open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pakisio piliakalnis

**Pakisio piliakalnis** yra Šilalės rajone, tarp Pakisio ir Pajūrio, dešiniajame Jūros upės krante, prie Kisės žiočių.

Aikštelė ovali, pailga, ištįsusi rytų-vakarų kryptimi. Jos pietinę ir vakarinę puses lanku juosia 6 m aukščio ir 36 m pločio pylimas, kurio išorinis 11 m aukščio šlaitas leidžiasi į 9 m pločio ir 3 m gylio griovį. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.

Vakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos ir žiestos keramikos, molio tinko. 150 m į šiaurės rytus yra X-XIII a. Kunigiškių senkapis (tirtas 1971 m.). 

200 m į šiaurę nuo piliakalnio, Kisės kairiajame krante yra Aukuru vadinamas Kunigiškių akmuo (tyrinėtas 1971 m.). 

## Nuorodos
* Pakisio piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Juodadėmė krapė

**Juodadėmė krapė** (*Pomoxis nigromaculatus*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos žuvis.

Labai panaši į baltąją krapę (*Pomoxis annularis*) savo dydžiu, forma ir įpročiais, bet yra tamsesnė ir su juodomis dėmėmis. Nugarinis pelekas iš 7-8 dyglių. Gyvena iki 15 metų, tačiau vidutinė gyvenimo trukmė yra apie septyneri metai.

Gyvena švaresniuose vandenyse nei baltoji krapė. Veisiasi tarp balandžio ir birželio mėn., kai vandens temperatūra 14-20 laipsnių. Patinas saugo lizdą ir mailių.
Baltoji krapė

**Baltoji krapė** (*Pomoxis annularis*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos žuvis.

Nugarinis pelekas yra su 6 spygliais. Kūnas iki 53 cm ilgio. Svoris iki 2,35 kg. Išgyvena iki 10 metų.

Pirmenybę teikia lėtai tekančiam vandeniui. Gyvena mažų upelių ar didelių ežerų užutekiuose drumstame vandenyje. Ikrus deda ant augalų ar įrengtuose lizdeliuose sekliame vandenyje.
Humanitarinė krizė

**Humanitarinė krizė** – įvykis ar įvykių seka, kelianti didelę grėsmę bendruomenės ar geografiniu požiūriu dideliame plote gyvenančių žmonių sveikatai, saugumui, gerovei. Humanitarinės krizės siejamos su ginkluotais konfliktais, epidemijomis, badmečiais, stichinėmis nelaimėmis, kaip įvykių sekos dalis arba pasekmė.

Nėra nusistovėjusio humanitarinių krizių skirstymo, nes skirtingose srityse dirbančios organizacijos akcentuoja skirtingas problemas. Tarptautiniu mastu humanitarinę pagalbą teikiantys sektoriai linkę atskirti humanitarines krizes, sukeltas gamtinių įvykių, nuo tų, kurių priežastys yra kariniai konfliktai.

Nesenų humanitarinių krizių pavyzdžiai:
* Afganistano karas
* Ruandos genocidas
* Pilietinis karas Šri Lankoje
* Izraelio ir palestiniečių konfliktas
* Darfūro krizė
* Irako karas
* 2004 Indijos vandenyno žemės drebėjimas, sukėlęs cunamį
* 2005 Kašmyro žemės drebėjimas
* Uraganas Katrina 2005 m.
* Ciklonas Nargis 2008 m. Mianmare

ir kt.
Leibchirurgas

**Leibchirurgas** () – rūmų chirurgo, aptarnavusio Rusijos imperatoriaus šeimą, pareigybė ar jas einantis asmuo.

Pareigybė egzistavo 1722–1917 m. Pagal 1722 m. Rangų lentelę buvo priskirtas III klasei (armijos generolo leitenanto atitikmuo), nors iš tikrųjų medikai paprastai turėdavo įvairius rangus – vieni buvo tikrieji valstybės patarėjai (IV klasė), kiti – slaptieji patarėjai (III klasė). Nuo XVIII a. iki XX a. pradžios buvo 32 leibchirurgai. Dalis šių leibchirurgų iš tikrųjų nebuvo rūmų chirurgai, jie užsiiminėjo moksliniais tyrimais, jų leibchirurgo vardas buvo garbės titulas

Pareigybė panaikinta 1917 m. vasario mėn.

## Nuorodos
* Лейб-хирург
Balinė saulažuvė

**Balinė saulažuvė** (*Acantharchus pomotis*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos žuvis.

Tai vienintelė rūšis **balinių saulažuvių** (*Acantharchus*) gentyje. Paplitusi palei Atlando vandenyno pakrantę Šiaurės Amerikoje nuo Niujorko iki Floridos. Pirmenybę teikia užžėlusiems, 10-20 laipsnių vandenims, taip pat mėgsta užutekius. Kūnas iki 21 cm.
Pilkšvarudis baltikas

**Pilkšvarudis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Lapuočių, spygliuočių miškai, parkai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė rusva, paviršius šiurkštus, kotas baltas.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–7 cm skersmens, jauna - kūgiška, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, šerpetuota, žvyneliuota, pilkai ruda, plona, trapi, kartais suskeldėjusiais kraštais. Lakšteliai platūs, tankūs, pilkšvi, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, baltas, plaušuotas, su nežymios žiediškos liekanos ruoželiu. Trama plona, pilkšva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 7–9×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga mažomis grupelėmis ar pavieniui, vaisiakūniai trapūs.

Labai panašus gelsvėjantysis baltikas, tik šis skiriasi trapesniais, gležnesniais ir gelsvėjančiais vaisiakūniais.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 147 psl.
Hofdama

**Hofdama** () – rūmininkės laipsnis Rusijos imperatorienės dvare. Hofdamos buvo pavaldžios oberhofmeisterinai.

Manoma, kad egzistavo 1722–1796 m. Pagal 1722 m. Rangų lentelę priskirta V klasei (atitiko brigadininkų ir kapitono komandorų žmonų rangą). Buvo retas titulas.

## Nuorodos
* Гофдама
Krapės

**Krapės** (*Pomoxis*) - ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje dvi rūšys, kurios maitinasi zooplanktonu, vabzdžiais ir vėžiagyviais. Dieną mažiau aktyvios ir laikosi aplink panirusius riedulius, rąstus. Maitinasi auštant persikeldamos į atviresnius vandens plotus ir prie krantų.

Vertingos sportinės žūklės žuvys. Abi rūšys pasižymi geru skoniu, todėl naudojamos ir maistui.

## Rūšys
* Baltoji krapė *[[Pomoxis annularis]]*
* Juodadėmė krapė *[[Pomoxis nigromaculatus]]*
Amerikiniai akmenyniniai ešeriai

**Amerikiniai akmenyniniai ešeriai** (*Ambloplites*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos žuvų gentis.

Kūnas iki 30-43 cm. Svoris 0,45-1,4 kg. Paplitę Hadsono įlankoje ir Misisipės upės baseine.

## Rūšys
* Tamsusis akmenyninis ešerys *[[Ambloplites ariommus]]*
* *[[Ambloplites cavifrons]]*
* *[[Ambloplites constellatus]]*
* Raudonakis akmenyninis ešerys *[[Ambloplites rupestris]]*
Hofmergelė

**Hofmergelė** (, iš  - dvaras,  - mergelė) – rūmininkės laipsnis Rusijos imperatorienės dvare.

Manoma, kad egzistavo 1722–1796 m. Pagal 1722 m. Rangų lentelę priskirta VI klasei (atitiko pulkininkų žmonas). Buvo retas titulas. Jį paprastai turėdavo netekėjusios generolų ir tikrųjų slaptųjų patarėjų dukros.

## Nuorodos
* Hofmergelė
Leibmedikas

**Leibmedikas** () – Rusijos imperatoriaus rūmų gydytojo pareigybė ir jas einantis asmuo. Kiekvienas leibmedikas būdavo vieno kurio imperatoriškosios šeimos nario asmeninis gydytojas ar konsultantas. Tuo tarpu rūmuose tarnavę *hofmedikai* gydydavo rūmų tarnautojus.

Pareigybė egzistavo 1722–1917 m.:
* 1722 m. rangų lentelėje vadinosi *leibmedikus* (). Tada priskirta VI klasei. Aptarnavo imperatorių ir jo šeimą. 
* Pagal 1801 m. dvaro etatus turėjo III klasę Rangų lentelėje ir vadovavo visiems rūmų medikams – leibchirurgui, leibakušeriui, leibpediatrui, leibokulistui, leibotiatrui ir kt.

Leibmedikų antpečiuose buvo valdančio imperatoriaus monograma.

Pagal 1851 m. kovo 3 d. Imperatoriaus dvaro ministerijos Papildomą medicinos, farmacijos ir veterinarijos pareigybių aprašą buvo įvesti *garbės leibmedikų* rangai (nuo XIV iki V klasės).

Paskutinis leibmediko garbės vardą turėjo tikrasis valstybės patarėjas Jevgenijus Botkinas, kuris buvo 1918 m. sušaudytas Jekaterinburge kartu su imperatoriaus Nikolajaus II šeima. 

## Nuorodos
* Лейб-медик
* Придворный календарь на 1803. СПб., 1803; 
* Памятная книжка на 1917 г. Пг., 1917.
Humoristinė daina

**Humoristinė daina** – daina, kurioje apdainuojant bet kuriuos reiškinius, įvykius, vaizduojamos juokingos situacijos, išryškinami komiškieji jų bruožai.

## Tematika
Humoristinių dainų tematika įvairi, tačiau dominuoja buitinės temos. Komiškai vaizduojami vyro ir žmonos tarpusavio santykiai, jaunimo meilės bei vedybiniai rūpesčiai. Parodomos panaikinamos žmonių ydos, šaipomasi iš jų būdo ypatybių, elgsenos, išvaizdos. Dažnai šių dainų objektas būna tam tikro statuso, luomo, profesijos, tautybės, atskirų vietovių bei tarmių atstovai. Šiam žanrui priskiriamos linksmos dainelės apie gyvūnų nuotykius. Humoristinės dainos buvo dainuojamos įvairių sueigų, pasilinksminimų metu, tačiau nėra glaudžiai susijusios nei su apeigomis, nei su kuriomis nors buitinėmis tradicijomis.
Vahabitai

**Vahabitai** () – musulmonų sunitų sekta, atsiradusi XVIII a. I pusėje Nedždo regione (dabartinėje Saudo Arabijoje). Doktrinos kūrėjas – Muhamedas ibn Abd al Vahabas (1703–1787 m.). 

Vahabizmas reikalauja grąžinti islamui jo „pirmapradį grynumą“, o vieninteliu tikėjimo šaltiniu skelbia esant Koraną. Vahabitai nepripažįsta islamo šventųjų vietų, išskyrus Meką ir Mediną, islamo šventųjų ir net pranašo Mahometo kultą jie laiko politeistiniu nukrypimu. Vahabizmas smerkia ir atmeta vad. gimimo dienų, jubiliejų, metinių ir kitų musulmonų religinių švenčių šventimą, tam tikrų dienų ir savaičių išskyrimą religinėms apeigoms atlikti, iš tikinčiųjų reikalauja tiek viešajame, tiek privačiame gyvenime laikytis griežtos askezės. 

Arabijos pusiasalyje vahabizmą įtvirtino ir išplatino Saudidai, XIX a. ir XX a. pirmaisiais dešimtmečiais čia sukūrę valstybę, kurios institucinė teisinė sąranga yra grįsta būtent vahabizmo religine doktrina bei vahabizmu kaip politine ideologija.

## Šaltiniai
Betpak Dala

**Betpak Dala** (, ), **Šiaurinė Alkanoji dykuma** () – dykuma Vidurinėje Azijoje, Kazachstane. Tai apie 75 000 km² molėtų arba smėlio kalvų (150–500 m virš jūros lygio), be vandens ir beveik be žolės, tik su retkarčiais pasitaikančias saksaulo ir kt. krūmeliais, kuriuose pavasarį ir rudenį ganomos gyvulių bandos. Pietinėje dalyje yra keli tūkstančiai kv. km lakaus smėlio dykumos.
Alkanoji stepė

**Alkanoji stepė** (), **Mirzačulis** () yra lyguma Uzbekistano Syrdarjos srityje, Kyzylkumų dykumos pietrytinėje dalyje, kairiajame Syrdarjos krante po jos ištekėjimo iš Ferganos slėnio. Plotas – apie 10 tūkst. km².

Aukštis virš jūros lygio – 230–385 m. Alkanoji stepė išsidėsčiusi trijose Syrdarjos terasose. Pavasarį ir rudenį auga žolė, kurioje ganomos bandos, tačiau vasarą viskas išdega.

## Įsisavinimas ir ūkinė reikšmė

XIX a. dešimtajame dešimtmetyje Rusijos vyriausybė sumanė Bado dykumą panaudoti kolonizacijai, 1895 m. čia pradėti irigaciniai darbai. 1897 m. didžiojo kunigaikščio Nikolajaus Konstantinovičiaus perkasas ėmė drėkint apie 19 tūkst. hektarų. 1900 m. irigacinė sistema dar išplėsta, o visumoje pradėjo veikti 1914 m., bet dėl kai kurių trūkumų ir pokarinės suirutės drėkinamas plotas susiaurėjo iki 18 tūkst. hektarų ir tik 1928–1929 m. padidėjo iki 68 tūkst. hektarų.
Badujai

**Badujai**, baduviai (savivardis – *Kanekes*) – Javos salos vakarinės dalies kalnų gyventojai. Augina ryžius ir kukurūzus, gaudo žuvis, iš šios veiklos ir pragyvena. Kalba Sundos kalbos tarme. Religija turi daug animizmo bruožų, dievas garbinamas nedrįstant minėti jo vardo, tarpininkais tarp dievo ir žmonių yra šventieji (*sangjang*). Stiprus ir protėvių kultas.

## Nuorodos
Vlado Perlemuter

**Vlado Perlemuter** (g. 1904 m. gegužės 26 dieną Kaune, tuometinėje Rusijos Imperijoje; † 2002 m. rugsėjo 4 dieną Ženevoje, Šveicarija) – iš Lietuvos žydų kilęs prancūzų pianistas ir pedagogas.

Nuo trejų metų gyveno Prancūzijoje, mokėsi Paryžiaus konservatorijoje pas Morisą Moškovskį (Moritz Moszkowski), vėliau pas Alfredą Korto (Alfred Cortot). 1924 metais susipažino su Morisu Raveliu (Maurice Ravel), kartu su juo pergrojo visus kompozitoriaus kūrinius fortepijonui ir vėliau tapo žymiausiu Ravelio kūrinių interpretatoriumi. Surengė ištisus koncertų ciklus, kuriuose skambėjo visi šio kompozitoriaus fortepijoniniai kūriniai. Kiti mėgiami pianisto kompozitoriai buvo Volfgangas Amadėjus Mocartas (Wolfgang Amadeus Mozart) ir Frederikas Šopenas (Frédéric Chopin) . Jis ne kartą įėjo į Šopeno pianistų konkurso žiūri. Jis taip pat buvo „Paloma O'Shea de Santander“ konkurso žiuri narys (1977).

Antrojo pasaulinio karo metais gyveno Šveicarijoje. Į Paryžių grįžo 1950 metais. 1951–1977 m. dėstė Paryžius konservatorijoje. Paskutinį savo koncertą surengė Ženevoje 1993 m. gegužės 7 d., būdamas 89 metų. Koncerto programą sudarė tik Ravelio kūriniai.

## Šaltiniai
Pažų hofmeisteris

**Pažų hofmeisteris** () – rūmininko, vadovavusio pažams dvaro ceremonijose, pareigybė ir jas vykdantis asmuo.

Pareigybė egzistavo 1722–1917 m. Atitiko XIV klasę Rangų lentelėje. Į pažų hofmeisterius kreipdavosi „Ваше благородие“. Pažų hofmeisterius skirdavo ir jiems vadovaudavo oberkamerheras.

Pažų hofmeisterio pareiga buvo numatyti, kaip turi būti išdėstyti pažai dvaro ceremonijose, ir prižiūrėti jų išdėstymą.

## Nuorodos
* Гофмейстер пажев
Vaibašika

**Vaibašika** – ankstyvojo budizmo hinajanos krypties mokykla, kuriai būdingas naivusis materializmas, dialektikos elementai, sensualistinė pažinimo samprata. Susiformavo III–II a. pr. m. e. Svarbiausi šaltiniai: Katjajaniputros „Džnianaprastana“ (III a. pr. m. e.), jos komentarai „Mahavibaša“ ir „Vibaša“ (II a.), Vasubandaus „Abidarmakoša“ (V a.). Rutuliojo dharmos teoriją. Visi reiškiniai suprantami kaip be perstojo kintantis dharmų srautas, nurimstantis nirvanoje. Priešingai vedantai, teigė, jog žmogui nebūdinga jokia dvasinė substancija, jis yra vien dharmų samplaika.

## Šaltiniai
Siera Morena

**Siera Morena** () – kalnai Pirėnų pusiasalyje, Ispanijoje, pietiniame Mesetos pakraštyje. Ilgis (rytų-vakarų) kryptimi apie 400 km. Aukštis iki 1324 m (Banjuelaso k.). Sudaro Guadianos ir Guadalkiviro upių vandenskyrą. Pietvakariuose pereina į Andalūsijos žemumą. Kalnai sudaryti daugiausia iš kristalinių uolienų. Vario, mangano rūdų, gyvsidabrio, pirito telkiniai. Vyrauja visžalių krūmynų ir plačialapių medžių augalija.

## Šaltiniai
Centrinė Meseta

**Centrinė Meseta** (), **Kastilijos plokščiakalnis** – teritorija Pirėnų pusiasalio centrinėje dalyje, Ispanijoje, daugiausia Kastilijos regione. Sudaryta daugiausia ir hercininių kristalinių uolienų. Būdinga plynaukštė su neaukštais masyvais bei tarpukalnių įdubomis. Vakaruose smarkiai suskaidyta tektoninių lūžių. Vyraujantis aukštis 600–1200 m. Centrinė Kordiljera (aukštis iki 2592 m) Mesetą skiria į Senosios Kastilijos plokščiakalnį ir Naujosios Kastilijos plokščiakalnį.

Klimatas subtropinis, sausringas. Pagrindinės upės – Dueras, Tachas, Gvadiana. Būdingi kserofitiniai krūmynai ir stepės, šiaurės vakaruose yra plačialapių ir spygliuočių miškų. Svarbi sodininkystės ir vynuogyninkystės sritis. Pagrindinis Centrinės Mestetos miestas – Madridas.

## Šaltiniai
Krio kalba

**Krio** (taip pat **Creo** ar **Creole**) - lingua franca kalba, kuria kalbama visoje Siera Leonėje. Tai yra gimtoji krio tautos žmonėms (~300 tūkst., išlaisvintų iš Vest Indijos, JAV ir Britanijos, vergų palikuonių bendruomenė). Krio kalba šneka 97 % Siera Leonės gyventojų. Krio kalba jungia visas skirtingas etnines grupes šalyje, ypač prekyboje ir bendravime tarpusavyje.

Krio kalba yra kalbos, atvežtos Šiaurės Amerikos afroamerikiečių ir daugybės Vest Indijos gyventojų, kurie įsikūrė Siera Leonėje. Kalbos leksikonas pirmiausia kilęs iš anglų kalbos, nepaisant to, kad fonologija, gramatika ir sakinio struktūra yra žymiai paveiktos Afrikos kalbų (mažiausiai 12 Afrikos kalbų), įskaitant ir aspektus iš: jorubų (Nigerija) ir tvi (Gana) kalbų.

Krio kildinama iš anglų pidžino, kadangi tai anglų kalba paremta kreolų kalba, bet nepriklausomai nuo to, su fiksuotomis gramatinėmis struktūromis ir taisyklėmis. Krio taip pat žymiai papildoma iš kitų europiečių kalbų, o būtent iš portugalų ir prancūzų.

## Nuorodos
* 
* 
*http://tukopamoja.spaces.live.com/blog/cns!8234535A7FECFC04!1173.entry 
*Krio kalbos tyrimų centras  Umeå universitete, Švedija.
*Krio patarlės 
*Visuotinė žmogaus teisių deklaracija krio kalba
Pilkasis baltikas

**Pilkasis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Spygliuočių, ypač pušynai, mišrieji miškai.
* **Augimo laikas**
Antra vasaros pusė, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pilkos, rusvai pilkos spalvos, lakšteliai ir kotas balsvi.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–5 cm skersmens, jauna - kūgiška, vėliau - iškiliai paplokščia, su gūbreliu, labai plaušuota, žvyneliuota, pilka, rusvai pilka, pelės pilkumo. Lakšteliai tankūs, balti, pilkšvi, priaugtiniai. Kotas 3–5×0,5–1 cm, vienodo storio, baltas, pilkas, plaušuotas. Trama plona, balta, nestipraus miltų kvapo, nekarti. Sporos 5–8×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai smulkesni nei raibojo baltiko, trama balta. Abi rūšys labai panašios, sunkiai atskiriamos.

Auga grupėmis. Valgomas, skanus grybas. Labai dažnas.

## Literatūra
**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 150 psl.
Mulasenas

**Mulasenas** () – aukščiausia viršukalnė Pirėnų pusiasalyje. Iškilusi Ispanijoje, Andalūzijoje, Siera Nevados kalnuose. Aukštis 3479 m. Tai nėra aukščiausias Ispanijos kalnas, kadangi už Mulaseną aukštesnis Teidės ugnikalnis Tenerifės saloje. Kalną dengia labiausiai į pietus nutolęs ledynas Europoje.

Kalno pavadinimas kilo nuo Granados sultono Abu al Hasano Ali, dar vadinto Mulej Hasenu.

## Šaltiniai
Upėtakiniai ešeriai

**Upėtakiniai ešeriai** (*Micropterus*) - ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenių žuvų gentis.

Kūnas 40-60 cm ilgio, tamsiai žalios spalvos, šonuose su tamsiomis dėmėmis. Patinai įrengia lizdą, kur patelė išleidžia ikrus ir juos apvaisina.
 
## Rūšys
* *[[Micropterus cataractae]]*
* Raudonakis upėtakinis ešerys *[[Micropterus coosae]]*
* Mažažiotis upėtakinis ešerys *[[Micropterus dolomieu]]*
* *[[Micropterus notius]]*
* *[[Micropterus punctulatus]]*
* Didžiažiotis upėtakinis ešerys *[[Micropterus salmoides]]*
* *[[Micropterus treculii]]*


Image:Micropterus dolomieu.jpg|Mažažiotis upėtakinis ešerys *[[Micropterus dolomieu]]* 
Image:Micropterus punctulatus.jpg|*[[Micropterus punctulatus]]* 


Image:Micropterus notius.jpg|*[[Micropterus notius]]* 
Image:TypicalRedeyeBassCoosaRiverNorthGeorgia.jpg|Raudonakis upėtakinis ešerys *[[Micropterus coosae]]*
Maumedyninis baltikas

**Maumedyninis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Maumedynai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Auga tik po maumedžiais.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 (10) cm skersmens, paplokščia su gūbreliu, išgaubta, plaušuotai žvyneliuota, ochriškai, geltonai ruda, rudai geltona. Lakšteliai stori, rusvi, balsvi, sausi, kreminiai, rudai dėmėti, priaugtiniai. Kotas 3–8×0,5–1,5 cm, prie lakštelių balsvas, žemiau beveik kepurėlės spalvos ir taip pat apšepęs. Trama balsva, plona, kieta, be ypatingo kvapo, kartoka. Sporos 5,5–7×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė ir kotas tarsi pašiurpę, oranžiškai geltonos spalvos, trama kartaus skonio.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, miškuose, tik po maumedžiais. Labai retas, rastas tik vieną kartą (Lazdijų raj. 1996 m.). Šilumamėgis. **Nevalgomas**, ieškomas ir kituose miškuose.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 152 psl.
Paprastieji saulešeriai

**Paprastieji saulešeriai** (*Lepormis*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenių žuvų gentis.

Kūnas 12-40 cm ilgio. Plačiai paplitę JAV ir Kanados ežeruose ir upėse, kai kurios rūšys žinomos ir kitose pasaulio vietose. Atsparios žemai temperatūrai.

Auginami ir akvariumuose.

## Rūšys
* Rožinis saulešeris. *Lepomis auritus*
* Žaliasis saulešeris. *Lepomis cyanellus*
* Paprastasis saulešeris. *Lepomis gibbosus*
* Mažasis saulešeris. *Lepomis humilis*
* Melsvažiaunis saulešeris. *Lepomis macrochirus*
* *[[Lepomis marginatus]].*
* Ausytasis saulešeris. *Lepomis megalotis*
* Raudonausis saulešeris. *Lepomis microlophus*
* *[[Lepomis miniatus]]*
* Dėmėtasis saulešeris. *Lepomis punctatus*
* Bantamo saulešeris. *Lepomis symmetricus*
Kantabrijos kalnai

**Kantabrijos kalnai** () – kalnai Ispanijos šiaurėje, Atlanto vandenyno Biskajos įlankos pakrantėje. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 480 km, plotis 65-120 km. Aukštis iki 2648 m (*Torre de Cerredo* k.). Sudaryti iš kvarcitų, smiltainio, kalkakmenio. Drėgnesniuose šiauriniuose šlaituose auga plačialapių miškai, sausesniuose pietiniuose – kserofitų krūmynai. Yra akmens anglių, geležies ir polimetalų rūdų telkiniai.

## Šaltiniai
Dmitrijus Olderoggė

**Dmitrijus Olderoggė** (rus. *Дмитрий Алексеевич Ольдерогге*, moksl. transliteracija *Dmitrij Aleksejevič Olderogė*; g. 1903 m. gegužės 6 d., senuoju kalendoriumi balandžio 23 d. Vilniuje, tuometinėje Rusijos Imperijoje – m. 1987 m. balandžio 30 d. Leningrade, SSRS) – vokiečių kilmės sovietinis rusų etnografas, istorikas, lingvistas ir vienas iš sovietinės afrikanistikos kūrėjų, SSRS Mokslų Akademijos narys – korespondentas (1960 m.).

Tėvas, Rusijos armijos pulkininkas, buvo kilęs iš senos kilmingos Šlėzvigo-Holšteino bajorų giminės, kurios nariai tris šimtus metų tarnavo Rusijos valstybei. Sūnui suėjus trejiems metams, šeima pervažiavo į Sankt Peterburgą, kur vėliau Dmitrijus mokėsi Kadetų korpuse, tarnavo Raudonojoje armijoje. Iš armijos gavęs siuntimą, studijavo Petrogrado universitete, kurį baigė 1925 metais. Pasirinkęs mokslininko kelią, dirbo Leningrado antropologijos ir etnografijos muziejuje ir specializavosi egiptologijoje. 1927–1928 metais stažavosi Vokietijoje, Belgijoje ir Olandijoje. Grįžęs dėsto įvairiose Leningrado aukštosiose mokyklose Afrikos kalbas ir etnografiją, paskiriamas Leningrado antropologijos ir etnografijos muziejaus direktoriumi. Istorijos mokslų kandidato disertaciją apsigynė 1935 m., o 1945 metais tapo etnografijos mokslu daktaras. Nuo 1946 m. iki gyvenimo pabaigos vadovavo Leningrado universiteto Afrikanistikos katedrai, profesorius. Vienas iš nedaugelio sovietinių mokslininkų, kurie dalyvavo įvairiose tyriamosiose ekspedicijose Afrikoje, po Antrojo pasaulinio karo kelis kartus buvo išvažiavęs dirbti į Egiptą (1957–1958 m.), Malį (1961 ir 1963-64), Senegalą ir Sudaną (1961).

Svarbiausi darbai skirti Afrikos tautų kultūrų ir kalbų giminystės ryšiams, socialinės sanklodos problemoms. Kartu su Ivanu Potechinu (1903–1964) išleido fundamentalų veikalą „Afrikos tautos: praeitis ir dabartis“. (Maskva, 1954 m.).

## Nuorodos
* Straipsnis Sankt Peterburgo enciklopedijoje 
*  K. Kalinovskajos straipsnis apie Olderoggės šimtmetį
Žiedelėtasis baltikas

**Žiedelėtasis baltikas** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**
Mišrieji, žolėti miškai, krūmokšniai, karklynai.
* **Augimo laikas**
Vasara, ruduo.
* **Pagrindiniai požymiai**
Kepurėlė pilkos spalvos, kotas su gležnu, nukrentančiu žiedu.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 5–7 cm skersmens, jauna – varpeliška, vėliau – paplokščia, plaušuota, žvynuota, pilkai ruda, pilkai gelsvai rusva. Lakšteliai balsvi, pilkšvi, seni – gelsvi, priaugtiniai. Kotas 4–6×0,5–1 cm, plaušuotas, balsvas, su ryškiu plėvelės pavidalo žiedu. Trama plona, balva, nekarti, miltų kvapo. Sporos 4–5×2,5–3 μm.

**Būdingi požymiai:** kotas su žiedu, tai nebūdinga pilkos spalvos baltikams, sporos mažos.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Valgomas, bet menkavertis. Paplitimas neištirtas, rastas Joniškio raj. (1985 m. rugpjūčio 23 d.) vienintelį kartą, neabejotinai auga ir kituose Lietuvos miškuose. Ieškomas kopose, po karklais. Tikriausiai labai retas, nes nei Lenkijoje, nei Latvijoje, nei Estijoje nerastas.

## Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 151 psl.
Naktys Rodantėje (filmas)

**Naktys Rodantėje** () – 2008 m. JAV režisieriaus Džiordžo V. Vulfo () romantinė drama pagal to paties pavadinimo Nikolaso Sparkso romaną.  

Filmo premjera įvyko 2008 m. rugsėjo 26 d. JAV.
 
## Siužetas

Negalinti susigaudyti savo jausmuose Adriana atvyksta į mažą pajūrio miestelį Rodantę Šiaurės Karolinoje, tikėdamasi praleisti tik sau skirtą savaitgalį prabangioje pajūrio viloje, kuri priklauso gerai bičiulei Džen. Šioje ramybės oazėje ji tikisi nusiraminti ir rasti būdus gyventi toliau – konfliktų ir nesusipratimų aplink ją susikaupė tiek daugiau, kad tos kelios dienos jai atrodo kaip vienintelis išsigelbėjimas, kaip vienintelė galimybė pabėgti nuo nepastovaus ir nepatikimo vyro, kuris nesutinka su skyrybomis, nuo paauglės dukters, kuri priešinasi ir atmeta bet kokius mamos žodžius.

Beveik tuo pačiu metu, kai Rodantę pasiekia Adriana, visos žinių tarnybos informuoja apie artėjančią audrą. Tokiu nepalankiu metu į pajūrio vilą atvyksta ir gydytojas Polas Flaneris. Viloje jis - vienintelis svečias, atvykęs, priešingai nei Adriana, ne gydyti žaizdų ir išspręsti šeimynines bėdas, o išlipti iš sąžinę kamuojančios vidinės krizės po nesėkmingos chirurginės operacijos darbe.

Dabar, artėjant audrai, du žmonės, jaučiantys skausmą ir nesuprantantys, kodėl gyvenimas juos taip bando, susitinka mažame kurortiniame miestelyje, izoliuotame audros, ir atranda savyje seniai pamirštus jausmus. Kartu jie patiria stebuklingą savaitgalį – kelias nepamirštamas dienas, kurios, galbūt, pakeis jų gyvenimus …

## Aktoriai
* Diana Lein – Adriana Vilis
* Ričardas Giras – Polas Flaneris
* Kristoferis Melomi – Džekas Vilis
* Viola Devis – Džen
* Skotas Glenas – Robertas
* Mei Vitman – Amanda Vilis
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė (Anglų kalba)
Briliantiniai saulešeriai

**Briliantiniai saulešeriai** (*Enneacanthus*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenių žuvų gentis.

Kūnas iki 10 cm ilgio. Gyvena ežeruose, tvenkiniuose, palei Atlanto pakrantę.

Gentyje 3 rūšys. Visos auginamos ir akvariumuose.
 
## Rūšys
*Tamsiadryžis saulešeris *[[Enneacanthus chaetodon]]*
*Melsvadėmis saulešeris *[[Enneacanthus gloriosus]]* 
*Briliantinis saulešeris *[[Enneacanthus obesus]]* 


Image:Enneacanthus chaetodon 02.jpg|Tamsiadryžis saulešeris *[[Enneacanthus chaetodon]]*
Image:Enneacanthus gloriosus.jpg|Melsvadėmis saulešeris *[[Enneacanthus gloriosus]]*
Melsvadėmis saulešeris

**Melsvadėmis saulešeris**, sin. *mėlyntaškė saulėžuvė* (, ) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Sidabriškai žėrinti žuvis su spindinčiais mėlynais taškais. Kūnas iki 9,5 cm ilgio. Laikosi būryje, išskyrus dauginimosi laikotarpį; tuomet patinai gina teritoriją ir būna labai agresyvūs.

Akvariumuose laikoma nuo 1900-ųjų pradžios, tačiau niekada netapo populiari tropinius akvariumus turinčių savininkų tarpe, nes jai reikia šalto vandens. Akvariumas turi būti erdvus, gausiai apsodintas šaltavandeniais augalais, su daugybe slėptuvių ir rupaus smėlio arba smulkaus žvyro dugnu. Tinkamiausias neutralus arba kiek šarmingas, vidutinio kietumo vanduo. Temperatūros ribos: 10-22 °C. Veisiasi sėkmingiau, kai iki 15 cm pažeminamas vandens lygis. Ikrus išleidžia į patino iškastą duobutę grunte. Patinas gina dėtį.

Paplitęs JAV Atlanto vandenyno pakrantėse, skalaujamose Golfo srovės – nuo Niujorko į pietus iki Floridos.
Trafalgaro kyšulys

**Trafalgaro kyšulys** () - kyšulys Kadiso provincijoje Ispanijos pietvakariuose. 

1805 m. spalio 21 d. prie kyšulio įvyko Trafalgaro mūšis, jūrų mūšis, kuriame Jungtinės Karalystės karo laivynas sunaikino Napoleono jungtinę Ispanijos ir Prancūzijos flotilę.
Anetas

**Anetas** () – aukščiausia Pirėnų kalnų viršūnė. Iškilusi šiaurės Ispanijoje, Aragone, Maladetos masyve. Aukštis 3404 m. Kalną dengia didžiausias ledynas Ispanijoje (79,6 ha, 2005 m.).

Į Anetą 1842 m. liepos 18 d. pirmasis įkopė rusas Platonas Čikačiovas, lydimas vietinių gidų Pierre Sanio de Luz, Luchonnais Bernard Arrazau ir Pierre Redonnet.

## Šaltiniai
Ročesteris

**Ročesteris** () – miestas JAV, Niujorko valstijos vidurio vakaruose. Įkurtas 1803 m. Mieste gyvena 210 565 gyventojų (2010 m.).

Ročesteryje įsikūrusios įžymios įmonės „Kodak“, „Xerox“, „Bausch & Lomb“. Šis miestas taip pat garsėja savo mokslo institucijomis: Ročesterio universitetu su žymiu Simono verslo mokyklos fakultetu magistrantams ir Eastmano muzikos mokykla, kuri laikoma viena iš dviejų geriausių JAV muzikos mokyklų. Taip pat turi profesionalaus futbolo, krepšinio, beisbolo, lacrosse ir ledo ritulio komandas.

Ročesteryje gyvuoja negausi lietuvių bendruomenė. Veikia lietuviška Švento Jurgio Parapija, kuri 2008 m. spalio mėn. šventė savo 100 metų jubiliejų.

## Miestų partnerystė
Su aštuoniais miestais Berlingtonas yra užmezgęs oficialius partnerystės ryšius:
*  – Alytus, Lietuva
*  – Bamakas, Mali
*  – Didysis Naugardas, Rusija
*  – Hamamacu, Japonija
*  – Kaltaniseta, Italija
*  – Krokuva, Lenkija
*  – Puerto Plata, Dominikos Respublika
*  – Rehovotas, Izraelis
*  – Sianjangas, Kinija
*  – Viurcburgas, Vokietija
*  – Voterfordas, Airija

## Nuorodos
* Oficialus Ročesterio miesto tinklalapis 
* Oficialus Ročesterio miesto turizmo tinklalapis
Paprastasis saulešeris

** Paprastasis saulešeris** (*Lepomis gibbosus*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Puiki spindinti mėlynai marga žuvis. Kūnas iki 40 cm. Plačiai paplitusi JAV, Atlanto pakrantėse ir baseine, introdukuota į kitas Šiaurės Amerikos ir Kanados vietoves bei į Europą, kur įsitvirtino daugelyje vietų. Dažniausiai taiki žuvis, bet dauginimosi metu agresyvi ir gina teritoriją.

Pirmą kartą į Europą įvežta 1877 m. Akvariumuose laikoma dažniau už kitas saulešerių rūšis. Nereikli, gerai prisitaikanti, gali įsitvirtinti daugelyje vidutinio klimato juostos buveinių, todėl labai svarbu tyčia ar netyčia jos nepaleisti į naujas vietas. Šis patarimas galioja ir kitoms saulešerių rūšims, kurios irgi sugeba prisitaikyti prie aplinkos. Kadangi išauga gana didelė, dauguma vidutinio dydžio akvariumų jai būna per maži, tai reikia įvertinti dar prieš perkant žuvį. Temperatūros ribos 4-22 °C.
Rožinis saulešeris

**Rožinis saulešeris** (*Lepomis auritus*) – ausytųjų ešerių (*Centrarchidae*) šeimos gėlavandenė žuvis.

Paplitęs rytinės Kanados ir JAV upių baseinuose. Kūnas iki 30 cm ilgio. Minta vabzdžiais, sraigėmis ir kitais smulkiais bestuburiais. Patelė išleidžia ikrus (iki 1000 kiaušinėlių) į patino pastatytą lizdą. Patinas saugo ikrus, o vėliau ir išsiritusį mailių.

Auginamas ir akvariumuose kaip dekoratyvi žuvis.
JAV lietuvių katalikų Šv. Jurgio parapija

**JAV lietuvių katalikų Švento Jurgio parapija** () Ročesterio () mieste, Niujorko valstijoje, JAV, įkurta 1908 m. sausio 23 d.

Adresas: 545 Hudson Avenue, Rochester, NY, 14605, USA

## Šaltiniai

## Nuorodos

* 
* Parapijos radijo valandėlė
* „Baltų Vaikai“ 
* „Baltų Vaikai-2“
Hofmeisteris

**Hofmeisteris** (, ) – rūmininko, prižiūrinčio dvaro tarnautojus, pareigos ir laipsnis, taip pat – asmuo, tokias pareigas einantis ar turintis tokį laipsnį. Pareigybė Rusijos imperijoje egzistavo 1722–1917 m.

Pagal 1722 m. Rangų lentelę hofmeisteris buvo priskirtas V klasei, o 1796 m. – III klasei.

Hofmeisteris buvo pavaldus oberhofmeisteriui. Oberhofmeisteris paprastai turėdavo 2-3 jam pavaldžius hofmeisterius. Hofmeisteriai atlikdavo striapčio (; artimas liet. terminas – *prievaizdas*) funkcijas, vykdydavo oberhofmeisterio pavedimus.

Be rūmų hofmeisterių egzistavo dvaro laipsnis „hofmeisterio pareigose“ (). Šį laipsnį galėjo gauti asmenys, turėję civilinius III–IV klasių ir žemesnius (iki VIII klasės) rangus. Istorikas G. Muraševas (Г. А. Мурашев) rašė: Skirtingai nuo turinčių tikruosius dvaro laipsnius (ėjusius pareigas rūmuose), visi asmenys turėję laipsnius „pareigose“ () turėjo atitinkamų klasių civilinius ar karinius rangus. Jie buvo laikomi lyg ir kandidatais į tokius rūmų laipsnius, gaudavo teisę dėvėti atitinkamus mundurus. Nors asmenų, turėjusių tokius laipsnius, skaičius didėjo (1914 m. jų buvo 109), šie laipsniai buvo laikomi ypatingais apdovanojimais ir ypatinga caro malone.

## Nuorodos

* Гофмейстер
Kenas Parkas (filmas)

**Kenas Parkas** () – 2002 m. JAV režisieriaus Lario Klarko prieštaringa drama suaugusiems apie vaikų ir tėvų santykius.  

Filmo premjera įvyko 2002 m. rugpjūčio 31 d. JAV, Tellurido filmų festivalyje (Koloradas) ().

## Siužetas

Keturių šeimų istorijos – atvira pažintis su paaugliais ir jų tėvais. Ką veikia žmonės, kai jų niekas nestebi? Kuo užsiima jaunimas, kai jų nemato tėvai? Ir kaip elgiasi tėvai užsidarę duris. Po karšta Kalifornijos saule klesti prievarta, seksas, neapykanta, meilė…

## Aktoriai
* Adamas Čebakas (Adam Chubbuck) – Kenas Parkas
* Džeimsas Balardas (James Bullard) – Šeivas
* Tifani Limos – Pič
* Džeimsas Rensonas (James Ransone) – Teitas
* Stivenas Džeso (Stephen Jasso) – Kleidas
* Maikas Apaletegi (Mike Apaletegui) – Kurtis
ir kt.

## Išnašos

## Nuorodos
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Phillip Cenere straipsnis Australijos spaudoje apie filmo „Kenas Parkas“ uždraudimą  (Anglų kalba)
* „Kenas ir Barbe Parkai“ filmo recenzija  (Rusų kalba)
Oberhofmeisteris

**Oberhofmeisteris** () – rūmininko, vadovavusio Rusijos imperatoriaus dvaro tarnautojams ir tvarkiusio dvaro finansus, pareigos ir laipsnis.

Pagal 1722 m. Rangų lentelę buvo priskirtas II klasei, atitiko armijos infanterijos generolą.

## Nuorodos
Iliustracijos
* 
* Baronas Levas Bode (1787–1859), oberhofmeisteris (rusų kalba)
Užpalių šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė

**Užpalių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė** stovi Užpalių miestelyje, Utenos rajone.

## Istorija

Erdvi cerkvė Užpaliuose pastatyta rusų kolonistams, kurie buvo apgyvendinti vietoje ištremtų 1863 m. sukilimo dalyvių. Vilniaus generalgubernatorius Michailas Muravjovas skyrė lėšas statyboms.

I pasaulinio karo metu pastatas nukentėjo, pamaldos nutrauktos, 1920 m. atnaujintos. 1937 m. buvo 475 parapijiečiai. 1944 m. pastatas apgriautas. 1945 m. liko apie 200 parapijiečių, pati parapija įregistruota 1947 metais. Nors 1948 m. vasarą Utenos vykdomojo komiteto nutarimu parapija panaikinta, o cerkvė paversta žirnių sandėliu, bet gruodį cerkvė grąžinta tikintiesiems.

## Nuorodos
* Orthodoxy.lt
Švenčionių Švč. Trejybės cerkvė

**Švenčionių Švč. Trejybės cerkvė** – Švenčionių miesto centre, Vilniaus g. 20, stovinti stačiatikių cerkvė, regioninės reikšmės architektūros paminklas (unik. kodas ).

## Istorija

Pirmoji medinė cerkvė Švenčionyse buvo pastatyta 1743 m. stačiatikių kapinėse ant kalnelio. 1842 m. Švenčionyse buvo įsteigta stačiatikių parapija. 1895 m. buvo užsakytas mūrinės cerkvės projektas. Carinėje  Rusijoje buvo įsteigtas cerkvių statybos komitetas, kuriam vadovavo M. Muravjovas. Komitetas privalėjo peržiūrėti ir patvirtinti visų pateiktų statyti cerkvių projektus. Šiaurės vakarų krašte cerkvių architektūroje atsispindėjo bizantinio stiliaus tendencijos ir kryptys. Bizantinio stiliaus architektai, tokie kaip Konstantinas Tonas ir kt. sakraliniuose statiniuose naudojo tradicinius Maskvos ir Jaroslavlio cerkvių  planavimą, tūrio formas ir stiliui būdingų išorės formų elementus.

1898 m. pagal rusų architekto Michailo Prozorovo projektą, valstybės iždo ir vietinių mecenatų lėšomis, buvo pastatyta Švenčionių Švč.Trejybės cerkvė. 

1928 m. atliktas cerkvės kapitalinis remontas. 1945 m. parapijoje buvo 158 tikintieji. Sovietų valdžia ją įregistravo 1947 m., tuo metu tebuvo 85 parapijiečiai.

2016 m. pradėtas vykdyti keletą metų truksiantis cerkvės remontas.

## Architektūra

Architektas M. Prozorovas panaudojo senosios Rusijos ir Bizantijos architektūros elementus.  Cerkvėje centrinė dalis su varpine apjungta į vientisą statinį.  Centrinė dalis yra graikiškojo kryžiaus plano su apside rytinėje cerkvės dalyje.  Virš centrinės dalies iškyla  didysis kupolas, vaizduojantis dangiškąją sferą, žemiau jį supa 4 mažesni puskupoliai. Prie  centrinės cerkvės dalies,  vakarinėje dalyje, harmoningai prisišlieja varpinė su kupolu, šiek tiek mažesniu už centrinį kupolą. Vakarinėje dalyje įrengtas įspūdingas arkinis įėjimas su nedideliu kupolu, į kurį veda trys arkiniai įėjimai.

Cerkvės fasado sienas puošia siauros, ritmiškai besikartojančios baltos ir mėlynos  horizontalios linijos. Arkiniai cerkvės langai dekoruoti arkatūra, t. y. tarpusavyje sujungtų dekoratyvių arkų eile. 12 langų simbolizuoja 12 apaštalų. Monumentalių formų Švč. Trejybės cerkvė yra svarbus Švenčionių  miesto architektūros akcentas. 

Lauko sienoje (nuo gatvės pusės) įrengta cerkvės statytojo  protojerėjaus Joano Kuznecovo (1840–1902) antkapinė plokštė.

## Galerija


Švenčionys, cerkvės interjeras 2017.JPG|Cerkvės interjeras 2017 m.
Švenčionys, cerkvės interjeras, 2017 remontas.JPG|Vaizdas į remontuojamą centrinį kupolą
Švenčionys, cerkvės statytojo antkapis.JPG|Cerkvės statytojo antkapis


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Švenčionių Švč. Trejybės cerkvė (''orthodoxy.lt'', rusų k.) 
* Švenčionių cerkvė – Konstantinopolio soboro atspindys (''Švenčionių kraštas'')
Utenos Viešpaties Pakilimo į dangų cerkvė

**Utenos Viešpaties Pakilimo į dangų cerkvė** stovi Utenoje.

## Istorija

Utenos stačiatikiai parapiją įkūrė 1989 m. lapkritį. 1995 m. kovo laikytos pirmosios pamaldos, visas pastatas skirtas tikintiesiems 1997 m. Parapijoje yra 30 tikinčiųjų.

## Nuorodos

* Orthodoxy.lt
Dillo

**Dillo** – nedidelė Unix tipo operacinėms sistemoms skirta interneto naršyklė. Yra ir versija Microsoft Windows operacinėms sistemoms. Dėl to, kad šiai naršyklei reikia mažai resursų, ji tinkama naudoti senesniuose kompiuteriuose, taip pat mikrokompiuteriuose, pvz., „Raspberry Pi“. Dillo yra nemokama atvirojo kodo programa, išleista pagal GPL licenciją.

Naršyklė pirmą kartą išleista 1999 m. gruodžio mėnesį. Dillo kuriama C ir C++ programavimo kalbomis.

Naršyklė nepalaiko (arba palaiko labai ribotai) CSS, JavaScript, Java.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Visagino šv. kankinio Panteleimono cerkvė

**Visagino Šv. kankinio Panteleimono cerkvė** stovi Visagine.

## Istorija
Parengiamieji cerkvės statybų darbai pradėti 1996 m. pavasarį. 2000 m. rugpjūčio 9 d. cerkvė pašventinta, joje pradėtos laikyti reguliarios pamaldos. Antrojo aukšto statybas remia Ignalinos AE, Visagino savivaldybė, privatūs asmenys.

## Nuorodos
* Ortohodoxy.lt
Eduard Robert Flegel

**Eduardas Robertas Flegelis** (, g. 1852 m. spalio 1 d. Vilniuje, tuometinėje Rusijos Imperijoje – m. 1886 m. rugsėjo 11 d. Brase, Nigerija) – buvo iš Lietuvos kilęs vokiečių keliautojas ir Afrikos tyrinėtojas.

Darbinę karjerą pradėjo Rygoje 1869 metais kaip prekybos knygomis įmonės tarnautojas. 1872 m. lankė prekybos mokyklą Miunchene, bet tais pačiais metais persikėlė į Hamburgą, kur pradėjo dirbti didmeninėje tabako prekybos įmonėje. 1875 m. gauna ``Gaisser und Witt`` įmonės faktorijos tarnautojo vietą Afrikoje, Lagose (Nigerija). Čia susidomi Afrikos geografijos tyrinėjimais ir organizuoja ekspedicijas:

* 1879 m. surengia kelionę į Kamerūną, užkopia į aukščiausią šios šalies kalną;
* 1880-1881 m., gavęs Vokietijos Afrikos draugijos paramą, keliauja į Nupę ir Sokotą;
* 1881-1883 m. ekspedicija į Adamavą, atrandamos Benuė ištakos;
* 1883-1884 m. kelionė į Adamaus iki Banjo. 1882 m. rugpjūčio 18 d. ši Kamerūno vietovė paskelbiama Vokietijos protektoratu. Flegelis siekė, kad kuo didesnės teritorijos į jį patektų.
* 1885-1886 m. didžiulė ekspedicija Benue upe. Flemingas pasiekia tik Jolą, yra priverstas perduoti vadovavimą kitam, o pats grįžta į pajūrį, kur nuo persitempimo miršta.

## Kūriniai

* ``Lose Blätter aus dem Tagebuch meiner Haussa-Freunde``. Hamburgas (1885)
* ``Die Besteigung d. Pico Grande v. Kamerun``, išsp. ``Petersmann Geogr. Mitteil.``, 31, (1885)
* Karl Flegel (leidėjas). ``Von Niger-Benuë - Briefe aus Afrika``. Leipcigas (1890)
Striapčis

**Striapčis** () – Rusijos imperatoriaus dvaro rūmininko, vėliau – kai kurių valdininkų pareigos ir laipsnis.

## Rūmininkai
XVI–XVII a. Maskvos valstybėje striapčis buvo rūmų tarnų specialybė. Striapčio laipsnis buvo rūmininko laipsnis, žemesnis už stalininką ().

Rūmininkas striapčis turėdavo prižiūrėti caro drabužius, pateikti juos carui apsirengiant ar persirengiant. Atskiros pareigos buvo *striapčis raktininkas* (*стряпчий с ключом*), kuris buvo rūmų ekonomas.

Kai kurie striapčiai tapdavo miestų ir pulkų vaivadomis.

## Valdininkai
Vėliau striapčiai buvo valdininkai duonos, arklidžių ir kituose kiemuose (). Striapčių pareigos buvo panaikintos Petro I laikais, bet vėl įvestos 1775 m. teismų reformos metu.

1775–1864 m. striapčis buvo teismo valdininkų rangas. Striapčiai galėjo būti prokuroro padėjėjai baudžiamosiose bylose. Ypatinga striapčiams palikta sritis buvo iždo interesų gynimas, pavyzdžiui, imperatoriaus dvarų žemių klausimais. Nuo XIX a. pradžios jie ėmė prižiūrėti kalinimo vietų veiklą.

Nuo 1832 m. egzistavo pareigos *prisiekęs striapčis* (*присяжный стряпчий*), kuris gindavo privačius interesus komerciniuose teismuose. Po 1864 m. teismų reformos liko tik prisiekusio striapčio pareigybė, visos kitos striapčių pareigybės buvo panaikintos.
Kamerliokajus

**Kamerliokajus** (), *leibliokajus* () – rūmininko pareigybė ir laipsnis, taip pat – asmuo, užimantis šią pareigybę ar turintis tokį laipsnį. XVIII a. pirmą ketvirtį ši pareigybė vadinosi *leibliokajus*.

Kamerliokajaus laipsnis Rangų lentelėje buvo priskirtas XIV klasei. Rūmų etatuose šios pareigos pirmą kartą paminėtos 1796 m.

Pareigybė panaikinta 1917 m.

## Nuorodos
* Камер-лакей
Varzim SC

**Povua de Varzino SC** – Portugalijos futbolo klubas iš Povua de Varzino.

## Istorija

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė 
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* stadiumdb.com (apie stadioną)
Gil Vicente FC

**Barseloso „Gil Vicente“** –  Portugalijos futbolo klubas iš Barseloso.

## Istorija
Klubas įkurtas 1924 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesnėse pakopose. Į aukščiausią šalies futbolo lygą pateko tik 1990 m. Kitados rungtyniavo Primeira Liga. Buvo pašalinti į žemesnį divizioną. Netrukus patekdavo į Primeira Liga. Joje ilgam nepavykdavo įsitvirtinti.

2018–2019 m. dalyvavo trečios pakopos pirmenybėse, tačiau teismo sprendimu buvo sugražintas į aukščiausią lygą.

Nuo 2019–2020 m. sezono vėl dalyvavo Primeira Liga. 2021–2022 m. sezone iškovojo penktą vietą.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Pasiekimai

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia raudona apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* YouTube kanalas
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* zerozero.pt
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Zarasų Visų Šventųjų cerkvė

**Zarasų Visų Šventųjų cerkvė** stovi Zarasuose, miesto kapinėse.

## Istorija

Pirmoji medinė cerkvė Zarasuose pastatyta 1838 m. iždo lėšomis. 1885 m. ji perkelta į kapines ir pašventinta Visų Šventųjų garbei. XX a. pradžioje mieste buvo dar dvi cerkvės – sentikių ir vientikių. 

1877 m. Zarasuose taip pat iždo lėšomis pastatyta mūrinė Viešpaties Atsimainymo cerkvė (*церковь Пребражения Господня*). 1936 miesto taryba nusprendė šią cerkvę iš centro perkelti į K. Būgos gatvę. Švietimo ministerija tam skyrė lėšų. Cerkvę perstatė apie 1938 m. Viešpaties Atsimainymo cerkvė 1941 m. sudegė. Tikintieji meldėsi kapinėse stovinčioje Visų Šventųjų cerkvėje.

1946 m. parapijoje buvo 300 tikinčiųjų. Sovietų valdžia ją įregistravo 1947 metais.

Cerkvėje buvo Dievo Motinos paveikslas, puošęs Suvieko unitų vienuolyną. 

## Nuorodos

* Eparchijos puslapis: Visų Šventųjų cerkvė
Visagino Jono Krikštytojo Gimimo cerkvė

**Visagino Jono Krikštytojo Gimimo cerkvė** stovi Visagine.

## Istorija

Parapija mieste įregistruota 1990 metais. Pirmosios pamaldos vyko butuose. 1991 m. pamaldos laikytos Ignalinos AE perduotame plytų name, kuris 1992 m. pašventintas kaip šventykla. Parapijai priklauso 200 tikinčiųjų.

## Nuorodos
* Orthodoxy.lt
Plutoidas

**Plutoidai** – kosminiai kūnai, esantys už Neptūno. Plutoidams priklauso Plutonas, Haumėja, Makemakė, Eridė ir daugelis kitų mažesnių kosminių kūnų.

## Išnašos
Namibijos doleris

**Namibijos doleris** – Namibijos valiuta. ISO 4217 kodas – „NAD“. Doleris padalintas į 100 centų. Simbolis – N$.
Bukiškio stačiatikių Kristaus Gimimo cerkvė

**Bukiškio stačiatikių Kristaus Gimimo cerkvė** (anksčiau **Bukiškio Dievo Motinos Globėjos cerkvė** ()) stovi Bukiškyje, Avižienių seniūnijoje, Vilniaus rajone, 300 m į šiaurės rytus nuo magistralės . 2009 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

## Istorija

Cerkvė pastatyta XIX a. 2-ojoje pusėje generolo Božerano iniciatyva.

Tuoj po I pasaulinio karo, kai Vilnius atiteko Lenkijai, Kalvarijose susirinko tikintieji lenkai katalikai tartis, kad Bukiškio cerkvė būtų atiduota katalikams kaip Kalvarijų parapijos koplyčia - filija, kur sekmadieniais ir švenčių dienomis apylinkių gyventojai galėtų rinktis į šv. Mišias.

Tuo metu bažnyčios, anksčiau paverstos cerkvėmis, vėl buvo grąžinamos katalikams, tačiau šią cerkvę Bukiškyje pastatė rusas - ortodoksas, tad teisininkai nutarė, jog jos negalima perdaryti į bažnyčią. Nesutiko cerkvės atiduoti ir Vilniaus ortodoksai.

II pasaulinio karo metu ji buvo labai apgriauta. Liko griuvėsiai ir rūsiai, kuriuose, kaip spėjama,  palaidota generolo Božerano šeima. Po Antrojo pasaulinio karo generolo duktė, būdama jau solidaus amžiaus, nesėkmingai prašė valdžios grąžinti šią šventovę Ortodoksų Bažnyčiai. Šio pastato likučiai ilgai buvo žemės ūkio mechanizatorių mokyklos sandėliu.

Apie 1990 metus buvo paruošti „Dievo Motinos globėjos“ („Pokrova Bogomateri“) cerkvės atstatymo brėžiniai. 2007 m. Bukiškyje, Sodų gatvėje, nedidelė šventovė atstatyta Kardinolo, Vilniaus arkivyskupo metropolito Audrio Juozo Bačkio ir Vilniaus ir Lietuvos metropolito Chrizostomo rūpesčiu.

## Architektūra

Cerkvė istoristinio stiliaus, stačiakampio plano su prieangiu, apside, centriniu ir keturiais šoniniais kupolais, kurių šalmai aštuonkampiai. Pamatas su tašyto akmens blokų mūro cokoliu, sienos - plytų mūro tipas. Šventorius aptvertas kaltine tvora. Įrašyta į Kultūros vertybių registrą 2009 m. (u.k.32784).

## Šaltiniai

 
## Nuorodos

*Parapijos svetainė 
*Detalus aprašymas Kultūros vertybių registre
PageRank

**Google PageRank** – „Google“ paieškos kriterijus, kuris nurodo kiekvieno individualaus puslapio populiarumą skalėje nuo 0 iki 10. „Google“ reguliariai atnaujina „PageRank“, tačiau viešai rezultatus skelbia tik maždaug kas 3 mėnesius.

Kartais „Google“ rodo skirtingus „PageRank“ rezultatus skirtingiems asmenims. Taip yra todėl, kad „Google“ turi daug duomenų centrų, išdėstytų skirtingose geografinėse vietose, todėl praeina laiko tarpas, kol visi duomenų centrai būna atnaujinti po „Google PageRank“ atnaujinimo.

Tėra vienas būdas padidinti „Google PageRank“ – turėti nuorodų kitose svetainėse į savo puslapį. „PageRank“ yra skaičiuojamas pagal nuorodų skaičių skirtinguose puslapiuose (taip pat svarbus yra tų puslapių, kuriuose patalpinta tinklalapio nuoroda, „PageRank“). Reikšmingi, aukštos kokybės tinklalapiai gauna aukštesnį „PageRank“ įvertinimą, kuris lemia tai, kaip bus pateikiami paieškos rezultatai.

Tinklalapių indeksavimo dažnumas priklauso nuo puslapio svarbumo ir naujumo, taip pat „PageRank“ yra svarbus kriterijus, kad Google paieškos vorai sugrįžtų į puslapį. Kuo didesnis puslapio „PageRank“, tuo dažniau „Google“ peržiūri tinklalapio atnaujinimus.

## Šaltiniai
LuAZ

**LuAZ, Lucko automobilių gamykla** () – Ukrainos automobilių gamykla įsikūrusi Lucke.

## Istorija
Įkurta 1955 metais. Po Sovietų Sąjungos griūvimo gamyklą ištiko krizė, gaminamų automobilių kiekis smarkiai sumažėjo. Šiuo metu pagal užsakymus gamina lengvuosius visuriegius LuAZ-1301, autobusus „Bohdan“, surinkinėja vakarietiškus automobilius.

### LuAZ automobilių gamyba

### Kitų automobilių gamyba/surinkimas


Image:LUAZ 969.JPG|LuAZ-969
Image:LuAZ 969 Heck.JPG|LuAZ-969
Image:LuAZ 969m Vorderansicht.jpg|LuAZ-969M
Image:Luaz967m.jpg|LuAZ-967
Image:Luaz1.jpg|Senas bendrovės logotipas


## Nuorodos
* Oficiali svetainė