open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
100th window (2003 albumas)

**100th window** – ketvirtasis Bristolio trip-hop grupės „Massive Attack“ albumas, išleistas 2003 m. vasario 10 d.

Albumas parašytas ir prodiusuotas Del Naja ir Neil Davidge. Albume girdimi ir vokalistų Horace Andy ir Sinéad O'Connor balsai. Iš pirminio grupės pagrindą sudariusio trio, kuriant albumą, dalyvavo tik Robertas Del Naja (*3D*).

Šis albumas buvo sukurtas ir įrašytas grupės studijoje Bristolyje. Albumui būdingi žymūs poslinkiai link šiltų elektroninių sąskambių, psichodelinių nuotaikų, arabiškų styginių melodijų. Grupės lyderio Robert Del Naja teigimu, norėta, kad albumas būtų šiltesnis už ankstesnįjį „Mezzanine”, kita vertus, nebuvo siekiama, kad albumas skambėtų švelniau. Grupė norėjo išlaikyti savo muzikai būdingą aštrumą ir intrigą.

## Kūriniai

## Išnašos
Moldavų kalba

**Moldavų kalba** (*limba moldovenească*) – romanų kalba, ilgą laiką pozicionuota kaip valstybinė Moldavijos kalba. Kalbą vartoja apie 3,5 mln. Moldavijos gyventojų, 3 milijonams tai gimtoji kalba. Šios kalbos egzistavimas yra ginčijamas – daugumos Rumunijos gyventojų bei kalbininkų nuomone, ji niekuo nesiskiria nuo rumunų kalbos, o atskira kalba buvo paskelbta tik dėl politinių priežasčių.

Atskira kalba paskelbta 1924 m., kai buvo sukurta Moldovos ATSR, kuri buvo Ukrainos TSR sudėtine dalimi. tuo pat metu buvo šiai kalbai sukurta abėcėlė kirilicos pagrindu, nors rumunų kalba naudoja lotynišką abėcėlę. 1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus dabartinės Moldovos teritoriją taip pat laikyta, kad jos gyventojai kalba moldavų kalba.

1989 metais moldavų kalba paskelbta valstybine Moldovos TSR kalba, taip pat sugrąžinta ir rumuniška lotyniškos abėcėlės versija. Po nepriklausomybės atgavimo 1991 metais moldavų kalba kaip valstybinė įtvirtinta Moldovos Respublikos konstitucijoje, nors nepriklausomybės aktas valstybinę kalbą įvardijo kaip rumunų kalbą.

Pagal oficialius 2004 m. gyventojų surašymo Moldavijoje duomenis 78,4 % moldavų teigė, kad jų gimtoji kalba yra moldavų.

2003 m. buvo išleistas rumunų–moldavų kalbų žodynas (autorius Vasilė Stati), kaip argumentas, kad kaimyninės šalys kalba skirtingomis kalbomis, tačiau Rumunijos Akademijos kalbininkai paskelbė, kad visi moldaviški žodžiai yra ir rumuniški.

2023 m. Moldavijos parlamentas priėmė įstatymą, kuriuo Moldovos konstitucijoje ir teisės aktuose valstybinė kalba yra pakeičiama į rumunų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
*
Bagdadas

**Bagdadas** () – Irako sostinė ir didžiausias miestas. 9 mln. gyventojų (2015 m.). Tai uostamiestis, išsidėstęs vakariniame Tigro krante. Vienos kartos laikotarpyje miestas tapo pagrindiniu mokslo ir prekybos centru. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta naftos ir lengvoji pramonė. Keli universitetai.

Mieste yra Zubaidos mauzoliejus (XIII a. pradžia), Dustansirijos medresė (XIII a.), Bab al Vastanio vartai (XIII a.), Musos al Kadimo mauzoliejus (dar vadinamas Auksine mečete; XVI a.), Irako muziejus ir kt.

## Etimologija

Spėjama, kad vietovardis yra persiškas ir reiškia „dievo duotas“ (*bagh* – „dievas“ + *dād* – „duotas“) arba „dievo dovana“.

## Istorija

Bagdadą 762 m. įkūrė Abasidų dinastijos antrasis kalifas Al Mansura kaip Abasidų sostinę. IX–X a. miestas buvo pagrindinis Artimųjų Rytų ekonomikos ir kultūros centras. Nuo XVII a. iki 1917 m. priklausė Osmanų imperijai, vėliau užėmė britų kariuomenė, 1920–1921 m. buvo britų mandatinės teritorijos administracinis centras.

1921–1958 m. Irako karalystės, o nuo 1958 m. – respublikos sostinė. 2003 m. miestą užėmė JAV kariuomenė.

## Galerija

Una ciudad camino de la independencia (Bagdag, 1918) (7787136358).jpg|Bagdadas 1918 m.
Al-Kadhimiya Mosque, Kadhmain Shrine.jpg|Kadimo mauzoliejus
UStanks baghdad 2003.JPEG|JAV kariai prie Kadisijos kalavijų
Assassin-Gate-Photo-by-John-W-Crockett.JPG|Miesto vartai


## Sportas
;Futbolo ir sporto klubai
* Amanat Baghdad (sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Hudood FC (Huhudo futbolo klubas);
* Al-Hussein SC (sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Kahrabaa FC (futbolo klubas);
* Al-Karkh SC (sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Naft SC (sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Quwa Al-Jawiya (sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Shorta SC (policijos sporto klubas); futbolo ekipa;
* Al-Sinaat Al-Kahrabaiya futbolo ekipa;
* Al-Talaba SC sporto klubas; futbolo ekipa;
* Al-Zawra'a SC sporto klubas; futbolo ekipa;
;Stadionai
* Amanat Baghdad stadionas; talpa 5 tūkst. žiūrovų.
* Kachrabaa (al-Kahrabaa) stadionas;
* Karcho (al-Karkh) stadionas;
* Naftos (al-Naft) stadionas;
* Al-Quwa Al-Jawiya stadionas;
* Šaabo (al-Šaabo) stadionas; talpa 18,5 tūkst. žiūrovų;
* Al-Sinaat Al-Kahrabaiya stadionas; talpa 4 tūkst. žiūrovų;
* Talabos (Al-Talaba) stadionas; talpa 8 tūkst. žiūrovų.
* Tadži (al-Tadži) stadionas.
* Zavros stadionas (), kurio talpa 15,4 tūkst. žiūrovų.

## Šaltiniai
Kas laimės milijoną?

**„Kas laimės milijoną?“** – populiariausias pasaulyje televizijos žaidimas, kuriame už teisingus atsakymus į palaipsniui sunkėjančius klausimus laimimi pinigai.

## Apie žaidimą
Žaidimą sugalvojo Jungtinės Karalystės kompanija *CELADOR International Limited* dar 1998 metais. Tikslus jo pavadinimas yra „Kas nori būti milijonieriumi?“ („Who wants to be a millionaire?“). Pirmą kartą jis buvo parodytas ITV (Didžioji Britanija) kanalu 1998 m. rugsėjo 1 d. Per vienerius metus jis labai išpopuliarėjo, licencijas rodyti šį žaidimą nupirko daugiau nei 100 šalių.

Dabar yra keli žaidimo formatai:
* klasikinis (koks buvo rodytas Lietuvoje);
* šeimyninis (kai žaidžia ne vienas žaidėjas, bet pora) ir kt.

### Lietuvoje
Žaidimas Lietuvoje pradėtas rodyti 2002 metų gegužės 16 d, pavadinimu „Kas laimės milijoną“, o ne originalaus pavadinimo naudojamo kitose šalyse vertimu, nes tuo metu Lietuvoje per TV4 (vėliau Baltijos televizija) kanalą jau buvo rodomas kitas savo turiniu nepanašus žaidimas pavadinimu „Kas taps milijonieriumi?“. Jis buvo rodomas kiekvieną ketvirtadienį per TV3, paskutinį kartą parodytas 2005 m. rugpjūčio 18 d. Šis žaidimas filmuotas ARTeta video studijoje, kuri kelis kartus buvo atnaujinama. Laidą iš pradžių vedė Henrikas Vaitiekūnas, o paskui jo vietą užėmė Vytautas Kernagis. 

Didžiausia laimėta suma – 64 000 Lt (18 550,72 €). Daugiausia kartų buvo laimėta po 1000 Lt (289,86 €).

## Žaidimo taisyklės
Iš aštuonių žaidėjų išrenkamas vienas, kuris kovos dėl vieno milijono litų. Tai daroma per atrankinį turą – žaidėjams pateikiamas klausimas ir keturi atsakymų variantai, kuriuos reikia surikiuoti nurodyta tvarka. Greičiausiai tai padaręs žaidėjas ir eina į rato vidurį.

Toliau šis žaidėjas atsakinėja į įvairių rūšių klausimus, prie kiekvieno klausimo pateikiami keturi atsakymo variantai, iš kurių tik vienas yra teisingas. Kad laimėtų milijoną, žaidėjas turi atsakyti į 15 klausimų. Kuo didesnė laimėjimo suma, tuo sudėtingesnis klausimas.

Vieną kartą per žaidimą galima pasinaudoti trimis pagalbos:
* *vienas iš dviejų* – kompiuteris panaikina 2 neteisingus atsakymus;
* *skambutis draugui* – skambinama žaidėjo draugui ir klausiama jo nuomonės dėl užduoto klausimo;
* *salės pagalba* – salėje esantys žmonės reiškia savo nuomonę spausdami mygtukus savo pultuose.

Kai žaidėjas nežino teisingo atsakymo, jis gali paimti jau laimėtus pinigus ir pasitraukti iš tolesnio žaidimo. Jei žaidėjas pateikia neteisingą atsakymą, jis nukrenta iki nesudegančios sumos, iki kurios jis spėjo prieiti (jei žaidėjas jau atsakė į 5-ąjį klausimą – jis gauna ne mažiau 1000 Lt, jei žaidėjas jau atsakė į 10-ąjį klausimą – jis gauna ne mažiau 32 000 Lt).
Akmenslydis

**Akmenslydis** (**kerlingas**; ) – komandinis olimpinis žiemos sportas, vad. „šachmatai ant ledo“. Akmenslydis populiariausias Kanadoje, taip pat JAV, Škotijoje, Norvegijoje, Švedijoje.
Žaidimo esmė: stačiakampėje ledu dengtoje aikštelėje leisti savo akmenis taip, kad jie atsidurtų kuo arčiau nupiešto taikinio („namų centro“). Akmens slydimo greitis papildomai gali būti reguliuojamas ledo trynimu prieš akmenį, priešininkų komandos akmenų išmušimu (ir pan.).

## Istorija
Akmenslydis atsirado XVI a. Škotijoje. Tuo metu jis buvo žaidžiamas ant užšalusių upių ir ežerų ledo.
1838 m. buvo įkurtas Karališkasis Kaledonijos kerlingo klubas ().
Pasaulinė kerlingo federacija buvo įkurta 1966 m. Perte (Perth) Škotijoje.
Nuo 1955 m. vyksta Europos čempionatai, taip pat rengiami pasaulio vyrų (nuo 1959 m.) ir moterų (nuo 1979 m.) čempionatai.
Nuo 1998 m. akmenslydis yra oficialus žiemos olimpinių žaidynių sportas. Turine (Italija) 2006 m. vežimėlių akmenslydis tapo parolimpine sporto šaka.

### Lietuvoje
Lietuvos kerlingo asociacija (LKA) įkurta 2002 m. (Pasaulinės akmenslydžio federacijos narė nuo 2003 m.). Nuo 2004 m. Lietuvos komandos pradėjo dalyvauti tarptautiniuose turnyruose. Nuo 2005 m. organizuojamas Baltijos šalių čempionatas, nuo 2005 m. – Lietuvos akmenslydžio čempionatas. 2006 m. Lietuvos akmenslydžio moterų, vyrų ir mišrios akmenslydžio komandos dalyvavo Europos akmenslydžio čempionate. Pasauliniame komandų reitinge Lietuvos vyrų ekipa yra 35-ta, o moterų – 31-ma (2009–2010 m.).

## Aikštė, žaidimo taisyklės

Žaidimo aikštė yra 45,5 m ilgio ir 4,3 m pločio, padengta visiškai lygiu ledu, kad 20 kg sveriantys poliruoto granito akmenys slystų su kuo mažesniu pasipriešinimu. Aikštės tolimajame gale yra 3,7 m skersmens koncentriniai skrituliai, pažymintys tikslą. Tikslas – kiekvieno kėlinuko gale turėti kuo daugiau akmenų arčiau centro nei priešininkų komanda. Rungtyniauja 2 komandos po 4 žaidėjus. Komandą sudaro pirmasis žaidėjas (stumia akmenį pirmas), antrasis žaidėjas (stumia antras), „vicekapitonas“ (stumia trečias, keičia kapitoną 4-ojo metimo metu) ir kapitonas. Kiekviename iš 8 kėlinukų abiejų komandų kiekvienas žaidėjas pakaitomis stumia po du akmenis. Kėlinuką laimi komanda, kurios akmuo yra arčiausiai apskritimo centro ir gauna tiek taškų, kiek akmenų yra arčiau centro nei priešininkų arčiausias akmuo.

Stumiant akmenį du tos pačios komandos žaidėjai gali koreguoti akmens slydimo greitį ir kryptį, trindami ledą prieš akmenį specialiomis šluotelėmis.

## Nuorodos
* Pasaulinė kerlingo federacija  
* Lietuvos kerlingo asociacija
* Karališkasis Kaledonijos kerlingo klubas 

## Šaltiniai
Didžkukuliai

**Didžkukuliai**, arba **cepelinai** – didžiuliai tarkuotų ir/arba grūstų virtų bulvių kukuliai su mėsos, varškės, džiovintų grybų ar kitokiu įdaru.

Pavadinimas *cepelinai* Lietuvoje prigijo nuo dirižablių gamintojo pavadinimo (). Toks pat patiekalas gaminamas ir Danijoje, Lenkijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Gudijoje ir Ukrainoje. Lietuvoje paplito XX a. pradžioje iš Rytų Prūsijos.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Didžkukulių receptas
JAV vėliava

**[[JAV]] valstybinė vėliava** sudaryta iš 13 horizontalių juostų (raudonos ir baltos spalvos, viršutinė ir apatinė juostos – raudonos), o kairiajame viršutiniame kampe (*[[Kantonas (veksilologija)|kantone]]*) yra mėlynas stačiakampis, kuriame išdėstyta 50 baltų penkiakampių žvaigždžių – devynios eilės po 5-6 žvaigždes (prasideda ir baigiasi šešiomis žvaigždėmis).

50 žvaigždžių vaizduoja JAV valstijas, o 13 juostų vaizduoja 13 britų kolonijų, atsiskyrusių nuo Britų imperijos ir sudariusių pradinę JAV valstybę.

## Istorija

JAV vėliava buvo keičiama net 26 kartus nuo pirmo pripažinimo oficialia. Ilgiausiai naudojama buvo 48 žvaigždžių vėliava – net 47 metus. 1959 m. Aliaskai tapus valstija, ją pakeitė 49 žvaigždžių vėliava. Jau kitais metais ją vėl teko keisti 50 žvaigždžių vėliava, JAV valstijai tapus Havajams. Nuo to laiko naudojama dabartinė 50 žvaigždžių vėliava.


File:1885 History of US flags med.jpg|Pirmosios JAV vėliavos
Image:US flag 48 stars.svg|48 žvaigždžių vėliava (1912-1959)
Diena

**Diena** – šviesusis paros metas, laikotarpis nuo saulės krašto pasirodymo virš horizonto (saulėtekio) iki visiško nusileidimo už horizonto (saulėlydžio). Kasdieninėje kalboje žodžiu diena vadinama para. Diena prasideda rytu, baigiasi vakaru.

Dienos trukmė skirtinga priklausomai nuo geografinės platumos ir metų laiko (Saulės deklinacijos). Pusiaujyje diena trunka apie 12 valandų. Tolstant nuo pusiaujo žiemą diena trumpėja, vasarą – ilgėja. Platumose tarp poliaračių ir ašigalių vasarą Šiaurės pusrutulyje, žiemą Pietų pusrutulyje būna poliarinė diena, kuri trunka ilgiau nei 24 valandas, ties ašigaliuose – apie pusę metų. Saulėgrįžos metu yra pats didžiausias skirtumas tarp dienos ir nakties trukmės: Šiaurės pusrutulyje ilgiausia diena yra birželio 22 d. (vasaros saulėgrįža), o trumpiausia – gruodžio 22 d. (žiemos saulėgrįža), pietų pusrutulyje – atvirkščiai. Per lygiadienius dienos ir nakties trukmė tampa vienoda: pavasario lygiadienis – apie kovo 20-21 dieną, rudens lygiadienis – apie rugsėjo 22-23 dienomis.

## Žodžio kilmė
Žodis „diena“ panašiai skamba daugelyje indoeuropiečių kalbų. Mokslininkai jį kildina iš inoeuropietiškos šaknies „dei-“ arba „di-“, reiškiančios *šviesti*, *spinduliuoti*. Iš tos pačios indoeuropietiškos šaknies kilęs žodis *[[Dievas]]*.

## Reiškiniai
* Vidurdienis (pusiaudienis) – vidurio dienos momentas, esantis tarp saulėtekio ir saulėlydžio. Žymimas 12 valandų 00 minučių.
* Rytas – dienos pradžia
* Vakaras – dienos pabaiga

## Mityba
* Priešpiečiai
* Pietūs
* Popiečiai

## Poilsis
* Popietė – dienos laikas po vidurdienio. Dažnai tai neilgas poilsio laikas nuo darbo, vaikams – popiečio miego laikas.
* Siesta – popietinis miegas, paprastai po vidurdienio valgio, ypatingai karšto klimato šalyse.
Oligarchija

**Oligarchija** – valstybės valdymo forma, kai visa valdžia sutelkta nedidelės žmonių grupės rankose. Terminas kilęs iš graikiškų žodžių *keletas* ir *valdyti*.

Oligarchijos rūšys:
* Aristokratija – valdžia sutelkta aukščiausios visuomenės klasės (aristokratų) rankose.
* Gerontokratija – sąvoka naudojama dažniausiai ironiškame kontekste, norint parodyti, kad valstybę valdo senyvo amžiaus žmonės, kurie nebūtinai yra labiausiai tam tinkantys.
* Meritokratija – valdo turintys didžiausius pasiekimus ar sugebėjimus.
* Plutokratija – valdžia sutelkta turtingiausiųjų rankose.
* Technokratija – valdo mokslininkai ir techniniai ekspertai.
* Teokratija – valdo vyraujančios religijos aukščiausieji vadovai.

Oligarcho kaip vieno iš nedidelės grupės asmenų, darančių esminę įtaką politinių sprendimų priėmimui apeinant demokratines institucijas, terminas pastaraisiais laikais mėgstamas ir formaliai demokratinėse valstybėse, tokiose kaip Rusija.
Nepriklausomybė

Šalies arba valstybės **nepriklausomybė** reiškia visišką jos gyventojų savivaldumą arba suverenitetą. „Nepriklausomybės“ sąvoka vartojama kaip priešinga „priklausymui“, kai regionas arba teritorija politiškai ir kariškai yra kontroliuojama išorinės vyriausybės.
Aukštieji Tatrai

:: *Šis straipsnis yra apie Slovakijos kalnus, apie miestą žr. [[Aukštieji Tatrai (miestas)|Aukštiej Tatrai]]*

**Aukštieji Tatrai** (slovakiškai „Vysoké Tatry“, lenkiškai „Tatry Wysokie“) yra aukščiausia Karpatų kalnų dalis, priklausanti Slovakijai (4/5) ir Lenkijai (1/5). Rytuose kalnai pereina į Belianskio Tatrus, vakaruose į *Zapadne* Tatrus. Tai yra žinomiausia ir Lietuvos turistų labiausiai mėgstama Tatrų kalnų dalis.

1949 m. Aukštieji Tatrai tapo seniausiu ir šiuo metu didžiausiu Slovakijoje Tatrų nacionaliniu parku (sutrumpintai TANAP), kuriame saugomas kalnų kraštovaizdis (kalnai, kriokliai, upeliai, ežerai), gyvūnija ir augalija.

## Kraštovaizdis
Aukštieji Tatrai savo panorama, susidedančia iš aukštų viršūnių ir nedidelių sniego plotelių primena Alpes. Dėl savo kompaktiškumo Aukštieji Tatrai kartais vadinami mažiausiu (plotu, bet jokiu būdu ne aukščiu) kalnynu pasaulyje, nors faktiškai tėra tik didesnio Karpatų kalnyno dalis. Pagrindinė Aukštųjų Tatrų kalnų grandinė yra „tik“ 27 km ilgio. Bendras Aukštųjų Tatrų masyvo ilgis iš vakarų į rytus yra apie 65 km. Nepaisant kompaktiškumo šiuose kalnuose yra galybė gamtos grožiu pasižyminčių vietų, tinkamų ir turizmui (pėsčiųjų, lipimo į uolas, slidinėjimo).

## Kalnai
Miškinga zona baigiasi maždaug 1500 m aukštyje. Virš 15 viršūnių yra aukštesnės nei 2500 m.

Aukščiausios Aukštųjų Tatrų (o tuo pačiu ir visų Tatrų) viršūnės:
* Gerlacho viršūnė (*Gerlachovský štít* – 2655 m, tuo pačiu aukščiausias Slovakijos kalnas)
* Lomnicki Štitas (2632 m)
* Ladovi Štitas (2627 m)
* Pyšni Štitas (2623 m)

Iš žemesnių viršukalnių žinomiausia yra Rysų viršukalnė (2499 m), kuri yra ant Slovakijos–Lenkijos sienos (tai yra aukščiausia Lenkijos viršūnė) ir status Slavkovski Štito kalnas (2452 m).

## Ežerai
Didžiausi iš daugybės Aukštųjų Tatrų ledyninių ežerų yra Lenkijos pusėje prie Rysų viršukalnės (Morske Okas, *Czarny Staw*). Slovakijos pusėje vienas iš patraukliausių ežerų yra Štrbske Plesas.
## Galerija

Vaizdas:Zabie_pleso.jpg|thumb|350px|Žabie pleso, Rysy papėdėje, priešais – Mengusovski Volovecas 2227,5 m
Vaizdas:Strbske_pleso.jpg|thumb|350px|Štrbskės ežeras


## Susisiekimas
Tatrai bendrai, o Aukštieji Tatrai ypatingai, yra geriausiai turizmui prieinama Karpatų dalis. Galima išskirti Slovakijos pusėje palei Aukštuosius Tatrus esančias Poprado, Štrbske Pleso, Stary Smokoveco ir Tatrų Lomnicos gyvenvietes (paskutiniosios trys šiuo metu yra sujungtos į vieną Aukštųjų Tatrų miestą (). Lenkijos pusėje gerai išvystyta turizmo infrastruktūra yra Zakopanėje. *Vysoké Tatry* sudarančios gyvenvietės yra jungiamos nebrangaus ir atnaujinto elektrinio geležinkelio, kuriuo galima pravažiuoti visu Slovakijos pusėje esančių kalnų ilgiu. Per Popradą Aukštieji Tatrai geležinkeliu sujungti su likusia Slovakija.
XChat

**XChat** – grafinė IRC pokalbiams skirta programa, naudojanti GTK (versija 1 ir 2). Programa veikia Unix tipo (Linux, BSD, Solaris, AIX, IRIX, Mac OS X) ir Windows 9x/NT operacinėse sistemose. XChat yra pilnai lituanizuota, savyje turi Lietuvos IRC stočių adresus.

Kai kurios iš savybių:
* palaikomas rašymas iš dešinės į kairę, įvairios kitos koduotės
* palaikomi Perl, Python skriptai
* palaikoma saugi jungtis (ssl/tls)

## Nuorodos
Oficiali svetainė
Žuvys

**Žuvys** – šaltakraujai gėlame ir jūros vandenyje gyvenantys stuburiniai gyvūnai, turintys žiaunas, neporinius (nugaros, pauodegio ir uodegos) ir porinius (krūtinės ir pilvo) pelekus. Žemės gėluose ir sūriuose vandenyse, priklausomai nuo klasifikacijos kriterijų, mokslui žinoma nuo maždaug 28 100 iki 32 500 žuvų rūšių.

## Apibūdinimas
Kūno forma verpstiška, odoje turi gleivių liaukas. Galvos smegenis sudaro penki skyriai (geriau išsivysčiusios smegenėlės, uodžiamosios skiltys ir skonio svogūnėliai). Žuvys turi porines šnerves, vidinę ausį ir šoninę liniją. Kraujo apytakos ratas vienas, širdis iš dviejų kamerų (vieno prieširdžio ir skilvelio; išimtis – dvikvėpės žuvys, kurios turi 2 kraujo apytakos ratus ir 3 kamerų širdį). Kraujotakos sistema uždara, širdyje būna tik veninis kraujas. Šalinimo sistemą sudaro inkstai, išsidėstę išilgai stuburo, kūno ertmėje. Žuvys skirtalytės, turi porinius lytinius organus.

Dydis labai skirtingas – nuo kelių centimetrų iki 15 m ilgio (bangininis ryklys).

## Klasifikacija
Senesnėje literatūroje žuvys buvo laikomos klase arba antklasiu *Pisces*. Tobulėjant biologinei sistematikai ir genetinių tyrimų tikslumui, paaiškėjo, kad žuvys į ją nepatenka, tai yra, bet kokia klada, kuri apimtų visus gyvūnus populiariai laikomus žuvimis, turi kartu apimti ir ne žuvis. Kitu atveju į ją nepatektų ir dalis žuvų. Šiuo metu biologinėje sistematikoje klados žuvys nebėra visai.

Senesnėje sistematikoje buvo išskiriamos **5** žuvų klasės, iš kurių **2** išnykusios †:

* **[[Bežandžiai|Bežandžių]] (''Agnatha'')** klasė.
** *[[Cyclostomata]]* poklasis.
** *[[Ostracoderm]]* poklasis **†**.
* ***[[Acanthodii]]*** klasė **†**.
* **[[Kremzlinės žuvys|Kremzlinių žuvų]] (''Chondrichthyes'')** klasė.
** Plokštėtažiaunių žuvų, arba Selachijų (*Elasmobranchii*) poklasis;
** *[[Holocephali]]* poklasis.
* **[[Kaulinės žuvys|Kaulinių žuvų]] (''Osteichthyes'')** klasė.
** Stipinpelekių žuvų (*Actinopterygii*) poklasis.
** Mėsingapelekių žuvų (*Sarcopterygii*) poklasis.
* ***[[Placodermi]]*** klasė **†**.

## Lietuvos žuvys
Įskaitant gėlavandenes ir jūrines žuvis, Lietuvoje aptinkamos apie **85** jų rūšys.
 
*Lietuvos žuvų rūšių sąrašas
*Lietuviškas žuvų vardynas

## Jautrumas skausmui

Visuomenėje paplitusi nuomonė, kad žuvys nejaučia skausmo. Mokslininkų atlikti tyrimai leidžia daryti prielaidą, kad žuvys skausmą jaučia, nes tirtos rūšys turi skausmo receptorius bei veikiamos žalingų stimulų, išgyvena fiziologinius bei elgesio pokyčius, atitinkančius gyvūno skausmo charakteristikas. Tačiau nepaisant įvairių tyrimų, nėra prieita vieningos nuomonės.

## Simbolika
Žuvis (Ichthys) yra vienas iš krikščionybės simbolių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* fishbase.org / Fish Base, *[[anglų kalba]]*
* earthlife.net / The Classification of Fishes – senoji, nebenaudojama žuvų klasifikacija, *anglų k.*
* sciencedaily.com / How Many Fish In The Sea? Census Of Marine Life Launches First Report | Date: October 24, 2003. Source: Census Of Marine Life, *anglų k.*
* sciencedaily.com / fish feel pain? Not as humans do, study suggests  | August 8, 2013, Source: Forschungsverbund Berlin e. V. (FVB)
Amatai

**Amatai** – tradicinės profesijos, kurių atstovai vadinami *amatininkais*, o dirbiniai paprastai gaminami rankiniais įrankiais arba neautomatinėmis mašinomis. Amatų paslaptys buvo perduodamos iš kartos į kartą (tėvo sūnui ar meistro mokiniui). Industrinėse valstybėse rankų darbo gamyba yra beveik išnykusi, dėl to amato sąvoka dažniausiai siejama su ikikapitalistiniais produkcijos metodais.

Istorijoje amatininkai burdavosi į amatininkų gildijas, siekdami įtvirtinti savo teises ir interesus mieste. Gamybos technologija būdavo saugoma didžiausioje paslaptyje ir paslapties išlaikymui būdavo imamasi radikaliausių priemonių; pavyzdžiui, Venecijos stiklo liejykla 1291 m. buvo perkelta į Murano salą, baiminantis, jog dažni miestą siaubiantys gaisrai sunaikins klestinčios stiklo gamybos receptus.

Šiais laikais dauguma amatų yra tik laisvalaikio leidimo būdas.

## Tradiciniai amatininkų pavadinimai pagal jų amatą
* kalvis – kalvystė
* dailidė
* stalius
* siuvėjas
* batsiuvys
* kubilius
* puodžius
* audėjas
* dažytojas
* akmenskaldis
* mūrininkas
* odininkas
* juvelyras – juvelyrika

## Nuorodos

* TRADICINIŲ AMATŲ KLASIFIKACIJOS APRAŠAS
* Žemaitijos amatai ir amatininkai 
* Senieji amatai ir verslai 
* Mūrininkai senovės Lietuvoje
Socialiniai mokslai

**Socialiniai mokslai**, kartais dar *visuomenės mokslai* () – visi mokslai, kurie teoriškai ir empiriškai tiria žmonių tarpusavio santykius visuomenėje. Nagrinėjama socialinių sistemų struktūra ir funkcijos, taip pat šių sistemų sąveika su atskirais individais.

*Socialinių mokslų* sąvoka atsirado siekiant juos atriboti nuo *[[gamtos mokslai|gamtos mokslų]]*, nors kai kurios socialinių mokslų šakos naudoja ir pozityvistinius bei empirinius gamtos mokslų metodus. Esminis skirtumas tarp gamtos ir socialinių mokslų yra tame, kad gamtos mokslo objektai nėra veikiami gamtos mokslų išvadų ir prognozių. Tuo tarpu socialinių mokslų subjektai gali atsižvelgti į socialinių mokslų prognozes (pvz., rinkimų prognozės) ir į jas atsižvelgti („savaime išsipildančios pranašystės“).

Socialiniai mokslai glaudžiai susiję su humanitariniais mokslais. Nuo humanitarinių mokslų socialiniai skiriasi tuo, kad pabrėžia mokslinius metodus ir kitus griežtus žinių rinkimo standartus, be to daugelis jų plačiai naudoja kokybinius metodus. Be to, humanitariniai mokslai orientuojasi į praeitį, o socialiniai į dabartį.

Socialiniams mokslams priskiriama:
* psichologija – tiria žmogaus elgesį ir sąmonę;
* sociologija – tiria  visuomenę ir žmonių santykius joje;
* socialinė antropologija – tiria socialinio elgesio apraiškas bei socialinę struktūrą;
* politologija – tiria grupių ir valstybių valdymą;
* ekonomika – tiria gamybą ir turto paskirstymą visuomenėje;
* teisė – tiria teisės sistemos ypatumus;
* vadyba – tiria organizacijos valdymą ir kontrolę;
* komunikacijų mokslas – tiria socialinę komunikaciją (pranešimų srautus visuomenėje).

## Išnašos
Plaukimas

**Plaukimas** – gyvų ir negyvų daiktų slinkimas ar laikymasis vandenyje. Skiriasi nuo *dreifavimo* (judėjimas erdvėje kartu su vandeniu) ir *plūduriavimo* (pasyvus to paties gylio išlaikymas).

Plaukti gali:
* organizmai – gyvūnai (tarp jų ir žmogus), dalis vienaląsčių (protistų ir prokariotų),
* techniniai įrenginiai – transporto priemonės (laivai, plaukiojantys automobiliai ir kt.), kai kurie ginklai (pvz., torpedos) ir t. t.

## Plaukimas kaip sporto šaka
Plaukimas – aktyvus arba pasyvus judėjimas vandenyje. Sportinio plaukimo tikslas – kuo greičiau įveikti tam tikrą atstumą tam tikru plaukimo būdu.
Plaukimas laikomas viena iš sveikiausių sporto šakų, nes judant vandenyje yra mažai apkraunami sąnariai. Be to, vandens temperatūra ir spaudimas skatinančiai veikia medžiagų apykaitą dėl intensyvesnio šilumos atidavimo. Teigiamai veikiama širdis, nuo kurios vandens spaudimas nuima dalį veninio spaudimo. Plaukti gali tiek sveiki, tiek įvairaus sunkumo negalią turintys žmonės. Plaukimo varžybos yra įtrauktos į vasaros Olimpinių žaidynių programą nuo pat jų atkūrimo – 1896 m.

Plaukimo varžybos vyksta šiuose nuotoliuose:
* 50, 100, 200, 400, 800, 1500 m  laisvu stiliumi
* 50, 100, 200 m nugara
* 50, 100, 200 m krūtine
* 50, 100, 200 m peteliške
* 100, 200, 400 m kompleksiniu būdu
* 4 × 100 m laisvu stilium estafetė
* 4 × 200 m laisvu stiliumi
* 4 × 100 m kombinuota estafetė

Plaukimo varžybos rengiamos 50 bei 25 m baseinuose. Plaukimas yra olimpinė sporto šaka. Olimpinėse žaidynėse yra plaukiama 50 m ilgio baseine.

### Plaukimo istorija
Seniausios žinios apie plaukimą randamos Egipte 9-4 tūkstantmetyje pr. m. e. Iš graikų ir romėnų laikų žinome apie plaukimo mokymą ir pagalbines priemones, tokias kaip oro pripildyta žarna arba kamštinis plaukimo diržas. Apie 310 m. pr. m. e. minima karinė plaukimo mokykla.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Plaukimas visai šeimai / Birutė Statkevičienė. – Kaunas: Lietuvos kūno kultūros akademija, 2004. – 82 p.: iliustr. – ISBN 9986-569-97-4
* Mokome plaukti ir saugiai elgtis vandenyje: mokomoji knyga / Valentina Skyrienė, Salvinija Tarūtienė, iliustr. Rasma Raudonienė. – Vilnius: Lietuvos sporto informacijos centras, 2004. – 107 p.: iliustr. – ISBN 9986-574-69-2
Febė (palydovas)

:*Graikų mitologijoje [[Febė (mitologija)|Febė]] yra viena iš titanidžių, Gajos ir Urano dukra.

*'Febė*' – vienas iš didesniųjų [[Saturnas|Saturno]] [[palydovas|palydovų]]. Jį aptiko [[astronomas]] [[JAV|amerikietis]] V. H. Pickeringas (*William Henry Pickering'') 1898 m. rugpjūčio 16 d. Harvardo observatorijoje.

Palydovas yra 14,5 ryškio. Tai beveik apvalus 230×220×210 km dydžio kūnas, skriejantis priešinga kryptimi negu kiti Saturno palydovai. Manoma, jog Febė yra planetos traukos pagautas tarpplanetinis kūnas.

Apie 100 metų laikyta, kad Febė yra paskutinis išorinis Saturno palydovas, kol 2000 m. buvo atrasta daugiau nedidelių palydovų, esančių toliau už Febę.
Triestas

**Triestas** – Italijos miestas ir uostas Adrijos jūros pakrantėje, įsikūręs netoli Slovėnijos sienos. Friulio-Venecijos-Džiulijos regiono sostinė ir Triesto provincijos centras. Miestas yra vyskupijos centras, turi savo universitetą, astronomijos ir geofizikos observatoriją. Trieste yra „*Acquario Marino*“ – miesto akvariumas, kuris supažindina su Adrijos jūros pasauliu.

## Istorija

Įkurtas keltų genčių, I a. pr. m. e. tapo Romos kolonija. Buvo svarbus Venecijos ir Istrijos regiono miestas, nuo XIX a. tapo stambiu uostu. 1920 m. lapkričio 12 d. pagal Rapolo taikos sutartį atiteko Italijai kartu su Istrijos regionu.

## Sportas

Trieste 1934 m. vyko II pasaulio futbolo čempionatas.

## Nuotraukos

Image:CastelloMiramare.jpg|Pilis Miramare
Image:Trieste Canal-Grande.jpg|Kanalas
Image:San Giusto 09.jpg|Katedra San Giusto 


Image:Stadtzentrum Triest.jpg|Miestas
|švyturys


## Miestų partnerystė

*  Beirutas, Libanas (nuo 1956 m.)
*  Duala, Kamerūnas (nuo 1971 m.)
*  Gracas, Austrija (nuo 1973 m.)
*  Santosas, Brazilija (nuo 1977 m.)
*  Sautamptonas, Anglija, Jungtinė Karalystė (nuo 2002 m.)
*  Havras, Prancūzija

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto istorijos datos
* Triestas - Nuotrauka vadovas - (Italų) (pdf)
Australijos sostinės teritorija

**Australijos sostinės teritorija** (, ACT) – 1911 m. Australijos valstijų išskirta ir kitoms Australijos valstijoms nepriklausanti teritorija su naujai įkurta sostine Kanbera.

1901 m. sausio 1 d., po dešimtmečio diskusijų, svarstymų ir konsultacijų, buvo įkurta Australijos Sandrauga. 1911 m. pusiaukelėje tarp dviejų svarbiausių konkuruojančių dėl sostinės statuso miestų – Melburno ir Sidnėjaus buvo parinkta naujoji sostinės teritorija. Nuo 1901 m. iki 1927 m. Australijos Vyriausybė laikinai buvo įsikūrusi Melburne. Australijos sostinės teritoriją iš visų pusių supa Naujojo Pietų Velso valstija. 425 706 gyventojai (2019 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Australijos sostinės teritorijos žemėlapis
Kiūšiū

**Kiūšiū** arba **Kiusiu** ( – „Devynios provincijos“) – trečia pagal dydį Japonijos sala, labiausiai į pietus ir į vakarus nutolusi iš pagrindinių salų. Kartu tai yra Japonijos regionas, senovėje vadintas Saikaido.

## Geografija

Gyventojų skaičius: 14,311 mln. (2018 m.). Plotas: 36 782 km².

Salą supa Ramusis vandenynas, Japonijos vidinė jūra, Rytų Kinijos jūra, Bungo sąsiauris, Šimonosekio sąsiauris, Korėjos sąsiauris. Šiauriniai, vakariniai ir pietiniai krantai smarkiai raižyti, rytiniai – lygūs. Didžiausios įlankos: Simabaros, Kagošimos, Šibuši (Ariakės); pusiasaliai: Simabaros, Nisisonogio, Sacumos, Osumio. Su Honšiū sala Kiūšiū jungia tiltai ir povandeniniai tuneliai.

Salos kraštovaizdis kalnuotas, joje yra Japonijos aktyviausias ugnikalnis Asas (1592 m). Aukštis iki 1788 m (Kiūdžiū kalnas). Saloje jaučiamas tektoninis aktyvumas, trykšta daug karštųjų versmių. Žymiausias iš jų yra Bepu rytinėje pakrantėje ir Aso apylinkėse centrinėje Kiūšiū dalyje. Upės trumpos, vandeningos (Čikugas, Sendajus).

Klimatas subtropinis, pietuose – subtropinis musoninis. Temperatūra sausį nuo 1–3 iki 9–12 °C, rugpjūtį nuo 21–24 iki 32 °C. Per metus iškrenta iki 3000 mm kritulių, nereti taifūnai. Būdingi visžalių ir lapus metančių medžių miškai, pievos. Plyti ryžių, grūdinių kultūrų, cukranendrių, citrusinių medžių, tabako pasėliai. Įsteigti Aso–Kudžiū ir Kirišimos–Jakušimos nacionaliniai parkai.

Kiūšiū pavadinimas reiškia devynias žemes t. y. Saikaido žemes (Čikudzeno, Čikugo, Budzeno, Bungo, Hidzeno, Higo, Hiūgos, Sacumos ir Osumio žemės).

Dabar Kiūšiū regioną () yra politiškai apibrėžtas regionas, kuris susideda iš 7 Kiūšiū salos prefektūrų ir Okinavos prefektūros.

## Istorija
Mitai mini šią salą kaip vieną pirmųjų, kurią pagimdė deivė Izanami. Jos senasis pavadinimas buvo *Cukuši*. Ji yra laikoma japonų civilizacijos lopšiu, joje dažniausiai lokalizuojamos seniausios japonų valstybės.

Po administracinių reformų VIII a. pradžioje, Kiūšiū ir aplinkinės salos tapo atskiru regionu (道 *do*) – Saikaido. Saloje buvo suformuotos 9 žemės, kurios ir suteikė naują pavadinimą salai – „Devynios provincijos“.

## Regiono administravimas
Dabartiniame Kiūšiū regione yra septynios prefektūros: Fukuokos, Kagošimos, Kumamoto, Mijazakio, Nagasakio, Oitos ir Sagos. Regionui taip pat priklauso toliau į pietus esančios salose išsidėsčiusi Okinavos prefektūra.

Didžiausias salos miestas yra Fukuoka – stambus uostas ir sunkiosios pramonės centras. Kiti svarbūs pramoniniai centrai yra Kitakiūšiū ir Omuta. Svarbiausias salos uostas yra Nagasakis.

## Šaltiniai
Azorai

**Azorai** (), administraciškai **Azorų autonominis regionas** () – vulkaninių salų archipelagas Atlanto vandenyno centrinėje dalyje apie 1500 km nuo Portugalijos, kuriai jie priklauso, ir 1900 km nuo Šiaurės Amerikos pakrantės, tarp 37° ir 40° šiaurės platumos ir 27° ir 34° vakarų ilgumos. Sudaro administracinį Portugalijos regioną.

Salų bendras plotas apie 2,2 tūkst. km² (didžiausia San Migelio sala – 747 km²), gyventojų skaičius – 262 tūkstančiai (2001). Administracinis centras: Ponta Delgada (San Migelis). Kitos stambesnės gyvenvietės – Angra (Terseira), Horta (Fajalas).

## Salyno geografija

Devynios salos išsidėsčiusios trimis grupėmis 650 km ilgiu:
* Vakarų grupė:
** Florešas (*Flores*)
** Korvas (*Corvo*);
* Centrinė grupė:
** Fajalas (*Faial*),
** Grasioza (*Graciosa*),
** Pikas (*Pico*),
** San Žoržas (*São Jorge*),
** Terseira (*Terceira*);
* Rytinė grupė:
** San Migelis (*São Miguel*)
** Santa Marija (*Santa Maria*).
Salynui taip pat priklauso keletas negyvenamų salelių.

Salų paviršius kalnuotas, išraižytas gilių griovų. Pakrantės uolėtos. Salų kilmė vulkaninė, užgesusių ugnikalnių krateriuose tyvuliuoja ežerai. Salose jaučiamas seisminis aktyvumas.

Klimatas švelnus ir šiltas (vidutinė temperatūra žiemą 18-19&nbsp;°C, vasarą 24-25&nbsp;°C). Atmosferos kritulių požiūriu klimatas panašus į Viduržemio jūros klimatą, nes vasaros visada sausos. Kalnuose iškrinta sniego, žemesnėse vietose šalnų nebūna.

## Istorija

Salas pirmieji atrado finikiečiai, vėliau jas lankė normanai ir arabai, tačiau ilgainiui jos buvo užmirštos.

1431 m. iš naujo atrado portugalai. Gyventojų čia jie nerado ir patys kolonizavo salas. Čia apsigyveno daugiausia Pirėnų pusiasalio gyventojai. Vėliau atvyko ir kolonistų iš kitų Europos dalių – šiaurės Prancūzijos ir Flamandijos.

1580–1640 m. priklausė Ispanijai. Valdant ispanams čia atsikėlė daug maurų iš Ispanijos, kurie prisidėjo prie ekonominio salų pakilimo. 1640 m. salos grįžo Portugalijos valdžion. Nuo 1831 m. Portugalijos užjūrio teritorija. 1931 04 04–1931 05 02 Madeiros karinės chuntos kontrolė (vadinama Atlantidos Respublika). Po Antrojo pasaulinio karo čia įsikūrė amerikiečių oro ir jūrų pajėgų bazės. Nuo 1976 m. saloms suteikta dalinė autonomija, kuri 1979 m. buvo praplėsta.

## Ekonomika
Salų ekonomika didžiąja dalimi remiasi turizmu, taip pat žemės ūkiu (vynuogių, citrusinių vaisių, kukurūzų, kviečių, cukrašvendrių auginimas, gyvulininkystė) ir žvejyba. Anksčiau taip pat verstasi banginių medžiokle.

Santa Marija, San Migelio ir Terseiros salose yra tarptautiniai oro uostai, kuriuos aptarnauja vietinė aviakompanija SATA. Tarp rytinės ir centrinės dalies salų yra vandens susisiekimas.

## Kita
Fantastinėje literatūroje kartais nurodoma, kad Azorų salos yra legendinės Atlantidos likučiai.

## Pastabos ir šaltiniai

## Nuorodos
Politinė geografija

**Politinė geografija**, remdamasi moksliniais metodais, tiria simbolinių sąsajų tarp erdvinių vienetų ir tautiškumo/kultūros/religijos mastą ir procesus. Politinė geografija, taip pat ir lietuviškoje literatūroje, dažnai laikoma geopolitikos sinonimu.

Politinės geografijos pradžia tapatinama su A. R. Turgot ir I. Kanto paskaitomis, kuriose jau galima rasti šį terminą, apibrėžiamą kaip atskirų politinių vienetų priklausomybę nuo jų fizinių - geografinių sąlygų. Friedrich Ratzel (1844–1904), kuris 1886–1904 m. profesoriavo Leipcigo universitete, savo darbuose padėjo geopolitikos kaip savarankiško mokslo metodologinius pamatus, kurie išliko nepasikeitę ir XX-ame amžiuje. Tačiau tik po Pirmojo pasaulinio karo prasidėjo spontaniškos politinės geografijos (geopolitikos) vystymasis Europoje ir Lietuvoje.

Politinė geografija apima labai platų tyrimų lauką. Tarp tyrimo objektų yra:
* lokaliniai ir globaliniai konfliktai
* ekologinės temos
* politinio identiteto, simbolinio reprezentavimo klausimai

Žymiausiu lietuvių politinės geografijos ir geopolikos mokslininku laikomas Kazys Pakštas, kuris šia tema išleido knygą „Baltijos Respublikų politinė geografija“ (1929 m.). Politinės geografijos tema K. Pakštas taip pat paskelbė nemažai straipsnių spaudoje – „Iš praėjusio dešimtmečio į ateinantį“ (1928), „Lietuvos ribų problema“ (1939), „Baltoskandijos konfederacija“ (1936), „Kodėl Lietuva turi būti nepriklausoma?“ (1943) ir kt.

## Šaltiniai
Geopolitika

**Geopolitika** – politologinė teorija, atsiradusi XIX–XX amžių sandūroje, kuri teigia vyraujantį geografinių sąlygų poveikį visuomeniniams – politiniams procesams. Dažnai laikoma politinės geografijos sinonimu ir socialinės geografijos dalimi.

*Geopolitikos* sąvoką įvedė švedų mokslininkas Rudolf Kjellén (1864–1922) Pirmojo pasaulinio karo metu.

Iki Pirmojo pasaulinio karo ir tuoj po jo vyravo idealistinės nuotaikos, demokratinės santvarkos, žmogaus ir tautų teisių idėjos. Kaip tik tuo metu valstybės pradeda suvokti viena kitą kaip suverenius darinius ir pripažinti jų teisę egzistuoti. Valstybės nebesiekia ekstrapoliuoti savo tvarkos visam pasauliui, o pradeda skaitytis ir su kitų panašių į save darinių egzistavimu.

Tačiau netrukus kyla nusivylimas demokratišku valstybės valdymo modeliu. Imama abejoti individų įtakos valstybei svarba. Peržiūrimos ir taikaus valstybių koegzistavimo idėjos. Būtent šioje atmosferoje iškyla geopolitinis pasaulio aiškinimas kaip atsvara socialiniam. Jis propagavo determinizmą, pagrįstą valstybės teritoriniais veiksniais bei jos geografine padėtimi. Šis požiūris atitiko nusivylimo demokratija nuotaikas ir tuo pasitarnavo autoritariniams režimams. Ne veltui geopolitinės studijos ypač suklestėjo tarpukario Vokietijoje.

Po to, kai 1924 m. Karl Haushofer išleido savo knygą „*Geopolitik des Pazifischen Ozeans*“, įkūrė Geopolitikos institutą prie Miuncheno universiteto ir pradėjo leisti „*Zeitschrift für Geopolitik*“, prasidėjo geopolitikos suklestėjimas. Svarbius darbus geopolitikos tema tuo metu rašė Londono universiteto profesorius Hallford J. McKinder („*Britain and the Britain Seas*“) bei prancūzas geografas Jean Gottmann.

Geopolitine tematika daug yra parašęs ir Lietuvos mokslininkas Kazys Pakštas. 1939 m. knygą „Geopolitika“ išleido ir kitas žymus Lietuvos geografas Stanislovas Tarvydas (1903–1975). Joje išreikštas ypač negatyvus požiūris į tautines mažumas, Europa apibūdinama kaip klaikus miškas, kuriame siaučia plėšikai. Pokaryje dėl šios knygos S. Tarvydui teko išeiti iš universiteto ir viešai pasmerkti leidinio idėjas.

## Bibliografija
* Laurinavičius, Č.; Motieka, E.; Statkus, N. *Baltijos valstybių geopolitikos bruožai*. Vilnius: LII leidykla, 2005.
* Criekemans, David, *Geopolitiek, 'geografisch geweten' van de buitenlandse politiek?*, Garant, Antwerpen/Apeldoorn, 2007.- 848 p.: ill..- ISBN 90-441-1969-9

## Nuorodos

* Apie „istorinės geopolitikos“ discipliną
Lietuvos santykiai su Estija ir Latvija 1918–1940

## Pripažinimas
Estija Lietuvą ** pripažino 1921 m. gegužės 19 d. Latvijos Respublika 1919 m. rugsėjo 8 d. pripažino Lietuvos Respubliką *[[de facto]]*, o 1921 m. vasario 23 d. – *de jure*.

## Bendradarbiavimo pastangos

Nors dažnai buvo deklaruojama, kad Baltijos valstybės turėtų glaudžiai bendradarbiauti dėl savo geopolitinės padėties, realybėje šie santykiai buvo gana riboti. Visų pirma glaudesniems Lietuvos santykiams su šiaurinėmis kaimynėmis trukdė užsitęsęs konfliktas su Lenkija. Lenkai, supratę kokią svarbią vietą užima Latvija Lietuvos-Lenkijos konflikte, pradėjo Latvijoje stiprią antilietuvišką propagandą ir piršo latviams mintį, kad Latvija sąjungą turėtų sudaryti su Lenkija.

Baltijos valstybės per visą tarpukario laikotarpį niekada nesutarė užsienio ir gynybos klausimais. Tik 1934 m. tepavyko sudaryti Lietuvos, Latvijos ir Estijos santarvės ir bendradarbiavimo sutartį, kurios 1 paragrafas sako, kad savo taikingoms pastangoms koordinuoti trys vyriausybės pasižada tartis užsienio politikos bendros svarbos klausimais ir teikti savitarpio politinę ir diplomatinę pagalbą tarptautiniuose santykiuose.

Sutartis buvo palikta atvira, tikintis Suomijos įsitraukimo, tačiau Suomija labiau orientavosi į Skandinaviją ir bendradarbiavimu su Baltijos šalimis galimybėmis nesusidomėjo.

## Baltijos šalių bendradarbiavimas Tarybų Sąjungos agresijos akivaizdoje

Lietuvos, Latvijos ir Estijos santarvės ir bendradarbiavimo sutarties nuostatai praktiškai nebuvo įgyvendinti net ir didžiausios grėsmės po Ribentropo-Molotovo akto pasirašymo akivaizdoje. Visų trijų valstybių atstovai su Maskva bendravo atskirai ir karinių bazių steigimo klausimais, ir pilnos okupacijos pradžioje.
Baltijos santarvės idėja sklandė dar neatkūrus Baltijos valstybių nepriklausomybės.

## Nuorodos
* Estijos – Lietuvos dvišaliai santykiai
Geležies amžius

**Geležies amžius** – priešistorinis archeologinis laikotarpis, kuris pagal trijų periodų sistemą eina po akmens ir bronzos amžių. Geležies amžiui būdingas geležies įrankių ir ginklų naudojimas. Po geležies amžiaus, priklausomai nuo kultūrinio arealo, seka antika arba ankstyvosios istorinės kultūros.

Ankstyvoji istorija prasideda su rašto naudojimu. Priklausomai nuo to, ar konkreti civilizacija jau turėjo raštą ar ne, geležies lydymas ir apdirbimas patenka į priešistorę (Vidurio ir Rytų Europa) arba ankstyvąją istoriją (Viduržemio jūros baseinas, Artimieji Rytai, Kinija, Indija). Geležies amžiaus metu daugelio kultūrų žmonės pradėjo naudoti raštą. Dėl to daugelyje regionų geležies amžius yra priešistorės pabaiga. Po geležies amžiaus (priklausomai nuo konkrečios kultūros) prasidėjo Antika arba Tautų kraustymosi periodas.

Geležies amžius Viduržemio jūros regione prasidėjo apie 1100 m. pr. m. e., šiaurės Europoje – 800 - 700 m. pr. m. e. Kinijoje geležies amžius prasideda apie 600 m. pr. m. e., Afrikoje apie 500-400 m. pr. m. e., Pietų Afrikoje apie 200 m. pr. m. e.

Kaip ir kitų priešistorinių laikotarpių atveju, geležies amžiaus chronologinės ribos gerokai svyruoja priklausomai nuo kultūrinės ir geografinės aplinkos. Be to, kai kurios civilizacijos neturėjo geležies amžiaus, pvz., prieškolumbinės Amerikos civilizacijos. Taip pat svarbu pažymėti, kad „geležies amžius“ nėra evoliucinė pakopa, bet naudojamas pabrėžti technologijos, kuri paveikė kai kurias, ypatingai europines, kultūras reikšmę.

## Vidurio Europa
Vidurio Europoje geležies amžius prasideda apie 800 m. pr. m. e. Vidurio Europos geležies amžius yra dalijamas į keletą periodų:
* Senasis geležies amžius (800-450 m. pr. m. e.), vadinamasis Halštato periodas
* Vėlyvasis geležies amžius (450- 30/15 m. pr. m. e.), vadinamasis Lateno periodas
* Imperatoriškasis periodas (į rytus nuo limų, vadinamoji *Germania Libera*)

Apie Lietuvos geležies amžiaus periodizaciją žr. Geležies amžius Lietuvoje.

Svarbiausi Vidurio Europos geležies amžiaus archeologiniai paminklai:
* kapinynai Kleinbazelyje
* pilkapis Harde
* Biskupino kaimas dabartinėje Lenkijoje
* Halštatas Austrijoje
* Nešatelio priemiestis Latenas

## Šaltiniai
Reliacinė duomenų bazė

**Reliacinės duomenų bazių valdymo sistemos** – tokios duomenų bazių valdymo sistemos (DBVS), kurios remiasi Edgaro Kodo (Edgar F. Codd) aprašytu reliaciniu modeliu, kurio pagrindinis elementas yra reliacinė lentelė.

Pirmoji beveik pilnai reliacinė DBVS – 1978 m. išleista *Multics Relational Data Store*.

Dauguma šiuolaikinių populiariųjų DBVS palaiko didžiąją dalį E. Kodo suformuluotų taisyklių: Oracle Database, Microsoft SQL Server, IBM DB2, Microsoft Access, MySQL, PostgreSQL, tačiau jomis neapsiriboja. Kiekvienas gamintojas siūlo savus plėtinius ir papildymus, todėl perkeliant duomenų bazę į kitą programą tenka papildomai dirbti.

## Nuorodos
* Tinklinė duomenų bazė
* Objektinė duomenų bazė
Dekarto sandauga

Dviejų aibių **Dekarto sandauga** – aibė visų įmanomų porų, kur pirmas elementas imamas iš pirmos aibės, o antras – iš antros. Aibių *X* ir *Y* Dekarto sandauga žymima *X*×*Y*.

: X \times Y = \left \{ (x,y) | \forall x \in X, \forall y \in Y \}\right.

Dekarto sandauga pavadinta Renė Dekarto vardu.

## Šaltiniai
Lenkijos geografija

**[[Lenkija]]** yra daugiausia vidutinio klimato 312 696 kv. km ploto Vidurio Europos šalis. Baltijos jūros pakrantėje yra du natūralūs uostai, didesnysis Gdansko-Gdynios regione ir mažesnis netoli Ščecino šiaurės vakaruose. Šiaurės rytų regionas, žinomas kaip Mozūrijos ežerynas, yra retai apgyvendintas ir miškingas, jame yra daugiau nei 2000 ežerų. Į pietus nuo ežeryno per visą centrinę Lenkiją tęsiasi lygumos, kurios baigiasi Sudetų kalnais Čekijos ir Slovakijos pasienyje pietvakariuose ir Karpatais Čekijos, Slovakijos ir Ukrainos pasienyje pietryčiuose. bei ties Slovakijos siena pasibaigiantis Sudetų ir Karpatams priklausančių Aukštųjų Tatrų kalnais. Pietryčiuose yra Mažosios Lenkijos ir Liublino aukštumos. Centrinės lygumos susiformavo pleistoceno ledynmečiu veikiant ledynų erozijai. 

Sausumos sienų ilgis - 3528 km. Lenkija ribojasi su Vokietija vakaruose, Čekija ir Slovakija pietuose, Ukraina ir Baltarusija rytuose, Lietuva ir Rusijos Kaliningrado sritimi šiaurės rytuose.

Miškai sudaro 28 % teritorijos.

**Geografinės koordinatės**: 52 00 N, 20 00 E
## Topografija

Šalis tęsiasi 876 km iš šiaurės į pietus ir 689 km iš rytų į vakarus. Vidutinis šalies aukštis virš jūros lygio yra 173 m ir tik 3% teritorijos palei pietinę sieną yra aukščiau nei 500 m. virš jūros lygio. Aukščiausia viršūnė (2499 m) – Rysai – yra Aukštuosiuose Tatruose, 95 km į pietus nuo Krokuvos. Apie 60 kv. km teritorijos netoli nuo Gdansko įlankos yra žemiau jūros lygio.

Kranto linija: 491 km.

## Hidrologija
Ilgiausios upės – Vysla (; 1047 km), pasienyje su Vokietija tekantis Oderis (; 854 km), jo intakas Varta (808 km) ir Vyslos intakas Bugas (772 km). Daugiausiai ežerų yra šiaurinėje šalies dalyje. Šiaurės rytų regione esti Mozūrijos ežerynas, kuriame yra apie 2700 ežerų. Žinomiausi iš jų: Sniardvai, Mauras, Negotynas, Nidos ežeras, Taltas. Suvalkų krašte taip pat gausu ežerų, o didžiausias ir žinomiausias – Vygrių ežeras.

## Didžiausi miestai
* Varšuva (*Warszawa*) – 1 706 624 gyventojų (2008 m.)
* Krokuva (*Kraków*) – 756 583 gyventojų
* Lodzė (*Łódź*) – 753 192 gyventojų
* Vroclavas (*Wrocław*) – 635 900 gyventojų
* Poznanė (*Poznań*) – 567 900 gyventojų
* Gdanskas (*Gdańsk*) – 458 100 gyventojų
* Ščecinas (*Szczecin*) – 411 200 gyventojų
* Bydgoščius (*Bydgoszcz*) – 366 100 gyventojų
* Liublinas (*Lublin*) – 355 000 gyventojų
* Katovicė (*Katowice*) – 317 600 gyventojų
* Balstogė (*Białystok*) – 294 800 gyventojų
* Gdynia (*Gdynia*) – 252 800 gyventojų
* Čenstakava (*Częstochowa*) – 246 900 gyventojų
* Radomas (*Radom*) – 227 000 gyventojų
* Sosnovecas (*Sosnowiec*) – 226 000 gyventojų
* Kelcai (*Kielce*) – 208 200 gyventojų
* Torūnė (*Toruń*) – 208 000 gyventojų
* Glivicė (*Gliwice*) – 199 500 gyventojų
* Zabžė (*Zabrze*) – 191 300 gyventojų
* Bytomas (*Bytom*) – 187 900 gyventojų
* Belsko-Biala (*Bielsko-Biała*) – 176 900 gyventojų
* Olštynas (*Olsztyn*) – 174 500 gyventojų
* Žešuvas (*Rzeszów*) – 163 100 gyventojų

## Nuorodos
Užsienio politika

**Užsienio politika** – politinių tikslų rinkinys, kuriuo siekiama apibrėžti kaip konkreti valstybė sąveikaus su kitomis pasaulio šalimis. Užsienio politika paprastai skirta apginti šalies nacionalinius interesus, nacionalinį saugumą, įgyvendinti ideologinius tikslus bei užtikrinti ekonominį klestėjimą. Užsienio politika gali būti įgyvendinama taikiomis priemonėmis – diplomatija, taikiu bendradarbiavimu, taip pat agresyviais veiksmais, karu ir išnaudojimu. XX a. užsienio politikos reikšmė ypač padidėjo, nes praktiškai kiekviena šalis gali sąveikauti su kitomis vienokia ar kitokia diplomatine forma.

Sprendžiamąjį vaidmenį užsienio politikoje paprastai atlieka valstybės vadovas. Politiką įgyvendina vykdomosios valdžios institucijos, tiesiogiai užsienyje – diplomatinės atstovybės ir, iš dalies, konsulinės įstaigos. Tam tikrą įtaką užsienio politikai gali turėti ir įstatymų leidžiamoji valdžia – ratifikuojant tarptautines sutartis ir pan.

Užsienio politika paprastai skirta ginti šalies nacionalinius interesus, nacionalinį saugumą, ideologinius tikslus ir ekonominę gerovę.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Tarptautiniai santykiai
* Lietuvos užsienio politikos gairės
Prancūzijos regionai

Nuo 2016 m. Prancūzija yra suskirstyta į 18 administracinių **regionų** (, vns. *région*), iš kurių 13 yra europiniai ir 5 užjūrių. Liepos mėn. buvo patvirtinti naujieji regionų pavadinimai. Žemyniniai regionai skirstomi į departamentus.

Regionai Prancūzijoje buvo įkurti 1982 m., sugrupuojant departamentus į didesnius vienetus ir suteikiant jiems teisinį statusą. Iki 2016 m. Europinė Prancūzija buvo suskirstyta į 22 regionus. Nuo 2014 m. buvo nuspręsta regionų skaičių mažinti.

## Užjūrių Prancūzijos regionų sąrašas

Prie Prancūzijos administracinių regionų taip pat priskiriami 5 užjūrių departamentai (DOM):

## Europinės Prancūzijos regionų sąrašas

Čia pateikiamoje lentelėje išvardintas naujųjų ir senųjų regionų skirstymas į departamentus:

## Statistika

### Prancūzijos administraciniai regionai

### Prancūzijos užjūrio regionai ir užjūrio valdos

*Pastaba*: *2014, **2017, ***2018

## Šaltiniai