open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Žuvintės šaltinis

**Sugedos šaltinis (Žuvintės versmė)** – valstybinis gamtos paveldo objektas, esantis Ukmergės rajone, Pabaisko seniūnijoje, Sukinių kaime, kairiajame Šventosios krante. 1985 m. paskelbtas respublikinės reikšmės hidrologiniu gamtos paminklu.

Versmė liejasi šalia Žuvintės ir Sugedos upelio (Žuvintės dešiniojo intako) santakos, apie 150 m nuo Šventosios. Priklauso Ukmergės miškų urėdijos Pašilės girininkijos (528 kv., 25 skl.) teritorijai. Už 150 m į pietryčius yra sodyba, kiek tolėliau miške – kaimo sentikių kapinės, Sukinių piliakalnis. 

Šaltinio skersmuo apie 1 m. Jame „verda“ skaidrus, malonaus skonio, bet geležingas vanduo. Šaltinis įdomus tuo, kad yra „bedugnis“ – po 30 cm vandens sluoksniu susidariusi vandens ir smėlio emulsija, kurios gylis vietomis siekia daugiau kaip 5 m.

Natūralioje Sukinių pievoje, esančioje prie pat Žuvintės šaltinio, ties upės išsišakojimu, gyvena kai kurių saugomų rūšių drugeliai – stepiniai perlinukai bei juodieji apolonai, auga saugomi augalai – šalmuotosios gegužraibės bei raudonosios gegūnės.

## Duomenys

* Šaltinio skersmuo: apie 1 m
* Gylis: apie 5 m
* Vandens debitas: 26 m³ per parą 
* Mineralizacija: 366 mg/l

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Ukmergės rajono gamtos kūriniai 
* Ukmergės krašto gamta
Pavoverės mūšis

**Pavoverės mūšis** – kautynės, įvykusios prancūzmečiu 1812 m. liepos 1 d. šalia Pavoverės kaimo tarp Napoleono Bonaparto vadovaujamos Prancūzijos kariuomenės kartu su vietiniais pagalbininkais ir Rusijos imperijos kariuomenės. Mūšis įvyko prie Žeimenos ir Meros upių santakos. 

Mūšį laimėjo Prancūzijos kariuomenė. 

## Šaltiniai
Bauntas

**Bauntas** () – ežeras Rusijoje, šiaurės Buriatijoje, Vitimo baseine, Baunto duburio vakaruose. Telkšo 1060 m aukštyje, Didžiojo Chaptono kalnagūbrio papėdėje. Vidutinis gylis – 17 m, didžiausias – 33 m. Vandens skaidrumas – 3,5 m. Krantai statūs, šiaurės vakaruose – skardingi, o Cipos ir Cipikano tarpužiotyje – žemi, pelkėti.

Į Bautą suteka Aukštutinė Cipa, Kinavka, Cipikanas, išteka Cipa (Vitimo intakas).

Ežere gyvena virš 20 žuvų rūšių.

Prie ežero yra Baunto gyvenvietė. 2008 m. netoliese aptiktos 1652 m. įkurto Baunto ostrogo liekanos.
Lakajos akmuo

**Lakajos akmuo** – geologinis gamtos paveldo objektas Molėtų rajone, paribyje su Švenčionių rajonu. Riedulys stūkso Švenčionėlių miškų urėdijos Lakajos girininkijoje, Juodenėnų miško 145-ojo kvartalo 4-ame sklype. Vykstant keliu , pasukama pagal nuorodą „0,8 km“. Surandamas brandžiame spygliuočių miške, į rytus nuo proskynos, nedidelėje įkalnėje. Gamtos paminklu šis akmuo paskelbtas 2002 m. 

Akmuo plane yra trikampio formos, apie 7 m ilgio. Virš miško paklotės, prie trikampio pagrindo kraštinės, iškilęs iki 1 m. Nemaža dalis, tikėtina, slūgso žemėje, aplinkui miške randami mažesni ir didesni akmenys. Vyresnieji vietiniai gyventojai prisimena, kad anksčiau prie akmens ganydavo karves ir avis.

## Duomenys

* Aukštis: 0,7 m
* Ilgis: 7,20 m
* Plotis: 3,55 m	
* Perimetras: 18,70 m

## Nuorodos

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Gamtos paminklai – akmenys Švenčionėlių miškų urėdijoje. Lakajos akmuo
Max Mara

**„Max Mara“** – Italijos mados namai, įkurti 1951 m. Namai turi 2334 parduotuves 105-iose šalyse, pardavimai kasmet siekia 1,25 mlrd. eurų. Prekės ženklui priklauso daug dukterinių įmonių, kurias visas valdo kompanija **„Max Mara Fashion Group“**.

## Istorija
Kompaniją „Max Mara“ Achille Maramotti įkūrė 1951 m. Emilijos Redžo mieste šiaurės Italijoje. Jis niekada nestudijavo mados, tačiau daug patirties pasisėmė iš savo šeimos narių. Jo prosenelei Marinai Rinaldi (kurios garbei vėliau pavadinimo vieną iš savo prekės ženklų) priklausė gana svarbi vietinė drabužių dirbtuvė (ateljė), o jo motina 1925 m. buvo įkūrusi šeimos vardu pavadintą suknelių dizaino mokyklą. Maramotti, baigęs teisės mokyklą Parmoje, prieš įkurdamas savo kompaniją dirbo šveicarų lietpalčių gamintojui.

1964 m. prie kompanijos prisideda mados dizainerė Laura Lusuardi. Maramotti savo prekių asortimentą praplėtė jaunatviškesniais dizaino sprendimais, madingesniais drabužiais, įkvėptas Londono jaunimo; netrukus pristatomi „Pop“ ir „Sportmax“ prekės ženklai. 1976 m. pristatomas naujas parduotuvių ženklas „Marella“; į kompanijos veiklą įsijungia dar daugiau naujų dizainerių. 1981 m. dizainerė Anne Marie Beretta sukuria ikonišką „Max Mara“ kupranugario paltą, pagamintą iš bebro vilnos ir kašmyro, kuris vėliau tapo žymiausia kompanijos preke. 1983 m. pradeda dalyvauti Milano madų šou. Maramotti nuo tada kompanijos veiklai pradeda skirti vis mažiau laiko, savo vietą užleisdamas savo vaikams.

1988 m. atidaroma pirmoji „Max Mara“ parduotuvė Jungtinėse Valstijose – San Franciske. Prekės ženklas pirmą kartą pasirodo mados žurnale „Vogue“. Nuo 1989 m. pradedamas leisti žurnalas „MM“. 1992 m. kompanijos pajamos pasiekė 1 mlrd. JAV dolerių. 1994 m. kompanija atidaro du naujus butikus Niujorke. 1997 m. pradedami pardavinėti „Max Mara“ akiniai. Kompanijos gaminos prekės vis dažniau pasirodo „Vogue“ žurnalo numeriuose. 2003 m. atidaroma nauja kompanijos centrinė būstinė. 2004 m. pristatomi kvepalai. Kompanijos įkūrėjas Achille Maramotti mirė 2004 m. sausio 12 d.; tais pačiais metais pirmą kartą įteiktas apdovanojimas „Max Mara Art Prize for Women“.

Per daugelį kompanijos metų prie jos kolekcijų kūrimo prisidėjo daug pasaulyje itin žymių dizainerių, įskaitant Karl Lagerfeld, Jean-Charles de Castelbajac, Dolce & Gabbana, Narciso Rodriguez, Luciano Soprani, Anne-Marie Beretta ir Guy Paulin. Kompanija yra vis dar valdoma Maramotti šeimos.

## Parduotuvės
„Max Mara“ išlieka vienu žymiausių Italijos mados namų. Kompanija turi daugybę įvairių drabužių linijų ir įvairių prekės ženklų. „Max Mara“ moterų drabužių kolekcijos išlieka pačiomis populiariausiomis; kompanijai taip pat priklauso ir „Sportmax“, „Sportmax Code“, „Weekend Max Mara“ (drabužiai mažesnėmis kainomis), „MAX & Co“, „Marella“, „Pennyblack“, „iBlues“, „persona“ bei „Marina Rinaldi“ (pavadinta kompanijos įkūrėjo prosenelės garbei) prekės ženklai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus „Max Mara“ tinklalapis
* Oficialus „Max Mara Fashion Group“ tinklalapis
* „Max Mara“ socialiniame tinkle „Facebook“
Ardalionas Rastovas

**Ardalionas Rastovas** (; 1926 m. birželio 17 d. – 2012 m. liepos 31 d.) – tarybinis inžinierius konstruktorius, aviacinės radiolokacinės ir zenitinės raketinės technikos kūrėjas. 1955-1982 m. Prietaisų mokslinio tyrimo instituto vyriausiasis konstruktorius. Technikos mokslų kandidatas, Socialistinio darbo didvyris. 

## Biografija
Gimė 1926 m. birželio 17 d. tarnautojo šeimoje Maskvoje. 1943 m. baigė vidurinę mokyklą ir įstojo į Maskvos energetikos institutą. 

1949 m. su pagyrimu baigė Maskvos energetikos instituto Radiotechnikos fakultetą. 1948 m., dar mokydamasis MEI, dirbo MTI-17 () vyresniuoju techniku. Baigęs institutą per ketverius metus nuo inžinieriaus pakilo iki laboratorijos viršininko. 

1953 m. paskirtas radaro *Izumrud-2* (skirto naikintuvams MiG-17 ir MiG-19) vyriausiojo konstruktoriaus pavaduotoju. 1955 m. perkeltas į MTI-7 filialą Žukovskyje, kuris dabar vadinasi V. Tichomirovo vardo Prietaisų gamybos mokslinio tyrimo institutas (). Vadovavo raketų oras-oras K-5 sistemos (lėktuvai MiG-17 ir MiG-19), naudojusios radarus *Izumrud-2*, bandymams.

1957 m. Ardalionas Rastovas pradeda dirbti naujoje Instituto tematikoje. Jis paskirtas zenitinių raketų kompleksų sausumos kariuomenei vyriausiuoju konstruktoriumi (1955-1982 m.). Jam vadovaujant buvo sukurtas ZRK *Kub*, priimtas į kariuomenės ginkluotę ir gamintas serijiniu būdu (pagaminta virš 500 kompleksų). Kol buvo vyriausiasis konstruktorius, 7 kartus modifikavo komplekso *Kub* aparatūrą.

42 mokslinių darbų ir 3 patentų aviacinės technikos ir zenitinės ginkluotės, karinės technikos kūrimo ir įsisavinimo srityse autorius. Nuo 1969 m. technikos mokslų kandidatas. 

Buvę vedęs, turėjo dvi dukteris. 

## Apdovanojimai
* Lenino premija (1972 m.),
* TSRS valstybinė premija (1980 m.),
* Socialistinio darbo didvyris (1983 m.),
* Rusijos raketų ir artilerijos mokslų akademijos garbės akademikas,
* Lenino ordinas
* Spalio revoliucijos ordinas, 
* Darbo raudonosios vėliavos ordinas, 
* medaliai,
* ženklas „Garbės radistas“. 

## Nuorodos

* Ардалион Ардалионович Растов на сайте Научно-исследовательский институт приборостроения имени В. В. Тихомирова
* Растов Ардалион Ардалионович  в энциклопедии «Космонавтика», ЦНИИ РОБОТОТЕХНИКИ И ТЕХНИЧЕСКОЙ КИБЕРНЕТИКИ
* CHIEF DESIGNER ARDALION RASTOV , Prof. Anatoly Kanashchenkov, Alexander Osokin, Military Parade, 1998.
* Vyacheslav Abanin, Yevgeny Pigin, Ardalion Rastov, REBIRTH OF KUB , Military Parade, 1998.
* Анатолий Канащенков, Александр Осокин, Ардалион Растов, «ФАЗОТРОН-НИИР» И «ОКБ СУХОГО» Диалектика сотрудничества
* Максим Калашников, Битва за небеса. Глава 8, Снаряд против электроники. «Битва за небеса», Глава 11-4, 11-5, «Битва за небеса» / Часть 3. Охотники на «черных птиц». Глава 9

## Nuorodos
Platforma (informatika)

Informatikoje **platforma** pačia bendriausia prasme – bet kokia aplinka (pvz., programinė ir (arba) aparatinė kompiuterinė sistema), reikalinga tam tikrai programinei įrangai paleisti ir naudoti.

Yra įvairių lygių platformų: kompiuterių architektūros, naudotojo sąsaja suderinamos operacinės sistemos (OS), virtualios mašinos (VM), vykdymo proceso bibliotekos, dinaminės bibliotekos ir kt.

## Pavyzdžiai

## Šaltiniai
Severobaikalskas

**Severobaikalskas** (, ) – miestas Rusijoje, šiaurės Buriatijoje, prie šiaurės vakarinio Baikalo ežero kranto. Įsikūręs 440 km į šiaurės vakarus nuo Ulan Udės, 20 km į pietvakarius nuo Nižneangarsko, netoli Tyjos upės žiočių. Geležinkelio stotis prie Baikalo–Amūro magistralės, uostas (keleivinis laivas į Baikalo gyvenvietę). Verčiamasi geležinkelių aptarnavimu, medienos apdirbimo, žuvies perdirbimo, statybinių medžiagų gamybos pramone, turizmu. Veikia jūrinė mokykla.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1974 m., pradėjus statyti Baikalo–Amūro magistralę. 1980 m. Severobaikalskui suteiktas miesto statusas. XX a. pab. gyventojų skaičius ženkliai krito (1980 m. ~35 tūkst., 2014 m. – 24 tūkst.).


File:Северобайкальск_01.jpg|Miesto centras
File:Северобайкальск_10.jpg|Geležinkelio stotis
File:Severo_port2.jpg|Uostas
Gusinooziorskas

**Gusinooziorskas** (, ) – miestas Rusijoje, Buriatijoje, Gusinooziorsko dubumoje, Gusinojės ežero šiaurinėje pakrantėje, 110 km į pietvakarius nuo Ulan Udės. Selengos rajono centras. Praeina Ulan Udės–Kiachtos plentas, už 3 km yra Zugustajaus geležinkelio stotis prie Ulan Udės–Ulan Batoro linijos. Veikia šiluminė jėgainė, kelios rusvųjų anglių kasyklos, vystoma maisto, siuvimo pramonė. Veikia cerkvė, netoliese yra XVIII a. įkurtas budistų dacanas.

## Istorija

Gyvenvietė, pavadinta ***Šachtais*** (*Шахты*), įkurta 1939 m., pradėjus rusvųjų anglių gavybą. Karo metais čia dirbo daug japonų belaisvių. 1948 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės, o 1953 m. – miesto statusas, pavadinimas pakeistas į Gusinooziorską. 1976 m. pastatyta šiluminė jėgainė. XX a. pab. dauguma kasyklų užsidarė.


File:Гусиноозёрский_Дуган.jpg|Dacanas
File:Гусиноозёрская_ГРЭС_на_озере_Гусином.JPG|Gusinooziorsko VRŠE
File:Гусиноозёрск Центральная площадь.jpg|Centrinė aikštė
File:Гусиноозёрск._Вид_с_телевышки..JPG|Miesto vaizdas


## Šaltiniai
Jacopo Tencalla

**Jacopo Tencalla** (g. XVI a. pabaiga–XVII a. pradžia – m. po 1643 m.) – italų skulptorius ir akmentašys, Konstantino Tencallosbrolis, Matteo Castello sūnėnas. 1623–1624 m. atvyko į Vilnių, dalyvavo dekoruojant Vilniaus katedros Šv. Kazimiero koplyčią. Dirbo kaip Vilniaus pilies vyresnysis akmentašys.

## Šaltiniai
Čidlis

**Čidlis** () – kaimas Jungtinėje Karalystėje, šiaurės vakarų Anglijoje, Didžiojo Mančesterio grafystėje, 5 km į pietus nuo Mančesterio, priklauso Mančesterio-Liverpulio aglomeracijai. Mašinų, plytų, vaistų gamyba, chemijos pramonė. Yra XVI a. bažnyčia, XVII a. rotušė.

## Istorija

1894–1974 m. Čidlis sudarė bendrą miesto rajoną su Gatliu.

## Šaltiniai
Ševioto kalnai

**Ševioto kalnai** () – kalnai Didžiosios Britanijos saloje, ties Anglijos ir Škotijos siena, Pietų Škotijos aukštumos pietryčiuose. Nusidriekę iš pietvakarių į šiaurės rytus 80 km. Didžiausias aukštis – 815 m. Ševioto kainai susidarė hercininės kalnodaros metu. Paviršius išraižytas siaurų gilių ledyninės kilmės slėnių. Kalnus sudaro skalūnai, raudonasis smiltainis, granitas, vulkaninės uolienos.

Plyti pievos, viržynai. Verčiamasi tradicine avininkyste (ševiotų veislės avys). Dalis Ševioto kalnų patenka į Nortumberlando nacionaliniam parkui. Yra karinių bandymų poligonas.

## Šaltiniai
Matteo Castello

**Matteo Castello, Matteo Castelli** (g. apie 1560 m. Šveicarijoje – m. 1632 m. Varšuvoje) – ankstyvojo Italijos baroko architektas, dirbęs Žygimanto Vazos dvaro architektu (nuo 1614 m.). 1613 m. atvyko į Lenkiją, nuo 1614 m. dirbo perstatant Karalių pilį Varšuvoje. M.Castello sesers sūnūs – Constante ir Jacopo Tencallos.
Čipenhamas

**Čipenhamas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, ~30 km į rytus nuo Bristolio, Viltšyro grafystėje, prie Eivono upės. Stotis prie Londono–Bato geležinkelio, plentai į Bristolį, Batą, Redingą, Svindoną, Sairensesterį. Maisto (pieno), mašinų gamybos, baldų pramonė. Yra XII a. Šv. Andriaus bažnyčia.

## Istorija

Gyvenvietė gyvenama nuo seno, buvo svarbi brasta per Eivoną. Miestą VII a. įkūrė anglosaksai. Spėjama, kad čia buvo viena iš Alfredo Didžiojo rezidencijų. XVI a. miestas buvo vilnos prekybos centras.

## Šaltiniai
Samuelis Pacas

**Samuelis Pacas** (*Samuel Pac*, g. 1590 m. – m. 1627 m. sausio 18 d.) – LDK kariuomenės rotmistras (1621 m.), pulkininkas (1622 m.), didysis vėliavininkas (1623 m. gegužės 5 d. – 1627 m.) .

## Karinė veikla
Karo tarnyboje tarnavo nuo 14 metų. Dalyvavo Salaspilio kautynėse. 1610 m. kariavo Rusijoje, buvo sužeistas į galvą, liko raišas visam gyvenimui. 1621 m. rugsėjo  – spalio mėnesiais dalyvavo Chotyno mūšyje. 1621 – 1626 m. dalyvavo Abiejų Tautų Respublikos kare su Švedija Livonijoje.

## Šeima
Buvo vedęs Petronėlę Tryznaitę (m. 1633 m.).

Vaikai:
* Jonas Samuelis Pacas (1616 – 1654), Lietuvos didysis pastalininkis (1654 m.), Mogiliovo vaitas (1652 m.);
* Dominykas Kazimieras Pacas (m. 1665/1666 m.);
* Ona Pacaitė, Vilniaus žemės raštininko Martyno Valavičiaus žmona;
* Hiliarija Pacaitė, Ašmenos maršalkos Jono Zenavičiaus žmona.

## Atvaizdas
Brolio Stepono Paco funduotas paminklas (epitafija) yra Vilniaus katedroje.
## Genealogija

## Nuorodos
Steponas Pacas

**Steponas Pacas** (1587–1640) – LDK didysis raštininkas (nuo 1615 m.), LDK didysis referendorius (nuo 1626 m.), LDK didysis pataurininkis (nuo 1630 m.), LDK pakancleris (nuo 1635 m.), Bresto, Prienų, Kuršėnų, Vilkaviškio, Rokantiškių, Birštono, Lavoriškių seniūnas.

## Biografija

Studijavo Bolonijoje, Paduvoje. 1624–1625 m. lydėjo karalaitį Vladislovą Vazą šio kelionėje po Europą.

Fundavo Šv. Juozapo ir Šv. Teresės bažnyčias Vilniuje, 1620 m. pastatė pirmąją Vilkaviškio bažnyčią.

1633 m. įsigijo Jiezno dvarą, paversdamas jį viena svarbiausių Pacų giminės rezidencijų.

## Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Aną Marcibelą Rudaminą-Dusėtiškę (m. apie 1643), nuo santuokos su kuria turėjo trys sūnus ir dvi dukteris:
* Stanislovas (m. 1643), Karaliaus dvariškis
* Kristupas Zigmantas (1621–1684), Lietuvos didysis vėliavininkas (1646), Lietuvos pakancleris (1656–1658), Lietuvos didysis kancleris (1658–1684), Gardino ir Olicko ekonomas 
* Mikalojus Steponas (m. 1684), karaliaus dvariškis, Trakų vaivada (1651), Vilniaus kaštelionas (1670), Vilniaus vyskupas (1671)
* Sofija (1618–1665), žmona nuo  1636 metų Vilniaus kašteliono Jono Kazimiero Chodkevičiaus (apie 1616–1660)
* Ana (m. 1652), žmona nuo 1644 metų Mstislavlio vaivados Frederiko Sapiegos (m. 1650).

## Nuorodos

|-
Eivonas

**Eivonas** () gali reikšti šias upes:

* Eivonas – upė, tekanti pro Stratfordą;
* Eivonas – upė, tekanti pro Bristolį;
* Eivonas – upė, tekanti pro Salsberį;
* Eivonas – upė, tekanti Škotijos Aukštumomis;
* Eivonas – upė Vakarų Australijoje.
Hansab

**„Hansab“** – technologinių sprendimų įmonių grupė. Ji veikia Baltijos šalyse ir Suomijoje. Parduodami sprendimai apima finansines mokėjimo sistemas, grynųjų pinigų apdorojimo techniką, vaizdo stebėjimo ir apsaugos, automobilių statymo ir keleivių informavimo sistemas.

## Istorija

Kompanijos istorija prasidėjo 1991 metais, kai Aigar Urva, Jüri Mägi ir Hans Tombach Taline, Estijoje, įkūrė „Hansab Estonia“. Po dvejų metų, 1993-aisiais, įmonė jau veikė ir Rygoje, Latvijoje, o nuo 1994 m. – ir Vilniuje, Lietuvoje. 2005 m. įmonių veiklai Baltijos šalyse suvienyti ir koordinuoti buvo įkurta „Hansab Group“ OÜ.

Įmonių grupės veiklos sritys nuosekliai plėtėsi.

2006 m. buvo įkurta grupei priklausanti kompanija „Baltic Operation Services“ OÜ. Ji specializuojasi pakuočių surinkimo ir pardavimo automatų srityje.

2007 m. „Hansab“ kartu su „Voicecom“ įkūrė „Ellore“ OÜ – įmonę, skirtą programinei įrangai plėtoti ir integruoti.

2009 m. įkurtas „Hansab“ filialas Ukrainoje ir „Hansab Kinnisvara“ OÜ Estijoje.

2010 m. Vilniuje, Lietuvoje, įsteigtas UAB „Hansab turtas“.

2012 m. „Hansab“ pradėjo aktyvią veiklą Baltarusijoje.

2013 m. buvo parduotas „Hansab“ filialas Ukrainoje, pasirengta pradėti veiklą Suomijoje. Šiais metais grupės įmonių apyvarta sudarė 17,4 mln. eurų, joje dirbo 192 darbuotojai.

2014 m. atidarytas filialas Helsinkyje, Suomijoje.

2023 m. Baltcap fondas įsigijo 70% įmonės akcijų

## Struktūra ir darbuotojai

„Hansab“ įmonių grupę sudaro septynios kompanijos: Hansab Group OÜ, Hansab AS, Hansab SIA, Hansab UAB, Hansab OY, Hansab IT Solutions OÜ ir Entringo OÜ ir dvi nekilnojamo turto kompanijos – „Hansab Kinnisvara“ OÜ ir UAB „Hansab turtas“.

Visose įmonių grupės kompanijose iš viso dirba daugiau kaip 300 darbuotojų.

## Paslaugos

Du trečdaliai „Hansab“ darbuotojų užsiima su paslaugomis susijusia veikla. „Hansab“ kompleksiniai sprendimai apima konsultavimą, programinės įrangos kūrimą ir integravimą, programinės ir techninės įrangos pardavimus, montavimą ir įrenginių priežiūrą po įdiegimo.

„Hansab“ yra oficialus daugiau kaip 100 paslaugų tiekėjų partneris. Kompanija prekiauja šių gamintojų produktais ir sprendimais: NCR, „Gunnebo Group“, „Q-Matic“, „Vasco“, GGS „De La Rue“, „Scan Coin“, „Ingenico“ ir daugelio kitų. Iš viso „Hansab“ prižiūri daugiau kaip 50 000 įvairiausių įrenginių.

„Hansab“ teikia paslaugas finansiniam sektoriui, mažmeninės prekybos, viešajam ir kitiems sektoriams.

## Išnašos

## Nuorodos
* „Hansab“ grupės oficiali interneto svetainė
Žemutinis Eivonas

**Eivonas** (), dar ***Žemutinis Eivonas*** (*Lower Avon*) arba ***Bristolio Eivonas*** – upė Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje. Prasideda Glosteršyro grafystės pietuose, ties Akton Tiurvilio kaimu. Teka daugiausia pietų kryptimi pro Viltšyrą. Nuo Bradfordo prie Eivono upė pasuka į vakarus, nuo ten vaga kanalizuota. Bristolyje įteka į Bristolio įlanką (Severno estuariją).

Prie Žemutinio Eivono įsikūrę: Čipenhamas, Melkshamas, Bradfordas prie Eivono, Batas, Bristolis.

Upės pavadinimas kilo iš keltiško žodžio *abona*, reiškiančio upę. Tokiu pavadinimu Britanijoje yra ne viena upė.

## Šaltiniai
Eivonas (Hampšyras)

**Eivonas** (), dar žinoma kaip ***Hempšyro Eivonas*** arba ***Solsberio Eivonas*** – upė Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje. Prasideda dviem ištakomis Viltšyro grafystėje. Viena išteka ties Devaizisu, kita – ties Pjusiu (*Pewsey*). Ties Apeivonu (*Upavon*) susilieja ir teka Solsberio lygumomis į pietus. Kerta Hampšyro ir Dorseto grafystes. Įteka į Lamanšo sąsiaurį ties Kraistčerču, sudaro bendras žiotis su Sturo upe.

Prie Eivono įsikūrę: Emsberis, Solsberis, Forindžbridžas, Ringvudas, Kraistčerčas.

Upės pavadinimas kilo iš keltiško žodžio *abona*, reiškiančio upę. Tokiu pavadinimu Britanijoje yra ne viena upė.
Čorlis

**Čorlis** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio-vakarinėje Anglijoje, Lankašyre, 31 km į šiaurės vakarus nuo Mančesterio. Stotis prie Mančesterio-Prestono geležinkelio, keliai į Mančesterį, Prestoną, Viganą, Blekberną, praeina Liverpulio–Lidso kanalas. Tekstilės (medvilnės) pramonė, malimo mašinų, dažų, kaučiuko gamyba. Yra XIX a. rotušė, XIV a. Šv. Lauryno bažnyčia, taip pat viena seniausių reformistų bažnyčių šalyje.

## Istorija

Čorlis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a. vidurio.

## Šaltiniai
Kraistčerčas (Anglija)

**Kraistčerčas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Dorseto grafystėje, 9 km į rytus nuo Bornmuto, prie Lamanšo sąsiaurio bei Eivono ir Sturo upių žiočių. Stotis prie Londono–Veimuto geležinkelio linijos, plentai į Bornmutą, Sautamptoną, yra prieplauka. Lėktuvų gamyba ir remonto pramonė. Vykdoma žvejyba. Pajūrio kurortas. Veikia meno galerija, muziejus, yra XII a. normaniškojo stiliaus Augustinų vienuolyno bažnyčia, XII a. normanų pilies liekanos.

## Istorija

Miestą ~650 m. įkūrė krikščionių misionieriai. Kraistčerčo krantinė tapo vienu svarbiausių anglosaksų uostų. 890 m. miestas, tada žinomas kaip *Tweoxneam*, buvo įtvirtintas Alfredo Didžiojo. Įkūrus vienuolyną imtas vadinti Kraistčerču. Miesto teisės suteiktos 1150 m. Buvo svarbus žvejybinis uostas, o XVIII–XIX a. – kontrabandos punktas. 1847 m. miestą pasiekė geležinkelis. II pasaulinio karo metais buvo karinių lėktuvų gamybos centras.

## Galerija

File:The_Town_Bridge_Christchurch_Dorset.JPG|Tiltas per Eivoną
File:Christchurch_Castle_two_walls.JPG|Pilies griuvėsiai
File:Christchurch_Priory_-_geograph.org.uk_-_1233102.jpg|XII a. bažnyčia
File:Christchurch_Dorset_08.jpg|Prieplauka


## Šaltiniai
Bronisław Piłsudski

**Bronislovas Petras Pilsudskis** (1866 m. lapkričio 2 d. Zalave, Rusijos imperija – 1918 m. gegužės 17 d. Paryžiuje, Prancūzija) – etnografas, Tolimųjų Rytų tautelių tyrinėtojas, muziejininkas, antropologas.

## Biografija

Gimė 1866 m. lapkričio 2 d. Zalave, pakrikštytas Pavoverės Šv. Kazimiero bažnyčioje. 1881–1882 m. mokslo metais mokėsi Vilniaus I gimnazijos penktoje klasėje, iš kurios buvo pašalintas 1885 m. už priklausymą patriotiniam mokinių būreliui „Spojnia“. 1886 m. išlaikęs egzaminus įstojo į Sankt Peterburgo universiteto teisės fakultetą. 1887 m. sausį Juzefo Lukaševičiaus, vieno iš pagrindinių pasikėsinimo į Rusijos caro Aleksandro III gyvybę organizatorių, prašymu, Bronislovas Pilsudskis, nieko nežinodamas apie sąmokslininkų tikslus, padėjo jiems užmegzti kontaktą su Vilniaus revoliucionieriais. Vasarį Bronislavas Pilsudskis užleido jiems savo butą Peterburge, kuriame buvo parengta spausdinti Tautos valios teroristinės frakcijos programa. 1887 m. vasario 14 d. Bronislavas Pilsudskis buvo suimtas ir teisiamas kartu su sąmokslininkais. Specialiu Senato sesijos nuosprendžiu (1887 m. balandžio 22 d. – gegužės 1 d.) buvo nuteistas myriop pakariant. Teismo paskirtas mirties nuosprendis jam buvo pakeistas 15 metų katorgos. Bausmės atlikimo vieta – Sachalinas, kur jis tų pačių metų rugpjūtį atvyko laivu iš Odesos per Sueco kanalą.

1891 m. Sachaline susipažino su etnografu Lew Sternberg su kuriuo kartu dirbo klimato stebėjimo stotyje, vėliau išsiųstas dirbti į pietinę salos dalį. Praėjus 13 metų bausmės laikotarpiui iš Rusijos mokslų akademijos gavo pasiūlymą tyrinėti pietų Sachalino tautų ainų, nivchių ir oročenų kultūrą. Tais pačiais metais jam panaikinta bausmė ir jis susituokė su vietos gyventoja Chuhsamma Bafunke. 1903 m. kartu su rašytoju Wacław Sieroszewski išvyko tyrinėti ainų kultūros Hokaido saloje. Šioje saloje įrašė ainų kalbos pavyzdžių. Išleido 10 000 žodžių ainų kalbos žodyną, 6000 žodžių nivchių kalbos žodyną ir 2000 žodžių mangunų kalbos žodyną. Aprašė šių tautų kultūrą, papročius, tradicijas, padarė apie 300 nuotraukų.

Prasidėjus Rusijos-Japonijos karui buvo Japonijoje, kur susidraugavo su rašytoju Shimei Futabatei ir įkūrė Japonijos-Lenkijos kultūrinę draugiją. 1906 m. išvyko į Lenkiją ir apsigyveno Krokuvoje, vėliau persikėlė į Zakopanę, kur tyrinėjo Podhalės regiono kultūrą. Prasidėjus I pasauliniam karui pasitraukė į Šveicariją, 1917 m. persikėlė į Paryžių. 1918 m. gegužės 17 d. manoma, kad nusižudė įšokęs į Senos upę. Palaidotas Monmoransi kapinėse.

## Nuorodos

* Bronisław Piłsudski and Lithuania
* B. Pilsudskio tinklalapis 

## Šaltiniai
Adam Piłsudski

**Adomas Pilsudskis** (1869 m. rugsėjo 25 d. Zalave, Rusijos imperija – 1935 m. gruodžio 16 d. Varšuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – politikas, Vilniaus miesto tarybos narys, Lenkijos senato narys.

## Biografija

Gimė 1869 m. rugsėjo 25 d. Zalave. Iki 1900 m. gyveno Tenenių dvare. 1901 m. pradėjo dirbti elektrinėje, vėliau Vilniaus miesto administracijoje, kur nuo 1909 m. iki 1932 m. dirbo buhalteriu, vėliau tapo Vilniaus miesto tarybos nariu, o 1934 m. spalio Vilniaus miesto viceprezidentu. 1935 m. spalį tapo Lenkijos senato nariu. Buvo įvairių ekonominių organizacijų įsikūrusių Vilniuje narys. 1935 m. gruodžio 16 d. mirė Varšuvoje, palaidotas Rasų kapinėse. 


Vaizdas:Tomb in Rasos Cemetery in Vilnius, Lithuania.jpg|A. Pilsudskio kapas Rasų kapinėse


## Literatūra

* Andrzej Garlicki, Adam Piłsudski, w: Polski Słownik Biograficzny, tom XXVI, 1981
Abramas Romas

**Abramas Romas** (; 1894 m. birželio 28 d. Vilniuje, Rusijos imperijoje – 1976 m. liepos 26 d. Maskvoje) – rusų teatro ir kino režisierius, pedagogas ir aktorius.

## Biografija
Gimė 1894 m. liepos 28 d. Vilniuje, tuometinėje Rusijos imperijoje. Mokėsi privačioje Vilniaus Vinogradovo gimnazijoje. 1914–1917 m. studijavo Petrogrado psichoneurologijos institute, 1917–1922 m. Saratovo universiteto medicinos fakultete. Lygiagrečiai dėstė pastarojo universiteto meno skyriuje ir ėjo Aukščiausiųjų teatro meno dirbtuvių rektoriaus pareigas. Taip pat vadovavo Ekscentriškųjų pasirodymų teatrui. Nuo 1923 m. dirbo režisieriumi Maskvos Revoliucijos teatre (kartu su Vsevolodu Mejerholdu 1923 m. pagal A.Faiko pjesę pastatė spektaklį „Liulio ežeras“), bei režisieriumi ir pedagogu Maskvos VCIK Aukščiausioje pedagoginėje mokykloje. 1925–1934 m. dirbo VGIK docentu. 1935 m. po sovietinės vadovybės parodyto nepasitenkinimo jo filmu „Griežtas jaunuolis“, Abramas Romas buvo atleistas iš visų užimamų pareigų ir neteko visų apdovanojimų. 1954 m. reabilituotas ir paskirtas „Mosfilmo“ kino studijos režisieriumi. Buvo vedęs aktorę Olgą Žiznevą.
* Nuo 1924 m. dirbo „Goskino“, „Sovkino“ ir „Sojuzkino“ kino studijos režisieriumi
* Nuo 1954 m. dirbo „Mosfilmo“ kino studijos režisieriumi

## Pasiekimai, apdovanojimai
* Antro laipsnio premija už filmą „Invazija“
* Antro laipsnio premija už filmą „Garbės teismas“
* RTFSR liaudies artistas
* Spalio revoliucijos ordinas

## Filmografija

### Režisierius
* 1926 – „Mirties įlanka“
* 1926 – „Išdavikas“
* 1927 – „Trečioji Meščansko gatvė“
* 1927 – „Guzai“
* 1927 – „Žydas ir žemė“
* 1929 – „Vaiduoklis, kuris negrįžta“
* 1930 – „Didžiųjų darbų planas“ (dokumentinis)
* 1935 – „Griežtas jaunuolis“
* 1939 – „Eskadrilė Nr.5“
* 1940 – „Vėjas iš Rytų“
* 1942 – „Mūsų merginos“ (karinis kino rinkinys Nr.13)
* 1945 – „Užpuolimas“
* 1946 – „Jugoslavijos kalnuose“
* 1949 – „Garbės teismas“
* 1952 – „Apkalbų mokykla“
* 1953 – „Sidabrinės dulkės“
* 1956 – "Plaka vėl širdis… "
* 1964 – „Granato apyrankė“
* 1969 – „Vėlyvosios gėlės“
* 1971 – „Per ankstyvas žmogus“

### Meno vadovas
* 1956 – „Byla Nr.306“
* 1957 – „Ant grafo griuvėsių“

### Scenarijaus autorius
* 1926 – „Vėjas“
* 1927 – „Trečioji Meščansko gatvė“
* 1927 – „Guzai“
* 1927 – „Žydas ir žemė“
* 1929 – „Vaiduoklis, kuris negrįžta“
* 1930 – „Didžiųjų darbų planas“ (dokumentinis)
* 1964 – „Granato apyrankė“
* 1969 – „Vėlyvosios gėlės“
* 1971 – „Priešai“ (kartu su M.Gorkiu)

### Aktorius
* 1969 – „Meri Pikford bučinys“

## Literatūra
* Гращенкова И. Н. Абрам Роом. – М.: Искусство, 1977. – 264, [32] с. – (Мастера советского театра и кино).

## Nuorodos
* Jano Lenčenkos straipsnis Abramo Romo jubiliejui
Ronnie Tober

**Ronald Edwin (Ronnie) Tober** (g. 1945 m. balandžio 21 d. Biusiume) – olandų dainininkas.

## Biografija

Tober gimė Biusiume, Nyderlanduose, tačiau būdamas trejų metų, su savo šeima emigravo į JAV, kur gyveno Olbanyje, Niujorko valstijos sostinėje. Mokėsi Vakarų Olbanio vidurinėje mokykloje ir Albany Colonie aukštojoje mokykloje.

1963 m. grįžo į Nyderlandus. 1965 metais dalyvavo nacionaliniame dainų konkurse su daina „Geweldig“ ir jame užėmė antrą vietą. 1966 m. *Knokke* dainų konkurse užėmė antrą vietą. 1968 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse Londone, tačiau su daina „Morgen“ užėmė paskutinę vietą.

2003 metais atlikėjas įkūrė *Ronnie Tober Foundation* fondą, kuris rūpinasi sutrikusio intelekto žmonėmis.

## Nuorodos

* Oficiali svetainė (olandų k.)

|-
Mass Effect: Revelation

**Mass Effect: Revelation** – mokslinės fantastikos žanro romanas, kurio autorius Drew Karpyshyn. Knyga išleista 2007 m. leidyklos „Del Rey Books“. Tai pirmasis romanas, kurio veiksmas vyksta „Mass Effect“ visatoje, ir pirmojo serijos kompiuterinio žaidimo „Mass Effect“, sukurto bendrovės „BioWare“, priešistorė.

## Siužetas
Knygoje stengiamasi pateikti kuo daugiau žaidimo foninių detalių, kaip, pvz., vietoves ir Citadelės Tarybos rasių vidaus politikos ypatumus bei veikėjus. Nemaža dalis siužeto sukasi aplink galaktikos gyventojų požiūrį į dirbtinį intelektą, nes tai yra svarbi žaidimo siužeto detalė.

Pasakojama apie jauną žmonijos Aljanso pajėgų leitenantą Deividą Andersoną ir jo pastangas surasti per Aljanso įslaptintos bazės užpuolimą likusią gyvą leitenantę Kali Sanders. Siužeto eigoje paaiškėja, jog bazę sąmoningai užpuolė samdinių grupuotė *Blue Suns*, kurią nusamdė tos bazės vykdantysis mokslininkas. Citadelės Specialiojo karinio padalinio (*Spectre corps*) narys turianas Sarenas yra paskiriamas pagelbėti Andersonui surasti užuominų, kurios nurodytų kur lindi dingęs mokslininkas. Galop jiems pavyksta surasti mokslininką, bet Sarenas pasprunka su informacija apie mokslininko tirtą senovinį nežemiškos kilmės kosminį laivą, kurį jis ketina panaudoti savo paties piktadariškiems tikslams, kaip tai vaizduojama žaidimo „Mass Effect“ pagrindinėje siužeto linijoje.

## Šaltiniai
Diusberis

**Diusberis** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Anglijoje, Vakarų Jorkšyro grafystėje, į pietus nuo Lidso (priklauso jo aglomeracijai), prie Kalderio upės. Geležinkelio stotis, keliai jungia su Lidsu, Veikfildu, Bredfordu, Hadersfildu. Metalo apdirbimo, tekstilės (vilnonių audinių), mašinų, chemijos pramonė. Veikia meno ir technikos koledžai. Yra XVIII a. bažnyčia (su IX a. drožiniais), XIX a. rotušė.

## Istorija

Diusberis šaltiniuose minimas nuo XIII a. Nuo XVIII a. suklestėjo tekstilės pramonė. Apylinkėse pradėtos kasti akmens anglys.

## Šaltiniai
Dartfordas

**Dartfordas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietryčių Anglijoje, Kento grafystėje, 26 km į pietryčius nuo Londono centro (jo aglomeracijoje), prie Temzės upės. Netoliese praeina Londono–Doverio magistralė, yra tiltas ir 2 tuneliai per Temzę. Cemento gamybos, mašinų, poligrafijos, popieriaus, farmacijos, maisto (malimo) pramonė. Yra IX a. Šv. Trejybės bažnyčia (praplėsta XIII a.), XVI a. karališkoji vila.

## Istorija

Nuo XI a. minimi Dartfordo rūmai, priklausę karaliui. XII a. įkurti Tamplierių rūmai, XIV a. – dominikonų ir pranciškonų vienuolynai. Dartfordas buvo viena iš Voto Tailerio sukilimo (1381 m.) vietų. 1590 m. atidarytas pirmasis Anglijoje popieriaus fabrikas. XVI a. šiame mieste buvo Anglijos monarchų Henriko VIII, Elžbietos I rezidencija.

## Šaltiniai
Dalkitas

**Dalkitas** (, ) – miestas Škotijoje, į pietryčius nuo Edinburgo (yra jo aglomeracijoje); Midlotiano srities administracinis centras. Geležinkelio stotis, šalia praeina Edinburgo–Darlingtono plentas. Elektronikos, maisto (alaus) pramonė, kilimų audimas. Verčiamasi prekyba žemės ūkio produkcija. Veikia 1969 m. įkurtas technikos koledžas. Dalkitas garsėja 1575 m. statytais rūmais (atstatyti 1700 m.), yra 1406 m. statyta Šv. Mykolo bažnyčia, 1854 m. Šv. Dovydo bažnyčia.

## Istorija

Dalkitas šaltiniuose minimas nuo XIV a. Dalkito rūmuose Kromvelio valdymo metais veikė Škotijos administracija. XIX a. Dalkito grūdų turgus buvo didžiausias Škotijoje.

## Galerija

File:Dalkeith_Parish_Kirk.jpg|Šv. Mykolo bažnyčia
File:St. David's Roman Catholic Church, Dalkeith by Owen Proudfoot.jpg|Šv. Dovydo bažnyčia
File:Dalkeith_Palace_in_2011.jpg|Dalkito rūmai


## Šaltiniai
Viršvalandžiai

**Viršvalandžiai** – paskutinioji rašytojos Jurgos Ivanauskaitės eseistikos, laiškų bei meditacijų knyga. Veikalą spaudai parengė menininkės motina Ingrida Korsakaitė. Išleista jau po Jurgos Ivanauskaitės mirties – 2008 m.

„Viršvalandžiai“ užima ypatingą vietą visoje Jurgos Ivanauskaitės kūryboje. Čia atsisakoma autorei įprasto maišto, socialinių normų laužymo, o teigiamos krikščioniškosios vertybės – nuolankumas, meilė bei atjauta.

## Knygos struktūra
„Viršvalandžius“ sudaro 32 trumposios prozos kūriniai – esė, publikuotos „Dialoge“, „Moteryje“ ir kituose leidiniuose, laiškai seseriai Radvilei Racėnaitei, rankraščiai su autorei patikusiomis žymių žmonių mintimis, dienoraščio ištraukos.

### Turinys
* *„Viršvalandžiai“* (esė)
* *„Dievo bausmė ar malonė?“* (esė)
* *„Dukters palaidūnės sugrįžimas“* (esė)
* *„Skausmo skalė“* (esė)
* *„Puikybė“* (meditacija)
* *„Tyla“* (meditacija, dienoraščio fragmentai)
* *„Prašyti, kad būtų duota (Imti ir priimti)“* (meditacija, laiškai)
* *„Kelionė iš Lundo į Upsalą“* (esė, laiškai)
* *„Reportažas iš kovos ir tylos lauko“* (esė)
* *„Draugystė (Tie, kurie ištveria blogas naujienas“* (meditacija, dienoraščio fragmentai)
* *„Ar kančia turi prasmę?“* (meditacija)
* *„Kryžiaus kelias* (meditacija, dienoraščio fragmentai)
* *„Monologai ir dialogai“* (esė)
* *„Kvėpuoti puse plaučių – baimė uždusti“* (meditacija)
* *„Velykos. Prisikėlimas. Stebuklai“* (dienoraščio fragmentai, meditacija)
* *„Vaikščioti viena koja“* (dienoraščio fragmentai, meditacija)
* *„Kita erdvė. Kitas laikas“* (meditacija)
* *„Ateitis ir praeitis. Čia ir dabar. Paskui…“* (meditacija)
* *„Ragana ir lietus“* (meditacija)
* *„Įšventinimas nuskutant galvą“* (meditacija)
* *„Moters grožis: veidrodis, tapatybė ir klišės“* (meditacija)
* *„Panikos priepuoliai ir Jobo būsena“* (meditacija)
* *„Ponia Rožė, arba mirtis ištiestos rankos atstu“* (meditacija)
* *„Dar kartą – ar kančia turi prasmę“* (meditacija)
* *„Gamta ir Dievas“* (meditacija)
* *„Savinaika, arba begalybė savižudybės būdų“* (meditacija)
* *„Džiaugsmas“* (meditacija)
* *„Tikėjimas“* (meditacija)
* *„Meilė“* (meditacija)
* *„Ir dar kartą – meilė“* (meditacija)
* *„Švęskime gyvenimą“* (esė)

## Nuorodos

* Jurga Ivanauskaitė. Viršvalandžiai (2007)
* Jūratė Čerškutė. Nebaigta asmenybės ir ligos autobiografija (Jurga Ivanauskaitė. Viršvalandžiai)
Krosbis

**Krosbis** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, šiaurės vakarų Anglijoje, Mersisaido grafystėje, prie Airijos jūros Liverpulio įlankos, Liverpulio šiaurinis priemiestis. Žuvies perdirbimo pramonė. Veikia žvejybos uostas. Yra 1620 m. įkurta Teiloro prekybos mokykla. Kurortas. Krosbio paplūdimys garsėja menine instaliacija *[[Another Place]]*.

## Istorija

Krosbis minimas šaltiniuose nuo X a.

## Šaltiniai
Korbis

**Korbis** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, Rytų Midlandso grafystėje, 84 km į rytus nuo Birmingamo. Yra geležinkelio stotis (atidaryta 2009 m.), keliai į Keteringą, Stamfordą, Market Harboro. Vystoma juodosios metalurgijos, elektronikos, maisto pramonė.

## Istorija

Korbis šaltiniuose minimas nuo VIII a. Nuo 1226 m. suteikta turgaus teisė. 1931 m. Korbis suklestėjo kaip geležies rūdos gavybos centras. Iki 1979 m. veikė „British Steel Corporation“ bendrovės gamykla.

1949–1966 m. Korbyje veikė Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos skyrius.

## Šaltiniai
Pajūrio Klaktonas

**Pajūrio Klaktonas** () – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietryčių Anglijoje, Esekso grafystėje, Tendringo pusiasalyje prie Šiaurės jūros, į pietryčius nuo Kolčesterio. Yra stotis prie geležinkelio atšakos, plentas į Kolčesterį. Baldų pramonė. Vystomas turizmas. Yra Šv. Jono bažnyčia, XIX a. pirsas.

## Istorija

Pagal apylinkėse rastus paleolito (prieš 400 tūkst. m.) radinius pavadinta Klaktono kultūra. I tūkstantmetyje pr. m. e. čia buvo keltų gyvenvietė *Catuvellauni*. XVII–XIX a. buvo svarbus kontrabandos centras. 1871 m. įkurtas Pajūrio Klaktono kurortas.

## Šaltiniai
Arnis Mednis

**Arnis Mednis** (g. 1961 m. spalio 18 d.) – Latvijos muzikantas, dainų autorius. 2001 metais atstovavo Latviją „Eurovizijos“ dainų konkurse su nuotaikinga daina „Too much“. Su 16 taškų (po 8 skyrė Lietuvos ir Estijos žiūrovai) atlikėjas užėmė 18 vietą.

Mokėsi Latvijos Jazepo Vytuolio muzikos akademijoje.

Muzikinę karjerą pradėjo 1980 metais, kai įkūrė grupę Odis. 1990 metais laimėjo muzikos konkursą *Liepājas dzintars*, vėliau dalyvavo festivaliuose Jūrmaloje ir Sopote. Arnis yra keleto konkursų laureatas, iki šiol išleido šešis solinius albumus.

## Diskografija (su grupe Odis)
* *Sātana Radītā* (1990)
* *Shadow and Rain* (1994)
* *Amber Blues* (1996)
* *Shake Before Use* (1996)
* *Ambervoice* (1998)
* *Cooler* (1999)
* *Spaceman* (2001)

## Nuorodos
* Arnis Mednis svetainėje *[[Internet Movie Database]]*

|-
Penzansas

**Penzansas** (, ) – miestas Jungtinėje Karalystėje, pačiuose Anglijos pietvakariuose, Kornvalyje, 121 km į vakarus nuo Plimuto. Tai toliausiai į vakarus nutolęs Anglijos miestas. Įsikūręs prie Lamanšo sąsiaurio Mauntso įlankos. Eina magistralė ir geležinkelis į Londoną. Veikia keltas į Silio salas. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Yra XIX a. statinių, veikia metodistų bažnyčia. Netoliese yra žymusis Žemės Krašto (*Land`s End*) kyšulys, o Mounto įlankoje – Sent Maiklzo kalnas.

## Istorija

Penzansas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1284 m. Penzansą 1595 m. nuniokojo Ispanijos armada. 1614 m. suteiktas miesto statusas. XIX a. buvo svarbus akmens anglių kasybos centras.
Jetty Paerl

**Jetty Paerl** (1921 m. gegužės 27 d. – 2013 m. rugpjūčio 22 d.) buvo olandų dainininkė, populiari 6-7 dešimtmečiuose. Buvo ištekėjusi už olandų tapytojo Cees Bantzinger.

Gimė Amsterdame, tačiau Antrojo pasaulinio karo metais gyveno Londone. Ten ji buvo radijo „Radio Oranje“ vedėja ir tapo žinoma kaip *Jetje van Radio Oranje*. 1956 metais atstovavo Nyderlandams pirmajame Eurovizijos konkurse su autorių Annie M. G. Schmidt ir Cor Lemaire daina „De Vogels Van Holland“. Tuo metu konkursas buvo transliuojamas tik per radiją ir buvo paskelbtas tik nugalėtojas.

## Nuorodos

* Jetty Paerl IMDB svetainėje

|-
Žemės Kraštas

**Žemės Kraštas** arba ***Lands Endas*** (, korn. *Penn an Wlas*) – kyšulys Didžiosios Britanijos salos pietvakariuose; toliausiai į vakarus nutolusi Anglijos vieta (neskaitant smulkių salų). Yra Anglijoje, Kornvalyje, 13 km į pietvakarius nuo Penzanso. Kyšulys užsibaigia stačiais granitiniais klifais, skalaujamais Atlanto vandenyno bangų. Ties kyšuliu susidarę daug smulkių uolų, vadinamų Longšipais. Vienoje iš jų stovi Longšipo švyturys. Tolyn už Žemės Krašto iškilę Silio salos.

Vystomas turizmas. Kyšulį pasiekia magistralė iš Londono, yra nedidelis oro uostas. Žemės Krašte įsikūręs Seneno kaimas. Vietovės apie šį kyšulį buvo paskutinė vieta, kur XVIII a. vartota kornų kalba.
Silio salos

**Silio salos** (, korn. *Syllan*) – smulkus salynas Britų salose, Atlanto vandenyne, 45 km į vakarus nuo Kornvalio pusiasalio galo (Žemės Krašto). Priklauso Anglijai, Kornvalio grafystei. Plotas – 16,03 km².

## Istorija
Salos gyvenamos nuo akmens amžiaus. Gali būti, kad šios salos yra graikų minimos finikiečių aplankytos Kasiteridų salos (*Κασσίτερος*). Dar romėnų laikais Silio salos galėjo sudaryti vieną bendrą salą, bet vėliau kylantis vanduo jas atskyrė. 995 m. ties šiomis salomis norvegų karalius Olafas Trigvasonas sutiko misionierių ir apsikrikštijo. Salas XII a. vid. puolė vikingai. Viduramžiais vietiniai gyventojai prarado kornų kalbą ir pradėjo kalbėti angliškai. Nuo 1651 iki 1986 m. Silio salos teoriškai buvo karo padėtyje su Nyderlandais. Salas kartais pasiekdavo berberų piratai. Tarp uolų ir skardžių yra nuskendę daugybė laivų.

## Geografija
Salyną sudaro 5 didesnės salos ir ~140 smulkių salelių ir uolų. Silio salos sudarytos iš Permo periodo granito; smulkios – skardingos, uolingos, kitos – plokščios. Dėl vandenyno įtakos būdingas švelnus klimatas, bet orai vėjuoti. Plyti daugiausia pievos ir medžių alėjos. Gausu vandens paukščių. Silio salose būdingi aukšti potvyniai (beveiki iki 6 m), o atoslūgių metu galima sausuma pereiti tarp kai kurių salelių.

Didžiausios salos:
* Sent Merisas (6,29 km²)
* Treskas (2,97 km²)
* Sent Martinsas (2,37 km², su Vaitu)
* Sent Inesas (1,48 km², su Giu)
* Brejeris (1,32 km², su Gvilu)

### Klimatas
Klimatas vidutinių platumų jūrinis. Vidutinė metinė temperatūra 11,6 °C.

## Gyventojai
2011 m. Silio salose gyveno 2200 žmonių. 97 % gyventojų yra britai, daugiausia kornų kilmės. Pagrindinė gyvenvietė – Hiutaunas (*Hugh Town*; Sent Meriso s.). Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat auginamos gėlės (ypač narcizai), daržovės, žvejojama. Sent Meriso saloje yra mažas oro uostas, į kurį skraidina lėktuvai iš Žemės Krašto ir Niukio, Treske yra sraigtasparnių tūpimo aikštelė. Iš Penzanso plukdo keltas, tarp salų – kateriai. Vienintelėje Sent Meriso saloje yra automobilių eismas, veikia viešasis transportas.


File:Tresco_-_aerial_photo6_edit.jpg|Tresko sala
File:Hugh_Town.jpg|Hiutaunas
File:Tean,_Isles_of_Scilly._View_from_the_Great_Hill_-_geograph.org.uk_-_260948.jpg|Vaizdas į Tajono salelę


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus tinklapis
Benon Łastowski

**Benonas Lastovskis** (1913 m. liepos 15 d. Adutiškyje, Rusijos imperija – 1996 m. lapkričio 2 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – karininkas.

## Biografija

Gimė 1913 m. liepos 15 d. Adutiškyje, Edmundo ir Anos Juchnevičiūtės šeimoje. 1933 m. baigė technologijų mokyklą Vilniuje. 1933–1934 m. mokėsi karinės inžinerijos mokykloje. 1936 m. sausio 1 d. suteiktas poručiko laipsnis. 1939 m. rudenį Vokietijos kariuomenei užpuolus Lenkiją, rugsėjo 18 d. kirto Lenkijos-Rumunijos sieną ir buvo internuotas. 1940 m. gegužę išvyko į Prancūziją, kur paskirtas į inžinierių mokymo centrą. Vokiečiams užėmus Prancūziją tų pačių metų birželį pasitraukė į Jungtinę Karalystę, kur paskirtas į parašiutininkų korpusą. 1944 m. balandžio 9 d. operacijos metu *Weller 2* iššoko su parašiutu Lenkijoje vykdyti žvalgybinės veiklos ir prisijungė prie Armijos Krajovos. 1944 m. balandžio 10 d, suteiktas kapitono laipsnis. 1944 m. gegužės 21 d. suimtas Gestapo ir pasodintas į Paviako kalėjimą. Iš ten išsiųstas į Gros-Roseno koncentracijos stovyklą, išvaduotas 1945 m. sausio 23 d. 1945 m. gegužę grįžo į Lenkiją ir įsitraukė į pogrindinę veiklą prieš komunistinę valdžią, bet bijodamas suėmimo rugsėjo mėnesį pabėgo į Jungtinę Karalystę. Parašė atsiminimų knygą *Ostatni transport z Pawiaka i Wigilia w kacecie*. Apdovanotas įvairiais medaliais už nuoeplnus Lenkijos kariuomenei. Mirė 1996 m. lapkričio 2 d. Londone.

## Literatūra

* Krzysztof A. Tochman: Słownik biograficzny cichociemnych. T. 4. Zwierzyniec – Rzeszów: Obywatelskie Stowarzyszenie „Ostoja”, 2011, s. 123–127. ISBN 9788393385706.
* Jędrzej Tucholski: Cichociemni. Warszawa: Instytut Wydawniczy „Pax”, 1984, s. 358. ISBN 8321105378.
* Jędrzej Tucholski: Cichociemni 1941–1945 – Sylwetki spadochroniarzy. Wojskowy Instytut Historyczny, 1984, s. 193.
Kleofas Ławrynowicz

**Kleofas Lavrinovič** (1935 m. Adutiškyje, Antroji Lenkijos Respublika) – karininkas, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė 1935 m. Adutiškyje, tėvas buvo vietos lenkų *Marijos Pilsudskos* mokyklos mokytojas ir direktorius, 1942 m. sušaudytas lietuvių policijos. 1950 m. išvyko į Karaliaučiaus kraštą. Baigė Znamensko mokyklą, vėliau studijavo Kaliningrado ir Maskvos karininkų inžinerijos mokyklose. Grįžęs į Karaliaučiaus kraštą dirbo pasienio apsaugos tarnyboje. 1995-2001 m. buvo Karaliaučiaus krašto lenkų bendruomenės pirmininkas. Kartu su broliu Kazimierz Ławrynowicz 1995 m. pradėjo leisti laikraštį lenkų kalba Głos znad Pregoły.

## Nuorodos

* Biografija (lenk.)
Danuta Polak

**Danuta Polak** (1945 m. sausio 1 d. Adutiškyje, Lietuvos TSR) – politikė, mokytoja, Lenkijos seimo narė 1993-1997 m. ir 2001-2005 metais.

## Biografija

Gimė 1945 m. sausio 1 d. Adutiškyje. Baigė Lodzės pedagoginį institutą. 1971-1993 m. ir 1997-2001 m. dirbo Lenkijos mokytojų asociacijoje. 1993 m. kaip Lenkijos darbo sąjungos atstovė išrinkta į Lenkijos II seimą. 2001 m. išrinkta į IV seimą. Vėliau dirbo Čenstakavos miesto švietimo skyriuje.     

## Nuorodos

* Biografija (lenk.)
Kazimierz Ławrynowicz

**Kazimiež Lavrinovič** (1941 m. kovo 21 d. Adutiškyje, Lietuvos TSR – 2002 m. vasario 20 d. Kaliningrade, Rusija) – mokslininkas, profesorius, visuomenės veikėjas.

## Biografija

Gimė 1941 m. kovo 21 d., tėvas buvo vietos lenkų *Marijos Pilsudskos* mokyklos mokytojas ir direktorius, 1942 m. sušaudytas lietuvių policijos. 1950 m. išvyko į Karaliaučiaus kraštą. 1958 m. baigė Znamensko mokyklą. 1959-1964 m. studijavo mechaniką Leningrado universitete. Po studijų dirbo matematikos ir mechanikos institute. 1970 m. grįžo į Kaliningradą ir pradėjo dirbti matematikos-fizikos fakultete. 1972 m. tapo mokslų daktaru. Domėjosi Rytų Prūsijos istorija, dirbo Rusijos-Vokietijos komitete, kuris rengė Karaliaučiaus universiteto 450 metų jubiliejaus minėjimą. Kartu su broliu Kleofas Ławrynowicz 1995 m. pradėjo leisti laikraštį lenkų kalba Głos znad Pregoły. Mirė 2002 m. vasario 20 d. Kaliningrade.

## Nuorodos

* Biografija (rus.)

## Literatūra
* Przerwany olśniewający lot, "Głos znad Pregoły", luty-marzec 2002, s. 1-6
* Sławomir Augusiewicz, Janusz Jasiński, Tadeusz Oracki, Wybitni Polacy w Królewcu. XV-XX wiek, Olsztyn, Littera, 2005, ISBN 83-89775-03-4, s. 316-321 (z fotografią)
Aila

**Aila** (, ) – sala Škotijoje, toliausiai nutolusi į pietus tarp Vidinių Hebridų salų. Rytuose Ailos sąsiauriu atskirta nuo Džuros, šiaurėje – nuo Kolonsėjaus. Plotas – 619,6 km².

Sala 40 km ilgio, 32 km pločio. Vakarinė salos dalis (Ailos slėnis) atskirta Loch Indalio ir Loch Gruinarto įlankomis. Rytinė salos pusė kalnuota, aukštis iki 491 m (Bheigeiro k.). Kranto linija vingiuota, gausu užutėkių; krantai statūs, uolingi. Svarbiausia upė – Laganas.

2011 m. Ailoje gyveno 3228 žmonės. Nuo seno dauguma salos gyventojų kalbėjo gėlų kalba, dabar tokių yra apie trečdalis. Pagrindinė gyvenvietė – Boumoras. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, viskio gamyba, turizmu. Yra oro uostas, keltai į Džurą, Kintairo pusiasalį.

Yra VIII a. keltiškas kryžius, ankstyvųjų viduramžių bažnyčių liekanos, XII a. Duniveigo pilies griuvėsiai.


File:Kildalton_Cross_-_geograph.org.uk_-_860780.jpg|Kildaltono kryžius
File:Bowmore,_looking_down_Main_Street_-_geograph.org.uk_-_920022.jpg|Boumoras
File:Looking_W_across_Sound_of_Islay_to_Islay_from_just_E_of_Jura_House._-_geograph.org.uk_-_881692.jpg|Vaizdas į Ailą iš Džuros
Pietų Juistas

**Pietų Juistas** (, ) – sala Škotijoje, Išoriniuose Hebriduose, tarp Benbekjulos šiaurėje ir Baros pietuose. Plotas – 320,26 km².

Salos ilgis iš šiaurės į pietus 35 km, plotis iki 11 km. Kranto linija vingiuota, gausu įlankų, užutėkių. Krantai skardingi. Aplink gausu smulkių salelių (Eriskėjus, Viajus ir kt.). Paviršius kalnuotas, aukštis iki 620 m (Beinmoro k.).

2011 m. Pietų Juiste gyveno 1754 gyventojai. Dalis tebevartoja gėlų kalbą. Pagrindinė gyvenvietė – Lochboisdeilis. Salos vakaruose yra ginkluotės bandymų poligonas. Veikia keltai į Obaną, Barą.

Pietų Juiste buvo rastos Klad Halano mumijos, datuojamos XIII–XVI a. pr. m. e.


File:Bornish_machair_-_geograph.org.uk_-_242616.jpg|Salos kraštovaizdis
File:Satellite_dishes,_Lochboisdale_-_geograph.org.uk_-_1374717.jpg|Lochboisdeilis
File:Calbhaigh_castle_-_geograph.org.uk_-_878406.jpg|Kalvėjaus pilies liekanos
File:South_Uist_Beinn_Mhor.jpg|Beinmoras
Re-Union

**Re-Union** buvo trumpai gyvavęs olandų-italų muzikos duetas, kurį sudarė Paul de Corte (g. 1979 m. vasario 28 d.) ir Italijoje gimęs Fabrizio Pennisi (g. 1979 m. rugsėjo 29 d.).

2004 metais su daina „Without You“ laimėjo Nyderlandų nacionalinę atranką. Dėl pergalės jie išrinkti dalyvauti 2004 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Stambule (Turkija). Pusfinalyje grupė surinkusi net 146 taškus, užėmė 6-ą vietą, tačiau po trijų dienų vykusiame finale duetas gavo vos 11 balų, kurių užteko tik 20-ai vietai. Iki 2013 m., tai buvo paskutinis kartas, kai Nyderlandai pateko į Eurovizijos finalą.

„Without You“ šalies dainų topuose užėmė #12 vietą. 2004 m. rugsėjo mėnesį duetas išleido singlą „If You Love Somebody“.

## Diskografija

### Singlai
* 2004 – *Without You*
* 2004 – *If You Love Somebody*

## Nuorodos
* Dainos ''Without you'' žodžiai

|-