open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tauragnas

**Tauragnas** – giliausias ir aukščiausiai virš jūros lygio (164,6 m) iškilęs Lietuvos ežeras, esantis Utenos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke.

Vakarinis pakraštys yra prie Tauragnų, o pietrytinis – ties Ignalinos rajono riba. Jo pakrantėse yra Taurapilio, Pilkenių, Stučių, Skroblaus I, Varniškių, Sėlės, Šimkūnų kaimai. Ežeras rininis (toje pačioje rinoje telkšo ir Labės, Labelio, Akmenio ežerai), jo ilgis 9,4 km, plotis iki 1,12 km, vidutinis plotis 0,54 km, kranto linijos ilgis 24,21 km. Didžiausias gylis (vakarinėje dalyje) 62,5 m (1933 m. nustatytas 60,5 m gylis, 2007 m. jau 62,5 m ), vidutinis gylis 18,4 m, vandens tūris 95,6 mln. m³. Ties viduriu į ežerą iš pietų įsiterpia pusiasalis. Būdingi aukšti krantai (vietomis iki 40 m). Pakrantės, ypač rytinės ežero pusės, daugiausia miškingos – ežerą supa Šeimaties, Pastovių, Sėlės, Pajaurio Pelkės miškai. Baseino plotas 74 km², išteka Tauragnos upelis (į Pakasą), kuris sausmečiais neretai išdžiūva iki dugno, vakaruose jungiasi su Labe. Įteka keli upeliai. Kilmė – ledyninis (dubakloninis).

Pietrytinė ežero dubens dalis remiasi į žvyringus darinius, todėl ežero vanduo filtruojasi į požemius ir iš dalies maitina šiauriau telkšantį Pliaušio ežerą. Per metus ežero vandens lygis svyruoja apie 70 cm, pavasarį – 50 cm. Nuo 1955 m. prie ežero (Tauragnų miestelyje) veikia hidrologijos stotis, kurioje matuojami vandens lygis bei temperatūra, stebimi ledo reiškiniai. Ežeras užšąla vidutiniškai gruodžio 19 d., nuledėja balandžio 16 d., nors esti žiemų, kai ištisinė ledo danga išvis nesusidaro. Vidutinis vandens skaidrumas vasarą – apie 5 m, vanduo šilčiausias būna liepos ir rugpjūčio mėnesiais – vidutiniškai 19 °C. Per vasarą ežeras sukaupia daug šilumos, todėl vandens masės vidutinė temperatūra spalio mėnesį yra 9,7 °C, o lapkričio mėnesį 5,8 °C.

Prie ežero veikia 4 kaimo turizmo sodybos, ties Tauragnų miesteliu yra įrengta poilsiavietė. Šiaurine ežero pakrante eina kelias , vakarine – .

## Pavadinimas

Pasakojamas padavimas, kad kunigaikštis Rigimantas kartą nakvojo su kariais ežero pakrantėje. Visiems sumigus, senas kunigaikščio kanklininkas taip gražiai ėmė groti kanklėmis, kad du taurai išlindo iš miško jo pasiklausyti. Jie prabilę žmonių balsais. Kanklininkas jų paklausė, kur patogesnė vieta apsigyventi. Taurai parodė kalną ant ežero. Ten kunigaikštis pastatydino pilį ir ją pavadino Taurapiliu, o ežerą – Tauragnu.

Ežeras senesniuose šaltiniuose žinomas kaip *Thowraggen, Tarogin, Taurogno, Turogno, Taurogin*. Ežerėvardis aiškiai sudurtinis iš *tauras* („laukinis jautis“) ir *ragas* („smaigalys, iškyšulys ant galvos, kampas“). Pasak K. Būgos, toks pavadinimas suteiktas, nes esą ežeras savo pavidalu mena tauro ragus. Tačiau labiau tikėtina, kad reikšmė yra „ragas (t. y., kampas), kur būna taurų“.

## Šaltiniai
Konjunkcijos klaida

**Konjunkcijos klaida** vadinamas tendencingas suvokimas, kai manoma, jog sudėtinė sąlyga yra labiau tikėtina, nei paprasta. Dažniausiai pateikiamas pavyzdys iš Amoso Tverskio ir Danieliaus Kanemano tyrimų:

: *Linda yra 31 metų amžiaus, netekėjusi, atvira ir labai sumani. Jos specialybė – [[filosofija]]. Dar būdama studentė, labai domėjosi socialinio teisingumo ir [[diskriminacija|diskriminacijos]] problemomis, taip pat dalyvavo demonstracijose prieš [[Branduolinis ginklas|branduolinį ginklą]]*.
: Kas yra labiau tikėtina?
: a) Linda yra banko kasininkė
: b) Linda yra banko kasininkė ir aktyviai dalyvauja feminisčių judėjime.

85% referentų atsakė, kad labiau tikėtinas yra *b)* variantas – *Linda yra banko kasininkė ir aktyviai dalyvauja feminisčių judėjime*. Tačiau pagal tikimybių teoriją, dviejų įvykių kartu (konjunkcija) tikimybė **negali** būti didesnė, nei kažkurio vieno iš tų įvykių.

: \Pr(A) \geq \Pr(A \land B) \leq \Pr(B).

Net jei parinktume labai mažą *buvimo banko kasininke* tikimybę, tarkime, 0,05, ir didelę buvimo feministe tikimybe (0,95), Lindos buvimo ir bankininke, ir feministe tikimybė būtų 0,05 × 0,95 = 0,0475 – mažesnė, nei buvimo vien banko kasininke.

Ši klaida daroma remiantis aprašymu. Buvimas dar ir feministe žmonių nuomone labiau „atitinka“ Lindą pagal anksčiau duotą jos aprašymą, todėl renkasi jį.

## Šaltiniai
Rozetės ūkas

**Rozetės ūkas** (NGC2237, NGC2238, NGC2239, NGC2246) – emisinis ūkas Vienaragio žvaigždyne. Matmenys – apie 1 kvadratinį laipsnį. Regimasis ryškis 4m,8. Ūko centre yra jaunas padrikasis spiečius NGC 2244, jo žvaigždės apšviečia dujų ir dulkių debesis. Nuotolis nuo Saulės 3500-5500 šm.

Koordinatės:
* Rektascensija: 6h30m42.00s
* Deklinacija: +05°01'00.0"

## Nuorodos
* Rozetės ūkas  (angl.k.)
Dysnai

**Dysnai** – antras pagal dydį Lietuvos ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į pietus nuo Dūkšto, į rytus nuo geležinkelio Vilnius-Daugpilis.

Priklauso Dauguvos baseinui. Ilgis iš vakarų į rytus 9,7 km, didžiausias plotis 4,8 km. Paviršiaus altitudė 144,6 m. Didžiausias gylis – 6,0 m, vidutinis gylis – 3,0 m. Baseino plotas 231 km². Piečiau Dysnų yra Dysnykščio ežeras.

Ežero kilmė ledyninė. Tai patvenktinis, kalvoto moreninio reljefo ežeras, susidarė priemolių lanku užtvenktoje Dysnų dubumos pietinėje dalyje. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 39,54 km, su salų krantais 42,27 km. Krantai žemi, smėlingi, daug kur pelkėti (Gurbų, Moliakalnio, Žąsinių, Kamuntavo, Trako-Aukšliupio pelkės), aukštesni ir sausi tik pusiasaliuose. Pakrantės apaugusios medžiais, krūmais, vietomis mišku (Dūdasalio, Padūdžio, Darymėlių, Dysnalaukio miškai), vietomis plyti pievos, dirbami laukai, šiaurinėje pakrantėje auga sodai. Dugne yra negilių duobių. Dumblas vietomis su molio arba smėlio priemaiša.

Ežere yra 6 salos (3,73 ha, 0,46 ha, 0,24 ha, 0,22 ha, 0,17 ha ir 0,04 ha), didžiausia – Žilės sala. Įteka Svetyčia, Parsvytė ir kt. mažesni upeliai, į Dysnykščio ežerą išteka Dysnykščia. Pratakumas 83 %. 1958 m. pastačius Padysnio HE tvenkinį ežero vandens lygis reguliuojamas. Vandens skaidrumas vasarą 0,4 m, žiemą 2,7 m.

Sugaunamos žuvys: lydekos, kuojos, karpiai, unguriai, sterkai, karosai, karšiai, lynai, meknės, ešeriai, plakiai, aukšlės, pūgžliai, vėgėlės.

Prie Dysnų esantys kaimai: Moliakalnis, Driškūnai, Varnos, Žąsiniai, Ščiurys, Čižiūnai, Daržininkai, Miliaučiškė, Petrikonys, Uždeliai, Dailidės, Grybėnai, Pagurbė, Gurbai, Ligūnai.

Ežerėvardis neaiškios kilmės. Spėjama, kad galbūt kilęs iš *disti (dysta, dido)* („didėti, augti“).

## Šaltiniai
Argumentas iš senumo

**Senumo argumentas** (), dar žinomas, kaip **tradicijos argumentas**, – loginė argumentacijos klaida, kai kažkuris teiginys laikomas teisingu, nes jis tokiu buvo laikomas ilgą laiką. Taip pat dažnai pasitaiko variacija, kai sakoma, kad kažkas yra gerai, nes „visada (*ilgą laiką*) taip buvo“.

Senumo argumentas yra paplitęs turbūt visose gyvenimo srityse.

## Logika
Tai yra klaida, kadangi idėjos senumas neturi jokio loginio ryšio su jos teisingumu ar klaidingumu. Tačiau kasdieniniame gyvenime senumo argumentu kartais galima pasiremti. Sena idėja, kurios teisingumas buvo daug kartų kvestionuotas, tikrintas ir nepaneigtas, turi daugiau šansų būti teisinga, nei nauja ir dar gerai nepatikrinta idėja. Reikia atkreipti dėmesį, kad idėjos gyvavimo laikotarpis čia turi tik tiek reikšmės, kiek labai per tą laiką ji buvo tikrinta.

## Taip pat skaitykite

* Naujumo argumentas 
* Apeliavimas į gamtą
* Apeliavimas į kilmę
* Konservatyvizmas
* Krovinių kultas
* Tradicija

## Šaltiniai
Vištytis (ežeras)

**Vištyčio ežeras** (, ) – ežeras Lietuvoje (Vilkaviškio raj.) ir Rusijoje (Kaliningrado sr., Nesterovo raj.), 3 km į šiaurę nuo Lietuvos, Rusijos ir Lenkijos valstybių sienos sankirtos.

## Aprašas
Ežeras užima 17,83 km² plotą, iš kurio Lietuvai priklauso 5,44 km². Išsidriekęs šiaurės-pietų kryptimi 8,4 km, plotis iki 4,2 km. Altitudė 172,7 m. Giliausia ežero vieta (54 m) yra jo pietinėje dalyje.

Ežeras susidaręs sudėtingoje Vištyčio aukštumos tarpukalvių dubumoje. Rusijos pusėje ežeras sudaro Didžiąją įlanką, tuo tarpu Lietuvos krantas mažiau raižytas. Dubens šlaitai statūs ir aukšti, su 8 m ledyninio ežero ir 4–5 m holoceno ežero terasomis. Vakarinė ir šiaurės vakarinė terasa pelkėta. Apie vakarinius ir pietinius krantus dunkso miškai (Romintos giria). Dugnas raižytas, yra 25–30 m gylio lovių. Atabradai gan siauri, pakrančių augalija vakaruose siekia 5–6 m gylį. Vandens skaidrumas 6–8 m. Beveik 4 mėnesius ežerą dengia ledas (jo storis iki 40–45 cm).

Į Vištyčio ežerą suteka 15 upelių (Vyžaina, Černica, Bezymianaja ir kt.), šiaurėje išteka Priegliaus baseino upė Pisa.

Ežere veisiasi 22 rūšių žuvys, tarp jų seliavos, sykai, unguriai, vėgėlės, lydekos, ešeriai, kuojos, lynai ir kt. Ežere gyvena ~150 bestuburių rūšių, Didžiojoje įlankoje lizdus suka gulbės, antys.

Šiaurinėje, šiaurės vakarų pakrantėje rasta vėlyvojo paleolito dirbinių. Tiek Lietuvoje, tiek Rusijoje Vištyčio ežeras yra populiarus turistinis objektas. Lietuvos pusėje prie ežero įkurtas Vištyčio regioninis parkas. Rusijos pusėje įkurtas 335 km² ploto gamtos rezervatas į kurį įeina ir Vištyčio ežeras. Šiauriniame ežero krante įsikūręs Vištyčio miestelis. Palei rytinį krantą įsikūrę kaimai Žirgėnai, Čižiškiai, Pakalniai, kaimo turizmo sodybos, poilsiavietės. Šiaurine pakrante eina kelias , rytine – . Rusijos pusėje į vakarus nuo Vištyčio miestelio įsikūręs Maloje Beloziornoje kaimas.

## Pavadinimas
Ežero atsiradimą apipynę nemažai padavimų. Sakoma, kad senovėje, kai dar nebuvę Vištyčio, toje vietoje buvusi graži lanka arba buvęs didelis miestas Mandabūrija. Pasakojama, kad Vištyčio ežeras atėjęs debesies pavidalu ir nukritęs, kai atsitiktinis žmogus (piemuo, mergaitė) paminėjęs vištytį – netyčia atspėjęs ežero vardą. Kiti pasakoja, kad ežeras atplaukęs žeme ir vis plėtęsis, o virš jo skraidęs vištytis ir cypsėjęs. Kai žmonės sušukę „Vištytis! Vištytis!“, ežeras nurimęs.

Anksčiau ežeras dar vadinosi **Vištutis**, **Vištinis** (*Wisztyniec, Вистинець*) ir Vištytis (*Dwystytz, Dwisit*). Greičiausiai pavadinimas kilęs nuo žodžio naminiam paukščiui *višta*.

## Galerija

Lake Vistytis - view from the Russian side-2.jpg|Ežeras nuo Rusijos pusės
Виштынецкое озеро.jpg|Ežeras nuo Rusijos pusės
Lithuanian-Russian border.JPG|Lietuvos–Rusijos sienos riboženkliai
Vištyčio ežeras, 2.JPG|Vištyčio vandenys nuo šiaurės rytinio kranto


## Šaltiniai
Apeliavimas į mases

**Apeliavimas į mases** () dar žinomas, kaip **apeliavimas į daugumą** – argumentacijos klaida. Ja dažniausiai apeliuojama į minios emocijas, todėl tai galima laikyti tam tikra argumento iš skaičių ir apeliavimo į jausmus kombinacija. Dažnai kartu įpainiojamos ir kitos argumentacijos klaidos.

Apeliavimas į mases yra plačiausiai naudojamas metodas politinėse kalbose, ypač – per įvairias demonstracijas, mitingus ir kitus masinius renginius, kai reikia į savo pusę patraukti kuo daugiau publikos. Taip pat pasitaiko ir kasdieniniame gyvenime, religiniuose bei pseudomoksliniuose debatuose.

## Pavyzdžiai

* Ar mes atsisakysime nepriklausomybės, už kurią tiek mūsų protėvių padėjo galvas?!
* Dauguma žmonių abortams nepritaria, todėl abortus reikia uždrausti.
* Daugybė žmonių tiki Dievu. Negi tu manai, kad jie visi yra kvailiai?

Ypatinga apeliavimo į mases forma yra „**visi žino**“.

* Ką tu čia nusišneki, kad yra skraidančių žuvų. Visi žino, kad žuvys neskraido.
* Marihuanos negalima dekriminalizuoti – visi žino, kad narkotikai kenkia!

## Teisingas naudojimas

Kartais šis argumentas nėra laikomas klaida. Dažniausiai juo galima naudotis aptariant teiginius, susijusius su demokratijos procesais ir etikos klausimais. Teisingo naudojimo pavyzdžiai:

* Dauguma klubo narių nubalsavo, kad susirinkimus reikia perkelti į antradienį. Taigi, susirinkimus perkelsime į antradienį.
* Rusijoje dauguma žmonių mano, kad vyrui bučiuoti vyrą sveikinantis yra normalu ir mandagu. Taigi, Rusijoje yra mandagu vyrams besisveikinant pasibučiuoti.

## Taip pat skaitykite

* Argumentas prieš žmogų
* Argumentas iš skaičių
* Apeliavimas į jausmus
* Šiaudinė baidyklė
* Raudona silkė
* Apeliavimas į autoritetą

## Šaltiniai
Argumentas iš kiekio

**Argumentas iš kiekio** () – loginė argumentacijos klaida. Ji daroma remiantis prielaida, kad kuo daugiau žmonių tiki kažkokia idėja, tuo daugiau šansų tai idėjai būti teisingai.

Paplitusių, bet klaidingų įsitikimų yra labai daug. *Argumentum ad numerum* jie tampa, jei naudojami diskusijoje remiantis vien tuo, jog visi taip mano. 

Tai yra klaida, nes teiginio teisingumas ar klaidingumas niekaip nepriklauso nuo to, kiek žmonių juo tiki. Ši klaida daroma su atvirkščia prielaida – kuo teiginys teisingesnis, tuo daugiau žmonių turėtų juo tikėti. Vadinasi, jei kažkuriuo teiginiu tiki labai daug žmonių, greičiausiai jis teisingas.
Tačiau jokio loginio ryšio tarp teiginio teisingumo ir tikinčiųjų juo skaičiaus nėra, o iš praktikos žinoma, kad visiškai neteisingomis idėjomis tikėdavo daugybė žmonių. Todėl šis argumentas yra klaida tiek formaliosios logikos, tiek kasdienio gyvenimo ar mokslo požiūriu.

Nuo apeliavimo į mases argumento argumentas iš kiekio skiriasi tuo, kad nėra skirtas paveikti emocijas, sutelkti minią kokiam nors tikslui, iškilti klausytojų akyse ar panašiai. Šiuo argumentu tiesiog teigiama, kad kuo daugiau žmonių kokia nors idėja tiki, tuo ta idėja teisingesnė.

## Paplitusių klaidingų įsitikinimų pavyzdžiai

* Daugelis tiki, jog saulėgrąžos žiedai visą dieną seka saulę (ir vardas taip duotas). Tai nėra tiesa, žiedai visąlaik būna atsisukę daugmaž į saulėtekio pusę.
* Dar 2003 metais laikraščiai visam pasauliui paskelbė, jog žmogaus genomo seka nustatyta. Tačiau yra daug sunkiai sekvenuojamų vietų ir 2017 metais apie 8% sekos vis dar buvo nežinoma.

## Taip pat skaitykite
* Apeliavimas į mases

## Šaltiniai
Argumentas iš logikos

**Logikos argumentas** () – loginė argumentacijos klaida, grįsta prielaida, kad jei argumente yra loginė klaida, to argumento išvados yra neteisingos. Tai yra klaida, kadangi pagal logikos taisykles, naudojant net ir klaidingą argumentaciją, išvada *gali* būti teisinga.

Reikia pastebėti, kad teisinga išvada, gauta neteisingo argumento pagalba, *neplaukia* iš prielaidų, todėl teisinga ji gali būti arba atsitiktinai, arba kai jos teisingumas žinomas iš anksto, tik neteisingai parinkta argumentacija. T. y. kai bandyta argumentą ir prielaidas išvesti iš išvados, o ne atvirkščiai.

## Pavyzdžiai

* *Klaidingos prielaidos*, tačiau teisingos išvados:
** Mačiau haskio nuotraukų, visi ant sniego. Mačiau vilko nuotraukų, visur vilkas ant žemės. Kas ant sniego, tas haskis, kas ant žemės, tas vilkas. Patikrinau su daug nuotraukų, nematytų iki sukuriant šį metodą, nauja taisyklė visur atspėja teisingai (šią klaidą padarė dirbtinis intelektas).
* Teisingos prielaidos, *klaidingas argumentas*, teisingos išvados:
** Dauguma žmonių tiki, kad pingvinai negali skraidyti. Vadinasi, jie negali skraidyti. (*[[Skaičių argumentas]]*).
** Pentium IV yra naujesnis kompiuteris, nei 486 modelis, todėl jis tobulesnis. (*[[Naujumo argumentas]]*).
* *Teisingos prielaidos*, *teisinga argumentacija*, klaidingos išvados:
** Pingvinai yra paukščiai. Pingvinai nemoka skraidyti, vadinasi, visi paukščiai nemoka skraidyti. (*[[Klaidingas apibendrinimas]]*).

## Logika

Neteisingo argumento išvados gali būti tiek teisingos, tiek neteisingos. Todėl korektiškai logikos argumentas turėtų skambėti taip – argumentas klaidingas, todėl *tikėtina*, kad klaidingos gali būti ir išvados. Klaidingu argumentu paremtos išvados yra tas pats, kas neparemtos jokiu argumentu, todėl jomis ir toliau galima abejoti. Toks suabejojimas *nėra* nei loginė, nei argumentacijos klaida. Klaida yra tik kategoriškas teigimas, kad neteisingą argumentą *visada* seka neteisinga išvada. 
Tuo tarpu jei teisingos prielaidos ir teisinga argumentacija, *visada* gausime teisingas išvadas.

## Taip pat skaitykite

* Logika
* Argumentacijos klaida

## Šaltiniai
Paprastasis pelėnas

**Paprastasis pelėnas** (*Microtus arvalis*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikas. Kūno ilgis 95-110 mm, svoris -23-48 g. Kailiukas pilkas, kartais rusvo atspalvio. Pilvas ir apatinė uodegos pusė šviesiai pilkšvos spalvos. Snukutis bukas, ausys trumpos, beveik paslėptos plaukų. Uodega trumpa, jos ilgis sudaro vos trečdalį kūno ilgio.

Lietuvoje gausiausias pelėnas. Aptinkamas laukuose, pievose, daržuose, miškų pakraščiuose, kirtimuose. Kasa daug urvų, kurių centre įsirengia gūžtą. Žiemodami kūgiuose ir kluonuose, veisiasi ir žiemą. Gali padaryti nemažai žalos pasėliams, daržovėms.
Kofi Annan

**Kofis Ata Ananas** (, 1938 m. balandžio 8 d. Kumasyje, Ganoje – 2018 m. rugpjūčio 18 d.) – ekonomistas, Ganos diplomatas. Buvo septintasis Jungtinių Tautų Generalinis sekretorius (nuo 1997 m. iki 2007 m.), iki tol dirbo JT Generalinio Sekretoriaus pavaduotoju taikos palaikymo klausimais.

## Biografija
Kofis Ananas gimė Kumasyje, Ganoje, genties vado šeimoje. Mokėsi Ganos mokslo ir technologijos universitete, gavęs Fordo fondo stipendiją studijavo Minesotos valstijos Sent Polo Macalesterio koledže (JAV). Įgijo ekonomikos mokslų bakalauro laipsnį. Vėliau studijavo Ženevos (Šveicarija) tarptautinių santykių institute. Nuo 1962 m. pradėjo dirbti Pasaulio sveikatos organizacijoje Nuo 1965 m. iki 1971 m. dirbo Etiopijos sostinėje Adis Abeboje įkurtoje Afrikos ekonomikos komisijoje. Būdamas 33 metų įstojo į Masačusetso technologijos institutą, kurį 1972 m. baigęs gavo magistro laipsnį. Nuo 1974 m. iki 1976 m. dirbo Ganos Turizmo direktoriumi. Nuo 1980 m. dirbo Jungtinių Tautų Pabėgėlių agentūroje (UNHCR) Ženevoje. 1983 m. pradėjo dirbti Jungtinių Tautų Sekretoriate Niujorke, vėliau – Jungtinių Tautų organizacijos generelinio sekretoriaus padėjėju keliose skirtingose pareigose.

Ilgos karjeros metu K. A. Ananui buvo skiriamos atsakingos užduotys. Po 1990 m. rugpjūtį įvykusios Irako intervencijos į Kuveitą buvo pasiųstas evakuoti 900 Jungtinių Tautų darbuotojų, derėtis, kad būtų paleisti Vakarų šalių įkaitai, ir padėti išspręsti pusės milijono Kuveite ir Irake klajojančių azijiečių problemos. 1996 m. gruodžio 17 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja K. Ananą paskyrė naujuoju organizacijos Generaliniu sekretoriumi. K. A. Ananas – pirmasis JT Generalinis Sekretorius iš Afrikos ir vienintelis Jungtinių Tautų vadovas, karjeros laiptais į šį postą pakilęs iš Jungtinių Tautų darbuotojų aparato. 2005 m. kovo 21 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybai pristatė raportą *In Larger Freedom*, kuriame pasisakė už Saugumo Tarybos plėtrą ir Jungtinių Tautų reformą. 2001 m. birželio 29 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja patvirtino Saugumo Tarybos rekomendaciją skirti K. Ananą antrajai Generalinio sekretoriaus kadencijai. 2003 m. pasisakė prieš JAV intervenciją į Iraką. 2007 m. įkūrė nevyriausybinę organizaciją – K. Anano Fondą, kuris pasauliniu mastu siekia gerinti valdymą skirtingose šalyse, taip pat įtvirtinti taiką, plėtrą ir žmogaus teises. 2012 m. vasario 23 d. Jungtinės Tautos ir Arabų Lyga, siekdamos sustabdyti pilietinį karą šalyje, K. Ananą paskyrė specialiuoju pasiuntiniu Sirijai. Šiose pareigose K. Ananas pasiūlė šešių punktų taikos planą Sirijai. 2012 m. rugpjūčio 2 d. pareiškė atsistatydinąs iš šių pareigų dėl augančios militarizacijos šalyje ir tarptautinės bendruomenės vienybės, sprendžiant konfliktą, trūkumo.

## Apdovanojimai
2001 m. gruodžio 10 d. Nobelio komitetas nusprendė Jungtinių Tautų organizaciją ir K. Ananą apdovanoti Nobelio taikos premija už indėlį stiprinant taiką pasaulyje. Daugelis šalių jam skyrė valstybinius apdovanojimus, K. Ananas yra kelių dešimčių pasaulio universitetų garbės daktaras.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kofio Anano biografija
Pelkinis pelėnas

**Pelkinis pelėnas** arba **vandeninis pelėnas** (*Microtus oeconomus*) – vidutinio dydžio žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikas. Kūnas 100-180 mm ilgio (apie 4 cm uodega), 40-55 g. svorio. Kailiukas beveik juodas, rudo atspalvio. Pilvas šiek tiek šviesesnis. Ausys trumpos. Uodegos apačia šviesesnė už viršutinę pusę. Uodega truputį ilgesnė negu kitų pelėnų, jos ilgis sudaro beveik pusę kūno ilgio.

Paplitęs šiaurės ir centrinėje Europoje ir Azijoje, šiaurės vakarų Amerikoje, įskaitant Aliaską ir šiaurės vakarų Kanadą. Gyvena daugiausia tundroje arba drėgnose pievose, netoli vandens. Minta žolėmis, sėklomis. Aktyvūs visus metus.

Lietuvoje retesnis už kitus pelėnus. Aptinkamas drėgnose pievose, pelkių pakraščiuose, prie vandens telkinių, kur vešli augmenija (pvz., Dubysos regioninio parko pievos, Žuvinto biosferos rezervatas). Urvus kasa drėgnose vietose, kupstuose. Urvo anga plati, prie jos būna išmesta žemių krūvelė.

## Šaltiniai
Vandeninis pelėnas

**Vandeninis pelėnas** (sinonimas – **vandeninė žiurkė**) (, sin. *Arvicola terrestris*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikų rūšis. Kūnas 140–190 mm, svoris apie 160 g. Nugara tamsi, beveik juoda, šonai rusvo atspalvio, pilvas tamsiai pilkas. Plaukų danga susideda iš šiurkščių akuotplaukių ir minkštų vilnaplaukių. Kailiukas blizga.

Lietuvoje negausus. Aptinkamas vandens telkinių krantuose, užliejamose pievose. Gerai plaukia ir nardo. Krantuose kasa ilgus urvus, išmesdamas kaip kurmis dideles žemių krūvas.

## Šaltiniai
Didysis Oriono ūkas

**Didysis Oriono ūkas**, M42, NGC 1976 – ryškus difuzinis ūkas Oriono žvaigždyne žemiau Oriono juostos, netoli θ *Ori* ir ι *Ori*. Atstumas – 1600 šm, danguje užima apie 60’x66' plotą, tikrasis skersmuo 25-33 šm. Regimasis ryškis +4m.

Oriono ūkas sudarytas iš vandenilio (60 %) ir helio (38 %). Likę 2 % – deguonis, anglis, azotas. Ūke daug O spektrinės klasės žvaigždžių, Tauro T kintamųjų (orionidžių), infraraudonųjų spindulių šaltinių, kitų jaunų objektų (amžius 105-106 metų); ūko centre yra žvaigždžių spiečius ir molekulinis debesis.

Senovės arabai ūką vadino *Na’ir al Saif*. Iš europiečių pirmasis pastebėjo 1610 m. *Nicolas-Claude Fabri de Peiresc*. 1880 m. pirmąsyk nufotografuotas.

Prie didžiojo Oriono ūko kartais priskiriamas ir netoliese esantis triskart mažesnis ūkas M43.

Koordinatės:
* Rektascensija: 5h35m24s
* Deklinacija: -05°27'
Alkoholis

**Alkoholis** – organinis junginys, turintis hidroksilo grupę (-OH) susijungusią su alkilo arba alkilinės grupės anglies atomu. Pagal tokių grupių skaičių skirstomi į vienhidroksilius, dvihidroksilius, trihidroksilius ir daugiahidroksilius. Paprasčiausias šios klasės atstovas metanolis: (CH3OH).

Bendra paprasto aciklinio alkoholio formulė yra CnH2n+1OH.

Jei naudojamas be papildomų patikslinimų alkoholis paprastai suprantamas kaip etilo alkoholis arba etanolis (C2H5OH). Gėrimai, turintys etilo alkoholio, vadinami alkoholiniais gėrimais.

## Žodžio kilmė
Žodžio *alkoholis* kilmė nėra tiksliai žinoma, tačiau manoma, kad jis yra arabiškos kilmės. Labiausiai paplitęs aiškinimas:  – „stibis, stibio milteliai“. Nors tarp alkoholio ir stibio iš esmės nėra jokio cheminio ryšio, tačiau galimas to paaiškinimas pateikiamas toks: smulkiai sutrintas stibis, jo milteliai buvo naudojami labai brangiems kosmetiniams pieštukams viduramžių Arabijoje, ir šis terminas (*al kohl*) ėmė prigyti kaip egzotinio, magiškų savybių turinčio elemento sinonimas. Tokios nepaprastos savybės buvo priskiriamos ir etanoliui, todėl jam irgi duotas *al kohl* pavadinimas, kuris palaipsniui tapo alkoholiu.

## Pirminiai, antriniai ir tretiniai alkoholiai

Alkoholiai yra skirstomi į pirminius antrinius ir tretinius pagal tai, prie kiek anglių yra prisijungęs C-OH anglies atomas. Paprasčiausi pavyzdžiai:

### Pirminiai
* metanolis (CH3OH)
* etanolis (CH3CH2OH)
* 1-propanolis (CH3CH2CH2OH)
* 1-butanolis (CH3CH2CH2CH2OH)

### Antriniai
* 2-propanolis ((CH3)2CHOH)
* 2-butanolis (CH3CH(OH)CH2CH3)

### Tretiniai
* 2-metil-2-etanolis ((CH3)3CHCOH)

## Nomenklatūra
Alkoholių pavadinimai sudaromi iš atitinkamo alkano pavadinimo, pridedant priesagą *-olis* (metanolis pagal metaną, etanolis pagal etaną ir pan.). Jei yra dvi OH grupės, pridedama *-diolis*, jei trys – *-triolis*.

Paprastus alkoholius galima vadinti pasakant radikalo pavadinimą ir žodį „alkoholis“. Pvz.: metilo alkoholis, etilo alkoholis. Jei tretinis alkoholis, tai nurodoma pridedant *tret-*. Pvz.: tret-butilo alkoholis tai tas pat kaip 2-metil-2-propanolis.

Kartais alkoholių OH grupės numeravimas rašomas galūnėje. Pvz.: propan-2-olis tai tas pat kaip 2-propanolis.

## Išnašos
Rudieji pelėnai

**Rudieji pelėnai** (*Clethrionomys*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikų gentis. Vartojami ir kiti genties pavadinimai: **Evotomys**, **Myodes**.

Gentyje 7 rūšys:
* Kaliforninis pelėnas (*Clethrionomys californicus*)
* Tenšaninis pelėnas (*Clethrionomys centralis*)
* Gaperio pelėnas (*Clethrionomys gapperi*)
* Rudasis pelėnas, arba miškinis pelėnas (*Clethrionomys glareolus*). **Pav.**
* Rudnugaris pelėnas (*Clethrionomys rufocanus*)
* Raudonasis pelėnas (*Clethrionomys rutilus*)
* *[[Clethrionomys sikotanensis]]*
Rudasis pelėnas

**Rudasis pelėnas**, arba **miškinis pelėnas** (*Myodes glareolus sin. Clethrionomys glareolus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikas. Kūnas 80-105 mm ilgio ir 16-32 g. svorio. Nugara pilkšvai ruda, kūno apačia melsvai pilka. Uodega žvynuota, tarp žvynų auga reti plaukai. Snukutis smailesnis, o uodega ilgesnė negu kitų pelėnų.

Lietuvoje dažnas. Paplitęs įvairiuose miškuose, krūmais apaugusiuose paupiuose, paežerėse. Labiau mėgsta mišrius miškus. Urvus rausia po medžių šaknimis, kelmais.
Radamantas

Graikų mitologijoje **Radamantas** – Dzeuso ir Europos sūnus. Radamantas buvo Mino ir Sarpedono brolis. Jį užaugino Kretos karalius Asterionas.

Kai Asterionas mirė, sostą paliko Minui, kuris ištrėmė savo brolius. Pagal vieną šaltinį Radamantas valdė Kretą prieš Miną ir įdiegė puikų teisės kodeksą, kurį nukopijavo spartiečiai. Išvarytas iš Kretos, pasitraukė į Boeotiją, kur vedė Alkmenę.

Radamantas po mirties tapo vienu iš trijų teisėjų Tartare. Radamantas teisia azijiečių sielas; Ajakas teisia europiečių sielas; Minas teisia graikus. Radamantas taip pat išklauso nusidėjėlių priekaištus ir prisipažinimus, bei nusprendžia ar teismas buvo teisingas.
Tikrieji lemingai

**Tikrieji lemingai** (*Lemmus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikų gentis.

Gentyje 7 rūšys:
* Amūrinis lemingas (*Lemmus amurensis*)
* Norveginis lemingas (*Lemmus lemmus*)
* Sibirinis lemingas (*Lemmus sibiricus*)
* Rudasis lemingas (*Lemmus trimucronatus*)
ir kt.

## Paplitimas ir buveinė
Paplitę Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundroje ir miškatundrėje, Rytų Sibiro taigoje.

## Išvaizda
Ilgis 10–13,5 cm, uodegos ilgis 18–26 mm. Svoris 40-112 g. Kūnas labai prisitaikęs gyventi Arktyje – kresnas, padų pagalvėlės rudimentinės, padai tankiai padengti plaukais. Pilkos arba rudos spalvos. Kailis ilgas ir tankus, žiemą nekeičia spalvos. Akys ir ausys mažos. Galūnės trumpos. Priekinių galūnių nagai iškilūs, kartais sustorėję. Uodega trumpesnė už pėdą, visiškai plaukuota ir baigiasi ilgų plaukų kuokštu. Patelės turi keturias poras spenelių.

## Literatūra
*Nowak, R. M. 1999. Walker's Mammals of the World, Vol. 2. Johns Hopkins University Press, London.
Akliniai

**Akliniai** (*Spalacidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kuriai priklauso labai specializuoti beveik beuodegiai graužikai, nuolat gyvenantys po žeme. Akys ir išorinės ausys redukuotos, o galūnės trumpos ir silpnos. Urvus kasa atsikišusiais dideliais priekiniais dantimis, už jų šoninės lūpų dalys sandariai uždaro burnos angą. Žemę išstumia paplokščia galva.

Šeimoje 3 pošeimai, 6 gentys ir apie 30 rūšių:

Pošeimis. Myospalacinae
* Cokorai (*Myospalax*):
** *[[Myospalax aspalax]]*
** *[[Myospalax epsilanus]]*
** Tikrasis cokoras (*Myospalax myospalax*)
** *[[Myospalax psilurus]]*
** Kininis cokoras (*Myospalax fontanierii*)
** *[[Myospalax rothschildi]]*
** *[[Myospalax smithii]]*

Pošeimis. Rhizomyinae
* Bambukyninės žiurkės (*Rhizomys*):
** Žiloji bambukyninė žiurkė (*Rhizomys pruinosus*)
** Didžioji bambukyninė žiurkė (*Rhizomys sumatrensis*)
** Kininė bambukyninė žiurkė (*Rhizomys sinensis*)
* Mažosios bambukyninės žiurkės (*Cannomys*):
** Mažoji bambukyninė žiurkė (*Cannomys badius*)
* Afrikinės bambukyninės žiurkės (*Tachyoryctes*):
** Etiopinė bambukyninė žiurkė (*Tachyoryctes macrocephalus*)
** Afrikinė bambukyninė žiurkė (*Tachyoryctes splendens*)
 
Pošeimis. Spalacinae
* Akliai (*Spalax*):
** *[[Spalax graecus]]*
** *[[Spalax zemni]]*
** *[[Spalax arenarius]]*
** Paprastasis aklys (*Spalax microphthalmus*)
** Didysis aklys (*Spalax giganteus*)
** *[[Nannospalax]]:*
** Mažasis aklys, arba baltadantis aklys (*Nannospalax leucodon*)
** *[[Nannospalax nehringi]]*. **Pav.**
** *[[Nannospalax ehrenbergi]]*
Paprastasis aklys

**Paprastasys aklys** (*Spalax microphthalmus*) – aklinių (*Spalacidae*) šeimos graužikas. Maždaug žiurkės didumo, paplitęs Rusijoje į rytus, iki Volgos. Kasa sudėtingus urvus, lizdinę kamerą įruošia apie 3,5 m gylyje.
Trys draugai

**Trys draugai** () – 1937 m. Ericho Marijos Remarko romanas, kuriame aprašomi praradusių iliuziją Pirmojo pasaulinio karo veteranų gyvenimai 1928 metais Berlyne.

„Trys draugai“ – tai liūdna istorija apie draugystę ir tragišką meilę. Tai knyga apie žmones, sugrįžusius iš karo ir bandančius stotis ant kojų. Trys romano herojai – Robertas Lokampas, Gotfrydas Lencas ir Oto Kėsteris yra skirtingi, bet vienodo likimo žmonės. Draugystė jiems – vienintelis pastovus dalykas vertybių žlugimo epochoje.

1938 m. pagal romaną buvo pastatytas amerikiečių filmas „Trys draugai“.

## Siužetas

Miestas, kuris nebuvo pavadintas vardu (tačiau panašus į Berlyną), yra perpildytas bedarbių ir jame yra padidėjęs smurtas tarp dešiniųjų ir kairiųjų. Romanas prasideda apleistoje barų aplinkoje, kur maišosi prostitutės su gyvenimo palaužtais žmonėmis, kuriuos paliko karas. Tuo tarpu Robertas ir jo draugai sugeba išgyventi vairuodami seną taksi, ekonominis išgyvenimas mieste yra vis sunkesnis ir sunkesnis. Šioje aplinkoje Robertas sutinka Patriciją Holman, paslaptingą jauną moterį. Jie įsimyli.

## Adaptacijos

Pagal romaną 1938 m. buvo sukurtas to paties pavadinimo filmas, kuriame vaidino Franchot Tone, Robert Taylor, Robert Young ir Margaret Sullavan. Manoma, kad šis filmas įkvėpė režisierių Michael Cimino sukurti filmą Elnių medžiotojas (1978 m.)

## Lietuviški leidimai


Vaizdas:Trys draugai. 1959 m.jpg|1959 m.
Vaizdas:Trys draugai. 1991 m.jpg|1991 m.
Vaizdas:Trys draugai. 1999 m.jpg|1999 m.
Vaizdas:Trys draugai. 2005 m.jpg|2005 m.
Vaizdas:Trys draugai. 2012 m.jpg|2012 m.
Angelo Bruno

**Andželas „Švelnusis Donas“ Bruno** (*Angelo Bruno*, 1910 m. gegužės 21 d. – 1980 m. kovo 21 d.) – italų kilmės JAV gangsteris, Filadelfijos mafijos šeimos bosas. Jo valdymo laikotarpiu šeima buvo viena iš taikiausių visose valstijose.

Andželas Bruno gimė 1910 metais Sicilijoje ir paauglystėje emigravo į Ameriką. Apsistojo Filadelfijoje ir netrukus susidraugavo su Gambino šeimos donu Karlu Gambino. 1959 Bruno tapo *Philly Mob* šeimos bosu.

Jis gavo *Švelniojo Dono* pravardę, kadangi beveik visada sugebėdavo išvengti jėgos panaudojimo ar įsivėlimo į karus. Jo šeima vienintelė nekentėjo nuo nesibaigiančių konfliktų su kitomis mafijos grupuotėmis. Nors Donas buvo ne kartą areštuotas, kalėjo vienintelį kartą – dvejus metus už atsisakymą liudyti aukščiausiajame teisme, viename korupcijos tyrime.
Jo valdymo metu Filadelfijos šeima buvo laikoma trečia galingiausia mafijos šeima Amerikoje, nusileisdama tik Niujorko ir Čikagos gangsteriams.

Norėdamas išvengti per didelio FTB susidomėjimo, Bruno neleido savo šeimai veltis į narkotikų verslą. Pagrindiniai jo pajamų šaltiniai buvo paskolos už palūkanas ir keli Atlantiksičio kazino.

Švelnusis Donas buvo vienas paskutiniųjų Ūsuotųjų Pitų – senujų tradicijų donas. Prasidėjus kilti naujajai gangsterių kartai su kitomis vertybėmis ir veiklos metodais, prasidėjo nesutarimai. 1977 metais Bruno paskelbė, kad Atlantiksitis, kur jo šeima turėjo didžiausią įtaką ir uždirbdavo daugiausia pinigų, bus laisva teritorija ir visoms kitoms mafijos šeimoms. Tai buvo racionalus žingsnis: Filadelfijos Šeima neturėjo pakankamai galios atvirai kovoti prieš pajėgesnes Niujorko šeimas, kurios taip pat pradėjo reikšti teises į Atlantiksičio lošimų verslą. Tačiau šis dono sprendimas sukėlė didelį jo šeimos nepasitenkinimą.

1980 m. kovo 21 dieną Andželas Bruno savo automobilyje buvo pašautas į veidą iš medžioklinio šautuvo ir mirė vietoje. Manoma, kad žmogžudystę suorganizavo Entonis Kaponirjo, jo artimiausias padėjėjas – *consigliori*. Pagal kai kuriuos šaltinius, jis veikė pasamdytas Funzi Tieri, Genovese šeimos boso iš Niujorko. Pagal kitus šaltinius, donas buvo išduotas, kadangi šeima nebuvo patenkinta jo vykdoma politika – ypač, nesikišimu į narkotikų verslą ir Atlantiksičio monopolijos atsisakymu. Pats Kaponirjo buvo nužudytas po kelių savaičių, ir valdžią perėmė Nikodemas Skarfo. Tačiau šeimos įtaka dėl sėkmingų areštų ir teismų smuko vis labiau ir buvusios vietos *[[cosa nostra]]* pasaulyje nebeatgavo.

Oficialiai Švelniojo Dono žudikas išaiškintas nebuvo.

## Pastabos

* Knygoje *The Mafia Encyclopedia* Andželo Bruno gimimo metai nurodyti 1910.

## Nuorodos
* '''Gangsters, Inc.''': Angelo Bruno
* Sifakis, Carl. The Mafia Encyclopedia.1999, Checkmark Books; 2nd edition
Pelėjas

**Pelėjas** (), graikų mitologijoje, buvo Eginos karaliaus Ajako ir nimfos Endėjos (kentauro Chirono duktės) sūnus.

Pelėjas ir jo brolis Telamonas įsiūčio metu (žaisdami kauliukais) nužudė savo pusbrolį Foką ir pabėgo iš Eginos, siekdami išvengti bausmės. Ftijoje Pelėją nuo nuodėmės apvalė Euritoionas ir ištekino už jo savo dukterį Antigonę. Pelėjas netyčia užmušė savo uošvį Euritioną medžiodamas Kalidono šerną ir turėjo bėgti iš Ftijos.

Nuo Euritiono žmogžudystės Pelėją Jolke apvalė Akastas. Čia Pelėjas pralaimėjo imtynes Atalantai, per Akasto tėvo Pelijo laidotuvių proga surengtas varžybas. Akasto žmona Astidemija įsimylėjo Pelėjas, tačiau šis ją atstūmė. Iš keršto Astidemija nusiuntė pasiuntinį pas Antigonę, kuris jai pranešė, kad Pelėjas ruošiasi vesti Akasto dukterį; Antigonė pasikorė.

Tuomet Astidemija Akastui pasakė, kad Pelėjas bandė ją išprievartauti. Akastas pasiėmė Pelėją į medžioklę, prieš tai paslėpęs jo kardą, ir paliko jį prieš grupę puolančių kentaurų. Protingasis kentauras Chironas grąžino Pelejui kardą ir jam pavyko pasprukti. Pelėjas nusiaubė Jolką, sukapojo į gabalus Astidemiją ir pražygiavo per jos kūno dalis su savo kariauna.

Po Antigonės mirties Pelėjas vedė jūrų nimfą Tetidę, kuri nuo jo susilaukė Achilo. Kaip vestuvių dovaną Poseidonas Pelėjui padovanojo du nemirtingus žirgus: Balijų ir Ksantą. Jų vestuvėse prasidėjo dievų ginčas, kuriame Paris priėmė sprendimą Afroditės naudai.

Apie Pelėjo mirtį yra kelios versijos:
*Akasto sūnūs išvijo jį iš Ftijos ir jis mirė;
*Jis susitaikė su Tetide ir buvo padarytas nemirtingu.

Šaltiniai: Apolodoras. „Biblioteka“ I, ix, 16 ir III, ix,2 ir xii, 6- xiii,7; Apolodoras. Epitomė vi, 13; Apolonijus Rodijus. „Argonautika“ IV,805- 879; Ovidijus. „Metamorfozės“ VIII, 299-381; Homeras. „Iliada“ XVIII, 78-87; Euripidas. „Andromachė“.
Argumentas iš kartojimo

**Kartojimo argumentas** () – retorikos klaida, kada kažkuo įtikinti bandoma labai dažnai ir ilgai tai kartojant. *Ad nauseam* reiškia jog diskutuota jau iki pykinimo , arba tol, kol visiems diskusija tiek įkyri, jog norisi vien kuo greičiau ją užbaigti.. Jozefas Gebelsas, fašistinės Vokietijos propagandos ministras, yra pasakęs: *daug kartų pakartotas melas tampa tiesa*. 

Paprastai tokią retorikos formą naudoja politikai, religiniai (ypač sektų) lyderiai. Ekstremali kartojimo argumento forma yra laikoma smegenų plovimu. Šiuo metodu remiasi ir propaganda. 

Teisinėje praktikoje kartojimo argumentas dažnai naudojamas savęs įtikinimui. Pavyzdžiui, kartu su advokatu aptartą ir pakoreguotą matyto įvykio versiją liudininkas prieš teismą verčiamas kartoti labai daug sykių, kol ne tik viską tobulai išmoksta, bet ir pradeda pats sunkiai atskirti nuo tikrosios versijos.

## Taip pat skaitykite

* Fiktyvūs prisiminimai
* Propaganda

## Šaltiniai
Vyrai juodais drabužiais

**Vyrai juodais drabužiais** (*Men In Black*, dar žinomi, kaip *vyrai pilkais drabužiais, Men In Gray*) – naujųjų laikų mitų ir NSO konspiracijų teorijų veikėjai. Paprastai jie pasirodo iškart po to, kai buvo stebėti neatpažintų skraidančių objektų pasirodymai ir liepia niekam nepasakoti apie tai, ką matė. Dažniausiai važinėja seno modelio kadilakais, draudžia juos fotografuoti. Vyrai juodais drabužiais yra laikomi vyriausybės agentais, tačiau pagal kai kurias kitas versijas jie patys yra ateiviai iš kosmoso. Bet kuriuo atveju, jų funkcija yra nuslėpti informaciją apie ateivių lankymąsi žemėje.

## Knygos

Vyrai juodais drabužiais pirmąkart buvo paminėti šiose knygose:

* Džono Kylio Žmogaus Drugio pranašystės (*The Mothman Prophecies*, 1975)
* Grėjaus Barkerio Jie per daug žinojo apie skraidančias lėkštes (*They Knew Too Much About Flying Saucers*, 1956)

Vėliau jų mitas išplito ir tapo daugybės kitų legendų (pristatomų, kaip tiesa) dalimi.

## Populiarioji kultūra

* 1997 m. buvo išleistas filmas „Vyrai juodais drabužiais“, rež. Barry Sonnenfeld.
* 2002 m. buvo išleistas to paties režisieriaus jo tęsinys „Vyrai juodais drabužiais II“.
* 1997–2001 m. buvo leidžiamas animacinis serialas „Vyrai juodais drabužiais“.

## Nuorodos
* Skeptic’s Dictionary: Men in Black
Sudėtinis klausimas

**Sudėtinis klausimas** () – galima argumentacijos klaida. Ji padaroma, kai klausime postuluojama kažkas, kas yra abejotina, neįrodyta ar bent nepripažinta oponento. Klausimas dažniausiai būna suformuluotas „taip arba ne“ principu ir bet kuris atsakymas į jį taip pat postuluotų abejotinąjį dalyką. Panašus į sudėtinį klausimą teiginys nėra argumentacijos klaida jei visos klausimo dalys klausytojams jau gerai žinomos.

## Pavyzdžiai
* Ar tavo tėvai žino, kad tu psichinis ligonis? (*postuluojama, kad oponentas yra psichinis loginis*).
* Ar pagaliau baigei kasdien mušti žmoną? (*postuluojama, kad oponentas kasdien muša ar mušdavo žmoną*).
* Ar jau grąžinai pavogtas knygas?

## Logika
Tokia klausimo formuluotė neprieštarauja formaliosios logikos taisyklėms, todėl sudėtinis klausimas nėra laikomas logine klaida. Tačiau jis sudaro tokias salygas, kad bet koks *logiškas* oponento atsakymas patvirtintų tai, kuo oponentas kaltinamas. Todėl tai yra retorikos klaida.

## Šaltiniai
Ajakas

Graikų mitologijoje **Ajakas** – Eginos salos karalius, Dzeuso ir Eginos sūnus. Su savo žmona Endeise jis susilaukė Telamono ir Pelėjo (Achilo tėvo), o su Psamate – Foko. Jis buvo vienas iš trijų teisėjų Tartare. Ajakas teisė europiečių sielas, bet lemiamą balsą teisiant graikus turėjo Minas.

Pagal Ovidijo „Metamorfozes“ Ajako karalystę užpuolė baisus maras, todėl jis meldėsi Dzeusui, savo tėvui. Dievų karalius pavertė vietines skruzdėles į žmones mirmidonus. Ajakas buvo ajakidų protėvis.

Jis meldėsi Dzeusui ir taip prikvietė lietų (Isokratas). Pagal Pauzanijų jis padėjo įkūrė Dzeusui šventyklą Eginoje ir padėjo Poseidonui ir Apolonui statyti Trojos sienas.

Mitografai nemini jokių kitų Eginos salos valdytojų po Ajako. Foko sūnūs Panopėjas ir Krisas paliko Eginą ir įsikūrė Bojotijos vakaruose esančiame Fokio regione.

Jo palikuonis buvo vadinami **ajakidais**. Ajakidais buvo vadinti Achilas ir Pelėjas, Neoptolemas ir kiti.

## Išnašos
Slėgis

**Slėgis** – fizikinis dydis, jėgos veikimas į plotą. Kiekybiškai jis apibūdinamas kaip jėga, statmenai veikianti ploto vienetą:

:  p = \frac{F}{S} 

* p – slėgis;
* F – jėga (tiksliau, jėgos projekcija, lygiagreti ploto normalei);
* S – veikimo plotas.

Slėgio matavimo prietaisas vadinamas **[[manometras|manometru]]**.
Fizikoje slėgis svarbus nagrinėjant procesus dujose, skysčiuose, atmosferos fizikoje (atmosferos slėgis), medicinoje, biologijoje – kraujospūdis.

## Dujų slėgis
Slėgį dujose lemia molekulių keitimasis impulsais dėl šiluminio judėjimo: šiuo atveju jėga susidaro dėl molekulių smūgių į indo sieneles. Idealioms dujoms galioja **Klapeirono lygtis**:
 \frac{pV}{T} =const 
Ši lygtis buvo sudaryta sujungus tris izoprocesų dėsnius:
* **[[Boilio-Marioto dėsnis]]**:  pV =const \,, kai T=const (izoterminis procesas).
* **[[Šarlio dėsnis]]**:   \frac{p}{T}=const , kai V=const (izochorinis procesas).
* **[[Gei-Liusako dėsnis]]**:   \frac{V}{T}=const , kai p=const (izobarinis procesas).
Visi minėti dėsniai galioja, kai dujų kiekis (masė) nekinta.

Bendru atveju galioja **Mendelejevo-Klapeirono lygtis**: pV=\frac{m}{M} RT

Realioms dujoms apytikriai tinka **Van der Valso dėsnis**:
\left(p+\frac{a}{V_m^2}\right)\left(V_m-b\right)= RT

**Žymėjimas:**
* p – slėgis
* V – tūris
* T – absoliutinė temperatūra (Kelvino skalė)
* R – universalioji dujų konstanta = 8,31 \frac{J}{K mol}
* M – molinė masė
* m – masė
* Vm – molinis tūris
* a ir b – konstantos, priklausančios nuo dujų

## Hidrostatinis slėgis
Tai yra skysčio stulpelio, kurio aukštis h, slėgis.
: p = {\rho}{g}{h} \,
* p – slėgis
* ρ – skysčio ar dujų tankis
* g – laisvojo kritimo pagreitis (9,8 m/s²)

Skysčiams ir dujoms galioja **Paskalio dėsnis** – „skysčiai ir dujos išorinį slėgį perduoda visomis kryptimis vienodai.“

## Matavimo vienetai
SI sistemoje pagrindinis slėgio matavimo vienetas yra paskalis (Pa) – vienas paskalis yra slėgis, kai vieno niutono jėga statmenai veikia į 1 kvadratinio metro plotą:

:  1 Pa=1 \frac {N}{m^2}

Nesisteminiai vienetai , naudojami slėgiui matuoti:
* **[[Baras (slėgis)|Baras]]** (1 bar = 105 Pa)
* **Techninė atmosfera** – (1 at = 1 kg/cm² = 98 066 Pa)
* **Standartinė atmosfera**, arba **atmosfera** – (1 atm = 101 325 Pa) (standartinis atmosferos slėgis)
* **Gyvsidabrio stulpelio milimetras** arba **toras** – (1 mm Hg = 133,322 Pa)

## Poveikis žmogui

Didžiausią įtaką slėgis daro nardytojams, alpinistams ir pilotams. Pavyzdžiui, esant giliuose vandenyse žmogus negali greitai iškilti į paviršių, dekompresija būna lėta, nes jo kraujyje ištirpęs papildomas azoto kiekis gali užvirti ir iššaukti aeroembolizmą ir kesoninę ligą.

## Šaltiniai
Sarpedonas

Graikų mitologijoje **Sarpedono** vardu buvo vadinami du personažai:

* Dzeuso ir Europos sūnus. Jį užaugino karalius Asterionas. Vėliau Minas, užėmęs sostą, juos su Radamantu išvijo iš Kretos. Tada jis pasitraukė į Lykiją.
* Dzeuso ir Laodamijos sūnus, Lykijos karalius. Jis kovojo trojėnų pusėje Trojos kare ir buvo užmuštas Patroklo. Dzeusas įsakė Apolonui pargabenti jo kūną atgal į Lykiją („Iliada“ V, 471; XVI, 419).
Degu

**Degu** (*Octodon degus*) – aštuondantinių (*Octodontidae*) šeimos graužikas. Šiek tiek mažesnis už žiurkę, tačiau dėl išorinio panašumo dažnai su ja painiojamas. Dydis gerokai svyruoja priklausomai nuo kilmės iš tam tikros populiacijos. Kūno ilgis 25-31 cm, uodegos – 7,5-13 cm. Svoris 170–300 g. Kailiukas rudas, kūno apačioje šviesus. Virš akių ir po jomis gali būti geltonų plaukų „vokai", ant kaklo – geltonos spalvos žiedas. Uodega ilga, gale su šepetėliu, lengvai nulūžta pastvėrus grobuoniui.

Paplitęs Pietų Amerikos pietvakarinėje dalyje – Čilėje, Andų kalnuose iki 1200 m aukščio. Gyvena kolonijomis ir kasa ilgas urvų sistemas. Minta augaliniu maistu. Urve kaupia maisto atsargas.

Auginamas kaip dekoratyvinis graužikas.

Nelaisvėje gyvena apie 6–7 metus.

## Išnašos

## Nuorodos
Pabaiskas

**Pabaiskas** – miestelis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Ukmergės. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Pro miestelį teka Žirnajos dešinysis intakas Vintara, vakarų pusėje auga Daumantų miškas. Stovi Pabaisko Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1836 m.), Pabaisko koplyčia kapinėse, veikia Pabaisko pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-20027), kaimo bendruomenė. Netoli miestelio telkšo Žirnajai.

## Etimologija

Miestelio pavadinimas kilęs iš lenkų kalbos: *Pobojowisko* reiškia „mūšio vieta“ (turimas omenyje Pabaisko mūšis).

## Istorija

Laukuose tarp dabartinio Pabaisko ir Žirnajų šiaurinės pakrantės 1435 m. rugsėjo 1 d. įvyko Pabaisko mūšis, kuriame Ldk Žygimanto pajėgos nugalėjo Švitrigailos kariuomenę. Mūšio lauke Žygimantas Kęstutaitis, atsidėkodamas Dievui už pergalę, pastatė Pabaisko bažnyčią, apie kurią išaugo miestelis.

XIX a. Pabaiskas buvo bažnytkaimis Vilkmergės apskrityje, dar vadintas ir miesteliu.

Pokario metais apylinkėse veikė Didžiosios Kovos „B“ apygardos Lietuvos partizanai. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

2008 m. patvirtintas Pabaisko herbas.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Paskalis (matavimo vienetas)

**Paskalis** (žymima **Pa**) – pagrindinis SI sistemos slėgio matavimo vienetas. Vienas paskalis yra slėgis, kai vieno niutono jėga statmenai veikia į 1 kvadratinio metro plotą.

 1 Pa=1 \frac {N}{m^2}=1 \frac {kg} {m \cdot s^2}

Naudojami ir išvestiniai matavimo vienetai – kilopaskalis (kPa), megapaskalis (MPa) ir t. t.

Matavimo vienetas pavadintas fiziko Blezo Paskalio garbei.
Juodoji žiurkė

**Juodoji žiurkė** (*Rattus rattus*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikas. Už pilkąją žiurkę truputį mažesnė. Kūnas 135-200 mm ilgio, svoris – iki 250 g. Kailiukas beveik juodas, bet pasitaiko ir pilkšvų žvėriukų. Pilvas šviesesnis už nugarą. Uodega ilgesnė už kūną. Užlenktos į priekį ausys siekia akis.

Paplitusi visur, tačiau dažnesnė tik ten, kur nėra pilkųjų žiurkių, su kuriomis konkuruoja. Kaimuose vasarą išeina į laukus, daržus, kur gyvena po šiukšlių krūvomis, krūmuose. Žiemai grįžta į gyvenvietes.
Pakos

**Pakos** (*Cuniculus*) – pakinių (*Cuniculidae*) šeimos graužikai. Yra trys rūšys.

Seniau gentis priskirta agutinių šeimai.

* Paka () paplitusi Pietų Amerikoje, vertinama dėl skanios mėsos, sveria iki 10 kg.
* Kalninė paka (*Cuniculus taczanowskii*)
* *Cuniculus hernandezi*
Sudeikiai

**Sudeikiai** – miestelis Utenos rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Utenos, Alaušo pietinėje pakrantėje. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Sudeikių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (pastatyta 1825 m.), veikia Sudeikių daugiafunkcis centras, biblioteka, paštas (LT-28039), kultūros centras (su šachmatų aikštele). Miestelyje yra 11 gatvelių. Stūkso 3 Sudeikių akmenys su „dubeniu“ (archeologijos paminklai). Yra poilsiavietė ir kempingas.

## Etimologija

Vietovės vardo kilmė nėra aiški. Sprendžiant iš to, kad Lietuvoje yra ir daugiau panašios šaknies vietovardžių, manoma, jog tai yra persikėlusių *sūduvių* – jotvingių įkurta gyvenvietė. Taip pat yra versija, kad vietos gyventojai Alaušo ežere gaudę seliavas ir čia pat ant kranto jas *sūdydavę*.

## Istorija

Vietovė pirmą kartą paminėta 1594 m. didikų Radvilų turėto Bikuškio dvaro aprašyme. 1779 m. Bikuškio dvaro valdose Stanislovas Augustas leido įkurti Sudeikių miestelį, kuriam suteikė turgaus ir prekymečių privilegiją. 1806 m. pastatyta pirmoji Sudeikių bažnyčia. XIX a. pabaigoje Sudeikiai buvo Vilkmergės apskrities kaimas.

Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Šarūno partizanų rinktinės, Butageidžio partizanų kuopos partizanai. 1951 m. įkurta biblioteka.

2002 m. patvirtintas Sudeikių herbas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Sudeikiuose gimė filosofas egzistencialistas Juozas Girnius (1915–1994).

## Šaltiniai

## Literatūra
* Romualdas Katinas. Sudeikiai [Utenos rajonas]. – Utena: UAB Utenos Indra, 2002. – 80 p.: iliustr. – ISBN 9986-711-54-1
* 

## Nuorodos
* Sudeikių kraštas 
* Utenos krašto enciklopedija apie Sudeikius 
* Sudeikiai – vietovė, žemėlapis, vaizdai