open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Galite mane vadinti Tėtuku

**Galite mane vadinti Tėtuku** () – 2016 metų rusiškas filmas, komedija.

Filmas sukasi apie pagrindinius herojus: tėtuką (vadina Jurijus Stojanovas), dukrą (Nastia Zadorožnaja) ir jos vaikiną Pašą (Romanas Polianskis).

## Siužetas

Vera nusprendžia supažindinti savo vaikiną su tėčiu. Jie vyksta į svečius. Atvykęs ir susipažinęs su Tėtuku, Paša atidžiai stebi aplinką, kurioje atsidūrė. Vaikinas įtikinamas, kad Borisas Semionyčius yra kriminalinis autoritetas, pravarde „Tėtukas“. Vyksta keisti dalykai, o jaunuolis pasidaro irzlus, nepatiklus ir paranojiškas. Galiausiai, jis įtikinamas, kad įvyko vietinio deputato žmogžudystė, kurios liudininku ir dalyviu tapo Pavelas. Tada jis kreipėsi į vietinę policiją. Galiausiai išsiskyrė su Vera. Po kurio laiko dukra nusprendė aiškintis, kodėl taip keistai elgėsi visi jos buvę vaikinai. Paaiškėja, kad jos tėvukas juos įbaugindavo „krikštatėviškomis“ pasakaitėmis. Vera sugalvojo planą. Ji tėvukui pristatė naują išrinktąjį Vasilijų. Vasia treninguotas verslininkas, kurias iš karto nepatiko Tėveliui. Į dukrą kreipdavosi lyg žemo intelekto mulkis, vadino ją „skanute“. Tėtukas kreipėsi į pažįstamą policininką, o ir gavo atsakymą, kad Vasia yra rimtas banditas. Po tokių naujienų Borisas ima gailėtis, kad atsikratė Pašos.

## Aktoriai
: *Aktorius – veikėjas*
* Jurijus Stojanovas () – pensininkas Borisas Semionyčius, našlys, vienturtės dukros tėvelis.
* Anastasija Zadorožnaja () – Vera, vienturtė tėtuko dukrelė.
* Romanas Polianskis () – Paša, Veros vaikinas.
* Anna Kamenkova () – tėtuko kaimynė Nina Aleksandrovna.
* Antonas Eskinas () – Vasia, treninguotas verslininkas.

## Kūrėjai
* Prodiuseriai Armenas Davitianas (Армен Давитян), Ilona Lakoba (Илона Лакоба)
* Režisierius Anarijus Mamedovas (Анарио Мамедов).
* Scenaristai Julija Šalimova (Юлия Шалимова).
* Operatorius Aleksėjus Strelovas (Алексей Стрелов).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* kinopoisk.ru
* kino-teatr.ru
* baskino
Kamianka (upė)

**Kamianka** () – upė Ukrainos šiaurėje, Kijevo ir Žitomiro sričių teritorijose; Rosės kairysis intakas (Dniepro baseinas). Ilgis – 105 km.

Pagrindinis intakas – Subodė (dešinysis).

Vaga vietomis slenkstėta. Ant upės įrengta ~30 drėkinamųjų ir žvejybinių tvenkinių.

Upėvardis kilęs iš žodžio slaviško žodžio „kamen“ (lietuviškai „akmuo“). Taigi, reikštų „akmeningoji upė“.

## Šaltiniai
Bulvių košė

**Bulvių košė** – košė gaminama iš nuluptų, virtų, sutrintų bulvių. Geriausiai tam tinka krakmolingos bulvės. 

Tradiciškai Lietuvoje valgoma kaip atskiras patiekalas arba patiekiama kaip garnyras. Tradicinėje virtuvėje košė valgoma su rūgusiu, saldžiu pienu, kartais su lašiniais,  sviestu, grietine, silke. Taip pat paskaninama druska, pipirais, svogūnais, svogūnų laiškais, česnakais, laiškiniai česnakais, krienais, garstyčiomis, tarkuotais muskato riešutais, krapais, petražolėmis, kalendromis, mairūnais ir kitais prieskoniniais augalais, daržovėmis.

## Šaltiniai
Grikių košė

**Grikių košė** – košė gaminama iš grikių kruopų. Dažniausiai pagardinama pakepintais svogūnais, sviestu, druska. Grikiai turi daug amino rūgsčių ir baltymų, todėl jie gali iš dalies atstoti mėsą. Juose taip pat gausu B grupės vitaminų ir vertingų mineralinių medžiagų.

Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino *graikiškomis kruopomis* (pvz., , vėliau tiesiog *гречка*), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.

Daugiausiai grikių suvartojama Rusijoje, Ukrainoje. Vienam žmogui per metus tenka 15 kg ir 12 kg atitinkamai. Rusijoje sudaro penktadalį suvartojamų javų kiekio.

## Šaltiniai
2017 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas

**2017 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas** – 61-asis geriausių pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 21 d. – rugpjūčio 29 d. Egipto sostinėje Kaire.

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Mišrios rungtys

## Medalių lentelė

## Lietuva čempionate

;Individualios varžybos

;Estafetės

;Komandinės įskaitos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Lina Batulevičiūtė

**Lina Batulevičiūtė** (g. 1989 m. rugpjūčio 18 d.) – Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės sportininkė.

## Biografija
2015 m. pasaulio čempionate Batulevičiūtė pelnė sidabro medalį moterų estafetėje (kartu su Ieva Serapinaitė).

2017 m. Batuleviučiūtė pateko į pasaulio taurės finalinį etapą, kuris vyko Vilniuje. Galutinėje įskaitoje sportininkė liko 14-a. Tais pačiais metais Lina pelnė auksą pasaulio kariškių čempionate ir laimėjo tradicines pasaulio šiuolaikinės penkiakovės federacijos sezono uždarymo varžybas Katare „Čempionų čempionas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* pentathlon.org profilis
Laužėnų ąžuolas

**Laužėnų ąžuolas** – ilgaamžis ąžuolas, valstybinės reikšmės botaninis gamtos paveldo objektas Švenčionių rajone, Sarių seniūnijoje, Laužėnų kaime, įsikūrusiame prie kelio . Medis auga kaimo pradžioje, prie sodybos ūkinių pastatų. Šalia jo auga saugoma storakamienė Laužėnų liepa. Ąžuolas turi saugomo objekto statusą nuo 1960 m. Pažymėtas informaciniu ženklu, yra apsauginė tvorelė.

Ąžuolas plačiašakis, atrodo tvirtas, nors prieš keletą metų nukentėjęs nuo audros (nulūžo stambi šoninė šaka). Jo kamiene iki šiol nuo karo likusios kulkų žymės. Pasakojama, kad ąžuolas stovėjęs ant aukštos kalvos, nuo kurios buvo galima greitai apžvalgyti apylinkes ir kartu ji būdavusi gera priedanga nuo kulkų. Netoli Laužėnų ąžuolo vykę tarybinių karių mūšiai su hitlerininkais. Jų metu kulkos ir sužalojusios medį. 

Pasak vietos gyventojų, ąžuolas pamėgtas baltų tikėjimą išpažįstančių romuviečių, rengiančių stovyklas gretimame Dvarčiškių kaime.

## Duomenys

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis – 5,65 m
* Medžio aukštis – 29,0 m
* Amžius – neskelbiama

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
Verizmas

**Verizmas** (*verismo*, iš italų k. „realizmas“) – literatūrinė, ir vėliau operos, srovė, išsivysčiusi Italijoje 1870-aisiais.

Verizmo literatūros būdingais atstovais buvo siciliečiai Giovanni Verga (1840–1922), Luigi Capuana (1839–1915) ir Federico De Roberto (1861–1927). Tai buvo kraštutinė realistinės literatūros forma, artima natūralizmui. Būdingi verizmo bruožai buvo neslepiamas provincialus literatūros charakteris ir provincijos gyvenimo temos, suteikiama daugiau laisvės rašytojo vaizduotei, skirtingai nuo E. Zola natūralistinės literatūros nuostatų. Geriausiais veristinės literatūros atstovais buvo regioniniai rašytojai, kurie rašė apie savo gerai pažįstamą aplinką: neapolietė Matilde Serao, toskanietis Renato Fucini ir Pietų Italijoje gyvenusi Grazia Deledda, kuri 1926 m. apdovanota Nobelio literatūros premija.

Greitu laiku po veristinės literatūros atsiradimo jos kūriniai buvo pradėti adaptuoti teatriniam atlikimui. Pirmuoju tokiu kūriniu tapo 1884 m. publikuotas Giovanni Verga apsakymas „Kaimo garbė“. Pagal pastatytą pjesę temą to paties pavadinimo operai pritaikė jaunas kompozitorius Pjetras Maskanjis. Opera „Kaimo garbė“ susilaukė sėkmės 1890 m. ir pradėjo naują operos tipą. Verizmo terminas buvo pritaikytas libreto temai ir operos muzikinei-dramatinei struktūrai. 1892 m. Romoje debiutavo U. Džordano opera *„Mala vita“* ir Milane R. Leonkavalio „Pajacai“, kartu su „Kaimo garbe“ tapusi dviem žymiausiomis verizmo operomis. Veristinėse operose vaizduojami žemųjų klasių personažai, nepagražinta realybė, įvykiai dažnai žiaurūs. 1894 m. prancūzas Žiulis Masnė sukūrė veristinių bruožų turinčią operą „Navarietė“. Tarp kitų paminėtinų operų: Eženo d'Albero *„Tiefland“* (1903), L. Janačeko „Jenufa“ (1904), Etel Smit „Kenkėjai“ (1906). Dž. Pučinis veristinius elementus įtraukė į savo operas.
## Šaltiniai
* Grove Music Online, 2001 
* Encyclopaedia Britannica
Bel canto

**Bel canto** (bel kantas, iš italų k. „gražus dainavimas“, paprastai neverčiama ir neadaptuojama, taip pat *bellezze del canto* ir *bell’arte del canto*) – terminas, vartojamas apibūdinti XVIII a. ir XIX a. pirmos pusės itališką dainavimo stilių, arba, dažniau − siejamas su XIX a. pr. kompozitorių Dž. Rosinio, V. Belinio ir G. Donicečio operomis. 

Bel canto neturi tikslaus apibrėžimo ir įvairiai interpretuojamas. Bendrai jis apibūdina išraiškingą, melodingą, lengvą dainavimo stilių, naudojant legato visame vokalo diapazone ir lengvus tonus aukštame registre. Bel canto suvokiamas kaip priešprieša vokiškam ir ypač R. Vagnerio sunkiam, galingam ir kalbėjimu paremtam dainavimui. R. Vagneris pats atmetė itališką dainavimo modelį teigdamas, kad juo tesirūpinama kaip gražiau išdainuoti G ir Ab natas. Pasak. R. Vagnerio, vokiškas dainavimas yra dvasiškai energingas, pakeliantis dainavimo jausmingumą į nepralenkiamo ekspresyvumo viršūnes. XIX a. viduryje bel canto dainavimo tradicija sunyko, nusileisdama vokiškam dainavimo stiliui. 1858 m. Dž. Rosinis esą pasakęs: „Kas dėl mūsų, mes praradome savo *bel canto*“ [kitiems]. XX a. pr. vokiečių muzikologai bel canto sąvoką pritaikė 1630−1640 m. išsivysčiusiam Venecijos operų ir Romos kantatų dainavimo stiliui, tuo sukeldami dar daugiau sumaišties bel canto suvokime. Paprastai bel canto siejamas su XIX a. pr. italų operos dainavimo stiliumi. Tarp paminėtinų bel canto atlikėjų: sopranas Farinelis, tenoras Manuel del Popolo García, jo duktė, dramatinis sopranas Maria Malibran ir sopranas Jenny Lind.

## Šaltiniai
* Grove Music Online, 2001 
* Encyclopaedia Britannica
Everything Now

**Everything Now** – penktasis studijinis kanadiečių indie rock grupės „Arcade Fire“ albumas, išleistas 2017 m. liepos 28 d. Albumo singlas „Everything Now“ pasiekė vienuoliktąją vietą JAV „Billboard“ roko dainų reitinge. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 100 tūkstančių kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas trečiuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą įvairiose šalyse, tarp jų – ir Jungtinė Karalystė bei Kanada. 2018 m. duomenimis, visame pasaulyje parduota virš 500 tūkstančių albumo kopijų.

2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio alternatyviosios muzikos albumo kategorijoje.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Nerimdaičių–Pavirvyčio miškai

**Nerimdaičių-Pavirvyčio miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Telšių rajone, 7 km į pietvakarius nuo Tryškių. Priklauso Telšių miškų urėdijos Eigirdžių girininkijai. Apima 16,4 km² plotą. Masyvą sudaro Nerimdaičių ir Pavirvyčio miškai.

Paviršius lengvai banguotas. Būdingi velėniniai jauriniai silpnai sujaurėję priesmėliai. Prateka Virvytės baseino upės: Būgenis, Maldenis, Juodupis.

Medynai:
* eglynai: 39 %
* beržynai: 36 %
* pušynai: 11 %
* baltalksnynai: 6 %
* drebulynai: 4 %
* uosynai: 3 %
* juodalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 32 % medynų, pusamžiai medžiai 52 %, pribręstantys 14 %, brandūs 2 %.

Nerimdaičių-Pavirvyčio miškuose sutinkami šernai, stirnos, briedžiai, elniai, lapės, usūriniai šunys, barsukai, kiaunės, voverės, kiškiai, jerubės, slankos.

Miškuose įsikūrę kaimai: Nerimdaičiai, Būgeniai, Duobgirė, Virmėnai, Krugeliškė.

## Šaltiniai
Neries žemupio žemuma

**Neries žemupio žemuma** – žemuma vidurio Lietuvoje, apie Neries žemupį ir Nemuno vidurupį. Apima Kauno marias ir driekiasi tarp Šilavoto ir Veiverių kalvagūbrių pietuose, Vilkijos kalvagūbrio vakaruose, Aukštaičių ir Dzūkų aukštumų rytuose. Ežerų nedaug, gilesnius slėnius sudaro Nemunas, Neris, Šventoji. Priemolingose lygumose vyrauja velėniniai jauriniai glėjiški ir velėniniai jauriniai glėjiški nujaurėję dirvožemiai, smėlingose lygumose – jauriniai ar velėniniai jauriniai silpnai nujaurėję dirvožemiai. Yra limnoglacialinių (Garliavos), aliuvinių (Pageležių) lygumų, moreninių plynaukščių (Rumšiškių-Kaišiadorių).

Neries žemupio žemuma susidarė pleistocene – jos pietvakarinę dalį kūrė Nemuno vidurupio, šiaurės rytinę – Neries žemupio ledyno plaštakos ir prieledyniniai vandens baseinai.

Būdingi sukultūrinti kraštovaizdžiai. Miškų daugiausia šiaurės rytuose (Gaižiūnų miškai). Žemumoje yra Kaunas, Kaišiadorys, Jonava, Garliava, Rumšiškės, Karmėlava.

## Šaltiniai
Neries–Žeimenos žemuma

**Neries-Žeimenos žemuma** (kartais dar ***Šiaurryčių žemuma***) – žemuma rytų Lietuvoje, abipus Neries vidurupio ir jos intako Žeimenos. Apribota Aukštaičių, Švenčionių ir Ašmenos aukštumų. Iškilusi 140–150 m virš jūros lygio.

Būdingi skurdūs nekarbonatingo smėlio, rečiau karbonatingo žvirgždo, priesmėlio, moreninio priemolio dirvožemiai (velėniniai vidutiniškai nujaurėję, jauriniai, jauriniai pelkiniai). Žemumoje yra rininių klonių, senslėnių, žemyninių kopų, gausybė pelkių ir ežerų. Paviršių vagoja Neries, Žeimenos, Vilnios ir jų intakų slėniai. Didesnioji Neries-Žeimenos žemumos dalis apaugusi miškais, ypač pušynais (Labanoro, Ažvinčių-Minčios, Nemenčinės-Lavoriškių).

Susidarė paskutiniame pleistoceno ledynmetyje, ištirpus dviem ledyno plaštakoms – Neries vidurupio-Žeimenos ir Vilnios – ir plaštakines dubumas apsėmus prieledyniniams baseinams. Fliuvioglacialiniai vandenys ant dugninės morenos sunešė smėlį ir žvirgždą.

Neries-Žeimenos žemumoje įsikūrusi Pabradė, Nemenčinė, šiaurinė dalis Vilniaus, Švenčionėliai, Kaltanėnai, Labanoras.

## Šaltiniai
Angra dos Reisas

**Angra dos Reisas** () – Brazilijos miestas, esantis pietinėje Rio de Žaneiro valstijos dalyje, 157 km į vakarus nuo Rio de Žaneiro, vandenyno pakrantėje; savivaldybė apima 365 jūrines salas (tarp jų – Grandė). 170 tūkst. gyventojų (2010 m.). Yra uostas. Veikia branduolinė jėgainė. Žvejyba, turizmas.
Alvorada

**Alvorada** () – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje; Porto Alegrės priemiestis (nuo jos skiria Feižo upelis). Dauguma gyventojų dirba Porto Alegrėje.

Mieste yra keletas favelų, iš kurių didžiausia yra Umbu.
2017 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas

**2017 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas** – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuotas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto sportininkų čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 23 d. – rugpjūčio 27 d. Čekijos Ūsčio krašto kaime Račicėje.

## Lietuva čempionate
;Kanojos

;Baidarės

## Medalininkai
### Vyrai

### Moterys

### Neįgaliųjų irklavimas

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nepėras

**Nepėras** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 8 km į pietryčius nuo Semeliškių, Aukštadvario regioniniame parke; dabar – Bagdononių tvenkinio dalis. Ilgis iš vakarų į rytus 0,6 km, plotis iki 0,4 km. Vakarinis krantas aukštas, kiti – žemi, vietomis užpelkėję.

Įteka du upeliai (iš Bygaudo ir Aukšlinio ežerų), protaka jungiasi su buvusiu Strėvio ežeru.

Tarp Nepėro ir Aukšlinio ežerų įsikūręs Aukšlinės kaimas. Už 0,5 km į pietus nuo ežero praeina plentas .

## Šaltiniai
Antarktiniai pingvinai

**Antarktiniai pingvinai** (*Pygoscelis*) – pingvininių šeimos paukščių gentis. Paplitę Antarktidos pakrantėse ir aplinkinėse salose. Vidutinio dydžio paukščiai. Išskirtinis požymis – standžios ir tvirtos uodegos plunksnos. Minta kriliumi, žuvimi ir kalmarais. Monogamai. Lizdus krauna iš akmenukų.

Gentyje yra 3 rūšys:
* Adelės pingvinas *(Pygoscelis adeliae)*
* Antarktinis pingvinas *(Pygoscelis antarctica)*
* Papuasinis pingvinas *(Pygoscelis papua)*

Pygoscelis papua.jpg|Papuasinis pingvinas
Chinstrap Penguin.jpg|Antarktinis pingvinas
Adeliepinguin-01.jpg|Adelės pingvinas


## Nuorodos
* Visa informacija apie pingvinus: antarktiniai pingvinai
Didžioji džioveklė

**Didžioji džioveklė** (*Orobanche elatior*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos džioveklių (*Orobanche*) genties bechlorofilis parazitinis augalas. Ši rūšis yra labai reta, todėl įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Biologija

Tai daugiametis 10–75 cm aukščio augalas, gausiai apaugęs trumpais, rudais liaukiniais plaukeliais. Stiebas rusvas arba rausvas, iki 8 mm skersmens, sustorėjusiu pamatu, trikampiškai kiaušiniškais ir lancetiškais, gana gausiais lapais.

Žiedynas ilgas, negausiažiedis. Pažiedės lancetiškos, tokio pat ilgio kaip žiedai. Taurelės segmentai rudi, odiški, plaukuoti, kiekvienas su 2 danteliais. Vainikėlis rausvai gelsvas, iki 2 cm ilgio, kiek plaukuotas; viršutinė lūpa dviskiautė, apatinė – triskiautė; skiaučių kraštai smulkiai dantyti. Kuokeliai prisegti 3–6 mm atstumu nuo vamzdelio pamato, jų koteliai prie pamato tankiai apaugę paprastais plaukeliais, o viršutinė dalis plika arba liaukinga; apatiniai kuokeliai ilgesni už viršutinius. Liemenėlis liaukingas; purka geltona.

Žydi nuo birželio iki rugpjūčio mėnesio. Dauginasi sėklomis, kurias išnešioja vėjas ar vanduo.

Parazituoja ant didžiagalvių bajorių (*Centaurea scabiosa*) šaknų ir kai kurių kitų graižažiedžių.

## Paplitimas ir augavietės
Natūraliai paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje, Rytų Europos
pietinëje dalyje, Pietvakarių ir Centrinėje Azijoje. Lietuvoje labai reta, aptikta Trakų, Panevėžio, Kėdainių rajonuose.

Auga sausose ir normalaus drėgnumo upių ir upelių šlaitų pievose, ten, kur auga parazituojami augalai. Šviesomėgis.

## Apsauga
Didžioji džioveklė į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta 2007 m.

Augalui grėsmę kelia parazituojamų augalų nykimas bei nešienaujamos ir neganomos pievos, kurių storas sudžiūvusios žolės sluoksnis neleidžia didžiosioms džioveklėms augti ir žydėti.

## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1971, V tomas, 494–495 p.

## Nuorodos
* Didžiosios džioveklės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)''

## Šaltiniai
Obuolių sūris

**Obuolių sūris** – sūrio formos, tamsus, kietokas džiovintas desertinis gaminys iš obuolių, pripažįstamas kulinarinio paveldo dalimi Lietuvoje  ir Lenkijos pietryčiuose, Švento Kryžiaus vaivadijoje. 

Obuolių sūrio gamyba priskiriama senajam saldumynų gamybos amatui. Ji yra vien rankų darbo, ilgai užtrunkanti, todėl reikalaujanti virėjo kantrybės. Sūriui geriausiai tinka vėlyvųjų (rudeninių ir žieminių) veislių obuoliai, ypač raudona žievele, nes juose daugiausiai pektino. Priklausomai nuo rūšies, skiriasi obuolių masės virimo laikas. Supjaustytų obuolių gabaliukai užpilami cukrumi ir verdama apie 6 - 8 val. Obuolius galima maišyti su kitais vaisiais (slyvomis, kriaušėmis, svarainiais), taip galutiniam produktui suteikiant vis kitokį atspalvį ir skonį. Produktas gali būt gardinamas riešutais, cinamonu, gvazdikėliais, apelsino žievelėmis, kvapniaisiais pipirais. Išvirta masė supilama į sūrmaišį, džiovinama ant pečiaus, po to slegiama tarp lentų, vėl džiovinama. Obuolių sūris bręsta, džiūsta iki 1-1,5 mėn. Iš 5 kg obuolių pagaminama apie 1 kg sūrio. 

## Istorija

Obuolių sūrio kilmė yra ne iš etnografinės virtuvės, o iš viduramžių valdovų ir didikų dvarų. Taip yra dėl to, kad obuolių sūriui reikalingas cukrus arba medus, kurie anksčiau buvo pakankamai brangūs produktai, prieinami dvarų virtuvėse. 

Bene seniausias obuolių sūrio receptas Lietuvoje minimas Radvilų virėjo XVII a. užrašuose. Patiekalas pavadintas „Cidonijų sūriu“, bet recepto pabaigoje priduriama, kad „*...tokį pat sūrį galima ir iš obuolių gaminti...*“. Panašus obuolinis sūris pristatomas Vincentos Zavadskos kulinarinėje knygoje „Lietuvos virėja“, kuri lietuviškai buvo išleista jos vyro Zavadskio spaustuvėje Vilniuje 1907 m. Pasak autorės, sūriui pagaminti reikia 1-2 svarų obuolių masės, trijų ketvirtadalių - pusantro svaro cukraus, trupučio apelsino žievelės, cinamono ir gvazdikėlių. Sūrio gamybos pradžioje siūloma iškepti rūgščius obuolius, juos išspausti per kiaurasamtį. Masę sudėjus į puodą, virinti valandą maišant šaukštu. Pridėti tris ketvirtadalius svaro cukraus vienam svarui obuolių masės ir toliau virti. Vėliau sudėti sukapotas apelsino žieveles, truputį rupiai sugrūsto cinamono ir gvazdikų, išmaišyti ir baigti virti ant mažos ugnies. Obuolienę sudėti į drobinį sūrmaišį ir prispausti akmeniu. Iš tos suspaustos plokščios masės galima išpjauti ritinėlius, mirkyti sirupe, apibarstyti cukrumi ir dėti į pečių kad išdžiūtų. Vietoj cukraus galima vartoti medų.

## Taip pat skaitykite

* Obuolių pyragas

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Ne iš pieno plaukęs, bet sūris
* Obuolių sūris (rusų k.)
2017 m. pasaulio bokso čempionatas

**2017 m. pasaulio bokso čempionatas** – geriausių pasaulio bokso sportininkų čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 25 d. – rugsėjo 2 d. Vokietijos mieste Hamburge. Čempionate vyko tik vyrų bokso varžybos kadangi moterų varžybos vyksta atskirai.

## Medalių lentelė

## Medalininkai

## Lietuva čempionate

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kiaulės koja

**Kiaulės koja** – iš kiaulienos gaminamas patiekalas, populiarus daugelio pasaulio šalių virtuvėse. Jo gamybai naudojama kiaulienos dalis, esanti žemiau karkos, dar liaudyje vadinamos „kanopomis“. Patiekalams kiaulės kojos ruošiamos virtos, apkeptos, rūkytos, iš jų gaminami mėsos slėgtainiai, šaltienos, šiupiniai. Maisto ruošoje jos taip pat dažnai naudojamos išvirti sultiniams, suteikti tirštumo padažams. Įprastame puode kojos, priklausomai nuo dydžio, verdamos nuo dviejų iki keturių valandų, greitpuodyje aukšto slėgio dėka – apie pusvalandį.

Prasidėjus pasaulio finansinei 2007–2008 m. krizei, prekyboje smarkiai pakilo kiaulės kojų paklausa, tapo populiarūs pigių mėsos patiekalų receptai. Daugiausiai šių produktų suvartojama Europos ir Azijos šalyse, tuo tarpu islamą išpažįstančiose šalyse jie nepopuliarūs.

Lietuviškų patiekalų restoranuose pateikiamos virtos kiaulių kojos su troškintais kopūstais ir bulvėmis, su žirniais ir spirgučiais, karka su bulvėmis ir troškintais kopūstais, bulvių plokštainis su kiaulės koja, kiaulės kojų salotos.

## Patiekalo ruoša

Prieš dedant kojas į puodą, jos nuvalomos, nusvilinami likę šereliai, nors didesnėse skerdyklose jie būna depiliuoti garų pagalba. Pavirinus kojas 5-10 minučių, jos ištraukiamos, pakeičiamas vanduo. Prie verdamų kojų dedamos nuskustos morkos, svogūnai, petražolės šaknys, saliero stiebai, gvazdikėliai, juodieji ir kvapnieji pipirai, lauro lapai, druska. Išvirtų kojų požymis – nuo kaulų lengvai atsiskirianti mėsa. Tokias kojas galima keramikiniame ar moliniame inde su sultiniu dar pašauti į orkaitę paskrudinimui. Patiekiamos su įvairiais garnyrais.


La Boqueria Market, Barcelona (64912240).jpg|Prekystalis su kiaulės kojomis
Tonight's stew thickener - a pig's trotter (as recommended by Hugh Fearnley-Whittingstall).jpg|Troškiniui paruošti produktai
Pickled pigs feet.JPG|Konservuotos kojos
08064 zimne nozki.jpg|Šaltiena su kojų mėsa
11 chinese new year chinatown-rabbit 108.jpg|Kojų patiekalas su ryžiais


## Šaltiniai
Varškėčiai

**Varškėčiai **(; ; ) – kepti varškės blynai, patiekiami su grietine, uogiene, džemu, medaus ar obuolių padažu. Tešloje taip pat gali būti razinų dėl papildomo skonio. Lenkijos paveldo patiekalas. Populiarūs rusiškoje, baltarusiškoje, latviškoje, lietuviškoje, serbiškoje ir ukrainietiškoje virtuvėse. Rusijoje jie taip pat žinomi kaip *tvorozhniki* (*творожники*).

Varškėčiai yra pagaminti iš varškės, sumaišytos su miltais, kiaušiniais, cukrumi, kartais pridedant vanilės ekstrakto. Minkšta tešla virsta į blynus, kurie kepami paprastai su augaliniu aliejumi. Išorė tampa traški, o vidus – minkštas. Varškėčiai yra saldūs ir dažniausiai pateikiami pusryčiams ar desertui. Savo paprastumu ir puikiu skoniu varškėčiai tapo labai populiarūs Rytų Europoje.

Pavadinimas **varškėčiai **(*сырники*) yra kilęs iš žodžio  ar žodžio . Abiem kalbomis tai reiškia „sūris“. Nors šiuolaikinė žodžio prasmė *сыр* rusų kalboje reiškia geltoną sūrį, originali žodžio prasmė slavų kalboje reiškė minkštą baltą sūrį, panašų į dabartinį varškės sūrį, kuris dar vadinamas  ir . Taigi, žodis *сырники* kilo iš senos prasmės žodžio *syr*, reiškusio minkštą baltą sūrį.

## Nuorodos

* Varškėčių receptas (su nuotraukomis) **(**rus.**)**
* Kitas varškėčių receptas (su detaliomis nuotraukomis) **(**rus.**)**
* Michele A. Berdy virtuvės  straipsnis apie varškėčius su receptu **(**angl.**)**, Russia Beyond the Headlines
Blyškioji džioveklė

**Blyškioji džioveklė**, arba **balsvoji džioveklė** (*Orobanche reticulata*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos džioveklių (*Orobanche*) genties bechlorofilis parazitinis augalas. Ši rūšis yra reta, todėl įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Biologija

Tai daugiametis ar dvimetis 15–100 cm aukščio augalas, gausiai apaugęs trumpais liaukiniais plaukeliais. Stiebas gelsvas arba rusvas, iki 1 cm skersmens, sustorėjusiu pamatu. Apatiniai lapai trikampiški, aukščiau esantys – lancetiški.

Žiedynas gausiažiedis, kartais sudaro pusę stiebo ilgio, apatinėje dalyje žiedai praretėję. Pažiedės kiaušiniškai lancetiškos, tokio pat ilgio kaip žiedai. Taurelės segmentai neryškiai gysloti, tamsūs, odiški, kartais dvidantėmis viršūnėmis, trumpesni už vainikėlio vamzdelį. Vainikėlis iki 2 cm ilgio, baltas arba gelsvas, viršutinė lūpa ir žiotys rausvos, apaugusios tamsesniais plaukeliais; viršutinė lūpa dviskiautė. Kuokeliai priaugę prie vamzdelio 2–4 mm atstumu nuo pamato, beveik pliki. Purka rusvai raudona.

Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Dauginasi sėklomis, kurias išnešioja vėjas ar vanduo. Jos subręsta rugsėjo–spalio mėn.

Parazituoja ant usnių (žinoma ant gelsvalapės usnies (*Cirsium oleraceum*)) ir dagių.

## Paplitimas ir augavietės
Rūšis natūraliai paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje, Rytų Europos pietinėje dalyje, Kaukaze, Sibire, Šiaurės Afrikoje.
Lietuvoje aptikta Biržų, Ignalinos, Panevėžio, Prienų, Šiaulių ir Švenčionių rajonuose.

Auga pelkėtose pievose, upelių ir šaltinių pakraščiuose, drėgnuose ir šlapiuose miškuose, ten, kur auga parazituojami augalai.

## Apsauga
Blyškioji džioveklė į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta 2000 m.

Augalui grėsmę kelia parazituojamų augalų buveinių nykimas, miškų kirtimas.

## Literatūra
* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1971, V tomas, 494 p.

## Šaltiniai
Čitadela

**Čitadela** () – miestas Italijos šiaurėje, Paduvos provincijoje.

## Istorija
Miestas žinomas nuo 1220 m. Garsus tuo, kad miestas buvo aptvertas gynybine siena.

## Miestai partneriai
*  Nova Prata, Brazilija, nuo 2005 m.
*  Nobelsvilis, Indiana, JAV, nuo 2005 m.
*  Gubenas, Vokietija

## Sportas
* AS Cittadella (futbolo klubas)
* Stadio Pier Cesare Tombolato, talpa 7623.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Cittadella
* costruttivi della cinta murata di Cittadella
* Turistico IAT Cittadella
* Valle Architettura e Urbanistica Venezia
Ustani bane

**„Ustani bane“** () – kroatų patriotinė daina.

## Istorija
Poemą *Uskrenuće Jelačića bana (Bano Jelačičiaus prisikėlimas)* 1866 m. parašė kroatų politikas ir rašytojas Ognjeslavas Utješinovičius Ostrožinskis. Daina *Ustaj bane* buvo parašyta 1906 m. ir paskelbta 1909 m. Manoma, kad *Ustani bane* yra anoniminio autoriaus perdaryta daina *Ustaj bane*.

## Tekstas

## Kontekstas

XX a. pradžioje Kroatija buvo personaline unija sujungta su Vengrijos karalyste, Austrijos-Vengrijos imperijos viena iš dalių, ir patyrė stiprų vengrinimą. Daina buvo pasipriešinimo tam simbolis, nes joje minimas Kroatijos banas Josipas Jelačičius, buvęs vienas iš generolų, numalšinusių 1848 metų vengrų sukilimą.

Komunistinės Jugoslavijos laikais daina dėl nacionalistinių žodžių drausta, legalizuota tik 1991 m. Kroatijai išsikovojus nepriklausomybę.

## Nuorodos
* https://www.youtube.com/watch?v=u989ADZa3wM
Degučių sentikių maldos namai

**Degučių sentikių maldos namai (koplyčia)** – naujai pastatyta medinė sentikių koplyčia Zarasų rajone, Degučių kaime, Saulėtekio g. 38. Koplyčia stūkso šiaurės rytiniame Degučių pakraštyje, į pietus nuo veikiančių senųjų sentikių kapinių. Pastatyta už suaukotas lėšas, dovanotame privačiame sklype. Šioje vietoje stovi sentikių atminimo kryžius. 

## Istorija

1756–1851 m. Degučių vienuolynas buvo Baltijos šalių sentikių dvasiniu centru. Čia suvažiuodavo tūkstančiai maldininkų, stovėjo nakvynės namai, senelių prieglauda. 1799 m. Tito Tanajevo () rūpesčiu pastatyta Švč. Dievo Motinos Užtarytojos soborinė didžioji maldykla (*cоборная большая моленна во имя Покрова Пресвятой Богородицы*). 1851 m. carinė valdžia likvidavo vietos sentikių bendruomenę. 

2007 m. degutiškių sentikių iniciatyva sutvarkytos kapinės, restauruota ir įrengta kapinių koplyčia.

2014 m. buvusios sentikių šventovės vietoje (Saulėtekio g. gale) pašventintas paminklinis atminimo kryžius (*поклонный крест*), įrengtas informacinis stendas. 

2015 m. Lietuvos sentikių aukščiausioji taryba informavo degutiškius, kad kapinių koplyčia įregistruota Raistiniškių bendruomenės vardu. 2017 m. birželio 7 d. pradėta statyti nauja koplyčia. Maldos namai iškilmingai pašventinti 2017 m. spalio 28 d. 

## Architektūra

Medinė koplyčia stačiakampio plano, įrengtas centrinis bokštelis su kupolu (atvežtas iš Baltarusijos) ir kryžiumi, su keturiais kokošnikais. Rąstinį pastatą dengia daugiašlaitis skardos lakštų stogas. Statinys tradicinės rusų architektūros (arch. Ričardas Narbutas). 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Degučių sentikių bendruomenė (''Дегуцкая (Дегучяйская) община) 
* В Литве староверы из села Дегучай обращаются к единоверцам за помощью
* Староверы Литвы возрождают часовню. Это богоугодное дело не всем по душе
* Naujus maldos namus Degučių sentikių bendruomenė pasistatė savomis jėgomis (''youtube.com'')
Degučių koplyčia (reikšmės)

Degučių kaime (Zarasų raj.) stovi kelios koplyčios:

* Degučių sentikių kapinių koplyčia — koplyčia sentikių kapinėse
* Degučių sentikių maldos namai — nauja koplyčia senosios šventovės vietoje
* Degučių Šv. Antano Paduviečio koplyčia — katalikų koplyčia
Surinamiečiai

**Surinamiečiai** (, srn. *Srananman*) – kreolinė tauta, susiklosčiusi Surinamo valstybėje. Didelė surinamiečių išeivija gyvena Nyderlanduose, taip pat Belgijoje, Prancūzijos Gvianoje. Vartoja daugiausia kreolinę, anglų kalbos pagrindu susidariusią srnantongo kalbą, taip pat paplitusi olandų kalba. Dauguma tikinčiųjų priklauso protestantų bažnyčioms (ypač moraviečiams).

Iki atvykstant europiečiams, dabartinio Surinamo žemėse gyveno indėnų aravakų ir karibų tautos. Nuo XVI a. ėmė steigtis anglų, o nuo XVIII a. olandų gyvenvietės. XVI–XIX a. į darbus plantacijose buvo vežami vergai iš Afrikos (daugiausia ašančiai, eviai). Nemaža jų dalis pabėgo į džiungles, kur gyveno atskirtyje ir sudarė „miškinių negrų“ tautą. Likusieji metisizavosi su kitomis rasėmis ir tapo surinamiečiais-kreolais.

Kaip tauta surinamiečiai ėmė sparčiau klostytis po 1975 m., kai buvo paskelbta šalies nepriklausomybė. Kreolai sudaro tautos branduolį, tačiau į ją palaipsniui įsilieja Surinamo indai, „miškiniai negrai“, kinai, javiečiai, indėnai ir kitos Surinamo tautos.

Dauguma surinamiečių susitelkę sostinėje Paramaribe bei apie Karonteino ir Maroveino upes. Dirba žemės ūkyje, pramonėje, aptarnavime, sudaro inteligentiją.

Kaimuose stato medinius namus ant polių dvišlaičiais stogais.

Kultūra europeizuota. Afrikietiškos tradicijos išlikusios folklore, liaudies tikėjimuose.


Henck_Arron_1975.jpg|Buvęs Surinamo prezidentas Henkas Aronas
Tropenmuseum Royal Tropical Institute Objectnumber 10019214 Portret van een groep Creoolse visver.jpg|Kreolai žvejai
Een kotomisi met kind in Suriname - Collectie stichting Nationaal Museum van Wereldculturen - TM-60006548.jpg|Surinamietė su vaiku
Marianne-cornet-1432938939.jpg|Dainininkė Mariana Kornet 


## Šaltiniai
Surinamo indai

**Surinamo indai** () – tautinė bendruomenė, susiklosčiusi Suriname iš indų, 1873–1916 m. atgabentų į darbus plantacijose. Jie sudaro beveik trečdalį šalies gyventojų ir yra gausiausia tautinė bendrija Suriname. Taip pat gyvena išeivijoje Nyderlanduose. Šneka vietine hindustani kalbos tarme (Karibų hindi), kitomis indų kalbomis, taip pat angliškai bei vietinėmis olandų ir srnantongo kalbomis. Apie 3/4 – hinduistai, kiti – musulmonai-sunitai, nedidelė dalis – krikščionys (katalikai, protestantai). Gyvena daugiausia kaimiškose vietovėse šalies šiaurėje (Vanikos, Nikerio, Komeveino ap.) bei Paramaribe.

XIX a. antroje pusėje Olandų Suriname panaikinus vergiją, kolonija pritrūko darbo jėgos. 1870–1871 m. olandai pasirašė sutartį su Jungtine Karalyste dėl darbo jėgos įvežimo iš Britų Indijos. 1873 m. į kraštą atvyko pirmieji užverbuoti indų darbininkai (daugiausia iš dab. Utar Pradešo ir Biharo). Panašią sistemą britai taikė Gajanoje (žr. Gajanos indai). Pradžioje indai gabenti ir įdarbinti vergiškomis sąlygomis, kentėjo nuo ligų, bado, nepritekliaus, vėliau po 1870 m. susirūpinta jų gerove, pagerintos kelionės ir darbo sąlygos.

Ryšys su kitomis tautinėmis grupėmis ribotas, iš dalies išlikusi kastų sistema (nors palengva nyksta).


Arya Dewaker, exterieur3.jpg|Arja Devakero šventykla Paramaribe
Tropenmuseum Royal Tropical Institute Objectnumber 60006554 Een Hindoestaanse contractarbeidster.jpg|Surinamo indė (~1920 m.)
Tropenmuseum Royal Tropical Institute Objectnumber 60012347 Portret van een groep Hindoestaanse i.jpg|Indų darbininkai (XIX a. pab.)
Jnan Hansdev Adhin (1966).jpg|Rašytojas ir politikas Džnianas Hansdevas Adhinas


## Šaltiniai
Telia Customer Service LT

**Telia Customer Service LT** („Informacija telefonu 118“) – tai informacijos paslaugas Lietuvoje teikianti bendrovė nuo 2000 m., Telia padalinys.

## Istorija

2000 m. Radviliškyje atidarytas pirmasis kontaktų centras, kur buvo pradėta teikti paslauga „Informacija telefonu 118“. Dabar kontaktų tinklą sudaro 6 centrai Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Panevėžyje, Radviliškyje, Šiauliuose. Keičiantis vartotojų poreikiui, paslauga pradėta teikti ir skaitmeniniais kanalais – paleistas internetinis portalas www.118.lt (2008 m.) bei programėlė „118“ (2012 m.). 2007 m. UAB „Lintel“ buvo įteiktas sertifikatas, įrodantis, jog įmonės kokybės vadybos sistema atitinka tarptautinio standarto ISO 9001 reikalavimus.

## Paslaugos

Gyventojams informacija teikiama telefonu ir skaitmeniniais kanalais. *www.118.lt* teikia šią informaciją: įmonių kontaktus, privačių asmenų kontaktus, transporto tvarkaraščiu ir atsako į kitus klientams kilusius klausimus greituoju informacijos numeriu 118.
Verslo klientams teikiami nuotolinio klientų aptarnavimo sprendimai bei pardavimo ir telefoninės rinkodaros paslaugos.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*  Oficiali svetainė
Rainbow (albumas)

**Rainbow** – trečiasis studijinis amerikiečių atlikėjos Kesha albumas, išleistas 2017 m. rugpjūčio 11 d. Tai – pirmasis atlikėjos įrašas per penkerius metus, nuo 2012 m. išleisto albumo „Warrior“. Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 117 tūkstančių kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2017 m. gruodžio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš 500 tukstančių albumo kopijų ir jis tapęs auksiniu.

2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje, o daina „Praying“ – geriausio solinio pop atlikimo.

## Dainų sąrašas

## Išnašos
Samukai

**Samukai** arba ***samukoanai*** () – indėnų tautų grupė, gyvenanti Gran Čako savanose (pietryčių Bolivija, vakarų Paragvajus, pietvakarių Brazilija). Kalba samukoanų šeimos kalbomis, nors dabar plinta gvaranių ir ispanų kalbos. Dauguma – Romos katalikai, kiti puoselėja tradicinę tikybą.

Samukai ispanų buvo užkariauti 1711 m. Gyveno skurdžiose Gran Čako dykrose, vertėsi daugiausia medžiokle ir rankiojimu, taip pat žemdirbyste, žvejyba. Kariavo tarpusavyje ir su gvaraniais. Vėliau labai nunyko dėl asimiliacijos, epidemijų, ginkluotų susirėmimų. Dabar dauguma samukų bendruomenių įkurdintos prie katalikiškų misijų, nors nedidelė dalis (pvz., kai kurie iširai) tebepuoselėja tradicinį gyvenimo būdą ir laikosi atokiai nuo kitų žmonių.

Gyvendavo iš šakų ir vytelių suręstose pašiūrėse. Bendruomenės būdavo negausios (30–150 žmonių). Praktikuodavo vaikų įšventinimą, turėjo slaptus vyrų ritualus, šamanus.

Samukų tautos:
* ajorėjai (~3400)
* čamakokai arba iširai (~1600)

Taip pat šaltiniuose minimi gvaranjokai, morotokai, porturerai, ugaranjai, tapijai, kaipotoradžiai, imonai, tunačiai.

## Šaltiniai
2017 m. Europos krepšinio čempionatas

**2017 m. Europos krepšinio čempionatas** – 40-tas Europos krepšinio čempionatas organizuojamas FIBA Europe. Čempionatas vyko 2017 m. rugpjūčio 31–rugsėjo 17 dienomis keturiose šalyse – Suomijoje, Izraelyje, Rumunijoje ir Turkijoje. Nugalėtojais pirmą kartą istorijoje tapo slovėnai, finale nugalėję serbus. 

Nuo 2017 m. Europos krepšinio čempionatai bus rengiami kas ketverius metus, panašia atrankos sistema kaip ir pasaulio krepšinio čempionatas.

## Čempionato arenos

## Formatas
24 patekusios komandos žais 4 grupėse po 6 komandas. 4 geriausios kiekvienos grupės komandos pateks į atrankos varžybas.

## Grupės

### A grupė

**Vieta:** Helsinkis, Suomija



* 90:81   
* 61:90   
* 84:86 (prat.)     

* 91:61 
* 87:95    
* 78:81 

* 115:79   
* 78:72 
* 90:87 (prat.) 

* 75:102 
* 75:78 
* 77:89 

* 95:78 
* 95:77 
* 83:79 

### B grupė

**Vieta:** Tel Avivas, Izraelis



* 75:63 
* 77:79    
* 69:48 

* 57:67    
* 66:78 
* 73:88 

* 81:88 
* 78:73 
* 80:82 

* 62:94 
* 55:61 
* 91:104 (prat.) 

* 72:89 
* 69:71 
* 64:88 

### C grupė

**Vieta:** Klužas-Napoka, Rumunija



* 58:67 
* 99:60    
* 68:83 

* 72:48    
* 56:93 
* 74:58 

* 85:73 
* 72:76  
* 91:50  

* 75:88 
* 73:79 
* 71:80 

* 69:107 
* 64:87 
* 86:69 

### D grupė

**Vieta:** Stambulas, Turkija



* 103:90 
* 92:82    
* 73:76 

* 92:64    
* 75:72 
* 70:84 

* 97:92   
* 67:76 
* 80:74  

* 69:84 
* 68:82 
* 78:65 

* 82:70 
* 54:74 
* 89:79 

## Atkrintamosios varžybos

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Novacai

**Nòvacai** – Makedonijos kaimas, esantis šalies pietvakariuose, netoli Graikijos sienos. Artimiausias miestas – Bitola, kuris esti už 11 km.

## Istorija

Iki 1912 metų kaimas ir apylinkės buvo turkų valdžioje. Nuo 1912 metų priklausė Serbijai, po Antrojo pasaulinio karo – Jugoslavijai.

Dabar kaimas yra Makedonijos teritorijoje, priskiriamas Novacio savivaldybės Bitolos Lauko rajonui, Pelagonijos regionui.

## Sportas
* FK Novaci (futbolas).

## Gyventojai
* 2002 m. – 1283.

## Šaltiniai
Paskirstyta paslaugos trikdymo ataka

**Paskirstyta paslaugos trikdymo ataka** () – kibernetinė ataka, skirta informacinių sistemų užvaldymui, sutrukdyti vartotojų prisijungimui prie serverių. Paprastai DDoS vykdomos automatizuotomis priemonėmis, be kitų, pasitelkiant kenkėjiška programine įranga užterštus botinklus, įterpiant kenkimo kodus į prastai apsaugotas internetines svetaines. 

## Atakų vykdymas

Šios atakos gali būti nukreiptos prieš ekonominius konkurentus, valstybines institucijas, pasitelkiamos vykdant politinius protestus (pvz. „Bronzinio kareivio“ kampanija Estijoje, 2007; WikiLeaks, 2011). 

Eilinių kompiuterinės įrangos vartotojų įrenginiai, piktavaliams vykdant DDoS atakas, veikia kaip savotiški atakų stiprintuvai. Nors asmeniniuose įreginiuose esančios saugumo spragos ir nekelia tiesioginės grėsmės jų savininkų duomenų saugumui, bet automatizuotai vykdomos DDos atakos gali įtraukti daugybę to nė neįtariančių žmonių. Siekiant išgauti internetinių paskyrų duomenis ir iš to pasipelnyti, kuriamos internetinių svetainių klastotės. Tokių svetainių kūrėjai fišingo pagalba išvilioja vartotojų konfidencialius duomenis. Pastaroji klastotė pavojinga tuo, kad tinklalapis atrodo ir veikia taip, kad naudotojui būna sunku uždaryti naršyklės langą ir kompiuteris atrodo lyg būtų „užblokuotas“.

## Apsauga

Apsaugai nuo tinklo atakų, be kitų, naudojami specialūs filtrai, prijungiami prie didelio pralaidumo interneto kanalų. Filtrai veikia taip, kad nuosekliai analizuotų perduodamą srautą, aptiktų neįprastą tinklo veiklą ir klaidas. Nagrinėjami nestandartinio srauto modeliai apima visus žinomus atakos būdus, įskaitant tuos, kurie įgyvendinami pasitelkus išplatintus botnetus.

CERT-LT duomenimis, 2016 m. Lietuvoje daugiausia   buvo   klastojamos   socialinio   tinklo svetainė facebook.com, elektroninio pašto   sistemos   (gmail.com, yahoo.com),   elektroninių atsiskaitymų svetainė paypal.com, kai kada – užsienio bankų svetainės. Naudotojai, susidūrę su tinklų ir informacijos saugumo problemomis, apie kibernetinių atakų incidentus gali pranešti CERT-LT internetinėje svetainėje užpildę specialią formą (*cert.lt/pranesti.html*) arba elektroniniu paštu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* DDoS atakų pasaulio žemėlapis realiu laiku
* DoS atakų nuorodų katalogas  (DMOZ projektas)
Jurga Žąsinaitė

**Jurga Žąsinaitė** (g. 1975 m. lapkričio 14 d. Rubikiuose, Anykščių raj.) – rašytoja (rašo prozą ir eiles), vertėja, lietuvių kalbos ir literatūros mokytoja, humanitarinių mokslų daktarė, senosios lietuvių literatūros tyrinėtoja.

## Biografija
1993 m. baigė Anykščių Antano Vienuolio vidurinę mokyklą. 1994–1998 m. studijavo Vilniaus universitete Filologijos fakultete lietuvių kalbą ir literatūrą, įgijo lituanistikos bakalauro išsilavinimą. 1998–2000 m. ten pat tęsė studijas magistrantūroje, įgijo filologijos magistro išsilavinimą. 

2004–2008 m. J. Žąsinaitė gyveno Veksforde (Airija) ir dirbo vertėja. Grįžusi į Lietuvą, tęsė studijas Vilniaus universitete Filologijos fakulteto doktorantūroje, parengė ir 2014 m. apgynė disertaciją „Gardinas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kultūros centras (XVIII a. antroji pusė)“. Stažavosi Varšuvos universitete (Lenkija, 2010 m.), Minsko valstybiniame universitete (Baltarusija, 2010 m.).

Augina tris vaikus – Austėją, Gabrielę ir Salvijų.

Nuo 2009 m. yra kasmet vykstančių respublikinių lietuvių kalbos ir literatūros olimpiadų vertinimo komisijų narė. 2009–2011 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto Lietuvių literatūros katedros asistentė, lektorė. 2019–2023 m. vertėja, redaktorė. Nuo 2023 metų iki dabar Palaimintojo Teofiliaus Matulionio gimnazijos lietuvių kalbo ir literatūros mokytoja.

## Kūryba
Jurga Žąsinaitė rašo poeziją ir prozą. Kūrybai būdinga vizijinė filosofinė mintis, tekstai gana kontrastingi, tačiau pilni ekspresijos, pojūčių, saviškai modifikuoto lyrizmo. Jos kūriniai reprezentuoja ir naujųjų išeivių, emigrantų patirtis, transformuotą kosmopolitišką mentalitetą.

Jurgos Žąsinaitės literatūros mokslo ir publicistikos tekstai, recenzijos spausdinami kultūros, istorijos leidiniuose „Metai“, „Šiaurės Atėnai“, „7 meno dienos“, „Voruta“, mokslo leidiniuose „Literatūra“, „Darbai ir dienos“, „Senoji Lietuvos literatūra“, „Oikos – lietuvių migracijos ir diasporos studijos“, religijos, kultūros ir visuomenės gyvenimo mėnraštyje „Naujasis Židinys-Aidai“, publikuojami interneto žiniasklaidoje.

## Bibliografija
* *Akmeniniai Avondalio namai*. Vilnius, Gimtasis žodis, 2008. ISBN 978-955-16-229-2;
* *Azuritijos kardinolai*. Vilnius, Lietuvos rašytojų sąjunga, 2017. ISBN 978-9986-39-935-3.
* *Memento Grodno. Dingusi Lietuvos Gardino istorija.* Kaunas, Obuolys, 2019. ISBN 978-609-484-048-7.
* *Pertako piemuo.* Utena, Kamonada, 2021. ISBN 978-609-8011-79-1.

## Šaltiniai
Petya

**Petya** – kenkėjiška programa, kompiuterių tinkle užfiksuota 2016 m. pradžioje. Jos tikslas buvo užšifruoti „Windows“ sistemos kompiuteriuose esančius duomenis bei už jų atgavimą reikalauti išpirkos virtualia valiuta bitkoinais. Daugiausiai paveikė bendroves bei valdžios institucijas Rytų Europoje, ypač Ukrainoje ir Rusijoje, tačiau nukentėjusiųjų buvo ir kitose šalyse. Masiškai paplito 2017 m.

## Viruso veikla

Programa šifruoja bylas kompiuterio kietajame diske, taip pat perrašo ir šifruoja operacinės sistemos paleidimo kodą MBR (*master boot record*). Todėl visos kompiuteryje saugomos bylos tampa nepasiekiamos. Kad būtų galima iššifruoti ir atkurti prieigą prie bylų, programišiai reikalauja 300 JAV dolerių išpirkos bitkoinais. Pirmoji viruso versija šifravo ne pačias bylas, bet MFT lentelę (* master file table*) – kietajame diske saugomą duomenų bazę su informacija apie visas bylas. Išpirkos sumokėjimas yra nenaudingas, nes tai nereiškia, kad bus galima atgauti iššifruotą informaciją. 

Virusas plinta per bylų mainų protokolus ir fišingo pagalba per elektroninius laiškus su priedais – bylas atvėrę vartotojai gali apkrėsti kompiuterius virusu, vėliau virusas išplinta visoje sistemoje. Pažeistame kompiuteryje gali būti perimamos administratoriaus paskyros teisės, kurių pagalba tinkle platinamas kenksmingas kodas. Taip pat naudojama nauja „EternalBlue“ įrankio versija, pasitelkiami trečių šalių programinės įrangos atnaujinimo mechanizmai.

## Nuorodos

*  Decrypting the Petya Ransomware
* Suskaičiavo, kiek surinko „Petya“ kibernetinės atakos organizatoriai
2017 m. pasaulio badmintono čempionatas

**2017 m. pasaulio badmintono čempionatas** – 23-asis geriausių pasaulio badmintono čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 21 d. – rugpjūčio 27 d. Jungtinės Karalystės mieste Glazge.

## Medalininkai

## Medalių lentelė

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Kasimovas

**Kasimovas** (, ) – Rusijos miestas, esantis Riazanės srityje, kairiajame Okos krante, 111 km nuo Riazanės. Spalvotoji metalurgija, siuvimo, medienos apdirbimo, plytų gamybos, maisto pramonė. Upinis uostas, geležinkelio stotis (7 km nuo miesto). Yra XVIII–XIX a. mečetė, keleto mauzoliejų liekanos, XVIII–XIX a. cerkvės ir soborai. Kasimovas patenka į „Rusijos Aukso žiedą“.

## Istorija
Miestas įsikūręs istorinėse meščerų genties žemėse. Įkurtas 1152 m. Jurijaus Dolgorukio kaip ***Gorodecas***. Iki 1376 metų miestelis taip ir vadinosi – Meščerų miestu (*Городе́ц Мещёрский*). Vėliau pervadintas į ***Novyj Nizovoj Gorodą*** (*Но́вый Низово́й Го́род*).

1471 m. tapo Kasimovu (Kasimu) – Kasimo chanato sostine. 1681 m. chanatas buvo prijungtas prie Rusijos.

## Gyventojai
* 2017 m. – 30696.

## Šaltiniai
Pranciškus Eigminas

**Pranciškus Eigminas** (1936 m. rugsėjo 14 d. Bajorai, Rokiškio rajonas – 2006 m. sausio 4 d.) – Lietuvos sambo čempionas, nusipelnęs treneris, laisvųjų imtynių sporto meistras, akredituotas teisėjas, socialinių mokslų daktaras, docentas, visuomenės bei sporto veikėjas.

## Biografija
Baigęs Obelių vidurinę mokyklą, nuo 1954 m. studijavo Vilniaus universitete (VU) ekonomiką. 1963–1990 m. VU ėjo administracijos ir ūkio reikalų prorektoriaus pareigas, kartu gilino ekonomikos žinias, tapo socialinių mokslų daktaru. 1990–1996 m. – VU Ekonomikos fakulteto docentas.

Sambo imtynėmis susidomėjo studijuodamas VU ekonomiką. Vadovavo VU sambo imtynių sekcijai. 8 kartus (1957 m., 1958 m., 1959 m., 1960 m., 1963 m., 1965 m., 1966 m., 1969 m.) pelnė Lietuvos sambo čempiono titulą.

Buvo laisvųjų imtynių sporto meistras. 1961 m. tapo Lietuvos čempionu. 1959 m. pelnė sidabrą, 1960 m. – bronzą.

Pats sportuodamas pradėjo treniruoti ir kitus. 1968 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas. Treniravo daug žymių sambo sporto meistrų: L. Aleksiejūnas, A. Kliševičius, S. Asipauskas, J. Kulikauskas, A. Marcinkevičius. 1972 m. suteikta tarptautinė sambo teisėjo kategorija.

Nuo 1967 m. Lietuvos sambo imtynių federacijos (LSIF) prezidentas, trečiajai kadencijai (pirmoji – nuo 1993 m.) išrinktas Tarptautinės sambo mėgėjų federacijos FIAS generaliniu sekretoriumi, nuo 1999 m. Lietuvos neolimpinio komiteto (LNOK) prezidentas. 1991–2004 m. buvo Europos sambo federacijos (ESF) viceprezidentas, generalinis sekretorius, nuolat skyręs daug dėmesio jaunųjų sambo mėgėjų ugdymui, šių imtynių populiarinimui.

Publikavo straipsnius apie sambo imtynes spaudoje, parašė knygas „Savigynos imtynių ABC“ (1987 m.), „Pirmieji sambo žingsniai“ (1992 m.), „Mokykimės sambo“ (1997 m., lietuvių, anglų, rusų kalbomis).

Įsikūręs sodyboje Širvintų rajone, šalia Bartkuškio kaimo, surinko per dešimtmečius sukauptų sportinių eksponatų kolekciją ir įrengė sambo imtynių raidos ekspoziciją.

1998 m. pradėtos vykdyti Pranciškaus Eigmino taurės vaikų sambo varžybos. Devintosios, surengtos 2006 m., buvo skirtos jo atminimui. Nuo 2007 m. tarptautinis Pranciškaus Eigmino jaunių sambo turnyras įtrauktas į FIAS varžybų kalendorių.

## Šaltiniai