open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Krūvandų kapinės

**Krūvandų kapinės** – kapinės, veikiančios Kauno rajono savivaldybėje, Vilkijos apylinkių seniūnijoje, Krūvandų kaime, apie 1 km į vakarus nuo kelio , 4,5 km į pietus nuo Čekiškės. Užima 1,45 ha dydžio plotą. 

Kapinės įsikūrusios nežymiame kalnelyje, aplink veikiančią katalikų koplyčią. Jas supa atviras, banguotas kraštovaizdis. Šalia kapinių plytinčioje teritorijoje po archeologinių tyrinėjimų išaiškintas Krūvandų kapinynas. Senkapiuose rasta griautinių žmonių kapų su įkapėmis ir be jų.

## Kapinių statiniai

Kapinių viduryje iškilusi medinė, liaudies architektūros formų Krūvandų koplyčia, datuojama 1663 m. Veikianti, priklauso Čekiškės parapijai. 2022 m. ji restauruota, nukirsti šalia stovėję dideli medžiai, sutvarkyti želdiniai. 

Kapinėse stovi paminklas „Kristus, nešantis kryžių“ (skulp. Benjaminas Jakševičius), kuris yra saugoma kultūros vertybė. Nuo seno ši skulptūra puošė Daugvilų dvaro prieigas Pabalių kaime. Apie 1952 m. šis meno kūrinys išvežtas sunaikinimui. 1953 m. skulptūra slapčia atgabenta į Krūvandų kapines, padėta viduje prie tvoros. 1998 m. pastatyta į esamą dabartinę vietą prie Krūvandų koplyčios pagrindinio įėjimo. 2018 m. vasarą, koplyčios 355–ųjų metinių proga, skulptūra kapitališkai suremontuota.

Kapinių pakraštyje stūkso betoninis Daugvilų šeimos laidojimo rūsys (mauzoliejus). Žinomas dvaras, kuris siejamas su panašiu, Daugvilų vardu, stovėjęs Severinavoje (Čekiškės sen.).


Kristaus figūra Krūvanduose.jpg|Kristaus paminklas (iki restauracijos)
Krūvandai, kapinės, rūsys.JPG|Daugvilų šeimos laidojimo rūsys


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Krūvandų kapinės *vilkijietis.lt*
Kajahoga

**Kajahoga** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės rytų Ohajuje. Prasideda ties Bartonu sutekėjus Rytų ir Vakarų Kajahogoms. Teka į pietus ir pietvakarius iki Akrono apylinkių, toliau pasuka į šiaurę. Įteka į Erio ežerą Klivlande.

Didžiausi intakai: Tinkersas (dešinysis), Mažoji Kajahoga (kairysis).

Upės slėnis už Kajahoga Folso didelis ir gilus. Paskutinius 10 kilometrų vaga meandruoja. Kajahogos vaga pagilinta (žemupyje iki 18–38 m) ir ištiesinta laivybos reikmėms. Ties Kajahoga Folsu buvęs krioklys užlietas šliuzų pagalba. 1827–1913 m. Kajahogos ruožas tarp Akrono ir Klivlando pateko į Erio kanalo sistemą.

Kajahogos slėnis XX a. smarkiai industrializuotas, pastatyta daug metalurgijos gamyklų. XX a. vid. upės žemupys buvo vienas užterščiausių vandens telkinių visose JAV. 1969 m. birželio 22 d. užsidegė į upę išsiliejusi nafta ir apdegino du geležinkelio tiltus. XX a. 8-ajame dešimtmetyje daugelis teršalų išvalyti.

Pagrindiniai miestai prie Kajahogos: Kentas, Kajahoga Folsas, Indipendensas, Klivlandas. Upės žemupio slėnis paskelbtas Kajahogos slėnio nacionaliniu parku.

Upėvardžio etimologija neaiški – bandytas aiškinti irokėzų žodžiais, reiškiančiais „kreivas vanduo“ arba „žandikaulis“.


Cuyahogarivermap.png|Upės baseino žemėlapis
Terminal Tower Observation Deck (34804110411).jpg|Kajahoga Klivlande
Cuyahoga River.jpg|Upės meandros


## Šaltiniai
Šunskų kapinės

**Šunskų kapinės** – veikiančios civilinės kapinės Marijampolės savivaldybėje, Šunskų miestelyje, Varpo g. 44C, už 350 m į pietryčius nuo Šunskų bažnyčios, 150 m į pietus nuo kelio ). Užima stačiakampį 3,8359 ha ploto sklypą. Pagrindiniai įėjimo vartai įrengti ties kapinių šiauriniu pakraščiu (nuo gatvės pusės).

Kapinių didžioji dalis užaugusi brandžiais ir dideliais medžiais. 2024 m. liepos mėn. virš kapinių praūžusi audra išvertė daug senų medžių, sudaužė ar kitaip pažeidė daugelio kapaviečių paminklus. Gyventojai buvo priversti kreiptis į savivaldybę dėl patirtų nuostolių atlyginimo.

Kapinėse įrengtas šiuolaikinis informacinis stendas su detaliu kapinių planu, žymių palaidojimų nuotraukomis. Jame pristatoma dalis palaidotų istorinių asmenybių kapaviečių.  Šie duomenys turėtų būti nuolat pildomi ir atnaujinami. Kapinėse yra palaidota Suvalkijos socialinės globos namų gyventojų, Lietuvos kariuomenės savanorių, katalikų ir liuteronų dvasininkų, žinomų asmenybių ir jų šeimų narių.

## Memorialiniai paminklai

Keletas istorinių asmenybių kapaviečių įrašytos į Kultūros vertybių registrą:
* Lietuvos kario Vlado Merkevičiaus (miręs 1922 m., 28 m. amžiaus) kapas, pažymėtas aukštu dviejų tarpsnių, tamsaus granito antkapiu ir granito kryžiumi. 
* Lietuvos kariuomenės savanorio, karininko Jono Olšausko (1886–1922) kapas su šviesaus akmens vertikaliu stačiakampiu paminklu su kryžiumi ir atminimo lenta ant sienelės.
* Pedagogo, „Lietuvos mokytojų tėvo“ Tomo Ferdinando Žilinsko kapas, kurį žymi kūgiškas, stambių akmenų antkapinis paminklas su medžio pavidalo kryžiumi.
 
## Žymūs palaidojimai

* Tomas Ferdinandas Žilinskas (1840–1925), pedagogas, kultūros veikėjas
* Tomas Žilinskas (1866–1934), kunigas, tautosakininkas
* Mikas Ilgūnas (1911–1967), žurnalistas, redaktorius

## Galerija


Šunskai. Tomas Ferdinandas Žilinskas.JPG|Tomo Ferdinando Žilinsko kapas
Šunskai. Tomas Žilinskas.JPG|Tomo Žilinsko kapas
Šunskai. Vysk. Borisevičiaus tėvai 2.JPG|Vysk. V. Borisevičiaus tėvų ir brolio kapas. Įrašas ant postamento
Šunskai. Vysk. Borisevičiaus tėvai.JPG|Vysk. V. Borisevičiaus tėvų ir brolio kapas. Jėzaus skulptūra
Šunskai, liuteronų kunigų kapai.JPG|Liuteronų kunigų kapai


## Šaltiniai
Kajahogos slėnio nacionalinis parkas

**Kajahogos slėnio nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės rytų Ohajuje; apima Kajahogos upės slėnį tarp Akrono pietuose ir Klivlando šiaurėje. Įsteigtas 1974 m. taip nacionalinė poilsinė teritorija, o 2000 metais tapo nacionaliniu parku.

Parkas apima slėnio miškų plotus, kanalus, šlapynes. Teritorijoje šniokščia 18 m aukščio Brandivaino krioklys. Čia gyvena baltauodegiai elniai, meškėnai, rudosios lapės, kanadiniai bebrai, oposumai, kaimaniniai vėžliai, įvairūs paukščiai. Būdingi bukų, klevų, ąžuolų, platanų, tulpmedžių, sedulų, uosių medynai.

Parke yra daugiau 200 km ilgio takų tinklas. Vienas iš takų driekiasi palei buvusią Erio kanalo vagą. Išlikęs 1880 m. įrengtas geležinkelis, kuriuo dabar gabenami turistai. Yra 1825–1826 m. būdingas šiam regionui Freizio namas, 1836 m. Bostono parduotuvė (dabar valčių gamybos muziejus), Heilo kaimas ir ūkis (dabar muziejus po atviru dangumi). Kanalo lankytojų centre demonstruojamas kanalo šliuzų veikimas.


Cuyahoga Valley National Park 02.jpg|Parko miškai ir smiltainio uolos
Brandywine Falls - 48095564211.jpg|Brandvaino krioklys
Cuyahoga River Towpath View.JPG|Kajahogos upė parke
NKP 765 DSC 0241.jpg|Kajahogos slėnio geležinkelio traukinys


## Šaltiniai
Momi

**Momi** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Indianoje ir Ohajuje. Prasideda Indianoje, ties Fort Veinu susiliejus Merizo ir Sent Džozefo upėms. Toliau vinguriuoja į šiaurės rytus per Ohają. Įteka į Erio ežerą Tolido mieste.

Didžiausi intakai: Ogleizas (dešinysis), Tifinas (kairysis).

Paskutinieji 19 km laivuojami; Momi žiotyse įsikūręs Tolido uostas.

Pagrindiniai miestai prie upės: Fort Veinas, Defajansas, Napoleonas, Momi, Tolidas.

Upės pavadinimas kilęs nuo indėnų tautos majamių vardo. Patys majamiai upę vadina *Taawaawa siipiiwi*, šoniai – *Hotaawathiipi*.

## Šaltiniai
Molėtų žydų senosios kapinės

**Molėtų žydų senosios kapinės** – neveikiančios žydų kapinės Molėtų mieste, Kreivojoje gatvėje. Įrengtos pailgoje, dirvonuojančioje kalvoje stačiais šlaitais, besidriekiančioje šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi. Užima 1,29 ha plotą, perimetro ilgis – 510 m. 1993 m. sausio 11 d. įtrauktos į Kultūros paveldo registrą. 

Žydai Molėtuose pradėjo kurtis XVIII a., jie vyraujanti miesto gyventojų grupė išliko iki pat Antrojo pasaulinio karo. Pirmosios žydų kapinės buvo šiaurinėje miesto dalyje, tačiau Antrojo pasaulinio karo metu stipriai suniokotos, o sovietmečiu visiškai sunaikintos. Išliko tik šios, antrosios Molėtų miesto žydų kapinės, kurios, manoma, įkurtos XX a. pradžioje. Šalia kapinių vartelių anksčiau stovėjo pastatas, skirtas žydų apeigoms.

Išlikę 110 antkapių, iš kurių seniausias datuojamas 1904, naujausias – 1927 m. Jie, kaip ir kapai, orientuoti Jeruzalės kryptimi. Dabar kapinės aptvertos metaline tvora, tačiau yra likę keletas senos akmenų tvoros fragmentų. Daugiausia paminklų ir palaidojimų yra viršutinėje kalvos dalyje, jų būklė patenkinama. Sovietmečiu daug antkapinių paminklų išvogta ūko reikmėms.

## Šaltiniai
Alegenio plynaukštė

**Alegenio plynaukštė** () – vakarinė Apalačų kalnų dalis Jungtinėse Amerikos Valstijose, besidriekianti į pietvakarius nuo Mohauko upės slėnio Niujorko valstijos centrinėje dalyje iki Kamberlando plynaukštės Vakarų Virdžinijos pietuose. Plynaukštė palaipsniui žemėja šiaurės vakarų link, o upių slėniai nuo jos atskiria Katskilio, Alegenio ir kitus kalnus.

Alegenio, Delavero ir Saskvehanos upės teka šiaurine Alegenio plynaukštės dalimi, o Ohajas – pietine. Didžiąją dalį plynaukštės dengia miškai.

Į plynaukštę plūstelėjo naujakuriai čia aptikus didelius akmens anglių klodus. Ir dabar krašto ekonomika labai priklauso nuo akmens anglių, gamtinių dujų ir naftos gavybos.

## Šaltiniai
Tim Hill

**Timotis Džozefas „Timas“ Hilas** (, g. ) – amerikiečių kino režisierius, scenaristas ir prodiuseris.

Karjerą pradėjęs 1990-aisiais, jis labiausiai pasižymėjo animaciniame televizijos seriale „Modernus Roko gyvenimas“, kur dirbo prie daugelio serijų kaip scenaristas. Vėliau dirbo prie „Kempiniuko Plačiakelnio“ (parašė pilotinės serijos scenarijų, vėliau grįžo dirbti prie serialo 2005 m.).

Hilas režisavo filmus „Mapetai iš kosmoso“ (1999 m.), „Didysis Makso Kiblo kerštas“ (2001 m.), „Garfildas 2“ (2006 m.), „Alvinas ir burundukai“ (2007 m.), „Op“ (2011 m.) ir „Karas su seneliu“ (2020 m.). Taip pat buvo filmo „Kempiniukas Plačiakelnis: Filmas“ (2004 m.) scenaristas, o vėliau tęsinio režisierius ir vienas iš scenaristų.

## Filmografija
### Filmai

### Televizija

## Išnašos
Angelava

**Angelava** (, nuo 1946 m. ***Demjanovka***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, Pavenkovo karinio poligono teritorijoje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Alnos.

## Istorija

Nuo XVI a. minima protestantų bažnyčia, 1904 m. prie jos pastatytas pastoriaus namas. Per I pasaulinį karą nukentėjo, bet po karo buvo atstatyta.

Užėjus sovietams, bažnyčia apleista, nors joje buvo filmuotas filmas „Pakeliui į Berlyną“. XXI a. pradžioje jau buvo smarkiai apgriuvusi, nukentėjęs jos bokštas.

## Šaltiniai
Pikelių žydų senosios kapinės

**Pikelių žydų senosios kapinės** – neveikiančios kapinės Pikeliuose, Mažeikių rajone. Kapinių plotas – 0,78 ha.

Kapinių teritorija apaugusi medžiais, šiauriniu pakraščiu driekiasi lauko kelias. Kapinėse išlikę daug antkapinių paminklų (macevų). Jie įvairaus dydžio, formų, esama nuvirtusių, susmegusių žemėn. Paminklai iš rausvo tašyto lauko akmens, taip pat yra granitinių, betoninių, betoninių antkapinių plokščių. Kapines juosianti akmens mūro tvora išsilaikiusi prastai, vietomis gerokai apirusi.

2009 m. šiose kapinėse lankėsi latvis Aleksandras Freigmanas, čia jis nufotografavo ir suskaičiavo 160 macevų, sudarė 89 palaidotų žydų sąrašą (ankstyviausias įrašas – 1844 m., o paskiausias – 1941 m.). 2022 m. rugpjūčio 12 d. skaitmeninant kapines paaiškėjo, kad palaidojimo vietų esama dvigubai daugiau.

## Išnašos
Baltruškiemis

**Baltruškiemis** (, nuo 1938 m. *Altschanzenkrug*, nuo 1946 m. ***Razvilkos***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, kairiajame Nemuno krante, 12 km į rytus nuo Kaukėnų.

## Istorija

Minimi 1736 m. Iki XIX a. pradžios čia buvo smuklė. Priklausė Kaukėnų parapijai.

Sovietmečiu kaimas visiškai sunyko.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Vilametas

**Vilametas** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, vakarų Oregone; Kolumbijos kairysis intakas. Prasideda į pietryčius nuo Judžino, susiliejus Viduriniam Vilametui ir Pskrantės Vilametui – šios upės išteka aplinkiniuose kalnuose (Kaskadiniuose ir Kalapujos). Upė teka į šiaurę sudarydama platų (48 km) Vilameto slėnį tarp Kaskadinių kalnų rytuose ir Pakrantės kalnagūbrio vakaruose. Šiame slėnyje susitelkusi didžiuma Oregono gyventojų. Vilametas įteka į Kolumbiją Portlande, priešais Vankuverio miestą.

Didžiausi intakai: Makenzis, Santiamas, Klakamasas (dešinieji).

Vilameto baseine įrengta daug užtvankų potvyniams reguliuoti ir elektros energijai gauti. Vilameto slėnis yra svarbi žemdirbystės sritis, o aplinkinių kalnų šlaituose kertami miškai. Ties Oregon Sičiu upėje yra 455 m pločio ir 12 m aukščio krioklys.

Pagrindiniai miestai prie Vilameto: Judžinas, Korvalisas, Olbanis, Salemas, Portlandas.

Upės pavadinimas kildinamas iš kalapujų kalbos (galbūt reiškia „vakarinis krantas“).

## Šaltiniai
Buominė

**Buominė** (arba ***Bominė***; , po 1945 m. ***Sosnovka***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities centrinėje dalyje, 18 km į rytus nuo Labguvos, 3 km į pietus nuo Žargilių ir 1 km į šiaurės rytus nuo Aukštagirių.

## Etimologija

Tai tikriausiai vandenvardinis vietovardis, kilęs iš vandenvardžio *Buominė*, kuri yra priesagos *-inė* vedinys iš germanizmo *buomas* („dalba“), perdirbinys iš  – „kartis, medis“. Kita kilmės versija, kad Buominės vardas galbūt yra tiesioginis gretimo Aukštagirių („didžiųjų medžių“) vietovardžio vertimas į vokiečių kalbą.

## Istorija

Minima nuo 1670 m., įsikūrė greta senovinio Aukštagirių kaimo. Iki II pasaulinio karo buvo Buominės valsčius, veikė lentpjūvė, girininkija.

## Šaltiniai
Vošitos kalnai

**Vošitos kalnai** () – kalnai Jungtinėse Amerikos Valstijose, Arkanzaso ir Oklahomos valstijose, Centrinių lygumų pietuose, tarp Arkanzaso ir Red Riverio upių. Tęsiasi iš rytų į vakarus 360 km (nuo Litl Roko iki Atokos), iš šiaurės į pietus – 80–95 km. Gūbriai driekiasi rytų–vakarų kryptimi ir iškyla į panašų aukštį. Didžiausias aukštis – 899 (ar 884) metrai (Ričo kalnas Oklahomoje).

Vošitos kalnai susidarę iš susiraukšlėjusių viršutinio kambro nuosėdinių uolienų (skalūnų, smiltainių) ir nuotrupinių karbono uolienų; flišas, molasos, šariažai. Yra akmens anglių, boksito, barito telkinių, karštųjų mineralinių versmių.

Klimatas subtropinis pereinamasis iš jūrinio į žemyninį. Kalnų šlaituose veši miškai (ąžuolynai, pušynai). Slėniuose žemdirbystė. Yra kurortų, vystomas turizmas. 1921 m. įsteigtas Hot Springso nacionalinis parkas.

Kalnų pavadinimas kilęs nuo indėnų vošitų (kadų pogrupis).

## Šaltiniai
Dovydėliai

**Dovydėliai** (, nuo 1938 m. *Lehmfelde*, nuo 1946 m. ***Zaicevas***, ) – buvęs kaimas Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Černiachovsko rajone, 1 km į šiaurės vakarus nuo Juodlaukių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Garbsėdžiai

**Garbsėdžiai** () – buvęs kaimas Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, dabar šiaurinė Strobėnų kaimo dalis prie Kuršių marių.

## Istorija

Buvusi dvarvietė šalia geležinkelio, į rytus nuo geležinkelio stoties. Priklausė Pabėtų parapijai.

## Šaltiniai
Klamatas

**Klamatas** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Oregone ir Kalifornijoje. Išteka iš Aukštutinio Klamato ežero pietų Oregone, ties Klamat Folsu. Pirmuosius 2 km vadinama Linku, prateka Evaunos tvenkinį. Teka į pietvakarius per šiaurės Kaliforniją, prateka Klamato kalnus. Įteka į Ramųjį vandenyną šalia Rekvos gyvenvietės.

Didžiausi intakai: Šasta, Trinitis (kairieji).

Nuo 1918 m. ant Klamato upės pastatytos 6 užtvankos hidroenergijos gavybai – dėl to upėje sunyko karališkųjų lašišų bei kitų žuvų populiacijos. Prie upės gyvenantys indėnai jurokai daug metų protestavo dėl to, kad užtvankos būtų panaikintos. Tai galop įgyvendinta 2023–2024 metais. Anksčiau su upe jungėsi Žemutinis Klamato ežeras, tačiau 1917 m. jungtis nunyko, ežeras išdžiūvo ir virto saugoma šlapyne bei žemės ūkio plotais.

Prie Klamato didelių gyvenviečių nėra. Įsikūrusios indėnų rezervacijos, saugomos teritorijos.

Prie Klamato gyvena indėnai klamatai (pagal juos upė ir pavadinta), jurokai, karukai, hupai ir šastai. Upės pavadinimas klamatų kalba *Koke*, jurokų – *Hehlkeek 'We-Roy*, karukų – *Ishkêesh*.


Klamath Basin map.png|Upės baseino žemėlapis
Copco Lake drained 1.jpg|Klamatas nuleidus Kopko tvenkinį
Klamath River mouth aerial view.jpg|Klamato žiotys
Klamath River Chinook Monitoring 3.jpg|Slenkstėta upės vaga


## Šaltiniai
Malūras

**Malūras** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Oregone; Sneiko kairysis intakas. Prasideda Žydruosiuose kalnuose, Stroberio kalno pietiniame šlaite, Malūro nacionaliniame miške. Upė vinguriuoja kalnuotomis vietovėmis daugiausia į šiaurės rytus. Įteka į Sneiką ties Ontarijumi.

Didžiausi intakai: Šiaurės Malūras (kairysis), Pietų Malūras (dešinysis).

Šiaurės ir Vidurinio Malūrų upės teka giliais kanjonais, kurie paskelbti vaizdingųjų upių draustiniais. Ant Vidurinio Malūro sudarytas Varm Springso tvenkinys. Malūro baseinas retai gyvenamas.

Upės pavadinimas kilęs iš prancūziško jos pavadinimo *rivière au Malheur* („negandos upė“). 1826 m. tokį pavadinimą mini kalių prekeivis Piteris Skinas Ogdenas – greičiausiai jį suteikė prancūzų pirkliai, kurių bebrų kalius pavogė indėnai.

## Šaltiniai
Surf

**Surf** – Microsoft kuriamas naršyklinis žaidimas, integruotas į Microsoft Edge interneto naršyklę. Žaidėjas valdo banglentininką, judantį per vandenį, tuo pačiu rinkdamas pagreitinimus ir išvengdamas kliūčių. Yra trys žaidimo režimai – *Endless, Time trial, Zigzag,* personažo išvaizdos keitimą*.* Palaiko valdymą klaviatūra, kompiuterio pele, jutikliniu ekranu ir žaidimų pulteliu.

Kaip Google Chrome Dinosaur Game, Surf yra prieinamas klaidos puslapyje, kai įrenginys neprijungtas prie tinklo. Jį taip pat galima pasiekti įrašius `edge://surf` adresų juostoje. Žaidimas dažnai lyginamas su 1991 m. išleistu SkiFree. Naudojant Microsoft tinklalapį, galima atidaryti limituotą šio žaidimo versiją bet kokioje modernioje naršyklėje. Šį žaidimą galima žaisti Windows 11 paruošimo darbui metu.

## Šaltiniai
Moras (upė)

**Moras** arba **Moro** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pietų Dakotoje; Misūrio dešinysis intakas. Prasideda Pietų Dakotos šiaurės vakaruose, Perkinso apygardoje, susiliejus iš badlandų atitekančiomis Šiaurės ir Pietų Moro upėms. Vinguriuoja į rytus daugiausia per Šajenų upės indėnų rezervaciją. Įteka į Misūrį (Ovahio tvenkinį) į pietus nuo Mobridžo, ties Promiso gyvenviete.

Didžiausi intakai: Tander Bjut Krikas, Mažasis Moras (kairieji).

Upė pavadinta prancūzų pirklio Moro garbei. Dakotai upę vadina *Hinhan Wakpa* („pelėdų upė“).

## Šaltiniai
Moras (reikšmės)

**Moras** gali reikšti:
* Moras – pražūties personifikacija graikų mitologijoje;
* Moras (*Mór*) – miestas Vengrijoje;
* Moras (*Mår, Mårvatn*) – ežeras Norvegijoje;
* Moras (*Moreau*) – upė JAV, Pietų Dakotoje;
* Moras (*Morro*) – uola JAV, Kalifornijos pakrantėje;
* Moras (*Moro*) – mažas miestas JAV, Oregone;
* Moras (*Moro*) – miestas Pakistane, Sindhe;
* Moras (*Mor*) arba Majūrakšis – upė Indijoje;
* Moras (*Morro*) – kaimas Žaliajame Kyšulyje;
* Moro viršūnė – kalnas Kanadoje, Albertoje;
* El Moras – nacionalinis paminklas JAV, N. Meksikoje.
Vėjų urvo nacionalinis parkas

**Vėjų urvo nacionalinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietvakarių Pietų Dakotoje, 56 km į pietvakarius nuo Rapid Sičio, 16 km į šiaurę nuo Hot Springso. Įsteigtas 1903 m., siekiant išsaugoti klintinius urvus ir žmogaus nepaliestų prerijų plotus Juoduosiuose kalnuose.

Vėjų urvų sistema yra viena didžiausių pasaulyje. Ištyrinėtų urvynų ilgis siekia daugiau nei 130 km. Urvai pasižymi tuo, kad juose dėl oro slėgio susidaro vėjas. Kita urvų ypatybė – vaizdingi kalcito dariniai, primenantys bičių korius, vadinami *boxwork*. Įėjimas į Vėjų urvą įrengtas žmonių; natūrali anga tėra nedidelė skylė tarp uolų. Į Vėjų urvą rengiamos turistinės ekspedicijos.

Antžeminė nacionalinio parko dalis kartu su Kasterio valstijos parku sudaro didelę buveinę kaimenėmis besilaikantiems gyvūnams (elniams, bizonams, antilopėms), prerijų šunyčiams, kojotams, įvairiems paukščiams. Be prerijų plotų, parke taip pat veši spygliuočių miškai (daugiausia sudaryti iš geltonųjų pušų), auga įvairios laukinės gėlės.


Cave boxwork (Wind Cave, Black Hills, South Dakota, USA) 12.jpg|Korius primenančios *boxwork* struktūros Vėjų urve
Wall of Cave Popcorn (e6a1ef9c-9542-44bf-bf3b-8a00f5e6d95e).JPG|Spragėsių formos struktūros
Wind Cave National Park, South Dakota - 49545620961.jpg|Bizonas nacionalinio parko prerijoje
Wind Cave National Park, South Dakota - 49545619961.jpg|Kraštovaizdis su geltonosiomis pušimis


## Šaltiniai
Alvinas ir burundukai (filmas)

**Alvinas ir burundukai** () – 2007 m. amerikiečių komedija, kurią režisavo Tim Hill. Filmas skirtas Ross Bagdasarian, sukūrusiam pagrindinius veikėjus, atminti. Vaidina Jason Lee, David Cross ir Cameron Richardson, o burundukus įgarsina Justin Long, Matthew Gray Gubler ir Jesse McCartney.

Lietuvos kino teatruose filmas pasirodė 2007 m. gruodžio 21 d. Jis sulaukė iš esmės neigiamų kritikų atsiliepimų, kurie kritikavo filmo humorą, tačiau D. Cross vaidyba sulaukė pagyrų. Filmas visame pasaulyje uždirbo 361,3 mln. dolerių, o jo biudžetas siekė 60 mln. dolerių, ir tapo trečiu geriausiai parduodamu 2008 m. DVD Jungtinėse Valstijose.

Vėliau buvo išleisti trys tęsiniai – „Alvinas ir burundukai 2“ (2009 m.), „Alvinas ir burundukai 3“ (2011 m.) ir „Alvinas ir burundukai: didžioji kelionė“ (2015 m.).

## Siužetas
Filmo siužetas pasakoja apie burundukus Alviną, Saimoną ir Teodorą, kurie, netekę namų, apsigyvena pas sunkiai besiverčiantį dainų autorių Deivą Sevilį. Kai Deivas atranda jų retą dainavimo talentą, jis supažindina juos su „JETT Records“ įrašų kompanijos vadovu Janu Hoku, kurio planai kelia grėsmę naujai atrastai burundukų šeimai.

## Vaidmenys

: *Aktorius – veikėjas*

* Jason Lee – *David "Dave" Seville*
* Anna Kendrick – *Cheryl Bradshaw*
* Justin Long – *Alvin*
** Ross Bagdasarian Jr. – *Alvin* (dainavimo balsas)
* Matthew Gray Gubler – *Simon*
** Steve Vining – *Simon* (dainavimo balsas)
* Jesse McCartney – *Theodore*
** Janice Karman – *Theodore* (dainavimo balsas)
* David Cross – *Ian Hawke*
* Cameron Richardson – *Claire Wilson*
*Jane Lynch – *Gail*

## Filmo gamyba
2004 m. rugsėjį „Fox 2000 Pictures“, „20th Century Fox Animation“ ir „Bagdasarian Productions“ paskelbė, kad kartu kurs filmą apie Alviną ir burundukus. 2007 m. sausį paskelbta, kad Tim Hill, buvęs „Modernaus Roko gyvenimo“ ir „Kempiniuko Plačiakelnio“ scenaristas, veda derybas su „Fox“ dėl filmo režisūros.

Iš pradžių į Dave Seville vaidmenį pretendavo Chevy Chase, Jim Carrey, Tim Allen, John Travolta, Ben Stiller, Vince Vaughn ir Bill Murray, tačiau 2007 m. kovo mėn. buvo pasirinktas Jason Lee.

Pagrindiniai filmavimo darbai prasidėjo 2007 m. kovo mėn. Kadruose, kuriuose Jason Lee bendravo su burundukais, aktorius repetavo su mažais pliušiniais gyvūnėliais, nurodančiais, kur bus burundukai; kai atėjo laikas filmuoti, gyvūnėliai buvo nuimti, ir aktorius naudojosi savo atmintimi apie burundukų buvimo vietą.

## Atsiliepimai
Recenzijų suvestinėje „Rotten Tomatoes“ 29 % iš 108 kritikų atsiliepimų yra teigiami, o vidutinis įvertinimas – 4,5/10. „Metacritic“, kuri naudoja svertinį vidurkį, remdamasi 23 kritikais, filmui skyrė 39 balus iš 100 galimų, o tai reiškia, kad vertinimai yra „iš esmės nepalankūs“.

## Nuorodos
* 
* 
* 
## Išnašos
Monongahila

**Monongahila** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Vakarų Virdžinijoje ir Pensilvanijoje; viena iš Ohajaus upės ištakų. Prasideda susiliejus Vakarų Monogahilos ir Taigarto upėms Vakarų Virdžinijoje, Mariono apygardoje. Teka į šiaurę per pietvakarių Pensilvaniją. Ties Pitsburgu susilieja su Alegeniu ir sudaro Ohają.

Didžiausi intakai: Čitas, Jokogeinis (dešinieji).

Aukštupyje įrengta keletas hidroelektrinių užtvankų. Ant upės įrengti šliuzai, Monogahila pritaikyta laivybai (gabenamos anglys, geležies rūda, plienas, koksas).

Pagrindiniai miestai prie Monogahilos: Fermontas, Morgantaunas, Braunsvilis, Šarlerojus, Pitsburgas.

Upės pavadinimas kilo iš unamių *Mechmenawungihilla* ir reiškia „paplaunamas, griūnantis krantas“.

## Šaltiniai
Girdiškės senosios kapinės

**Girdiškės senosios kapinės** – senosios, riboto laidojimo kapinės, esančios Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, Girdiškės kaime. Įsikūrusios viduryje gyvenvietės prie K. Andriukaičio gatvės, ties aikšte, 150 m į šiaurę nuo Švč. Mergelės Marijos Snieginės bažnyčios. Užima beveik apvalų 0,5814 ha plotą. Priešingoje pusėje nuo bažnyčios, prie D. Poškos gatvės (kelio ), plyti kiek didesnės veikiančios Girdiškės naujosios kapinės.

Senųjų kapinių viduryje dėmesį atkreipia dirbtinėje kalvelėje iš lauko riedulių sumūryta tradicinių formų lurdo grota, supama krūmokšnių ir kitų kapų. Ją pastatė Girdiškės klebonas Kazimieras Andriukaitis apie 1932-1934 m. Sakralinio statinio atsiradimo tikslo ir motyvo nepateikia nei archyvai, nei vietiniai gyventojai. Per Visų šventųjų šventę laikytasi tradicijos po šv. mišių iš bažnyčios per kapines eiti su procesija, giedoti giesmes ir sustoti prie grotos maldai už mirusiuosius. Ta proga mokiniai prie jos skaitydavo eilėraščius ir giedodavo giesmes. Taip pat prie grotos buvo užsukama ir per Snieginės atlaidus. Kitomis progomis dar buvo meldžiamasi už mirusias motinas.

Kapinėse esama paminklinių antkapių, įrašytų į Kultūros vertybių registrą. Šiaurinėje dalyje stūkso išskirtinė kapinių koplytėlė. Ji 2,38 m aukščio, 140 x 101 cm dydžio, stačiakampio plano, dviejų tarpsnių, puošta medine smaile. Koplytėlėje anksčiau būta vertingų šv. Kazimiero ir šv. Roko skulptūrų, bet jos dingo XX a. pabaigoje. Jas pakeitė šventųjų atvaizdai.

Pietinėje dalyje, į dešinę nuo įėjimo tako, saugomas Lietuvos partizano Juozo Grabausko-Perkūno (1927–1952) kapas. Kęstučio apygardos Aušrelės būrio kovotojas žuvo kaudamasis su MGB baudėjų grupe Bijotų apylinkėse. Pastatytas šiuolaikinis 0,9 m aukščio, juodo šlifuoto akmens paminklas šeimos kapavietėje su įrašu „Grabauskų šeima“. Akmuo pakeitė anksčiau stovėjusį paminklą. 

Netoli partizano kapo, įėjimo tako priešingoje pusėje stovi medinis koplytstulpis. Jį sudaro keturšonė į viršų platėjanti, su keturiomis įstiklintomis sienelėmis koplytėlė ant stulpo, puošta ornamentuotu kaltiniu kryžiumi. Viduje buvusi vertinga pietos su adoruojančiais angelais skulptūra dingo XX a. pabaigoje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos lurdai
Vaidas Čeponis

**Vaidas Čeponis** (g. 1972 m.) – Lietuvos krepšinio komentatorius, sporto žurnalistas.

## Biografija
Vilniaus universitete baigė Lietuvių kalbos ir literatūros studijas. Jaunystėje žaidė krepšinį – atstovavo Panevėžio jaunių rinktinei, vėliau – Vilniaus universiteto (VU) komandai. Treniravosi pas Raimundą Sargūną, Algį Matačiūną, Vytautą Bimbą, Liną Šalkų. 2024m. lapkričio mėnesį Vaidas prarado savo komentatoriaus poziciją LKL ir po maždaug savaitės laiko prisijungė prie NKL lygos komentatorių komandos.

Dešimt metų dirbo sporto žurnalistu dienraštyje „Lietuvos rytas“, rašė žurnalams „Krepšinis“, „SPO:)“. Komentavo NKL rungtynes, olimpines žaidynes, pasaulio ir Europos čempionatus, Eurolygos rungtynes. Nuo 2017 m. pradėjo komentuoti LKL rungtynes. Kauno „Žalgirio“ rungtynes Eurolygoje. Tinklalaidžių „Čepas veža“, „Krepšinio zona“ (delfi.lt), „Savas kiemas“ (basketnews.lt) kūrėjas. Įvairių televizijos ir internetinių laidų, projektų dalyvis.

## Šaltiniai
Pajūrio miestelio kapinės

**Pajūrio miestelio kapinės** – kapinės, veikiančios Šilalės rajono savivaldybėje, Pajūrio miestelyje. Įsikūrusios Dariaus ir
Girėno g. 32A, priešingoje gatvės pusėje nuo Pajūrio gimnazijos. Užima stačiakampį 1,76 ha plotą. Toje pačioje gatvėje ties 46 Nr., šalia Jūros upės, įsikūrusios riboto laidojimo miestelio kapinės.

Kapinės aptvertos geležinių statinių tvorele, kuri gatvės pusėje sujungta balto mūro stulpeliais. Pagrindinis įėjimas įrengtas pietryčių pusėje iš Dariaus ir Girėno gatvės. Vartus sudaro masyvūs mūro stulpai su dvivėrėmis metalinėmis varčiomis. Nuo jų per visą kapinių ilgį nutiestas praėjimo takas. Kapinėse yra šiuolaikinių mažosios architektūros paminklų, šventųjų skulptūrų, kryždirbystės tradicijas tęsiančių meistrų darbų. Pagrindinis memorialas atminti žuvusius tremtyje ir už Lietuvos laisvę įrengtas atnaujintoje miestelio Tremtinių aikštėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pajūrio miestelio kapinės *cemety.lt*
* Pajūrio kapinės (Pajūris) *wikimapia.org*
Kampinė (Pagėgiai)

**Kampinė** – buvęs kaimas Pagėgių savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Panemunės miesto, dešiniajame Nemuno krante, dabar pietinė Krakeniškių kaimo dalis.

## Istorija

XIX a. buvo dvarvietė. 1939 m. gegužės 1 d. prijungta prie Krakeniškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Grandininkai

**Grandininkai** – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Galzdonų.

## Istorija

Minimi nuo 1875 m. 1968 m. spalio 23 d. prijungti prie Užpelkių kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Kupstininkai

**Kupstininkai** – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Galzdonų.

## Istorija

XIX a. pradžioje buvo dvaras. Priklausė Plaškių parapijai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Šiaudviečiai (Usėnai)

**Šiaudviečiai** (arba ***Šiaudyčiai***) – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Galzdonų.

## Istorija

Minimi nuo XVIII a. pabaigos. 1818 m. buvo 11 ugniakurų ir 63 gyventojai. Priklausė Plaškių parapijai. 1972 m. rugsėjo 27 d. kaimas panaikintas.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Laugaliai (Tauragė)

**Laugaliai** – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, ties Pagėgių savivaldybės riba, dabar pietinė Steponiškių kaimo dalis, esanti 2 km į vakarus nuo buvusios Kamščių geležinkelio stotelės.

## Istorija

XVIII a. tai buvo nedidelis kaimas prie Vilkės upės tarp Vėlaičių ir Nemeilų. 1893 m. rugpjūčio 21 d. sujungti su Steponiškiais. Sovietmečiu kaimas sunaikintas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Lembo kapinės

**Lembo kapinės** – neveikiančios kapinės, esančios Šilalės rajono savivaldybėje, Kvėdarnos seniūnijoje, Lembo kaime. Pasiekiamos iš kelio , 0,6 km į vakarus, pagal rodyklę į kalbininko Kazimiero Jauniaus tėviškę–muziejų. Užima lapuočių medžiais apaugusį 0,1042 ha plotą kalvelėje prie kaimo žvyrkelio. Aptvertos laisvai sukrautų riedulių tvora, kurioje įkomponuoti mediniai varteliai, perdengti smailiaarkiu skersiniu su kryžiumi. Stovi keletas memorialinių antkapinių paminklų.

1995 m. privačių asmenų iniciatyva pastatytas paminklinis kryžius penkiems Lembe ir apylinkėse žuvusiems partizanams. Ant betoninio postamento įtaisytas aukštas ornamentuotas metalo kryžius (nukalė Dionizas Varkalis). Paminklas stūkso už kelių šimtų žingsnių į pietvakarius nuo tos vietos, kur 1951 m. birželio 29 d. buvo surengta Kvėdarnos stribų pasala. Čia žuvo Stanislovas Paulavičius-Direktorius, Rambynas, ėjęs Lydžio-Aukuro-Butageidžio rinktinės Pilies būrio vado pareigas. Šalia žuvo ir brolis Alfonsas Paulavičius-Jovaras. Atminimo lentelėje taip pat įamžinti Vacys Rėbžda-Ramutis ir Silvestras Šerpytis-Narsūnaitis (abu gimę 1931 m.), žuvę 1952 m. rugsėjo 27 d. Lėgų miške. Taip pat įrašytas Petras Balčinas-Pušis, Radvila, tapęs Butageidžio rinktinės vadu 1951 m. Jo mirties aplinkybės 1952 m. vėlyvą rudenį neaiškios, tačiau, neteisingai įtarus bendradarbiavimu su MGB, greičiausiai nušautas artimiausių bendražygių.

Kapinėse stovi aukštas tradicinių formų mūro antkapis su postamentu ir betoniniu kryžiumi. Senas įrašas įgilintoje sienelėje skirtas 1933 m. pavasarininkų ir ūkininkų aukoms atminti. Istoriniuose šaltiniuose minimas Lembe 1928 m. rugsėjo 2 d. pavasarininkų kuopos pastatytas kryžius.


Lembas, kapinių kryžius.JPG|Atminimo kryžius penkiems žuvusiems partizanams
Lembas, kapinių paminklas.JPG|Paminklas 1933 m. pavasarininkų ir ūkininkų aukoms atminti

 
## Šaltiniai
Kušva

**Kušva** () – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, Uralo kalnų rytiniame šlaite, 50 km į šiaurę nuo Žemutinio Tagilo. Miesto apygardos centras. Stotis prie Žemutinio Tagilo–Kačkanaro geležinkelio linijos, kelias į Verchniaja Turą. Prateka Kušvos upė, ant kurios sudarytas tvenkinys. Rūdų sodrinimo kombinatas ir geležies rūdos gavyba (Blagodatės kalno telkinys), juodosios metalurgijos, metalo apdirbimo, statybinių medžiagų (plytų, gelžbetonio, keramzito), maisto pramonė. Yra krašto, tarybinės buities muziejai, 3 cerkvės.

## Istorija
Kušva pradėjo kurtis apie 1735 m. pradėjusią veikti Blagodatės geležies rūdos kasyklą. Buvo svarbus metalurgijos ir metalo liejimo pramonės centras. Miestas nuo 1926 m.

## Šaltiniai
Ginčaičiai (Tauragė)

:: *Apie kaimą Raseinių rajone žr. [[Ginčaičiai]]*.

**Ginčaičiai** (arba ***Ginšaičiai***, taip pat ***Šilynai***) – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Gilandviršių.

## Istorija

Minimi nuo XVIII a. Kaime buvo pradinė mokykla.

1968 m. spalio 23 d. buvo panaikinti, prijungiant prie Gilandviršių kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Plaušvarėliai

**Plaušvarėliai** – buvęs kaimas Pagėgių savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Plaušvarių.

## Istorija

Buvusi dvarvietė, įsikūrusi Užlenkio senvagės ir Senosios Gėgės kaip pievininkų ūkis. XIX a. 2-ojoje pusėje įkurta mokykla, rytiniu kaimo pakraščiu nutiestas Klaipėdos–Tilžės geležinkelis. 1925 m. priklausė Panemunės valsčiui ir Piktupėnų parapijai. 1939 m. gegužės 1 d. prijungtas prie Plaušvarių kaimo.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Pienbūdė

**Pienbūde** () vadintos gyvenvietės Mažojoje Lietuvoje:

## Lietuva
* Jovarynė Pagėgių apskrityje.

## Rusija

Kaliningrado srities teritorijoje:
* Pienbūdė (Archangelskojė) Krasnoznamensko rajone (anksčiau – Įsruties apskrityje);
* Pienbūdė (Lesničė) Oziorsko rajone (anksčiau – Darkiemio apskrityje);
* buvusioje Įsruties apskrityje:
** Jurbarko parapijoje,
** Narkyčių parapijoje;
Pievininkai

:: *Apie kaimą Šilalės rajone žr. [[Pievininkai (Šilalė)]].*

**Pievininkai** – užliejamųjų pievų gyventojai. Dėl dažnų potvynių apribota įprastinė žemdirbystė, bet tokiose vietovėse pastebėtas vešlumas, ten galima ganyti gyvulius.

## Lietuva

Lietuvoje pievininkų gyvenvietės kūrėsi Nemuno deltos regione, čia kūrėsi pievininkų kaimai. Pievininkystės reikšmė ypač padidėjo XVIII–XIX a. vis tankiau apgyvendinant Mažąją Lietuvą. Tarp lietuvių pievininkų kaimų minimi Lazdėnai, Leitvariai, Nausėdai, Pilvariai, Pilvarėliai, Plaušvariai, Prūseliai, Šakininkai, Užpirdžiai. Pievininkų ūkio siste­ma sunaikinta sovietmečiu.

## Šaltiniai
Mažonų senosios kapinės

**Mažonų senosios kapinės** – neveikiančios kapinės, esančios Tauragės rajono savivaldybėje, Mažonų kaime. Įsikūrusios vidury gyvenvietės, prie pagrindinės gatvės (kelio ). Stačiakampis kapinių sklypas aptvertas vielinio tinklo tvora su geležiniais varteliais, perimetru apsodintas tujomis. Užima 0,06 ha dydžio plotą.

Kapinių takelis veda prie Švč. Mergelės Marijos koplyčios, kuri pastatyta 1924 m. Balto mūro koplytėlė atviru prieangiu su kolonėlėmis, pastatyta ant dvitarpsnio betoninio postamento. Statinys dengtas dvišlaičiu stogeliu, papuoštu ornamentuotu kaltiniu kryžiumi. Viduje stovinti atnaujinta šventosios skulptūra kultūrinės vertės neturi. Teritorijoje padrikai išlikę tradicinių mūro paminklų, geležinių kryžių, antkapinių plokščių su memorialiniais įrašais ir be jų. Kapinėse iki 1979 m. stovėjo XIX a. datuotas skobtinis, trijų nišų koplytstulpis su skulptūrine Kristaus ir angelo grupe. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Birutė Urbutytė. Tauragės rajono senoji tautodailė *taurageskc.lt*
Kujalnyko limanas

**Kujalnyko limanas** () – Juodosios jūros limanas, esantis Odesos įlankos šiaurės vakarinėje dalyje, Ukrainos (Odesos srities) teritorijoje, 8 km į šiaurę nuo Odesos centro. Ilgis 28 km, plotis iki 3 km. Vidutinis gylis – apie 2 m. Nuo jūros skiria iki 3 km pločio sąsmauka. Įteka Didžiojo Kujalnyko upė.

Limano dugne slūgso dumblo nuogulos, kuriose susikaupęs sieros vandenilis. Dėl vandens naudojimo drėkinimui ir smėlio nukasimo limanas sparčiai senka. Gelbėjant limaną, į jį keletą kartų prileista jūros vandens. Limanas pasižymi dideliu druskingumu, jam džiūstant lieka druskos klodai.

Limano pakrantėje įsikūręs Kujalnyko balenologinis kurortas (Odesos miesto dalis).

## Šaltiniai
Kharagpuras

**Kharagpuras** (, ) – miestas Indijoje, Vakarų Bengalijoje, 100 km į vakarus nuo Kolkatos, prie Kangsabari upės (kitapus įsikūręs Medinypuras). Didelis geležinkelių mazgas. Mašinų gamyba, chemijos, metalo apdirbimo, tekstilės, avalynės, cemento, maisto (ryžių valymo) pramonė. Veikia muziejus, Indijos technologijos institutas (įkurtas 1951 m.).

## Gyventojai
2011 m. mieste 45,5 % gyventojų kaip gimtąją kalbą vartojo bengalų, 21,6 % – hindi, 14,8 % – telugų, 7,2 % – orijų, 3,7 % – urdu. 82,7 % gyventojų buvo hinduistai, 11,3 % – musulmonai, 1,9 % – krikščionys.

## Istorija
Kharagpuras pavadintas pagal IX a. Malabhūmo dinastijos karalių Khara Malą.

## Šaltiniai
Skaudvilės sovietinių karių kapinės

**Skaudvilės sovietinių karių kapinės** – neveikiančios karių kapinės, esančios Tauragės rajono savivaldybėje, Skaudvilėje, Tauragės g. 60. Kapinės įsteigtos miestelio pakraštyje, vienos centrinių gatvių (kelias ) gale, 1,2 km į vakarus nuo centrinės Turgaus aikštės. Užima 0,19 ha dydžio plotą. 

Kaip vietinės reikšmės istorijos ir memorialinis paminklas, Antrojo pasaulinio karo metais žuvusių Sovietų Sąjungos karių palaidojimo vieta įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Stačiakampis kapinių sklypas aptvertas vielinio tinklo tvorele su balto mūro stulpais, dvivėriais vartais, perimetru apaugusios dideliais lapuočių medžiais. Gretimame sklype arčiau Skaudvilės riboženklio, Tauragės g. 62, įsikūrusios Skaudvilės I pasaulinio karo karių kapinės, kuriose palaidoti Vokietijos ir Rusijos imperijų kariai.

Sovietinių karių kapinės Skaudvilėje įsteigtos XX a. 5-ame dešimtmetyje, perkėlus Sovietų Sąjungos karių, žuvusių Antrajame pasauliniame kare, palaikus iš Norkiškės kaimo apylinkių. Šiose kapinėse taip pat buvo palaidoti sovietiniai aktyvistai, žuvę po 1944 m. kovose su Lietuvos partizanais. 1944 m. liepos mėn. kovai su okupantais ir juos rėmusiais aktyvistais buvo sudarytas Lietuvos laisvės armijos Šiaulių apygardos Skaudvilės būrys (40 žmonių), nuo 1945 m. veikė Lydžio rinktinės Skaudvilės valsčiaus partizanų būrys.

1956 m. duomenimis, paremtais kapinių inventorizacijos byla, kapinėse buvo palaidoti 847 kariai. 2005 m. Rusijos Federacijos ambasada Lietuvoje atliko masinės kapavietės teritorijos tvarkymo darbus – šis faktas pažymėtas atminimo lentoje ant vartų stulpo. Palaidojimo vietos teritorijoje įrengtos standartinės antkapinės plokštės, kuriose iškaltos 907 palaidotųjų pavardės lietuvių ir rusų kalbomis. 

Kapinių viduryje stūkso masyvus dviejų tarpsnių obeliskas ant laiptuoto postamento. Prie balto mūro paminklo ant stačiakampių stulpų su dekoratyvinėmis urnomis užkabintos lentos su vykusio karo datomis „1941–1945“. Paminklo skirtingų tūrių dalių kraštai papuošti dantytais kuorais. Obelisko viršų anksčiau vainikavo nedidelė smailė su raudona penkiakampe žvaigžde. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Skaudvilėje ant tarybinių karių memorialo nupiešta Ukrainos vėliava *15min.lt* 2022-04-19
Kyzylagadžo rezervatas

**Kyzylagadžo valstybinis gamtinis rezervatas** () – saugoma gamtos teritorija pietryčių Azerbaidžane, Kaspijos jūros pakrantėje. Apima Kyzylagadžo įlanką ir dalį Lenkoranės žemumos. Įsteigtas 1929 m., siekiant išsaugoti jūrinius ir pakrančių gamtinius kompleksus. Nuo 2001 m. pateka į Ramsaro konvencijos saugomų šlapynių sąrašą.

Rezervate saugomos svarbios paukščių žiemavietės (įvairios antys ir žąsys, laukiai, flamingai, frankolinai, mažieji einiai ir kt.). Iš viso rezervate užfiksuotos 248 paukščių rūšys, čia sutinkama daugelis į Azerbaidžano raudonąją knygą įtrauktų paukščių. Taip pat stebėtos 54 žuvų rūšys.

## Šaltiniai
Pakalniškių kapinės (Elektrėnai)

**Pakalniškių kapinės** – veikiančios civilinės kapinės, esančios Elektrėnų savivaldybėje, Vievio seniūnijoje, Pakalniškių kaime, už 1,3 km į pietvakarius nuo gyvenvietės, šalia kelio . Kapinės įsikūrusios kalvotos vietovės atvirame sklype, įkalnėje, užima 0,37 ha dydžio plotą.

Kapinės aptvertos vielinio tinklo tvora su metaliniais statiniais. Senojoje dalyje išlikę sukrautų akmenų aptvėrimo fragmentų. Nuo kelio pusės pastatyti iškilūs įėjimo vartai, sumūryti iš baltų silikatinių plytų. Smailiaarkę statinio konstrukciją viršuje puošia centrinis (su varpu) ir du šoniniai atviro tipo keturkampiai bokšteliai (su angelų skulptūrėlėmis). Viršūnėse įtaisyti paprasti metaliniai kryžiai. Šoninių stulpų mūre įkomponuota akmenų intarpų. Tarp jų įrengtos dvivėrės metalinės varčios. Ant apatinių lankstų iškaltos kelios datos – „1990“ ir kt.

Kapinių viduryje stovi šiuolaikinės statybos balto mūro Pakalniškių kapinių koplyčia. Aplink ją išlikęs platesnių senųjų pamatų su laipteliais perimetras. Aukštesnėje kapinių dalyje stovi XIX a. pabaigos akmeninių antkapinių paminklų su kaltiniais kryžiais ir įrėžtomis (iškaltomis) datomis, palaidojimų įrašais. Teritorijos žemumoje vyrauja naujieji palaidojimai.

Pakalniškės (Elektrėnai), kapinių vartai.JPG|Kapinių vartai
Pakalniškės (Elektrėnai), kapas 1885.JPG|Antkapis su data „1885“
Pakalniškės (Elektrėnai), kapas 1886.JPG|Antkapis su data „1886“


## Šaltiniai
Molėtų žydų žudynių vieta ir kapas

**Molėtų žydų žudynių vieta ir kapas** – holokausto vieta Molėtuose. Paženklinta lankytino objekto rodykle, pasiekiama nuo kelio  (Vilniaus g.). Nuo 1993 m. vasario 14 d. nacionalinės reikšmės kultūros paminklas (unikalus kodas – ).

1941 m. rugpjūčio pirmosiomis dienomis Molėtų  valsčiaus policijos viršininko Tomo Valiukonio ir viršaičio Alfonso Žukausko įsakymu, Molėtų žydai bei keletas žydų šeimų iš Videniškių ir Alantos miestelių buvo perkelti į getą Kauno, Dariaus ir Girėno bei Ažubalių gatvėse ir ten gyveno kelias savaites. Keliolika Molėtų žydų dar iki masinių žudynių buvo išvežta į Uteną. Iki masinių žudynių likus kelioms dienoms, visi jie buvo suvaryti į sinagogas ir saugomi vietinių baltaraiščių. Žudynių išvakarėse, T. Valiukonio įsakymu, 40 miestelio vyrų iškasė apie 50 m ilgio, 3-4 m pločio ir 4 m gylio griovį. Griovį iškasus, keli į žudynių vietą atvažiavę SS karininkai liepė prie jo varyti Molėtų žydus. Iš didžiausios miesto sinagogos jie buvo vedami kolonomis – iš pradžių jauni vyrai, o vėliau moterys, senoliai ir vaikai. Pirmoje kolonoje buvo apie 180 16-45 metų vyrų, jie sušaudyti per 10-15 minučių. Maždaug po valandos atvesta antra kolona, kurioje buvo vyrai, moterys ir vaikai, po to trečia – iš senolių, įvairaus amžiaus moterų ir vaikų sudaryta kolona. Vienų liudytojų parodymais, buvo atvestos 3 žydų kolonos, kitų – 4-5 kolonos. Žudynės iš viso truko apie 5 valandas. Tikslus aukų skaičius nėra žinomas, tačiau pagal žudynių liudytojų parodymus, 1941 m. rugpjūčio 29 d. Molėtuose galėjo būti nužudyta nuo 700 iki 1200 žydų. Pagal Karlo Jėgerio raportą, bendrai Utenoje ir Molėtuose tą dieną nužudyta 3782 žydai.

Vieta yra dauboje, teritorijos paviršius dirvonuoja, pakraščiai apaugę pavieniais lapuočiais medžiais. 2016 m. birželį pastatytas vietą ir kapą žymintis ženklas, o rugpjūčio 29 d. atidengtas iš Lietuvos kilusio Izraelio skulptoriaus Davido Zundelovič tamsiai pilko granito memorialinis paminklas su užrašais lietuvių ir hebrajų kalbomis.

## Šaltiniai
LDK kavalerijos Gardino pulkas

**Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės Gardino kavalerijos pulkas** () – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės kavalerijos dalinys, suformuotas ir veikęs 1794 m. (Kosciuškos) sukilimo metu.

Pulkas susikūrė 1794 m. gegužės mėnesį Sokulkoje, Gardino apskrities bajorų iniciatyva. Po 1794 m. sukilimo pralaimėjimo pulkas buvo išformuotas.

## Dalinio vadas

* pulkininkas Andžejus Kazanovskis (vėliau - generolas; Gardino milicijos majoras; mirė 1797 m.).

## Dalyvavimas kovos veiksmuose

Gardino kavalerijos pulkas dalyvavo LDK rytinėje dalyje ir Varšuvos apylinkėse vykusiuose 1794 m. sukilimo mūšiuose.

* Krupčycės mūšis (1794 m. rugsėjo 16 d.),
* Lietuvos Brastos mūšis (1794 m. rugsėjo 17 d.),
* Macejovicų mūšis (1794 m. spalio 10 d.).

## Bibliografija

*
Algebrinė atmaina

Algebrinėje geometrijoje **algebrinė atmaina** – aibė taškų, kurios koordinatės tenkina tam tikrą polinomų lygčių sistemą.

## Apibrėžimai
### Afiniosios atmainos
Tegu K\, būna algebriškai uždaras kūnas ir \mathbf A^n – *n*-dimensinė afinioji erdvė virš K\,. Polinomus F \in K [x_1, ..., x_n] galime laikyti funkcijomis iš \mathbf A^n su vertėmis iš K\,. Kiekvienam S \subset K[x_1, ..., x_n] galime apibrėžti \mathbf A^n poaibį, kur visų polinomų vertės aibėje S\, yra nulis:

:Z(S) = \{x \in \mathbf A^n \mid f(x) = 0 \quad \forall f \in S\}

Toks aibės \mathbf A^n poaibis V\,  yra vadinamas *afiniąja algebrine aibe*, jei V = Z(S)\, kuriam nors S\,. Netuščia afinioji algebrinė aibė vadinama *neredukuojama*, jei ji negali būti išreikšta dviejų algebrinių poaibių sąjunga. Neredukuojamos algebrinės aibės yra vadinamos afiniosiomis algebrinėmis atmainomis arba tiesiog *algebrinėmis atmainomis*.

Afiniąjai atmainai galime apibrėžti naturalią topologiją, kurioje visos uždaros aibės yra algebrinės. Ši topologija vadinama *Zariskio topologija.

Tegu <math>V \subset \mathbf A^n</math> ir <math>I(V)\,</math> būna polinomų nulių aibėje <math>V\,</math> [[idealas]]:

:<math>I(V) = \{f \in K[x_1, ..., x_n] \mid f(x) = 0 \quad \forall x \in V\}</math>

Kiekvienai algebrinei aibei <math>V\,</math> šio idealo polinomų faktoržiedas vadinamas *koordinačių žiedu* arba *struktūriniu žiedu*.

=== Projekcinės atmainos ===  
Tegu <math>\mathbf P^n</math> būna *n*-dimensinė [[projekcinė erdvė]] virš kūno <math>K\,</math>. Homogeninis polinomas <math>K[x_0, ..., x_n]\,</math> gali būti laikomas funkcija <math>\mathbf P^n</math> su vertėmis iš <math>K\,</math>. Kiekvienam <math>S \subset \mathbf P^n</math> analogiškai apibrėžiame:

:<math>Z(S) = \{x \in \mathbf P^n \mid f(x) = 0 \quad \forall f \in S\}</math>

Aibės <math>\mathbf P^n</math> poaibis <math>V</math> vadinamas *projekcine algebrine aibe'', jei V = Z(S)\, kuriam nors S\,. 

## Literatūra
*David Dummit; Richard Foote (2003). Abstract Algebra, third edition, Wiley. ISBN 0-471-43334-9.
Schema (matematika)

Algebrinėje geometrijoje **schema** (iš lot. *schema*) – matematinis objektas, apibendrinantis algebrinės atmainos sąvoką. 

## Afinioji schema
Paprasčiausia schemų teorijos sąvoka – afiniosios schemos, kurios yra afiniųjų atmainų analogai.

### Žiedo spektras
Tarkime, A &nbsp;– žiedas. Žiedo spektru \mathrm {Spec}\, A vadinama žiedo A aibė, kurios elementai yra visi žiedo A pirminiai idealai. Šioje aibėje įvedama Zariskio topologija, kurioje uždarosios aibės yra šios formos:
: V(I) = \{\mathfrak {p} \in \mathrm {Spec}\, A \vert I \subset \mathfrak {p} \},
: kur I &nbsp;– bet kokie žiedo A idealai (akivaizdu, kad apibrėžime vietoje idealų galima imti bet kokias žiedo elementų aibes).

Atviros aibės atitinkamai yra papildiniai uždaroms:
: D(I) = \{\mathfrak {p} \in \mathrm {Spec}\, A \vert I \not \subset \mathfrak {p} \}.

Topologinę bazę spektre sudaro aibės D_f = D ((f)), \; f \in A, susietos su pirminiais idealais (f).

### Struktūrinis pluoštas
**Afinioji schema** &nbsp;– tai lokaliai žieduota erdvė (\mathrm {Spec}\, A; \mathcal {O}_A); kur \mathcal {O}_A &nbsp;– struktūrinis pluoštas ant atvirų spektro poaibių, izomorfiška komutatyviajam žiedui A. Ji įvedama taip, kad bet kurį atvirą \mathrm {Spec}\, A poaibį būtų galima laikyti poschemiu, o afiniosioms schemoms galioja \mathcal {O}_A (\mathrm {Spec}\, \; A) = A, kas reiškia geometrinio ir algebrinio požiūrio į žiedą ekvivalentiškumą.

Pagal apibrėžimą, struktūrinis pluoštas bazės elementams yra
: \mathcal {O}_A (D_f) = A_f,
: kur A_f &nbsp;– žiedo A lokalizacija pagal elementą f. Šią konstrukciją galima unikaliu būdu išplėsti iki \mathrm {Spec}\, A pluošto.

## Literatūra
*
Santi

**Santi** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pietų Karolinoje. Prasideda 40 km į pietryčius nuo Kolumbijos, susiliejus Voteri ir Kongari upėms, ištekančioms iš Apalačų kalnų. Teka į pietryčius Atlanto vandenyno pakrantės žemuma, Žemupyje teka šlapynėmis, skaidosi į protakas. Įteka į Atlanto vandenyną į pietryčius nuo Džordžtauno.

Santi upė žemiau ištakų užtvenkta, sudarytas didelis Mariono tvenkinys. Šis kanalu ir laivuojama Kuperio upe per Moltrio tvenkinį jungiasi su Atlanto vandenynu (ties Čarlstonu). Santi upė – svarbi Pietų Karolinos laivybinė arterija ir hidroenergijos šaltinis.

Upė pavadinta pagal anksčiau jos baseine gyvenusią indėnų sančių tautą.

## Šaltiniai
Kongari

**Kongari** () – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pietų Karolinoje, viena iš Santi upės ištakų. Prasideda Kolumbijos mieste, susiliejus Saludos ir Brodo upėms. Teka į pietryčius, sudarydama Ričlando ir Kalhūno apygardų ribą. Suteka su Voteri upe ir sudaro Santi upę.

Aplink upės žemupį plyti Kongari pelkė – vienas didžiausių pietų JAV natūralių pelkinių miškų plotų. 1976 m. dalis šios teritorijos paskelbta Kongari pelkės nacionaliniu paminklu, o 2003 m. – Kongari nacionaliniu parku.

Upė pavadinta pagal jos baseine iki XVIII a. gyvenusius indėnus kongarius.

## Šaltiniai