FK Žalgiris

:: *Apie ankstyvojo sovietmečio komandą žr. [[Žalgiris Vilnius (1945)]]*.

**Futbolo klubas „Žalgiris“** – Lietuvos futbolo komanda iš Vilniaus. Klubo spalvos – žalia ir balta. Rungtyniauja aukščiausiame Lietuvos futbolo divizione, A lygoje. 14 kartų klubas iškovojo LFF taurę, 9 kartus – LFF supertaurę.

## Istorija

### Pradžia

1946 m. SSRS III grupės 4-osios zonos varžybose triumfavusi LTSR rinktinė (vienintelė tarp klubinių komandų), sudaryta iš Kauno „Spartako“ ir Kauno „Dinamo“ ekipų, 1947 m. perkelta į Vilnių ir pavadinta „Dinamo“.

1947–1989 m. klubas dalyvavo SSRS čempionatuose. 1953 m. debiutavo aukščiausiajame SSRS divizione. Jame klubui sėkmingiausias 1987 m. sezonas, kuriame vilniečiai iškovojo bronzos medalius, į priekį praleidę tik Maskvos „Spartaką“ ir Dnepropetrovsko „Dneprą“.

### Vilniaus „Žalgirio“ meistrų komanda
Vilniaus meistrų komanda (iš pradžių Vilniaus „Dinamo“) faktiškai buvo Lietuvos futbolo rinktinė, dalyvaujanti TSRS futbolo čempionate. Pirmą sezoną joje visi žaidėjai bei treneriai buvo gimę ir užaugę Lietuvoje.

1947 m. gegužės viduryje, pirmasis Vilniaus „Dinamo“ ekipos pasirodymas TSRS čempionato Antrosios grupės Centrinės zonos varžybose, įamžintas kino juostoje. Rungtynės, kurias savo aikštėje stebėjo (pasak diktoriaus) 15 tūkst. žiūrovų, baigėsi pralaimėjimu 1:2 tuo metu stipriai Maskvos „Lokomotyvo“ komandai (tą sezoną užėmusiai Antroje grupėje pirmą vietą, įkopė į stipriausiųjų grupę), nufilmuotos ir jų trumpi epizodai parodyti „Tarybų Lietuvos“ kino žurnalo 21 (gegužės mėn.) numeryje.

Centrinėje zonoje žaidė 15 komandų: daugiausia Maskvos (7), Leningrado (dabartinio Sankt Peterburgo, 4), po vieną Vilniaus, Rygos (irgi „Dinamo“), Talino („Kalevas“) ir Minsko. Vilniečiai gėdos Lietuvai nepadarė: per 28 rungtynes įmušė 55 įvarčius (daugiausia S. Petraitis – 12, V. Rylis -11), užėmė 8 vietą. Įdomu, kad net 19 kartų žaista namie, tik 9 sykius – svečiuose.

Nuo 1948 m. reprezentacinė Lietuvos futbolo komanda vadinta Vilniaus „Spartako“ vardu. Per 14 sezonų spartakiečiai geriausiai žaidė 1952–1954 m., įkopė į stipriausiųjų grupę („A“ klasę), bet 1953 m. debiutuodami joje po puikaus starto (po 5 turų nebuvo pralaimėję ir rikiavosi turnyro lentelės viršuje) neišvengė nesėkmių ruožo ir paskutinės 11 vietos. 1954 m. vos negrįžo į stipriausiųjų grupę, kai užėmė antrąją vietą „B“ klasėje (reikėjo pirmos).

Tos komandos ramsčiai buvo V.Saunoris, M.Daukša, Z. Ganusauskas, A. Mačiulis, J. Mačiulis, P. Liutkevičius, R. Liutkevičius, A. Kulikauskas, S. Petraitis, vartininkai V. Tučkus ir A. Stelmokas.

1955–1959 m. Vilniaus „Spartakas“ buvo „B“ klasės vidutiniokas. Kai 1960 m. TSRS futbolo federacija nutarė žymiai padidinti „A“ klasės komandų skaičių ir į stipriausiųjų grupę pakviesti Lietuvos reprezentacinę ekipą, Vilniaus spartakiečiai tam buvo nepasiruošę. 1960 m. ir 1961 m. klubas daug pralaimėjo „A“ klasės senbuviams.

1962 m. pavasarį Vilniaus „Spartakas“ netikėtai tapo „Žalgiriu“. Tai įvyko sezono išvakarėse, Lietuvos komanda net nespėjo įsigyti naujų spalvų aprangų ir rungtynes pradėjo raudonai–balta „Spartako“ draugijos apranga, nors švieslentėje jau degė Vilniaus „Žalgirio“ vardas.

Pirmasis sezonas su „Žalgirio“ vėliava nesusiklostė: paskutinė 22 vieta „A“ klasėje, nusileidimas į silpnesniųjų kompaniją. Kopimą į šlovę teko pradėti nuo papėdės.

1963 m. sezonui, turėjusiam ženklinti „Žalgirio“ komandos atgimimą, treniruoti komandą buvo pakviestas maskvietis Serafimas Cholodkovas, praeityje rungtyniavęs gynėjo pozicijoje Maskvos „Spartako“ pozicijoje, o nuo 1956 m. – sėkmingai treniravęs Dnepropetrovsko „Metalurgą“ („Dneprą“). Jis nutarė kurti naują Lietuvos reprezentacinę komandą, remdamasis jaunųjų Kauno „Bangos“ futbolininkų karta ir kai kuriais „Žalgirio“ veteranais bei perspektyviais jaunuoliais.

Taip komandoje pasirodė buvę kauniečiai B. Zelkevičius, G. Kalėdinskas, V. Žitkus, P. Jegorovas, R. Leščinskas, kurie drauge su S. Rameliu, A. Kulikausku, M. Averbuchu, A. Žilinsku, A. Binkausku, R. Juška, P. Glodeniu ir R. Biliūnu sudarė naujosios komandos branduolį.

1963 m. rūpintasi, kaip neiškristi iš „A“ klasės antrosios grupės.

1964 m. sezoną „Žalgiris“ pretendavo įkopti į stipriausiųjų lygą, pasiekė daug pergalių, puolėjas Romas Juška įmušė 20 įvarčių. Iki vietos pirmajame ketvertuke pritrūko 2 taškų, komanda liko penkta. 1964 m. TSRS taurės turnyre žalgiriečiai nužygiavo iki ketvirtfinalio (Vilniuje 1:0 įveikė stipriąją Maskvos „Torpedo“), kur lygioje kovoje Maskvoje 0:1 pralaimėjo „Spartakui“.

1965 m. sezonas buvo ilgas (46 rungtynės), sudėtingas. Po lėto starto ir nuostabios viduriniosios čempionato dalies finiše žalgiriečiams pritrūko jėgų. Baigėsi vidutiniškai, 10 vieta.

1966 m., komandos pagrindinę sudėtį sustiprino talentingi jaunuoliai E. Liaudanskas, S. Šeibokas, vartininkas V. Kateiva, o treniravo naujas treneris J. Vaškelis, buvo užimta pirmoji vieta savo pogrupyje, kuriame žaidė 17 komandų. Deja, finaliniame trijų pogrupių nugalėtojų turnyre dėl vienintelės vietos aukščiausioje lygoje vienu tašku buvo atsilikta nuo Lugansko „Zarios“. Šiokia tokia paguoda buvo mažieji sidabro medaliai už antrąją vietą ir sporto meistrų vardai, kurie patvirtino aukštą „Žalgirio“ futbolininkų klasę.

1967–1968 m. buvo krizė. Daug žaidėjų perėjo žaisti į kitų respublikų komandas, be jų likęs „Žalgiris“ vilkosi antrosios grupės zoninių turnyrų gale.

1969 m. buvę žaidėjai grįžo ir, treniruojami neseniai „Žalgiryje“ žaidusio A. Vosyliaus, sužaidė puikų sezoną. Sklandžiai į komandą įsiliejo L. Žukauskas, V. Brivinskas, jaunieji J. Jurgelevičius, K. Latoža. Pirmoji vieta savo pogrupyje tarp 21 komandos ir daug vilčių sėkmingai pasirodyti finaliniame keturių pogrupių nugalėtojų turnyre Simferopolyje. Deja, tik ketvirtoji vieta.

1970 m. po geros sezono pradžios sekė vangi pabaiga ir 10 vieta naujai įkurtoje Pirmojoje lygoje (stipriausių lyga pavadinta Aukščiausiąja).

1971 m. vieni liūdniausių „Žalgirio“ istorijoje. Komandoje pykosi treneriai ir žaidėjai. Baigiantis sezonui, gelbėti padėties pakviestas anksčiau puikiai pasidarbavęs treneris S.Cholodkovas, nesėkmingai. 20 vieta ir pirmą kartą – kelionė žemyn į trečią pagal pajėgumą TSRS čempionato pakopą.

Joje komanda žaidė 1972–1977 m. Nors 1975 m. laimėta pirmoji vieta savo zonoje, bet vėliau sekęs turnyras Ašchabade nesusiklostė.

1977 m. pradėję treniruoti komandą buvę „Žalgirio“ žaidėjai B. Zelkevičius ir S. Ramelis pakvietė jaunimo. Komanda nuo sezono starto stengėsi atkovoti Lietuvai vietą Pirmoje lygoje. Taip ir įvyko: zoninės varžybos laimėtos dideliu pranašumu, o atkrintamajame etape įveiktas Nalčiko „Spartakas“, kai po žalgiriečių pralaimėjimo svečiuose 0:1 ir nervingos pergalės namie 1:0 viską lėmusiose papildomose rungtynės Kišiniove 2:1 triumfavo Lietuvos futbolininkai.

Pakilti į Pirmąją lygą tame sezone padėjo V. Dirmeikio (18 įvarčių), E. Riabovo (23 įvarčiai), J. Jurgelevičiaus („auksinis“ įvartis Kišiniove), A. Mackevičiaus, G. Paberžio, K. Latožos, A. Puodžiūno, G. Žarkovo, K. Gražulio, S. Baranovo, vartininko A. Ulevičiaus ir kitų pasiaukojantis, sėkmingas žaidimas.

1978 m. komanda įsitvirtino Pirmoje lygoje (7 vieta). Iki 1981 m. žalgiriečiai buvo joje tvirti vidutiniokai, o 1982 m. įkopė į Aukščiausiąją lygą, užėmė Pirmoje lygoje pirmąją vietą (papildomose rungtynėse Simferopolyje 1:0 po S. Jakubausko gražaus įvarčio nugalėjo Kišiniovo „Nistru“ ekipą).

Mažaisiais aukso medaliais už pirmąją vietą buvo įvertinti ne tik treneriai B. Zelkevičius, S. Ramelis, G. Kalėdinskas, bet ir puikiai žaidę S. Danisevičius, S. Jakubauskas (23 įvarčiai), V. Rasiukas, K. Latoža, V. Kasparavičius, vartininkas V. Jurkus, R. Turskis, A. Janonis, A. Mackevičius, E. Malkevičius, S. Baranauskas, K. Gražulis ir kiti.

Prieš 1983 m. sezono Aukščiausioje lygoje startą Lietuvą supurtė konfliktas „Žalgiryje“: grupė žaidėjų pareikalavo atsistatydinti trenerį B. Zelkevičių, apkaltintą paėmus sau per didelę dalį komandinių dovanų ir apdovanojimų. Treneriu tapo A. Liubinskas.

Rezultatais 0:0 sužaista Taškente su „Pachtakoru“, Leningrade su „Zenitu“, Vilniuje su Tbilisio „Dinamo“. Ketvirtose rungtynėse namie su Baku „Neftči“ K. Gražulis įmušė pirmą „Žalgirio“ įvartį, atnešusį pergalę 1:0. Žalgiriečiai tapo pirmojo rato nugalėtojais, įsiminė darniu, apgalvotu ir korektišku žaidimu.

Pirmoje vietoje išsilaikyta trumpai, nes traumą gavo pagrindinis vartininkas V.Jurkus, o tinkamos pamainos jam tada dar nebuvo. Vis dėlto galutinė penktoji vieta – aukščiausias ligi tol Lietuvos futbolo pasiekimas ir didelė viltis ateičiai. Tame sezone komandoje sėkmingai debiutavo A. Narbekovas, R. Mažeikis, V. Buzmakovas. Paskutines, 515 rungtynes „Žalgiryje“ sužaidė Kęstutis Latoža (Kutaisyje). Jis iki šiol išlieka pirmasis pagal sužaistų Vilniaus reprezentacinėje komandoje rungtynių skaičių.

1984 m. sezoną žalgiriečiai baigė devinti tarp 18 komandų. Nudžiugino pergalėmis prieš Kijevo „Dinamo“ (1:0 namie), Maskvos „Spartaką“ (du kartus po 2:1), Maskvos „Dinamo“ (1:0 namie, 2:1 Maskvoje). Komandoje debiutavo V. Ivanauskas.

1985 m. sezonas vėl prasidėjo maištu. Ta pati žaidėjų grupė, neseniai atstatydinusi B. Zelkevičių, reikalavo jį grąžinti vietoje A. Liubinsko. Sezono pradžia prisvilo.

Grįžus B. Zelkevičiui žaidimas palaipsniui pagerėjo. Teko pergyventi 11 turą, kai „Žalgiris“ namie pralaimėjo 1:5 Maskvos „Dinamo“ ir buvo paskutinis lentelėje. Po pergalės dvyliktame ture prieš Donecko „Šachtiorą“ 1:0 prasidėjo „Žalgirio“ atgimimas. 12 rungtynių be pralaimėjimo, ir „Žalgiris“ – jau šeštas. Galutinė septintoji vieta atrodė visai gražiai.

1986 m. pagrindinis akcentas – lapkričio 17 d. pergalė 3:0 Kijeve prieš „Dinamo“, kovojusį dėl čempionų vardo. A. Mackevičiaus, K. Ruzgio, I. Pankratjevo įvarčiai leido pasiekti reikšmingą pergalę. Galutinė vieta – aštuntoji.

1987 m. žalgiriečiai pelnė bronzos medalius TSRS čempionate ir auksą Universiadoje Zagrebe, kur jie atstovavo TSRS studentijai ir žaidė žaliai–baltais dryžuotais „Žalgirio“ marškinėliais.

Sėkmingiausio Lietuvos futbolo istorijoje sezono didvyriai: treneriai B. Zelkevičius, G. Kalėdinskas, E. Riabovas, V. Jančiauskas, vartininkai V. Jurkus ir A. Kalinauskas, aikštės žaidėjai A.Narbekovas (16 įvarčių čempionate), V. Rasiukas, S. Jakubauskas, A. Janonis, R. Mažeikis, V. Sukristovas, S. Baranauskas, I. Pankratjevas, V. Ivanauskas, V. Buzmakovas, K. Ruzgys, A. Mackevičius. Ryškiausi akcentai – pergalės Vilniuje prieš Maskvos „Spartaką“ (5:2), Maskvos CSKA (3:0) ir Maskvos „Dinamo“ (4:0).

1988 m. leido „Žalgiriui“ aukščiausiai klubo istorijoje įkopti TSRS taurėje – į pusfinalį. Kelią į finalą užtvėrė Charkovo „Metalistas“, laimėjęs Vilniuje rezultatu 2:1, o vėliau iškovojęs ir taurę.

TSRS čempionate „Žalgiris“ penktas. Debiutas UEFA taurėje gerai prasidėjo Vilniuje (2:0 prieš „Austria“ ekipą), bet liūdnai baigėsi Vienoje (2:5).

1988 m. keli žalgiriečiai pelnė medalius TSRS rinktinių sudėtyje: V.Sukristovas – Europos čempionato sidabrą, o A. Narbekovas ir A. Janonis parsivežė iš Seulo olimpinį auksą.

1989 m. sezonas tapo paskutiniu, per kurį komanda TSRS čempionate sužaidė iki galo. Galutinė ketvirtoji vieta, kurią žalgiriečiai užsitikrino įveikdami paskutinėse rungtynėse Vilniuje 2:1 naujuosius čempionus Maskvos spartakiečius. „Žalgiris“ savo stadione nepralaimėjo nė vienerių čempionato rungtynių: 10 pergalių, 5 lygiosios.

UEFA taurėje įveiktas pirmasis barjeras – Geteborgo IFK klubas (2:0 Vilniuje, 0:1 svečiuose), įvarčius įmušė R. Fridrikas. Pralaimėta Belgrado „Crvena Zvezdai“ (1:4 ir 0:1).

1990 m., po vienerių rungtynių Odesoje (kovo 9 d. 0:1 pralaimėta „Černomorecui“), klubas pasitraukė iš SSRS pirmenybių.

### Grįžimas į Lietuvos čempionatą
Atkūrus Nepriklausomybę, klubas persikėlė rungtyniauti į Lietuvos čempionatą.

1990 m. pasitraukė dauguma pajėgiausių žaidėjų. Liko tik Valdemaras Martinkėnas ir Gintautas Kvitkauskas, 1991 m. žaidė ir Virginijus Baltušnikas. Bet klubas nuo pirmojo sezono aukščiausioje Lietuvos lygoje neužleido prizinių vietų. Pirmajame sezone komanda nesunkiai tapo Baltijos čempione, tačiau LFF taurės finale po baudinių serijos 3-4 nusileido Klaipėdos „Sirijaus" (buvęs „Atlantas") ekipai.

Iki 2002 m. Vilniaus „Žalgiris“ tris kartus pasidabino lygos aukso medaliais (1991, 1992 ir 1999 m.), net septynis kartus – sidabro (1993–1995, 1997–1998, 2000–2001 m.), bei tris kartus – bronzos medaliais (1990, 1996 ir 2002 m.). 5 kartus iškovojo šalies taurę (1991, 1993–1994, 1997 ir 2003 m.), dar 5 kartus žaidė LFF taurės turnyro finale (1990, 1992, 1995, 2000 ir 2001 m.). 2003 m. „Žalgiris" pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo šalies Supertaurę.

2004–2008 m. klubas neiškovojo nė vieno titulo, dažniausiai užimdamas 4 čempionato vietą.

### Prisikėlimas iš pelenų (VMFD Žalgiris)

2008 m. klubo savininkui Vadimui Kastujevui išvykus į Rusiją, klubas prasiskolino, futbolininkai žaidė negaudami atlyginimų.

2009 m. žaidėjai, treneriai ir „Pietų IV“ sirgaliai, siekdami išsaugoti „Žalgirio“ vardą, atsiskyrė nuo FK „Žalgiris“ ir 2009 m. vasario 23 d. įkūrė Vilniaus miesto futbolo draugiją (VMFD) „Žalgiris“. Nors 2009 m. žalgiriečiai I lygoje liko priešpaskutiniai (6-oji vieta), padidėjus A lygos komandų skaičiui, 2010 m. klubas buvo priimtas į aukščiausią šalies futbolo divizioną.

2010 m. sezone A lygoje Vilniaus „Žalgiris“ iškovojo bronzos medalius. Paskutiniame ture norint iškovoti sidabrą reikėjo nugalėti tiesioginius konkurentus dėl 2-osios vietos Marijampolės „Sūduvos“ komandą, tačiau buvo sužaista lygiosiomis 0:0. Rezultatyviausiu komandos žaidėju tapo Artūras Jeršovas, per sezoną A lygoje pasižymėjęs 11 kartų. 2010 m. sezone komanda pripažinta korektiškiausia A lygoje.

2011–2012 m. sezonuose klubas kilo ant A lygos pjedestalo, 2 metus iš eilės iškovodamas sidabrą, o 2012 m. vienu įskaitiniu tašku atsilikęs nuo čempiono Panevėžio „Ekrano“.

2012 m. klubas atgimė, iškovota trofėjų. 2013–2016 m. iš eilės 4 kartus laimėtas A lygos čempionatas, 2012–2016 m. rekordinius 6 kartus iš eilės iškovota LFF taurė, 2012–2016 m. laimėta 5 kartus iš eilės LFF Supertaurė.

2013–2014 m. Europos lygos atrankoje žalgiriečiai tapo pirmaisiais Lietuvos futbolininkais, eliminavusiais 3 ekipas – St Patrick’s Athletic FC iš Airijos, Pyunik FC iš Armėnijos bei Lech Poznań iš Lenkijos. Ketvirtajame etape „Žalgiris“ pralaimėjo austrams Red Bull Salzburg (0:5 ir 0:2). 2014–2015 m. čempionų lygos atrankoje pirmame etape pralaimėta Zagrebo „Dinamo“, o 2015–2016 m. rezultatu 0:1 klubas pripažino Švedijos „Malmo“ FF pranašumą. 2016–2017 m. UEFA Čempionų lygos atrankos varžybų antrajame etape „Žalgiris“ paskutinėmis sekundėmis 1:2 nusileido „Astana“ ekipai.

### Dabartis
2014 m. lapkričio 25 d., išsprendus teisinius ginčus, VMFD „Žalgiris“ tapo FK „Žalgiriu“.

Kauno futbolo klubas „Spyris“ tapo Kauno „Žalgirio“ dalimi. Teisme ginčytas „Žalgirio“ vardo naudojimas, klubai ginčijosi dėl „Žalgirio“ pavadinimo.

2022–2023 m. UEFA Europos konferencijų lygoje komanda pateko į grupių etapą. Iki tol jokiam Lietuvos klubui to padaryti nepavyko. 2022 m. rugsėjo 8 d. išvykoje kovojo prieš Bratislavos „Slovan“ (Slovakijos čempionai). Istorinės rungtynės baigėsi 0-0.

### Emblemos

Spartakas 1960.png | „Spartako“ emblema
Žalgiris 1962.png | Apie 1962 m.
Vaizdas:Žalgiris 1980.png | Apie 1980 m.
Žalgiris 1989.png | 1989–1993 m.
Žalgiris-EBSW.png | 1993–1995 m.
Žalgiris 1995.png | 1995–1997 m.
Žalgiris 1998.png | 1998 m.
Žalgiris 1999.png | 1999 m.
Žalgiris 2000.png | 2000–2008 m.
Vmfdzalgiris.jpg|2009–2011 m.
VMFD Zalgiris new.jpg|2012–2014 m.
FK Žalgiris logo.svg.png|Nuo 2015 m.


### Apranga
Sovietmečiu naudojo įvairias spalvas: raudoni balti, mėlyni balti, buvo ir oranžiniai marškinėliai. Vėliau rungtyniavo geltona žalia apranga, kol, galiausiai 1981 m. atrastas žaliai baltas derinys.

Atkūrus Nepriklausomybę, klubo spalvos – žaliai/balta. Marškinėliai buvo žaliai balti su vertikaliais dryžiais, o šortai buvo žalios arba baltos spalvos, kojinės baltos, žalios arba žaliai/baltos. 2016 m. klubas pasirašė bendradarbiavimo sutartį su „Nike“ aprangų gamintojais. 2016 m. komanda žaidė languotais („šachmatiniais“) žalios/baltos marškinėliais. Išvykos rungtynių aprangos dažniausiai būdavo baltos arba žalios. 2017 m. grįžta prie vertikalių žaliai/baltų dryžių, baltų šortų ir baltų kojinių (namuose) ir baltos aprangos (svečiuose).

2021–2022 m. UEFA čempionų lygos atrankoje susitiko su Budapešto „Ferencváros“. Pirmosiose rungtynėse, kurios įvyko 2021 m. liepos 20 d. Budapešte, nugalėjo vengrai rezultatu 2:0. Kadangi abiejų ekipų apranga yra labai panaši, žalia–balta ir vertikalūs dryžiai, todėl FK Žalgiris žaidė neįprastos spalvos (bordo) aprangomis. Marškinėliai ir šortai buvo bordo spalvos su baltais žymenimis, o kojinės buvo juodos. 2021 m. prieš FK Sūduva išvykose kovodavo žaliomis aprangomis su baltos spalvos žymenimis.

2025 m. vasario 25 d. oficialiai pristatytas naujas techninis partneris hummel.
#### Apranga nuo 1988 m.

#### Apranga nuo 2018 m.

### Spalvinė gama

; Aprangos gamintojai
*  Hummel 2009–2012 m.
*  Kappa 2013–2015 m. 
*  Nike 2016–2023 m.
*  hummel nuo 2025 m.

## Sudėtis
: Atnaujinta: **'



|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"



 ''( iš [[IK Sirius]])''

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"


 ''( iš SCM Zalau)'' 







 ''( iš [[FA P’yunik Erewan|Pyunik]])'' 




|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"



|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | Žalgiris / Žalgiris B
|----- bgcolor="#DFEDFD"



 ''( iš [[Vilnius FA|VFA]])''

----

== Akademija ir dubleriai ==
Nuo [[2009]] m. jaunimą ugdo Vaikų futbolo akademijoje „Žalgirietis“. Klubui priklausė 50% akademijos akcijų. [[2023]] m. [[rugsėjo 13]] d. FK Žalgiris išpirko likusias akcijas ir tapo vieninteliu dalininku.

Vaikų futbolo akademija „Žalgirietis“ įkurta [[2008]] m. rugsėjo mėn. Jos steigėjai – buvę „Žalgirio“ futbolininkai [[Žydrūnas Grudzinskas]] ir [[Gediminas Kontautas]]. Po klubo krizės, [[2009]] m. atkurtas „Žalgiris“ taip pat tapo akademijos dalininku. Nuo [[2015]] m. akademijos baze tapo [[Vilniaus Senvagės gimnazija|„Senvagės“ gimnazija]], prie kurios buvo įrengta standartinių matmenų futbolo aikštė. 

LFF vaikų ir jaunimo akademijų sertifikavimo procese vertinant 2022 m. „Žalgirietis“ gavo 4 žvaigždučių įvertinimą kaip viena geriausių šalies futbolo akademijų. 2024 m. aukščiausias akademijų pasiektas reitingas buvo 3 žvaigždutės, Žalgirio akademija buvo viena iš jų gavėjų. Trijų žvaigždučių reitingas išlaikytas ir 2025 m.

2024 m. lapkričio mėn. buvo pakeistas oficialus akademijos pavadinimas, nuo šiol vadinasi Všį Futbolo klubo Žalgiris akademija. 2025 m. gruodžį į akademijos vadovų štabą grįžo [[Žydrūnas Grudzinskas]].

Dublerių komanda **Žalgiris B** rungtyniavo [[LFF I lyga|Pirmoje lygoje]].


Jaunimo komanda **Žalgiris C** varžėsi [[LFF II lyga|Antroje lygoje]]. Vėliau vadinosi **Žalgiris U-19''' ir varžėsi Trečioje lygoje, Vilniaus zonoje.

## Stadionas

Iki 2011 m. Vilniaus „Žalgiris“ savo namų rungtynes žaisdavo „Žalgirio“ stadione, kuris buvo didžiausias Lietuvoje, talpinęs 15 030 žiūrovų (6 530 sėdimų vietų). Šis stadionas buvo pradėtas statyti iškart po II pasaulinio karo, o buvo užbaigtas 1948 m. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę jame žaidė Lietuvos vyrų futbolo rinktinė, tačiau vėliau stadionas prarado nacionalinio stadiono statusą.

2010 m. stadiono savininkai (ŪBIG) siūlė jį griauti ir vietoje jo pastatyti gyvenamuosius daugiabučius. Sulaukus pasipriešinimo, buvo svarstoma įtraukti stadioną į Kultūros vertybių registrą, tačiau tam keliamų reikalavimų jis neatitiko, o be to tai būtų apsunkinę stadiono rekonstrukciją.

2015 m. „Žalgirio“ stadionas ir jį supančios teritorijos (iš viso 8 ha) už daugiau nei 40 milijonų eurų buvo parduoti nekilnojamo turto bendrovei „Hanner“, kuri stadiono vietoje planavo gyvenamųjų butų ir ofisų statybą. Stadionas buvo nugriautas 2016 m.

Nuo 2011 m. Vilniaus „Žalgiris“ persikėlė į tuometinį LFF stadioną, ir jame rungtyniauja iki šiol. Šis stadionas buvo pastatytas 2004 m., ir vadinosi „Vėtros“ stadionu. Tačiau 2010 m. Vilniaus „Vėtros“ klubą ištikus finansiniams sunkumams, Lietuvos futbolo federacija perėmė jo valdymą, stadionas nuo tol vadinosi LFF stadionu. 2011 m. gegužę Europos futbolo asociacijų sąjungai (UEFA) patvirtinus solidžią paramą rekonstrukcijos projektui, stadione pradėti pirmieji darbai siekiant atnaujinti stadioną, kad jis atitiktų UEFA 3 kategorijos reikalavimus ir kad jame galėtų namų rungtynes žaisti Lietuvos rinktinė. Stadionas talpina 5 067 žiūrovus. 

2024 m. gruodžio 27 d. stadioną nupirko FK Žalgirio savininkų specialiai sukurta įmonė „Vexo projektai“. Pirkimą finansavo FK Žalgirio savininkai – įmonė „Ollex“ ir V. Venslovaitienė. Pranešama, kad sandoris kainavo 3,5 mln. eurų. 2025 m. stadionas pervadintas ir tapo žinomu naujuoju pavadinimu kaip FK „Žalgiris“ namų stadionas.

## Fanai
Seniausia ir ištikimiausia Vilniaus „Žalgirio“ fanų bendruomenė, vadinama „Pietų-IV“, buvo įkurta 1985 m. spalio 19 dieną. „Pietų-IV“ ultros klubą organizuotai palaiko jau daugiau nei 35 metus, o sunkiausiu metu padėjo komandai išvengti išnykimo.

Nors komandos palaikymo užuomazgos prasidėjo dar 1977-aisiais, aktyviausi Vilniaus „Žalgirio“ fanai po „Žalgirio“ stadioną pradėjo klajoti 1983 m., apsistodami tai viename, tai kitame stadiono sektoriuje. Judėjimas po įvairius stadiono sektorius buvo naudojamas tam, kad tuo metu teisėsaugos pareigūnams būtų sunkiau sukontroliuoti komandos fanus, kurie skanduodavo ne tik „Žalgirio“ bet ir Lietuvos vardą (tai tuo metu nebuvo toleruojama).

Fanų bendruomenės įkūrimo pradžia laikomos rungtynės prieš Minsko „Dinamo“ 1985 m. spalio 19 d., kai „Žalgirio“ ultros įsikūrė Pietų-IV sektoriuje. Nuo šių rungtynių sirgaliai ne tik liko šiame stadiono sektoriuje, bet ir pagal jį sukūrė savo pavadinimą. Nuo 2011 m. klubas namų rungtynes žaidė nebe „Žalgirio“, bet LFF stadione, „Pietų-IV“ rungtynių metu būna įsikūrusi taip pat pietinėje stadiono tribūnoje.

Sovietų Sąjungos laikais „Pietų-IV“ ultras sudarė beveik 1000 aktyvių sirgalių (visa Pietų IV tribūna, o netilpusieji į ją buriuodavosi Pietų III tribūnoje). Sunkiausius laikus fanų bendruomenė išgyveno Vilniaus „Žalgiriui“ pasitraukus iš SSRS čempionato: 1990–1991 m. į Pietų IV sektorių rinkdavosi vis mažiau ir mažiau aktyvių sirgalių, kartais jų būdavo vos keli.

2009 m. „Pietų-IV“ fanų bendruomenės nariai padėjo finansinių sunkumų spaudžiamam Vilniaus „Žalgirio“ klubui išsikapstyti iš krizės. Sirgaliai ne tik rengė įvairias akcijas, kurių metu buvo renkami pinigai klubo išlaikymui, bet ir aukojo savo asmeninius finansus, kad klubas neišnyktų iš Lietuvos futbolo žemėlapio.

„Pietų-IV“ yra seniausia bei didžiausia organizuotą ir aktyvų komandos palaikymą propaguojanti grupė visame Baltijos regione.

Kita aktyvi bendruomenė, kuri vienija Vilniaus „Žalgirio“ fanus – „Žaliai baltas Vilnius“. ŽBV bendruomenė buvo oficialiai registruota 2021 m.

## Geriausi sezono žaidėjai
Nuo 2004 m. klubo aistruoliai kasmet renka geriausią sezono futbolininką. Jais tapo:

* 2004 m.  Mindaugas Malinauskas
* 2005 m.  Virmantas Lemežis
* 2006 m.  Igoris Morinas
* 2007 m.  Igoris Morinas
* 2008 m.  Igoris Morinas
* 2009 m.  Edgaras Mastianica
* 2010 m.  Pavel Komolov
* 2011 m.  Marius Rapalis
* 2012 m.  Kamil Bilinski
* 2013 m.  Mantas Kuklys
* 2014 m.  Deividas Šemberas
* 2015 m.  Andro Švrljuga
* 2016 m.  Andrija Kaludžerovič
* 2017 m.  Mamadou Mbodj
* 2018 m.  Liviu Antal
* 2019 m.  Tomislav Kiš
* 2020 m.  Saulius Mikoliūnas
* 2021 m.  Hugo Vidémont
* 2022 m.  Edvinas Gertmonas
* 2023 m.  Edvinas Gertmonas
* 2024 m.  Paulius Golubickas


## Personalas

## Savininkai
Nuo 2014 m. klubo nuosavybė buvo padalinta į 14 dalių:
* 4 dalys priklausė Vilmai Venslovaitienei
* 3 – Mindaugui Nikoličiui
* 2 – Vilniaus miesto savivaldybei 
* 2 – su Olegu Radionovu siejamoms įmonėms
* 2 – Mindaugui ir Eleonorai Kasperūnams
* 1 – Vytautui Čepui

2025 m. liepos mėn., kilo nepasitenkinimas V.Venclovaitienės valdymui, buvo raginama trauktis iš klubo. Rugpjūčio pradžioje pasirodė pranešimai apie galimus pasikeitimus. Rugpjūčio 7 d. V.Venclovaitienė pardavė dvi dalis UAB „Valoras“. Kiek anksčiau, V.Venclovaitienė perleido sau Eleonorai Kasperūnėniei priklausiusią dalį. Ši dalis rugsėjo mėn. buvo areštuota prokuratūros dėl galimai neteisėto parėmimo.

2025 m. lapkričio 13 d. oficialiai pranešta, kad penkias Venslovaitienei ir Nikoličiui priklausančias dalis įsigijo verslininkas Tadas Burgaila. 2025 m. lapkričio 17 d. įvyko dalininkų susitikimas, po kurio spaudos konferencijoje buvo atskleista kad išleista 10 naujų dalių, kurias nupirko T.Burgailos kompanija „Lost astronaut“. Po šių permainų nuosavybė padalinta taip:
* 10 dalių priklauso Tado Burgailos įmonei „Lost astronaut“
* 5 – Tado Burgailos įmonei „Kilo grupė“
* 2 – UAB „Valoras“
* 2 – Vilniaus miesto savivaldybei 
* 2 – su Olegu Radionovu siejamoms įmonėms „Olego transportas“ ir „cargoGO Logistics“
* 1 – Mindaugui Kasperūnui
* 1 – Vytautui Čepui
* 1 – šiuo metu yra areštuota

2026 m. sausio pabaigoje Erikas Mališauskas tapo dar vienu klubo investuotoju bei dalininku.

## Vadovai
; Vykdantieji direktoriai
*  Vilma Venslovaitienė (2010 kovo mėn. – 2025 m. rugpjūčio mėn.)
*  Mindaugas Kasperūnas, nuo 2025 m. rugpjūčio mėn. laikinasis direktorius; 2025 m. rugsėjo 30 d. paskirtas nuolatiniu klubo vadovu.

; Prezidentas
* Andrius Tapinas, nuo 2025 m. lapkričio mėn.

## Rėmėjai
* 2025 m. gruodžio 19 d. paskelbta, kad futbolo klubo partneriu tampa viena didžiausių Lietuvos statybų bendrovių „Naresta“.

## Treneriai

*  Voldemaras Jaškevičius (1947)
*  Jaroslavas Citavičius (1947–1948)
*  Georgijus Glazkovas (1948–1951)
*  Andrejus Protasovas (1951)
*  Jurijus Chodotovas (1952–1953)
*  Stasys Paberžis (1953–1957)
*  Vytautas Saunoris (1958–1960)
*  Zenonas Ganusauskas (1961–1962)
*  Serafimas Cholodkovas (1963–1965)
*  Juozas Vaškelis (1966–1967)
*  Algirdas Vosylius (1968–1971)
*  Serafimas Cholodkovas (1971–1973)
*  Algirdas Klimkevičius (1974–1976)
*  Benjaminas Zelkevičius (1977 m. sausio 1 d.–1983 m. gegužės 1 d.)
*  Algimantas Liubinskas (1983 m. sausio 1 d.–1985 m. gruodžio 31 d.)
*  Benjaminas Zelkevičius (1985 m. balandžio 1 d.–1991 m. spalio 1 d.)
*  Vytautas Jančiauskas (1991–1992)
*  Benjaminas Zelkevičius (1992 m. spalio 1 d.–1995 m. birželio 30 d.)
*  Eugenijus Riabovas (1996–2001)
*  Kęstutis Latoža (2002)
*  Eugenijus Riabovas (2003–2004)
*  Kęstutis Latoža (2004–2005)
*  Saulius Širmelis (2005)
*  Arminas Narbekovas (2005 m. lapkričio 30 d.–2006 m. lapkričio 30 d.)
*  Igoris Pankratjevas (2006)
*  Viačeslav Mogilnij (2008)
*  Mindaugas Čepas (2008–2009)
*  Igoris Pankratjevas (2009 m. liepos 1 d.–2010 m. gruodžio 31 d.)
*  Vitalijus Stankevičius (2011 m. sausio 1 d.–2011 m. gruodžio 31 d.)
*  Damir Petravić (2012 m. sausio 4 d.–2012 m. rugpjūčio 8 d.)
*  Marek Zub (2012 m. rugpjūčio 8 d.–2014 m. gruodis)
*  Valdas Dambrauskas (2014 m. gruodžio 17 d.–2017 m. spalio 23 d.)  
*  Aleksandras Brazevičius (2017 m. spalio 24 d.-2017 m. lapkričio 24 d.) 
*  Aurelijus Skarbalius (2017 m. lapkričio 27 d. – 2018 m. birželio 22 d.)
*  Valdas Urbonas (2018 m. birželio 23 d. – 2019 m. vasario 2 d.)
*  Marek Zub (2019 m. vasario 13 d. – 2019 m. liepos 15 d.) 
*  João Luís Martins (laikinasis) nuo 2019 m. liepos 15 d. iki lapkričio 27 d.
*  Aliaksejus Baga (2020 m. sausio 19 d. – gruodžio 21 d.)
*  Vladimiras Čeburinas (2021 sausio 11 d. – 2025 m. rugpjūčio 31 d.)
*  Rolandas Džiaukštas, (nuo 

## Žymūs žaidėjai

* Vytautas Saunoris, 1947–1955
* Stasys Paberžis, 1947–1951
* Algirdas Kulikauskas, 1953–1965
* Stasys Ramelis, 1959–1973
* Petras Glodenis, 1962–1966, 1969, 1973–1974
* Romualdas Juška, 1962–1965, 1970–1971
* Algirdas Žilinskas, 1962–1975
* Benjaminas Zelkevičius, 1963–1967; 1969–1973
* Gintautas Kalėdinskas, 1963–1973
* Juzefas Jurgelevičius, 1965, 1967–1970, 1973–1980
* Kęstutis Latoža, 1968–1983
* Vytautas Dirmeikis, 1970–1973, 1975–1981
* Šenderis Giršovičius, 1974
* Eugenijus Riabovas, 1976–1981
* Stasys Danisevičius, 1976–1979, 1981–1986
* Valdas Kasparavičius, 1976, 1978, 1980–1986
* Vaclovas Jurkus, 1977–1988
* Sigitas Jakubauskas, 1978–1989
* Arvydas Janonis, 1978–1989
* Stasys Baranauskas, 1980–1989, 1997
* Igoris Pankratjevas, 1983–1989
* Arminas Narbekovas, 1983–1990
* Valdas Ivanauskas, 1984, 1986–1989
* Viačeslavas Sukristovas, 1984–1990; 1997–1998
* Virginijus Baltušnikas, 1985–1990, 1991–1992, 1994–1995, 1997–1998
* Robertas Fridrikas, 1985–1989; 1991
* Valdemaras Martinkėnas, 1989
* Aidas Preikšaitis, 1989–1996
* Andrius Tereškinas, 1990–1996; 2005
* Edgaras Jankauskas, 1991–1996
* Ričardas Zdančius, 1991–1994
* Darius Maciulevičius, 1991–1995
* Tomas Žvirgždauskas, 1991–1995
* Aurelijus Skarbalius, 1992–1994
* Andrius Skerla, 1995–1996; 2012–2014
* Deividas Šemberas 1996–1998; 2014–2015
* Tomas Ražanauskas 1996–1997
* Igoris Morinas, 1996–1998; 2004–2010
* Žydrūnas Karčemarskas, 1998, 2001
* Robertas Poškus, 1999
* Mindaugas Kalonas, 2001
* Andrius Velička, 2013–2014
* Mantas Kuklys, 2012–2018, 2020–2022
* Saulius Mikoliūnas, 2015-2023


## Žymesni žaidėjai iš užsienio

*  Pavel Komolov 2010–2015 m.
*  Kamil Bilinski 2012–2013 m.
*  Andro Švrljuga 2012–2015 m.
*  Jakub Wilk 2013, 2014–2015 m.
*  Jurij Kendyš, 2015, 2023 m.
*  Andrija Kaludžerovič 2016, 2020–2021 m.
*  Mahamane Traoré 2017 m.
*  Mamadou Mbodj 2016–2018 m.
*  Tomáš Šimkovič 2018 m.
*  Nassim Hnid 2023 m.


## Dalyvavimas Europos turnyruose

## Pasiekimai

* SSRS I lygos čempionas (1982 m.)
* Universiados čempionas (1987 m.)

## Sezonai



ImageSize = width:830 height:180
PlotArea  = width:780 height:80 left:38 bottom:34
AlignBars = justify

Period = from:1989 till:2025
TimeAxis = orientation:horizontal
ScaleMajor = unit:year increment:5 start:1989
ScaleMinor = unit:year increment:1 start:1990

Colors =
 id:color1 value:rgb(0.6,1,0.6)
 id:color2 value:rgb(0.75,0.8,1)
 id:color3 value:rgb(0.85,0.9,1)
 id:color4 value:rgb(0.95,0.95,0.6)
 id:color5 value:rgb(1,1,0.7)
 id:color6 value:rgb(1,0.85,0.7)
 id:color7 value:rgb(1,0.85,0.7)
 id:color8 value:rgb(1,0.85,0.7)
 id:color9 value:rgb(1,0.85,0.7)
 id:color10 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color11 value:rgb(1,0.85,0.7)
 id:color12 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color13 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color14 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color15 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color16 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color17 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color18 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:color19 value:rgb(1,0.7,0.7)
 id:weiss value:gray(1)

BarData =
 bar:1 text:"1"
 bar:2 text:"2"
 bar:3 text:"3"
 bar:4 text:"4–5"
 bar:6 text:"6–12"
 bar:7 text:"I lyga"

PlotData=
 align:center textcolor:black fontsize:8 mark:(line,weiss) width:11 shift:(1,-4)
 bar:3 color:color3 from:1989 till:1990 text:3
 bar:1 color:color1 from:1990 till:1991 text:1
 bar:1 color:color1 from:1991 till:1992 text:1
 bar:2 color:color2 from:1992 till:1993 text:2
 bar:2 color:color2 from:1993 till:1994 text:2
 bar:2 color:color2 from:1994 till:1995 text:2
 bar:3 color:color3 from:1995 till:1996 text:3
 bar:2 color:color2 from:1996 till:1997 text:2
 bar:2 color:color2 from:1997 till:1998 text:2
 bar:1 color:color1 from:1998 till:1999 text:1
 bar:2 color:color2 from:1999 till:2000 text:2
 bar:2 color:color2 from:2000 till:2001 text:2
 bar:3 color:color3 from:2001 till:2002 text:3
 bar:4 color:color4 from:2002 till:2003 text:4
 bar:4 color:color4 from:2003 till:2004 text:4
 bar:4 color:color4 from:2004 till:2005 text:4
 bar:6 color:color6 from:2005 till:2006 text:8
 bar:4 color:color4 from:2006 till:2007 text:4
 bar:4 color:color4 from:2007 till:2008 text:4
 bar:4 color:color4 from:2008 till:2009 text:5
 bar:7 color:color10 from:2009 till:2010 text:6
 bar:3 color:color3 from:2010 till:2011 text:3
 bar:2 color:color2 from:2011 till:2012 text:2
 bar:2 color:color2 from:2012 till:2013 text:2
 bar:1 color:color1 from:2013 till:2014 text:1
 bar:1 color:color1 from:2014 till:2015 text:1
 bar:1 color:color1 from:2015 till:2016 text:1
 bar:2 color:color2 from:2016 till:2017 text:2
 bar:2 color:color2 from:2017 till:2018 text:2
 bar:2 color:color2 from:2018 till:2019 text:2
 bar:1 color:color1 from:2019 till:2020 text:1
 bar:1 color:color1 from:2020 till:2021 text:1
 bar:1 color:color1 from:2021 till:2022 text:1
 bar:2 color:color2 from:2022 till:2023 text:2
 bar:1 color:color1 from:2023 till:2024 text:1
 bar:3 color:color3 from:2024 till:2025 text:3

TextData=
 pos:(220,140) fontsize:12 text: FK Žalgiris iškovotos vietos A lygoje nuo 1990 m.



; Pastarieji sezonai 2016–2024 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchi