Marinidai

*Lietuviškai naudojamas šio straipsnio pavadinimas yra kilęs iš arabų kalbos *'Banu Marin**''

**Marinidai** (nedidelių genčių konfederacija **Beni Marin*' [[Arabų kalba|arab.]]: مرينيون *marîniyûn* arba بنو مرين *banû marîn*) buvo [[Berberai|berberų]] musulmonų dinastija, susikūrusi [[XIII a.]] ir valdžiusi [[Šiaurės Afrika|šiaurės Afrikoje]] ir [[Pirėnų pusiasalis|Pirėnų pusiasalyje]] nuo [[1244]] m. iki [[1465]] m. Beni Marin priklausė [[Zenata]] genties grupei.

== Istorija ==
Beni Marin gentis iki [[XI a.]] gyveno [[Libija|Libijos]], [[Tunisas|Tuniso]] ir [[Alžyras|Alžyro]] regione, kol Chamadidų (Hammadid) gentis išstūmė į vakarus. [[XII a.]] viduryje, kai susikūrė ir greit išplito [[Almochadai|Almochadų]] imperija, Marinidai klajojo po [[Orano vilaja|Oranijos]] lygumas. Jau [[1145]] m., kartu su kitomis Zenata gentimis kovojo prieš Almochadus, bet pralaimėję atsitraukė į [[Sacharos dykuma|Sacharos]] pakraštį. Nuo [[1169]] m. Marinidai pradėjo pamažu daryti įtaką [[Marokas|Maroko]] vystymuisi. 1195 m. Marinidai, vadovaujami Maksijaus, dalyvavo šventame kare prieš ispanus ir buvo Almochadų sąjungininkai. XII a. pradžioje gentis įsitvirtino rytų Maroke, tarp [[Figigas|Figigo]] ir [[Muluja|Mulujos]] ir Za (Mulujos intakas) upių. tada niekas negalėjo nuspėti, kad šie neturtingi klajokliai taps Maroko šeimininkais.

== Kovos su Almochadų dinastija ==
[[1214]] m. po [[Kalifas|kalifo]] [[Muhamedas Anasyras|Muhamedo Anasyro]] mirties, Marinidų vadas [[Abdal Chakas I Abu Mahometas|Abdal Chakas I]]-is pasinaudojo Almochadų dinastijos nuosmukiu ([[Marokas|Maroką]] valdė jaunas kalifas [[Abu Jakubas Jusufas II]] ir po pralaimėjimo prie Las Navaso de Toloso Almochadai buvo silpni) [[1215]] m. užkariavo derlingas [[Tel Atlasas|Tel Atlaso]] lygumas. [[1216]] m. Abdal Chakas sumušė Almochadų armiją prie [[Taza|Tazos]], o [[1217]] m. rugsėjį ir prie [[Fesas|Feso]]. Po šių pergalių Marinidams priklausė visos kaimo vietovės, o Almochadai įsitvirtino miestuose, bet turėjo mokėti duoklę Marinidams. [[1248]] m. kalifas [[Ali Asaidas]] puolė [[Zajanidai|Zajanidus]], vadovaujamus Abu Jahijos I (Abu Yahya I bin Zayyan), [[Alžyras|Alžyre]], bet pakliuvo į pasalą ir žuvo. Jo armijos likučiai traukėsi atgal į Maroką, bet tarp [[Muluja|Mulujos]] upės ir Gersifo miestelio buvo sutikti Marinidų armijos ir sunaikinti. Marinidai užėmė Fesą, Tazą, [[Sale|Salę]], [[Rabatas|Rabatą]], [[Meknesas|Meknesą]] ir lygumas iki [[Um ar-Rbija|Um ar-Rbijos]]. [[1269]] m. spalį Marinidų armija, vadovaujama [[Abu Jusufas Jakubas|Abu Jusufo Jakubo]], užėmė Marakešą. Taip atsirado Marinidų dinastijos valstybė su sostine Fesu.

== Marinidų valstybės klestėjimo metai ==
[[1276]] m. netoli Feso buvo pastatytas naujasis Fesas (*Fes Jdid''), kuris tapo administracine ir karine Marinidų sostine. Sultonas papuošė šį rajoną gražiais pastatais, buvo pastatyta gynybinė siena, Didžioji mečetė, rūmais, turgus, pirtys ir gyvenamieji namai. Iki 1307 m. Marinidai jau buvo įsitvirtinę vidurio Magrebe. Ali I Abdal Hasano valdymo metais, Marinidų dinastija pasiekė savo galybės piką. 1337 m. buvo užimtas Alžyras. 1340 m. balandžio 5 d. Ali I-is Abdal Hasanas jūros mūšyje prie Gibraltaro nugalėjo krikščionis ir apsupo Tarifą, bet spalio 30 d. pralaimėjo mūšį prie Rio Salado (Battle of Rio Salado) jungtinei Portugalijos ir Ispanijos armijai. 1347 m. rugsėjo 15 d. Ali I-is užėmė Tunisą. Bet 1348 m. balandį sukilo vietinės arabų gentys ir Ali I-is buvo priverstas bėgti iš Tuniso. Antrą kartą į Tunisą sugrįžo Abu Inanas Farisas 1357 m. ir Marinidai valdė visą Magrebą.

## Dinastijos valdymo pabaiga
Marinidų valdymas, po 1357 m. prasidėjusių šalyje neramumų, ėmė silpti. Praktiškai šalies sultonus skyrė viziriai, kurie stengėsi sosto įpėdiniais paskirti vaikus arba neįgalius sosto įpėdinius (Abu Farisą Musą buvo iš prigimties neįgalius). Viziriai valdovus dažnai keitė, taip išlaikydami stiprų vizirių klaną. 1420 m. buvo visiškai išžudyta sultono Abu Saido Usmano III-jo šeima, gyvas liko tik vienerių metų jo sūnus Abdalchakas II Abu Mahometas. Našlaičiu pasirūpino Salé valdytojas, Vatasidų giminės atstovas, Abu Zakarija Jahija. Didelių pastangų dėka jis pasiekė, kad Abdalchaką II-jį sultonu pripažintų visos Maroko gentys. Bet faktiškai tai reiškė, kas šalies valdymas perėjo į Vatasidų rankas. Beveik visus valdymo metus Abdalchaką II-jį lydėjo Vatasidų viziriai:
* Abu Zakarija Jahija (Abu Zakariya Yahya) (1420–1448);
* Ali ibn Jusufas Zakarija (Ali ibn Yusuf) (1448–1458);
* Jahija ibn Abi Zakarija Jahija (Yahya ibn Abi Zakariya Yahya) (1458–1459).
Vatasidų viziriai taip pat mažai rūpinosi imperijos suvienijimu, todėl nuo 1415 m. prasidėjusi portugalų invazija į Maroko Atlanto vandenyno pakrančių uostus, nebuvo sustabdyta. Tik 1458 m. buvo pabandyta atsikratyti Vatasidų aplinkos, bet 1465 m. liaudies sukilimo metu, Abdalchakas II Abu Mahometas žuvo ir taip žlugo Marinidų dinastija. Šalyje įsiviešpatavo anarchija (1465–1472 m.).

## Valdovai

* Abdal Chakas I (Abd al-Haqq I) (1195–1217);
* Usmanas I (Uthman I) (1217–1240);
* Mahometas I (Muhammad I) (1240–1244);
* Abu Jahija Bakras (Abu Yahya ibn Abd al-Haqq) (1244–1258);
* Abu Jusufas Jakubas (Abu Yusuf Yaqub) (1259–1286);
* Jusufas Abu Jakubas (Abu Yaqub Yusuf) (1286–1307);
* Amiras Abu Sabitas (Abu Thabit) (1307–1308);
* Abu l-Rabija Suleimanas (Abu l-Rabia) (1308–1310);
* Abu Saidas Usmanas II (Abu Said Uthman II) (1310–1331);
* Ali I Abdal Hasanas (Abu al-Hasan 'Ali) (1331–1348);
* Abu Inanas Farisas (Abu Inan Faris) (1348–1358).
Pirmoji Marinidų dinastijos krizė
* Mahometas II Assaidas (Muhammad II as Said) (1359);
* Ali II Abu Salimas (Abu Salim Ali II) (1359–1361);
* Abu Umaras Tašufinas (Abu Umar Taschufin) (1361);
* Abdal Chalimas (1361–1362);
* Mahometas III Abu Zaijanas (Abu Zayyan Muhammad III) (1362–1366);
* Abdal Azizas I (Abu l-Fariz Abdul Aziz I) (1366–1372).
Antroji Marinidų dinastijos krizė
* Mahometas IV Abu Zaijanas (Abu Zayyan Muhammad IV) (1372–1374);
* Abu l-Abasas Achmadas (Abu l-Abbas Ahmad) (1374–1384) ir (1387–1393);
* Abu Farisas Musa (Abu Faris Musa ben Faris (1384–1386));
* Mahometas V (Muhammad V) (1386);
* Mahometas VI (Muhammad VI) (1386–1387);
* Abdul Farisas (Abdul Fariz) (1393–1397);
* Abdal Azizas II (Abdul Aziz II) (1397–1398);
* Abdalachas (Abdullah) (1398–1399);
* Abu Saidas Usmanas III (Abu Said Uthman III) (1399–1420);
* Abdalchakas II Abu Mahometas (Abdalhaqq II) (1420–1465).

## Taip pat skaitykite
* Maroko istorija.

## Išnašos

## Nuorodos
* en. Maroko istorija .