open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ilgininkai

**Ilgininkai** () – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurę nuo Merkinės, išsimėtęs Ilgio ežero vakariniame pakraštyje, prie kelio . Į šiaurę nuo kaimo plyti Ilgininkų pelkė (Ilgininkų telmologinis draustinis), į pietus – Subartonių miškai. Seniūnaitijos centras.

## Etimologija
Kaimas pavadintas pagal *Ilgio* ežerą.

## Istorija
XIX a. pab. Ilgininkai pateko į Trakų apskritį, buvo apylinkės centras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Abromiškės

**Abromiškės** – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Elektrėnų, piečiau magistralės . Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, Abromiškių reabilitacijos ligoninė, piečiau nuo kaimo telkšo Abromiškių ežeras. Kaime išlikęs Abromiškių dvaras, XVI a. kultūros paminklas, su 15,5 ha ploto parku, yra trys tvenkiniai.

## Etimologija

Kaimo vardas yra asmenvardinės kilmės – nuo vardo *Abromas*, *Abraomas* – Abromiškių dvaro valdytojas 1571 m. buvo Abraomas Poniatovskis, tad tai yra dvarininkinis vietovardis.

## Istorija

Nuo XVI a. minimas Abromiškių dvaras. Jame XIX a. buvo didžiulė biblioteka (apie 20 tūkst. knygų), paveikslų kolekcija, 1812 m. prancūzmečiu dvare yra nakvojęs Napoleonas.

XIX a. pirmoje pusėje pastatyta Sabališkių koplyčia, skirta Abromiškių dvarininkams laidoti. 1995 m. tarp Abromiškių ir Elektrėnų pastatyta Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos koplyčia.

|}

## Gyventojai

## Galerija


Abromiškių sanatorija, akmuo.JPG|Akmuo prie reabilitacinės ligoninės
Abromiškių dvaras.JPG|Restauruotas dvaro svirnas
Abromiškių dvaras 2.JPG|Dvaro rūmai
Abromiškiai, puodelių tvora.JPG|Tvora su puodeliais
Abromiškės, poilsio zona.JPG|Poilsio zona


## Šaltiniai

* 

## Nuorodos
* Reabilitacijos ligoninė
Lietuvos meno kūrėjų asociacija

**Lietuvos meno kūrėjų asociacija** – Lietuvos savarankiškų kūrybinių organizacijų sąjunga, įsteigta 1995 m. Būstinė Vilniuje, K. Sirvydo g. 6. Tikslas – koordinuoti meno kūrėjų ir jų organizacijų bendradarbiavimą, atstovauti Lietuvos profesionalių menininkų ir literatų interesams užsienyje, skatinti kultūros ir meno plėtrą.

## Istorija
1920 m. susivienijus literatūros ir muzikos veikėjams, įsteigta *Lietuvių meno kūrėjų draugija*. 1995 m. vasario 22 d. įsteigta Lietuvos meno kūrėjų (organizacijų) asociacija (LMKA). Nuo 1995 m. gegužės 28 d. LMKA atstovauja Lietuvos menininkams Europos menininkų konfederacijoje (*European Council of Artists*).

## Veikla
Lietuvos meno kūrėjų asociacija – laisvanoriška lygiateisių ir savarankiškų organizacijų asociacija. Nariais gali būti Lietuvos menininkų ir literatų organizacijos, atstovaujančios profesionaliajam šalies menui, įregistruotos ir veikiančios pagal Lietuvos Respublikos meno kūrėjų ir jų organizacijų įstatymą. Veiklą koordinuoja Taryba, kurioje kiekvienai organizacijai atstovauja deleguotas narys. Taryboje sprendimai priimami sutarimu arba 2/3 visų tarybos narių balsų dauguma. Asociacija rengia konferencijas kultūros ir meno klausimais, teikia pasiūlymus dėl įstatymų ir kitų teisės aktų projektų, dalyvauja menininkų programose, atlieka profesionaliojo meno programų ekspertizes, gina autorių teises.

LMKA jungia meno kūrėjų organizacijas:
* Lietuvos architektų sąjunga
* Lietuvos dailininkų sąjunga
* Lietuvos dizainerių sąjunga
* Lietuvos fotomenininkų sąjunga
* Lietuvos kinematografininkų sąjunga
* Lietuvos kompozitorių sąjunga
* Lietuvos muzikų sąjunga
* Lietuvos rašytojų sąjunga
* Lietuvos tautodailininkų sąjunga
* Lietuvos teatro sąjunga
* Lietuvos žurnalistų sąjunga
* Lietuvos literatūros vertėjų sąjunga

Lietuvos meno kūrėjų asociacijos premija skiriama Lietuvos menininkams už išskirtinius profesionalaus meno kūrinius, paskelbtus per pastaruosius dvejus metus.

## Aukštosios kultūros impulsai mokykloms
Lietuvos meno kūrėjų asociacija 2010 m. laimėjo LR švietimo ir mokslo ministerijos paskelbtą neformaliojo švietimo plėtros Lietuvos bendrojo ugdymo įstaigose idėjų konkursą ir 2011 m. rugpjūčio 4 d. su Europos socialinio fondo agentūra pasirašė projekto Aukštosios kultūros impulsai mokykloms (AKIM) finansavimo ir administravimo sutartį, kuri įgalino šio projekto įgyvendinimą.

Projekto tikslas – mokyklų bendruomenių atskirties nuo kultūros proceso mažinimas. Tikslingas ir nuoseklus aukštosios kultūros ir jos kūrėjų atėjimas į Lietuvos mokyklas atvers platesnį kultūros suvokimą, kels mokinių kultūrinį ir pilietinį sąmoningumą ir skatins pačius įsijungti į kultūros procesą.

## Prezidentai
* 1995–2006 m. Vytautas Martinkus
* nuo 2006 m. Kornelijus Platelis

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LMKA interneto svetainė
Kančia

**Kančia** – tam tikra skausmo atmaina, jutiminė ar jausminė nemaloni patirtis, susijusi su žala ar žalos grėsme kančią išgyvenančiam individui.

Kančia gali būti fizinė arba dvasinė, priklausomai nuo to, ar ji sukeliama somatinių organizmo procesų, ar protinių procesų. Fizinės kančios pavyzdžiai: skausmas, pykinimas, oro trūkumas, niežėjimas. Dvasinės kančios pavyzdžiai: nerimas, sielvartas, neapykanta, nuobodulys.

Kančios stiprumas gali skirtis, įmanoma tiek lengva, tiek sunkiai pakeliama kančia. Trukmė bei pasikartojimų dažnumas taip pat priskiriami prie svarbių kančią apibūdinančių veiksnių.

Žmonės kančią suvokia subjektyviai ir skirtingai, priklausomai nuo to, kiek lengva ar sunkia, išvengiama/neišvengiama, naudinga/nenaudinga laiko konkrečią kančią; su kokio dydžio pasekmėmis ją sieja, ar manosi jos užsitarnavę (verti), ar kančia pasirinkta savo valia ar ne, ir pan.

Skirtingo pobūdžio kančią tenka patirti visiems jaučiantiems organizmams.

## Taip pat skaitykite

* Kančia budizme
Pelės lipikės

**Pelės lipikės** (*Vernaya*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **pelė lipikė** (*Vernaya fulva*). Graužikas apie 9 cm ilgio, uodega – apie 11,5 cm ilgio. Kailis rusvas. Priekinių galūnių pirštai (išskyrus pirmąjį) ilgi, su aštriais nagais.

Paplitusi šiaurinėje Mianmaro dalyje ir pietvakarių Kinijoje. Gyvena uolėtose vietose, apaugusiose krūmynais.
Simón Bolívar

**Simonas Bolivaras** (, pilnas vardas: ; 1783 m. liepos 24 d. Karakasas, Venesuela – 1830 m. gruodžio 17 d. Santa Marta, Kolumbija) – viena ryškiausių Pietų Amerikos istorinių asmenybių, žymus karvedys ir politikas.

XIX a. pradžioje vadovavo nepriklausomybėms kovoms, po kurių iš ispanų jungo išsivadavo kelios žemyno kolonijos – Venesuela, Naujoji Granada (dabar – Kolumbija ir Panama), provincija Kito (dabar – Ekvadoras) ir Peru. Viena iš Peru provincijų jo garbei vėliau buvo pavadinta Bolivija ir tapo nepriklausoma. 1819 metais išvaduotąsias šalis ėmė jungti į Didžiąją Kolumbijos federaciją, iki 1830 m. buvo jos prezidentu. Ispaniškai kalbančiose Pietų Amerikos šalyse iki šiol vadinamas Išvaduotoju (*El Libertador*).

P. Amerikoje ilgą laiką klestėjo S. Bolivaro kultas. Revoliucionieriaus vardas įamžintas šalių, provincijų, miestų, gatvių, piniginių vienetų pavadinimuose. Jo asmenybei skirta daugybė meno kūrinių, pastatyta paminklų.

Detaliau nagrinėjant S. Bolivaro biografiją galima išskirti šiuos etapus:
:* **Ankstyvieji metai**,
:* **Nepriklausomybės kovos**,
:* **Didžiosios Kolumbijos federacija** (1819–1830),
:* **Simono Bolivaro kultas**,
:* **Šeima ir palikuonys**.

|-

## Nuorodos

* S. Bolivaro istorija 
* S. Bolivaro gyvenimas
Beždžionpelės

**Beždžionpelės** (*Hapalomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kūnas apie 12-13,5 cm ilgio, uodega – 14-17 cm ilgio.
Kailis tankus ir švelnus. Nugarinė pusė tamsiai geltona, rusvai pilka ar rudai pilka. Šonai šiek tiek šviesesni už nugarą. Pilvas ir kojos žemiau kelių baltos. Turi gerai išvystytas vibrisas, kurios yra žymiai ilgesnės už galvą.

Paplitusios pietų Mianmare, Tailande, Indokinijos pusiasalyje. Graužikas prisitaikęs gyventi ir medžiuose ir ant žemės.

Gentyje yra dvi rūšys:
* *[[Hapalomys delacouri]]*
* Ilgauodegė beždžionpelė (*Hapalomys longicaudatus*)

## Nuorodos
* http://www.floranimal.ru/pages/animal/m/640.html , Ilgauodegės beždžionpelės (*Hapalomys longicaudatus*) nuotrauka ir tekstas
Švitrigaila

**Boleslovas Švitrigaila** (rašytiniuose šaltiniuose *Svidryhajła, Świdrygiełło, Svitrigaylo, Svidrigailo, Swidrigailo, Boleslau Switrigail*, g. apie 1370 m. – 1452 m. vasario 10 d.) – Lietuvos didysis kunigaikštis (1430–1432 m.). Lietuvos politikoje aktyviai reiškėsi nuo XIV a. paskutiniojo dešimtmečio iki savo mirties.

Švitrigaila buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir Tverės kunigaikštytės Julijonos sūnus. Motinos buvo pakrikštytas stačiatikiu. Kartu su Jogaila 1386 m. Krokuvoje perkrikštytas kataliku ir gavo krikščionišką Boleslovo vardą. Tuo metu jis valdė Polocką.

## Lietuvos didysis kunigaikštis
Iškart po Vytauto mirties pareiškė pretenzijas į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą. Po išrinkimo didžiuoju kunigaikščiu paskelbė apie visišką savo savarankiškumą ir ryšių su Lenkija nutraukimą. Šis žingsnis sukėlė Lenkijos pasipiktinimą ir 1430 m. pabaigoje (spalio – lapkričio mėn.) lenkai užėmė Podolę. 1430 m. lapkričio 7 d. tarp Lietuvos ir Lenkijos buvo sudarytos paliaubos iki kitų metų rugpjūčio 15 d. Pagal paliaubų sąlygas Lietuvai turėjo būti grąžintas Kamenecas, Smotričas, Červonogrodas. Lenkai šių sąlygų nesilaikė ir pilių Lietuvai atiduoti neskubėjo, dėl to Švitrigaila pradėjo puolimą, užėmė Zbražą, Kremenecą, Oleską, tačiau Smotričo paimti nepavyko. Liepos 3 d. Švitrigaila paprašė pagalbos iš Ordino, su kuriuo birželio 19 d. buvo sudaręs savitarpio pagalbos sutartį. Tuo tarpu spaudžiami lenkų lietuviai paliko Vladimirą ir Zbražą, lenkų bajorijos kariuomenė artėjo prie Lucko. Prie Stirės lietuvių kariuomenė pralaimėjo mūšį su lenkais. Po to lenkai apgulė Lucką. Rugpjūčio 13 d. lenkų puolimas prieš Lucką buvo atmuštas, buvo sudarytos trumpos paliaubos, kurių pabaigoje sudaryta Čartorisko sutartis. Švitrigaila nieko nežinojo apie pasunkėjusią Lenkijos padėtį. Kryžiuočiai rugpjūčio 17 d. paskelbė Lenkijai karą, rugpjūčio 23 d. įsiveržė į Lenkiją ir ėmė naikinti Niešavo, Inovroclavo, Vroclaveko apylinkes. Tuo pačiu metu moldavai užpuolė Lenkiją iš pietų ir siaubė Sniatino, Haličo ir Kameneco sritis.

Karas baigėsi sudarius Čartorisko sutartį, pagal kurią Podolė buvo padalinta tarp Lietuvos ir Lenkijos. Lenkijai atiteko Kamenecas, Smotiričas, Skala, Červonogrodas, Lietuvai – Braclavas, Sokolecas, Žvingorodas, Latičovas. Paliaubos buvo sudarytos iki 1433 m. birželio 24 d.

Švitrigaila pratęsė Vytauto Didžiojo siekius vainikuotis Lietuvos karaliumi, bet Lenkijos politikų pastangomis buvo nušalintas nuo valdžios. Rėmėsi daugiausia stačiatikiška LDK bajorija.

## Nuorodos
Stūpa

**Stūpa** () – piramidiškas budistinės architektūros statinys. Jos simetrinė forma paprastai būna užpildyta įvairiomis relikvijomis, mantromis. Stūpa simbolizuoja nušvitusį Budos protą – visų jausenų ir dalelių kilsmą į penkias nušvitusiais išmintis ir penkias Budos šeimas.
Kivu ežeras

**Kivu ežeras** (, ) – ežeras vidurio rytų Afrikoje, Ruandos ir Kongo Demokratinės Respublikos valstybių teritorijoje.

Ežero ilgis ~100 km, didžiausias plotis 50 km, didžiausias gylis 480 m (ar 496 m), vidutinis 240 m. Paviršiaus altitudė 1459 m. Krantai statūs, aukšti, kalnuoti. Daugiau kaip 150 salų, didžiausia – Idžvi.

Virungos ugnikalnių išlieta lava padėjo susiformuoti aplinkiniam gamtovaizdžiui. Šie kalnai dunkso vakarinėje Didžiojo riftinio slėnio šakoje. Kadaise šios šakos upės tekėjo į šiaurę Nilo link, tačiau manoma, kad ugnikalnių lava užtvenkė upes – taip susidarė Kivu ežeras.

Dėl raižytų krantų Kivu kartais vadinamas gražiausiu Afrikos ežeru, tačiau jis pavojingas aplinkiniams gyventojams. Pro ežero dugną smelkiasi anglies dvideginis ir, stabdomas didžiulio vandens slėgio (vidutinis ežero gylis yra apie 180 m, tačiau vietomis siekia 400 m) kaupiasi ant dugno. Kai tokiomis pat sąlygos 1986 m. susidarė Nioso ežere Kamerūne, mirtinas anglies dvideginio debesis staiga prasiveržė pro vandenį ir kaip dusinanti antklodė užklojo tankiai apgyventus slėnius; tuomet žuvo per 1700 žmonių.

Iš Kivu ežero į Tanganiką išteka Ruzizi (Nilo baseinas). Ežeras laivuojamas. Iš ežero išgaunamas metanas. Šiaurinė dalis priklauso Virungos nacionaliniam parkui. Pakrančių didžiausi miestai: Bukavu, Goma (Kongo DR), Gisenjis, Šangugu (Ruanda).

## Šaltiniai
Nisas

Graikų mitologijoje **Nisas**:
* Megaros karalius, Pandiono ir Pilijos sūnus, kuris buvo neįveikiamas, kol turėjo raudonų plaukų sruogą. Turėjo sūnų Amfinomą ir dukterį Skilą. (plačiau žr. **[[Scilė]]**)
* Vienas iš urėjų, Nisos kalno dievas, arba silenas, identifikuotas su Kitairono kalno dievu, kuris kartu su nisaidėmis globojo kūdikį Dionisą.
----
Romėnų mitologijoje **Nisas** – Hirtako sūnus, Enėjo draugas. Mirė per Rutulianų puolimą. (Vergilijus V, 294; IX, 199, 234.)

## Išnašos
Virungos kalnai

**Virungos kalnai** – aštuoni ugnikalniai – iš kurių du veikiantys – iškilę į debesis virš trijų Rytų Afrikos šalių – Ruandos, Ugandos ir Kongo Demokratinės Respublikos lygumų.

Virungos virtinę sudaro aštuoni ugnikalniai, nusidriekę 58 km ruože. Šeši iš jų yra nebylūs, užgesę; kiti du, stovintys kalnyno gale, – veikiantys, jie nuolatos smilksta grasindami išsiveržti.

Niamuragira („vadas“) yra vienas aktyviausių pasaulio ugnikalnių. Pirmasis jo išsiveržimas užfiksuotas 1894 m., nuo tada jis išsiveržė dar keliskart. Per įspūdingą 1938–1940 m. išsiveržimą lava iš ugnikalnio šoninio telkinio nutekėjo 24 km, iki Kivu ežero. Netekusi daug lavos, įgriuvo *Niamuragiros* viršūnė – liko didžiulis, daugiau nei 2 km skersmens, krateris. Įspūdingas krateris vainikuoja ir kaimyninio veikiančio Niragongo ugnikalnio viršūnę. 1977 m. beveik tobulame jo kūgyje prasivėrė penki plyšiai, pro juos pasipylė išsilydžiusi lava. Tekėdama kalno šlaitais, ji viską savo kelyje sunaikino.

Aukščiausias iš užgesusių ugnikalnių – Karisimbis (4507 m). Jo vardas kilęs iš žodžio *nsimbi*, reiškiančio „balta kriauklelė“ – tai sniego, dažnai dengiančio kalno viršūnę, užuomina. Kaimyninio Visokė šlaitai apgyventi kalnų gorilų. *Sabinio*, esantis rytiniame Virungos virtinės gale, turi kelias viršūnes, kurių aukščiausioje susieina Kongo Demokratinės Respublikos, Ruandos ir Ugandos sienos.

Virungos kalnuose tebeveša bambuko tankumynai, o kylant aukščiau, marguoja medžių, krūmų ir žolėtų progumų durstinys. Didesniame nei 3000 m aukštyje tarpsta įspūdingo dydžio viržiai, lobelijos ir žilės, o peržengus 4000 m ribą, lieka tik samanos, žolės ir kerpės. Šioje įvairioje augmenijoje gyvena 180 rūšių paukščių ir daugiau kaip 60 rūšių žinduolių. Be to, Virungos kalnų miškai – kalnų gorilų buveinė.

### Virungos viršūnių sąrašas
* Karisimbis, Ruanda/Kongo Demokratinė Respublika (4507 m)
* Mikenas, Kongo Demokratinė Respublika (4437 m)
* Muhabura, Ruanda/Uganda (4127 m)
* Visokė , Ruanda/Kongo Demokratinė Respublika (3711 m)
* Sabinjas, Ruanda/Uganda (3674 m)
* Gahinga, Ruanda/Uganda (3474 m)
* Niragongas, Kongo Demokratinė Respublika (3470 m)
* Njamuragira, Kongo Demokratinė Respublika (3058 m)
Morgan

**Morgan** − pavardė.

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* John Pierpont Morgan (1837–1913) – amerikiečių verslininkas, bankininkas, ne kartą padėjęs JAV finansų sistemai, mecenatas;
* Lewis Henry Morgan (1818–1881) – amerikiečių etnologas, antropologas ir rašytojas. Pagal profesiją teisininkas. Kaip mokslininkas labiausiai žinomas dėl savo darbų apie kultūrinę evoliuciją bei indėnus;
* Henry Morgan (1635−1688) − anglų jūrininkas (kilęs iš Velso), piratas, vėliau Jamaikos gubernatorius.

Susiję:

* Adams Morganas – Vašingtono miesto rajonas JAV.
Kaimaninis vėžlys

**Kaimaninis vėžlys** (*Chelydra serpentina*) – kaimaninių vėžlių (*Chelydridae*) šeimos roplys, kuris užauga iki 47 cm ilgio ir 30 kg svorio. Dauginasi pavasarį. Liepos – rugpjūčio mėn. patelė sudeda apie 30 stambių kiaušinių. Esant 25-30 laipsnių temperatūrai maždaug po 55-125 dienų išsirita jaunikliai, kurie būna 2,5-3 cm ilgio.

Paplitęs nuo pietryčių Kanados iki Kolumbijos ir Ekvadoro. Gyvena įvairiuose vandens telkiniuose, tačiau pirmenybę teikia uždumblėjusioms vietoms, kur noriai įsirausia į dumblą. Besigindamas labai skaudžiai kandžiojasi.

Neretai auginamas terariume.
Entre Rioso provincija

**Entre Rioso provincija** () – provincija šiaurės rytų Argentinoje, vadinamojoje „Mesopotamijoje“ (tarpupyje), tarp Korienteso provincijos šiaurėje, Buenos Airių – pietuose, Santa Fė – vakaruose. Rytuose ribojasi su Urugvajaus Rytų Respublika. Sostinė – Parana.

## Geografija
Beveik visas Entre Rioso provincijos paviršius – plyna žemuma, retai pakylanti virš 100 m. Šiaurinėje dalyje klimatas subtropinis, pietinėje – vidutinių platumų. Vyrauja vėjai nuo Atlanto vandenyno, tačiau būna ir vietinių vėjų, pavyzdžiui, *[[pampero]]* (šaltas ir stiprus pietvakarių vėjas). Vidutinis metinis kritulių kiekis 900 mm. Vidutinė vasaros sezono (lapkritis – kovas) temperatūra 20&nbsp;°C, žiemos 10–13&nbsp;°C. Provincijos pavadinimas *Entre Ríos* reiškia „tarp upių“. Visu vakariniu ir pietiniu Entre Rioso pakraščiu teka Paranos upė, rytiniu – Urugvajaus upė, šiauriniu – Gvajkiraro upė. Provincijos viduje taip pat gausu upių (Gvaleguajus, Felisianas, Nogoja), o pietinėje dalyje (Paranos deltoje) – ežerų, pelkių, upinių salų. Yra 2 nacionaliniai parkai: El Palmaro, Predeltos ir Diamantės.

## Ekonomika
Žemės ūkyje vyrauja ryžių auginimas (60 % šalies produkcijos). Taip pat auginamos sojos, kviečiai, citrusai (16 % šalies produkcijos). Galvijų (4,5 mil. vnt.) ir avių auginimas. Paukštininkystė (37 % pirmarūšių kiaušinių produkcijos). Bitininkystė. Maisto, medienos apdirbimo, chemijos, mašinų, metalurgijos pramonė.

## Gyventojai
Provincija gyvenama retai. Ypač retai apgyvendinta pietinė ir centrinė dalis. Daugiausia gyventojų susitelkę palei Urugvajaus upę.

Didžiausi miestai (2010 m.):
* Parana (247,1 tūkst. gyventojų)
* Konkordija (149,4)
* Gvalegvaiču (80,6)
* Konsepsion del Urugvajus (72,5)
* Gvalegvajus (40,5)
* Viljagvajus (32,9)
* Čachari (32,7)
* Viktorija (30,6)
* La Pasas (24,3)
* Kolonas (23,1)
* Nogoja (22,8)

## Administracinis suskirstymas

Entre Rioso provincija padalinta į 17 departamentų (skliaustuose – administracinis centras):
* Kolono departamentas (Kolonas)
* Konkordijos departamentas (Konkordija)
* Diamantės departamentas (Diamantė)
* Federasjono departamentas (Federasjonas)
* Federalio departamentas (Federalis)
* Felisiano departamentas (San Chose Felisianas)
* Gvalegvajaus departamentas (Gvalegvajus)
* Gvalegvaiču departamentas (Gvalegvaiču)
* Islas de Ibikujaus departamentas (Vilja Paranasitas)
* La Paso departamentas (La Pasas)
* Nogojos departamentas (Nogoja)
* Paranos departamentas (Parana)
* San Salvadoro departamentas (San Salvadoras)
* Talos departamentas (Rosario del Tala)
* Urugvajaus departamentas (Konsepsion del Urugvajus)
* Viktorijos departamentas (Viktorija)
* Viljagvajaus departamentas (Viljagvajus)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Provincijos žemėlapis
* www.turismoentrerios.com
* www.uner.edu.ar
Kalaharis

**Kalaharis** () – dykuma pietinėje Afrikoje. Tai ilgiausias pasaulyje smėlynų ruožas, kurio nekerta akmenų ar žvyro intarpai kaip Sacharoje. Kalaharis apima beveik visą Botsvaną, nusidriekia vakarų link į Namibiją, o šiaurėje įsiterpia į Angolą, Zambiją ir Zimbabvę. Vietiniai gyventojai jį vadina *Kgalagadi* (tyrlaukiu). 2010 m. duomenimis, jog dykumos plotas tada siekė 3,6 mln. ha (360 000 km²).

Pavadinimas kildinamas iš tsvan. *Kgalagadi* (ar *karri-karri*) 'kančių, troškulio vieta'. Afrikanai šį kraštą dar vadino  ('dygių krūmų laukas').

## Geografija
Maždaug prieš 65 mln. metų Žemę supurtė stiprus žemės drebėjimas, ir į centrinę Pietų Afrikos dalį išsiliejo vulkaninės lavos srautai. Šios banguojančios lavos upės, vietomis iki 8 km gylio, sudarė aukštus kalvagūbrius ir gilius upių slėnius. Paskui per 50 milijonų metų vėjai ir lietūs pamažu išlygino tą grublėtą gamtovaizdį nudilinę kalnus ir pripildę slėnius molio bei žvirgždo. Galų gale kraštą nuklojo iš pajūrio gausiai nešamas smėlis – susidarė lygi šiuolaikinės Pietų Afrikos Respublikos dydžio lyguma.

Kalahario sausringumą lemia šaltoji Bengelos srovė, atitekanti prie vakarinės Pietų Afrikos pakrantės iš Antarktidos. Ledinis jūros vanduo atvėsina vyraujančius vėjus, neleisdamas jiems sugerti pakankamai drėgmės, kad atneštų žemynui lietaus.

Kalaharis – tektoninė įduba, susidariusi Afrikos platformos sineklizėje. Būdingas paviršiaus aukštis 800–1200 m. Iš rytų ir vakarų dykumą juosia laiptuotos plynaukštės, iš pietų – Oranžinės upės slėnis. Vietomis iškyla neaukšti kietų uolienų atlikuoniai, smėlio kopagūbriai, pustomos kopos, barchanai, sausi upių slėniai, negilūs plokšti duburiai.

Šiauriniu dykumos pakraščiu teka Zambezė, pietiniu – Oranžinė upė. Pačioje dykumoje upių nedaug, jos laikinos, išdžiūstančios. Šiaurinėje dalyje į Kalaharį atiteka Okavango upė ir sudaro plačią vidinę Okavango deltą. Dykumoje telkšo druskingų, protarpiais išdžiūstančių ežerų; didžiausias jų – Makgadikgadis.

Būdingas žemyninis atogrąžų klimatas, šiaurėje – subekvatorinis musoninis. Sausio vidutinė temperatūra 25 °C, liepos – 16 °C. Pietuose būna šalnų. Kritulių nuo 120–150 mm iki 250–350 mm per metus, šiaurėje 1000–1500 mm.

Kalahario šiaurėje plyti savanos ir lapus metantys retmiškiai su akacijomis, šiaurės rytuose ir upių slėniuose savanos su baobabais ir akacijomis, drėgnesnėse srityse – užliejamosios aukštažolės savanos. Kalahario pietuose ir vakaruose vyrauja sausosios ir dygiosios savanos, pusdykumės ir dykumos.

Kadangi Kalaharyje nemažai drėgnų plotų, tad gyvūnija gausi: sutinkami liūtai, gepardai, leopardai, drambliai, raganosiai, afrikiniai buivolai, oriksai, gnu, zebrai, krokodilai, stručiai.

Dykumos gamtai saugoti įsteigta daug saugomų teritorijų: Kalahari Gemsboko nacionalinis parkas (PAR), Gemsboko nacionalinis parkas, Vidurio Kalahario medžioklės draustinis (Botsvana).

## Gyventojai

Vietiniai dykumos gyventojai – bušmėnai (koisanai), tradiciškai besiverčiantys medžiokle ir rankiojimu. Tai savita etninė grupė, smarkiai besiskirianti nuo aplinkinių bantų tautų. Taip pat gyvena hererų, tsvanų, kgalagadžių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kalaharis
Muskusiniai vėžliai

**Muskusiniai vėžliai**, **dumblavėžliai** (*Kinosternidae*) – slaptakaklių vėžlių šeima. Minta vėžiagyviais, vabzdžiais, moliuskais, kirmėlėmis ir kt.

Paplitę Šiaurės ir Pietų Amerikoje. Šeimoje yra 4 gentys, 25 rūšys:

**Pošeimis. Kinosterninae**
* *Kinosternon*:
** Smailiaburnis dumblavėžlis (*Kinosternon acutum*)
** *[[Kinosternon alamosae]]*
** Centrinės Amerikos dumblavėžlis (*Kinosternon angustipons*)
** Trijuostis dumblavėžlis (*Kinosternon baurii*)
** *[[Kinosternon chimalhuaca]]*
** Krazerio dumblavėžlis (*Kinosternon creaseri*)
** Raudonžandis dumblavėžlis (*Kinosternon cruentatum*)
** Kolumbinis dumblavėžlis (*Kinosternon dunni*)
** Geltonasis dumblavėžlis (*Kinosternon flavescens*)
** *[[Kinosternon herrerai]]*
** Meksikinis dumblavėžlis (*Kinosternon hirtipes*)
** *[[Kinosternon integrum]]*
** Baltaburnis dumblavėžlis (*Kinosternon leucostomum*)
** Oksako dumblavėžlis (*Kinosternon oaxacae*)
** Skorpioninis dumblavėžlis (*Kinosternon scorpioides*)
** *[[Kinosternon sonoriense]]*
** *[[Kinosternon spurrelli]]*
** Pensilvaninis dumblavėžlis (*Kinosternon subrubrum*)
* *Sternotherus*:
** Aštriabriaunis muskusinis vėžlys (*Sternotherus carinatus*)
** Plokščiasis muskusinis vėžlys (*Sternotherus depressus*)
** Mažasis muskusinis vėžlys (*Sternotherus minor*)
** Muskusinis vėžlys (*Sternotherus odoratus*)
**Pošeimis. Staurotypinae**
* *Claudius*:
** *[[Claudius angustatus]]*
* *Staurotypus*
** *[[Staurotypus salvinii]]*
** Meksikinis muskusinis vėžlys (*Staurotypus triporcatus*)
Etošos duburys

**Etošos duburys** – Namibijos šiaurės dykumose tįsančio druskingo didžiulio ežero, išdžiuvusio prieš milijonus metų, duburys.

Šis duburys yra dalis daug didesnio reiškinio, Etošos baseino, kuris sykiu su Okavango delta Botsvanoje ir daugybe kitų mažesnių duburių bei ežerų kadaise, geologų nuomone, sudarė didžiausią ežerą pasaulyje. Prieš milijonus metų šį ežerą maitinusios upės išdžiuvo. Netekęs gyvybingumo šaltinio, dėl nuolatinio garavimo ir nutekėjimų galiausiai išnyko ir pats ežeras. Dabar Etoša liko kaip nedidelis buvusio pavidalo pavyzdys – (4800 km²) 130 km ilgio ir 50 km pločio balta druska nuklota įduba.

Šią nykią druska aptraukto molio dykynę, plytinčią iki tolimų horizontų, čia gyvenantys *ovambai* vadina Etoša – „miražų ežeru“ arba „sauso vandens vietove“.

Etošos duburį kryžmai raižo kapiliarinis gyvūnų takų tinklas, tolumoje susieinantis į įvairias išsibarsčiusias oazes – akį rėžiančias žalumos salas. Šios oazės Namibo druskos dykumoje yra neišdžiūstantys šaltiniai ir vandens duobės, palaikantys vienos didžiausių Žemėje laukinių gyvūnų sankaupos gyvybes.

1907 m. bušmėnų medžioklės plotai buvo paskelbti medžioklės rezervatu – Etošos medžioklės parku. Vienu metu jis apėmė beveik Islandijos dydžio teritoriją ir buvo didžiausias medžioklės rezervatas pasaulyje. Tačiau 1967 m. šis draustinis buvo sumažintas suteikus erdvės vietinėms gentims ir tapo Etošos nacionaliniu parku.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Etošos nacionalinis parkas
Grifinis vėžlys

**Grifinis vėžlys** (*Marcroclemys temminckii*) – kaimaninių vėžlių (*Chelydridae*) šeimos roplys, kuris išauga iki 140 cm ilgio ir iki 100 kg svorio. Pusiau įsikasęs į dumblą ir plačiai išsižiojęs vilioja žuvis raudona, kirmėliškai judria liežuvio išauga.

Gyvena Misisipės baseine.
Žaliasis vėžlys

**Žaliasis vėžlys** (*Chelonia mydas*) – jūrinių vėžlių (*Cheloniidae*) šeimos vėžlys, kuris yra stambiausias šioje šeimoje. Labai senų individų šarvas gali būti iki 140 cm ilgio, o masė iki 200 kg.

Paplitęs tropiniuose ir subtropiniuose vandenyse. Minta daugiausia jūriniais augalais ir papildomai gyvūnais. Tamsiomis naktimis patelės išlipa į smėlėtą krantą, kasa duobes ir deda kiaušinius. Dėtyje būna iki 200 kiaušinių. Juos užpila smėliu ir išlygina paviršių. Veisiasi Karibų jūroje, Nikaragvos pakrantėse.

## Šaltiniai
Dėžiniai vėžliai

**Dėžiniai vėžliai** (*Geoemydidae*) – vėžlių (*Testudines*) šeima.

Šeimoje yra apie 75 rūšys:

**Pošeimis. Batagurinae**
* *Batagur*:
** Keturpirštis terapinas (*Batagur baska*)
* *Callagur:*
** Borneo terapinas (*Callagur borneoensis*)
* *Chinemys*:
** *[[Chinemys megalocephala]]*
** *[[Chinemys nigricans]]*
** Kininis trikilis vėžlys (*Chinemys reevesii*)
* *Furculachelys*:
** *[[Furculachelys nabeulensis]]*
* *Geoclemys*:
** *[[Geoclemys hamiltonii]]*
* *Hardella*:
** *[[Hardella thurjii]]*
* *Hieremys*:
** *[[Hieremys annandalii]]*
* *Kachuga*:
** *[[Kachuga dhongoka]]*
** Bengališkasis stoginis vėžlys (*Kachuga kachuga*)
** *[[Kachuga smithii]]*
** *[[Kachuga sylhetensis]]*
** Indijinis stoginis vėžlys (*Kachuga tecta*)
** *[[Kachuga tentoria]]*
** *[[Kachuga trivittata]]*
* *Morenia*:
** *[[Morenia ocellata]]*
** *[[Morenia petersi]]*
* *Ocadia*:
** *[[Ocadia glyphistoma]]*
** *[[Ocadia philippeni]]*
** *[[Ocadia sinensis]]*
**Pošeimis. Geoemydinae**
* *Cuora*:
** Amboninis dėžinis vėžlys (*Cuora amboinensis*)
** Geltongalvis dėžinis vėžlys (*Cuora aurocapitata*)
** *[[Cuora flavomarginata]]*
** Indokinijos dėžinis vėžlys (*Cuora galbinifrons*)
** *[[Cuora hainanensis]]*
** *[[Cuora mccordi]]*
** *[[Cuora pallidicephala]]*
** *[[Cuora pani]]*
** *[[Cuora trifasciata]]*
** *[[Cuora yunnanensis]]*
** *[[Cuora zhoui]]*
* *Cyclemys*:
** *[[Cyclemys atripons]]*
** *[[Cyclemys dentata]]*
** *[[Cyclemys oldhami]]*
** *[[Cyclemys tcheponensis]]*
* *Geoemyda*:
** Špenglerio kalninis vėžlys (*Geoemyda spengleri*)
** Sulavesio miškinis vėžlys (*Geoemyda yuwonoi*)
* *Malayemys*:
** Malajinis vėžlys (*Malayemys subtrijuga*)
* *Heosemys*:
** Arakano miškinis vėžlys (*Heosemys depressa*)
** *[[Heosemys grandis]]*
** Filipinų balinis vėžlys (*Heosemys leytensis*)
** *[[Heosemys silvatica]]*
** *[[Heosemys spinosa]]*
* *Mauremys*:
** Anamo lapiškasis vėžlys (*Mauremys annamensis*)
** Kaspijinis vėžlys (*Mauremys caspica*)
** Ispanijos vėžlys (*Mauremys leprosa*)
** *[[Mauremys iversoni]]*
** *[[Mauremys japonica]]*
** *[[Mauremys mutica]]*
** *[[Mauremys pritchardi]]*
** *[[Mauremys rivulata]]*
* *Melanochelys*:
** *[[Melanochelys tricarinata]]*
** Juodapilvis vėžlys (*Melanochelys trijuga*)
* *Notochelys*:
** *[[Notochelys platynota]]*
* *Orlitia*:
** *[[Orlitia borneensis]]*
* *Pyxidea*:
** *[[Pyxidea mouhotii]]*
* *Rhinoclemmys*
** *[[Rhinoclemmys annulata]]*
** *[[Rhinoclemmys areolata]]*
** *[[Rhinoclemmys diademata]]*
** Amerikinis žeminis vėžlys (*Rhinoclemmys funerea*)
** *[[Rhinoclemmys melanosterna]]*
** *[[Rhinoclemmys nasuta]]*
** *[[Rhinoclemmys pulcherrima]]*
** *[[Rhinoclemmys punctularia]]*
** *[[Rhinoclemmys rubida]]*
* *Sacalia*:
** *[[Sacalia bealei]]*
** *[[Sacalia pseudoocellata]]*
* *Siebenrockiella*:
** Juodasis storagalvis vėžlys (*Siebenrockiella crassicollis*)
Žiedadulkių zonos

**Žiedadulkių zonos** – vėlyvojo pleistoceno ir holoceno suskirstymo sistema, pasinaudojant žiedadulkių duomenimis. Šia sistemą naudoja geologijos, klimatologijos, archeologijos, geografijos ir kiti specialistai.

Išskiriamos devynios zonos, kurios charakterizuoja būdingas žiedadulkes. Pagal tam tikrą žiedadulkių santykį galima spręsti apie vyravusį klimatą, klimato pokyčių seką, taip pat datuoti nuogulas.

## Zonavimo istorija

Pirmasis, pastebėjęs žiedadulkių grupes gręžinių kerno pavyzdžiuose, buvo švedų mokslininkas *Lennart von Post*. *Von Post* patvirtino, kad randamos žiedadulkių kombinacijos atitinka *Blytt* ir *Sernander* sudarytą klimatinę schemą, kuri rodė šiltesnių ir šaltesnių periodų seką poledynmetyje. Žiedadulkių tyrimai išpopuliarėjo Europoje ir Amerikoje trečiajame XX a dešimtmetyje. 1944 m. ši mokslo šaka pavadinta *[[palinologija]]*.

Dabar mokslininkai naudoja žiedadulkių zonavimo metodą nustatant ledo, durpių, ežerų okeaninių nuosėdų susidarymo amžių kartu su radiokarboniniais, dendrologiniais metodais.
Naudingumo koeficientas

**Naudingumo koeficientas** – naudingo ir viso darbo (ar sunaudotos šilumos) santykis. Šis dydis neturi dimensijos.

\eta=\frac{A_n}{A_v}=\frac{A}{Q}=\frac{A}{E}…

Naudingumo koeficientas negali viršyti 1, nes būtų pažeidžiamas energijos tvermės dėsnis. Kai kurių prietaisų naudingumo koeficientai artimi 1 (pvz., transformatoriaus). Ypač mažus naudingumo koeficientus turi šiluminiai varikliai. Dar mažesnius n.k. turi garsiakalbiai (apie 0.02).
Dryžuotosios laukinės pelės

**Dryžuotosios laukinės pelės** (*Rhabdomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **dryžuotoji laukinė pelė** (*Rhabdomys pumilio*). Graužikas 9-13 cm ilgio, uodega 8-13,5 cm ilgio. Kailis šiurkštus. Nugarinė pusė su juostomis. Pilvo pusė yra šviesesnė nei nugaros. Uodega apaugusi tankiais trumpais plaukais.

Paplitusios Afrikoje: Tanzanijoje, Kenijoje, Ugandoje. Apsigyvena sausose upių lankose, kur auga vešli žolė, kalnų papėdėse, dirbamuose laukuose. Aktyvios dieną. Išsirausia nesudėtingus urvus su viena įėjimo anga. Kartais žemės paviršiuje iš žolių, lapų, samanų įsirengia lizdus. Gerai laipioja šakomis.

Minta įvairiu augaliniu maistu, taip pat vabzdžiais, moliuskais. Veisiasi nuo rugsėjo iki balandžio mėn. Per metus būna 4 vados, kurių kiekvienoje po 4-12 jauniklių.

Graužikas nevengia žmogaus kaimynystės.
Basteras

: *Apie Gvadelupos miestą žr.: [[Bas Teras]].*

**Basteras** () – miestas Vest Indijoje, dviejų salų valstybės Sent Kitso ir Nevio (dar vadinamo Sent Kristoferio ir Nevio vardu) sostinė. 12,2 tūkst. gyventojų (1994). Išsidėstęs pietvakariniame Sent Kitso salos krante, į pietryčius nuo Puerto Riko. Svarbus uostas Pavėjinių salų grupėje. Pagrindinės eksporto prekės – cukrus, melasa, druska, medvilnė, kopra. Pramonės šakos: cukraus apdirbimas, druskos gavyba.

## Istorija
Miestą 1627 metais įkūrė prancūzai, 1783 metais jis atiteko britams. 1983 m. Basteras tapo nepriklausomos valstybės sostine.
Aklažeris (Vilkaviškio r.)

**Aklažeris** (arba ***Aklaežeris***) – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Pilviškių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,35 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 50,5 m. Krantai žemi, kranto linija labai vingiuota. Ežeras telkšo ~ 16 ha dydžio krūmynais apaugusios pelkės rytinėje dalyje. Rytinėje ežero pakrantėje stūkso miškelis. Netoliese įsikūrę Parausių ir Ramoniškių kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso Rausvės upės baseinui.

## Šaltiniai
Maiduguris

**Maiduguris** () – miestas šiaurės rytų Nigerijoje, Borno valstijos sostinė. 1,11 mln. gyventojų (2005). 

Mieste parduodama medvilnė, grūdai, riešutai, manijokas, gyvuliai, gumiarabikas, pjautinė mediena. Kitos pramonės šakos – mėsos apdirbimas, geležinkelio remontas, odos gaminiai, parfumerija. 

1964 m. čia nutiestas geležinkelis ir tai yra paskutinė stotis keliaujant geležinkeliu iš Džoso. 1975 m. įkurtas Maidugurio universitetas.

## Istorija
Miestas tapo Borno provincijos sostine 1908 m.

## Sportas
* El-Kanemi Warriors FC – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Akležeris

**Akležeris** () – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 2,5 km į šiaurės rytus nuo Marcinkonių, Marcinkonių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 125,1 m. Ežerėlis telkšo ~ 8 ha dydžio Akležerio pelkės vakarinėje dalyje. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Vakarinė ir pietinė pakrantės aukštos. Ežerėlis labai užžėlęs vandens augalija, užankantis.

Akležeris nenutekantis, priklauso Dorupio baseinui (Grūdos upės intakas). Pakrantėse vingiuoja šiaurinė dalis Dziackagirio (Zackagirio) pažintinio tako.

Pavadinimas kilęs iš *ãklas* (t. y. užakęs, užaugęs) ir *ežeras*.

## Šaltiniai
Vienadryžės pelės

**Vienadryžės pelės** (*Hybomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kailis minkštas, jo nugarinė pusė nuo šviesiai geltonos iki tamsiai rudos ar net juodos spalvos. Išilgai nugaros per jos vidurį nusidriekia juoda juosta. Kai kurie individai dar papildomai turi dvi šonines tamsias juostas. Pilvas tamsiai geltonas arba pilkai baltas. Kūnas 10-13 cm ilgio, uodega 9,5-11,5 cm ilgio. Uodega apaugusi retais plaukais. Pėda siaura, su susiredukavusiu penktuoju pirštu.

Paplitusios Rytų, Centrinėje ir Vakarų Afrikoje. Apsigyvena miškuose, arti vandens, nes gerai plaukia. Aktyvios dieną. Maitinasi įvairiais vaisiais. Patelės nėštumas trunka apie 30 dienų. Vadoje būna 1-3 jaunikliai. Lytiškai patelės subręsta po 75-125 dienų.

Gentyje yra 6 rūšys:

**Pogentė. Hybomys**
* *[[Hybomys basilii]]*
* *[[Hybomys badius]] *
* *[[Hybomys lunaris]]*
* Peterso viendryžė pelė (*Hybomys univittatus*)
**Pogentė. Typomys**
* *[[Hybomys planifrons]] *
* Teminko viendryžė pelė (*Hybomys trivirgatus*)
Varkaliai (Raseiniai)

**Varkaliai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Šiluvos. Pietiniu pakraščiu teka Tvarkantė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aliejūnų ežeras

**Aliejūnų ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajono vakaruose, apie 9 km į vakarus nuo Maišiagalos, į šiaurės rytus nuo kelio . Ilgis (iš šiaurės į pietus) 0,84 km, didžiausias plotas 0,27 km. Altitudė 105,9 m. Krantai aukštoki, ypač rytinis, kranto linijos ilgis 1,9 km. Šiaurinis ir pietinis ežero galai užpelkėję. Rytinis krantas apaugęs medžiais. Šiaurėje išteka upelis (Airupės intakas, Neries baseinas). Anksčiau vadinosi Geisiškių ežeras. Šalia ežero įsikūrę Aliejūnų ir Geisiškių kaimai. Šiaurrytine pakrante eina kelias Nr.5226 (Kiemeliai – Antakalniai – Miežionys).

## Šaltiniai
Degučių seniūnija (Marijampolė)

:: *Apie bendravardę seniūniją žr. [[Degučių seniūnija (Zarasai)]]*.

**Degučių seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Marijampolės miesto šiaurės rytinėje dalyje, Suvalkijos etnografiniame regione.

## Geografija

Seniūnija buvo šiaurės rytinėje miesto dalyje, dešiniajame Šešupės krante. Pagrindinis gyvenamasis rajonas buvo Degučiai, pagrindinės gatvės – Kauno, Stoties, Gedimino, Vilkaviškio, Sporto, R. Juknevičiaus, Šaulių, Dariaus ir Girėno. Pakrantėje buvo įrengtas Pašešupio parkas.

## Istorija

Seniūnija pradėjo darbą 2002 m. gegužės 13 d. Panaikinta 2023 m. rugpjūčio 1 d. prijungiant prie Marijampolės miesto seniūnijos.

|-
| 2011 m.  || || 18 493 ||
|-
| 2021 m.  || || 16 209 ||
|}

## Seniūnai
* Valda Rėklienė, 2006, 2022 m.

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
* **Degučių** seniūnaitija: Beržų g., Beržų skg., Dariaus ir Girėno g. (nelyginiai), Draugystės g., Gamyklų g., Jaunimo g., Kauno skg., Kauno g. (lyginiai), Siauroji g., Sporto g., Statybininkų g.;
* **Pašešupio** seniūnaitija: Gėlyno g., R. Juknevičiaus g., K. Būgos g. (lyginiai), Kauno g. (nelyginiai nuo R. Juknevičiaus g. sankryžos), Kokolos g., Parko g., Suvalkiečių g.;
* **Senamiesčio** seniūnaitija: Audėjų g., Baseino g., Bažnyčios g. (lyginiai), Dariaus ir Girėno g. (lyginiai), Dariaus ir Girėno skg., Degučių g., Dzūkų g., Gedimino g. (nelyginiai), Gedimino skg., J. Basanavičiaus a., J. Bendoriaus g., J. Kriščiūno g., Jono Dailidės g., Juodkrantės g., K. Būgos g. (nelyginiai), Kalvių g., Kauno g. (nelyginiai iki R. Juknevičiaus g. sankryžos), Kęstučio g., Klevų g., Laisvės g. (lyginiai), M. Akelaičio g., Mokyklos g., Naujakurių g., Neringos g., Nidos g., P. Butlerienės g., P. Butlerienės skg., P. Cvirkos g., Palangos g., Partizanų g., Partizanų skg., Pašto g., Paupio g., Pramonės g., Prienų g., Rasos g., Rugių g., Senoji g., Serbentų g., Simno g., Slėnio g., Stoties g., Šaulių g., Švietimo g., Trobiškių g., Ūkininkų g., V. Kudirkos skg., V. Kudirkos g. (nuo Dariaus ir Girėno g. iki Gedimino g.), Vinčų g., Vinčų skg., Žemaitės g. (iki Gedimino g.), Žemaitės skg., Žilvino g., V. Valaičio g.

## Šaltiniai
Narto seniūnija

**Narto seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Marijampolės miesto pietinėje dalyje, Suvalkijos etnografiniame regione.

## Geografija

Seniūnija buvo Marijampolės pietuose, pagrindiniai mikrorajonai – Nartas, Kvietiškis, Kareivinės. Seniūnija ėjo Kazlų Rūdos–Šeštokų geležinkelis, kuris čia kirtosi su keliu . Vyravo pramoninės teritorijos. Vakariniu pakraščiu tekėjo Šešupė, prie jos buvo Kvietiškio parkas.

## Istorija

Seniūnija pradėjo darbą 2002 m. gegužės 14 d. Panaikinta 2023 m. rugpjūčio 1 d. prijungiant prie Marijampolės miesto seniūnijos.

|-
| 2011 m.  || || 11 943 ||
|-
| 2021 m.  || || 10 409 ||
|}

## Seniūnai
* Algirdas Kaltauskas, ~2010 m.
* Dalė Sabaliūnienė, 2022 m.

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
* **Ašmenos** seniūnaitija: Gedimino g. (nuo Vasaros g.), Vasaros g., L. Giros g., Lazdijų g., Krosnos g., Šilutės g., Išdagėlių g., Šarkaičių g., Panausupio g., Budavisko g., Lydos g., Ašmenos g., Naugarduko g., Suvalkų g., Gardino g., Punsko g., Pavasakės g., Ringuvėlės g., Užuoganų g., Raudonųjų šaltinių g.;
* **Javonio** seniūnaitija: Žuvinto g,. M. K. Čiurlionio g., Algirdo g., Daukšių g., Matulaičių g., Dovinės g., Varnupių g., Pietario g., Javonio skg., Elgės g., Javonio g., Žaltyčio g., Orijos g., Narto g., Pasieniečių g., Medžiotojų g., Fabriko g., J. Basanavičiaus g., Kazimieraičio g., Klimo g., Tauro g., Amalvos g., Mažoji g., J. Totoraičio g., Dainavos g., Pašešupio g., Saulės skg., Saulės g., Senlaukės g.;
* **Kvietiškio** seniūnaitija: Teatro g., Alyvų g., Kranto g., A. Civinsko g., Antakalnio g., Kapų g., Varpo g., Aušros g., Vytenio g., Aišbės g., Vilties g., Gen. A. Gustaičio g., Geležinkelio g., Kvietiškio g., Marių g., Poilsio g., Bažnyčios g. (nelyginiai), Vytauto g., Kalkinės g., Rato g., Žvyryno g., Vienybės g., Knygnečių g., Šlekio g., Artojų g., Vytenio g., J. Janonio g., Artojų g.;
* **Seminarijos** seniūnaitija: Bažnyčios g. (nelyginiai), Laisvės g., Žemaitės g. (nuo Gedimino g.), V. Kudirkos g. (nuo Gedimino g.), S. Nėries g., J. Biliūno g., Mindaugo g., Kaštonų g. Sodžiaus g., Gėlių g., P. Vaičaičio g., Taikos g., B. Sruogos g., Seminarijos g., J. Jablonskio g., Maironio g., Sietyno g., Rūtų g., K. Griniaus g., Liepynų g., Lauko g., Trakiškių g., Piliečių g., Vasario 16-osios g., P. Mašioto g., P. Rimšos g., Seminarijos g., Trumpoji g., Druskininkų g., Tulpių g., Aušros g., P. Kriaučiūno g., Sodo g., Lietuvininkų g., Žiedo g., Šviesos g.;
* **Sūduvos** seniūnaitija: Sporto g. (nuo Sasnavos g.), Aukštaičių g., Žalioji g., Gluosnių g., Sasnavos skg., Sasnavos g., Vasaros g., Pavasario g., Sūduvos g., Laikštės g., Naujoji g., Liepų g., Lino g., Gedimino g. (nuo Sasnavos g.), Birštono g., Alytaus g., Trakų g., Kalvarijos g., Kybartų g., Varėnos g., Šakių g., Klaipėdos g., Telšių g., Panevėžio g.

## Šaltiniai
Alvito ežeras

**Alvito ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, Šeimenos seniūnijoje, į vakarus nuo Alvito kaimo. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,74 km, didžiausias plotis 0,65 km. Altitudė 51 m. Gylis iki 4 m. Šiaurinis krantas žemas, užpelkėjęs, kiti aukštesni. Vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, auga sodas, įsikūręs Kiršų kaimas. Iš šiaurėje esančios pelkės išteka upelis link netoliese tekančios Širvintos upės. Palei pietinį ežero pakraštį praeina kelias .

## Šaltiniai
Indrijos

**Indrijos** () yra juslės, jutimo organai. Indiškosiose pažiūrų sistemose dažnai sutinkamas terminas. Dažniausiai *indrijomis* vadinami penki jutimo organai, (*sanskrit*. buddhīndriya, jñanendriyāṇi): akys, ausys, nosis, liežuvis, kūnas (oda). Hinduizme šį sąrašą papildo penki veiklos organai (karmendriyāṇi): gerklos, rankos, kojos, analinė anga ir dauginimosi organai. Tarp šių dešimties organų ir sielos, arba atmano, yra protas, arba manas, kuris laikomas vienuoliktuoju organu. 

Vedantoje manas, budhis (buddhi), ahamkara (ahaṁkāra) ir čita (citta) sudaro dar keturis vidinius organus, (antar - indriyāṇi), taigi pagal šią sistemą yra 14 organų, kurių kiekvieną valdo jo nuosavas valdytojas, *nijantris* (niyantṛ): akis valdo Saulė, ausis – Keturios pasaulio šalys, nosį – du Ašvinai, liežuvį – *pračetos*, odą – Vėjas, balsą – Ugnis, rankas – Indra, kojas – Višnus, analinę angą – Mitra, dauginimosi organus – Pradžapatis, protą – Mėnulis, *budhį* – Brama, *ahamkarą* – Šiva, *čitą* – Višnus Ačjutos pavidalu. 

Njajos filosofinėje sistemoje liežuvį valdo vanduo, akis – šviesa arba ugnis, odą – oras, o ausis – eteris. 

Džainizme visa gyvybė skirstoma į penkias grupes pagal tai, kiek jutimo organų turi viena ar kita biologinė rūšis.

## Taip pat skaitykite
* Jutimo organai 
* Anatomija
* Penki elementai
* Penkios skandhos
Šunskų seniūnija

**Šunskų seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Marijampolės savivaldybės šiaurės vakaruose, Suvalkijos etnografiniame regione. Centras – Šunskai.

## Geografija

Seniūnija buvo įsikūrusi į šiaurę nuo Marijampolės miesto, centrinėje jos dalyje driekėsi miško masyvas. Pietine dalimi ėjo kelias , kur jis kirtosi su keliu . Rytiniu pakraščiu tekėjo. Šešupė.

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Šunskų apylinkės. 2008 m. patvirtintas Šunskų herbas, kurį naudojo ir seniūnija. 2024 m. liepos 31 d. seniūnija panaikinta, jos teritorija perduota Mokolų seniūnijai.

|-
| 2001-04  || || 2736 || 1 miestelis (Šunskai), 32 kaimai
|-
| 2009-09-01  || || || 1 miestelis, 33 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 2639 || 1 miestelis, 32 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 33 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 2442 || 1 miestelis, 31 kaimas
|}

## Seniūnai
* Jonas Šikšnius, 2006 m.
* Rimantas Lekeckas, 2010, 2022 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Ašmonai, k. || 13 || 15
|-
| Barsukinė, k. || || 
|-
| Bliūdžiškiai, k. || 26 || 20
|-
| Cykakalnis, k. || 21 || 8
|-
| Dielinė, k. || 47 || 66
|-
| Domeikai, k. || || 3
|-
| Grybinė, k. || 44 || 32
|-
| Gustabūdis, k. || 24 || 30
|-
| Karužai, k. || || 16
|-
| Katiliškiai, k. || 301 || 322
|-
| Kazliškiai, k. || || 2
|-
| Kidoliškiai, k. || 68 || 71
|-
| Lūginė, k. || || 7
|-
| Marciniškiai, k. || 20 || 19
|-
| Mokolai, k. || 1016 || 1032
|-
| Mokolų Naujiena, k. || || 2
|-
| Obelinė, k. || 10 || 13
|-
| Obšrūtėliai, k. || || 6
|-
| Pakusinė, k. || 27 || 45
|-
| Paršeliai, k. || 49 || 68
|-
| Patašiškės, k. || 29 || 31
|-
| Piliakalniai, k. || 15 || 13
|-
| Popiliakalnis, k. || || 3
|-
| Puskepuriai, k. || 27 || 12
|-
| Rudžiai, k. || 24 || 34
|-
| Samsoniškės, k. || || 6
|-
| Sarakai, k. || || 5
|-
| Strazdiškiai, k. || 14 || 12
|-
| Svirnaviečiai, k. || || 5
|-
| Šunskai, mstl. || 402 || 468
|-
| Tarpučiai, k. || 56 || 76
|-
| Tursučiai, k. || 143 || 158
|-
| Užbaliai, k. || || 2
|-
| Vekeriotiškė, k. || 18 || 37
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
* **Katiliškių** seniūnaitija: Bliūdiškių k., Rudžių k., Pakusinės k., Stazdiškių k., Patašiškių k., Katiliškių k., Obšrūtėlių k., Tarpučių k., Svirnaviečių k., Mokolų Naujienos k., Samsoniškių k., Barsukinės k.;
* **Kidoliškių** seniūnaitija: Mokolų k. už kelio Via Baltika, Kidoliškių k., Lūginės k., Puskepurių k.;
* **Mokolų** seniūnaitija: Mokolų k. iki kelio Via Baltika;
* **Šunskų** seniūnaitija: Šunskų mstl.;
* **Tursučių** seniūnaitija: Tursučių k., Sarakų k., Ašmonų k., Obelinės k., Paršelių k., Piliakalnių k., Popiliakalnio k., Užbalių k., Kazliškių k., Domeikų k.;
* **Vekeriotiškės** seniūnaitija: Vekeriotiškės k., Cykakalnio k., Gustabūdžio k., Grybinės k., Dielinės k., Karužų k., Marciniškių k.

## Šaltiniai
Ridlėja

**Ridlėja** (*Lepidochelys olivacea*) – jūrinių vėžlių (*Cheloniidae*) šeimos vėžlys, kuris yra mažiausias šeimos atstovas. Jo karapaksas gali išaugti iki 70 cm ilgio, o svoris siekti 50 kg.
Raštuotasis vėžlys

**Raštuotasis vėžlys** (*Trachemys scripta*) – balinių vėžlių (*Emydidae*) šeimos vėžlys. 

## Porūšiai
* *Trachemys scripta elegans* - Raudonausis raštuotasis vėžlys;
* *Trachemys scripta scripta* - Geltonpilvis raštuotasis vėžlys;
* *Trachemys scripta troostii* - Kamberlendo raštuotasis vėžlys;
Taip pat gamtoje aptinkami *Trachemys scripta elegans* × *Trachemys scripta scripta* hibridai. 

## Paplitimas pasaulyje
Savaime gyvenantys aptinkami Šiaurės Amerikos žemyne (JAV pietryčiuose).

## Paplitimas Lietuvoje
Raštuotojo vėžlio porūšis - raudonausis raštuotasis vėžlys (*Trachemys scripta elegans*) yra invazinė rūšis Lietuvoje.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Invazinė rūšis
* Balinis vėžlys
* Svetimžemės invazinės roplių rūšys Lietuvoje
Baltrušiai

**Baltrušiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Barzdų ir 3 km į šiaurę nuo Pilviškių, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, bendruomenės namai.

## Istorija

Kaimas minimas 1773 m. Naumiesčio bažnytinių kaimų sąraše. 1918 m. įkurta pradžios mokykla, 1952 m. atidaryta biblioteka. 1941 m., per vokiečių okupaciją, Baltrušiuose sušaudyta 1800 Pilviškių gyventojų (daugiausia – žydų). Žudynių vietoje įrengtos Baltrušių holokausto kapinės.

1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

2004 m. atidengtas atminimo akmuo (aut. Albinas Bilinskas) varpininkų II suvažiavimui, 1889 m. vykusiam valstiečio Jono Lozoraičio sodyboje.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Kaime gimė:
* Juozas Lozoraitis, knygnešys, spaudos, visuomenės ir politinis veikėjas.
* Motiejus Lozoraitis, teisininkas, visuomenės veikėjas.
* Birutė Kalėdienė, lengvaatletė, trenerė, pirmoji iš Lietuvos lengvaatlečių, pasiekusi pasaulio rekordą.

## Šaltiniai
Buktiškiai

**Buktiškiai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Barzdų. Seniūnaitijos centras. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Vandupė.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Daugirdai

**Daugirdai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Krokialaukio, 8 km į pietvakarius nuo Balbieriškio. Seniūnaitijos centras. Per Daugirdus teka Rudė (Peršėkės intakas), eina kelias iš Gudelių į Balbieriškio−Krokialaukio plentą. Iš šiaurės ir rytų kaimą supa Balbieriškio miškas.

## Istorija

1881 m. Daugirdai buvo palivarkas, vadinami ***Daugirdiškiais*** ir priklausė Ivoniškio dvarui, turėjo 80 gyventojų. 1925 m. Daugirdai išsiskirstė į vienkiemius. XX a. atidaryta biblioteka, veikusi iki 2023 m.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Daugirdiškiuose gimė ekonomistas, spaudos darbuotojas, visuomenės veikėjas, daktaras Juozas Leimonas (1900–1963).
* Kaime gimė rankininkė Aldona Česaitytė-Nenėnienė (1949–1999).

## Šaltiniai
Riečiai

**Riečiai** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Gudelių, prie kelio . Yra medinė Riečių Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1919 m.). Į vakarus nuo kaimo plyti Palios (Žuvinto pelkė), jų pakraštyje stūkso Riečių piliakalnis.

## Istorija

Pokario metais apylinkėse veikė Tauro apygardos, Vytauto partizanų rinktinės partizanai.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Šventragis

**Šventragis** – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Igliaukos. Seniūnaitijos centras. Per kaimą eina kelias , prateka Šlavantos upelis.

## Istorija

Iki 2023 m. kaime veikė biblioteka.

## Gyventojai

## Šaltiniai