open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Reliatyvistinis sunkiųjų jonų priešpriešinių srautų greitintuvas

**Reliatyvistinis sunkiųjų jonų priešpriešinių srautų greitintuvas** (, **RHIC**) – greitintuvas pastatytas Brookhaven nacionalineje laboratorijoje, Niujorke. Jis skirtas tyrinėti pirmapradę materiją, kuri egzistavo labai trumpą laiką iškart po didžiojo sprogimo. Juo taip pat tyrinėjama protonų struktūra. Dabar tai pats didžiausias ir galingiausias tokio tipo greitintuvas pasaulyje, išsiskiriantis tuo, kad gali priešpriešiniais srautais sudurti vienodo sukinio protonus.
Hokingo spinduliavimas

**Hokingo spinduliavimas** () – šiluminis spinduliavimas, kurį turėtų skleisti juodosios bedugnės dėl kvantinių efektų. Pavadintas britų fiziko Stiveno Hokingo (Stephen Hawking) garbei, kuris pirmasis teoriškai pagrindė tokio spinduliavimo egzistavimą 1974 m.

## Bendras supratimas
Juodoji bedugnė – erdvės sritis, kurioje gravitacinė jėga tokia stipri, kad net šviesa negali ištrūkti iš jos traukos lauko. Seniau buvo manoma, kad juodoji bedugnė nespinduliuoja jokių dalelių arba elektromagnetinių bangų. Tačiau S. Hokingas remdamasis kvantine lauko teorija iškreivintoje erdvėje įrodė, kad tokių objektų spinduliavimas tapatus šiluminei spinduliuotei.

Šis spinduliavimas pagrįstas teorija, jog vakuume trumpą laiką gali savaime susidaryti ir tuojau pat išnykti dalelės ir jos antidalelės pora. Jei tai įvyksta ties juodosios bedugnės riba, viena dalelių gali nukristi į bedugnę, o antroji – išlėkti į atvirą kosmosą, sukurdama spinduliavimą. Taigi procesas vyksta ne pačioje juodojoje bedugnėje, o ties jos paviršiumi.

## Spinduliavimo procesas
Juodoji bedugnė spinduliuoja šiluminį spinduliavimą, kurio temperatūra (Planko vienetais) lygi
: T_H = \frac{\kappa}{2 \pi},
kur *G*, *c*, \hbar ir *k* prilyginami 1, o \kappa lygus paviršiniam pagreičiui prie įvykių horizonto.
Švarcšildo spindulio juodosios bedugnės spinduliavimas lygus absoliučiai juodo kūno spinduliavimui ir užrašomas formule
:T = \frac{\hbar c^3}{8 \pi G M k} \;\quad \left(\approx \frac{1.227 \times 10^{23}\; \text{kg}}{M}\; \text{K} = 6.169 \times 10^{-8}\; \text{K} \times \frac{M_\odot}{M} \right)\,,

kur \hbar yra mažoji Planko konstanta, c šviesos greitis, k Bolcmano konstanta, G gravitacijos konstanta, M juodosios bedugnės masė, o M_\odot - Saulės masė.

Negaudama papildomos masės (energijos) juodoji bedugnė „išgaruotų“ per

t\approx 2.1\times 10^{67}\times \left(\frac{M}{M_\odot}\right)^{3} metų.

Reikia pažymėti, kad šilumos mainai visada vyksta perduodant ją iš karštesnio į šaltesnį kūną. Taigi, šiame Visatos evoliucijos etape juodųjų bedugnių „garavimas“ nevyksta – reliktinio spinduliavimo temperatūra (~2,725 K) yra gerokai aukštesnė net už milijoną kartų lengvesnės nei Saulė juodosios bedugnės temperatūrą. Mėnulio masės juodoji bedugnė dabartinėje Visatoje spinduliuotų maždaug tiek pat, kiek ir sugeria. Dar mažesnės bedugnės skleistų daugiau spinduliavimo nei sugeria, tokiu būdu prarasdamos masę (taigi toliau mažėdamos).
Karpėnai

**Karpėnai** – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, dabartinės Naujosios Akmenės pietrytinėje dalyje. Didžiausi klinties kiekiai Lietuvoje išgaunami Karpėnų telkinyje, esančiame Akmenės cemento gamyklos apylinkėse. Karjero gavybos pajėgumai siekia 4 mln. tonų per metus, tačiau šiuo metu išnaudojami tik 15–20 proc. Yra Karpėnų geležinkelio stotis.

## Istorija

Kaimo apylinkėse rastas akmeninis kirvelis su skyle kotui. Dar prieš Antrąjį pasaulinį karą Lietuvos geologų šio kaimo apylinkėse buvo išžvalgyti gausūs cementui gaminti tinkamų klinčių klodai. 1945 m. liepos 27 d. Lietuvos TSR Vyriausybė nutarė čia statyti cemento gamyklą, 1947 m. pradėti gamyklos statybos darbai. 1952 m. sausio 31 d. Lietuvos TSR Aukščiausiosios tarybos prezidiumo įsaku Karpėnų darbininkų gyvenvietė pavadinta „miesto tipo gyvenviete Naująja Akmene“.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* UAB „Karpėnų keramika“ 
* Šiaurės žemaičių telšiškių tarmės pavyzdys iš Karpėnų, saugomas Lietuvių kalbos instituto Tarmių įrašų duomenų bazėje
Joachim von Ribbentrop

**Joachimas fon Ribentropas** (; 1893 m. balandžio 30 d. – 1946 m. spalio 16 d.) – Vokietijos užsienio reikalų ministras nuo 1938 iki 1945 m. Pripažintas kaltu dėl karo nusikaltimų Niurnbergo karo tribunolo ir 1946 m. pakartas.

## Biografija
Gimė karininko šeimoje. Vaikystėje svajojo tapti smuikininku. Iki Pirmojo pasaulinio karo gyveno Anglijoje, JAV, Kanadoje. Prasidėjus karui grįžo į Vokietiją ir savanoriu įstojo į husarų pulką. Kaip generolo adjutantas dalyvavo Paryžiaus taikos konferencijoje. Išėjęs į atsargą užsiėmė ūkine veikla. 1932 m. įstojo į Nacionalsocialistinę vokiečių darbininkų partiją. 1936–1938 m. buvo Vokietijos ambasadorius Didžiojoje Britanijoje. 1938-1945 m. Vokietijos užsienio reikalų ministras. 1936 pasirašė Antikomintero paktą, kuris buvo nukreiptas prieš SSRS. 1939 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė Molotovo – Ribentropo paktą, kuris tapo pretekstu Vokietijai pradėti Antrąjį pasaulinį karą. 1945 m. birželį suimtas Hamburge (Didžiosios Britanijos okupacinė zona).

## Išnašos
Palikyras

**Palikiras** () – Mikronezijos sostinė (nuo 1989 metų), esanti Ponpėjos salos šiaurės vakarinėje dalyje, už 8 km. nuo didžiausio miesto Kolonijos. Miestelis turi apie 5000 gyventojų (2004) ir yra Sokeso savivaldybėje.

## Aprašymas
Palikiras nuo seno buvo mažas kaimelis netoli nuo administracinio centro Kolonijos. Svarbą įgavo po 1979 m., kuomet Mikronezija paskelbė nepriklausomybę nuo JAV. Tuo metu buvo pradėtas planas iškelti sostinę iš Kolonijos ir įkurti ją netoliese esančiame Palikire. Su 15 mln. dolerių parama iš JAV, buvo pradėtas statyti naujas miestas, o oficialiai sostine jis tapo 1989 m.

Nors miestelis yra nedidelis, čia koncentruojasi visi Mikronezijos vyriausybiniai pastatai: Prezidentūra ir Vyriausybė, Kongresas, Teismas. Jie planingai išdėlioti gamtos fone ir sudaro vieningą visuomą. Tai yra viena mažiausių pasaulio sostinių. Yra kelios bažnyčios ir pradinė mokykla. 

## Išnašos
Paveldimos metabolinės ligos

**Paveldimos metabolinės ligos** (PMAL) – tai didelė ligų grupė, kuriai būdingi baltymų, angliavandenių, riebalų apykaitoje arba mitochondrinės energijos produkcijoje dalyvaujančių fermentų defektai – tam tikrų fermentų ar jų kofermentų trūkumas arba nepakankamas aktyvumas. Žinoma virš 1500 įvairių PMAL ligų.

Nors atskiros PMAL ligos dažnis svyrioja nuo 1:10000 iki 1:100000, tačiau bendras jų dažnis nemažas (1:500). Dauguma šių ligų paveldimos autosominiu recesyviniu būdu

## Patofiziologinė klasifikacija ir pavyzdžiai
* Didelių, sudėtingų molekulių sintezės ar katabolizmo defektai
** eiga lėtinė, progresuojanti, gali būti įgimtų anomalijų.
** prarandami įgyti įgūdžiai, regresuoja psichika.
** Priklauso lizosominės, peroksisominės ligos, įgimti glikozilinimo defektai, cholesterolio biosintezės įgimti sutrikimai.

* Intoksikacinio tipo – sukeliančios intoksikaciją tarpiniais produktais
** Pvz., organoacidurijos, aminoacidopatijos, šlapalo ciklo defektai
** Laboratoriniai rodikliai:
*** metabolinė acidozė
*** ketoacidozė
*** hipoglikemija su ketonurija
*** hiperamonemija (kvėpuojamoji alkalozė pereina į metabolinę acidozė)
** Gydymas:
*** nutraukti baltymų tiekimą
*** skirti gliukozės ir elektrolitų infuziją
*** taikyti ekstrakorporinę detoksikaciją
* Metabolinės ligos su sutrikusiu energijos metabolizmu
** Pvz., mitochondriopatijos (oksidacinio fosforinimo defektai): piruvato dehidrogenazės, Krebso ciklo, kvėpavimo grandinės, ATF sintazės defektai
** Laboratoriniai rodikliai:
*** acidozė
*** ketonurija
*** laktatas
** Gydymas:
*** bikarbonato infuzijos
*** vitaminai (B1, B2, C, K1, K3, E, biotinas)
*** lipoinė rūgštis, koenzimas Q, karnitinas

## Kada įtarti PMAL
PMAL gali pasireikšti bet kuriame amžiuje, dažniausiai kūdikystėje arba vaikystėje. Jas gali provokuoti badavimas, alkis, šaltis, karštis, fizinis krūvis, emocinis stresas.
Pagrindiniai simptomai:
* vangumas, blogas apetitas
* raumenų hipotonija (silpnumas)
* pasikartojančios metabolinės komos (hipoglikeminės, ketoninės, hiperamoneminės).
* epilepsinės encefalopatijos priepuoliai
* amoniako kvapas iš burnos, specifinis kūno kvapas
* dismorfiniai bruožai
* kepenų patologija (padidėjimas, nepakankamumas, cirozė)
* psichomotorinio vystymosi atsilikimas
* fizinio krūvio netoleravimas

## PMAL gydymo principai
* Dažniausiai pradedama gydyti ūminės metabolinės krizės metu, kai diagnozė dar nežinoma:
** katabolizmo slopinimas
** Reikiamos energijos teikimas
** Detoksikacija – besikaupiančių metabolitų šalinimas
* Ūminės metabolinės krizės metu reikia laikytis visoms metabolinėms ligoms bendros gydymo strategijos tol, kol bus žinomi selektyvaus skriningo rezultatai.
* Patikslinus diagnozę, taikoma specifinė terapija.
* Įveikus ūminės krizės pavojų, reikalingas ilgalaikis lėtinės ligos gydymas.
Superlaidusis superkolaideris

**Superlaidusis superkolaideris** (Superconducting Super Collider (SSC)) – žiedinis greitintuvas, kuris turėjo būti pastatytas Waxahachie, Teksasas. Buvo planuojama, kad jis turės 87 km ilgio žiedą ir galės protonams suteikti 20 TeV energiją, kurios pakaktų sukurti higso bozoną – dalelę, numatyta standartinio modelio, bet dar neaptiktą. Projekto vadovas buvo Roy Schwitters Teksaso ir Harvardo universitetų fizikas.

## Istorija

Projektas pasiūlytas 1983 metų gruodį, atlikus techninių ir ekonominių galimybių studiją. 1987 m. pradėta ieškoti tinkamos vietos statybai. 1988 m. lapkrityje pasirinktas Teksasas, o statybos darbai pradėti 1991 m. Bendra projekto vertė numatyta daugiau nei 8 milijardai JAV dolerių.

## Projekto nutraukimas

Projektas buvo nutrauktas 1993 m., išleidus 2 milijardus dolerių ir pastačius 20 % viso įrenginio.

## Nuorodos
* SSC projekto puslapis 
* Super Boondoggle Time To Pull The Plug On The Superconducting Super Collider
Liubarto tiltas

**Liubarto tiltas** (arba ***Naujasis Žvėryno tiltas***) – tiltas per Nerį Vilniuje. Vienas iš nedaugelio Vilniaus metalinių tiltų (kiti daugiausia gelžbetoniniai). 1981 m. birželį patvirtinti tilto projektiniai pasiūlymai. Nauju tiltu turėjo būti nukreiptas maršrutinis transportas vietoje prastos būklės Žvėryno tilto. Transporto eismas per tiltą atidarytas 1987 m. rugpjūčio 7 d., o avarinės būklės Žvėryno tiltu paliktas tik pėsčiųjų ir lengvojo transporto eismas.

Projektą parengė „Lengispro transmosto“ specialistai, vadovaujami inžinieriaus Vitalijaus Sergejevičiaus Kisliakovo, statė penkto Rygos tiltų statybos tresto 24 būrys.

2025 m. pradėti tilto kapitalinio remonto darbai. Numatoma atnaujinti tilto važiuojamąją dalį, pėsčiųjų takus, turėklus ir laiptus, padengti apsaugine danga metalines konstrukcijas, įrengti hidroizoliaciją, naujus apšvietimo stulpus ir kelio apsauginius atitvarus, performuoti mažai naudojama kelio juostą Žvėryno kryptimi ir ją panaudoti pėsčiųjų takui.

## Išnašos
Edwin Hubble

**Edvinas Pauelas Hablas** (1889 m. lapkričio 20 d. – 1953 m. rugsėjo 28 d.) – amerikiečių astronomas, atradęs kitas galaktikas už Paukščių tako galaktikos ribų ir galaktikų raudonąjį poslinkį (t. y. įrodęs, kad galaktikos tolsta viena nuo kitos – žr. Didysis Sprogimas).

JAV nacionalinės MA akademikas (1927) m. Nuo 1919 m. vadovavo Maunt Vilsono observatorijai. Svarbiausi darbai iš ūkų ir galaktikų fotografavimo ir tyrimo. 1922 m. suskirstė ūkus į užgalaktinius (dabar vadinami galaktikomis) ir galaktinius (dulkių ir dujų debesys Galaktikoje). Nagrinėdamas Andromedos, Trikampio ir NGC6822 galaktikų fotografijas, 1924 m. pastebėjo, kad šių galaktikų kraštinės sritys sudarytos iš žvaigždžių, ir taip įrodė, jog užgalaktiniai ūkai yra atskirų žvaigždžių sistemos. Fotografijų tyrimas parodė, kad tarp žvaigždžių yra daug cefeidžių; iš jų stebėjimų Hablas nustatė nuotolius iki Andromedos, Trikampio galaktikų (1925) m. Tirdamas užgalaktinius ūkus, nustatė, kad galaktikos yra spiralinės, elipsinės ar netaisyklingos formos, ir pagal tai jas suklasifikavo (1926) m. Įrodė, kad šviesūs ūkai apšviečiami arti esančių žvaigždžių.

1929 m. atrado, kad galaktikų tolimo greitis (raudonasis poslinkis) yra tiesiogiai lygus jų nuotoliui nuo stebėtojo (Hablo dėsnis), tuo stebėjimais įrodydamas Visatos plėtimosi faktą. Po II pasaulinio karo atnaujino tyrimus Maunt Vilsone ir padėjo projektuoti Maunt Palomaro observatoriją . 1953 m. atrado naują kintamųjų žvaigždžių tipą. Edvino Hablo vardu pavadintas didžiausias kosminis teleskopas.

## Nuorodos

* http://www.aktv.lt/~namaig/pages/astronomai/hablas.htm
Fermionas

**Fermionas** – elementarioji dalelė, sudaranti atomus ir dažnai aptariama teorinės fizikos moksluose. Elektronas yra elementarus (paprastasis) fermionas. Protonai vadinami kompoziciniais (sudėtiniais) fermionais. Šios dalelės sukinys (*spin*, sutrumpintai *s*) yra pusinis - 1/2, 3/2 (ir t. t.). Ši dalelė pavadinta žymaus italų fiziko Enriko Fermi vardu. 

Standartiniame modelyje fermionai skirstomi į dviejų rūšių elementarius fermionus – leptonus ir kvarkus. Barionai, protonai ir neutronai laikomi fermionais, tačiau jie susideda iš trijų kvarkų. Kadangi daugelyje kvantinių virsmų fermionų skaičius yra tvarus, jie kartais vadinami medžiagos dalelėmis, o bozonai (dalelės su sveiku sukiniu) – sąveikos jėgų nešikliais.

Fermionai paklūsta Fermio ir Dirako statistikai. Tai reiškia, kad jiems galioja Paulio draudimo principas – du fermionai negali vienu metu užimti tos pačios būsenos ir būti tame pačiame erdvės taške.
Kylantysis kvarkas

**Kylantysis kvarkas** – pirmosios kartos kvarkas, kurio krūvis lygus +2/3 e. Tai lengviausias iš visų kvarkų, turintis masę tarp 1,5 ir 4 MeV. Pagal standartinį modelį šis ir krintantysis kvarkas yra sudėtinės nukleonų dalys. Pavyzdžiui, protoną sudaro 2 kylantieji kvarkai ir vienas krintantysis kvarkas, neutroną – vienas kylantysis kvarkas ir du krintantieji kvarkai. (*Pastaba:* didžioji dalis nukleonų masės atsiranda dėl energijos gliuonų lauko, kuris laiko kvarkus drauge, o ne dėl pačių kvarkų masės.)

Kylančiojo kvarko egzistavimo prielaida iškelta 1964 m., kai Murray Gell-Mann ir George Zweig išvystė kvarkų modelį. Atrastas giluminės neelastines sklaidos eksperimento Stenfordo linijiniame greitintuve metu 1967 m.

## Hadronai, turintys kylantįjį  kvarką

* Įkrauti pionai (π±) yra mezonai kurie turi kylantįjį kvarką ir antikrintantįjį kvarką arba atvirkščiai.
* Neutralus pionas (π0) yra tiesinis derinys iš kylančiųjų - antikylančiųjų ir krintančiųjų - antikrintančiųjų kvarkų, kaip ρ ir ω mezonai.
* η ir η' bearomačiai mezonai yra tiesiniai deriniai iš keleto kvarkų - antikvarkų porų, įskaitant kylantysis - antikylantysis.
* Daugelis aptiktų barionų sudaryti iš vieno ar daugiau kylančiųjų kvarkų. Kaip ir nukleonai Δ barionai sudaryti tik iš kylančiųjų ir krintančiųjų kvarkų: Δ++ turi tris kylančiuosius kvarkus, Δ+ turi du ir Δ0 – vieną.

## Nuorodos

* Kvarkų pavadinimai Lietuvos respublikos terminų banke
Srovinės katžuvės

**Srovinės katžuvės** (*Akysidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Dydis nuo 10 iki 22 cm.

## Paplitimas

Paplitusios gėluose vandenyse pietryčių Azijoje.

## Taksonomija
Šeimoje yra 3 gentys, 46 rūšys.

Gentys:
* *[[Acrochordonichthys]]*
* *[[Akysis]]*
* *[[Breitensteinia]]*

## Nuorodos
* Family Akysidae – Stream catfishes
* Srovinių katžuvių (''Akysidae'') iliustracijos ir rūšių sąrašas
Kalninės katžuvės

**Kalninės katžuvės** (*Nematogenyidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – *Nematogenys inermis*. Paplitusios Pietų Amerikoje, Čilėje, gėluose vandenyse.

## Nuorodos
* Family Nematogenyidae – Mountain catfishes
* Nematogenys inermis iliustracija ir rūšies aprašymas
Keistasis kvarkas

**Keistas kvarkas** – antrosios kartos kvarkas, kurio krūvis –1/3 e ir keistumas –1. Tai trečias pagal lengvumą kvarkas (po kylančiojo ir krintačiojo kvarkų).

Pirma **keistoji dalelė** (dalelė, turinti keistąjį kvarką) buvo atrasta 1947 m. (kaip kaonas), tačiau pats keistasis kvarkas nebuvo identifikuotas iki pat 1964 m., kuomet Murray Gell-Mann ir George Zweig išvystė kvarkų modelio teoriją.

## Hadronai, turintys keistąjį kvarką

Hadronai, turintis keistojo valentingumo kvarkų:
* kaonai yra mezonai susidedantys iš keistojo kvarko (ar jo antidalelės) ir kylančiojo arba krintačiojo kvarko;
* η ir η' bearomačiai mezonai ir tiesinės kelių kvarkų – antikvarkų kombinacijos, įskaitnat ir keistąjį – antikeistąjį;
* φ bearomatis mezonas yra gryna keistojo – antikeistojo kvarkų pora;
* keistieji barionai, vadinami hiperonais: Σ ir Λ turi vieną keistąjį kvarką, Ξ turi du ir Ω – tris.
Protono skilimas

**Protono skilimas** yra eksperimentiškai nepatvirtintas radioaktyvusis skilimas, kurio metu protonas skyla į lengvesnes subatomines daleles, paprastai į neutralų pioną ir pozitroną, skilimo metu išspinduliuojamas gama kvantas.
:  p \longrightarrow e^{+}+\pi^{0} \longrightarrow e^{+}+2\gamma

Standartiniame modelyje protonai tam tikras barionų tipas stabilus dėl išsaugoto barioninio skaičiaus. Todėl jie negali skilti į kitas daleles. Bet jeigu didžioji suvienijimo teorija (angl. grand unified theories (GUTs) teisinga, tada ji sugriauna barioninio skaičiaus simetriją ir protonui leidžia skilti. Teorija papildyta dar viena hipotetine dalele X bozonu. Kol kas visi bandymai aptikti ir teoriškai patvirtinti protono skilimą yra nesėkmingi.

## Eksperimentai

Super-Kamiokande neutrinų observatorijoje (Japonija), nustatyta žemiausia galima protono pusėjimo trukmė 1035. Tai yra laikas, kuriam praėjus suskils pusė visų dabar esančių protonų.
Barionas

**Barionai** – fermionai, kurių barioninis skaičius lygus vienetui – sunkiosios elementariosios dalelės (rimties masės ne mažesnės už protono). Šiai grupei priklauso protonai ir neutronai, iš kurių susideda atomų branduoliai.
Mezonas

**Mezonas** – bozonas arba tas pat, kas hadronas su sveiku sukiniu. Standartiniame modelyje mezonus sudaro lyginis kvarkų ir antikvarkų skaičius. Nestabili elementarioji dalelė.
Dygliuotosios nykštukinės katžuvės

**Dygliuotosios nykštukinės katžuvės** (*Scoloplacidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kurioje yra 1 gentis ir 4 rūšys. Dydis – apie 2 cm. Paplitusios Pietų Amerikoje.

## Nuorodos
* Family Scoloplacidae – Spiny dwarf catfishes
* Dygliuotųjų nykštukinių katžuvių (''Scoloplacidae'') iliustracija ir rūšys
Mindaugas Kazakevičius

**Mindaugas Kazakevičius** (taip pat žinomas kaip **Kryžius**; gimė 1973 vasario 8, Panevėžyje) – elektroninės muzikos prodiuseris grupės Exem narys.

## Biografija
Mindaugas Kazakevičius gimė 1973 vasario 8 d. Panevėžyje. 1976 metais jo tėvai atsikraustė į Klaipėdą.  Vėliau Mindaugas persikėlė į Vlnių kur ligšiol gyvena.

Mindaugas Kazakevičius nuo pat vaikystes domėjosi menine veikla, iš pradžių tai buvo P. Gužo piešimo grupė kur jis prasimokė 5 metus. Toliau – Klaipėdos Dailės mokykla, po to Klaipėdos S. Šimkaus aukštesnioji muzikos mokykla. Mindaugo mama, muzikologė, skatino jo domėjimąsi muzikos mokslais. S. Šimkaus mokykloje Mindaugo specialybė buvo mušamieji instrumentai, taigi dabar galime spėti, dėl ko Exem muzika pasižymi preciziškomis perkusijos partijomis.

1989 metais jis su savo draugais įkūrė vieną iš pirmųjų Depeche Mode fanklubų Rytu Europoje. Įtakotas Depeche Mode Kryžius pradėjo domėtis ir kurti elektroninę muziką. Taip pat ten jis gavo savo pravardę. Pagal legendą, dėl to, kad ant kaklo nešiojo didelį metalinį kryžių.

Pirmasis bandymas kurti muzikos grupę, tai dar vidurinių klasių laikų ansamblis su pianinu, taburetėmis vietoj mušamųjų, ir panašiais bandymas patenkinti kūrybos alkį. Taip pat buvo bandoma įrašinėti ir namuose, pasitelkus juostinius magnetofonus ir paprasčiausius instrumentus.

Kryžius yra pagrindinis Exem kompozitorius ir prodiuseris, 2 kartus Exem istorijoje jis ruošė savo solinius projektus. Pirmąjį – 1992 metais. Įtakotas Alan Wilder, Martin L. Gore, J. M. Jarre, jis bandė sukurti šiuolaikiškesnį new-age variantą, o 1996-97 įrašinėjo drum&bass stiliaus albumą. Klausytojų ausų šie projektai taip ir nepasiekė. Albume „Studio“ esanti kompozicija „Feel Good“ buvo paimta pastarojo projekto.
Serie B

**Serie B** – antrasis pagal pajėgumą Italijos futbolo divizionas. Jį sudaro 22 komandos. Čempionatas dažnai vadinamas *cadetti* vardu. Per sezoną komandos po du kartus sužaidžia tarpusavyje – iš viso po 42 mačus. Trys komandos gali iškovoti teisę pakilti į Serie A, o keturios iškrenta į Serie C. Dvi geriausios ekipos automatiškai pakyla į aukščiausią divizioną, o 3-6 vietas užėmusios komandos žaidžia atkrintamąsias varžybas ir jų nugalėtojas gauna paskutinį kelialapį į Serie A (praktiškai identiškas formatas jau ilgą laiką naudojamas Anglijos Futbolo lygoje).

## Istorija

Italijos 2-osios pakopos pirmenybės pradėtos 1904 m. Jose žaisdavo didesnių miestų klubų dukterinės komandos ir mažesnių miestų pagrindinės. 1929 m. įkurta dabartinė lyga, kurioje iš pradžių žaidė 18 komandų, vėliau jų skaičius daugėjo, kol 2004 m. pasirinktas 22 komandų formatas. 2010 m. *Serie B* kaip profesionalų lyga administraciškai atsiskyrė nuo Serie A.

## Sezonai

## Nuorodos
* 
* Samtlige vindere af Serie B (Foot.dk)
* Serie B (Soccerway.com)
Paramaribas

**Paramaribas** () – miestas šiaurinėje Surinamo dalyje, prie Surinamo upės žiočių, greta Atlanto vandenyno, šalies sostinė, didžiausias miestas ir pagrindinis uostas.

Perdirbama ir prekiaujama boksitais, aliuminiu, mediena, ryžiais, cukranendrėmis, citrusiniais. Išvystyta maisto pramonė. Yra Surinamo universitetas (įkurtas 1968 m.), Surinamo muziejus (įk. 1954 m.) su archeologiniais, kultūros ir gamtos istorijos eksponatais, Surinamo kultūros centras (įk. 1947 m.), atogrąžų tyrimo institutas. Miesto architektūra ir kanalai primena Nyderlandus. Netoli miesto yra *Zanderij* oro uostas.

## Istorija

Apie 1640 metus vietose, apgyvendintose vietinių indėnų (čia buvo jų kaimelis), apsigyveno prancūzų kolonizatoriai. Apie 1650 m. vietovė tapo britų kolonijos centrine gyvenviete. Apie 1660 m. miestas atiteko olandams. 1975 m. jis tapo nepriklausomo Surinamo sostine.

## Sportas
* SV Robinhood – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* Politie Voetbal Vrienden (PVV) – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* SV Transvaal – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* SV Voorwaarts – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* Sportvereniging Nationaal Leger (SNL) – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
* SV Slee Juniors – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje lygoje.

## Išnašos

## Nuorodos
*
Telesforas

Graikų mitologijoje **Telesforas** – gydymo dievo Asklepijo sūnus. Jis yra dažnai yra lydimas savo sesers Higėjos. Vaizduojamas berniuku, kurio veidą gaubia gobtuvas. Telesforas simbolizuoja atsigavimą po ligos, vardas reiškia „atnešantis daug pasitenkinimo“. Manoma, kad jo kultas atsirado apie 100 m. Pergame kaip Asklepijo kulto dalis. Telesforo kulto populiarumas ypač išaugo II amžiuje Epidaure, šis miestas yra Asklepijo kulto kilmės vieta.
Orkai

**Orkai** – fantastinių būtybių rasė, veikianti kai kuriuose maginės fantastikos kūriniuose. Nors žodis „orkas“ kilęs iš senosios anglų kalbos, šiuolaikinė jų vartosena atsirado J. R. R. Tolkieno kūryboje. Orkai neretai priešinami su elfais. Pasižymi kovingumu, jėga, žiaurumu, baisia išvaizda. J.R. R. Tolkieno kūriniuose aprašomi orkai yra didžiojo Priešo – Morgoto – kadaise suluošinti elfai, tarnaujantys savo šeimininkams, tačiau giliai širdyje jų nekenčiantys.

Vėliau buvo panaudoti įvairiuose fantastiniuose kūriniuose ir žaidimuose dažniausiai kaip blogio jėgos. Dažnai priskiriamas puikus gebėjimas valdyti didelius kirvius, kuokas – jėgos ginklus.
Pulsas

**Pulsas** ( 'tvinksnis') – arterijų „bangavimas“, atsirandantis širdies kairiojo skilvelio sistolės metu. Pulsas lengviausiai užčiuopiamas tose vietose, kur arterija priartėja prie kūno paviršiaus: riešo srityje (stipininės arterijos), kaklo (bendrosios miego arterijos), kirkšnyse (šlauninės arterijos). Taip pat pulsas čiuopiamas smilkinio srityje (paviršinės smilkinio arterijos), ties širdies viršūne (IV-V tarpšonkauliniame tarpe), virš alkūnės linkio (žastinės arterijos), pakinklio duobutėje (pakinklinės arterijos), vidinėje kulkšnies pusėje (užpakalinės blauzdos arterijos), nugariniame pėdos paviršiuje (nugarinės arterijos). 

Ramybės būklėje normalus žmogaus pulsas 60-90 dūžių per minutę; padažnėjęs pulsas 81-99 k./min.; dažnas pulsas ≥ 100 k./min. (tachikardija); retas pulsas <60 k./min. (bradikardija).

Moters pulsas ramybės būklėje yra 70–80 smūgių per minutę, vyrų – 60–70. 

## Šaltiniai
Šeškevičius A., Kriukelytė D., Gulbinienė J. Slaugos technika. Kaunas, 2008.
## Taip pat skaitykite
* Kraujospūdis
* Širdies ritmas
Kubomedūzos

**Kubomedūza** (*Cubozoa*) – duobagyvių (*Cnidaria*) tipo gyvūnų klasė. Kadangi jų kūno forma panaši į kubą, jos pavadintos kubomedūzomis.
Juda leisdamos vandeniui patekti į kanalus, einančius išilgai raumeninės membranos jų kūno apačioje, ir tada jį išstumdamos. Turi 24 akis, išdėstytas grupelėmis po šešias.

Rūšys Jūrų širšė (*Chironex fleckeri*), *[[Carukia barnesi]]*, Tripedalia maipoensis ir *[[Malo kingi]]* yra patys nuodingiausi vandens gyvūnai. Jų nuodai turi tiek neurotoksinų, tiek hemotoksinų.
Tautologija

**Tautologija** logikoje – tai sudėtinis teiginys, kuris teisingas vien dėl savo formos (nepriklausomai nuo to, ar į jį įeinantys teiginiai yra teisingi, ar klaidingi). Pavyzdžiui, tautologija yra teiginys „Šis namas mėlynas arba netiesa, kad šis namas mėlynas“. Jis teisingas nepriklausomai nuo namo spalvos, tad nieko naujo nepasako. Analogiškai tautologija vadinama ir argumentacijos klaida, kai teiginys išvedamas iš savęs paties (pagal teiginių logikos dėsnį „jei *p*, tai *p*“).

Tautologija susidaro kai žinomai ir neabejotinai visada priešingi teiginiai sujungiami logine operacija *arba*. Matematiškai tai užrašoma kaip

: X \lor \lnot X
(X arba ne X, pavyzdžiui, a > 0 arba a \lnot (X \land \lnot X), \lnot (X \land netiesa) ir pan.

Panaši situacija, kuomet sudėtinis teiginys visada klaidingas nepriklausomai nuo į jį įeinančių teiginių teisingumo, vadinamas vidiniu prieštaravimu (). Matematiškai prieštaravimas užrašomas kaip

: X \land \lnot X.

Logikoje tautologija žymima sutartiniu ženklu \top o vidinis prieštaravimas \bot.

Retorikoje tautologija vadinamas perteklinės kalbos vartojimas (kai tas pat pakartojama nepridedant naujos informacijos).
San Fransiskas (upė)

**San Fransiskas** () – upė Brazilijoje. Tai ketvirta pagal dydį upių sistema Pietų Amerikoje ir ilgiausia tik Brazilijos teritorija tekanti upė.

Prasideda Kanastros kalnagūbryje (Sera da Kanastros nacionalinis parkas), 1070 m aukštyje, pietų Minas Žeraise. Upė didžiąją dalį savo tėkmės plačiu tektonininiu slėniu teka per Brazilijos plokščiakalnį į šiaurę, palei pakrantės kalnyną, vėliau pasuka į rytus sudarydama ribą tarp Bahijos valstijos ir Pernambuko bei Alagoaso valstijų. Ties posūkio vieta vaga slenkstėta. Į Atlanto vandenyną įteka tarp Alagoaso ir Seržipės valstijų, netoli Arakažu miesto.

Pagrindiniai intakai: Paraopeba, das Veljasas, Verde Grandė, Paramirinas, Žakarė, Salitrė (dešinieji), Parakatu, Urukuja, Karinjanija, Korentė, Grandė, San Pedras, Pažeu (kairieji).

Upė teka per mažai apgyvendintas teritorijas ir jos kelyje tėra keli miestai. Dėl menko teritorijos išvystymo tik keli miestai – Petrolina ir Žuazeiras išaugo iki vidutinio dydžio miestų, daugiausia dėl vaisių auginimo, kuris remiasi drėkinamomis žemėmis iš Sobradinijo užtvankos. Mažesni miestai prie upės: Pirapora, San Fransiskas, Žanuarija, Bon Žezus da Lapa, Paulo Afonsas.

Žemupyje yra Sobradinijo tvenkinys (plotas 4200 km²), neleidžiantis sausuoju sezonu (spalį–lapkritį) San Fransiskui išdžiūti. Vandens lygio svyravimų sezoninė amplitudė 9 metrai. Vanduo naudojamas irigacijai ir elektros energijai gaminti. Aukštupyje yra Tres Mariaso hidroelektrinė, žemupyje – Paulo Afonso krioklių ir slenksčių kaskada bei Paulo Afonso 4 hidroelektrinių kompleksas. Upė žemupyje teka sausringomis vietovėmis (sertaunu).

## Laivyba

Priklausomai nuo lietaus upė laivuojama visus metus nuo Piraporos (Minas Žeraisas) iki Petrolinos (Pernambukas) ir Žuazeiro (Bahija) (1370&nbsp;km), prateka per milžinišką Sobradinijo tvenkinį. Nuo XIX a. vidurio šia upės dalimi plaukiojo gariniai laivai *gaiolas*. Atsiradus Sobradinijo užtvankai jie nebegalėjo įveikti susidariusio didžiulio dirbtinio ežero ir yra nebenaudojami. Nedideliais turistiniais laivais galima plaukioti nuo Paulo Afonso iki pakrantės (308&nbsp;km).

## Istorija
Upė pavadinta pagal XVI a. jėzuitų vienuolį Šv. Pranciškų Bordžiją (*São Francisco de Borja*). Iki XIX a. buvo vergų prekybos arterija.


RioSaoFrancisco.jpg|San Fransisko žemupio kilpos
Cachoeira de Paulo Afonso em fluxo alto após abertura de comportas de barragens a montante.jpg|Paulo Afonso krioklys
Nascente límpida do Rio São Francisco.jpg|San Fransisko ištakos
Petrolina - Pernambuco-Brasil02.jpg|San Fransiskas tarp Žuazeiro ir Petrolinos


## Šaltiniai
Holoturijos

**Holoturijos** (*Holothurioidea*) –  dygiaodžių (*Echinodermata*) bestuburių gyvūnų klasė. Dar gali būti vadinami **trepangais**, **jūrų agurkais**. Dešros formos kūnas siekia 40 cm ilgį.

Holoturijų oda yra stipri su kalkinių adatėlių skeletu. Nuo priešų apsisaugo išpurkšdama lipnių gijų rezginį pro išeinamąją angą. Burna yra viename kūno gale. Gyvūnai šliaužioja jūros dugnu. Minta čiuptuvais rinkdamos maistą. Paplitę visame pasaulyje.  

Holoturijos gana plačiai naudojamos Tolimųjų Rytų, Pietryčių Azijos virtuvėse. Japonijoje jos vadinamos *namako* ir dažnai apdainuojamos japonų poezijoje.
Jūrų lelijos

**Jūrų lelijos** (*Crinoidea*) –  dygiaodžių (*Echinodermata*) bestuburių gyvūnų klasė. Gyvena tiek sekliuose vandenyse, tiek gelmėse iki 6000 metrų. Burna kūno viršuje, apsupta čiuptuvų. Žarnynas U raidės formos, ir analinė anga atsiveria netoli burnos. Kaip ir visiems dygiaodžiams, jūrų lelijoms būdinga penkiaspindulinė simetrija, bet jos dažniausiai turi daugiau nei 5 čiuptuvus. Čiuptuvų pakraščiais išsidėsčiusios dvi eilės atšakų - pinulių. Dažniausiai turi stiebelį, kuriuo tvirtinasi prie substrato. Stiebelio kalkiniai nareliai tarpusavyje jungiasi judriai, todėl jis gali įvairiai išlinkti. Stiebelis prie substrato prisitvirtina šaknų formos ūseliais (*cirri*). Dauguma jūrų lelijų prisitvirtinusios gyvena tik jaunos, o suaugusios laisvai plaukioja. Stiebeliui redukuojantis ūseliai išlieka. Žinoma keletas šimtų dabar gyvenančių rūšių, bet seniau buvo labai gausios tiek rūšimis, tiek skaičiumi. Kai kurie stori viduriniojo ir vėlyvojo paleozojaus klinčių telkiniai sudaryti vien iš suirusių jūrų lelijų skeletų.

## Ekologija
### Mityba
Jūrų lelijos minta filtruodamos smulkias maisto daleles iš vandens plunksniškais čiuptuvais.

### Dauginimasis
Jūrų lelijos dauginasi lytiškai. Skirtalytės. Kiaušinėliai ir sperma išleidžiami į vandens srovę, kur įvyksta apvaisinimas. Iš kiaušinėlių išsivysto statinaitės formos dugninės lervos, turinčios viršūninį blakstienėlių kuokštą. Nusėdus ant grunto pradeda augti stiebelis. Subręsta per 10-16 mėnesių. Bestiebių lervos stiebelis nulūžta ir lieka tik ūseliai.

## Judėjimas
Dauguma jūrų lelijų stiebelio neturi ir laisvai plaukioja. Stiebuotosios jūrų lelijos sėslios, bet esant reikalui gali lėtai judėti.

Image:Crinoid_anatomy.png
Image:CrinoidHoldfastRoots.JPG
Image:JurassicCrinoidsIsrael.JPG
Image:OrdCrinoidHoldfasts.jpg
Image:Isocrinus nicoleti Encrinite Mt Carmel.jpg
Jūrų žvaigždės

**Jūrų žvaigždės** (*Asteroidea*) –  dygiaodžių (*Echinodermata*) bestuburių gyvūnų klasė.

Dauguma jūrų žvaigždžių turi 5 rankas, tačiau kai kurios rūšys – net iki 50. Kartais rankos būna trumpos ir primena penkiakampes pagalvėles. Nulaužtas ar nukąstas rankas dauguma jūrų žvaigždžių gali atsiauginti.

Jūrų žvaigždės kūnas iš tiesų yra bekūnė galva, vaikščiojanti jūros dugnu lūpomis. Kūno planą nustatantys genai, kurie įprastai aktyvūs galvoje, jūrų žvaigždėse aktyvūs visame kūno paviršiuje. Kūno planą lemiantys genai, kurie aktyvūs kitose kūno dalyse, jūrų žvaigždėse neaktyvūs arba pasireiškia tik vidinėse struktūrose.

Pasaulyje žinoma apie 1500 jūrų žvaigždžių rūšių.

## Šaltiniai
Ofiūros

**Ofiūros** (*Ophiuroidea*) –  dygiaodžių (*Echinodermata*) bestuburių gyvūnų klasė.

Ofiūrų išvaizda panaši į jūrų žvaigždes. Skirtumas tik tas, kad šios yra plonesnės ir greičiau juda. Kūno skersmuo apie 20 cm. Ofiūrų rankos yra su nedidelių dyglių eilėmis, jungiasi prie disko formos kūno, yra lanksčios ir labai trapios, prisilietus jos lengvai nulūžta. Minta organinių medžiagų liekanomis arba iš viršutinių vandens sluoksnių krintančiomis maisto dalelėmis, kurias surenka ant rankų esančiais dygliukais. Dygliai padeda taip pat ir apsiginti nuo priešų. Ofiūros paprastai gyvena sūriuose vandenyse prie kranto, nors yra gyvenančių jūros gelmėse. Paplitusios Atlanto vandenyne.    

Pasaulyje žinoma apie 2000 ofiūrų rūšių.
* **Pilkoji krepšinė ofiūra**. Jai būdingi šakoti spinduliai.

* **Trapioji ofiūra** (*Ophiothris fragilis*). Kūno skersmuo iki 2 cm, spindulio ilgis iki 10 cm. Kūnas kalkinis, disko formos, skeletas kietas ir šiurkštus, sudarytas iš kalkinių kristalų. Po skeletu išsidėstę vidaus organai, burnos anga. Nuo skeleto į išorę eina 5 ploni, apvalūs, judrūs spinduliai, kuriuos sudaro raumenų apjungtos skersinės kalkinės slankstelių pavidalo pertvaros, dėl to ofiūra gali judinti spindulius, kaišioti juos į plyšius. Įstrigus spinduliui tarp akmenų arba už jo pagauta ofiūra nulaužia spindulį ir pati pabėga. Vėliau spindulys atauga. Tačiau netekusios didesnės dalies savo spindulių, ofiūros žūva.  

Ant spindulių dviem išilginėmis eilėmis auga blakstienėlėmis apaugusios adatėlės. Jų pagalba ofiūros gaudo maistą ir įsideda jį į burną. Spindulyje yra pilna gleivių kanalėlių, neleidžiančių aukai ištrūkti. Minta negyvais gyvūnais, planktonu.  

Ofiūros yra skirtalyčiai gyvūnai. Dauginasi poravimosi būdu visus metus, tačiau vasarą intensyviausiai. Patelės į vandenį išleidžia kiaušinėlius, o patinėliai – spermą. Apvaisintus kiaušinėlius nuneša jūros srovė. Išsiritusios lervos keliauja kartu su planktonu, misdamos mikroskopiniais organizmais. Vėliau jos nusėda ant dugno ir virsta suaugusiomis ofiūromis. 

Ofiūrų nervų sistema primityvi: skiria viršų ir apačią, gerai jaučia grobį. Pasikliauja vien tik instinktais.  

Gyvena gausiais būriais jūros dugne. Kartai susitelkia į milijoninius būrius, sudarydamos kilometrinius spindulių miškus. Labai retai ofiūromis minta menkinės žuvys ir jūrų ežiai.     

* *Amphiura chiajei*. Savo labai ilgais spinduliais įsikasa į smėlėtą jūros dugną. Gyvena Didžiosios Britanijos pakrantėse.

* *Ophipholis aculeata*. Raudonos spalvos ofiūra. Gyvena tarp uolų Arkties vandenyne, šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje, Šiaurės jūroje.
Neutrinų teleskopas

**Neutrinų teleskopas** – įrenginys skirtas registruoti neutrinus. Neutrinai beveik nesąveikauja su medžiaga (jų negalima registruoti tiesioginiais metodais), todėl detektoriai turi būti palyginti dideli, kad galėtų įvykti pakankamai sąveikų tarp medžiagos ir jas būtų įmanoma užfiksuoti. Visos neutrinų observatorijos statomos giliai po žeme, taip išvengiama kosminių spindulių, kurie trukdo tyrimams.

## Detektoriai
Yra keletas neutrinų stebėjimo būdų. Super-Kamiokande observatorijoje Japonijoje yra naudojamas didelės talpos rezervuaras pripildytas vandens. Kai neutrinas patenka į skystį jis pradeda sąveikauti ir sukuria elektroną arba miuoną. Šios dalelės sklisdamos vandenyje skleidžia Čerenkovo spinduliavimą, kuris yra registruojamas fotoelementų. Sudbury observatorijoje Kanadoje naudojamas toks pat registravimo metodas, tačiau rezervuaras yra užpildytas sunkiuoju vandeniu. Taip pat galima neutrinus registruoti chloro (Houmsteiko aukso kasykloje Pietų Dakotoje (JAV)) arba galio (SAGE (Kaukaze, Rusijos ir JAV), GALLEX (Romoje, Europos) eksperimentai) detektoriais. Neutrinas sąveikauja su šiomis medžiagomis ir sukelia branduolines reakcijas:





MINOS ir Nova įrenginai (Fermio laboratorija, JAV) naudoja plastikinius detektorius, kurie švyti sugėrę didelės energijos daleles, atsiradusias dėl sąveikos su neutrinu.
Čiuopikliniai šukuočiai

**Čiuopikliniai šukuočiai** (*Tentaculata*) – šukuočių tipo jūrinių gyvūnų klasė.

Planktoninės formos, dugniniai, šliaužiojantys, giliavandeniai, sėslieji, parazitiniai gyvūnai.
Bečiuopikliai šukuočiai

**Bečiuopikliai šukuočiai** (*Nuda*) – šukuočių tipo klasės jūriniai gyvūnai. Yra plėšrūs, gaudo kitus šukuočius. Klasės skiriamasis požymis yra tai, kad atstovai neturi čiuopiklių.

Mezoglėja - į želė panašus tarpinis sluoksnis tarp vidinio (gastrodermis) ir išorinio (epidermis) dengiamųjų sluoksnių, turi pigmentų, kurie suteikia daugeliui  klasės atstovų  rausvą spalvą. Bečiuopikliai šukuočiai dažnai pasiekia iki 13 cm ilgį.
Blakstienotosios kirmėlės

**Blakstienotosios kirmėlės** (*Turbellaria*) – plokščiųjų kirmėlių (*Platyhelminthes*) tipo gyvūnų klasė.

Tai gan nedideli (1-60 cm) laisvai gyvenantys gyvūnai. Blakstienotosios kirmėlės juda blakstienėlių pagalba. Dauguma yra plėšrios ir aktyviai ieško maisto. Didžioji dalis jų gyvena jūrose ar gėluose vandenyse, bet keletas rūšių prisitaikė gyventi ir drėgnose sausumos buveinėse. Planarijos ir kitos plokščiosios kirmėlės neturi organų, skirtų dujų ir medžiagų apykaitai vykdyti. Dujų apykaita vyksta per plokščio ir plono kūno paviršių, o medžiagų apykaita – per nepaprastai šakotą virškinimo sistemą. Amoniakas iš kūno ląstelių šalinamas tiesiai į aplinką. Šios kirmėlės taip pat turi paprastą šalinimo sistemą, padedančią palaikyti osmosinį balansą tarp gyvūno ir aplinkos, sudarytą ir blakstienėles turinčių lastelių, kurios per šakotus kanalėlius varo vandenį iš kūno į išorę. Ši savybė leido joms apsigyventi gėlame vandenyje ir sausumoje.

* Planarija ()
* Baltoji planarija (*Dendrocoelum lacteum*)
Siurbikės

**Siurbikės** (*Trematoda*) – plokščiųjų kirmėlių tipo gyvūnų klasė. Jūrinės ir gėlvandenės kirmėlės, kurių pasaulyje yra apie 3000 rūšių. Kūnas plokščias, pailgas. Kūną dengia virpamasis epitelis.Virškinimo sistemą sudaro priekinė ir užpakalinė aklinos žarnos, burna yra ties kūno viduriu, pilvinėje pusėje. Nuo burnos eina trumpa ryklė. Nervų sistema: kūno priekyje yra pora nervinių mazgų, nuo kurių išilgai kūno eina nerviniai kamienai. Šonuose turi jutimines ląsteles. Turi inversines akis. Šalinimo sistema: protonefridinė, protonefridijos šalina difuzijos būdu į organizmą patekusį vandenį. Lytinė sistema: hermafroditai. Lytinė sistema įvairi, skirtingos gonados ir jų latakai. Dauginasi dažniausiai lytiniu būdu.

* Katinė siurbikė (*Opisthorchis felineus*) 
* Kepeninė siurbikė (*Fasciola hepatica*)
* Kraujinė siurbikė arba **Šistosoma** (*Schistosoma*)
* Lancetinė siurbikė (*Dicrocoelium lanceatum*)
* Plautinė siurbikė (*Paragonimus ringeri*)
Subatominė dalelė

**Subatominė dalelė** – dalelė mažesnė už atomą. Yra dviejų tipų subatominės dalelės: elementariosios dalelės ir *sudedamosios* dalelės. Dalelių fizika ir branduolinė fizika tiria tokių dalelių sąveikas ir savybes.

## Klasifikacija

### Pagal statistiką

Bet kuri subatominė dalelė, kuri paklūsta kvantinės mechanikos dėsniams, gali būti arba bozonas (turi sveikojo skaičiaus sukinį), arba fermionas (turi pusinį sukinį).

### Pagal sudėtį
Yra šios standartinio modelio elementariosios dalelės:
* 6 kvarkai (kylantysis, krintantysis, gelminis, viršutinis, keistasis ir žavusis;
* 6 leptonai: elektronas, elektroninis neutrinas, miuonas, miuoninis neutrinas, taonas, tau neutrinas;
* 12 bozonų: fotonas, trys W ir Z bozonai ir 8 gliuonai;
* Higso bozonas.

## Šaltiniai
Daugiašerės žieduotosios kirmėlės

**Daugiašerės žieduotosios kirmėlės** (*Polychaeta*) – žieduotųjų kirmėlių (*Annelida*) tipo gyvūnų klasė. Joms priklauso apie 13000 rūšių.

## Sandara
Jų kūnas skirstomas į galvinę, liemeninę ir uodeginę dalis. Galvinė dalis: sudaryta ir prostomiumo(galvos skiautė) ir perstomiumo (burnos skyrius). Liemeninė dalis: segmentacija heteronominė, nes kūno segmentai vienas nuo kito skiriasi. Jų kūną dengia vienasluoksnis epitelis ir plona kutikulė. Odos raumenų maišą sudaro epitelis ir po juo einantys žiediniai ir išilginiai raumenys. Būdinga antrinė kūno ertmė – celomas. Virškinimo sistema: burna, ryklė, stemplė, vidurinė žarna ir užpakalinė žarna. Šalinimo sistema: metanefridinė. Gyvena daugiausiai jūros dugne, galvos skiautėje turi ūselius ir antenas, priklausomai nuo rūšies gali turėti 2 arba 4 akis. Burna apatinėje kūno dalyje, galvinės skiautės priekinėje dalyje – čiupikai. Kiekviename segmente (išskyrus galvą ir uodegą) pora parapodijų. Priklausomai nuo rūšies gali kvėpuoti žiaunomis arba visu kūno paviršiumi. Kraujotakos sistema neuždara. Ją sudaro nugarinė ir pilvinė kraujagyslės, kurias jungia žiedinė kraujagyslė. Nervų sistema ganglijinė (aplinkryklinis žiedas, viršryklinis ir poryklinis ganglijai, nerviniai kamienai, grandinėlė, jutimo organai: čiuopikliai, antenos, ūseliai). Skirtalytės. Priklausomai nuo rūšies kiaušialąstės/spermatozoidai gali formuotis kiekviename segmente arba tik užpakaliniuose segmentuose. Būdingas išorinis apvaisinimas.

## Skirstymas
Skirstomi į 3 poklasius: **klajojantieji, sėslieji ir dygiaodžių parazitai**.
***Klajojantieji** – gyvenimo būdas šliaužiojamasis. Sėslieji: gyvena vamzdeliuose, sudarytuose iš epitelio išskiriamos medžiagos arba kalkių.Yra rausiančiųjų formų. Būdinga didelė segmentacijos heteronomija, silpnesnis parapodijų išsivystymas. Rūšys: dugninė nereidė, smiltkirmis. **Pvz.:** Dugninė nereidė. Jūrų gyventoja, gyvena jūros dugne. Yra geras žuvų maistas. Nereidės kūnas sudarytas iš žiedo pavidalo segmentų. Visi segmentai, išskyrus galvos, vienodi, todėl tokia segmentacija vadina homonomine. Nereidės pilvo pusė lygi, o nugaros – iškili. Kūnas skirstomas į priekinį ir užpakalinį galus. Priekiniame gale yra galvos segmentai: galvos ir burnos skyriai. Galvos skyriuje matyti pora čiuptuvų ir pora ūselių – palpų. Palpuose yra cheminio jutimo organai. Ant palpų 4 akys, o už jų dvi uodimo duobutės. Visi kūno segmentai, išskyrus pirmąjį, turi parapodijas. Paskutinis kūno segmentas turi ūselių pavidalo ataugas ir analinę angą.
**Reikšmė:** bentosiniai gyvūnai. Dauguma plėšrios. Jomis minta jūriniai gyvūnai, žuvys, vėžiagyviai, galvakojai moliuskai. Kai kurios filtruoja vandenį. Kai kurios (smiltkirmis) naudojamos kaip masalas žuvims.
Mažašerės žieduotosios kirmėlės

**Mažašerės žieduotosios kirmėlės** (*Oligochaeta*) – žieduotųjų kirmėlių (*Annelida*) tipo gyvūnų klasė.

* Sliekas (*Lumbricus terrestris*) 

## Biologinė bei ūkinė reikšmė
**Mažašerių žieduotųjų kirmėlių reikšmė**: Praleisdamos didelius kiekius dumblo per savo žarnyną gėlavandenės mažašerės yra esminis faktorius veikiantis vandens telkinio gruntą. Vaidina didelį vaidmenį valydami vandens telkinius nuo pūvančių augalų liekanų. Sliekai giliai išpurena dirvą, tai padeda skverbtis orui ir drėgmei, padeda augalų šaknims skverbtis į gilesnius dirvožemio sluoksnius. Sliekai permaišo dirvą. Sliekai misdami organinėmis medžiagomis pagreitina jų mineralizaciją, todėl augalai gali lengviau įsisavinti jiems reikiamus cheminius elementus. Žuvininkystės ūkiuose sliekai auginami kaip pašaras žuvimis.
Politinė sociologija

**Politinė sociologija** yra sociologijos šaka tirianti socialines jėgos paskirstymo visuomenės viduje ir tarp jų priežastis ir pasekmes, taip pat socialiniais bei politiniais konfliktais, vedančiais į jėgos paskirstymą. Politinė sociologija tiria nepolitines politikos determinantes bei nepolitines politinių institucijų ištakas. Tarp politinės sociologijos tyrimo objektų yra revoliucijų ir režimų pasikeitimo priežasčių analizė, rinkėjų elgesio demokratinėse valstybėse tyrimai. Politinė sociologija domisi ir politinėmis partijomis kaip socialinėmis struktūromis ir ryšiais tarp partijos narių ir lyderių (pvz., Roberto Michelso „Varinis oligarchijos dėsnis“), partijų atsiradimu ir kaita, politiniu žmonių elgesiu.

Pagal savo istorinę kilmę politinė sociologija išsirutuliojo iš sociologijos, jai diferencijuojantis. Politinė sociologija ir toliau vystosi dviejų mokslų – sociologijos ir politologijos – sandūroje kaip tarpdisciplininis mokslas. Politinės sociologijos ištakas galima rasti XIX a. pabaigoje, o M. Weber jau laikomas politinės sociologijos klasiku.

Pagrindinis politinės sociologijos dėmesys skiriamas valstybės, institucijų, kurios turi legitimią jėgą tam tikroje teritorijoje bei didžiausią vientisą valdžios koncentraciją visuomenėje, aprašymui, analizei ir aiškinimui. Politinės sociologijos tyrimo laukas apima politinę sistemą bei galbūt ir kiek daugiau. Jei politikos mokslas daugiausia domisi vyriausybės sąranga, viešojo administravimo mechanizmais, tokiomis formaliomis politikos sritimis kaip rinkimai, viešoji nuomonė, spaudimo grupės ir politinis elgesys, sociologinė politikos fenomeno analizė daugiau domisi ryšiais tarp politikų, socialinių struktūrų, ideologijos ir kultūros. Nors valstybė yra pagrindinis studijų objektas, tačiau politinė sociologija plačiau domisi jėgos šaltinių ir jėgos panaudojimo, valdžios ir įtakos visiems socialiniams konfliktams studijomis, įskaitant šeimą, draugų grupes, klubus, vietines bendruomenes.
Paprastoji šilingė

**Paprastoji šilingė** (*Lysimachia vulgaris*) –  mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalas. Augalas 50-150 cm aukščio. Auga pagrioviuose, pakrantėse, drėgnuose miškuose. Žydi birželio-rugpjūčio mėn.
Šliaužiančioji šilingė

**Šliaužiančioji šilingė** (*Lysimachia nummularia*) – mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalas. Augalas 10-50 cm ilgio, su šliaužiančiu bei įsišaknijančiu stiebu. Žydi birželio-rugpjūčio mėn. Auga pakrantėse, pagrioviuose, drėgnose pievose. 

Gėlynuose ir alpinariumuose Lietuvoje dažnai auginama jos 'Aurea' forma, išsiskirianti gelsvai žalsva lapų spalva.
Širdutės

**Širdutės** (*Cardiidae*) – dvigeldžių moliuskų () klasės tipo šeima.

* **Valgomoji širdutė** (*Cardium edule*). Užauga iki 4 cm ilgio. Minta filtruodamos vandenį pro 2 sifonus – pro vieną vandenį įtraukia, pro kitą – pašalina. Širdukę palietus, ji įtraukia savo sifonus ir stipriai užveria geldeles. Gyvena žemose pakrantėse, tačiau jos retai matomos, nes iki viršaus įsiraususios į smėlį ar dumblą. Tuščias širdukių kriaukles pakrantėse išmėto jas sulesusios žuvėdros ar kirai. Paplitusios Atlanto vandenyne, Viduržemio jūroje.
Puokštinė poraistė

**Puokštinė poraistė** (*Lysimachia thyrsiflora*) – mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalas. Augalas 30-70 cm aukščio. Žydi gegužės-liepos mėn. Auga grioviuose, šlapiose pakrantėse, pelkėse. 

Lietuvoje gana dažna rūšis.
Siūlažiauniai

**Siūlažiauniai** (*Pteriomorphia*) – dvigeldžių moliuskų (*Bivalvia*) tipo poklasis.

* Austrės (*Ostreidae*)
* Midijos (*Mytilidae*)
* Šukutės (*Pectinidae*)
Plokštėtažiauniai

**Plokštėtažiauniai** (*Paleoheterodonta*) – dvigeldžių moliuskų (*Bivalvia*) tipo antbūris.

Šeimos:
* Bedantės (*Anodonta*)
* Perluotiniai (*Margaritiferidae*)
Taškuotoji šilingė

**Taškuotoji šilingė** (*Lysimachia punctata*) – mirsininių (*Myrsinaceae*) šeimos augalas. Auginama gėlynų kolekcijose, sodybose.
Heterodonta

***Heterodonta*** – dvigeldžių moliuskų (*Bivalvia*) tipo poklasis.

* Dreisenos (*Dreissenidae*)
* Tridaknos (*Tridacna*)
* Širdutės (*Cardiidae*)
Vijukiniai

**Vijukiniai** (*Vertiginidae*) – pilvakojų moliuskų (*Gastropoda*) šeima. Smulkios, vos kelių milimetrų dydžio, tarp pūvančios augalijos gyvenančios sraigės.
Lietuvoje aptinkamos šios šeimos rūšys:
*Mažasis vijukas (Vertigo angustior) (įtrautas į Lietuvos Raudonąją knygą). Gyvena pašlapusiose pievose (kalvų daubose, šaltiniuotose, apypelkių ir apyežerių šlapiose pievose) su vešlia žoline augalija. Dažniausiai randama kupstinės šluotsmilgės kupstuose. 
*Kemsyninis vijukas (Vertigo geyeri) (įtrautas į Lietuvos Raudonąją knygą). Gyvena žemapelkėse, kurios susidaro tarpukalvių daubose, prie užpelkėjusių ežerų. Aptinkamas samanose ir ant augalų liekanų, kur labai drėgna. 

*Drūtasis vijukas (Vertigo moulinsiana) (įtrautas į Lietuvos Raudonąją knygą).

## Šaltiniai

*http://www.macrogamta.lt/lt
Denverio Nuggets

**Denverio „Nuggets“** () – NBA Vakarų konferencijos, Šiaurės vakarų pogrupio komanda iš Kolorado valstijos Denverio miesto.
Klubo komandoje yra žaidę lietuvių krepšininkai Šarūnas Marčiulionis, Linas Kleiza.

## Istorija

Komanda buvo įkurta 1967 m. Denverio „Rockets“ pavadinimu ir pradėjo žaisti American Basketball Association (ABA) lygoje. 1974 m. lyga iširo ir komanda buvo perkelta į NBA. Kadangi lygoje jau buvo komanda su tokiu pat pavadinimu (Houston "Rockets") komanda, buvo surengtas konkursas naujam vardui išrinkti ir pavadinimas „Nuggets“ jį laimėjo.

## Sezonai

### Žaidėjai

### Šlovės muziejaus nariai
*Alex English
*Dan Issel
*David Thompson

### Įamžinti marškinėliai
Denver Nuggets klubas yra įamžinęs garsiausių savo krepšininkų marškinėlius. Numeriai marškinėlių, kuriuos jie nešiojo, daugiau niekada nebus naudojami komandoje. Į šį sąrašą įeina:

*2 Alex English, P, 1980-90
*33 David Thompson, P, 1975-82
*40 Byron Beck, C, 1967-77
*44 Dan Issel, C, 1975-85
*432 Doug Moe, vyr. treneris, 1981-90 (432 pergalės)

## Nuorodos
* Oficiali Denverio „Nuggets“ svetainė