Mūšis prie Trenčyno

**Mūšis prie Trenčyno** (, ) – mūšis, 1708 m. rugpjūčio 3 d. įvykęs šiuolaikinėje šiaurės vakarų Slovakijoje, Trenčyno krašte, ties Hamrų ir Trenčianska Turnos kaimais, apie 3 km į pietus nuo Trenčyno miesto. Kovėsi Ferenco II Rakocio (1676–1735) vadovaujamos Vengrijos  valstiečių kurucų pajėgos su austrų generolo vadovaujama Habsburgų monarchijos kariuomene. Šis mūšis buvo aštuonerius metus trukusio Rakocio sukilimo dalis.

## Mūšio preliudija

1708 m. F. Rakocis nusprendė su savo kariais žygiuoti į Sileziją, kad atvertų kelią Prūsijos karaliaus Frydrichi Vilhelmo I planams priimti Vengrijos karūną ir taip sustiprinti Silezijos protestantų pozicijas. Jo armija patraukė žemyn Vaho upe ir planavo pakeliui į Moraviją praplaukti pro Trenčyną. Tačiau mieste stovėjo sustiprinta Habsburgų kariuomenės įgula. Iš pradžių F. Rakocis neketino apgulti Trenčyno, kad nesusilpnintų savo armijos, tačiau spaudžiamas kitų vadų nusprendė tai padaryti. Trenčyno įgulos vadas generolas Zygbertas Heisteris sužinojo apie kurucų judėjimą, todėl pradėjo ruošti savo kareivius mūšiui.

## Kovos laukas

Kalvotame mūšio lauke 1708 m. rugpjūčio 3 d. rytą priešais 8 000 Habsburgų ir serbų kareivių išsirikiavo apie 15 000 kurucų ir 12 patrankų. Vengrų dešinįjį sparną sudarė lengvoji kavalerija ir šiek tiek pėstininkų, vadovaujamų Lorenco Pekrio. Centre stovėjo artilerija, kurią dengė vokiečių kavalerija ir lenkų bei vokiečių karabinieriai, vadovaujami pulkininko de la Mote. Kairiajame sparne telkėsi likę pėstininkai. Priekyje esantis reljefas buvo nelygus, su dviem dirbtiniais tvenkiniais, esančiais vienas šalia kito, atskirtais pylimo (užtvankos).

Kai Z. Heisteris pamatė kurucų pranašumą ir jų palankią padėtį, jis nusprendė nekariauti ir trauktis į Trenčyno pilį. Vos tik pradėjus vykdyti įsakymą trauktis, apie 8 val. ryto vengrų artilerija atidengė ugnį, ir L. Pekrio dešinysis sparnas (kavalerija) perbėgo pylimą (užtvanką) pulti. Tuo tarpu L. Pekris buvo įspėtas, kad siauras praėjimas gali trukdyti puolimui, todėl jis nusprendė trauktis iš šių pozicijų. Jo kavalerijai pradėjus trauktis, ją kontratakavo imperijai ištikimo vengro Janošo Palfio kavalerija, ir ji chaotiškai atsitraukė.

Tuo tarpu vengrų vidurinis ir kairysis sparnai kovojo su imperatoriškaisiais samdiniais, tačiau dešiniųjų sparnų atsitraukimas sukėlė nerimą kariuomenėje. F. Rakocis asmeniškai stojo į mūšį, bet šokdamas per griovį nukrito nuo žirgo ir prarado sąmonę. Tarp kareivių ėmė sklisti gandai apie tariamą jo mirtį, jo armija pradėjo bėgti. Taip Z. Heisterio kavalerija vos per tris valandas sutriuškino tris kartus didesnę kurucų armiją. Dėl to žuvo arba buvo sužeista apie 3 000 kurucų, 500 paimta į nelaisvę, o visos 12 patrankų buvo užgrobtos. Habsburgų kariuomenė patyrė nedaug nuostolių, apie 200 žuvusių arba sužeistų karių. 

## Pasekmės

Z. Heisterio kariuomenė persekiojo likusius kurucus, užėmė kalnakasių gyvenvietes šiaurės Vengrijoje, Nitrą ir pradėjo Nove Zamkų apgultį. Iki 1708 m. pabaigos vengrų sukilėliai prarado visą šiaurės vakarų Vengriją, o kai kurie kurucai perėjo į Habsburgų pusę. Sukilėliai netrukus prarado Barsą, Hontą ir Zvoleno miestą, o 1709 m. pradžioje buvo priversti trauktis iš Liptovo krašto.

Mūšyje kurucai patyrė didelių nuostolių, nors turėjo didesnę kariuomenę, tačiau ji buvo prastai apmokyta ir sudaryta daugiausia iš nereguliariosios kavalerijos. Jie buvo priversti atsisakyti planų įgyti sąjungininkų Ispanijos įpėdinystės kare prieš Habsburgus. Mūšis taip pat reiškė, kad Habsburgai išlaikė savo, kaip Vengrijos karalių, pozicijas.

## Paminklas

1983 m. Trenčianska Turnoje iškilmingai atidengtas Trenčyno mūšio memorialas. 2015 m. aplink memorialą buvo įrengtos mūšio eigos informacinės lentos.

## Literatūra

* Gebei Sándor: A Rákóczi-szabadságharc Magyarország története 11., Kossuth, 2009.
* Heckenast Gusztáv: A Rákóczi-szabadságharc, In: Liptay Ervin (szerk.) Magyarország hadtörténete I. kötet, Zrínyi Katonai Kiadó, 1985.

## Šaltiniai

## Nuorodos

*  A trencséni csata 1708. augusztus 3-án
* 9:15.