open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Malkolmas II

**Malkolmas II** (, , 954 m. – 1034 m. lapkričio 25 d.) – Albos (Škotijos) karalius nuo 1005 m. iki mirties 1034 m. Jis buvo paskutinis Alpinų dinastijos narys, valdęs Škotiją.

Kadangi neturėjo išgyvenusių sūnų, Malkolmas laikėsi strategijos ištekinti savo dukteris į regionines dinastijas, o tai padėjo užtikrinti jo valdymo stabilumą ir garantavo, kad jis taps savo įpėdinio, Škotijos karaliaus Dunkano I, seneliu.

## Biografija
Atėjo į sostą nužudęs savo pirmtaką Kenetą III.

Savo valdymo laikotarpiu Malkolmas II ne kartą kariavo su Anglija. 1006 m. įsiveržė į Nortumbriją, tačiau šis karas baigėsi sunkiu pralaimėjimu. Po šios nesėkmės anglai užėmė Daramo miestą ir „papuošė“ jo sienas nukirstomis škotų galvomis.

Malkolmas ilgai rinko jėgas, norėdamas atkeršyti. Antrasis karas su Nortumbrijos anglais tikriausiai prasidėjo 1018 m. ir buvo sėkmingesnis. Mūšyje šalia Tvido upės škotai, vadovaujami Malkolmo II, ir Stratklaido karalystės kariai, vadovaujami savo karaliaus Eogano II, nugalėjo Nortumbrijos kariuomenę. Po to visos žemės iki Tvido upės tapo Škotijos dalimi. 1027 m. (arba 1031 m.) Danijos ir Anglijos karalius Knutas II Didysis bandė atkovoti šias žemes, bet buvo nugalėtas. Normandijos hercogas Ričardas II Gerasis tariamai padėjo sudaryti taiką tarp Škotijos karaliaus ir Knuto II.

Malkomas II paliko Škotijos sostą savo anūkui Dunkanui, savo vyresniosios dukters Betok sūnui. 

## Išnašos

## Šaltiniai

* CELT: Corpus of Electronic Texts at University College Cork: *Annals of Ulster*, *Tigernach*, *the Four Masters*, *Innisfallen*, *Chronicon Scotorum*, *Lebor Bretnach'.
* Smyth, Alfred P.; *Warlords and Holy Men: Scotland AD 80-1000'', Reprinted, Edinburgh University Press, Edinburgh, 1998. 
* 
* Мак-Кензи Агнес. Рождение Шотландии / Перевод, научная ред., вступит. статья С. В. Иванова. — СПб.: Евразия, 2003. — 336 с. — (Clio fundationis). — 1500 экз. — ISBN 5-8071-0120-0.
Plungės sinagogos

**Plungės sinagogos** – žydų maldos namai, stovėję Plungėje.

Kaip savo raštuose nurodo Motiejus Valančius, Plungės žydams leidimas statyti sinagogą suteiktas 1719 m. Sinagoga negalėjusi būti
pernelyg aukšta (kad aukščiu neprilygtų katalikų bažnyčiai), bet žydai, nepaisydami šio nurodymo, pasistatę aukštesnę. Užuot įvykdę Plungės klebono reikalavimus sumažinti sinagogos aukštį, žydai verčiau pasirinko kiekvienais metais mokėti po 30 timpų. Didžioji sinagoga iškilo 1814 m., o 1864 m. greta jos pastatyta Mažoji (lėšas skyrė Jankelis Geleris). Be dviejų mūrinių sinagogų, dar būta ketverto medinių maldos namų – klauzų (stovėjo skyrium). 1894 m. liepos 24 d. Plungėje kilus dideliam gaisrui, sudegė abi sinagogos, taip pat vienas klauzas.

Mažoji sinagoga nukentėjo per 1931 m. gaisrą, dėl to rekonstruota. Po Antrojo pasaulinio karo sinagogose įruošta kepykla, linų sandėlis, „Linų audinių“ fabriko kultūros namai, sporto salė. Po nepriklausomybės atkūrimo vietos žydų bendruomenė sinagogas atgavo, tačiau pastatų būklė buvo prasta, remontas būtų kainavęs labai brangiai, tad pastatai parduoti „Plungės kooperatinei prekybai“ (ši paskui gavo leidimą sinagogas nugriauti).

Rengiantis paminėti 70-ąsias žydų žudynių metines, netoliese Plungės esančiame Kaušėnų kaime pastatyta Atminties siena, kurios statybai panaudota 1800 nugriautos Plungės sinagogos plytų (pagal čia nužudytų žydų skaičių).

## Išnašos
Drestas I

**Drestas I** (*Drest I*, *Drust I*) – legendinis piktų karalius, valdęs 412–452 m.

## Biografija
Piktų kronika pasakoja, kad Drestas valdė 100 metų ir laimėjo 100 mūšių. Susidūręs su anglų, britų ir škotų įsiveržimais, įsitvirtino didžiojoje Šiaurės Britanijos dalyje po romėnų pasitraukimo sukeltų neramumų. Kronikoje taip pat teigiama, kad šventasis Patrikas atvyko į Airiją devynioliktaisiais Dresto valdymo metais, V a. viduryje. Pasak kronikos piktų karalius ištrėmė savo brolį Nechtaną į Airiją. Jonas Fordunietis rašė, jog Drestas valdė 45 metus Paladijaus, o ne Patriko laikais, ir jį painioja su savo broliu Nechtanu. 

Karaliaus sąrašuose užfiksuota, kad po jo valdė Talorkas I, Anielio sūnus.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Anderson, Alan Orr; *Early Sources of Scottish History A.D. 500–1286*, volume 1. Reprinted with corrections, Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* John of Fordun; *Chronicle of the Scottish Nation*, ed. William Forbes Skene, tr. Felix J. H. Skene, 2 vols. Reprinted, Llanerch Press, Lampeter, 1993.
Misionierius

**Misionierius** ( 'siuntimas') – religinės grupės narys, į tam tikrą teritoriją vykstantis skleisti savo tikėjimo arba teikti žmonėms įvairių paslaugų, pavyzdžiui, juos šviesti, mokyti rašyti ir skaityti, diegti socialinį teisingumą, teikti medicininę pagalbą ar padėti vystyti ekonomiką.

Lotyniškame Biblijos vertime Jėzus Kristus pavartoja šį žodį, kai mokinius siunčia į tam tikras vietoves ir jiems liepia skleisti Evangelijas jo vardu. Šis terminas paprastai vartojamas kalbant apie krikščioniškas misijas, tačiau jį galima taikyti bet kurio tikėjimo ar ideologijos atžvilgiu.

Žodis „misija“ pradėtas vartoti 1598 m., kai jėzuitai, Jėzaus draugijos vienuoliai, savo narius siuntė į užsienį.

Neretai žmonės, kuriuos misionieriai stengiasi atversti į savo tikėjimą, atmeta šias pastangas, o kartais net nužudo šiais tikslais atvykusius misionierius. 1956 m. taip nutiko penkiems protestantų misionieriams iš JAV, kai Amazonės baseine, Ekvadore, jie bandė atversti į savo tikėjimą indėnus vaoranius. Panaši tragedija įvyko XIX a. 4-ojo dešimtmečio pabaigoje Eromango saloje, Naujųjų Hebridų salyne (dabar priklauso Vanuatu Respublikai), kur čiabuviai nužudė misionierius ir suvalgė jų kūnus. Šiame kontekste pirmą kartą paminėtas ir Lietuvos vardas: 1009 m. Lietuvos ir Rusios pasienyje pagonys nužudė katalikų misionierių Brunoną ir 18 jo palydovų.

## Išnašos
Ketčikanas

**Ketčikanas** (, tling. *Kichx̱áan*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietryčių Aliaskoje, 380 km į pietus nuo Džuno, Aleksandro salyne, Reviljachichedo salos pietvakariniame gale. Yra oro uostas (priešais esančioje Gravinos saloje) ir jūrų uostas (prie Aliaskos vidinės laivų trasos).

Verčiamasi žvejyba (lašišos, paltusai, upėtakiai, menkės, rifešeriai) ir žuvies perdirbimu, medžio apdirbimu. Turizmas (mieste sustoja kruiziniai laivai). Miestas įsikūręs sąsiaurio pakrantėje, nemažai namų pastatyta ant polių. Veikia Aliaskos universiteto bendruomenės kolegija (nuo 1954 m.), Tongaso istorijos muziejus, Ketčikano totemų paveldo centras (su XIX a. ir vėlesniais totemų stulpais, surinktais iš tlingitų ir haidų kaimų). Netoliese yra Elnio kalno lašišų veisykla. Į rytus nuo Ketčikano prasideda Tongaso nacionalinis miškas su Miglotųjų Fjordų nacionaliniu paminklu.

2020 m. 52,1 % gyventojų buvo baltieji, 19,6 % – čiabuviai, 12,5 % – azijiečiai, 1 % – afroamerikiečiai, 12,8 % – mišrios kilmės.

## Istorija
Pradžioje čia buvo indėnų tlingitų (Tongaso ir Keip Fokso pogrupių) žvejų kaimas, pavadintas pagal Ketčikano upelį (pavadinimas reiškia „griaudžiantys erelio sparnai“). Po 1880 metų čia įsikūrė žuvų konservų fabrikas, vėliau, aukso karštinės metais, tapo kalnakasių provizijos taškas. Miestas nuo 1900 m. Ketčikanas augo kaip žuvies pramonės (daugiausia lašišų konservų) ir medžio bei popieriaus pramonės centras (iki 1997 m. veikė celiuliozės gamykla).


Ketchikan, Alaska ENBLA28.jpg|Miesto reginys
Ketchikan,Alaska waterfront, 2011.jpg|Ketčikano krantinė
Ketchikan, AK - Totem Heritage Center - Raven-Fog Woman Pole.jpg|Totemų paveldo centras
Ketichikan-Creek-Street.jpg|Namai ant polių


## Šaltiniai
Lino fjordas

**Lino fjordas** () – siaura šiaurės Ramiojo vandenyno įlanka, įsiterpianti į pietrytinius Aliaskos krantus (JAV), patenka į Aleksandro salyną. Tęsiasi apie 100 km, nuo Čatamo sąsiaurio pietuose iki Čilkato ir Čalkuto įlankų šiaurėje, kurias skiria Čilkato pusiasalis. Plotis – nuo 5 iki 19 km. Tai toliausiai šiaurėje Pakrantės kalnagūbrį raižantis fjordas. Pagrindinė įtekanti upė – Čilkatas.

Lino fjorde gausu žuvų ir jūrinių žinduolių (kuprotieji banginiai, šiauriniai jūrų liūtai ir kt.).

Pagrindiniai uostai – Heinsas ir Skagvėjus (prie Taijos užutėkio). Tai yra Aliaskos vidinės laivų trasos, besitęsiančios nuo Oregono, šiauriniai taškai.

Fjordui vardą 1794 m. suteikė britų jūrininkas Džordžas Vankuveris – jis vandens telkinį pavadino pagal savo gimtąjį miestą Kings Liną.

## Šaltiniai
Tongaso nacionalinis miškas

**Tongaso nacionalinis miškas** () – saugoma gamtos teritorija Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietryčių Aliaskoje. Apima didelę dalį Aleksandro salyno, taip pat Pakrantės kalnus ir fjordus. Įsteigtas 1907 m. Teodoro Ruzvelto nurodymu ir yra didžiausias valstybinis miškas JAV. Pavadintas indėnų tlingitų pogrupio tongasų garbei.

Tongaso nacionalinis miškas apima daug salų, fjordų ir įlankų gausiai išraižytą pakrantę, kur veši gausiausi žmogaus neliestų vidutinių platumų drėgnųjų miškų plotai Šiaurės Amerikoje. Šio miško sudėtyje yra nacionaliniai paminklai – Miglos Fjordai (*Misty Fjords*) ir Admiraliteto sala.

Miške vyrauja sitkinės eglės ir kaliforninės cūgos, pomiškyje gausu mėlynių, lizichtionų, įvairių paparčių ir samanų. Virš medžių ribos plyti kalnų tundra, kalnų šlaitais link vandens leidžiasi ledynai. Gausu kimininių aukštapelkių. Būdinga gyvūnija – juodieji ir rudieji lokiai, sitkiniai juodauodegiai elniai, vilkai, kalnų ožiai, upinės ūdros, kanadinės audinės, šiaurinės voverės skraiduolės, ruoniai, įvairūs paukščiai (baltagalviai jūriniai ereliai, vištvanagiai, retos ilgasnapės alkutės ir kt.).

Apie trečdalis Tongaso nacionalinio miško saugoma kaip nacionalinė laukinės gamtos teritorija, penktadalis skirta pramoniniam naudojimui. Dėl šio nacionalinio miško vyksta kovos tarp gamtosaugininkų ir medienos pramonės. Taip pat plėtojama žvejyba, turizmas.


180906-FS-Tongass-PAR (10).jpg|Arlekino ežeras miške
Adis windfall harbor.jpg|Admiraliteto sala
Misty Fjords National Monument ENBLA11.jpg|Miglotųjų Fjordų kriokliai
20130718-FS-Tongass-PackCreek-002 (14275088167).jpg|Grizlis Tongaso miške


## Šaltiniai
Mažųjų Rūšupių tiltas

**Mažųjų Rūšupių tiltas** – tiltas Skuodo rajono savivaldybėje, Mažųjų Rūšupių kaime, nutiestas per Luobos upę kelyje , 3 km į rytus nuo Skuodo. Tilto prieigos pažymėtos Bartuvos ichtiologino draustinio ženklu.

1967 m. per Luobą pastatytas gelžbetoninis, trijų tarpatramių tiltas. Statinys – 39,50 m ilgio, sijinis, karpytos sistemos. Perdangos konstrukcijoje buvo sudėtos penkios tėjinio skerspjūvio sijos. Krantinės atramos – vienaeilės polinės, viršuje apjungtos su monolitiniu rygeliu. Atramose įrengta po penkis polius. Tarpinės atramos - vienaeilės polinės, sieninio tipo, su stačiakampio skerspjūvio rygeliu.

2010–2011 m. tiltas rekonstruotas. Darbų atlikimo sutarties sąlygose nurodytas tilto ilgis – 44,64 m, plotis – 11,39 m.  Statinys išplatintas, pritaikytas išaugusiam transporto eismui.

## Laikinoji pralaida

2023 m. šalia kelio tilto, Didžiųjų Rūšupių (žemupio) pusėje, per upę nutiestas laikinas kelias, vagoje įrengus keturių vamzdžių pralaidą su privažiavimo pylimais nuo pagrindinio kelio. Sustiprintas kelias buvo skirtas užtikrinti saugų didžiagabaritės sunkiasvorės transporto priemonės su kroviniu pravažiavimą per Luobos upę maršrutu Klaipėdos uostas – „Orlen Lietuva“ (Mažeikiai). Pagal tam tikslui parengtą projektą pastatytas 0,224 km ilgio, 8,0 m pločio vietinės reikšmės kelio su pralaida ruožas. Numatyta jo skaičiuotinė 10 metų eksploatavimo trukmė. Atstumas tarp kelio tilto ir naujo objekto išilginių ašių – 26,6 m. Pralaidos vamzdžiai suprojektuoti plieniniai, surenkami iš gofruotų lakštų. Pralaidos ilgis – 29,065 m, diametras – 4 vnt. po 3,32 m.

2023 m. rugpjūčio 15 d. parengtu laikinuoju keliu Skuodo–Aleksandrijos tarpsnyje pravežtas rekordinis Lietuvoje krovinys, kartu su vilkiku ir 88 ašių tralu – apie 2200 t. svorio, 93 m ilgio, 10,5 m aukščio, 6,5 m pločio.

## Šaltiniai
Akano apskritis

**Akano apskritis** () – apskritis Kuširo subprefektūroje, Hokaido saloje, Japonijoje. Vienintelė gyvenvietė – Curujus. Apskrityje gyvena 2 392 žmonės, o jos plotas – 571,8 km² (pagal 2025 m. duomenis).

Apskrityje yra Akano nacionalinis parkas, kuriame yra daug užgesusių ugnikalnių.

## Istorija
1869 m. rugsėjo 20 d. Hokaide įkurta Akano apskritis Išikario žemėje.

2005 m. spalio 11 d. Akano miestelis kartu su Onbecu miesteliu (iš Širanukos apskrities) buvo prijungtas prie išsiplėtusio Kuširo miesto.

## Geografija

### Miesteliai ir kaimai

* Curujus
## Išnašos
Pēteris Princis

**Pėteris Princis ** (, , 1831 m. kovo 20 d. Mikeltuornis, Kuršo gubernija – 1889 m. birželio 20 d. Ventspilis, Kuršo gubernija) – lyvių poetas, vertėjas ir mokytojas.

## Biografija
Gimė Mikeltuornio kaimo Pizeniekų sodyboje, buvo šeštas vaikas šeimoje. Tėvas – Janis Princis vyresnysis. Po brolio Didrikio mirties, kuris buvo pirmasis mokytojas apylinkėje, 1850 m. perėmė mokytojo pareigas. Nuo 1860 m. gyveno Ventspilyje.

Pėteris Princis kūrė eilėraščius, vertė, rašė religinio turinio prozos darbus. Su tėvu ir broliu Janiu į vakarų lyvių patarmę išvertė Evangeliją pagal Matą, kuri 1863 m. išleista Londone, ji padarė pradžią lyvių knygų leidybai ir rašomajai kalbai.

Keletas Pėterio Princio eilėraščių išspausdinta lyvių poezijos rinkinyje „Aš pagausiu tave, menke!“ (, 1998 m.).

Palaidotas Ventspilio Cirpstenės kapinėse.

## Išnašos
Livones.net

**Livones.net**, stilizuotai **Līvõnes.net**, anksčiau **Livones.lv** ( 'lyviai') – lyvių istorijos, kultūros ir lyvių kalbos interneto portalas. 2006 m. portalą įsteigė Lyvių kultūros centras (). Vyriausioji svetainės redaktorė – Gundega Blumberga. Portalą remia Valstybės kultūrinio kapitalo fondas ir Latvijos nacionalinis kultūros centras.

Iki 2025 m. rugsėjo portale medžiaga buvo pateikiama lyvių, latvių ir anglų kalbomis (vėliau – tik latvių). 2018 m. sausio 19 d. ir 2025 m. rugpjūčio 31 d. portalas buvo visiškai atnaujintas.

## Tikslai
Portalo tikslas – sukurti vietą, kurioje apibendrinama ir publikuojama objektyvi, šiuolaikiška, moksliškai patikima ir visapusė informacija apie lyvių kultūrą ir kalbą.

## Turinys
* Publikuojami šaltiniai apie lyvių kultūrą, kalbą ir istoriją
* Mokomoji lyvių kalbos medžiaga
* Įvairiapusė informacija apie lyvius

## Išnašos

## Nuorodos
* Portalas „Livones.net“ (*latvių k.*)
Lyvių kultūros centras

**Lyvių kultūros centras** (, ) – antroji pagal senumą lyvių visuomeninė organizacija.

## Istorija
Grupė lyvių kultūros darbuotojų Lyvių kultūros centrą įsteigė 1994 m. balandžio 2 d. Rygoje, Latvijoje. Pirmasis jo vadovas buvo Valtas Ernštreitas. Daugiau kaip 20 m. centrui vadovavo Gundega Blumberga. Nuo 2021 m. Lyvių kultūros centro vadovė yra Renatė Blumberga. Nuo 2022 m. centras dirba tokia sudėtimi: istorikė Renatė Blumberga, knygų redaktorė Gundega Blumberga, menininkė ir poetė Baiba Damberga ir kalbininkas Uldis Baluodis.

## Veiklos sritys
Centras atlieka lyvių kalbos, kultūros ir istorijos tyrimus, šias sritis populiarina, puoselėja lyvių kalbą ir skatina, koordinuoja šiuolaikinės lyvių kultūros procesus. Nuo 2006 m. vienas svarbiausių centro projektų – lyvių kultūrinės erdvės portalas „Livones.net“. Lyvių kultūros centro 20-ies metų veikla apibendrinta knygoje „Apsiribosime maksimumu“ („Aprobežosimies ar maksimumu“, sudarė G. Blumberga), centro atliktas darbas 2018 m. padėjo pamatus Lyvių instituto įkūrimui. Pasak Lyvių instituto direktoriaus V. Ernštreito, Lyvių kultūros centrui teko ypatingas vaidmuo lyvistikos srityje, nes jis iš pačių lyvių tarpo išugdė tyrėjus, kurie vėliau tapo naujojo instituto branduoliu.

## Leidyba
Lyvių kultūros centras parengė ir drauge su kitomis visuomeninėmis organizacijomis išleido tokius leidinius, kaip informacinis bukletas latvių ir anglų kalbomis „Lyviai“, lyvių poetų rinktinė lyvių ir anglų kalbomis „Trillium“ bei Karlio Staltės eilėraščių rinkinys latvių ir lyvių kalbomis „Turtingasis pajūris“ („Bagātā jūrmala“), Baibos Dambergos eilėraščių rinkinys „Aš ir kiti aš“ („Es un cit es“) ir kt. 2023 m. išleista Janio Beltės 130-osioms gimimo metinėms skirta knyga „Beltė, tas tapytojas“ („Belte, tas mālders“).

## Išnašos
Rada Akbar

**Rada Akbar** (, g. 1988 m.) – afganų konceptualioji menininkė ir fotografė. Jos meno kūrinių pagrindinis tikslas – pasmerkti moterų priespaudą ir paraginti pasaulį pamatyti Afganistano moterų stiprybę per meną ir fotografinius portretus. Buvo išrinkta viena iš 100 įtakingiausių moterų 2021 m. pagal BBC.
## Biografija
Gimė 1988 m. Afganistane, per Sovietų–Afganistano karą, kuris truko nuo 1979 iki 1989 m. Dažnai vaikystę praleisdavo rūsyje, kad išvengtų bombardavimų. Šešerius metus su šeima gyveno Pakistane.

2013 m. pradėjo dirbti laisvai samdoma fotografe ir rengti šiuolaikinio meno parodas Afganistano sostinėje Kabule. Nuo 2018 iki 2021 m. Akbar organizavo parodą „Supermoterys“ (arba „Abarzanan“), skirtą paminėti Tarptautinę moters dieną, kovo 8 d. Projekte „Supermoterys“ pristatyti meno kūriniai, tarp kurių – išskirtinio dizaino suknelės, simbolizuojančios poetes, alpinistes, televizijos laidų vedėjas, karališkosios šeimos nares, politikes ir muzikantes, išgarsėjusias patriarchalinėje Afganistano kultūroje.

2021 m. jai įteiktas Princo Klauso apdovanojimas. 2021 m. rugsėjo mėn. Akbar buvo viena iš žmonių, kuriuos Prancūzijos vyriausybė evakavo po to, kai Talibanas grįžo į valdžią Afganistane ir prieš amerikiečių kariuomenei pasitraukiant. Ji buvo pervežta autobusu iš Prancūzijos ambasados į oro uostą ir atvyko į Paryžių, kur dėl COVID-19 turėjo laikytis karantino.

Jos darbai buvo eksponuojami 2022 m. grupės parodoje „Prieš tylą: Afganistano menininkai tremtyje“ (*Before Silence: Afghan Artists in Exile*), kurią surengė „PEN America“ organizacijos „Artists at Risk Connection“ ir „Art at a Time Like“.

## Išnašos
Grand Hotel (Jonšiopingas)

**Grand Hotel** – vienas seniausių Jonšiopingo viešbučių, atidarytas 1905 m. Jis įsikūręs Hovretstorgeto aikštėje, kurioje yra seniausi Jonšiopingo pastatai. Viešbučio pastatas (jame taip pat veikia Jonšiopingo teatras) – saugomas kultūros paveldo objektas.

## Šaltiniai
Arado E.560

**Arado E.560** – Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Trečiajame Reiche įmonės „Arado Flugzeugweke“ kurtas vidutinio nuotolio taktinis reaktyvinis bombonešis, pilnai metalinis aukštasparnis monoplanas. 1945 m. pavasarį pradėtą orlaivio kūrimo procesą nutraukė Vokietijos kapituliacija.

## Istorija
Arado E.560 buvo kuriamas kaip gili reaktyvinio žvalgybinio lėktuvo Arado 234 Blitz modernizacija, dėl ko orlaivių konstrukcija ir dauguma abiejų orlaivių charakteristikų yra panašios. Pagrindinis skirtumas buvo į E.560 montuoti teigiamo strėliškumo (atlenkti atgal) sparnai. Skirtingose E.560 modifikacijose taip pat buvo planuojama išbandyti dvimotores, keturmotores ir šešiamotores reaktyvinių variklių kombinacijas.

E.560 kūrimą nutraukė Vokietijos kapituliacija, nei viena iš kelių lygiagrečiai kurtų jo modifikacijų nebuvo pasiekusi daugiau nei brėžinių stadijos. Išliko nepilna projektinė dokumentacija.

## Variantai
Yra žinoma apie keturis kurtus E.560 variantus. Visi jie, išskyrus modifikaciją „PTL“, į kurią buvo planuojama montuoti propelerius sukti turėjusius turbosraigtinius variklius, buvo planuojami varyti reaktyviniais varikliais.

Visi Arado E.560 variantai turėjo hermetizuojamą pilotų kabiną, skirtą dviem pilotams, visų orlaivių važiuoklė buvo triratė, įtraukiama su priekiniu ratuku. Papildoma įranga apėmė du vienviečius gelbėjimo plaustus, autopilotą bei pažangią radijo ryšio įrangą. Kai kuriuose modeliuose buvo planuojama bokšteliuose montuoti nuotoliniu būdu valdomus ginklus.

## Išnašos
Skuodo tiltas per Luobą

**Skuodo tiltas per Luobą**, anksčiau vadintas **Ilguoju tiltu** – tiltas Skuode, J. Basanavičiaus gatvėje, kelio  maršrute, vedančiame į Latvijos pasienį. Nutiestas per Luobą, Bartuvos intaką. Patenka į Bartuvos ichtiologino draustinio teritoriją.

## Istorija

Išlikę istorinių žinių, kad nuo caro laikų tiltas per Luobą (dabartinėje Basanavičiaus gatvėje) buvo silpnas, nuolat kentėjo nuo potvynių. XIX – XX a. sandūroje tiltu jau keliolika metų buvo pavojinga važiuoti. 1906 m. gegužės mėn. viršaitis Šiudeikis ir seniūnas Malakauskis perėję per valsčius, jam remontuoti surinko pinigų. Iššvaisčius rinkliavą, nebebuvo už ką taisyti tilto. Kai per varganą tiltą važiuojant užsimušė net 4 arkliai, valdžia galutinai uždraudė juo naudotis. Keliaujantiems teko ieškotis brastų ir kitų kelių. 1907 m. sodiečiai, matyt, netekę kantrybės, po šienapjūtės patys ėmėsi darbo statyti naują tiltą per Luobą. Prasidėję rudens lietūs ir patvinusi upė darbus nutraukė. Atsirado gudruolių, kurie nuo laikino tilto iš žmonių bandė rinkti pinigus už pravažiavimą. Spaudos bendradarbis Antanas Šilgalis stebėjosi viršaičio neveiklumu. Galiausiai žinia pasiekė gubernatorių, plėšikai buvo suimti ir patraukti į teismą.

Tarpukaryje tiltas vadintas Ilguoju (stovėjo Basanavičiaus arba žmonių vadinamoje Ilgojoje gatvėje). Jis nukentėjo per 1926 m. ir kitus didesnius Luobos potvynius, tapo pavojingas pravažiavimui. 1933 m. pastatytas naujas ilgasis medinis tiltas, kainavęs 21 300 litų.

## Gelžbetoninis tiltas

1959 m. per Luobą pastatytas gelžbetoninis, keturių tarpatramių, karpytos sistemos tiltas. Upės plotis ties tiltu 13 m. Visi tarpatramiai buvo perdengti monolitinėmis, briaunotomis, 11,36 m ilgio sijomis su skersinėmis diafragmomis. Ant sijų sumontuotos perdangos plokštės. Bendras perdangos ilgis - 45,6 m. Skersiniame tilto pjūvyje išdėstytos šešios sijos. Krantinės tilto atramos - gelžbetoninės, monolitinės, su atramine sienute. Tarpinės atramos sudarytos iš apvalaus skerspjūvio kolonų, viršuje po tris sujungtų rygeliu. Turėklai iš gelžbetoninių surenkamųjų elementų.

2005 m. tiltas rekonstruotas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Skuodas. Naujai rekonstruotas tiltas per Luobą *miestai.net* 2007-02-04.
* Apsemtas ilgasis tiltas per Luobą Skuode *limis.lt*, 1926.
Kodiakas

**Kodiakas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietų Aliaskoje, Kodiako salos šiaurės rytinėje pakrantėje, prie Činiako įlankos. Yra oro ir jūrų uostai. Yra vienas didžiausių JAV žvejybinių uostų. Žuvies perdirbimo, pieno pramonė. Gaudomi krabai, moliuskai. Į pietus nuo miesto veikia JAV Pakrančių apsaugos tarnybos dalinys (1939–1971 m. karo laivyno bazės vietoje).

Veikia Aliutikų muziejus ir archeologinė saugykla (nuo 1995 m.), Baranovo istorijos muziejus, viena iš nedaugelio šalyje rusų stačiatikių seminarijų.

2020 m. 41,2 % gyventojų buvo azijiečiai, 33,6 % – baltieji, 10,9 % – čiabuviai, 1,1 % – okeaniečiai, 9,1 % – mišrios kilmės.

## Istorija
1792 m. rusų Šiaurės Rytų kompanijos vadovas Aleksandras Baranovas čia įkūrė gyvenvietę **Pavlovskaja Gavanę** ( 'Pavelo prieplauka'). Tai buvo pirmoji Rusijos Aliaskos sostinė. Tapo svarbiu kailių prekybos centru (ligtol juo buvo Trijų Šventųjų įlanka). Nuo XVIIII a. pab. ėmė kurtis stačiatikių misionieriai. 1867 m. su visa Aliaska atiteko JAV.

1912 m. Kodiaką nusiaubė Novaruptos ugnikalnio išsiveržimas (padengė storas pelenų sluoksnis), o 1964 m. sugriovė cunamis. Miestas nuo 1940 m. Iki II pasaulinio karo Kodiakas buvo daugiausia lašišų ir silkių žvejybos bei gyvulininkystės centras.


Holy Resurrection Church 3.jpg|Švč. Prisikėlimo cerkvė
Alaska's Marine Highway - Kodiak Harbor - NARA - 7716892.jpg|Kodiako prieplauka
Ash covering the town of Kodiak from the eruption of Katmai Volcano, 1912 (THWAITES 174).jpeg|Pelenais nuklotas Kodiakas 1912 m.
Coast Guard Kodiak.jpg|Pakrančių apsaugos bazė


## Šaltiniai
Vasilije Radenović

**Vasilije Radenovičius** (*Vasilije Radenović*; g. 1994 m. gegužės 10 d.) – futbolininkas, turintis Juodkalnijos ir Serbijos pilietybes, gynėjas.

## Karjera
Kitados priklausė BSK Borča (Serbija) jaunimo komandoms. 2012–2013 m. sezone atstovavo pagrindinei komandai. 2013–2016 m. priklausė FK Kolubara (Serbija). 2016 m. trumpam grįžo į Podgoricą ir prisijungė prie OFK Titograd. Netrukus perėjo į BSK Borča (Serbija). 2017 m. rungtyniavo FK Lovćen (Juodkalnija), vėliau atstovavo FK Dečić. 2017–2019 m. priklausė FK Proleter Novi Sad (Serbija). 2019 m. rungtyniavo OFK Žarkovo (Serbija). 2019 m. žaidė FK Brodarac (Serbija). 2020 m. sugrįžo į OFK Žarkovo. Vėliau atstovavo Lichtenauer FV (Vokietija). 2021 m. perėjo į FK Jagodina (Serbija). 2021–2022 m. atstovavo FK Jezero (Juodkalnija). 2022–2023 m. rungtyniavo OFK Petrovac (Juodkalnija). 2023–2024 m. žaidė NK GOŠK Gabela (Bosnija ir Hercegovina). 2024–2025 m. sezoną praleido Şamaxı klube (Azerbaidžanas).

### „Žalgirio“ klubas
2025 m. pasirašyta sutartis su „Žalgirio“ klubu. 2025 m. birželio 22 d. oficialiai pristatytas futbolo bendruomenei.

2025 m. rugpjūčio 29 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžį“. Futbolininkas susitikimą pradėjo kaip atsarginis, o aikštėje pasirodė antrojo kėlinio pradžioje, kai  rezultatas buvo lygus (2-2). Žalgiriečiai antrame kėlinyje pelnė dar du įvarčius ir nugalėjo panevėžiečius rezultatu 4-2.

2026 m. vasario 13 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas paliko „Žalgirio“ klubą.

### „Riterių“ klubas
2026 m. vasario 28 d. tapo žinoma, kad futbolininkas atstovaus „Riterių“ klubui.

2026 m. kovo 1 d. debiutavo klube TOPLYGA rungtynėse prieš Vilniaus rajono „Transinvest“. Susitikimą pradėjo pagrindinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko. „Transinivest“ sutriuškino varžovus rezultatu 3–0.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  Rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* toplyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FK ŽALGIRIS
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Kocebu

**Kocebu** () arba **Kikiktagrukas** (inup. *Qikiqtaġruk*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės vakarų Aliaskoje, 885 km į šiaurės vakarus nuo Ankoridžo, Boldvino pusiasalio šiaurės vakariniame gale, prie Kocebu įlankos. Yra oro uostas, jūrų uostas. Kocebu tarnauja kaip šiaurės vakarų Aliaskos ryšių, administracinis, medicinos paslaugų mazgas. Verčiamasi žvejyba (ypač ketų), turizmu.

Veikia Šiaurės vakarų arkties čiabuvių asociacijos Arkties muziejus (nuo 1976 m.), skirtas inuitų kultūrai. Yra Nort Tent Sitis – žvejų stovykla, kur sugauta žuvis sūdoma ir rūkoma. Taip pat veikia Aliaskos Feirbankso universiteto Čiukčių padalinys. Kocebu apylinkėse gausu saugomų teritorijų – Beringo sausumos tilto nacionalinis draustinis, Kobuko slėnio nacionalinis parkas, Selaviko nacionalinis laukinės gamtos draustinis, Kruzenšterno kyšulio nacionalinis paminklas, Noatako nacionalinis draustinis.

2020 m. 68,2 % gyventojų buvo čiabuviai, 16,3 % – baltieji, 1,5 % – azijiečiai, 10,9 % – mišrios kilmės.

## Istorija
Gyvenvietė pavadinta pagal įlanką, kuriai, savo ruožtu, vardas suteiktas pagal Rusijos keliautoją Otą fon Kocebu, 1815–1818 m. ieškojusį šiaurės laivybinės trasos tarp Europos ir Azijos. Kocebu gyvenvietė įkurta 1897 m. kaip elnių augintojų stovyklavietė. 1958 m. įkurta JAV karinė oro bazė, suteiktas miesto statusas.


Kotzebue Air Force Station 2017.jpg|Karinė oro bazė
Kotzebue AK - water front.jpg|Pakrantė
Kotzebue graveyard.jpg|Kocebu kapinės
Kotzebue1(js).jpg|Kelias į Kocebu iš vėjo jėgainių komplekso (2000 m.)


## Šaltiniai
Kanchanaburi Power FC

**„Kanchanaburi Power Football Club“** arba **Kanchanaburi Power** () – Tailando futbolo klubas iš Kančanaburio provincijos. 

## Istorija
; Singha Rakhang Thong Muangkan FC
Klubas įkurtas 2017 m. kaip **Singha Rakhang Thong Muangkan FC**. 2019 m. sezone rungtyniavo mėgėjų lygoje.

; Singha Golden Bells Kanchanaburi FC
Nuo 2020 m. sezono žinomas kaip **Singha Golden Bells Kanchanaburi FC**. 2020 m. sezone varžėsi Ketvirtoje lygoje (IV), vakarų zonoje. Nuo 2020–2021 m. sezono žaidė Trečioje lygoje (III). Debiutantai liko ketvirtoje vietoje. 2021–2022 m. sezone vėl buvo ketvirti.

; Dragon Pathumwan Kanchanaburi FC
Nuo 2022 m. žinomi kaip **Dragon Pathumwan Kanchanaburi FC**. 2022–2023 m. sezone tapo Trečios lygos (III) nugalėtojais Vakarų zonoje. Dėl patekimo į aukštesnį divizioną kovojo atkintamųjų rungtynių cikle ir liko trečioje vietoje. 2023–2024 m. sezone debiutavo Antroje lygoje (Thai League 2), kur liko tryliktoje vietoje.

; Kanchanaburi Power FC
Nuo 2024 m. žinomas kaip **Kanchanaburi Power FC**. 2024–2025 m. sezoną praleido Antroje lygoje, kur liko ketvirtoje vietoje, tačiau pateko į stipriausią divizioną. Nuo 2025–2026 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei Tailando komandai
* 
*  
; Užsieniečiai
*  Ryhan Stewart, gynėjas;

## Spalvinė gama

## Apranga

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Phu Dong Ninh Binh FC

**Futbolo klubas „Phu Dong Ninh Binh“** arba **Phu Dong Ninh Binh** () – Vietnamo futbolo klubas iš Ninbinio.

Namų rungtynes žaidžia „Ninh Bình“ stadione, talpinančiame 22 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2015 m. Nuo 2019 m. sezono varžėsi V.League 2, tačiau liko dvyliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną. 

Nuo 2022 m. vėl žaidė V.League 2, o 2024–2025 m. tapo V.League 2 nugalėtojais.

Nuo 2025–2026 m. sezono rungtyniavo V.League 1.

## Pasiekimai
;  **[[V.League 2]] (II):**
*  **Nugalėtojai (1):** 2024–2025 m.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Spalvinė gama

; Aprangos gamintojai
*  UGETHER, 2015–2019 m.
*  Li-Ning, 2020–2021 m.
*  Kamito, 2022–2023 m.
*  Mitre, 2023–2024 m.
*  Vloop, nuo 2024 m.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Vietnamo nacionalinei rinktinei
*  Đinh Thanh Bình, puolėjas;

## Išnašos

## Nuorodos
* V.League svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ignas Milašius

**Ignas Milašius**, taip pat *Ignacas Milašius* (1874 m. apie Kulius, Telšių aps. – 1947 m. Lieplaukėje, Telšių raj.) – lietuvių knygnešys, Lieplaukės šv. Florijono koplytstulpio statytojas.

## Biografija

I. Milašius kilęs nuo Kulių (dab. Plungės raj.). Augo knygnešio šeimoje. Tėvo skatinamas jau 1883 m. pradėjo gabenti iš Klaipėdos lietuviškas maldaknyges ir kitą draudžiamą spaudą. Mažojoje Lietuvoje gaudavo S. Daukanto, V. Kudirkos, M. Valančiaus raštų, „Tėvynės sargo“ ir „Varpo“ egzempliorių. 1901 m. buvo pirmą kartą sučiuptas caro žandarų, tačiau pavyko pabėgti į Klaipėdą. Iš čia siuntė knygas kitiems knygnešiams. Vėl sugrįžo į Kulių apylinkes. Ku­liuose vikaraujant Juozui Tumui-Vaižgantui, miestelyje buvo slapta vykdoma kultūrinė veikla prieš rusinimą. Į šią sritį aktyviai įsijungė ir I. Milašius, gabenęs ir platinęs lie­tuvišką spaudą į Kulius, Plungę, Alsėdžius, Žemaičių Kalvariją, Mažeikius, iš kur plito į tolesnes Lietuvos vietoves. Buvo persekiojamas rusų ochrankos, už tai teko vėliau emigruoti į JAV. 

Amerikoje taip pat platino iš Tilžės gaunamas knygas. Ten prakutęs, užsidirbęs pinigų, prieš Pirmąjį pasaulinį karą grįžo į Lietuvą. Vedė ūkininkaitę Kotryną nuo Papilės ir įsi­kūrė Lieplaukėje. Pirko že­mės, susikūrė ūkį, krautuvę. Kai tiesė pro miestelį geležinkelį, šeimos arbatinėje pietaudavo apie 70 žmonių. Susilaukė 10 vaikų, iš kurių užaugo šeši: Stefa, Magdalena, Ignacas, Barbora, Juozas, Benediktas.

Knygnešys palaidotas šeimos kape Lieplaukės kapinėse. Antkapio granitinėje lentoje įrašyta: „Milašių šeima. Knygnešys Ignacas“.

## Atminimas

Lieplaukės kryžkelėje stovi knygnešio I. Milašiaus 1928 m. statyta koplytėlė, skirta Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečiui (1918-1928) paminėti. 2003 m. koplytėlė atstatyta jo sūnaus, kapucinų vienuolio Ignaco Milašiaus rūpesčiu.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Povilas Grigola. Tėviškės knygnešiai
Skuodo aplinkkelio tiltas

**Skuodo aplinkkelio tiltas** – tiltas Skuodo miesto pietvakariniame pakraštyje, Kretingos gatvėje, nutiestas per užtvenktą Bartuvą, 0,6 km į rytus nuo sankirtos su keliu . Kairiajame krante prie tilto pastatyta nuoroda į šalia esančią žydų holokausto vietą.

Inžinieriaus Kęstučio Subačiaus iniciatyva pastatytas reikšmingas Skuodo miestui pietinis aplinkkelis. Iki tol per centrą, Gedimino gatve važiavo kroviniai automobiliai, traktoriai. Buvo parengtas apvažiuojamojo kelio ir tilto per Bartuvą projektas. 1977 m. pastatytas gelžbetoninis tiltas kelio  maršrute. 1980 m. upėje įrengta užtvanka suformuoti Skuodo tvenkiniui. 

Tvenkinio plotis ties tiltu siekia iki 200 m. Link tilto iš abiejų pusių veda semiami kelio pylimai. 1977 m. statybos trijų tarpatramių tilto ilgis – 44,90 m. Karpytos sistemos statinio perdanga sudaryta iš tėjinio skerspjūvio gelžbetoninių sijų su skersinėmis diafragmomis. Krantuose įrengtos atramos iš vienos eilės polių, viršuje apjungtų su monolitiniu rygeliu. Tarpinės atramos – vienaeilės polinės, sieninio tipo, su stačiakampiu rygeliu. Įrengtos dvi eismo juostos su betoniniais atitvarais nuo šalitilčių.

2024 m. atliktas tilto remontas.

## Šaltiniai
Puodkalių tiltas

**Puodkalių tiltas** – tiltas kelyje , Skuodo rajono savivaldybėje, Puodkalių kaime, 5 km į pietus nuo Skuodo. Jungia Bartuvos krantus pusiaukelėje tarp Skuodo ir Mosėdžio. Nuo kelio link žemupio driekiasi Puodkalių tvenkinio patvanka.

1964 m. per Bartuvą pastatytas gelžbetoninis, trijų tarpatramių (11,36+11,36+11,36 m) tiltas. Statinys – 34,30 m ilgio, sijinis, karpytos sistemos. Perdangos konstrukcijoje buvo sudėtos šešios karkasinės tėjinio skerspjūvio sijos su skersinėmis diafragmomis. Krantinės atramos – vienaeilės polinės, viršuje apjungtos su monolitiniu rygeliu. Atramose įrengta po penkis polius. Tarpinės atramos - vienaeilės polinės, sieninio tipo, su stačiakampio skerspjūvio rygeliu.

2005 m. tiltas, stovintis kelio 8,009 km, buvo rekonstruotas pagal 2004 m. techninį projektą. Tiltu pravestos dvi eismo juostos, kraštuose apribotos cinkuoto metalo atitvarais, be šalitilčių. 

Apie 2023 m. prie tilto, tvenkinio pusėje, upės vagoje pastatyta triguba plieninė pralaida su naujo kelio atkarpa virš jos. 2023 m. rugpjūčio 14 d. šiuo sutvirtintu keliu pravežtas rekordinis Lietuvoje 2200 t. svorio krovinys iš Klaipėdos uosto į „Orlen Lietuva“ (Mažeikiai). 

## Šaltiniai
Auksavapsviniai

**Auksavapsviniai** (*Chrysidoidea*) – plėviasparnių vabzdžių antšeimis. Jam priklausančių rūšių priskaičiuojama apie 4000, daugiausia (apie 2500) auksavapsvių (*Chrysididae*) šeimoje. Rūšys paplitę visame pasaulyje, išskyrus poliarinius regionus. Dauguma jų yra parazitoidai, t. y. jų lervos vystosi kitų vabzdžių (vapsvų, įvairių bičių ir kt.) kūne. Auksavapsviniai smulkaus dydžio, kai kurios rūšys (ypač auksavapsvių šeimos) išsiskiria ryškiomis spalvomis.

## Šeimos
Auksavapsvinių rūšys skirstomos į 7 šeimas:
* *Bethylidae*
* Auksavapsvės (*Chrysididae*)
* *Dryinidae*
* *Embolemidae*
* *Plumariidae*
* *Sclerogibbidae*
* *Scolebythidae*

## Lietuvos auksavapsviniai
Lietuvoje aptinkama apie 50 auksavapsvių šeimos rūšių. Kitos šeimos mažiau ištirtos.

Į Lietuvos raudonąją knygą yra įtraukta viena rūšis: didžioji auksavapsvė (*Parnopes grandior*), priskirta EN (grėsmingos būklės) kategorijai ir aptinkama tik pietryčių Lietuvoje.

## Galerija

Image:Chrysis fulgida 286943830.jpg|*Chrysis fulgida*
Image:Holopyga generosa (Chrysididae), Parc de Woluwé, Brussels (50113590016).jpg|*Holopyga generosa*
Image:Chrysis April 2008-1.jpg|*Chrysura refulgens*
Image:Cleptes semiauratus cuckoo wasp.jpg|*Cleptes semiauratus*
Image:Stilbum cyanurum pacificum-20190620-P1080877.jpg|*Stilbum cyanurum*
Image:Parnopes grandior.jpg|Didžioji auksavapsvė (*Parnopes grandior*)



## Šaltiniai
Jaylin Williams

**Džeilinas Maiklas Viljamsas** (, g. ) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Oklahoma Sičio „Thunder“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Arkanzaso „Razorbacks“ komandoje.

## Karjera universitete
Kaip pirmakursis Arkanzaso universitete, Viljamsas vidutiniškai pelnydavo po 3,7 taško ir atkovodavo po 4,7 atšokusiu kamuolio per rungtynes.

Antrajame sezone NCAA I divizione išprovokavo 54 pražangas ir atkovojo 364 kamuolius, taip nustatydamas universiteto vieno sezono rekordą. Vėliau paskelbė, jog ketina dalyvauti 2022 m. NBA naujokų biržoje.

## Profesionali karjera

### Oklahoma Sičio „Thunder“ (2022–dabar)
2022 m. NBA naujokų biržoje Oklahoma Sičio „Thunder“ pasirinko jį 34-uoju šaukimu. Buvo įtrauktas į „Thunder“ komandos sudėtį 2022 m. NBA vasaros lygoje. Vasaros lygos debiute Viljamsas pelnė 2 taškus ir atkovojo 6 atšokusius kamuolius 98:77 pergalėje prieš Jutos „Jazz“ komandą Solt Leik Sičio vasaros lygoje. 2022 m. liepos 19 d. su „Thunder“ sudarė kontraktą.

2024 m. spalio mėn. Viljamsas patyrė dešinės kojos raumenų patempimą, dėl kurio negalėjo dalyvauti likusiame priešsezonyje. Gruodžio 23 d. sugrįžo į rikiuotę. 2025 m. kovo 7 d. užfiksavo savo pirmąjį karjeros trigubą dublį, pelnydamas 10 taškų, atkovodamas 11 atšokusių kamuolių ir atlikdamas 11 rezultatyvių perdavimų pergalėje 107:89 prieš Portlando „Trail Blazers“. Kovo 19 d. Viljamsas užfiksavo antrąjį karjeros trigubą dublį, pelnydamas 19 taškų, atkovodamas 17 atšokusių kamuolių ir atlikdamas 11 rezultatyvių perdavimų pergalėje 133:100 prieš Filadelfijos „76ers“. Tapo vienu iš nedaugelio krepšininkų (kartu su Russell Westbrook, Kevin Durant, Josh Giddey ir Shai Gilgeous-Alexander) „Thunder“ klubo istorijoje, kurie yra užfiksavę daugiau nei vieną trigubą dublį.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

#### Atkrintamosios varžybos

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2020–21
| style="text-align:left;"|Arkanzasas
| 26 || 5 || 15.9 || **.478** || **.304** || **.742** || 4.7 || .8 || .5 || .7 || 3.7
|-
| style="text-align:left;"|2021–22
| style="text-align:left;"|Arkanzasas
| **37** || **35** || **31.6** || .461 || .239 || .729 || **9.8** || **2.6** || **1.3** || **1.1** || **10.9**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 63 || 40 || 25.2 || .464 || .255 || .731 || 7.7 || 1.8 || 1.0 || .9 || 7.9
|}
## Asmeninis gyvenimas
Jo motina Linda Viljams (*Linda Williams*) gimė Saigone (dabar Hošiminas), Pietų Vietname, ir po Vietnamo karo 1975 m. persikėlė į Jungtines Valstijas. Viljamsas yra pirmasis vietnamiečių kilmės krepšininkas žaidęs NBA ir tapęs NBA čempionu.

## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* NBA čempionas (2025 m.)
## Išnašos

## Nuorodos
* Jaylin Williams profilis „Basketball Reference“ 
* Jaylin Williams NCAA profilis „Sports Reference“ 
* Jaylin Williams profilis „NBA.com“
* Jaylin Williams profilis „Proballers“
* Jaylin Williams profilis „RealGM“
Lietuvos kariuomenės Kibernetinės gynybos valdyba

**Lietuvos kariuomenės Kibernetinės gynybos valdyba (LK KGV)** – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys. Suformuota 2025 m. sausio 1 d.

Kibernetinės gynybos valdybos uždavinys – užtikrinti Lietuvos kariuomenės ir sąjungininkų pajėgumų kibernetinį saugumą, vykdyti operacijas kibernetinėje erdvėje, stiprinti ryšių ir informacinių sistemų atsparumą, diegti pažangias technologijas strateginiu ir operaciniu lygmeniu. Šiais veiksmais siekiama apsaugoti nacionalinę ir sąjungininkų infrastruktūrą nuo kibernetinių grėsmių ir užtikrinti patikimą ryšių palaikymą.

## Uždaviniai
Kibernetinių grėsmių identifikavimas, analizė ir neutralizavimas, taip pat Lietuvos kariuomenės informacinių sistemų atsparumo užtikrinimas nuo kibernetinių atakų. Valdyba taip pat yra atsakinga už Lietuvos strateginės infrastruktūros apsaugą nuo priešiškų veiksmų kibernetinėje erdvėje.

Be to, kibernetinės gynybos vienetai organizuoja saugius ryšius tarp Lietuvos kariuomenės padalinių bei teikia ryšių ir informacinių sistemų paramą Lietuvos kariuomenės ir NATO strateginio bei operacinio lygmens vadavietėms.

Valdyba taip pat vykdo karinių radijo dažnių valdymą, atlieka elektromagnetinės spinduliuotės matavimus ir teikia kitas informacinių technologijų paslaugas.

## Istorija

### Ištakos
Tarpukario Lietuvos kariuomenės technikos dalių sudėtyje egzistavo Ryšių batalionas, dislokuotas Šančiuose.

### Šiuolaikinėje Lietuvoje
Atkurtos Lietuvos kariuomenės ryšių užuomazgos atsirado Krašto apsaugos departamento Mokomojo junginio ryšių būryje. Vėliau ryšių padaliniai buvo formuojami skirtinguose kariuomenės daliniuose kaip įprasta dalinio štabo paramos struktūros dalis.    

2019 m. sausio 1 d. iškilmingos ceremonijos metu Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino štabo bataliono trijų Ryšių ir informacinių sistemų kuopų pagrindu buvo įkurtas Ryšių ir informacinių sistemų batalionas (kuriam vėliau suteiktas Lietuvos didžiojo etmono Kristupo Radvilos Perkūno vardas).

Lietuvos kariuomenės Kibernetinės gynybos valdyba įkurta 2024 m. liepą Lietuvos Respublikos Seimui pritarus Krašto apsaugos ministerijos siūlomam principinės kariuomenės struktūros įstatymo pakeitimui, o nuo 2025 m. sausio 1 d. oficialiai pradėjo veiklą. 

Siekiant išvystyti iki pilno operacinio pajėgumo Lietuvos kariuomenės sausumos pajėgų Pirmąją diviziją, Krašto apsaugos ministerija teikė siūlymą papildyti KGV struktūrą papildomu Ryšių batalionu, kuris operaciniam lygmenyje bus skirtas Pirmosios divizijos vadovybės paramai. 2025 m. birželio 3 d. LR seimas pritarė KAM siūlomam principinės kariuomenės struktūros įstatymo pakeitimui.
#### Valdybos vadai

* plk. Vytautas Sriubas

## Sudėtis
Kibernetinės gynybos valdybą sudaro:

*  Vadovybės štabas;
*  Informacinių technologijų tarnyba;
*  Lietuvos didžiojo etmono Kristupo Radvilos Perkūno ryšių ir informacinių sistemų batalionas;
*  Ryšių batalionas (pradėtas formuoti).

## Išnašos
Akmeninės užtvankos tiltas

**Akmeninės užtvankos tiltas** – pėsčiųjų tiltas Skuode, miesto parko pietuose, nutiestas Sveikatingumo take tarp Bartuvos kilpų,  Skuodo tvenkinio užtvankos ir hidroelektrinės papėdėje (280 m). Tiltas stovi šalia nedidelės natūralių riedulių užtvankos, vadinamos Akmenine (). 

## Istorija
 
1965 m. miesto centre pastačius Skuodo tiltą ir panaikinus vandens malūno tvenkinį, vietoj uždumblėjusios žemės plotų ir aplink esančių daržų nuspręsta įrengti parką. Vienu kartu buvo projektuojami ir atliekami žemės darbai. Dar nesant „Skuodo jūros“, pietinėje parko dalyje sukurta akmeninė patvanka pakelti vandeniui, miestiečiams įrengta maudykla. 

1987 m. sukurtas Sveikatos takas, kuriam papuošti medžio skulptūromis surengta liaudies meistrų medžio drožėjų stovykla. 2018 m. formuojant vientisą parko kraštovaizdį, atnaujintas takas iki Akmeninės užtvankos per Bartuvą. Ši parko pusė naudojama aktyviai rekreacijai, todėl nuspręsta upės krantus sujungti nauju tiltu lankytojams. Pėsčiųjų tiltą pastatė, jo prieigas sutvarkė skuodiškė įmonė „Kuršasta“. 

Tiltas trijų tarpatramių, 39 m ilgio ir 1,80 m pločio. Medinį paklotą laiko apvalaus skerspjūvio išilginės sijos. Ėjimo taką riboja mediniai  ažūriniai turėklai. Krantinės ir tarpinės atramos sudarytos iš gelžbetoninių polių, viršuje apjungtų rėmsijėmis.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* UAB „Urbanistika“. Skuodo miesto parko specialusis planas 2013/2014.
NDX Group

**NDX Group** – investicijų bendrovė, netiesiogiai valdoma Neriaus Numos.

## Istorija
2018 m. rugsėjį maisto gamybos ir prekybos bendroves įvairiose Europos šalyse valdantis holdingas „NDX energija” keitė pavadinimą į „NDX Group”.

2025 m. birželio 30 d. Nerijaus Numos kontroliuojamos „Vilniaus prekybos“ turto valdymo bei investicijų bendrovei „NDX Group“ leista įsigyti Kauno prekybos centrą „Savas“ valdančią įmonę „PC Savas“. Ją netiesiogiai kontroliuoja „Hanner“ savininkas Arvydas Avulis.

## Išnašos
Auksavapsvės

**Auksavapsvės** (*Chrysididae*) – plėviasparnių vabzdžių šeima. Jai priklausančių rūšių priskaičiuojama apie 2500, jos paplitę visame pasaulyje, išskyrus poliarinius regionus. Europoje aptinkama beveik 500 rūšių, daugiausia pietinėse šalyse. Vabzdžiai išsiskiria ryškiomis spalvomis, tarp kurių dominuoja auksinė, raudona, mėlyna, rožinė ir žalia. Visos rūšys yra parazitoidai ir pasižymi gegutėms būdingu elgesiu – kiaušinėlius deda į kitų vabzdžių (vapsvų, įvairių bičių) lizdus, kuriuos išsiritę lervos sunaikina. Suaugėliai dažniausiai pastebimi šiltomis saulėtomis dienomis aktyviai skraidantys ir ieškantys kitų vabzdžių lizdų arba besimaitinantys ant augalų žiedų nektaru ir žiedadulkėmis. Auksavapsvės negelia ir kilus pavojui paprastai ginasi susisukdamos į kamuoliuką.

## Lietuvos auksavapsvės
Lietuvoje aptinkama apie 50 auksavapsvių šeimos rūšių:

* Didžioji auksavapsvė (*Parnopes grandior*, įtraukta į Lietuvos raudonąją knygą)
* Cleptes semiauratus
* Elampus panzeri
* Hedychridium ardens
* Hedychridium coriaceum
* Hedychridium cupreum
* Hedychridium roseum
* Hedychridium chloropygum
* Hedychridium zelleri
* Hedychrum chalybaeum
* Hedychrum gerstaeckeri
* Hedychrum niemelaei
* Hedychrum nobile
* Hedychrum rutilans
* Hedychrum intermedium
* Holopyga generosa
* Holopyga inflammata
* Holopyga gloriosa
* Omalus aeneus
* Pseudomalus auratus
* Pseudomalus pusillus
* Pseudomalus triangulifer
* Pseudomalus violaceus
* Chrysis angustula
* Chrysis bicolor
* Chrysis brevitarsis
* Chrysis corusca
* Chrysis equestris
* Chrysis fulgida
* Chrysis graelsii
* Chrysis ignita
* Chrysis illigeri
* Chrysis impressa
* Chrysis iris
* Chrysis purpurata
* Chrysis leptomandibularis
* Chrysis longula
* Chrysis subcoriacea
* Chrysis mediata
* Chrysis parietis
* Chrysis pseudobrevitarsis
* Chrysis ruddii
* Chrysis rutilans
* Chrysis schencki
* Chrysis scutellaris
* Chrysis solida
* Chrysis splendidula
* Chrysis succincta
* Chrysis terminata
* Chrysis viridula
* Chrysis zetterstedti
* Chrysis fasciata
* Chrysura austriaca
* Chrysura hirsuta
* Chrysura radians
* Pseudochrysis neglecta
* Trichrysis cyanea

## Galerija

Image:Chrysis fulgida 286943830.jpg|*Chrysis fulgida*
Image:Holopyga generosa (Chrysididae), Parc de Woluwé, Brussels (50113590016).jpg|*Holopyga generosa*
Image:Chrysis April 2008-1.jpg|*Chrysura refulgens*
Image:Cleptes semiauratus cuckoo wasp.jpg|*Cleptes semiauratus*
Image:Stilbum cyanurum pacificum-20190620-P1080877.jpg|*Stilbum cyanurum*


## Šaltiniai
Wenno von Rohrbach

**Vinas fon Rorbachas** (*Wenno von Rohrbach*, skirtinguose įrašuose – *Winno*, *Vinno*, *Winne*) – pirmasis Kalavijuočių ordino magistras (), vadovavęs nuo 1204 iki 1209 m.

## Kilmė ir gyvenimas
Žinoma, kad Vinas fon Rorbachas buvo kilęs iš Kaselio didikų šeimos. Gimimo data neaiški apie ankstyvąjį gyvenimo laikotarpį duomenų nėra.

Jo amžininkas Henrikas Latvis savo kronikoje Viną mini maždaug 1208 ar 1209 m. Livonijos eiliuotojoje kronikoje pirmą kartą paminėtas maždaug 1290 m. Hermanas Vartbergietis trumpai jį paminėjo apie 1380 m., remdamasis informacija iš dviejų ankstesnių veikalų.

Išrinktas magistru, gyveno Rygoje, netoli šv. Jurgio katedros.

## Politinė ir karinė veikla

Konkreti išrinkimo į pareigas data nėra aiški. Kadangi Kalavijuočių ordinas buvo įkurtas 1202 m., jis turėjo pradėti eiti pareigas netrukus po to, nors paprastai jo išrinkimas datuojamas 1204 m. Pradėjęs eiti pareigas Vinas fon Rorbachas organizavo pirmuosius Kalavijuočių ordino žygius prieš baltus ir Naugardo respubliką, į juos aktyviai kvietėsi vokiečių riterius.

Eiliuotojoje Livonijos kronikoje minima, kad Vinas „nužudė rusų kunigaikštį ir 600 rusų“, o iš pagonių atėmė Jersiką ir Kuoknesę".

1207 m. jo nurodymu pradėtos statyti Zegevoldo (Siguldos) ir Ašeradės (Aizkrauklės) pilys, užimta Kuoknesė. 1209 m. pastatė savo pilį Vendene (Cėsiuose).

## Mirtis
Eiliuotojoje Livonijos kronikoje užfiksuota, kad tarp kalavijuočių kilusio ginčo metu Cėsių pilyje Viną fon Rorbachą kartu su jo kapelionu Johanu kirviu nužudė kitas Kalavijuočių ordino riteris Vikbertas (). Konkretus žmogžudystės motyvas nėra aiškus. Viena versija teigia, kad tai galėjo būti riterio kerštas: Vinas buvo paskyręs iš Zoesto (Vestfalijos) kilusį Vikbertą valdyti Cėsių tvirtovę, bet vėliau jį atleido iš šių pareigų ir pakeitė Bertoldu. Pasak Henriko kronikos, Vikbertas nesėkmingai tikėjosi vyskupo Alberto paramos. Abiejuose kronikose dėl žmogžudystės kaltinamas tik buvęs Cėsių komtūras vadas Vikbertas, jis vaizduojamas kaip pagarbos nevertas asmuo. Konfliktas nebūtinai turėjo būti grynai asmeninis, o galėjo būti ir politinio pobūdžio: viena versijų teigia, kad Vikbertą galėjo papirkti kilmingi baltų kunigaikščiai. Dėl šios žmogžudystės Vikbertas buvo nuteistas mirties bausme sulaužyti ant rato.

Po Vino mirties į ordino magistro postą buvo išrinktas Folkvinas Naumburgietis. Konkrečios Vino mirties ir Folkvino išrinkimo datos nėra užfiksuotos, žinoma, kad Vinas žuvo pavasarį; Folkvinas kaip naujasis ordino magistras minimas 1209 m. rudenį.

## Išnašos