open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Loukas Giorkas

**Loukas Giorkas** (; g. 1986 m. spalio 18 d. Larnakoje, Kipre) – Kipro-Graikijos dainininkas ir pirmojo sezono graikų talentų šou „X Factor“ nugalėtojas. 2009 metų rugsėjį jis išleido pirmąjį EP albumą „Mazi“, kuris tapo auksiniu. Giorkas kartu su Stereo Mike atstovavo Graikijai 2011 m. Eurovizijoje Vokietijoje su daina „Watch My Dance“. Konkurse užėmė septintą vietą su 120 taškų.

## Diskografija

### EP
* 2009 – Mazi (EP)

### Singlai
* 2011 – Watch My Dance (su Stereo Mike)
* 2011 – Gia Proti Fora
* 2012 – Ematha
* 2013 – Eklapsa

## Nuorodos

* Loukas Giorkas ir Stereo Mike — „Watch My Dance“ (video)

|-
Liubotynas

**Liubotynas** (; ) – miestas Charkovo srityje, rytų Ukrainoje. Netoli pasienio su Rusija. Liubotyno rajono administracinis centras. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 21,9 tūkstančiai gyventojų. 

## Istorija
Liubotynas įkurtas 1650 m. Ukrainos kazokų. 1937 m. buvo suteiktos miesto teisės.

## Nuorodos
* Oficiali Liubotyno savivaldybės svetainė
Aleksandras Gorskis (1798)

**Aleksandras Gorskis** (, 1798 m. – 1855 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Liudvikas Gorskis (, 1749 m. – 1815 m.), motina – Kunigunda Karolina Bilevičiūte (, apie 1770 m. – apie 1840 m.). Broliai – Ipolitas Gorskis, Severinas Gorskis, iš tėvo I santuokos – Adomas Gorskis. Seserys – Janina Gorskaitė-Bilevičienė, Praksėda Gorskaitė, Bogumila Gorskaitė-Bilevičienė, iš tėvo I santuokos – Juozapa Ieva Rachelė Gorskaitė-Kosakovskienė, Karolina Cecilija Gorskaitė-Morikoni ir Sofija Pulkerija Gorskaitė-Giedraitienė, 

;Žmona: apie 1820 m. vedė Liudviką Frejentaitę (, 1808 m. – 1855 m.).
 
;Vaikai
* Zigmantas Kazimieras Gorskis (1827 m. – 1868 m.)
* Teresė Gorskaitė (apie 1830 m. – apie 1905 m.); vyras – Kleopas Juozapas Rokas Dimša (1820 m. Zdoniškėje – 1902 m., palaidotas Zdoniškėje)  
* Oktavija Gorskaitė (apie 1830 m. – apie 1900 m.)
* Barbora Gorskaitė (g. apie 1830 m.)
* Janina Gorskaitė (1836 m. Džiuginėnuose – 1927 m. sausio 1 d. Poznanėje); vyras – N. Svirtūnas
* Aleksandra Gorskaitė (1840 m. – 1856 m.) 

## Valdos
Džiuginėnų dvaro savininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Aleksander Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Zlatopilis

**Zlatopilis** () – miestas Ukrainoje, Charkovo srityje. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 30 738 gyventojai, tai ketvirtas pagal dydį miestas srityje. Miestas yra žinomas dėl jame esančios *Khim Prom* cheminės gamyklos, kuri buvo didžiausia Tarybų Sąjungoje. Nutolęs maždaug 90 km į pietus nuo srities admistracinio centro – Charkovo.

## Istorija
Įkurtas 1869 m., kaip *Lichačiova* (). Tais pačiais metais nutiesta geležinkelio linija Kurskas–Charkovas–Sevastopolis. 1952 m. birželio 24 d. miestelio pavadinimas pakeistas į **Pervomaiską**. 1991 m. buvo suteiktos miesto teisės

2024 m. balandžio 3 d. Ukrainos Aukščiausiosios Rados Valstybės valdžios organizavimo, vietos savivaldos, regioninės plėtros ir urbanistikos komitetas pritarė miesto pervadinimui į Zlatopilį.

2024 m. rugsėjo 19 d. Aukščiausioji Rada pritarė Pervomaisko pervadinimui į Zlatopilį. Pavadinimas įsigaliojo 2024 m. rugsėjo 26 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pervomaiskio rajono svetainė
Thomas Bach

**Tomas Bachas** (, g. 1953 m. gruodžio 29 d. Viurcburge) – Vokietijos ir tarptautinio olimpinio judėjimo veikėjas, Vokietijos sporto konfederacijos prezidentas. 125-oje TOK sesijoje Buenos Airėse 2013 m. rugsėjo 10 d. išrinktas Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) prezidentu.

## Biografija
Baigė teisės studijas Viurcburgo universitete. Jaunystėje aktyviai sportavo, buvo Vokietijos fechtavimosi rapyra rinktinės narys, 1976 m. Monrealio vasaros olimpinių žaidynių komandinėse varžybose tapo olimpiniu čempionu.

Baigęs sportininko karjerą, pradėjo verstis privačia teisininko praktika, tapo sporto funkcionieriumi. 1982–1991 m. buvo Vokietijos Nacionalinio olimpinio komiteto narys, 1991 m. T.Bachas išrinktas TOK nariu. 1996–2000 m. jis buvo TOK vykdomojo komiteto narys, 2000–2004 m. – TOK viceprezidentas. Antrą kartą TOK viceprezidentu išrinktas 2006 m. Vadovavo kelioms TOK komisijoms, buvo Tarptautinio sporto arbitražo teismo apeliacinio komiteto (*Appeals Arbitration Division*) prezidentas.

## Papildoma informacija
* T.Bachas – pirmasis vokietis ir pirmasis olimpinis čempionas, tapęs TOK prezidentu. Už jį rinkimuose balsavo 49 iš 93 TOK narių.
* Laisvai kalba prancūzų, vokiečių, ispanų ir anglų kalbomis.
* 2003 m. T.Bachas lankėsi Lietuvoje, jam įteiktas aukščiausias LTOK apdovanojimas „Olimpinė žvaigždė“.

## Nuorodos
* T.Bacho sportinių pasiekimų duomenys 

## Šaltiniai

|-
Zarinas

**Zarinas** – cheminis junginys, kurio formulė yra C4H10FO2P. Zarinas yra skaidrus, bespalvis skystis. Ypač nuodingas, nervus paralyžiuojantis junginys, JT priskiriamas prie cheminių ginklų. Zarinas buvo įtrauktas į cheminio ginklo konvenciją ir 1993 m. uždraustas jo naudojimas.

Zarinas gali būti mirtinas net ir mažomis dozėmis patekus tiesiai į žmogaus organizmą. Šios dujos blokuoja fermento, padedančio raumenims atsipalaiduoti, gamybą. Zarinas sukelia raumenų susitraukimą, kuris paverčia kvėpavimo procesą neįmanomu, nustoja veikti kitos kūno funkcijos ir pasišalina kūno skysčiai. Zarinas pavojingas ne tik įkvepiant, bet ir patekęs ant odos. Net ir patekusios ant odos šios dujos per 10 minučių gali priversti žmogų uždusti arba mirti nuo kūno funkcijų sustojimo. Išgyvenusių, tačiau nesulaukusių greitos pagalbos, smegenys būna paveiktos visam laikui. Žmonės lieka prikaustyti prie lovos ir nebegali pasirūpinti savimi.

2013 m. rugpjūčio 21 d. Sirijoje Gutos atakų metu buvo panaudoti zarino užtaisai. Šių atakų metu žuvo nuo 322 iki 1 729 žmonių.

2017 m. balandžio 4 d Sirijoje Chan Šeichūne, Idlibo muchafazoje, esančiame mieste buvo panaudotos zarino dujos. Šios atakos Chan Šeichūne metu mažiausiai žuvo 86 žmonės, dar šeši šimtai buvo smarkiai paveikti.

## Šaltiniai
Miego dujos

**Miego [[dujos]]** – onirogeninis anestetikas, naudojamas žmogui sukelti būseną, kuomet jis praranda sąmonę ir nesigaudo aplinkoje. Dauguma miego dujų turi nepageidaujamų šalutinių efektų arba veikia didelio nuodingumo zonoje.

Anestezinės dujos turi kvapą, tad jas lengviau pajusti. Tuo tarpu tokios bekvapės medžiagos kaip metanas (CH4), anglies dioksidas  (CO2) ir anglies monoksidas (CO) smarkiai kritikuojamos, nes objektai gali laiku jų nepajusti ir nespėti pasitraukti į saugią aplinką.

Pasitaiko atvejų, kuomet miego dujas naudoja nusikaltėliai. Kai kur galima įsigyti signalizacijų, pranešančių apie tokių dujų pavojų.

2011 m. vienoje menonitų bendruomenėje Bolivijoje buvo nubausti 8 vyrai, kurie 2005–2009 m. laikotarpiu pasinaudodami miego dujomis išprievartavo 130 moterų.

## Šaltiniai
Vachanas

**Vachanas** () arba **Vachandarja** () – upė šiaurės rytų Afganistane, Badachšane, Vachano koridoriuje; viena Piandžą sudarančių upių (Amudarjos baseinas). Išteka iš Vrevo ledyno Pamyro pietiniuose šlaituose, į vakarus nuo Vachdžiro perėjos. Iki santakos su Karakija vadinama ***Vachdžiru***. Teka į vakarus giliu tarpukalnių slėniu tarp Hindukušo ir Vachano kalnagūbrio (Pamyro). Ties siena su Tadžikistanu susilieja su Pamyro upe ir sudaro Piandžą.

## Šaltiniai
Pamyras (upė)

**Pamyras** (, ) – upė Pamyro kalnuose; viena Piandžą sudarančių upių (Amudarjos baseinas). Praktiškai per visą savo ilgį sudaro Tadžikistano–Afganistano sieną. Prasideda Pamyro šlaituose, 4130 m aukštyje, Zorkulio ežere. Vingiuoja vakarų, pietvakarių kryptimi tarp Vachano (pietuose) ir Pietų Aličuro (šiaurėje) kalnagūbrių. Netoli Langaro kaimo susilieja su iš Afganistano atitekančia Vachandarja ir sudaro Piandžą.

1839 m. upe keliavo škotų keliautojas John Wood, ieškojęs Amudarjos ištakų.

## Išnašos
2013 m. Khan al-Assal cheminės atakos

**2013 m. Khan al-Assal [[cheminės atakos]]** įvyko 2013 m. kovo 19 d. Sirijos Alepo miesto rajone. Šių atakų metu žuvo 26 žmonės (10 civilių ir 16 karininkų) bei daugiau nei 86 buvo sužeisti. Iš karto po atakų Sirijos vyriausybė ir opozicija apkaltino viena kitą. Sirijos vyriausybė paprašė JT ekspertų ištirti cheminių atakų vietas ir pateikti atsakymus. Rusijos ir JAV atskiri tyrimai parodė, kad šių atakų metu buvo naudojamas zarinas. Rusijos teigimu atsakingi už šią ataką buvo opozicijos sukilėliai, tuo tarpu JAV kaltino Sirijos poziciją.

JT ekspertai atvyko į šalį ištirti šias vietas rugpjūtį, tačiau iš karto jiems pasirodžius įvyko žymiai masyvesnės Gutos cheminės atakos. Tai sutrukdė tinkamai ištirti Khan al-Assal atakas.

## Šaltiniai
Kundūzas (upė)

**Kundūzas** () – upė Afganistane; Amudarjos kairysis intakas. Prasideda Hindukuše, Kohi Babos kalnagūbryje (Bamijano provincija). Teka į šiaurę giliais kanjonais per šiaurinius Hindukušo gūbrius; ten upė vadinama ***Surchabu***. Žemupyje išsilieja į Baktrijos lygumą, ten skaidosi į protakas. Tadžikistano pasienyje įteka į Amudarją.

Svarbiausi intakai – Andarabas, Chanabadas.

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis, būna vandeninga pavasarį ir vasarą. Kundūzo vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta Puli-Chumri užtvanka.

Prie upės yra Kundūzo miestas.

## Šaltiniai
Salango perėja

**Salango perėja** () – viena svarbiausių kalnų perėjų Afganistane. Yra Parvano provincijoje, Hindukušo kalnuose, 3878 m aukštyje. Šia perėja eina kelias tarp Kabulo pietuose ir Kundūzo šiaurėje. Greta prasideda Salango upė. 1964 m. po perėjos ketera (3400 m aukštyje) iškastas Salango tunelis, supaprastinantis eismą šioje kalnuotoje teritorijoje. Iki jo įrengimo, pagrindinis eismo srautas ėjo per Šibaro perėją.

Vietovė pasižymi pavojingomis sniego nuošliaužomis (2010 m. jų buvo net keletas).
Salango tunelis

**Salango tunelis** () – tunelis Afganistane, Hindukušo kalnuose, įrengtas Salango perėjoje, ~3400 m aukštyje. Juo eina svarbus kelias iš Kabulo į šalies šiaurę (Kundūzą, Mazari Šarifą). Tunelio ilgis 2,6 km, plotis ir aukštis iki 7 m (centre aukštis 4,9 m). 2010 m. tuneliu per dieną pravažiuodavo ~16 tūkst. automobilių.

Salango tunelio statybos pradėtos 1955 m. bendromis TSRS ir Afganistano socialistinės valdžios pastangomis. 1964 m. tunelis buvo atidarytas – jis leido sutaupyti ~300 km kelio ir įgalino susisiekimą ištisus metus. Iki 1973 m., kai pastatytas Eizenhauerio tunelis (JAV, Koloradas), tai buvo aukščiausias tunelis su automobilių keliu pasaulyje. TSRS-Afganistano karo metu tunelis buvo svarbiausia tarybinės armijos arterija, todėl 1982 m. lapkričio 3 d. jame mudžachedinai atliko teroro išpuolį, sukeldami sprogimą. Tikslus aukų skaičius nežinomas, kai kuriais duomenimis žuvo 64 TSRS kariai ir 112 afganų. Talibanui užvaldžius šalį, tunelis liko apgriautas ir nebenaudojamas. 2002 m. jungtinės NATO pajėgos tunelį vėl pritaikė eismui. Dabar tunelio apylinkėse dažnos pavojingos sniego nuošliaužos.
Puli Chumris

**Puli Chumris** () – miestas šiauriniame Afganistane, prie Kundūzo upės; Baglano provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Kabulo–Mazari Šarifo plentas, atsišakoja kelias į Kundūzą. Veikia hidroelektrinė, cemento, tekstilės gamyklos. Verčiamasi drėkinamąja žemdirbyste (kviečiai, ryžiai). Kasamas kalkakmenis.

Dauguma miesto gyventojų – tadžikai.

12 km į šiaurę nuo Puli Chumrio yra senovinio Surch Kotalio miesto liekanos.

## Šaltiniai
Momoiro Clover Z

– Japonijos pop grupė, susikūrusi 2008 metais. Jų pirmasis singlas buvo išleistas 2009 m. 2010 m. Momoiro Clover pasirašė kontraktą su įrašų kompanija Universal Japan, vėliau tais pačiais metais su King Records. 2011 m. grupė išleido savo debiutinį albumą *Battle and Romance*. 2013 m. antrasis albumas *5th Dimension* pasiekė 1-ąją „Billboard Japan Top Albums“ topo vietą.

## Nariai

### Buvę nariai

**Kitų**
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Diskografija
### Singlai

***** 2016 metais

## Albumai

***** 2013 metais

## Videografija

## Apdovanojimai

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Shiritsu Ebisu Chugaku
* Team Syachihoko

## Nuorodos

* 
* Oficiali Momoiro Clover Z svetainė (japonų kalba)
* Oficiali Momoiro Clover Z svetainė  (anglų kalba)
* Oficialus „Stardust Music“ YouTube kanalas
* Oficialus grupės Ustream kanalas
Maimana

**Maimana** arba ***Meimenė*** () – miestas Afganistano šiaurėje, netoli Turkmėnistano sienos, Bandi Turkestano kalnagūbrio papėdėje, Keisaro upės terasoje; Farjabo provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Herato–Mazari Šarifo kelias. Prekybinis ir žemės ūkio centras (prekyba karakuliu, šilku, kilimais, kviečiais, miežiais, vynuogėmis, melionais).

Dauguma gyventojų – uzbekai.

## Istorija

Vietovė gyvenama nuo senovės. Siejama su X a. minimu Guzgano miestu. XVI a. į kraštą įsiveržė uzbekai, Maimana pateko į Bucharos chanatą. 1876 m. miestą suniokojo afganai. Vėliau Maimana kelis kartus atstatyta ir vėl sugriauta, nebeišliko nei miesto sienų, nei tvirtovės.

## Šaltiniai
Naujoji Kachovka

**Naujoji Kachovka** () – miestas Chersono srityje, pietų Ukrainoje. Svarbus Dniepro upės ir Kachovkos tvenkinio uostas. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 48 298 gyventojai, aglomeracijoje – 69 896 gyventojai.

## Istorija
1947–1948 m. pastačius hidroelektrinę buvo statomi gyvenamieji namai darbuotojams. 

Naujoji Kachovka įkurta 1952 m. vasario 28 d., vietoje 1891 m. įkurto kaimo, maždaug 15 km nuo Kachovkos.

### Karo metas

Miestas buvo užimtas Rusijos kariuomenės. 

2023 m. birželio 6 d. sunaikinta miesto pakraštyje buvusi Kachovkos hidroelektrinė.

## Sportas
### Futbolas
; „Enerhijos“ futbolo klubas
Per savo gyvavimo laikotarpį futbolo ekipa 21 kartą iškovojo regiono taurę ir 25 kartus tapo regiono čempionato čempione. 

2021–2022 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse, bet 2022 m. vasario mėn. po Rusijos invazijos čempionatas buvo nutrauktas.

Po Rusijos invazijos, o vėliau Rusijos kariuomenei užėmus miestą, „Enerhijos“ komanda buvo išformuota. Rungtynes žaisdavo „Enerhijos“ stadione.

### Tenisas
Novokachovskajos teniso mokykla – viena stipriausių Ukrainoje. Žymūs Ukrainos ir pasaulio tenisininkai: vyrai - Andrejus Šaškovas, Maksimas Dubovas, Sergejus Jarošenko, Sergejus Vergunas, Aleksandras Maksimovas, Dmitrijus Biletskis, merginos - Natalija Biletskaja, Juliana Fedak, Galina Furgailo. Mokykla garsėja savo treneriais – Sergejumi Žickiu (Ukrainos nusipelnęs treneris), Sergejumi Korovaiko, Andrejumi Dubovu, Tatjana Furgailo, Olga Kušnirenka, Anatoliju Bileckiu.

### Motobolas
Motobolininkai 2001 m. Ukrainos čempionate iškovojo sidabro medalius.

### Dviračių sportas
Mieste vykdavo dviračių lenktynės „Legendinė Tačanka“ ().

### Šaudymas iš lanko
Miestas turi šaudymo iš lanko sporto kompleksą „Dinamo“, kuriame vienu metu gali varžytis iki 70 sportininkų. Mieste buvo rengiami Ukrainos čempionatai ir Ukrainos taurės varžybos. 

Tarp žinomų lankininkų, kuriuos išugdė mieste – Tamara Literova, Vadimas Reznikovas, Liudmila Aržannikova.

## Galerija

File:Новокаховська міська рада (Нова Каховка) 03.jpg|
File:Market in Nova Kakhovka.jpg|
File:Triumphal arch over Nova Kakhovka locks.jpg|
File:Naberezhna in Nova Kakhovka.jpg|
File:Park Slavy in Nova Kahkovka.jpg|
File:Nova Kakhovka Enerhiya Stadium 8.jpg|
File:Nova Kakhovka Orthodox Cathedral.jpg|


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali miesto svetainė
Rasytės paukščių stebėjimo stotis

**Rasytės paukščių stebėjimo stotis** () – pirmoji pasaulyje paukščių stebykla-žiedavimo stotis. Buvo įkurta Rasytėje (dabar – Rybačis, Kaliningrado sritis, Rusija), Kuršių nerijoje. Stebyklą įkūrė vokiečių ornitologas Johanas Tynemanas (), ji veikė 1901–1944 m. 1945 m. Rytprūsiai buvo padalinti Lenkijai, Rusijai ir Lietuvai, dauguma vokiečių buvo išvaryti, tad ir stebykla nustojo veikti.

## Galerija

File:Johannes Thienemann 1912.jpg|thumb|Johannes Thienemann 1912 m.
File:Fågelringar - Rossitten Fågelstation 1910.png|Paukščių žiedai, naudoti 1910 m.
File:Rossitten Fågelstation 1910.jpg|Rasytės paukščių stebykla 1910 m.
File:Sanddyner vid Kuriska näset 1910.jpg|Sodinimas 1910 m.
File:Rossitten Feldstation Fringilla (2011).JPG|Stotis 2011 m.
File:Rossitten Feldstation Fringilla Netze (2011).JPG|Tinklas 2011 m.


## Šaltiniai
Kramtomoji guma

**Kramtomoji [[guma]]** – tampri, minkšta medžiaga, skirta kramtymui, bet ne nuryti. Žmonės panašią gumą naudoja beveik 5 000 metų. Šiuolaikinė kramtomoji guma iš pradžių buvo gaminta iš čiklo, natūralaus latekso. Septintame XX amžiaus dešimtmetyje lateksas buvo pakeistas sintetine guma, kuri buvo pigiau pagaminama. Dauguma kramtomųjų gumų laikomi polimerais.

## Istorija
Kramtomoji guma įvairiomis formomis egzistavo jau neolito laikotarpiu. Suomijoje rasta medžio žievių su kramtymo žymėmis. Actekai naudojo čiklą kaip kramtymo objektą.

Senovės Graikijoje buvo kramtomos mastikos. Kitos kultūros kramtydavo medžiagas, pagamintas iš žolės, augalų ir sakų. Naujosios Anglijos prekeiviai perėmė šią tradiciją iš indėnų ir 1848 m. pradėjo komercinę kramtomosios gumos gamybą. Netrukus guma buvo pradėta gaminti iš parafino ir sparčiai populiarėjo. 1869 m. gruodžio 28 d. amerikietis William Semple užpatentavo kramtosios gumos gamybą. Netrukus po to atsirado pirmosios kramtomųjų gumų gamybos kompanijos, tokios kaip „Adams New York Chewing Gum“ (1871), „Black Jack“ (1884) ir „Chiclets“ (1899).

Kai kurios mokyklos pasaulyje neleidžia kramtyti gumų moksleiviams dėl įvairių priežasčių (dėmesio išblaškymas, bakterijų plitimas, šiukšlinimas).

Singapūro vyriausybė uždraudė kramtomosios gumos pardavimą 1992 m. Draudimas buvo sušvelnintas 2002 m. ir gumą galima įsigyti vaistinėse su daktaro receptu.

## Šaltiniai
Zolotonoša

**Zolotonoša** () – miestas Čerkasų srityje, centrinėje Ukrainoje. Zolotonošos rajono administracinis centras. Per miestą teka Dniepro intakas Zolotonoškos upė. Zolotonoša nutolusi 30 km nuo srities administracinio centro – Čerkasų. Per miestą nutiesta geležinkelio linija Bachmačas–Odesa, bei eina greitkelis Kijevas–Kremenčukas ir Čerkasai–Šramivka.  

## Istorija
Zolotonoša pirmą kartą paminėta 1576 m. Magdeburgo teisės buvo suteiktos 1635 m. Po Ukrainos nepriklausomybės karų, Zolotonoša tapo Ukrainos TSR dalimi, Tarybų Sąjungos respublika. Žlugus Tarybų Sąjungai, 1991 m. tapo Ukrainos dalimi.
Erika Grigoravičienė

**Erika Grigoravičienė** (1965 liepos 23 d. Vilniuje) – dailės istorikė, kritikė, parodų kuratorė, Lietuvos kultūros tyrimų instituto vyresnioji mokslo darbuotoja.

## Biografija
1983–1989 studijavo dailės istoriją Dailės institute (dabar – Vilniaus dailės akademija). 1995–1996 stažavosi Vienos universitete. 2001 kovo 15 d. VDA apgynė menotyros daktaro disertaciją „Antropologinės XX a. 7–10 dešimtmečio Lietuvos dailės dimensijos“.
1989–1994 dirbo Šiuolaikinio meno centre (iki 1992 – Dailės parodų direkcija), 1992–1995 redagavo kultūros savaitraščio „7 meno dienos“ dailės skiltį. 2002 buvo Lietuvos nacionalinės ekspozicijos Frankfurto knygų mugėje kuratorė-koordinatorė, VšĮ „Dalyvavimo Frankfurto knygų mugėje organizacinis komitetas” leidybos projektų vadovė. 2002–2007 dėstė Vilniaus dailės akademijoje, nuo 2013 skaito dailės istorijos ir vizualumo studijų kursus Vilniaus universitete. Nuo 2004 dirba Lietuvos kultūros tyrimų institute (iki 2010 – Filosofijos, kultūros ir meno institutas). Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA), Lietuvos dailininkų sąjungos, Lietuvos dailės istorikų draugijos narė.

## Bibliografija

**Monografijos**
* *Bioįvairovė ir hibridinė raiška šiuolaikinėje dailėje*, Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, Interse, 2024, ISBN 9786098231779.
* *Ar tai menas, arba Paveikslo (ne)laisvė*, Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, Interse, 2017, ISBN 9789955548577.
* *Vaizdinis posūkis: vaizdai – žodžiai – kūnai – žvilgsniai*, Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, 2011, ISBN 978-9955-868-43-9.

**Dailės albumai**
* *Kęstutis Grigaliūnas: dramblys gabaliukais*, teksto aut. E.Grigoravičienė, sud. E.Grigoravičienė, K. Grigaliūnas, Vilnius: Lietuvos dailininkų sąjungos galerija, 2022.
* *Lietuvos dailininkų piešiniai nuo 1957 metų iš MO muziejaus kolekcijos*, teksto aut. ir sud. E. Grigoravičienė, Vilnius: MO muziejus, 2020. ISBN 9786098136234.
* *Lietuvos grafika nuo 1960 metų* (iš MO muziejaus rinkinio), teksto aut. ir sud. E. Grigoravičienė, Vilnius: MO muziejus, 2018.
* *Vincas Kisarauskas. Pasvirimas į ateitį*, sud. E. Grigoravičienė, A. Kisarauskaitė, Vilnius: Interse, 2015. ISBN 978-9955-548-49-2
* *Žibuntas Mikšys*, teksto aut. ir sud. E. Grigoravičienė, Vilnius: Artseria, 2013.
* *Stasys: piešiniai, fotografijos, plakatai, paveikslai, simboliai, saitai, paslaptys, žvilgsnis*, teksto aut. E. Grigoravičienė, sud. E. Grigoravičienė, R. Rachlevičiūtė, Vilnius: Artseria, 2011.

**Svarbiausi parodų projektai**

* *Gyvūnas – žmogus – robotas*, MO muziejus, 2019 (su Ugne Paberžyte).
* *Eksperimentas*. XX–XXI a. Lietuvos dailės paroda, LDM, 2007/2008 (su Lolita Jablonskiene ir Jolita Mulevičiūte).
* *Nekaltas gyvenimas*. Tarptautinė šiuolaikinio meno paroda, ŠMC, 2000 (su Lolita Jablonskiene).
* *Veiksmas ir vaizdinys*. XX amžiaus 7–9 dešimtmečio Lietuvos tapybos paroda, ŠMC, 1992.
Žaškivas

**Žaškivas** (; ) – miestas Čerkasų srityje, Ukrainoje. Žaškivo rajono adminstracinis centras. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 14 368 gyventojai.

## Istorija
Žaškivas kaip mažas miestelis, pirmą kartą paminėtas XVII amžiaus pradžioje. XVIII a. antroje pusėje buvo Rusijos imperijos sudėtyje.

Miestas nuo 1956 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
*
Nižynas

**Nižynas** (; ) – miestas Černigovo srityje, šiaurės Ukrainoje. Per miestą teka Ostioro upė. Nižyno rajono administracinis centras. Nutolęs 150 km į šiaurės rytus nuo Kijevo.

## Istorija
1147 m. paminėtas pirmą kartą kaip *Unenežas*. Abiejų Tautų Respublikos sudėtyje, kaip savivaldos miestui, 1625 m. buvo suteiktos Magdeburgo teisės.

1805 m. buvo įkurtas Bezborodko licėjus, kuriame 1820–1828 m. mokėsi Nikolajus Gogolis.
Johannes Thienemann

**Johanesas Tynemanas** (; 1863 m. lapkričio 12 d. – 1938 m. balandžio 12 d.) – vokiečių ornitologas, vienas paukščių žiedavimo pradininkų, Rasytės paukščių stebyklos, pirmos tokios įstaigos pasaulyje, įkūrėjas.

## Biografija
Johanesas Tynemanas gimė Ganglofzemerno (*Gangloffsömmern*) miestelyje (Tiuringija, Vokietija). Studijavo teologiją.

1896 m. buvo paskirtas į Rasytę pastoriumi.

Jo siūlymu 1901 m. Rasytėje buvo įkurta pirmoji pasaulyje paukščių migravimo tyrimo ir žiedavimo stotis – Rasytės paukščių stebykla (). J. Tynemanas tapo jos vadovu, vadovavo jai iki 1929 m.

Mirė 1938 m. balandžio 12 d. būdamas 74 metų. Palaidotas Rasytės (dabar Rybačis) kapinėse.

## Mokslinė veikla
Dar studijuodamas domėjosi gamtos mokslais. Atvykęs į Rasytę visą savo gyvenimą paskyrė Kuršių nerijos gamtos tyrimams. Pirmasis įvertino Kuršių neriją kaip paukščių perskridimo taką, tad pasiūlė Rasytėje įkurti paukščių stebėjimo stotį.

1903 m. Rasytėje pradėjo žieduoti paukščius. J. Tynemanas vedė paukščių stebėjimo knygas, rašė dienoraščius.

1927 m. vokiečių k. išleido pirmąją knygą apie Nerijos gamtą, praskrendančius paukščius. Knyga parašyta pagal J. Tynemano dienoraščius ir atsiminimus, nesinaudojant jokia literatūra. 1928 m. vokiečių k. išėjo šios knygos antrasis, papildytas leidimas. Čia yra žinių apie Klaipėdos krašto briedžius ir kt. gyvūnus. Šios knygos iki šiol į lietuvių k. neišverstos.

Labai dideli J. Tynemano nuopelnai paukščių migravimo tyrimus išplėtojant visoje Europoje. Rasytės stotis kartu su Helgolando ornitologine stotimi pradėjo leisti žurnalą „Vogelzug“ ('Paukščių traukimas'). 1930 m. stotis išleido pirmąjį paukščių migravimo atlasą, o 1931 m. knygą apie paukščių traukimą.
J. Tynemanas paskelbė apie 50 moksl. straipsnių.

Buvo prisijaukinęs sakalus, propagavo medžioklę su sakalais. Stebėjo ir pirmasis išsamiai aprašė, kaip kuršininkai gaudo ir vartoja maistui kovus.

Buvo Kaizerio Vilhelmo mokslų rėmimo draugijos narys.

## Ryšiai su Lietuva
J. Tynemaną nuoširdus bendradarbiavimas ir artimi bičiuliški ryšiai siejo su prof. T. Ivanausku. Apie tai J. Tynemanas rašė ir savo ataskaitose.

## Įvertinimas
Tynemanas buvo apdovanotas:
* Gėtės medalis už meną ir mokslą ()
* Vokiečių ornitologų draugijos () garbės narystė
* Amerikos ornitologų sąjungos () narys korespondentas

## Publikacijos
J. Tynemanas išleido šias knygas:
* 1927 m.: *Rossitten. Drei Jahrzehnte auf der kurischen Nehrung*. Neumann: Neudamm. (Vokiečių kalba)
* 1931 m.: *Vom Vogelzuge in Rossitten*. Neumann: Neudamm. (Vokiečių kalba)
* 1935 m.: *Von Elchen, Störchen, Krähen und anderem Getier auf der Kurischen Nehrung*. Eichblatt: Leipzig. (Vokiečių kalba)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* TYNEMANAS (Thienemann) Johanas
Parausių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia

**Parausių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia** – koplyčia, esanti Parausių kaime, Vilkaviškio rajone. Ji stovi apie 2,3 km į rytus nuo kelio , kairiajame Rausvės upės krante, 0,2 km į pietvakarius nuo veikiančių kaimo kapinių. XX a. pradžios medinės sakralinės architektūros paminklas. Parapijai nepriklauso, rūpinasi Pilviškių seniūnija. Parausiai yra Pilviškių Švč. Trejybės parapijos teritorijoje.

2005 m. balandžio 18 d. statinys įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (u.k. ).. Į seną statinį 2006 m. sudėti autentiškus atitinkantys mediniai langai. Netrukus jie buvo išdaužyti. Nuo pokario, jau beveik pusę amžiaus, Parausių kaimo koplyčia stovi vidury laukų nebenaudojama, paminklas kenčia nuo vandalų. Svarstomas koplyčios perkėlimas į artimiausią gyvenvietę.

## Istorija

Koplyčia statyta 1929-1930 m. Lėšų jos statybai aukojo aplinkinių kaimų žmonės, jie patys daug dirbo, kad ji iškiltų. Vilkaviškio krašto muziejuje saugomi senųjų Parausių kaimo gyventojų prisiminimai, jie liudija apie tai, kad prieškario metais apylinkėse gyventa nemažai turtingų ūkininkų, kurie ir išlaikė šią koplyčią. Koplyčia buvo naudojama kaip bažnyčia, į ją iš Pilviškių atvykdavo kunigas. Jam buvo pastatytas namas kitoje tada dar  neužakusio gretimo ežero pusėje. Čia kiekvieną gegužę vykdavo mojinės, kai kurie atlaidai. Šventovėje susirinkdavo gausus būrys aplinkinių kaimų žmonių. Joje būdavo laikomos gedulingos pamaldos, švenčiamos įvairios religinės šventės, rengiami atlaidai, laidotuvės. Šventorius virto kapinaitėmis, kur iš pradžių buvo laidojami ūkininkai, prisidėję prie koplytėlės statybos. Kapų pamažu daugėjo, o koplytėlės sienos iš vidaus buvo pradėtos puošti gana keistu būdu: kai šventoriuje buvo laidojamas ūkininkas, ne visi laidotuvių vainikai būdavo sudedami ant kapo, nes dalis jų buvo sukabinama koplytėlės viduje. 

Pokario laikais koplyčioje ginklus slėpdavo Lietuvos partizanai. Vėliau joje kartais dar vykdavo pamaldos, bet 1958 m. iki pat Nepriklausomybės atkūrimo ji buvo uždaryta. 1985 m. jos altorius perkeltas į Pilviškių bažnyčią.

## Architektūra

Koplyčios statinys kompaktinis, stačiakampio plano, su mažesnio tūrio presbiterija ir kvadradinio plano bokšteliu. Stogas virš pagrindinio tūrio yra dvišlaitis, su pusvalminiu galinio fasado stogo užbaigimu, virš presbiterijos – trišlaitis, bokštelio – keturšlaitis, piramidinis. Bokštelis su kalto metalo ažūriniu kryžiumi ir apskardintu kryžiaus kupoliuku.

Koplyčia trijų navų su prieangiu, virš kurio įrengtas vargonų choras. Pastatyti mediniai laiptai, vedantys į vargonų choro tribūną. Statinio erdvę į tris navas skaido mediniai apvalūs stulpai. Ant presbiterijos pakylos išlikusi medinių pjaustinėtų ažūrinių baliustrų tvorelė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Buvusi kaimo šventvietė
*Koplyčia keliaus arčiau žmonių 
* Parausių koplyčia (''miestai.net'')
EuroBasket 2013 finalas

**[[2013 m. Europos krepšinio čempionatas|EuroBasket 2013]] finalas** vyko 2013 m. rugsėjo 22 d. Slovėnijos sostinėje Liublianoje. Finale susitiko Prancūzijos ir Lietuvos rinktinės.

Nugalėtojais tapo prancūzai. Tai jiems buvo pirmas aukso medalis Europos krepšinio čempionate. Tuo tarpu Lietuva iškovojo 6-tą medalį šio čempionato istorijoje.

## Šaltiniai
Zmijivas

**Zmijivas** (; ) – miestas Charkovo srityje, Ukrainoje. Zmijivo rajono administracinis centras. Tarp 1976 m. ir 1990 m. buvo pervadintas Čekoslovakijos politiko Klemento Gotvaldo garbei į ***Gotvaldą*** (). Zmijivas išsidėstęs dešiniajame Doneco upės krante. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 15 305 gyventojai.

## Istorija
Miestas įkurtas 1604 m. Miesto teisės buvo suteiktos 1797 m.

## Transportas
Zmijivo geležinkelio stotis atidayta 1910 m. Elektriniai traukiniai važiuoja į Charkovą, Merefą ir Iziumą. Autobusų stotis yra vietinių autobusų maršrutų stotelė. Turi nuolatinius reisus į Charkovą (nutolis 40 km).

## Nuorodos
* Zmijivo istorija (rusų kalba)
Olia Tira

**Olia Tira** (g. 1988 m. rugpjūčio 1 d. Potsdame, Rytų Vokietijoje) – dainininkė, TV laidų vedėja ir modelis iš Moldovos. Kartu su grupe „Sunstroke Project“ atstovavo Moldovai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Norvegijoje, finale užėmė 22 vietą.

## Biografija

Olia Tira gimė 1988 m. rugpjūčio 1 d. Potsdame, Rytų Vokietijoje (dabartinė Vokietija) kariškių šeimoje. Vėliau jos šeima persikėlė į Tolimuosius Rytus. Tada jie apsigyveno Moldovos mieste Kahulyje. Šiame mieste 2003 metais ji baigė vidurinę mokyklą.

Būdama 23-ejų metų, Olia pasiekė didelių aukštumų – dalyvavo daugelyje tarptautinių konkursų, išleido debiutinį albumą „Your place or mine?“.

## Nuorodos

* SunStroke Project ir Olia Tira – „Run Away“ (video)

|-
3+2 (grupė)

**„3+2“** – Baltarusijos pop grupė, kuri atstovavo Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Osle, Norvegijoje.

## 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas

2010 m. vasario 25 d. uždaru būdu grupė „3+2“ buvo pasirinkta atstovauti Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Butterflies“ (). Dainą „Butterflies“ parašė Max Fadeev ir Lenkijos poetas Malka Chaplin.

Atstovai anksčiau nusprendė konkurse atlikti „Far Away“, bet vėliau dainą pakeitė į „Butterflies“.

## Nuorodos

* 3+2 – „Butterflies“ (video)

|-
Lietuvos badmintono federacija

**Lietuvos badmintono federacija** – pagrindinė badmintono sporto organizacija Lietuvoje.

## Istorija

Federacija įkurta 1962 m., o 1992 m. Lietuvos badmintono federacija priimta į Tarptautinę badmintono federaciją.

1963 m. surengtas pirmasis Lietuvos čempionatas.

2008 m. vasaros olimpinių žaidynių badmintono programoje pirmą kartą pasirodė Lietuvos atstovai.

## Administracija
* Prezidentas- Algirdas Kepežinskas
* Viceprezidentas – Renaldas Šileris
* Generalinis sekretorius – Tadas Ivanauskas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Piliuonos koplyčia

**Piliuonos koplyčia** – koplyčia, veikianti Piliuonoje, Kauno rajone. Įsikūrusi miestelyje esančio Taurakiemio kultūros centro dalyje patalpų – pastato pietrytiniame kampe, pirmame aukšte, kur užima apie 150 m². Priklauso Pakuonio Švč. Mergelės Marijos ėmimo į Dangų parapijai.

Koplyčioje aukojamos sekmadieninės mišios, vyksta kai kurios kitos religinės apeigos, be to, čia kartais pravedamos Piliuonos vidurinės mokyklos teminės tikybos pamokos.

## Istorija

Koplyčia 1994 m. atidaryta parapijos tikinčiųjų patogumui – anksčiau jiems teko vykti už 5 km į Margininkų bažnyčią. 

Koplyčioje dirbę kunigai:
* Ignas Plioraitis (1994–1997)
* Juozas Kaminskas (1997–1999)
* Jonas Varkala (1999–2007)
* Rimas Pilypaitis (2007–dabar)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pakuonio parapija
Napoleonas Liudvikas Titas Gorskis

**Napoleonas Liudvikas Titas Gorskis** (, 1811 m. sausio 4 d. Upynoje, Luokės vls., Telšių aps., Lietuvos Vilniaus gub. – 1880 m. rugsėjo 7 d., Biržuvėnai, Luokės vls., Telšių aps., Kauno gub.) – Lietuvos ir Lenkijos didikas, Raseinių ir Telšių apskričių bajorų maršalka.

## Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Adomas Gorskis (, 1787 m. – 1850 m.), motina – Anelė Gobiataitė (, 1791 m. – 1865 m.). Brolis Liudvikas Juozapas Teodoras Gorskis.

;Žmonos
* Apie 1830 m. vedė Ireną Burbaitę (, 1813 m. – 1875 m., Paryžius).
* 1876 m. liepos 20 d. Šaukėnuose vedė Eveliną Emą Pliaterytę (, 1852 m. – 1898 m. liepos 28 d., Šaukėnai).
 
;Vaikai
I santuokos:
* Marija Anelė Ieva Gorskaitė (, 1837 m. sausio 27 d., Antininkai – 1915 m.); vyras – Edvardas Feliksas Volmeris (g. apie 1830 m.)
* Juozapa Alina Gorskaitė (, 1838 m. birželio 7 d., Blinstrubiškiai – 1912 m.)
* Sofija Antanina Martyna Gorskaitė (, 1843 m. sausio 30 d., Antininkai – 1930 m. gruodžio 9 d., Varšuva); vyras – Feliksas Maksimilijonas Račkovskis (g. apie 1830 m.)
* Elena Gorskaitė (, 1844–1845 m.)
* Vladislovas Jonas Gorskis (, 1848 m. gruodžio 14 d., Keturakiai – 1854 m. rugsėjo 8 d., Biržuvėnai)
* Vaclovas Kazimieras Gorskis (, 1851 m. gruodžio 25 d., Ryga – 1885 m. rugpjūčio 14 d., Ryga, palaidotas Keturakiuose)
II santuoka:
* Ona Gorskaitė (, 1878 m. gegužės 20 d., Biržuvėnai – 1959 m. liepos 4 d., Melanas, Prancūzija); vyras – Tomas Petras Gorskis (1869 m. birželio 29 d. – 1940 m. kovo 3 d.)
* Antanas Gorskis (, 1881–1919 m.) 

## Valdos
Beržėnų dvaro savininkas.

## Veikla
Raseinių ir Telšių apskričių bajorų maršalka.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Napoleon Tytus Ludwik Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
Kamiana Mohyla

**Kamiana Mohyla** (,  – 'akmeninė kapavietė') – nedidelis smiltainio masyvas pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, Moločnos upės pakrantėje, 2 km nuo Mirnės gyvenvietės. Tai maždaug 3000 m² plote išsibarsčiusių, iki 12 m aukščio siekiančių uolienų masyvas, vienintelė smiltainio atodanga visoje Azovo–Kubanės įduboje. Kamiana Mohyla yra svarbi archeologinė vietovė – jos pavadinimas kilo nuo kurganą primenančio kauburio.

Vietovė atrasta 1778 m., pradžioje laikyta kurganu, tačiau kapaviečių čia neaptikta. Tačiau vėliau pastebėta, kad smiltainio akmenys yra išraižyti įvairiais petroglifais. 87 Kamiana Mohylos grotose ir urvuose rasta tūkstančiai piešinių ir simbolių. Kada jie pagaminti, nėra žinoma – įvairios hipotezės keliamos nuo 3 tūkstantmečio pr. m. e. vidurio iki X–XIII a. m. e. (visgi, didesnė dalis tyrėjų paminklą sieja su neolito laikotarpiu). Kadangi nei Kamiana Mohyloje, nei apylinkėse nerasta jokių gyvenviečių ar kapaviečių liekanų, laikoma, kad ji buvo naudojama kaip šventykla.

Kamiana Mohylos petroglifai labai geometrizuoti, gausu linijų. Panašu, kad piešiniuose vaizduojamos medžioklės scenos. Nors dalis motyvų siejama su petroglifais, rastais Karelijoje ir Švedijoje, dauguma vaizdinių yra unikalūs. Rusų orientalistas Anatolijus Kišifinas dalį Kamiana Mohylos petroglifų įvardijo kaip rašto ženklus ir juos laikė šumerų rašto pirmtaku. Vėliau netgi atsirado „teksto“ dešifracijos ir vertimo variantų. Visgi, akademinėje aplinkoje tokie bandymai vertinti skeptiškai.

## Galerija

Vaizdas:Культовий комплекс "Кам'яна Могила", с.Мирне, Мелітопольский р-н., Запорізька обл..jpg|Kultūrinis kompleksas
Vaizdas:KM-Gallery08.jpg|Petroglifai
Vaizdas:KM-Gallery04.jpg|Petroglifai
Vaizdas:Kamenna2.jpg|Akmuo su raižiniais
File:KM-Gallery01.jpg|
File:KM-Gallery03.jpg|
File:KM-Gallery05.jpg|
File:KM-Gallery06.jpg|
File:KM-Gallery07.jpg|
Šibarganas

**Šibarganas** arba ***Šeberganas*** () – miestas Afganistano šiaurėje, 130 km į vakarus nuo Mazari Šarifo. Džouzdžano provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Mazari Šarifo–Herato plentas. Naftos ir gamtinių dujų gavybos regiono centras, taip pat verčiamasi žemės ūkiu.

Dauguma miesto gyventojų yra uzbekai.

## Istorija

Netoli Šibargano yra Tilja Tepės archeologinė gyvenvietė, kurioje rasti gausūs Baktrijos aukso radiniai. Šibarganas vystėsi prie šilko kelio, vėliau įėjo į Bucharos chanato sudėtį, čia stovėjo tvirtovė, bet gynybinių sienų nebuvo. Vėliau Šibarganas tapo Afganistano uzbekų politiniu centru. Jo faktiniu vadu tapo uzbekų generolas Rašidas Dostumas.

## Šaltiniai
Čarikaras

**Čarikaras** () – miestas Afganistane, Hindukušo kalnų Kohdamano slėnyje, ~60 km į šiaurę nuo Kabulo. Parvano provincijos administracinis centras. Pro miestą eina svarbus Kabulo–Mazari Šarifo kelias, Čarikaras taip pat yra vartai į toliau šiaurės rytuose prasidedantį Pandžširo slėnį. Verčiamasi žemės ūkiu (miestas garsėja vynuogėmis), amatais (ypač keramika).

Dauguma gyventojų yra tadžikai.

## Istorija

Čarikaras iškilo XIX a., prie prekybinio kelio. 1841 m. britų–afganų karo metu sunaikintas čia buvęs britų garnizonas. Čarikare taip pat vyko nuožmios kovos TSRS–Afganistano karo metu.
Laškar Gahas

**Laškar Gahas** () – miestas pietvakarių Afganistane, Helmando ir Arghandabo tarpupyje. Helmando provincijos administracinis centras. Netoliese praeina kelias tarp Kandaharo ir Faraho. Verčiamasi drėkinamąja žemdirbyste, prekyba, amatais. Yra didžioji mečetė, taikos paminklas, keletas parkų.

Dauguma gyventojų – puštūnai.

## Istorija

Miestas iškilo Gaznevidų laikais ir buvo žinomas kaip ***Bostas*** (), čia buvo valdovų rezidencija žiemomis. Vėliau miestas sugriautas, bet atstatytas Timūro laikais. Vėliau už kelių kilometrų nuo Bosto ėmė kurtis Laškar Gahas („karo stovykla“). XX a. antroje pusėje miestas tapo provincijos sostine. NATO invazijos metu Laškar Gahas išplanuotas, įrengta urbanistinė infrastruktūra.

## Šaltiniai
Prylukai

**Prylukai** () – miestas Černigovo srityje, šiaurės centrinėje Ukrainoje. Per miestą teka Udajaus upė. Prylukų rajono administracinis centras. 2023 m. duomenimis, mieste gyveno 53 174 gyventojai.

## Istorija
Archeologiniai kasinėjimai patvirtino, kad vietovėje žmonių gyventa antrame tūkstantmetyje prieš mūsų erą. Prylukai pirmą kartą paminėti 1085 m. princo Vladimiro Monomacho. Tais pačiais metais princas su savo palyda apsistojo tvirtovėje. 1092 m. kumanai (dar žinomi kaip *polovcai*) užpuolė tvirtovę, išžūde visus miestelio gyventojus.

Po Liublino unijos miestą valdė Lenkijos aukštuomenė.

## Miestų partnerystė
*  Koscežyna, Lenkija
Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia

**Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia** – medinė koplyčia, stovinti Slabaduose, Vilkaviškio rajone, kaimo kapinėse. Priklauso Šakių dekanato Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo parapijai. mišios aukojamos pirmais ir trečiais mėnesio sekmadieniais. Apylinkėse garsėja šv. Jono Krikštytojo atlaidais, vykstančiais birželio 24 d.

## Istorija

Slabaduose koplyčia nuo seno priklausiusi Kudirkos Naumiesčio parapijai. Iki Antrojo pasaulinio karo į Slabadų atlaidus suvažiuodavo daug žmonių. Iš pradžių koplyčioje nuolatinių pamaldų nebuvo. Mišias laikyti atvažiuodavo kunigai iš netoli esančio Kudirkos Naumiesčio. 1929 m. prie koplyčios apsigyveno nuolatinis kunigas, kuris aptarnavo apylinkės tikinčiuosius. Nors ir turėdami savo kunigą, bet į parapiją Slabadai taip ir neišaugo.

Pokario metais dėl kunigų trūkumo Slabadus aptarnaudavo Kudirkos Naumiesčio kunigai. Sovietmečiu tikintiesiems buvo sunku išsikovoti savo koplyčioje laikyti pamaldas. Dėl sovietų valdžios trukdymų kunigas į Slabadus atvažiuodavo tik laidotuvių proga. Slabadus prijungus prie Vilkaviškio rajono, gyventojus aptarnaudavo Didvyžių parapijos klebonas, kuris retkarčiais atlaikydavo pamaldas už mirusius. Tačiau Šakių vicedekano perspėtas, kad taip elgdamasis galįs pabloginti padėtį ir valdžia neleisianti net palaidoti mirusius, nustojo laikyti. Atvykus į Didvyžius naujam klebonui kun. Antanui Lukošaičiui, Vilkaviškio rajono valdžia 1976 m. spalio mėn. uždraudė Slabaduose laikyti mišias net laidotuvių metu. Priežastimi buvo tai, kad vietos tikintieji neturėjo savo išrinkto bažnyčios komiteto. Tai sužinoję, Slabadų tikintieji tuojau išsirinko parapijos vykdomąjį komitetą ir pasiuntė į Religijų reikalų tarybą patvirtinti. Tačiau tikintieji nelengvai gavo leidimą pamaldoms – neva parapijos vykdomąjį komitetą sudarant, nebuvę viešo susirinkimo, todėl komiteto išrinkimas buvo neteisėtas. Rajono ir partinė valdžia visaip stengėsi išardyti Slabadų bažnytinį komitetą, siekė jog vietos kolūkiečiai nepriklausytų parapijos komitetui. Žmonės gynė savo teisę melstis ne kur kitur, bet savoje koplyčioje. Valdžios pareigūnai priekaištavo Didvyžių klebonui už norą sukurti naują oficialią religinę bendruomenę, bandė įtikinti, kad Slabadams komiteto nereikią, jų reikalus galįs tvarkyti ir Didvyžių parapijos vykdomasis organas. Nors 1976 m. lapkričio 23 d. gautas leidimas klebonui visais advento sekmadieniais laikyti pamaldas, tačiau uždrausta kviestis talkai kunigus iš kitų rajonų, buvo reikalaujama kiekvienu atveju pateikti iš anksto raštiškus prašymus.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* „Kova už Slabadų koplyčią“ „Draugas“, nr.135, 1977-06-10
Aleksandar Đorđević

**Aleksandras Džiordževičius** (ser. *Александар „Саша“ Ђорђевић*, g. 1967 m. rugpjūčio 26 d.) – buvęs Jugoslavijos ir Serbijos rinktinių krepšininkas ir treneris. Savo krepšininko karjerą Aleksandras pradėjo Belgrado mokyklos komandoje, su kuria 1986 m. tapo šalies čempionais.

1995 m. krepšininkas buvo pripažintas geriausiu Jugoslavijos sportininku.

Iš profesionalaus sporto Džiordževičius pasitraukė sužaidęs parodomąsias rungtynes 2005 m. liepos 3 d. Belgrade.

## Šaltiniai
Vilnius-MRU

**Vilniaus „Vilnius-MRU“** – Vilniaus krepšinio klubas, įkurtas 2013 m. Žaidžia Nacionalinėje krepšinio lygoje. Klubas įkurtas anksčiau egzistavusio krepšinio klubo **[[Vilniaus Perlas-MRU|Vilniaus „Perlas-MRU“]]** pagrindu ir perėmė jo vietą antroje pagal stiprumą krepšinio lygoje. Nuo 2014–2015 m. sezono klubas pakeitė pavadinimą – vėl vadinasi Vilniaus „Perlas-MRU“.

## Istorija
2013–2014 m. sezono debiutas buvo nesėkmingas – išvykoje nusileista Šilutės „Šilutės“ komandai rezultatu 61:63. Pirmąją pergalę rezultatu 87:63 klubas pasiekė 2013 m. spalio 11 d., žaisdamas namuose prieš Plungės „Olimpo“ komandą; didžiausia 2013–2014 m. sezono pergalė rezultatu 91:47 buvo pasiekta namuose, varžybose su Kauno „Jazz-KTU“ komanda. Reguliariajame sezone komanda užėmė 6 vietą – iš 28 rungtynių laimėtos 15, pralaimėtos 13 (+149 taškai). Aštuntfinalyje susitiko su reguliariajame sezone 11 vietą užėmusia Klaipėdos „Nafta-Universitetas“ komanda ir užtikrintai laimėjo seriją iki 3 pergalių 3:0 (90:68, 92:82, 72:66). Ketvirtfinalyje iki trijų pergalių susitiko su Joniškio „Delikatesu“. Pirmąsias dvejas varžybas laimėjo Joniškio „Delikatesas“ 67:62 ir 90:79, trečiąsias ir ketvirtąsias varžybas – „Vilnius-MRU“ rezultatu 83:75 ir 67:51. Penktąsias lemiamas varžybas rezultatu 80:60 laimėjo ir serijoje 3:2 nugalėjo Joniškio „Delikatesas“.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Klubo NKL svetainė 
* Informacija apie būsimą 2013–2014 m. sezoną 
* Klubas laimėjo ikisezoninį turnyrą Jonavoje
Dūminė

**Dūminė**, *rūklys*, kartais *dūlys* – įtaisas bitėms dūminti tvarkant avilį, kopinėjant medų.

Žinomos dviejų tipų dūminės:
* kai oras pučiamas vertikaliomis arba horizontaliomis dumplėmis
* kai oras pučiamas burna

Pradžioje kaip dūminės naudoti ąsotis, puodynė, lygintuvas, vėliau – specialios dūminės. Tai cilindrinis skardinis indas degiai medžiagai sudėti su plonėjančia viršutine dalimi dūmams išeiti ir su prie šono ar galo pritaisytomis dumplėmis. Dūmai buvo išgaunami deginant patrešusią medieną (*dūliai, dūlėsiai*), kankorėžius, tošį. XX a. II pusėje paplito standartinės fabrikinės dūminės.


Vaizdas:Beekeeping smoker.jpg|Nenaudota dūminė
Vaizdas:Smoke for the Bees!.jpg|Dūminės parengimas darbui
File:Bee Smoker.jpg|Dūminės parengimas darbui
File:Beekeeper.jpg|Dūminimas


## Literatūra
* Baltrušaitis V., Žižliauskaitė L. Kaišiadorių etnografinis žodynėlis. – Kaišiadorys: Kaišiadorių muziejus, 2006. – P. 33;
* Visuotinė lietuvių enciklopedija. T. V. – Vilnius, 2004. – P. 200.
RKL 2013–2014 m. sezonas

**[[RKL]] 2013–2014 metų sezonas** – 9-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 32 klubai: 14 varžėsi A divizione, 18 B divizione. Stipriausia lygos ekipa tapo A diviziono auksu pasidabinusi ir kelialapį į NKL čempionatą iškovojusi Raseinių „Rasų“ komanda.

## Reguliarusis sezonas
### A divizionas

### B divizionas

* Šakių JKSC ekipa nedalyvavo trečiajame reguliaraus sezono rate.

## Atkrintamosios varžybos (A divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai

## Atkrintamosios varžybos (B divizionas)
### Aštuntfinaliai

### Finalai
Vilniaus Vilnius

}}|
   shorts       =}|
   pattern_s    =}
}}

|}

**BC Vilniaus „Vilnius“** – krepšinio klubas iš sostinės, kuris NKL pirmenybėse rungtyniavo 2014-15 metų sezone. Klubas įkurtas 2014 m. perėmus Palangos „Palanga“ krepšinio klubo licenciją, nes Palangoje įkūrus naują klubą - taip pat Palangos „Palanga“ - kuris NKL pirmenybėse rungtyniavo su VšĮ V. Masalskio krepšinio klubo licencija, du klubai iš Palangos miesto NKL pirmenybėse rungtyniauti negalėjo.

Prieš 2015-16 metų sezoną Vilniaus „Vilnius“ teisę rungtyniauti NKL pirmenybėse perleido naujai įkurtai Panevėžio „Lietkabelio“ dublerių ekipai.

## Klubo sezonai

## Šaltiniai


## Nuorodos
Borzna

**Borzna** () – istorinis miestelis Černigovo srityje, šiaurės Ukrainoje. Borznos rajono administracinis centras. 2013 m. duomenimis, mieste gyveno 10 535 gyventojai.

Borzna įsikūrusi šalia tarptautinės E101 magistralės, jungiančios Kijevą su Maskva. Černigovas nutolęs apie 100 km.

## Istorija
Gyvenvietėje rasta įrodymų, kad žmonių dabartinės Borznos vietovėje gyventa neolito laikotarpiu. Anksčiausia tvirtovė, stovėjusi XVIII–XIII a., buvo sunaikinta 1239 m. mongolų chano Batijaus. Dabartinė Borzna buvo įkurta 1633 m. Miestas buvo Abiejų Tautų Respublikos sudėtyje. 1634 m. buvo suteiktos Magdeburgo teisės.

## Galerija

Vaizdas:Borzna Hanna 's Desert 1.jpg
Vaizdas:Borzna Nativity Church.jpg


## Nuorodos
* Borznos rajono oficiali svetainė 
* Borznos rajono savivaldybės svetainė  (ukrainiečių kalba)
Bohoduchivas

**Bohoduchivas** (; ) – miestas Charkovo srityje, rytų Ukrainoje. Bohoduchivo rajono administracinis centras. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 19 365 gyventojai.

Per miestą eina Charkovas–Sumai geležinkelio linija.

## Istorija
Bohoduchivo įkurimo data yra laikoma 1662 m. Miesto teisės buvo suteiktos 1781 m. Antrojo pasaulinio karo metu miestą buvo okupavęs Vermachtas, bet 1943 m. rugpjūčio 7 d. Raudonoji armija atgavo miestą. Šaliai 1991 m. atgavus nepriklausomybę, tapo Ukrainos teritorijos dalimi.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė – Ukrainos miestų asociacija
Derhačiai

**Derhačiai** (; ) – miestas Charkovo srityje, rytų Ukrainoje. Derhačių rajono administracinis centras. Nutolęs 12 km į šiaurės vakarus nuo srities sostinės – Charkovo. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 18 194 gyventojai. Per miestą teka Lopanės upė.

## Miestų partnerystė
*  Sosnovecas, Lenkija
Zvi Yaakov Oppenheim

**Zvi Jakovas Openheimas** (1854 m. Jokūbave, Rusijos imperija – 1926 m. vasario 11 d. Kelmėje, Lietuva) – ilgametis Kelmės rabinas ir mokytojas, vienas iš Telšių ješivos įkūrėjų.

## Biografija

Gimė 1854 m. Jokūbave. Nuo vaikystės buvo pasinėręs į Talmudo studijas, neturėjo tėvų. Giminaičiai išsiuntė mokytis į Tryškius, kur jis mokėsi pas rabiną Levą Špiro. Iš Tryškių išvyko mokytis į Telšius pas rabiną Rogatchover Gaon. Būdamas dar pakankamai jaunas buvo paskirtas Kelmės ješivos mokytoju. Po kelerių metų grįžo mokytojauti į Telšius, kur kartu su Meir Atlas ir Shlomo Zalman Abel 1875 m. įsteigė Telšių ješivą. 1883 m. Z. Openheimas paskirtas Kelmės rabinu, kuriuo išbuvo 43 metus iki pat savo mirties 1926 m. vasario 11 dieną. Jo įpėdiniu tapo sūnėnas Kalmanas Beinešovičius.

## Nuorodos

* Biografija (ang.) ;
Berestynas

**Berestynas** () – miestas Ukrainoje, Charkovo srityje, 101 km į pietus nuo srities sostinės – Charkovo. Per miestą eina greitkelis Maskva–Simferopolis, geležinkelio linijos į Dniprą, Charkovą, Poltavą, Lozovą.

Dujų, lengvoji pramonė, maisto gamyba (mėsos gaminiai, grūdų produktai, sviestas, duonos gaminiai ir kt.), medienos apdirbimas (baldų gamyba), taip pat statybinių medžiagų pramonė. Dvi ligoninės, 16 bibliotekų, kino teatras, mokyklos (sporto bei muzikos), muziejai, meno galerija.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1731–1733 m. kaip Bilevskio tvirtovė (), kaip gynybos įtvirtinimas, kuris tęsėsi nuo Dniepro iki Doneco. 1784 m. pilis pervadinta į Konstantinogradą. 1797 m. suteiktos miesto teisės. 1922 m. Konstantinogradas pervadintas į **Krasnohradą** (Kransogradą). 2024 m. pervadintas į Berestyną.

## Šaltiniai