open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Notėnų šv. kankinės Kotrynos bažnyčia

**Notėnų šv. kankinės Kotrynos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Notėnų kaime, kairiajame Notės (dešinysis Salanto intakas) slėnio krante.

Bažnyčioje kasmet rugpjūčio mėnesį vyksta Obuoliniai atlaidai.

## Istorija

Gintališkės seniūnas Notėnų kapų koplyčiai 1789 m. dovanojo sklypą žemės, o vietoje koplyčios pastatė bažnyčią. Po kurio laiko Gintališkės klebonas persikėlė į Notėnus, kur gyveno iki 1853 m. Bažnyčia 1906 m. padidinta, pakeisti supuvę sienojai, pristatytas bokštas.

1929 m. įkurta parapija. Nuo 1977 m. Notėnų bažnyčią aptarnavo skuodiškis kunigas Stanislovas Vaitelis (1906–1990; 1949–1956 m. ištremtas; palaidotas šventoriuje), jis išdažė bažnyčią, atnaujino jos stogą.

## Architektūra

Medinė šventovė priskiriama profesionaliai architektūrai. Jos stilius panašus į liaudies architektūros istorizmą, kuris atkartoja neogotikai būdingus bruožus. Bažnyčia lotyniškojo kryžiaus plano, vienanavė, dvibokštė. Vidaus erdvė vientisa, be jokio skaidymo. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šalia bažnyčios taip pat stovi medinė šventoriaus koplyčia (XVIII a.).

Pagrindinį fasadą vainikuoja iškilę du bokštai. Jų stogo viršus užbaigiamas lėkštais trikampiais frontonėliais ir nedidelėmis aštuonkampėmis smailėmis. Sienų plokštumas paįvairina jas skaidantys skirtingų dydžių, smailėjantys langai, puošti spalvotais vitražais. Portalas uždengtas dekoratyviniu stogeliu. Bažnyčioje esama vertingais pripažintų meno kūrinių: altorius su skulptūromis, paveikslai, vaizduojantys Jėzaus krikštą ir šv. Kotryną bei bažnyčios varpai.

Originalūs šventoriaus vartai iki Antrojo pasaulinio karo buvo kitokie – abiejų vartų pusėje esančiose nišose anksčiau stovėjo skulptūros. Per karą jos dingo. Remontuojant apgriautus vartus, visose nišose už stiklo buvo įstatyti paveikslai. Šventoriaus vartai pavaizduoti Notėnų herbe.

Bažnyčioje stovi XVIII a. pabaigoje statyti nežinomo meistro 10 registrų vargonai. Pagal 1821 m. bažnyčios inventoriaus duomenis, vargonai buvo su būgnu ir varpeliais, turėjo 13 registrų. 1877 m. ir vėliau vargonai buvo keletą kartų remontuoti, perdirbti, sunaikinta daug istorinių dalių. Į paminklinių vargonų sąrašą įrašyti 1971 m.

## Galerija

Notėnų bažnyčia, interjeras.JPG|Bažnyčios interjeras
Notenu baznycia2014.JPG|Remontuojama bažnyčia 2014 m.
Notėnai, vartai iš vidaus.JPG|Šventoriaus vartai (iš vidaus)
Notenu baznycia 2014 vartu detale.JPG|Vartų detalė 
Notenu baznycia 2014 vartų arka.JPG|Vartų arka
Notėnų bažnyčia, vargonai.JPG|Vaizdas į vargonus
Notėnai, bažnyčia. Vargonai.jpg|Vargonininko vieta
Notėnai, bažnyčios varpai.jpg|Varpai – 2 dideli ir 1 mažas


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Notėnų šv. kankinės Kotrynos parapija
* Vyskupijos informacija
* Notėnų šv. kankinės Kotrynos bažnyčia (panoraminės nuotraukos)
Nemunaičio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia

**Nemunaičio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nemunaičio miestelyje, dešiniajame Nemuno krante.

## Istorija

Mykolas Sapiega ir Kazimieras Sapiega 1625–1626 m. pastatė medinę bažnyčią; įsteigta parapija. ATR valdovas Zigmantas Vaza dovanojo parapijai 3 kaimus su palivarku. Per karą su Rusija bažnyčia 1655 m. sudegė. Iki 1669 m. pastatyta nauja, didesnė, bažnyčia. Ji 1752 m. perstatyta. 1831 m. bažnyčią uždegė žaibas, netrukus ji buvo atstatyta (pušinių rąstų). Bažnyčiai 1832 m. priklausė Kalnėnų kaimas. Klebonas Punkevičius iki 1888 m. įveisė didelį vaismedžių sodą.

Nemunaityje 1899–1930 m. klebonavęs Feliksas Baltuška 1899–1904 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią (inžinierius Vaclovo Michnevičiaus projektas). Be to, jis pastatė kleboniją, ūkinius trobesius. 1909 m. Nemunaityje pradėjo rengti lietuviškus vaidinimus. 1916 m. įkūrė „Ryto“ draugijos mokytojų kursus ir parengė 18 mokytojų. 1918 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

Į Nemunaitį 1930 m. paskirtas klebonas Adalbertas Vaitiekus Želnys (1896–1973), jis pastatė prieglaudą su parapijos sale, suremontavo bažnyčią, šventoriuje įrengė Lurdo grotą, 1933 m. miestelio aikštėje pastatė paminklinį kryžių. Apkaltintas ryšiais su partizanais, 1947 m. 10 metų ištremtas į Sibirą, į Lietuvą grįžo 1956 m.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, su aukštu bokštu ir šoniniais bokšteliais. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora su arkiniais vartais ir koplytstulpiais.

## Galerija

Nemunaicio baznycia.jpg
Nemunaitis, Lithuania - panoramio (22).jpg|Šoninis fasadas
Nemunaitis, Lithuania - panoramio (6).jpg|Klebonijos svirnas
Nemunaitis, Lithuania - panoramio.jpg|Paminklas šventoriuje


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Nemunaičio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
Obelių šv. Onos bažnyčia

**Obelių šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Obeliuose, šiaurės rytiniame Obelių ežero krante. Istoristinė, turi neogotikos bruožų.

## Istorija

 
Katalikų bažnyčiai 1629 m. dovanotas Pakriaunių kaimas. Apie 1738 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1859–1868 m. kanauninko Steponavičiaus rūpesčiu pastatyta mūrinė bažnyčia. 1899 m. per miestelio gaisrą ji ir parapijos trobesiai sudegė.

1900 m. atstatyta, pristatytos šoninės koplyčios. Statytojas – klebonas Vincentas Birutavičius. Obelių klebonu jis išbuvo iki mirties (mirė 1936 m.; palaidotas šventoriuje). Jį pakeitęs kunigas Leonas Virkutis (Obeliuose dirbo 27 metus) suremontavo bažnyčią išdažė jos vidų, nubaltino išorę, sutvarkė ūkinius trobesius, pastatė parapijos salę. Kurį laiką Obeliuose vargonininkavo Mikas Petrauskas. Jis ne tik vadovavo bažnytiniam chorui, bet įsteigė ir orkestrą.

1878 m. Obelių klebonijoje, o 1880 m. bažnyčioje lietuviškai sugiedota Jozefo Haidno oratorija „Pasaulio sutvėrimas“ ir kitos kompozicijos. Apie 40 metų vargonininkavo muzikas Povilas Lotočka. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą įsteigti Lietuvių katalikų blaivybės draugijos, Lietuvių katalikių moterų draugijos skyriai.

1944 m. sužalotas bažnyčios stogas, išorės sienų tinkas, didžiojo altoriaus vitražas. Po karo klebono Jono Nagulevičiaus (1900–1992) rūpesčiu suremontuota. Klebonas 1947 m. suimtas ir ištremtas į Sibirą, į Lietuvą grįžo 1952 m. 1947 m. liepos 9 d. areštuotas vikaras Jonas Buliauskas (1910–1987), nuteistas 10 metų kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m.

1949–1959 m. parapiją administravo kunigas Alfonsas Strielčiūnas (1920–1988). Jis pirko statomai Klaipėdos bažnyčiai medžiagas ir už tai nubaustas 1 metams priverstinių darbų Biržų rajono Kraštų plytinėje.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Turi 3 altorius. Šalia bažnyčios stovi jai artimos architektūros šventoriaus koplyčia (1825 m.). Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

Алтарь church - panoramio.jpg|Vidus
Obeliu.jpg|Šoninis fasadas
Obeliu Baznycia.jpg


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
* Obelių parapija 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/obeliai.html 
* Obelių šv. Onos bažnyčia
Pabaisko Švč. Trejybės bažnyčia

**Pabaisko Svč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pabaisko miestelyje, 3 km į pietvakarius nuo magistralinio kelio . Kultūros paveldo objektas Nr. 31002.

Bažnyčia žymi Žolinės atlaidais. Parapijos teritorijoje yra Daumantiškių ir Pabaisko koplyčios.

## Istorija

1436 m. Ldk Žygimantas Kęstutaitis Pabaisko mūšio vietoje pastatydino bažnyčią ir jai dovanojo žemių. Ldk Žygimantas Augustas 1544 m. pastatydino naują medinę bažnyčią, 1664 m. ji atstatyta. Susenus bažnyčiai, nauja pastatyta 1762 m., bet 1765 m. ji sudegė. Klebono D. Venckevičiaus rūpesčiu bažnyčia 1768 m. atstatyta. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla.

Dabartinė akmenų mūro bažnyčia pastatyta 1821–1836 m. pagal architekto Lavuazjė (*J. Levoisier*) projektą. Sulenkėjusių kunigų (ypač kunigo P. Dirgėlos) ir dvarininkų veikiami, Pabaisko ir jo apylinkių gyventojai XIX a. gerokai sulenkėjo. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčioje lietuviškai giedoti pradėta nuo 1919 m.

## Architektūra

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, su bokšteliu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su puošniais vartais. Jame stovi mūrinė varpinė, pastatyta 1846 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Arkivyskupijos informacija
* 
* Pabaisko klebono J. Lavoisier sutartis su buvusiu Lietuvos tribunolo teisėju Mikuličiu, kuriam perleidžia klebonijos palivarką
Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia

**Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pabarės kaime, 12 km į šiaurę nuo Eišiškių. Kultūros paveldo objektas Nr. 16056. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

## Istorija

Pabarėje 1920 m. pastatyta bažnyčia, 1925 m. įsteigta parapija. 1934 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1934 m. spalio 24 d. konsekravo Vilniaus arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

## Architektūra

Bažnyčia neobarokinė, mūrinė (apačia tašytų akmenų, viršus tinkuotas), sudėtingo plano, bebokštė, su šoninėmis koplyčiomis, bokšteliu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

## Galerija

Pabare church 2.jpg|
Pabare church 3.jpg
Pabarė, bažnyčia 2.JPG
Pabarė, bažnyčia 3.JPG
Pabarė, bažnyčios kryžius.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Vyskupijos informacija
Paberžės Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia

**Paberžės Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia Paberžės kaime, prie kelio . Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis.

## Istorija

Manoma, kad pirmoji medinė bažnyčia pastatyta apie 1484 m. Maišiagalos klebono Jurgio Paulavičiaus rūpesčiu. 1503 m. įsteigta parapija. Ldk Žygimantas Senasis 1507 m. leido Paberžėje įsteigti smuklę ir jos pajamas skirti bažnyčios išlaikymui. 1650–1700 m. Paberžėje gyveno vienuoliai – reguliarieji atgailos kanauninkai. Prie bažnyčios veikė parapinė mokykla. Iki 1676 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1759 m. atstatyta medinė, 1793 m. perstatyta.

1859 m. patvirtintas naujos medinės bažnyčios projektas. Pastatyta 1860 m. Kunigas Jonas Stšeleckis 1866 m. balandžio 1 d. laikė paskutines katalikų pamaldas. Per pamokslą pareiškė priimąs stačiatikybę ir paragino parapijiečius pasekti jo pavyzdžiu. Bažnyčia 1866 m. perduota stačiatikiams. Stačiatikių dvasininkas ekskunigas A. Petkevičius pasakė ir lietuvišką pamokslą (J. Stšeleckis lietuviškai nemokėjo).

Eduardas Volteris (1856–1941), 1886–1887 m. redaguodamas stačiatikiams skirtą į lietuvių kalbą verstą Jono Auksaburnio liturgiją, pritaikė ją Paberžės lietuvių tarmei. 1900 m. pastatyta mūrinė cerkvė. Vidaus reikalų ministras 1904 m. leido Paberžėje statyti filinę bažnyčią.

1905 m. paskirtas finalistas kunigas V. Taškūnas. Pamaldos laikytos Glitiškių koplyčioje. Paberžėje 1906 m. pastatyta laikina lentų bažnyčia, kukli klebonija. Dvarininkai sutiko statyti bažnyčią, jeigu joje nebus lietuviškų pamaldų. Kadangi V. Taškūnas su šiais reikalavimais nesutiko, buvo iškeltas. Analogiškai pasielgta ir su kunigu Adomu Zaremba 1907 m. Taip Paberžėje lietuviškų pamaldų neliko.

1907 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (inžinierius Vladislovas Stipulkovskis), išmūryti pamatai. 1908 m. projektas pakeistas. Statyba tęsta nuo 1920 m. Inžinieriai Paprockis ir Sestšencevičius suprojektavo bokštus. Bažnyčia pastatyta 1932 m.

## Architektūra

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė. Šventoriaus tvora akmenų mūro ir medinių statinių.

## Galerija

Paberžės bažnyčia.JPG
Paberžė. Bažnyčia.JPG
Paberžės klebonija.JPG|Klebonija


## Šaltiniai
* 

## Nuorodos

* 
* Parapijos informacija
* Paberžės Švč. Jėzaus Širdies parapija 
* Parapijos ''Facebook'' puslapis
Paberžės Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia

**Paberžės Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Paberžės kaime, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Surviliškio, kairiajame Liaudės (dešinysis Nevėžio intakas) krante, priešais Nykio žiotis. Kultūros paveldo objektas Nr. 1411.

## Istorija

Paberžės dvaro savininkas Šilingas 1787 m. pastatė medinę aštuoniakampę koplyčią. Ji iki 1853 m. tapo Surviliškio parapijos filija. Iš Ugionių 1858 m. atvežta senoji bažnyčia, vėliau ją remontavo kunigas Ipolitas Baronas. Paberžės kuratas kunigas Antanas Kasperavičius lietuviškos spaudos draudimo laikais platino draudžiamą literatūrą.

Kunigas Antanas Mackevičius (1828–1863) 1856–1862 m. buvo Paberžės filialistas, vienas iš 1863 m. sukilimo vadų. Jis suorganizavo apie 250 sukilėlių būrį, 1863 m. kovo 20 d. bažnyčioje perskaitė sukilėlių manifestą ir išėjo vadovauti būriui (Kaune pakartas).

Iki 1970 m. į Paberžę paskirtas kunigas Stanislovas Dobrovolskis, buvęs politinis kalinys, suremontavo ir išpuošė bažnyčią, sutvarkė parapijos kapines. Jis šventoriuje ir kapinėse pastatė originalių paminklų, propagavo metalinių saulučių meną, įkūrė bažnytinių rūbų muziejų. Mirė 2005 m., palaidotas bažnyčios šventoriuje. Šalia varpinės pasodintas Tėvo Stanislovo ąžuoliukas.

## Architektūra

Bažnyčia medinė, su klasicistiniu portiku ir barokiniu bokšteliu virš jo. Apsidė trisienė. Zakristija prišlieta prie bažnyčios šono. Šventorius apjuostas metaline tvora su mūriniais stulpais. Jame yra XIX a. medinė varpinė. Bažnyčioje ir šventoriuje yra kryždirbio V. Svirskio darbų. 

## Galerija

Paberžės varpinė.JPG|Medinė varpinė
Paberžės kapai.JPG|Kapai šventoriuje, toliau – vienas muziejų
Paberžės bažnyčia, Kėdainių raj.jpg|Bažnyčia 2014 m.


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Arkivyskupijos informacija
Pabradės šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė

**Pabradės šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė** – cerkvė Pabradėje, 500 m į šiaurės rytus nuo Pabradės geležinkelio stoties. Turi neobizantinio stiliaus bruožų. Pamaldos nuo 2009 m. liepos 18 d. laikomos rusų kalba.

## Istorija

Pastatyta 1910 m. kaip Šv. Panteleimono cerkvė. 1927 m., regioną valdant Lenkijai cerkvėje įrengta katalikų Pabradės šv. Juozapato bažnyčia, buvusi Pavoverės parapijos filija. 1990 m. įsteigta Pabradės katalikų parapija.

2007 m. lapkričio 4 d. pašventinus naująją Pabradės Švč. Mergelės Marijos Šeimų karalienės bažnyčią, Šv. Juozapato bažnyčios pastatas grąžintas stačiatikiams. 2009 m. ji pašventinta Šv. Sergijaus Radonežiečio vardu.

## Architektūra

Cerkvė turi neobizantinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su penkiasiene apside. Šventoriaus tvora metalinio tinklo.

## Taip pat skaitykite
* Pabradės Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Paežerėlių Šv. Angelų Sargų bažnyčia

**Paežerėlių Šv. Angelų Sargų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Paežerėlių kaime, 2,5 km į vakarus nuo Kriūkų, kairiajame Nemuno krante. Istoristinė, turi neoklasicizmo bruožų. Šalia veikia Paežerėlių kapinės.

## Istorija

Sviatošino (Kriūkų) dvaro savininkas iki 1822 m. pastatė koplyčią ir kunigui išlaikyti paskyrė 30 margų žemės. Kunigo Jono Akelevičiaus prašomas, dvaro savininkas Mielžinskis 1860 m. pastatydino dabartinę mūrinę bažnyčią. Po 1863 m. sukilimo Rusijos imperijos administracija pradėjo vis labiau varžyti katalikų tikėjimą, todėl 1872 m. Seinų vyskupui buvo duotas nurodymas Paežerėlių bažnyčią uždaryti. Net 35-erius metus, iki 1907 m. Paežerėliuose kunigo nebuvo. Retkarčiais čia mišias aukodavo Žemosios (Fergiso) Panemunės kunigai.

Kilus grėsmei, kad Paežerėlių bažnyčia gali būti perduota marijavitams, o vėliau dar ir Sviatošino sentikiams, kaimo žmonės ir grafienė Ona Mielžinskienė kreipėsi į Seinų vyskupijos valdytoją prelatą Juozą Antanavičių, kad paskirtų bažnyčiai kunigą – jos prašymas buvo patenkintas. 1918 m. įkurta parapija, 1920–1925 m. vadinta Žuklijų kaimo vardu.

Parapijiečių rūpesčiu bažnyčioje įrengtas šildymas, įsigyti vargonai, kilimai. Špitolė, kurios sutvarkymą fundavo Petrutė Lažauskienė, buvo pritaikyta tikinčiųjų susirinkimams, įrengtas parapijos muziejėlis. 2021 m. duomenimis, stovėjo nenaudojamas didelis klebonijos pastatas.

## Architektūra

Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemesne ir siauresne pusapvalia apside. Šventoriaus tvora medinių statinių, su mūriniais stulpais, kampinėmis koplytėlėmis. Dveji vartai – pagrindiniai bažnyčios priekyje su įprastais stulpais ir galiniai – arkiniai vartai nuo klebonijos pusės. Šventoriuje, bažnyčios dešinėje stovėjo neaukšta kvadratinio plano mūrinė varpinė. Su akustinėmis angomis, uždengta lėkštu piramidiniu stogeliu. Varpinė išlikusi Perkūno Krukonio 1976 m. nuotraukoje. Yra liaudies tapybos kūrinių. 

## Galerija

2025, Paežerėliai, bažnyčia.jpeg|Bažnyčia nuo kapinių pusės
Paežerėliai, iš galo.jpeg|Bažnyčios dešinėje stovėjo varpinė
Paezereliai 2022b.jpg|Marijos skulptūra ant kapo šventoriuje
Paežerėliai, koplytėlė.jpeg|Viena iš 4 kampinių mūrinių koplytėlių
Paežerėliai, parapijos namas.jpeg|Parapijos namai su fundatorės lentele


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos

* Parapijos informacija
* Paežerėlių Šv. Angelų Sargų bažnyčia *panoramas.lt*
Onuškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

**Onuškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Onuškio kaime, 3 km nuo Lietuvos–Latvijos sienos. Kultūros paveldo objektas Nr. 23610. Vėlyvojo baroko stiliaus, viena seniausių medinių bažnyčių Rokiškio rajone. Valstybės saugoma kaip viena seniausių medinių ir seniausia šventovė Rokiškio rajone.

## Istorija

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1674 m. Jai 1675 m. nupirktas varpas. Nuo 1680 m. pradėtos rašyti metrikų knygos (įrašai nereguliarūs). Iš Onuškio dvaro 1698 m. bažnyčiai dovanota žemės, kurią Chominskiai atėmė. 1772 m. inventoriuje nurodyta griūvanti prūsiško mūro bažnyčia.

Ona ir Konstantinas Chominskiai 1774 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Klebonas Petras Dočkus pastatė prieglaudą, sutvarkė ūkinius trobesius. Ilgametis Onuškio klebonas Juozas Čuvinskas (Onuškyje 1907–1933 m.; čia ir palaidotas) 1908 m. kapitaliai suremontavo bažnyčią, sujungė jos žemes į 41 ha sklypą, įsteigė „Laimės“ kooperatyvą. Klebono rūpesčiu 1920 m. įsteigta senelių prieglauda, 1921 m. perdengtas bažnyčios stogas. Klebonas Leonardas Tamošauskas 1949 m. balandžio 23 d. suimtas, nuteistas 10 metų kalėti, į Lietuvą grįžo 1956 m.

2014 m. paveldosaugininkai konstatavo, kad bažnyčiai būtini avarinės būklės likvidavimo darbai ir pradėjo ruošti atitinkamus dokumentus. Pirmiausia ketinta sutvirtinti statinio konstrukcijas ir sustiprinti stogo santvaras. Buvusi avarinės būklės, ji 2023-2024 m. kapitaliai suremontuota Ilzenbergo dvaro savininko Vaido Barakausko paaukotomis lėšomis (1,1 mln. eurų). 

## Architektūra

Bažnyčios architektūriniai ypatumai domina ir mūsų dienų statybų specialistus. Mat bažnyčia pastatyta be jokių piliorių ir atramų, naudojant medines vinis ir sunėrimus be geležies.

Bažnyčia yra vėlyvojo baroko stiliaus, turi neobaroko bruožų, yra kryžminio plano (30,5×17,5 m), dvibokštė. Joje 3 altoriai. Didžiojo altoriaus centre – žmogaus aukščio medinė Nukryžiuotojo Jėzaus skulptūra.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Parapijos puslapis 
* http://rokiskis.w3.lt/kiti/onuskis.html 
* Onuškio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Šaukliai (Telšiai)

**Šaukliai** – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia

**Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Onuškio miestelio centrinėje aikštėje. Kultūros paveldo objektas Nr. 1727. Vėlyvojo klasicizmo, turi romantizmo bruožų.

## Istorija

Ježis Ochmanskis (lenkų istorikas, lituanistas, LDK istorijos tyrinėtojas), nenurodydamas pirminio šalintio, teigė, kad Onuškio bažnyčia minima 1526 m. Žinoma, ji galėjo būti pastatyta ir keleriais ar keliolika metų anksčiau. J. Ochmanskis nurodo, kad pagal padūmės mokesčių tarifus Onuškio bažnyčia buvo tarp pačių neturtingiausių Vilniaus vyskupijoje, 1559 m. turėjo tik 9 kiemus (dūmus).

1562 m. bažnyčia sudegė, atstatyta 1568 m. Ji pastatyta iš vietinių miškų medienos. Manoma, kad ji XVI a. pabaigoje priklausė evangelikams reformatams, kadangi Onuškio palivarko savininkas 1611 m. ją grąžino katalikams. 1655 m. bažnyčia sudegė. 1673 m. buvo klebonija ir nauja prieglauda. Bažnyčia atstatyta po 1674 m.

1797 m. ji buvo labai sena ir sutrešusi, 1820 m. šiek tiek remontuota, 1823 m. sugriuvo. Toje pačioje vietoje 1823–1829 m. dvarininko K. Šetkevičiaus rūpesčiu pastatyta dabartinė plytų ir akmenų mūro bažnyčia. Gyventojai prašė lietuviškų pamaldų, tačiau 1832 m. vyskupo paskirta komisija nustatė, kad parapijiečiai namuose kalba lietuviškai, bet meldžiasi lenkiškai, todėl lietuviškos pamaldos nereikalingos. Jos tik iš dalies pradėtos nuo 1893 m. XX a. pradžioje kurį laiką čia vargonininkavo Kipras Petrauskas.

1927–1939 m. klebonavo Kazimieras Čibas. Jis rūpinosi parapijiečių blaivumu, religine ir kultūrine pažanga, rūpestingai tvarkė parapijos ūkį. 1939–1953 m. čia klebonavo Nikodemas Švogžlys-Milžinas.

## Architektūra

Bažnyčia vėlyvojo klasicizmo, turi romantizmo bruožų, halinė, stačiakampio plano, su 6 dorėninių kolonų portiku. Vidus 3 navų. Cilindrinius skliautus laiko 4 poros kolonų. Šventorių juosia akmenų mūro ir plytinių stulpelių tvora. Jame yra medinė varpinė. Šventoriuje 1993 m. birželio 14 d. palaidoti Lietuvos nepriklausomybės akto signataro, 1941 m. tremtinio Donato Malinausko, jo žmonos ir sesers (mirusių Altajuje) palaikai.

## Galerija

Onuškis, Lithuania - panoramio (14).jpg|Varpinė
Onuškis, Lithuania - panoramio (15).jpg|Vaizdas iš šono
Onuškis, Lithuania - panoramio (7).jpg|Koplytėlė
Church of Onushkis.JPG


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vyskupijos informacija
* Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčia
* Onuškio šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčios paveikslai
* Bažnytiniai dokumentai
Baginai

**Baginai** – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į vakarus nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Varneliai

**Varneliai** – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į vakarus nuo Varnių. Pro kaimą eina plentas , atsišakoja keliukai į Vydmantus, Vembūtų piliakalnį. Į šiaurę nuo kaimo prasideda Rešketos intakas Rūdupis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Jaušaičiai

**Jaušaičiai** – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kulšiškiai (Telšiai)

**Kulšiškiai** – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Varnių, šalia šiaurės vakarinio Lūksto ežero kranto (Lūksto pelkės) ir į ežerą tekančio Domanto upelio. Pro kaimą eina kelias .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ožtakiai

**Ožtakiai** – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, prie kelio , apie 1 km nuo Varnių miestelio, dalinai plokščiakalnyje, pereinančiame į lygumą, 175,5 m aukštyje virš jūros lygio. Seniūnaitijos centras. Yra Varnių regioninio parko direkcija.

## Istorija

Kaimas anksčiau (iki 1973 m.) vadintas ***Vaštakės***. Pasak senolių, iki rusams okupuojant Lietuvą, didžioji pietvakarinė gyvenvietės dalis priklausė žydams.

1952 m., tada dar Varnių rajone, įkurtas Mičiurino kolūkis, kuriam priklausė ir Ožtakiai (Vaštakės). Kontorėlė – Razmų kaime. 1969 m. kolūkio valdžia persikėlė į naujus kontoros su kultūros namais ir biblioteka pastatus Ožtakiuose. Tais pat metais gyvenvietėje išgręžtas pirmasis 326 m gylio artezinis gręžinys, pastatytas vandens bokštas.

Nuo 1970 m. prasidėjo gyvenvietės telefonizacija. 1971 m. pastatyti pagrindiniai mechaninių dirbtuvių pastatai, buvo statomi gyvenamieji namai. 1980 m. Mičiurino kolūkio pavadinimas pakeistas į J. Paleckio kolūkį. Didėjo numelioruotos ir dirbamos žemės plotai. Buvo ir sunkių metų, kai, pritrūkus pašarų gyvuliams, teko žiemos metu gabentis šiaudus šėrimui iš Baškirijos ir Ukrainos.

Lietuvai atgavus nepriklausomybę, kolūkis išskaidytas į tris bendroves, kurios netrukus likviduotos. Renovuoti, rekonstruoti esami pastatai, atsirado naujų. Gyventojai susibūrė į bendruomenę ir 2010 m. gegužės 30 d. ją įregistravo. Pirmuoju Ožtakių bendruomenės pirmininku išrinktas A. Bajorūnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Razmai (Telšiai)

**Razmai** – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietus nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Miežeiniai

**Miežeiniai** – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šakalinė

**Šakalinė** – kaimas pietrytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Varnių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Žiogė

**Žiogė** – kaimas pietrytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Pavandenės, šalia kelių  ir  sankirtos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pasprūdė

**Pasprūdė** – viensėdis pietrytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Pavandenės, šalia pelkių. Tarp Pasprūdės ir Šaukštelio kaimų stūkso įspūdingas Sprūdės kalnas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Altajus

**Altajumi** vadinami miestai:
* Altajus (Kinija);
* Altajus (Mongolija).
Taip pat Rusijoje yra:
* Altajaus kraštas;
* Altajaus Respublika;
* Altajaus kalnai.
Altajaus administracinis suskirstymas

**Altajaus administracinis suskirstyma**s – administracinis, teritorinis ir municipalinis Altajaus respublikos suskirstymas tvarkomas pagal #12-15 Altajaus respublikos straipsnį, priimtą valstybės susirinkimo – El Kurultai 1999 m. birželio 2 d. Su vėlesnėmis pataisomis, įstatymas numato šitokią klasifikaciją:

Administraciniai vienetai (административно-территориальные единицы)
* rajonas (*район*) – administracinis vienetas respublikos jurisdikcijoje, valdantis tam tikrą teritoriją. Rajonai valdomi iš administracinio centro.
* apylinkės taryba (*сельсовет*) – savivaldybės vienetas rajono jurisdikcijoje, sudarantis vieną ar kelias gyvenvietes.
* diučina (*дючина*) – Administracinis vienetas vietinėje savivaldoje iš čionykščių žmonių. Tuzininės turi tokį patį administracinį statusą kaip ir apylinkės taryba, bet jie nebuvo įdiegti praktikoje.
* gyvenamos vietovės (*населённые пункты*):
* miesto gyvenvietės (*городские поселения*):
* miestas, miestelis (*город*);
* miesto tipo gyvenvietė (*посёлок городского типа*); nerealizuotos praktikoje;
* kurortinė gyvenvietė (*курортный посёлок*); neįgyvendintos praktikoje;
* priemiesčio gyvenvietė (*дачный посёлок*); neįgyvendinta praktikoje
* kaimo gyvenvietės (*сельские поселения*) – gyvenvietė, kuri neatitinka miesto gyvenvietės kriterijų:
* kaimas (*село*);
* gyvenvietė (*посёлок*);
* kaimas, sodžius (*деревня*);
* kito tipo gyvenvietės;
* uždara gyvenvietė (*закрытое административно-территориальное образование*) – teritorijos federalinės valdžios žinioje su keliavimo ir ordinatūros apribojimais; dažnai kariniai objektai. Uždaros gyvenvietės praktikoje nebuvo įdiegtos.

Pakeitimai visoje respublikos administracinio ir teritorinio suskirstymo struktūroje yra įgteisnti respublikinio susirinkimo – El Kurultai. Visi pakeitimai privalo vėliau būti užregistruoti Rusijos administracinio objektų paskirstymo klasifikacijoje federaciniu lygiu.

Administraciniai vienetai:
* Miestai respublikos jurisdikcijoje:
** Gorno Altaiskas (*Горно-Алтайск*)
* rajonai:
** Čemalo (*Чемальский*) – 7 apylinkės;
** Čojos (*Чойский*) – 7 apylinkės;
** Koš Agačo (*Кош-Агачский*) – 7 apylinkės;
** Maimos (*Майминский*) – 12 apylinkių;
** Ongudajaus (*Онгудайский*) – 10 apylinkių;
** Šebalino (*Шебалинский*) – 11 apylinkių;
** Turačiako (*Турачакский*) – 9 apylinkės;
** Ulagano (*Улаганский*) – 7 apylinkės;
** Ust Kano (*Усть-Канский*) – 11 apylinkių;
** Ust Koksos (*Усть-Коксинский*) – 9 apylinkės.
Gorno Altaiskas

**Gòrno Altáiskas**  () – Altajaus Respublikos (Rusija) sostinė, 3641 km į rytus nuo Maskvos. 54 tūkst. gyventojų (2007 m.). Pramonė negausi. Yra aerodromas, teatras, universitetas ir regioninis muziejus. Artimiausia geležinkelio stotis yra Bijske (už 96 km).

## Istorija

Šis vienintelis respublikos miestas yra siaurame Maimos slėnyje, Altajaus prieškalnėse. Rusų ortodoksų misionieriai, atvykę į šį slėnį 1830 m., stabtelėjo mažytėje **Ulalos** gyvenvietėje, kurioje tuo metu gyveno devyniolika tenykščių gyventojų ir trys rusų šeimos. Kitais metais Ulala buvo išrinkta pirmąja ortodoksų misijos vieta Altajuje ir rusų kolonistai pradėjo keltis į šį miestelį.

Kai 1922 m. buvo sukurta Oirotų autonominė sritis, Ulala tapo jos centru. 1928 m. gyvenvietė tapo miestu, ir 1932 m. jo pavadinimas buvo pakeistas į **Oirot Turą**. 1948 m. valdžia faktiškai uždraudė vietiniams gyventojams vadintis oirotais ir srities pavadinimą pakeitė į Kalnų Altajaus autonominę sritį. Tuo pačiu buvo pakeistas ir sostinės pavadinimas – **Gorno Altaiskas**.

## Lietuviai
1941 m. liepos mėn. į Gorno Altaiską iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 30 žmonių. Po Antrojo pasaulinio karo jų dar atsikėlė iš kitų Kalnų Altajaus gyvenviečių. Jie dirbo pagalbinius darbus įvairiose įmonėse, įstaigose, fabrikuose. Po J. Stalino mirties 1953 m. jaunimas studijavo Gorno Altaisko pedagoginiame institute. Apie 1958 m. dauguma tremtinių grįžo į Lietuvą. 1990 m. Vilniaus tremtinių bendrijos rūpesčiu Gorno Altaisko pakraštyje Altajaus krašto tremtiniams lietuviams atminti pastatytas paminklinis kryžius (autorius – buvęs tremtinys V. Tarasonis).

## Šaltiniai
Gudiškė

**Gudiške** vadinami kaimai:

* Ignalinos rajone;
* Mažeikių rajone;
* Prienų rajone;
* Šilutės rajone;
* Telšių rajone:
** Luokės seniūnijoje,
** Varnių seniūnijoje;
* Zarasų rajone.
Jonaičiai (Luokė)

**Jonaičiai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Luokės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ligūrijos jūra

**Ligūrijos jūra** (, ) – Viduržemio jūros dalis tarp Korsikos, Elbos salų ir Italijos, Monako, Prancūzijos žemyninių krantų.

Plotas 15 000 km², didžiausias gylis 2546 m, vidutinis 1200 m. Ligūrijos jūra turi didelę Genujos įlanką. Krantuose Rivjeros kurortai. Ligūrijos jūra rytuose Korsikos sąsiauriu sujungta su Tirėnų jūra.

Didžiausi uostai: Genuja (*Genova*), Livornas (*Livorno*), Specija (*La Spezia*), Nica (*Nica*).

Tarptautinė hidrografijos organizacija Ligūrijos jūros ribas apibūdina taip:

Pietvakariuose: linija jungianti Korsikos kyšulį ir Prancūzijos-Italijos sieną.

Pietryčiuose: linija nuo Korsikos kyšulio iki Italijos krantų tarp Tineto ir Palmarijos salų.

Šiaurėje: Italijos sausumos riba šalia Ligūrijos jūros.


Ligūrijos jūrą veikia dvi pagrindinės srovės aplink Korsiką: vakarinė Korsikos srovė ir Tirėnų srovė. Vandens temperatūra vasarą 25 °C, žiemą 12–13 °C. Druskingumas 38 ‰.

## Šaltiniai
Dirvonėliai

**Dirvonėliai** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pašilėnų. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kirkliai

**Kirkliai** – kaimas Telšių rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Luokės. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Lapurviai

**Lapurviai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Luokės. Į rytus nuo kaimo auga Biržuvėnų miškai.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Algirdas Gumuliauskas (1928–2020) – statybos inžinierius, pedagogas, technologijos mokslų daktaras.

## Šaltiniai
Pabunginė

**Pabunginė** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Luokės. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Baltakiškė

**Baltakiškė** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Luokės. Seniūnaitijos centras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jadvyga Putinienė (g. 1944) – ieties metikė, olimpietė

## Šaltiniai
Rapaliai

**Rapaliai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Luokės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Guivėnai

**Guivėnai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Luokės. Guivėnų miške augo Guivėnų ąžuolas, gamtos paminklas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Traulėnai

:: *Apie kaimą Kelmės rajone žr. [[Traulėnai (Kelmė)]]*.

**Traulėnai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Luokės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Barvydžiai (Telšiai)

**Barvydžiai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietus nuo Luokės.

1882 m. kaime rastas auksinių monetų lobis.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kompozitoriaus, choro dirigento, pedagogo Juozo Bagdono (1917–2011) tėviškė.

## Šaltiniai
France Gall

**Frans Gal** ( 1947 m. spalio 9 d. Paryžiuje –  2018 m. sausio 7 d.; tikrasis vardas **Isabelle Gall**) – prancūzų dainininkė.

1965 metais ji atstovavo Liuksemburgui Eurovizijos dainų konkurse su Serge Gainsbourg sukurta daina „Poupée de cire, poupée de son“ ir užėmė pirmąją vietą.

## Diskografija

### Singlai
* Ne sois pas si bête (1963)
* Laisse tomber les filles (1964)
* Sacré Charlemagne (1964)
* Poupée de cire, poupée de son (1965)
* Attends ou va – t’en (1965)
* Baby pop (1966)
* Les sucettes (1966)
* Bébé requin (1967)
* Toi que je veux (1967)
* A Banda (**Zwei Apfelsinen im Haar**) (1968)
* L’orage (La pioggia) (1969)
* Ein bißchen Goethe, ein bißchen Bonaparte (1969)
* Mais, aime la (1974)
* La déclaration d’amour (1975)
* Comment lui dire? (1975)
* Musique (1977)
* Viens je t’emmène (1978)
* Besoin d’amour (1978)
* Donner pour donner (su Elton John, 1980)
* Il jouait du piano debout (1980)
* Tout pour la musique (1981)
* Débranche (1984)
* Hongkong star (1984)
* Calypso (1985)
* Babacar (1987)
* Ella, elle l’a (1987) Numeris vienas Vokietijoje
* Évidement (1988)
* Papillon de nuit (1988)
* Laissez passer les rêves (1992)
* Mademoiselle Chang (1993)
* Paradis blanc (1994)
* Les princes des villes (1994)
* Privée d’amour (1996)
* Message personnel (1996)

### Albumai
* France Gall (1975)
* Dancing disco (1977)
* France Gall Live „Théâtre des Champs-Élysées“ (1978)
* Tout pour la musique (1981)
* France Gall Live „Palais des Sports“ (1982)
* Débranche (1984)
* Babacar (1987)
* Le Tour de France 88 (Live-Album, 1988)
* France Gall Compilation (1988)
* Double jeu (su Michel Berger 1992)
* L’intégrale Bercy „France Gall – Simple je“ 2CD (Live-Album, 1994)
* France (1995)

## Nuorodos

* Biografija (ang.) 

|-
Lipoproteinas

**Lipoproteinai** – tirpi dinaminė hidrofobinių (netirpių) lipidų transportavimo kraujo plazmoje forma. Tai sferinės cholesterolio, cholesterolio esterių ir trigliceridų (TAG) dalelės, apgaubtos stabilizuojančiu fosfolipidų sluoksniu. Paviršiuje įsiterpę baltymai (vadinamieji apoproteinai, Apo) stabilizuoja visą makromolekulinę struktūrą bei padeda kepenų ir periferinių audinių receptoriams atpažinti daleles. Kraujuje galima rasti penkias pagrindines lipoproteinų formas, kurias galima atskirti ultracentifugavimo būdu pagal jų skirtingą tankį (labai mažo tankio (LMTL), tarpinio tankio (TTL), mažo (MTL) ir didelio tankio lipoproteinai (DTL)) ir elektroforetinį judrumą (alfa ir beta).

## Nustatymas
Atliekant lipidogramą tiesiogiai nustatoma bendro cholesterolio (BCh), DTL cholesterolio ir TAG koncentracija. MTL koncentracija apskaičiuojama netiesiogiai iš formulės: MTL = BCh – DTL – TAG/5 (jei TAG 6 mmol/l) padidina ūmaus pankreatito ir tinklainės venos trombozės riziką, tačiau vien LMTL padidėjimas vaikams pasitaiko ypač retai.

Tradiciškai hiperlipidemijos yra nustatomos kai lipidų koncentracijos viršija atitinkamo amžiaus ir lyties 95-ąją procentilę, o DTL sumažėjimas fiksuojamas esant mažesnėms nei 5-os procentilės koncentracijoms.
Kininės šamažuvės

**Kininės šamažuvės** (*Cranoglanididae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kurioje 1 gentis ir 3 rūšys. Paplitusios Azijoje. Turi trumpą nugarinį peleką.

## Nuorodos
* Family Cranoglanididae – Armorhead catfishes
* Kininių šamažuvių (''Cranoglanididae'') rūšys ir iliustracija
Klarotai

**Klarotai** (*Claroteidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Paplitę Afrikoje.

Šeimoje yra 13 genčių ir 86 rūšys. Žr. dygiosios katžuvės.

## Sistematika
* Pošeimis. *Auchenoglanidinae*
** Afrikinės katžuvės (*Auchenoglanis*)
** *[[Liauchenoglanis]]*
** *[[Notoglanidium]]*
** Didžiažiotės katžuvės (*Parauchenoglanis*)
** *[[Platyglanis]]*
* Pošeimis. *Claroteinae*
** *[[Amarginops]]*
** *[[Bathybagrus]]*
** *[[Chrysichthys]]*
** Klarotai (*Clarotes*)
** Akmenyninės šamažuvės (*Gephyroglanis*)
** *[[Lophiobagrus]]*
** *[[Pardiglanis]]*
** *[[Phyllonemus]]*
Vileika

:: *Tarpukariu Vileikos vardu buvo vadinama ir Vilniaus miesto dalis [[Naujoji Vilnia]]*.

**Vileikà**  (, ) – miestas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 97 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Minsko, dešiniajame Neries krante. Vileikos rajono centras. Išvystyta optinių prietaisų, mašinų remonto, medienos, maisto pramonė, yra Vileikos geležinkelio stotis.

## Istorija

Pirmą kartą Vileika istoriniuose šaltiniuose paminėta 1460 m. LDK laikais iki XVII a. buvo žinoma kaip ***Senasis Kuranecas*** (). 1635 m. Vladislovas Vaza už tarnybą Vileikos dvarą padovanojo Aleksandrui Korvinui Gosievskiui. Nuo 1795 m. turi miesto teises. Rusijos imperijos laikais buvo Vilniaus gubernijos Vileikos apskrities centras. Apie 1900 m. mieste buvo prieplauka prie Neries, ligoninė.

1973 m. užtvenkus Nerį prie miesto susidarė Vileikos tvenkinys.


Vialejka, Vialla. Вялейка, Вяльля (1871).jpg|Miestelio panorama 1871 m.
Vialejka. Вялейка (1896).jpg|1896 m. planas 
Vialejka, Vialla. Вялейка, Вяльля (1919-39).jpg|Karvių girdykla Neryje (iki Antrojo pasaulinio karo)
Vialejka, Čyhunačnaja. Вялейка, Чыгуначная (1918).jpg|Geležinkelio stotis (1918 m.) 
Vialejka, Hienryka Siankieviča, Škoła. Вялейка, Генрыка Сянкевіча, Школа (1930-39).jpg|Henriko Senkevičiaus vardo gimnazija tarpukaryje


## Lietuviai

Vileika įsikūrusi etninėse lietuvių žemėse, nuo kurių į pietus XVI a. gyveno jotvingiai. Apie Vileiką (Smurgainių, Gervėčių, Svierių, Naručių, Dunilovo, Radaškonių ir kitose apylinkėse) lietuviškai buvo kalbama XVII–XX a. Čia yra lietuviškos kilmės vietovardžių, pavardžių.

## Šaltiniai

* Wilejka – zabytki | zdjęcia // www.radzima.org
* История // vileykainfo.by 
* https://globustut.by/vilejka/
Livornas

**Livornas** – miestas Italijos šiaurės vakaruose, Toskanos srityje, prie Ligūrijos jūros. Didžiausias Toskanos uostas. Mieste vystoma laivų statyba, naftos perdirbimas, mašinų gamyba, elektrotechnikos, stiklo, chemijos, maisto pramonė. Livorno apylinkėse – juodoji ir spalvotoji metalurgija.

Yra jūrų akademija, keli teatrai. Livorne yra XVI–XVIII a. architektūros paminklų.

## Istorija

Viduramžiais Livornas buvo tvirtovė. XV a. išaugo miestas, XVI a. jis tapo svarbiu tarptautiniu uostu. 

## Sportas
* AS Livorno Calcio (futbolo klubas)
* Stadio Armando Picchi.

## Nuorodos
* Livornas 
* Sveiki atvykę į Toskaną
DES

**DES** (*Data Encryption Standard* – duomenų šifravimo standartas) – blokinis simetrinis algoritmas, kurio blokų ilgis yra 64 bitai, rakto ilgis yra 56 bitai. DES duomenų šifravimo standartu paskelbtas JAV 1977 metais.

DES šifravimas:
* Iš pradinio 56-bitų rakto K yra sukonstruojama 16 dalinių raktų, k_1, k_2, ...., k_{16} .
* Pradinis tekstas suskaidomas į 64 bitų blokus, kurie nepriklausomai vienas nuo kito šifruojami vienu ir tuo pačiu 56 bitų slaptu raktu K.
* Kiekvienam blokui jų yra atliekami šie veiksmai.
* Blokui pritaikoma perstata, po šios perstatos blokas skiriamas į kairiąją ir dešiniąją puses L0 ir R0.
* Atliekama 16 šifravimo etapų.
: L_i=R_{i-1}
: R_i=L_{i-1} + f(R_{i-1},k_i)
:: kai 1.
Urviniai šamukai

**Urviniai šamukai** (*Pimelodidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima. Kelios labai populiarios rūšys auginamos akvariumuose. Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje.

Šeimoje yra 32 gentys, 89 rūšys.

## Šaltiniai
Gelta

**Gelta** () – tai audinių pageltimas nuo ištirpusio bilirubino arba padidėjusio tulžies pigmento kiekio kraujyje ir audinių skysčiuose. Audiniai pagelsta, kai šio pigmento daugiau gaminasi arba sutrinka jo išskyrimas todėl jo padaugėja kraujyje (*hyperbilirubinemija*).

Ligos priežastys: tulžies latakų užsikimšimas; kepenų ligos; intensyvus raudonųjų kraujo kūnelių irimas; amfetamino vartojimas intraveniniu būdu.

Požymiai: apetito stoka, tamsus, drumstas šlapimas; niežulys; maudimas dešinėje pašonėje; pykinimas; šviesios išmatos; akių odenos pageltimas; sąnarių skausmas; bendras silpnumas; karščiavimas. Kai prasideda gelta, oda, akių odena, gleivinė, vidaus organai, arterijų siena, skysčiai ir ypač nebegyvi audiniai dažosi geltonai (su žalsvu atspalviu).

## Klasifikacija ir mechanizmas
Geltos klasifikuoti keliais aspektais:
* **Pagal geltos tipą**:
** hemolizinė gelta;
** hepatoceliulinė gelta (parenchiminė);
** cholestazinė gelta;
* **Pagal pagrindinio sutrikimo anatominę klasifikaciją**:
** prehepatinė (ikikepeninė);
** hepatinė (kepeninė);
** subhepatinė (pokepeninė);
* **Pagal hiperglobulinemijos tipą**:
** vyrauja nekonjuguotas (netiesioginis) bilirubinas;
** vyrauja konjuguotas (tiesioginis) bilirubinas;

* **Pagal patogenezinį mechanizmą**, t. y. fiziologinio bilirubino metabolizmo etapo sutrikimą. Šiuo atveju galima išskirti dvi grupes:
** gelta su nekonjuguoto tipo hiperbilirubinemija dėl bilirubino perprodukcijos, sutrikusių adsorbcijos bei transporto hepatocituose ir konjugacijos.
** gelta su konjuguoto tipo hiperbilirubinemija dėl sutrikusio interhepatinio ar ekstrahepatinio tulžies išskyrimo (*cholestasis*). Cholestazė apibrėžiama ne tik kaip bilirubino, bet ir kaip kitų tirpių tulžies komponentų susilaikymas ir patekimas į kraują.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* sveikas.lt apie ligą
Pietų Amerikos šamai

**Pietų Amerikos šamai** (*Diplomystidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, kurioje 1 gentis ir 6 rūšys. Dydis – iki 28 cm. Paplitę Pietų Amerikos pietinėje dalyje, Čilėje ir Argentinoje.

## Šaltiniai
Cholestazinė gelta

**Cholestazinė gelta** – geltos rūšis, dar vadinama mechanine gelta.

Tulžis sunkiai teka arba visai nenuteka iš kepenų į žarnyną. Tulžies latakų spindį gali užkimšti tulžies akmenys, parazitai; gali užspausti padidėję limfiniai mazgai, išaugę navikai. Kaupiantis tulžiai, latakai išsiplečia, iš perpildytų tulžies kapiliarų tulžis patenka į kraują. Vystosi **cholemija**. Jai būdinga ne tik gelta, bet ir organizmo intoksikacija tulžies rūgštimis. Ilgiau užtrukus šiai geltai, suyra kepenų ląstelės, o jų vietoje ir aplink pažeistus tulžies latakus išveša jungiamasis audinys. Tai tulžinė kepenų cirozė.

Jeigu tulžis nepatenka į žarnyną, sutrinka riebalų virškinimas ir riebaluose tirpių vitaminų A, D, E, K rezorbcija.
Šarvakūniai šamai

**Šarvakūniai šamai** (*Doradidae*) – šamažuvių (*Siluriformes*) šeima, lengvai atpažįstama iš gerai išvystytų kaklą apsaugančio skydelio () ir šoninės linijos sukaulėjimų. 2003 m. buvo peržiūrėtos iki tol aprašytos 127 rūšys ir palikta tik 72. Tai monfiletinės kilmės sistematinė grupė. Kelios rūšys auginamos akvariumuose. Paplitę Pietų Amerikoje. Didžiausias ilgis – iki 80 cm.

## Gentys
*Dygiosios katžuvės (*Acanthodoras*)
*Skiauterėtieji unguršamiai (*Agamyxis*)
*Dorno katžuvės (*Amblydoras*) 
*Jūrinės katžuvės (*Anadoras*)
*Venesuelinės katžuvės (*Anduzedoras*)
*Žvaigždinės katžuvės (*Astrodoras*)
**[[Centrochir]]*
*Trumpapelekės katžuvės (*Centrodoras*)
*Šarvuotosios katžuvės (*Doraops*)
*Paprastosios šarvuotosios katžuvės (*Doras*)
**[[Franciscodoras]]*
*Hasarai (*Hassar*)
*Hemidorai (*Hemidoras*)
*Dygieji hipodorai (*Hypodoras*)
**[[Kalyptodoras]]*
*Eršketinės katžuvės (*Leptodoras*)
**[[Lithodoras]]*
*Didžiosios katžuvės (*Megalodoras*)
**[[Nemadoras]]*
*Pusšarvės katžuvės (*Opsodoras*)
*Orinokinės katžuvės (*Orinocodoras*)
*Oksidorai (*Oxydoras*)
*Lyrinės oksidoros (*Physopyxis*)
*Plokščiosios oksidoros (*Platydoras*)
*Sparnuotosios katžuvės (*Pterodoras*)
**[[Rhinodoras]]*
**[[Rhynchodoras]]*
**[[Scorpiodoras]]*
**[[Trachydoras]]*
**[[Wertheimeria]]*

## Šaltiniai
Hemolizinė gelta

**Hemolizinė gelta** (angl. *hemolytic jaundice*) – geltos tipas, sukeliamas padidėjusios eritrocitų hemolizės (raudonųjų kraujo kūnelių irimo). Nekonjuguotas bilirubinas atsiranda dėl hemo pigmento, randamo raudonosiose kraujo ląstelėse, skaidymo. Dėl padidėjusio eritrocitų skaidymo padidėja nekonjuguoto bilirubino kiekis kraujyje. Kepenys nepajėgia detoksikuoti per didelio nekonjuguoto bilirubino kiekio kraujyje.

Hemolizinę geltą gali sukelti:
* Maliarija (tropinėse šalyse)
* Genetinės ligos (pjautuvinė anemija, talasemija, sferocitozė, gliukozės 6-dehidrogenazės trūkumas) – gali sukelti padidėjusį eritrocitų irimą, kas veda prie hemolizinės geltos;
* Inkstų ligos (hemolizinis ureminis sindromas);
* Bilirubino metabolizmo sutrikimas (Gilberto sindromas, Crigler-Najjar sindromas).

Ligos atveju ligonio šlapimas būna rusvas, o išmatos tamsiai rudos spalvos.
SHA

**SHA** (*Secure Hash Algorithm* – Saugus Maišos algoritmas) – maišos algoritmas, iš pranešimo, kurio ilgis mažesnis už 2^{64} bitų SHA-1 suskaičiuojantis 160 bitų ilgio santrauką. SHA256, SHA384, SHA512 atitinkamai 256, 384 ir 512 bitų ilgio santraukas.

## Santraukos skaičiavimas
* Pradinis tekstas suskirstomas į N blokų po 512 bitų (64 baitus, SHA-1, SHA-224, SHA-256) arba 1024 bitus (128 baitus, SHA-384, SHA-512, SHA-512/224, SHA-512/256)
* Jei paskutiniame M_n bloke trūksta informacijos iki 512/1024 bitų, bloko gale pridedamas 1 ir tiek 0, kad užpildyti likusią bloko dalį paliekant 64 bitus pradinio teksto ilgiu bitais išsaugoti.
* Naudojamos funkcijos  f_0 , f_1 , ... , f_{79} . Kiekviena ft , 0  , operuoja su trimis 32-bitų žodžiais B, C, D ir grąžina vieną 32-bitų žodį:

f_t (B, C, D) = (B\ and\ C)\ OR\ ((NOT\ B)\ and\ D) , kai 0 

f_t (B, C, D) = B\ XOR\ C\ XOR\ D, kai 20 

f_t (B, C, D) = (B\ and\ C)\ or\ (B\ and\ D)\ or\ (C\ and\ D), kai 40 

f_t(B,C,D) = B\ XOR\ C\ XOR\ D, kai 60 
* Naudojamos konstantos:
Kt = 5A 82 79 99, kai 0 

Kt = 6E D9 EB A1, kai 20 

Kt = 8F 1B BC DC, kai 40 

Kt = CA 62 C1 D6, kai 60 

* Inicializuojamas H :
H0 = 67 45 23 01

H1 = EF CD AB 89

H2 = 98 BA DC FE

H3 = 10 32 54 76

H4 = C3 D2 E1 F0.

* Naudojami du buferiai, kurie turi po 5 žodžius, bei vienas buferis, turintis 80 žodžių.
* Pirmojo buferio žodžiai vadinami A, B, C, D, E,
* Antrojo buferio žodžiai vadinami H_0,\ H_1,\ H_2,\ H_3,\ H_4, 
* Trečiojo buferio žodžiai vadinami W_0, W_1, \cdots , W_{79}. 
* Naudojamas vieno žodžio dydžio laikinasis buferis TEMP.
* Skaičiuojant santrauką, kiekvienas duomenų blokas M apdorojamas atskirai. Kiekvieno bloko apdorojimas susideda iš 80 žingsnių.
* Kiekvienas blokas M_1, M_2, \cdots M_n iš eilės apdorojami taip:
** blokas Mi dalinamas į 16 žodžių W_0 , W_1 , \cdots , W_{15}  .
** kiekvienam Wt kur skaičiuojam t \in [16 , 79] Wt = (W_{t-3}\  XOR\  W_{t-8}\  XOR\  W_{t- 14}\  XOR\  W_{t-16})\  
** priskiriam A\ =\ H_0,\  B\ =\ H_1,\  C\ =\ H_2,\  D\ =\ H_3,\  E\ =\ H_4.
** kiekvienam t, t \in [0,79] TEMP = (A\  E=D;\ D=C;\ C=B\ 
** priskiriama
 H_0=H_0\ +\ A;\ H_1=H_1\ +\ B;\ H_2=H_2\ +\ C;\ H_3=H_3\ +\ D;\ H_4=H_4\ +\ E;\ 

* Atlikus šiuos veiksmus visiems blokams gautos H_0,\ H_1,\ H_2,\ H_3,\ H_4 reikšmės yra maišos funkcijos reikšmė.
MD5

**MD5** (*Message-Digest algorithm 5*) – žinutės santraukos algoritmas, plačiai naudojama kriptografijos maišos funkcija su 128 bitų (16 baitų) maišos reikšme.

## Santraukos skaičiavimas
* Pradinis tekstas suskirstomas į N blokų po 512 bitų (64 baitus).
* Jei paskutiniame M_N bloke trūksta informacijos iki 512 bitų, bloko gale pridedamas 1 ir tiek 0, kad būtų užpildyta likusi bloko dalis.
* Pradinis kontrolinis blokas MD_0 yra užpildytas.

A: 01 23 45 67

B: 89 ab cd ef

C: fe dc ba 98

D: 76 54 32 10

* Naudojamos keturios pagalbinės funkcijos kurios operuoja su trimis 32-bitų žodžiais, ir grąžina vieną 32-bitų žodį.
F(X,Y,Z)\ =\ XY\  or\ not\ X\ Z

G(X,Y,Z)\ =\ XZ\ or\ Y\ not\ Z

H(X,Y,Z)\ =\ X\ xor\ Y\ xor\ Z

I(X,Y,Z)\ =\ Y\ xor\ (X\ and\ not\ Z)

* Su kiekvienu bloku M_q atliekamas kontrolinio bloko MD_q skaičiavimas, naudojantis ankstesniu kontroliniu bloku MD_{q-1}. Yra atliekami tokie veiksmai:
Kopijuojamas blokas q į X
X[j] =M[q*16+j].
Išsaugomos A,B,C,D reikšmės

AA=A

BB=B

CC=C

DD=D

Atliekami skaičiavimai:

A\ =\ B\ +\ ((A\ +\ F(B,C,D)\ +\ X[k]\ +\ T[i])\ 

A\ =\ B\ +\ ((A\ +\ G(B,C,D)\ +\ X[k]\ +\ T[i])\ 

A\ =\ B\ +\ ((A\ +\ H(B,C,D)\ +\ X[k]\ +\ T[i])\ 

A\ =\ B\ +\ ((A\ +\ I(B,C,D)\ +\ X[k]\ +\ T[i])\ 

Sudedame:

A\ =\ A\ +\ AA

B\ =\ B\ +\ BB

C\ =\ C\ +\ CC

D\ =\ D\ +\ DD

* Atlikus šiuos veiksmus visiems blokams gautos A,B,C,D reikšmės yra maišos funkcijos reikšmė.
Europinis pūkenis

**Europinis pūkenis** (*Cotinus coggygria*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos augalas. Išauga iki 5 m aukščio krūmas, turintis rutulišką, tankią lają. Jauni ūgliai turi pieniškų sulčių. Lapai 3-8 cm ilgio, ovališki, lygiakraščiai. Žiedai žalsvai geltoni, sukrauti šluotelėse. Nužydėjusios šluotelės pasipučia, padidėja, apauga plaukeliais ir įgauna rausvą atspalvį. Vaisius – kaulavaisis.

Lietuvoje retas. Auginamas sodybose, miestų želdiniuose.
Pūkenis

**Pūkenis** (*Cotinus*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos augalų gentis.

Gentyje yra 2 rūšys, iš jų viena – europinis pūkenis (*Cotinus coggygria*) retai auginamas ir Lietuvoje.
Valgomasis kiškiakopūstis

**Valgomasis kiškiakopūstis** (*Oxalis tetraphylla*) – kiškiakopūstinių (*Oxalidaceae*) šeimos daugiametis augalas. Aukštis iki 30 cm. Lapai keturlapiai, su ilgais lapkočiais. Vainiklapiai raudoni, geltonu pamatu. Žydi birželio-spalio mėn.

Lietuvoje auginamas sodybose, soduose, kapinėse.
Grigolaičiai

**Grigolaičiai** – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pagėgių, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai