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23824) Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Papilių gyvenvietėje, Kupiškio seniūnija. Pasiekiamas nuo plento , neprivažiavus posūkio į Anykščius, pasukus į kairę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 800 m link Papilių, yra kairėje, šiaurės vakaruose.

## Piliakalnis

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia, įrengtas apylinkėje dominuojančioje kalvoje, šiaurės rytų kraštu besiremiančioje į nedidelę pelkę. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 52x35 m dydžio, 2 m aukštesne šiaurine dalimi. Joje rasta brūkšniuotos, grublėtos ir gludintos keramikos, šlako. Šiaurės ir rytų kryptimi šlaitai statūs, iki 17 m aukščio, kiti – nuolaidesni.

Į pietryčius nuo piliakalnio 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Joje buvo rasta senovės gyvenvietės liekanų, smulkių lipdyto puodo šukių.  Piliakalnis labai apardytas arimų. Paminklo teritorijos plotas 2,4 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 5000 m².
Piliakalnis gausiai aprašytas tarpukario Lietuvoje.

## Tyrimai
1903 m. piliakalnį žvalgė Liudvikas Kšivickis, aprašė Jurgis Elisonas.1943 m. – Petras Tarasenka, 1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, radinius saugo Kupiškio etnografijos muziejus.

## Piliakalnio apsauga
1973 m. įtrauktas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruotas Kultūros vertybių registre (u. k. 23823) , 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu.

## Nuotraukos


Vaizdas:Papiliu piliakalnis is pietryciu puses.jpg|Papilių piliakalnis iš pietryčių pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnis is pietu puses.jpg‎|Papilių piliakalnis iš pietų pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnis is rytu puses.jpg|Papilių piliakalnis iš rytų pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnis is vakaru puses.jpg |Papilių piliakalnis iš vakarų pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnio aikstele is pietryciu puses.jpg|Papilių piliakalnio aikštelė iš pietryčių pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnio aikstele is siaures puses.jpg|Papilių piliakalnio aikštelė iš šiaurės pusės
Vaizdas:Papiliu piliakalnis is pietvakariu puses.jpg|Papilių piliakalnis iš pietvakarių pusės
|
Vaizdas:Papilių1 2017.jpg|
Vaizdas:Papilių3.jpg|



## Išnašos

## Šaltiniai
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.140
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 64.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 204.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai. Papiliai
* Kupiškėnų mintys – „LOBIUS SLEPIANTIS PAPILIŲ PILIAKALNIS“
* Kupiškėnų mintys – „LIETUVOS HIMNAS SKAMBĖJO ANT PAPILIŲ PILIAKALNIO“
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Abrotanella

**Abrotanella** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis, turinti apie 20 rūšių. Daugiausiai auga Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje ir  Pietų Amerikos vidutinių platumų klimato juostoje.

Dažniausiai tai maži augalai, kartais ne aukštesni nei keli milimetrai nuo žemės. Kai kurie iš jų auga iki metro skersmens augalų kilimais.   

## Rūšys
* *[[Abrotanella caespitosa]]* Petrie ex Kirk

* *[[Abrotanella crassipes]]* Skottsb.
* *[[Abrotanella diemii]]* Cabrera
* *[[Abrotanella emarginata]]* (Gaudich.) Cass.
* *[[Abrotanella fertilis]]* Swenson
* *[[Abrotanella filiformis]]* Petrie
* *[[Abrotanella forsteroides]]* Benth.
* *[[Abrotanella inconspicua]]* Hook.f.
* *[[Abrotanella linearifolia]]* A. Gray
* *[[Abrotanella linearis]]* Bergg.
* *[[Abrotanella moseleyi]]* Kirk
* *[[Abrotanella muscosa]]* 
* *[[Abrotanella nivigena]]* F. Muell.
* *[[Abrotanella papuana]]* S. Moore
* *[[Abrotanella patearoa]]* 
* *[[Abrotanella purpurea]]* Swenson
* *[[Abrotanella pusilla]]* Hook.f.
* *[[Abrotanella rostrata]]*
* *[[Abrotanella rosulata]]* Hook.f.
* *[[Abrotanella scapigera]]* Benth.
* *[[Abrotanella spathulata]]* Hook.f.
* *[[Abrotanella submarginata]]* A. Gray
* *[[Abrotanella trichoachaenia]]* Cabrera
* *[[Abrotanella trilobata]]* Swenson

## Šaltiniai
*Swenson U. 1995. Systematics of Abrotanella, an amphi-Pacific genus of Asteraceae (Senecioneae). *Pl. Syst. Evol.* 197. (1-4): 149-193.
*Wagstaff, Steven J.; Breitwieser, Ilse & Swenson, Ulf 2006. Origin and relationships of the austral genus Abrotanella (Asteraceae) inferred from DNA sequences. *Taxon* 55(1):95-106.
*
Didysis milčius

**Didysis milčius** (*Tenebrio molitor*) – juodvabalių (*Tenebrionidae*) šeimos vabalas.

Kūnas 12–18 mm ilgio, juodas, pailgas. Deda ~500 kiaušinėlių. Iš jų per savaitę išsirita lervos. Lėliukės stadijoje priklausomai nuo inkubacinių sąlygų būna nuo 3 iki 30 dienų.

Didysis milčius veisiasi svirnų, kepyklų, sandėlių, malūnų, gyvenamųjų namų tamsiose, drėgnose, nevėdinamose kertėse. Ir vabalai, ir lervos minta grūdų produktais, ypač miltais, džiovintais vaisiais. Juos užteršia išmatomis, išnaromis, todėl vartojimui nebetinka.


Image:Mealworms in plastic container of bran.jpg|Lervos
Image:Tenebrio molitor MHNT.jpg|Suaugėlio požymiai


## Šaltiniai
Ugdomasis vadovavimas

**Ugdomasis vadovavimas** ( 'treniruotė') – lavinimo metodas, būdas, ugdant asmenį ar žmonių grupę siekti tam tikrų tikslų, įgyti naujų įgūdžių; asmeninio „veiksmingumo“ didinimo metodika, siekiant skatinti pokyčius ir pasiekti didesnių rezultatų įvairiose srityse. Ugdomojo vadovavimo teorija paremta tikėjimu, kad kiekvienas žmogus turi pakankamai įgimtų sugebėjimų pasiekti savo tikslus. Forma – kryptingas klausimų formulavimas (atlieka vadovas) ir atsakymų paieška (atlieka vadovaujamasis). Ugdytojas skatina žmogų savyje atrasti reikalingus gebėjimus, juos ugdyti įkvepia, siekiant pasikeitimų ir rezultatų.

## Terminai
Be termino „ugdomasis vadovavimas“, teikiami pavadinimai „konsultuojamasis ugdymas“ ir „lavyba“; atitinkamai tuo užsiimantys darbuotojai vadinami „vadovas ugdytojas“, „ugdantysis vadovas“ arba „lavybininkas“. Koučingo specialistų asociacija ICF LITHUANIA nusprendė vartoti anglišką skolinį „koučingas“, nes, anot jos, „ugdomasis vadovavimas“ prieštarauja koučingo esmei, mat koučingas grindžiamas partneryste, o ne vadovavimu.

## Rūšys
* Gyvenimo ugdomasis vadovavimas () – „giluminis“ ugdomasis vadovavimas, praktinis pritaikymas asmeniniame gyvenime, suvokiant vidinius veiksnius, išteklius ir galimybes. Mokomasi ne tiek klausimų uždavimo, kiek gilaus savęs ir kito žmogaus supratimo bei pajautimo. Dėmesys skiriamas santykiui su savimi ir su kitais, jausmams ir emocijoms, vidinei energijai ir būsenoms, požiūriui ir tikėjimui.
* Individualus ugdomasis vadovavimas – koncentruojamasi yra į konkrečius kliento išreikštus norus, tikslus, perspektyvas, mąstymą.
* Verslo ugdomasis vadovavimas: siekiama ugdyti verslumą.

## Išnašos

## Nuorodos
* Tarptautinė ugdomojo vadovavimo federacija
* ICF Lithuania – Koučingo profesionalų asociacija
* Lietuvos koučingo specialistų sąrašas