open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernst & Young

**Ernst & Young** – Jungtinės Karalystės audito bendrovė. Sritys – auditas, mokesčiai, apskaitos tvarkymas. Viena didžiausių audito ir konsultavimo paslaugų kompanijų. Tarptautinis tinklas vienija virš 400 000 žmonių, dirbančių 150 šalių esančiuose 670 biuruose. Tarp audito ir konsultavimo paslaugų kompanijų pasaulyje priskiriama vadinamajam Didžiajam ketvertui.

## Ernst & Young Baltic
Ernst & Young Baltic yra vienas pirmaujančių audito, mokesčių bei verslo konsultacijų paslaugų tiekėjų Baltijos šalyse (Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje) ir yra tarptautinio „Ernst & Young“ tinklo sudedamoji dalis.
Šiuo metu Ernst & Young Baltic dirba virš 500 darbuotojų, iš kurių 240 – Vilniaus biure. Pardavimo pajamos – 64,618 mln. Lt (2009 m. I–III ketvirčiais).
Vadovas nuo 2002 m. Jonas Akelis (g. 1972 m.), „Ernst & Young Baltic" partneris Baltijos šalims.

## Pasaulinė struktūra
Įmonė geografiškai suskirstyta į tris sritis: Europa, Artimieji Rytai, Indija ir Afrika, Amerika ir Azijos-Ramiojo vandenyno regionas.

2018 m. įmonė pertvarkė kai kurių savo regionų ribas, visų pirma sujungė NVS (veikiančios buvusioje Sovietų Sąjungoje) ir Vidurio ir Rytų Europos (Rytų Europoje) regionus ir sukūrė CESA bloką.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali „Ernst & Young“ tinklavietė
Volvis Bėjus

**Volvis Bėjus** (, , , „Banginių įlanka“) – miestas Namibijos vakaruose, prie Atlanto vandenyno. Įkurtas 1840 m.

## Gamta
Volvis Bėjus yra įsikūręs vienoje nederlingiausių pasaulio pakrančių – Namibo dykumoje. Vidutinis kritulių kiekis per metus tesiekia 83 mm, ir miestas yra laikomas vienu sausiausių pasaulio miestų. Nepaisant to, dėl specifinių sąlygų (dėl greta tekančių šaltųjų srovių), miesto temperatūra yra gana nuosaiki: čia nebūna nei labai karšta, nei labai šalta, ir temperatūra svyruoja nuo 24 °C sausį iki 17 °C liepą.

## Istorija
1487 m. dabartinio miesto vietą pirmieji pasiekė portugalai, kurie įlanką pavadino *O Golfo de Santa Maria da Conceição*. Dėl atšiaurios Namibo dykumos pirmieji bandymai kurtis teritorijoje prasidėjo tik XIX a., ir 1878 m. čia įsikūrę britai įsteigė pirmąją koloniją dabartinės Namibijos teritorijoje.

Nepaisant to, kad likusią Namibijos dalį netrukus užvaldė Vokietija, britai administravo Volvis Bėjų kaip PAR eksklavą ir kaip Kapo kolonijos dalį. Sienos tarp Vokietijos Pietvakarių Afrikos ir šio eksklavo galutinai nustatytos 1911 m.

1915 m., kuomet PAR ėmė administruoti Pietvakarių Afriką, Valvis Bėjus inkorporuotas į jos sudėtį, tačiau prasidėjus Namibijos nepriklausomybės judėjimui, 1971 m. jo administravimas vėl sugrįžo Kapo kolonijai. Todėl kai 1990 m. Namibija iškovojo nepriklausomybę, Valvis Bėjus liko PAR sudėtyje. Tik po ketverių metų, 1994 m., PAR ir Namibijos sutartimi eksklavas buvo panaikintas, ir perduotas Namibijai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nuotraukų galerija 
* Savivaldybės svetainė
Giedrius Puodžiūnas

**Giedrius Puodžiūnas** (g. 1967 m. liepos 20 d. Panevėžyje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius.

## Biografija
1991 m. baigė Vilniaus Universiteto Istorijos fakultetą. 1993 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijos Rytų ir Vidurio Europos šalių skyriuje antruoju, pirmuoju sekretoriumi.

1995 m. stažavosi diplomatiniuose kursuose Vokietijos užsienio reikalų ministerijoje.

Nuo 1997 m. iki 2000 m. – Lietuvos ambasados Lenkijos Respublikoje pirmasis sekretorius, 2000–2001 m. – šios ambasados laikinasis reikalų patikėtinis.

2001–2006 m. – Užsienio reikalų ministerijos Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamento direktorius.

2006 - 2012 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Austrijos Respublikoje (nuo 2007 m. – taip pat Slovėnijos Respublikai, Slovakijos Respublikai, Kroatijos Respublikai ir Lichtenšteino Kunigaikštystei). Vėliau dirbo URM Informacijos ir viešųjų ryšių departamento direktoriumi.

2015 m. liepos 20 d. - Lietuvos ambasadorius Gruzijoje.

## Papildoma informacija
* Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi (1993 m.).
* Po Austrijos sprendimo paleisti į laisvę Sausio 13-osios byloje įtariamą buvusį KGB karininką, būrio „Alfa“ vadą M. Golovatovą, Prezidentės Dalios Grybauskaitės pavedimu URM buvo atšaukusi ambasadorių Austrijoje G.Puodžiūną konsultacijoms.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Diplomatas Giedrius Puodžiūnas su istoriko diplomu: be istorijos nesuvoktume dabarties

|-

|-

|-
Edminas Bagdonas

**Edminas Bagdonas** (1963 m. spalio 23 d. Kaune – 2021 m. gegužės 22 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, žvalgybininkas.

## Biografija
1986 m. baigė Kijevo universitetą. 1991–1992 m. atkuriamojo Seimo tarptautinių ryšių biuro referentas. 1992–1993 m. Seimo Tarpparlamentinių ryšių departamento direktorius.

1994–1997 m. LR ambasados Ukrainoje konsulas. 1997–1998 m. LR URM Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamento direktoriaus pavaduotojas, 1998–2001 m. direktorius. 2001–2004 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijoje, ambasadorius Serbijai ir Juodkalnijai, Šveicarijos Konfederacijai ir Maltos Respublikai.

2004 m. gegužės 20 d. suteiktas Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinis rangas. 2004 m. balandį – 2006 m. kovą prezidento Valdo Adamkaus patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas, Prezidento patarėjų grupės koordinatorius, Lietuvos ir Lenkijos Prezidentų konsultacinio komiteto vadovas.

2006 m. pagautas apgaulingai pirkęs būstą Turniškėse.

2006–2007 m. URM Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2007–2012 m. – nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijoje. Vėliau URM Rytų kaimynystės politikos departamento direktorius.

2014–2019 m. ambasadorius Izraelyje. 2019–2021 m. – ambasadorius Emyratuose.

## Įvertinimas
* 2003 m. Sausio 13-osios atminimo medalis
* 2003 m. „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoras
* Lenkijos, Latvijos, Estijos, Norvegijos, Graikijos, Belgijos, Ukrainos, Ispanijos ir Maltos ordino valstybiniai apdovanojimai 

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Erongo regionas

**Erongo regionas** () – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies vakarinėje dalyje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Svakopmundas. Plotas 63 720 km².

Regiono pavadinimas kilęs nuo Erongo kalno. Regionas skirstomas į 7-ias apygardas. Vakaruose Erongo regionas ribojasi su Atlanto vandenynu, šiaurėje – Kunenės, rytuose – Otdžozondžupos, pietryčiuose – Chomaso, pietuose – Hardapo regionais.

## Šaltiniai
Artūras Žurauskas

**Artūras Žurauskas** (g. 1961 m. rugpjūčio 20 d. Molėtuose) – teisininkas, diplomatas, Lietuvos ambasadorius Rumunijoje (nuo 2023 m. rugpjūčio mėn.).

## Biografija
1979–1984 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1987–1989 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijos aspirantas. 1991 m. birželio 20 d. SSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje (Rusija) apgynė disertaciją tema „Baudžiamojo procesinio sulaikymo institutas tolesnio tarybinės visuomenės demokratizavimo sąlygomis“, teisės mokslų kandidatas (socialinių mokslų daktaras).

1984–1987 m. Lietuvos TSR Vidaus reikalų ministerijos tardymo valdybos tardytojas, 1989–1990 m. SSRS vidaus reikalų ministerijos mokyklos Vilniaus fakulteto dėstytojas, 1990–1993 m. Lietuvos policijos akademijos dėstytojas.

1993–2000 m. LR URM užsienio reikalų ministerijos (LR URM) Konsulinio departamento (KD) direktoriaus pavaduotojas, 2000–2001 m. LR URM KD direktorius, 2001–2006 m. LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kinijos Liaudies Respublikoje, taip pat Korėjos Respublikai, Mongolijai ir Vietnamo Socialistinei Respublikai.

2006–2010 m. buvo LR nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Graikijos Respublikoje, taip pat Kipro Respublikai (nuo 2007 m.), Albanijos Respublikai (nuo 2008 m.) bei 2007–2008 m. Bulgarijos Respublikai.

2010–2012 m. buvo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius.

Nuo 2012 m. spalio mėn. iki 2013 m. rugsėjo mėn. – Lietuvos ambasadorius Azerbaidžane. Iš šių pareigų atsistatydino, 2013 m. liepos mėn. internete paviešinus slapta įrašytus jo bei ambasadoriaus Vengrijoje R.Juškos pokalbius su diplomatais bei verslininkais Vilniuje. Pokalbiuose diplomatai dalijosi asmeninėmis pastabomis apie Azerbaidžano ir Armėnijos santykius bei kitais klausimais. Atšauktas iš ambasadoriaus pareigų dirbo ambasadoriumi ypatingiems pavedimams URM.

Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. – Lietuvos ambasadorius Latvijoje. 
.

Moka anglų, rusų, lenkų kalbas.

Vedęs, turi dukrą.

## Apdovanojimai
* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius.

## Šaltiniai

|-

|-

|-

|-

|-
Renatas Norkus

**Renatas Norkus** (g. 1967 m. rugpjūčio 7 d. Plungėje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius Jungtinėje Karalystėje (nuo 2017 m. rugpjūčio mėn.).

## Biografija
1992 m. baigė Vilniaus Universiteto Teisės fakultetą. 1991 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijoje – buvo trečiuoju sekretoriumi URM Vidurio ir Rytų Europos skyriuje, antruoju sekretoriumi Europos ir Saugumo Bendradarbiavimo skyriuje.

1993-1994 m. mokėsi Tarptautinės saugumo politikos kursuose Ženevos Tarptautinių studijų institute Šveicarijoje, dirbo Romos Tarptautinių reikalų institute Italijoje.

Nuo 1994 m. iki 1997 m. vadovavo Krašto apsaugos ministerijos Politikos planavimo departamentui.

1998–1999 m. buvo URM Politikos departamento Amerikos šalių skyriaus vadovas, vėliau 2 metus dirbo Lietuvos misijoje prie NATO misijos vadovo pavaduotoju.

Nuo 2001 m. iki 2004 m. rugpjūčio dirbo Lietuvos ambasadoje Vašingtone ambasados vadovo pavaduotoju. 2004 m. rugpjūčio-lapkričio mėn. dirbo URM Saugumo politikos departamento direktoriaus pavaduotoju.

2004 – 2008 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijos sekretoriumi gynybos politikai ir tarptautiniams ryšiams.

2008 m. rugpjūčio mėn. paskirtas nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi prie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO), Tarptautinės atominės energijos agentūros, Visuotinio branduolinių bandymų uždraudimo organizacijos, Jungtinių Tautų pramonės vystymo organizacijos ir Jungtinių Tautų skyriaus Vienoje.

2012 m. sausio mėn. - 2014 m. gruodžio mėn. - Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Rusijos Federacijoje 

2015 - 2017 m. vadovavo URM Transatlantinio bendradarbiavimo ir saugumo politikos departamentui.

Nuo 2017 m. rugpjūčio 18 d. - Lietuvos ambasadorius Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos karalystėje bei Omano Sultonatui 

Moka anglų, rusų, italų bei prancūzų kalbas. 

2003 m. R.Norkus apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžiumi. Turi nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą.

## Nuorodos
* Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadoriui Rusijoje (www.president.lt inform.)
* Plėtojant santykius su Rusija, Lietuvai būtų neišmintinga žiūrėti vien į praeitį (interviu)

## Šaltiniai
Rokas Bernotas

**Rokas Bernotas** (g. 1952 m. rugpjūčio 2 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, ambasadorius, chemikas, politinis veikėjas, buvęs LR užsienio reikalų (LR URM) viceministras.

## Biografija
1970–1975 m. Vilniaus universiteto (VU) Chemijos fakultete baigė chemijos studijas, diplomuotas chemikas. 1985 m. Kauno Politechnikos institute apgynė organinės chemijos disertaciją, daktaras. 1992–1993 m. mokėsi Oksfordo universiteto Tarptautinių studijų programoje.

1975–1991 m. VU Chemijos fakulteto mokslinis bendradarbis, 1991–1992 m. LR URM Azijos, Afrikos ir Okeanijos skyriaus vedėjas, 1992–1993 m. LR užsienio reikalų viceministras, 1993–1995 m. LR URM Vakarų Europos skyriaus vedėjas, 1995–1997 m. Lietuvos ambasados Romoje (Italija) patarėjas, 1997–1998 m. LR URM sekretorius, 1998–1999 m. LR URM viceministras, 1999–2003 m. nuolatinis Lietuvos atstovas prie ET Strasbūre, Lietuvos atstovas ET Vystymo Banko valdyboje, 2003–2006 m. LR URM Daugiašalių santykių departamento direktorius.

2006–2010 m. – nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kinijos Liaudies Respublikoje, taip pat Korėjos Respublikai, Vietnamo Socialistinei Respublikai ir Mongolijai. 2010 m. lapkričio mėn. – 2014 m. gegužės mėn. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kazachstano Respublikoje.

Grįžęs buvo URM ambasadorius ypatingiems pavedimams. Nuo 2015 m. lapkričio 2 d. - Lietuvos ambasadorius Afganistanui.

## Apdovanojimai

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius;
* Komandoro kryžius „Už nuopelnus Lenkijai"..

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Vertimas (reikšmės)

**Vertimas** gali reikšti:

* Vertimas (kalba), kalbos (žodinės arba teksto) perteikimas iš vienos kalbos ar tarmės į kitą; tokios veiklos rezultatas 
* Vertimas (stilistika), satyros stilistinė priemonė, parodijuojant kieno nors pasisakymus, juos „išverčiant” 
* Vertimas (technika), vieno (pvz., fizikinio) dydžio pakeitimas kitu (pvz., metro – centimetrais ir pan.)
* Kompiliacija, kompiuterinės programos vertimas į lygiavertę programą arba į programavimo kalbą

## Taip pat skaitykite
* Vertimai, kaimai:
** Vertimai (Anykščiai), Anykščių rajone;
** Vertimai (Jurbarkas), Jurbarko rajone;
** Vertimai, Trakų rajone.
Kompiuterija

**Kompiuterija** gali reikšti:
* Informatika arba *kompiuterių mokslas* – mokslas bei technikos šaka, kuri nagrinėja informacijos apdorojimą, panaudojant kompiuterius;
* Kompiuterija PC-World – „Lietuvos ryto“ žurnalas informacinių technologijų tematika.
Administracinių nusižengimų teisė

**Administracinių nusižengimų teisė** – viešosios teisės pošakis, apimantis teisės principus bei teisės normas, įtvirtinančias administracinių nusižengimų veikas ir nustatančias teisinę atsakomybę už jų padarymą (t. y. teisinio poveikio priemones); sankcijų teisės sritis.

## Teisės šaltiniai
Pagrindinis teisės šaltinis daugelyje posovietinės erdvės valstybių - Administracinių teisės pažeidimų kodeksas (ATPK), kodifikuotas norminis teisės aktas, numatantis asmens teisinę atsakomybę už administracinius teisės pažeidimus, pvz., LTSR ATPK. Lietuvoje - LR administracinių nusižengimų kodeksas (nuo 2012 m.).

Vakarų Europoje atsakomybę įtvirtina atitinkami administracinės teisės norminiai aktai (įstatymai), be sankcijų teisės reguliuojantys materialinius teisinius santykius, t. y. įtvirtinantys materialinės teisės normas.

## Lietuvos administracinių nusižengimų teisė
Bilmos ergas

**Bilmos ergas** () – ergas (smėlio jūra) pietų centrinėje Sacharoje, Tenerės regione (Nigerio teritorija).

Karavanų iš senovinio Bornu į Fesaną maršrutai kirsdavo ergo kopas piečiau Bilmos kaip didžiausią kliūtį prieš pasiekiant Sahelį. Šie karavanai maršrutai praktiškai nenaudojama po 1820 m., tačiau mažo masto prekyba per Bilmos ergą vyksta toliau – iš Čado ežero regiono ir Termito kalnų.

Tradiciškai Bilmos ergą kirsdavo kasmetiniai tuaregų *Azalay* karavanai, gabenę druską ir datules iš Kaouaro regiono į Agadesą, kur jie sutikdavo karavanus, keliavusius transsachariniais maršrutais.
Šiandien šiuos maršrutus papildė sunkvežimių, keliaujančių per Tenerę į kopų šiaurę, eismas. Bilmos ergas tapo turistų traukos centru, kupranugariai trumpais maršrutais gabena turistus į ergo oazes.

## Nuorodos

* .
* Prof. Dr. R. Baumhauer  at The University of Trier’s Geography center  has produced a number of papers on the Geography and Paleogeography of the Erg of Bilma.
* Surviving the Sahara  : National Geographic, December 2002.
Socialistinis liaudies frontas

**Socialistinis liaudies frontas**, **SLF** – Lietuvos politinė asociacija (buvusi partija).

2009 m. gruodžio 19 d. Vilniuje įvyko jungiamasis partijos „Frontas" ir Lietuvos socialistų partijos suvažiavimas. Naujai įkurta partija pavadinta Socialistiniu liaudies frontu. Jungiamajame suvažiavime Vilniaus pedagoginio universiteto salėje dalyvavo 102 partijų skyrių delegatai. Už dviejų partijų jungimąsi balsavo 96 delegatai, 3 buvo prieš, 1 susilaikė. Lietuvos socialistų partijos lyderis Giedrius Petružis atsisakė kandidatuoti į sujungtos partijos pirmininko postą, atsisakymą motyvuodamas būtinybę užsiimti moksline veikla. Naujos partijos pirmininku buvo išrinktas partijos „Frontas" lyderis Algirdas Paleckis.

2016 m. partiją paliko ilgametis pirmininkas A. Paleckis, paskui ji likviduota, o 2017 m. gruodį pertvarkyta į asociaciją.

2018 m. nuo partijos atsiskyrė politinis judėjimas Socialistų partija.

## Ideologija

Partijos ideologija – socializmas. 2009 m. gruodžio 19 d. suvažiavime priimti Socialistinio liaudies fronto Statutas ir Partijos programa. Partijos Statute nurodyta, kad „Partija yra neatskiriamoji tarptautinio socialistinio judėjimo dalis. Ji aktyviai siekia Lietuvos ir kitų šalių tautų draugystės stiprinimo, kovoja už taikos išsaugojimą bei stiprinimą, palaiko ryšius su tarptautinėmis visuomeninėmis ir politinėmis organizacijomis, kurios laikosi demokratijos bei socialinio teisingumo principų“. Partijos tikslai: „demokratinio socializmo sukūrimas Lietuvoje; solidarios visuomenės, kurios nariai padeda vieni kitiems, stiprinimas“. Programoje pabrėžiama: 

## Struktūra

Aukščiausias partijos vadovaujantis organas – SLF Suvažiavimas. Suvažiavimas renka partijos Tarybą, kuri numato ir organizuoja partijos veiklą tarp suvažiavimų, priima sprendimus dėl koalicijų su kitomis partijomis sudarymo, tvirtina biudžetą, lėšų panaudojimo ataskaitą, rinkimų štabo vadovo kandidatūrą. Partijos vienasmenis valdymo organas – pirmininkas. Teritoriniai partijos padaliniai yra partijos skyriai ir grupės.

## Šaltiniai
Ūkinė bendrija

**Ūkinė bendrija** - įmonės forma; komercinės teisės subjektas. Lietuvoje veiklą reglamentuoja LR ūkinių bendrijų įstatymas (LR ŪBĮ).

## Tikroji ūkinė bendrija

**Tikroji ūkinė bendrija** (**TŪB**) - įmonės forma, kai visi įmonės dalyviai yra tikrieji nariai; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu. 

## Komandinė ūkinė bendrija

Komanditinė ūkinė bendrija (KŪB; *pasitikėjimo ūkinė bendrija*) - įmonės forma, kai bent vienas įmonės dalyvis yra tikrasis narys ir bent vienas (kitas) narys - komanditorius; ūkinė bendrija (jos porūšis). Kai prievolėms užtikrinti neužtenka bendrijos turto, bendrijos tikrieji nariai už bendrijos veiklos padarinius atsako solidariai visu savo turtu, komanditoriai - savo įnašu.

## Vokietija
Ūkinė bendrija () Vokietijoje yra įmonė, užsiimanti verslu () ir dėl to laikoma verslininku (*Kaufmann*) teisine prasme (konkrečiai tą nustato Vokietijos komercinis kodeksas, *HGB*).
Akelis

**Akelis** − lietuviška vyriškos giminės pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Akelienė (ištekėjusi moteris) ir Akelytė (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

* Arvydas Akelis, architektas 
* Jonas Akelis (g. 1972 m.), auditorius, „Ernst & Young Baltic" vadovas
* Kazimieras Akelis, pedagogas, Simno gimnazijos direktorius
* Klaidas Akelis, muzikantas, „Ruination“ narys (gitara) 
* Vincas Akelis, leidėjas. 
* Edmundas Akelis, Lietuvos pasipriešinimo okupacijos režimams veikėjas.  Gimė 1910 m. Garliavoje, Kauno r.   1928 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją. 1930 m. baigęs Kauno karo mokyklą tarnavo 9 pėstininkų Vytenio pulke Marijampolėje, vėliau karo policijoje Kaune. Nuo 1934 m. dirbo Vidaus reikalų ministerijos savivaldybių departamente. 1939 m. mobilizuotas. 1941-1944 m. dalyvavo Lietuvių fronto nelegalioje veikloje. 1944 m. pasitraukė į R. Prūsiją. Vėliau Vokietijoje pateko į belaisvių stovyklą (JAV okup. zonoje). 1945 m. grįžęs į Lietuvą, įsitraukė į Lietuvos pasipriešinimo sovietų okupacijai V. Selioko grupę, 1947 m. tapo Bendro dem. Pasipriešinimo sąjūdžio prezidiumo nariu, jo Karinio sk. vadovu (slap. Aklys).1947 m. NKVD suimtas,1948 m. Ypatingojo pasitarimo Maskvoje nuteistas 25 metams. Kalėjo Magadano sr. lageriuose. Mirė Kolymos šachtose apsinuodijęs vario dulkėmis.  Mirė 1950 m. Magadano sr. 2017m. atidengtas paminklas Kauno Aukštųjų Šančių karių kapinėse.
* Algimantas Edmundas Akelis, Lietuvos respublikos elektros ir elektronikos inžinerijos mokslų daktaras.1970 m. birželio 26 d. apgynė Lietuvos respublikos elektros ir elektronikos inžinerijos mokslų daktaro disertaciją „Požymių išskyrimo patikimumo tyrimas rašytinių ženklų automatiniame atpažinime“. Disertaciją apgynė mokslų įstaigoje: Kauno politechnikos institutas.
Dykumos lakas

**Dykumos lakas** () – tamsi danga, aptinkama ant atvirų akmenų paviršių sausringame klimate.

## Susidarymas
Dykumų lakas susidaro tik ant fiziškai stabilių akmenų paviršių, kurių nelyja ir kurių nebrūžina vėjo nešamos smiltys. Laką daugiausia sudaro molio dalelės bei geležies ir mangano oksidai. Jame būna ir daugelio kitų elementų žymių, taip pat praktiškai visada šiek tiek organinių junginių. Lako spalva kinta nuo rudos iki juodos.

## Sudėtis
Pradžioje buvo manoma, kad laką sudaro medžiagos, išeinančios iš akmens, kurį lakas dengia, gilumos. Mikroskopiniai ir mikrocheminiai tyrimai parodė, kad didžiąją dalį lako sudaro molis, kuris gali atkeliauti tik nešamas vėjo. Nusėdusios molio dalelės toliau veikia kaip substratas, gaudantis kitas medžiagas, su kuriomis chemiškai reaguoja, kai akmenys vidurdienį kaitinami dykumos saulės smarkiai įkaista. Lako formavimąsi veikia ir susidaranti rasa.

Kita svarbi dykumos lako savybė yra neįprastai didelis kiekis mangano. Žemės plutoje manganas yra santykinai retas, sudaro tik 0,12 % jos masės. O dykumos lake jo būna 50-60 kartų daugiau. Šis ryškus mangano kiekio gausėjimas, manoma, sukeliamas biocheminių procesų, nes nemažai bakterijų naudoja manganą.

Nors dykumos lake yra didelė geležies ir mangano koncentracija, panaudoti šių junginių nėra kaip. Indėnai anksčiau ant tokių paviršių, nugramdydami dykumų laką ir atidengdami šviesesnę uolieną, piešdavo petroglifus.

Dykumos lakas dažnai apsunkina akmenį sudarančių uolienų identifikaciją. Skirtingos uolienos nevienodai efektyviai pasidengia dykumos laku. Kalkakmeniai, pvz., paprastai lako neturi, nes jie pernelyg tirpūs vandenyje, tad jų paviršius nepakankamai ilgaamžis. O blizgus juodas lakas ant bazalto, kvarcitų ir metamorfuotų skalūnų susidaro dėl šių uolienų atsparumo dūlėjimui.

## Nuorodos

* http://minerals.caltech.edu/FILES/VARNISH/ Desert Varnish
* Rock Varnish (desert varnish): An Internet Primer for Rock Art Research  by Ronald I. Dorn, Professor of Geography Arizona State University
* DESERT VARNISH (rock varnish)  
* New Way Suggested to Search for Life on Mars – Space.com
* Researcher: Mars rock varnish hints of life July 2, 2001 By Richard Stenger CNN 
* Rock Varnish As A Habitat For Extant Life On Mars
* The Bibliography of Aeolian Research
Jonas Akelis

**Jonas Akelis** (g. 1972 m. lapkričio 10 d. Vilniuje) – auditorius, finansų vadybininkas, „Ernst & Young Baltic“ vadovas.

## Biografija
1990–1995 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete studijavo ekonomiką, diplomuotas ekonomistas. 1995–2001 m. licencijuotas auditorius (*Association of Chartered Certified Accountants*, Didžioji Britanija). Baigė įvairius kursus bei programas Baltijos, Skandinavijos šalyse, Nyderlanduose, D. Britanijoje, JAV.

Nuo 1992 m. UAB „Arthur Andersen“ auditoriaus asistentas, partneris, nuo 2002 m. UAB „Ernst & Young Baltic" prezidentas, audito partneris, Audito skyriaus vadovas Baltijos šalyse (įmonių grupės metinė apyvarta ~170 mln. Lt, 2009 m.), Lietuvos auditorių rūmų prezidiumo narys, tarptautinės licencijuotų auditorių asociacijos („Association of Chartered Certified Accountants") narys.

Žmona Irena.
Tabernaso dykuma

**Tabernaso dykuma** () – dykuma Ispanijoje, Almerijos provincijoje, 30 km į šiaurę nuo provincijos sostinės Almerijos, Tabernaso municipalitete. Ji yra saugoma teritorija (apie 280 km²).

## Klimatas

Tabernaso dykuma yra tarp *Sierra de los Filabres* šiaurėje ir *Sierra de Alhamilla* kalnų pietuose ir pietryčiuose. Pastarieji kalnai atitveria drėgnus Viduržemio jūros vėjus, tad rajonas gauna mažai kritulių (240 mm per metus). Vidutinė metų temperatūra – 18 °C. Dykumos regionas turi vieną didžiausių saulėtų valandų skaičių – apie 3000 val. Dėl viso to susidarė sausas klimatas, dėl kurio ir atsirado tikra dykuma. Sąlygas dar apsunkino ir susidarantys fenai. Vasarą temperatūra siekia +45 °C, naktį žiemą krenta iki 0 °C.

Dėl didelio saulėtumo Tabernaso dykumoje 1979 m. buvo įkurtas stambiausias Europoje centras saulės energijos panaudojimo technologijoms tyrinėti, kurti ir išbandyti.

## Geologija ir biologija
Tabernaso dykumoje lietaus būna nedaug, o tas, kuris būna, būna dažniausiai liūtinis. Gruntas, sudarytas iš mergelio ir smiltainių, turintis mažai augalų, nesugeba sulaikyti drėgmės. Smarkus lietus sukelia eroziją, dėl ko susidarė Tabernasui būdingas uolėtas kraštovaizdis. Vandens srautai sudaro griovas *arroyo*, kuriose auga reti augalai, gyvena tokie gyvūnai kaip čiurliai, ežiai, kuosos, musinukės *Monticola solitarius*, storkulniai, kikiliai *Rhodopechys githaginea*, kuoduotieji vieversiai.

## Kinas
Tabernaso dykuma primena kai kurias JAV Tolimųjų Vakarų dykumas, todėl maždaug nuo 1950 m. joje filmuodavo nemažai *spaghetti* vesternų. Tam buvo įkurtos trys kino studijos *Texas Hollywood*, *Mini Hollywood* ir *Western Leone*. Dėl panašumo į Šiaurės Afrikos, Arabijos dykumas bei mėnulio kraštovaizdį, Tabernase filmuoja ir kitokius filmus.
Artūras Šumskas

**Artūras Šumskas** (g. 1954 m. rugpjūčio 6 d. Anykščių rajonas) – teisininkas, teisėjas, Vilniaus apygardos teismo pirmininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo ir Lietuvos apeliacinio teismų teisėjas.

## Biografija
1972 m. baigė Anykščių rajono Kavarsko vidurinę mokyklą, iki 1974 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1974–1979 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1979 m. rugpjūčio mėn. iki 1988 m. Kauno miesto bei Kauno rajono apylinkės teismų, 1988 m. gruodžio mėn. iki 1995 m. sausio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, 1995 m. balandžio mėn. iki 1999 m. spalio mėn. Vilniaus apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus, nuo 1999 m. spalio mėn. Vilniaus apygardos teismo pirmininkas.

Knygos iš baudžiamojo proceso srities autorius; aptarė praktinio teismų darbo klausimus, iškylančius rengiantis bylą nagrinėti teisme, vykstant teisiamajam posėdžiui, taip pat surašant nuosprendžius ir užtikrinant jų vykdymą.

Žmona Laimutė (g. 1957 m.), gydytoja. Sūnus Tomas (g. 1985 m.), dukra Ieva (g. 1987 m.).

Moka rusų kalbą.

## Bibliografija

* Baudžiamųjų bylų nagrinėjimas teisme. 2000, 520 p., Justitia

## Šaltiniai
Šumskas (reikšmės)

**Šumskas** gali reikšti:

* Šumskas – miestelis Vilniaus rajone, į rytus nuo Vilniaus, prie pat sienos su Baltarusija

## Pavardės

* Artūras Šumskas (g. 1954 m.) – teisėjas, Vilniaus apygardos teismo pirmininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo ir Lietuvos apeliacinio teismų teisėjas
* Tadas Šumskas (g. 1954 m.) – dirigentas ir pedagogas

## Panašūs

* Šumskis
Žau nacionalinis parkas

**Žau nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas Brazilijoje, Amazonės valstijoje. Ketvirtas pagal plotą šalyje ir trečias pagal plotą tropinių miškų parkas pasaulyje. Užima 23 377 km² teritoriją. Priklauso Brazilijos aplinkos ministerijai pavaldžiam ICMBio institutui.

Parko paskirtis – saugoti unikalią Amazonijos džiunglių ekosistemą. Prateka Negras ir jo intakai Žau, Uninis, Karabinanis. Parko teritorijoje yra didžiausias Amazonijos ežeras Amananas.

Būdinga augalija: brazilinė bertoletija, sparenis, beždžionpupė, kvaruba, virolė, kulkmedis, gausu lianų. Šiaurės rytinė parko dalis yra kiek aukščiau, ten auga sorvaras, įvairūs krūmynai. Žau ir Karabinanio upių pakrantėse gausu palmių (kopūstpalmė, mauricija ir kt.). Iš gyvūnų parke sutinkami jaguarai, pumos, ocelotai, jaguarundžiai, dėmėtosios katės, upėse gyvena lamantinai, brazilinės ūdros, upiniai delfinai, arapaimos, ciklės, kolosomos. Gausu beždžionių, kaimanų, gyvačių, vėžlių, įvairių paukščių.

Parką patogiausia lankyti plaukiojant upėmis. Geriausias lankymo laikotarpis – liepa-lapkritis. Vėliau prasideda lietingasis laikotarpis. Pasiekiamas iš Manauso plaukiant Negro upe iki Novo Airano. Ten persėdama į kitą laivą ir plaukiama Žau upe iki parko pradžios. Parke yra lankytojų centras, pora prieplaukų.

Žau nacionalinis parkas dėl savo ekologinės svarbos 2000 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (2003 m. į pasaulio paveldo objektą įtraukta dar keletas aplinkinių saugomų teritorijų).


Jau National Park.jpg|Žaros virš vandenų. Žau nacionalinis parkas
Floresta Alagada - Parque Nacional do Jaú.jpg|Potvynio užlietos džiunglės
Amanhecer no Amazonas II.jpg|Rytas Amazonijoje
Vitórias-Régia.jpg|Viktorijos lapai parko upėje


## Šaltiniai
Vidmantas Egidijus Kurapka

**Vidmantas Egidijus Kurapka** – teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas (trasologas), Mykolo Romerio universiteto (MRU) prorektorius, profesorius.

## Biografija

1975 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1988 m. balandžio 19 d. TSRS Sąjunginiame teismo ekspertizių mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją tema „Trasologinis apsaugos įtaisų tyrimas”, teisės mokslų kandidatas (1993 m. nostrifikuotas socialinių mokslų teisės krypties daktaro laipsniu).

Nuo 1975 m. Lietuvos TSR teisingumo ministerijos Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis (pagal paskyrimą), 1979 m. išrinktas į vyresniojo mokslinio bendradarbio pareigas, nuo 1980 m. iki 1990 m. Instituto Trasologinių ir balistinių ekspertizių laboratorijos vedėjas, 1990 m. rugpjūčio 18 d. perkėlimo tvarka paskirtas Lietuvos policijos akademijos (LPA) Baudžiamojo proceso ir kriminalistikos katedros viršininku, nuo 1991 m. Kriminalistikos katedros vedėjas, nuo 1994 m. LPA (dabar– MRU) mokslo prorektorius. Nuo 1991 m. docentas, nuo 2001 m. MRU profesorius.

Nuo 1990/1991 m. m. dėsto kriminalistiką ir ekspertologijos problemas bakalauro ir magistro studentams, yra daugelio doktorantūros komitetų narys. Parengė per 100 mokslinių ir metodinių darbų (2 vadovėlius, 6 mokymo programas, per 40 publikacijų išspausdinta užsienyje etc.). Parengė daug daiktinių įrodymų, trasologinio tyrimo metodikų, įdiegtų į teisėsaugos įstaigų praktiką. Skaito pranešimus tarptautinėse mokslinėse konferencijose, buvo jų programų komiteto nariu. Nuo 2002 m. Lietuvos aukštųjų mokyklų bendrųjų vadovėlių leidybos komisijos prie Lietuvos mokslo tarybos pirmininkas, nuo 2006 m. valstybinių mokslo premijų komisijos narys.

1997–2001 m. Valstybinio mokslo ir studijų fondo remiamos Mokslo programos „Nusikalstamumas ir kriminalinė justicija” Tarybos pirmininkas, 2001–2004 m. – Mokslo programos „Nusikalstamumo Lietuvoje dinamika, prognozė, kontrolės kryptys ir šiuolaikinė kriminalistikos koncepcija” Tarybos pirmininkas; 1998–2001 m. TEMPUS PHARE projekto „Valstybės pareigūnų rengimas teisinės sistemos reformai” (JEP-IB-13053-98) kontraktorius ir koordinatorius.

Nuo 1998 m. iki 2004 m. Lietuvos teisininkų draugijos (LTD) valdybos pirmininkas, nuo 2004 m. LTD vicepirmininkas, nuo 1998 m. Lietuvos gyventojų patarėjų sąjungos prezidentas, nuo 1999 m. Lietuvos žemaičių kultūros ir akademinio jaunimo rėmimo fondo valdybos narys. Tarptautinės identifikacijos asociacijos (JAV) tikrasis narys.

## Šaltiniai
Kurapka (reikšmės)

**Kurapka** gali reikšti:

*Kurapka, fazaninių šeimos vištinis paukštis. 

## Pavardė
*Vidmantas Egidijus Kurapka, teisėtyrininkas kriminalistas (trasologas), MRU profesorius
Indoiranėnų kalbos

**Indoiranėnų kalbos** – indoeuropiečių kalbų atšaka, apimanti rytines indoeuropiečių kalbas. Kartais šios kalbos įvardijamos **arijų kalbomis**. Indoiranėnų prokalbė susidarė 3 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje ir siejama su Andronovo kultūra.

Indoiranėnų kalbų šaka turi daugiausiai kalbėtojų tarp visų kitų indoeuropiečių kalbų šakų. Jai priklausančios kalbos paplitusios nuo pietvakarių Europos (romų kalba) iki vakarų Kinijos (sarikolių kalba), tačiau daugiausia vartojamos Irano kalnyne ir Indijos subkontinente. Senovėje indoiranėnų kalbų arealas buvo kur kas didesnis: jomis kalbantys skitai užėmė didelius vidurio ir rytų Europos stepių plotus.

Indoiranėnų grupei priklauso tokios senovinės kalbos kaip sanskritas, avestos kalba, senovės persų kalba, taip pat rasta nežinomos indoiranėniškos kalbos užrašų šiaurės Mesopotamijoje.

Indoiranėnų kalbos skirstomos į 3 grupes:
* Indoarijų kalbos
* Iranėnų kalbos
* Nuristano kalbos
Karakorumas

**Karakorumas** (, , ) – kalnų sistema Centrinėje Azijoje; Indijoje (Ladakas), Pakistane (Baltistanas) ir Kinijoje (Sindziangas). Tai viena aukščiausių pasaulyje kalnų sistemų. Driekiasi tarp Pamyro ir Kunluno šiaurėje bei Himalajų ir Handisšano pietuose. Iš pietų ir rytų juos riboja Indas bei jo intakas Šijokas, vakaruose – Gilgitas ir jo intakas Iškumanas. Ilgis beveik 500 km, su rytiniu tęsiniu – Čangčemo ir Pangongo kalnagūbriais – 800 km. Vidurinis kalnų aukštis – 6000 m. Aukščiausia viršūnė – Čogoris (8611 m), dar keletas viršūnių taip pat viršija 8000 m (Gašerbrumas I, Faičankangris, Gašerbrumas II) ir daugiau kaip 100 viršūnių virš 7000 metrų.

Kalnai susidarė alpinės kalnodaros metu. Karakorumas – antiklinorijus, susidaręs mezozojuje, pakartotinai iškilęs neogene ir kvartere, paveiktas pleistoceno ledynų.

Būdingi uolingi lūžiai, statūs akmeningi šlaitai, gausu nuobirynų. Klimatas ryškiai kontinentinis, rūstus. Kritulių nuo 100 iki 500 mm per metus. Ledynai dengia 16 300 km², didžiausi – Siačeno (75 km), Baltoro, Hisparo, Biafo, Rimo. Šiauriniuose šlaituose – kalnų dykumos ir stepės, pietiniuose (veikiamuose musonų) – pušų ir himalajinių kedrų miškai (iki 3000–3500 m aukščio), gluosnių, topolių sąžalynai (slėniuose), stepės, pievos (aukštikalnėse). Iki 4000 m aukščio auginami miežiai, žemutinėse pašlaitėse – vynuogynai.

Per Karakorumo vakarinę dalį, Hunzos slėniu ir Chundžerabo perėja, eina automobilių kelias (Karakorumo plentas), jungiantis Indo slėnį su Kašgaro įduba, per rytinę dalį, per Karakorumo perėją, – kelias iš Indo slėnio į Jarkando slėnį.

Kalnyno pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia 'juodas žvyras' (taip vadinta Karakorumo perėja). Indų literatūroje minimi Krišnagirio pavadinimu ( 'juodieji kalnai').

Kalnų papėdėse gyvena daug įvairių savitų tautų: šinai, ladakiai, vachanai, burušai, puštūnai, uigūrai ir kt.

## Šaltiniai
Neretos

**Neretos** (arba ***Nereta***; ) – gyvenvietė pietų Latvijoje, Sėlijoje, Aizkrauklės savivaldybėje, 53 km nuo Jėkabpilio, 4 km nuo Lietuvos sienos. Per Neretą teka Nemunėlio intakas Susėja.

Yra vidurinė mokykla, kultūros namai, liuteronų ir katalikų bažnyčios. Netoliese yra Janio Jaunsudrabinio gimtinė-muziejus, Neretos hidroelektrinė.

## Istorija

Neretos (kaip *Nirica*) rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1298 m. Miesto statusą įgavo 1672 m. Neretose 1709–1711 m. siautė maro epidemija, liko tik keli gyventojai. 1950–1990 m. turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą.

Iki 1946 m. Neretose veikė lietuvių septynmetė mokykla (50–90 mokinių). 1979 m. Neretų senbuvių šnektą tyrė Kazimieras Garšva. 1925 m. Neretose gyveno 466, 1989 m. – 156, 2000 m. – 50 lietuvių.

## Šaltiniai
Skirgailė Žalimienė

**Skirgailė Žalimienė** (g. 1972 m. Vilniuje) – Lietuvos teisininkė.

Teisėtyrininkė europeistė, Vilniaus universiteto Teisės fakulteto profesorė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) pirmininkė.

## Mokslai
1991–1996 m. studijavo VU Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją. Baltijos šalių ES teisės studijų centro () tyrinėtoja, Vokietijos Makso Planko instituto stažuotoja. 2001 m. balandžio 12 d. VU apgynė disertaciją „Įsisteigimo teisė pagal Europos Bendrijos teisę“ (darbo vadovas prof. Vilenas Vadapalas), socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė. Viena pirmųjų disertacijų, parašytų ir apgintų Lietuvoje ES teisės tema.

Nuo 1998 m. vasario VU Teisės fakulteto asistentė, nuo 2002 m. rugsėjo lektorė, nuo 2002 m. lapkričio docentė, dabar – profesorė.

Monografijos autorė, 2 monografijų ir 1 vadovėlio bendraautorė (sritys – ES teisė ir tarptautinė viešoji teisė).

## Karjera
### Valdininkė
Nuo 1997 m. gegužės Teisės biuro prie LR Europos reikalų ministerijos, vėliau – Lietuvos vyriausybės Europos teisės departamento, po to – Europos teisės departamento prie teisingumo ministerijos vyr. specialistė, 2002–2004 m. šio deptartamento ES materialinės teisės skyriaus vedėja, o 2004–2008 m. – gen. direktoriaus pavaduotoja.

### Teisėja
2008 m. kandidatė į Lietuvos aukščiausiojo teismo teisėjas. 2008 m. rugpjūtį Valdas Adamkus paskyrė teisėja į LVAT. 2019–2022 m. LVAT pirmininko pavaduotoja. Nuo 2022 m. liepos LVAT pirmininkė.

2009–2014 m. Teisėjų garbės teismo narė. 2014–2017 m., 2020–2022 m. Teisėjų atrankos komisijos narė (viena iš 3 teisėjų atstovų komisijoje).

## Bibliografija
* Europos Sąjunga // Tarptautinės organizacijos (bendraautorė), 2001. Justitia
* Laisvas asmenų judėjimas pagal Europos Bendrijos teisę: įsisteigimo teisė. Vilnius: Rosma, 2002.
* Diplomatinė teisė (bendraautorė). 2003, Teisinės informacijos centras.
* Lietuvos teisės pagrindai (bendraautorė). 2004, 576 p., Justitia.

## Šaltiniai
Atlanto miškai

**Atlanto miškai** () – tropinių ir subtropinių miškų, mangrovių bei savanų ekoregionas Pietų Amerikos rytuose, Atlanto vandenyno pakrantėje. Driekiasi pagal Brazilijos Šiaurės Rio Grandės ir Pietų Rio Grandės valstijų pakrantę, einant gilyn į žemyną siekia Argentinos Misioneso provinciją bei rytų Paragvajų (Paranenją).

## Geografija

Atlanto miškai aptinkami trylikoje Brazilijos valstijų, Argentinoje ir Paragvajuje. Nuo pakrantės miškai nutolę nuo keliasdešimties iki kelių šimtų kilometrų. Šiaurėje siekia 24° platumą dėl pasatų vėjų nešamų drėgnųjų oro masių. Atlanto miško vietoje įsikūrę du didžiausi Brazilijos miestai: San Paulas ir Rio de Žaneiras.

## Tipai

Atlanto miškų ekoregionas sudarytas iš keleto smulkesnių bioregionų:
* Restingos – žemumų miškai, įsitvirtinę ant pakrančių kopų;
* Visžaliai drėgnieji Atlanto pakrančių miškai;
* Vidiniai, dalinai lapus metantys Atlanto miškai;
* Drėgnieji kalnų miškai, būdingi Sera do Maro kalnagūbryje. Ten gausu araukarijų, lauramedžių, mirtų;
* Kalnų savanų krūmynai.

## Istorija

Iki kolonizacijos pradžios miškai užėmė apie 1,23 mln. km² plotą, vėliau pradėti naikinti plečiant cukranendrių plantacijas, žemės ūkio plotus, miestus, kertant medžius medienai. Šiuo metu Atlanto miškai sumažėję iki 100 000 km², didžioji dalis stipriai fragmentuota (mažesni nei pusė km² plotai). Nykimas išlikęs iki šių dienų, 2000-2008 metais iš viso buvo iškirsta beveik 2800 km² miško.

## Biologinė įvairovė

Atlanto miškai pasižymi unikalia gyvūnija ir augalija. Čia aptinkama apie 20 000 augalų, 261 žinduolių, 688 paukščių, 200 roplių, 280 varliagyvių rūšių. Nemaža dalis yra endeminės. Dėl miško nykimo ir didelio fragmentiškumo, apie 3000 augalų, 35 žinduolių, 104 paukščių rūšys yra tapę nykstančiomis.

## Apsauga

Šiuo metu į saugomas teritorijas patenka apie 23 800 km² arba beveik ketvirtadalis esamų Atlanto miškų, vykdomas atželdinimas. Dėl savo išskirtinės biologinės įvairovės 1999 m. Brazilijos Bahijos ir Espirito Santo valstijose esančios septynios Atlanto miškų saugomos teritorijos (iš viso 112 000 ha) bei 25 teritorijos San Paulo ir Parano valstijose (Sera do Maro regionas, 470 000 ha) buvo įtrauktos į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

## Šaltiniai
Renatas Juška

**Renatas Juška** (1972 m. kovo 21 d. Kaune – 2019 m. rugsėjo 4 d.) – lietuvių diplomatas, LR nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras (2009). Palaidotas Kauno raj. Tabariškių kapinėse.

## Biografija
1990–1996 m. mokėsi VDU Humanitarinių mokslų fakultete, istorijos magistras.
1995–1996 m. – Užsienio reikalų ministerijos Amerikos šalių skyriaus trečiasis sekretorius, 1996–1997 m. – NVS šalių skyriaus antrasis sekretorius.

1997–2000 m. Lietuvos nuolatinės atstovybės prie tarptautinių organizacijų Vienoje pirmasis sekretorius, 2000–2003 m. – Lietuvos ambasados Baltarusijos Respublikoje patarėjas.

2003–2006 m. URM Užsienio politikos analizės ir planavimo departamento patarėjas, 2006–2009 m. – URM Vystomojo bendradarbiavimo ir paramos demokratijai departamento direktorius.

2009 m. birželio mėn. – 2013 m. rugsėjo mėn. – Lietuvos ambasadorius Vengrijos Respublikoje. Iš šių pareigų atleistas, internete paviešinus slapta įrašytus jo bei ambasadoriaus Azerbaidžiane A. Žurausko pokalbius su diplomatais ir verslininkais Vilniuje. Pokalbiuose buvo dalijamasi asmeninėmis pastabomis apie Azerbaidžano ir Armėnijos santykius, premjero A. Butkevičiaus vizito į Sankt Peterburgą detalėmis bei kitais klausimais.

Nuo 2014 m. buvo Europos parlamento nario Petro Auštrevičiaus patarėjas Briuselyje.

## Šaltiniai

|-
Akonos dykuma

**Akonos dykuma** () – pusdykuminis rajonas Toskanoje (Italija), *Crete senesi* vadinamo regiono centre. Akonai būdinga *calanque* tipo slėniai, kupolo formos dariniai, vietinių gyventojų dėl šviesumo vadinami .

Per metus kritulių iškrenta ne daugiau 600 mm, todėl užsiimant žemės ūkiu reikia naudoti dideles drėkinimo (irigacijos) sistemas.

Dykumos teritorijoje yra viduramžių abatija *Monte Oliveto Maggiore*.
Darius Pranckevičius

**Darius Pranckevičius** (1967 m. gegužės 2 d. Vilniuje – 2019 m. rugpjūčio 9 d. ten pat) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadrius Turkijoje bei Kanadoje.

## Biografija
1985–1992 m. studijavo Vilniaus Universiteto Ekonomikos fakultete, gamybos valdymo ir ekonomikos specialybėje. 1992 m. stažavosi Diplomatų mokymo programoje Stenfordo Universitete, Hoover Institute (JAV).

1991–1993 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Spaudos ir informacijos skyriaus pirmasis sekretorius, Europos integracijos skyriaus pirmasis sekretorius, Ekonominių santykių departamento pirmasis sekretorius.

1993–1997 m. dirbo Lietuvos Respublikos ambasadoje JAV, pirmasis sekretorius (ekonomikai). 1997–2000 m. URM Europos integracijos departamento Ekonominio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 2000–2004 m. Lietuvos Respublikos ambasados Nyderlandų Karalystėje laikinasis reikalų patikėtinis, 2001–2004 m. – kartu ir nuolatinis atstovas prie cheminio ginklo uždraudimo organizacijos (Haga).

2004 m. URM Informacijos departamento direktorius, 2004–2007 m. LR Vyriausybės Kanceliarijos Užsienio politikos skyriaus vedėjas.

2007–2010 m. Lietuvos Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Turkijoje (2008–2010 m. – kartu nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Irano Islamo Respublikai). Dirbo Briuselyje, buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams - Lietuvos nuolatinio atstovo ES pavaduotojas, dirbo ES Politinio saugumo komitete. Vėliau vadovavo Užsienio reikalų ministerijos Politikos planavimo departamentui. 

2017 - 2019 m. buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kanadoje. Grįžęs iš Kanados iki mirties buvo URM ambasadorius ypatingiems pavedimams.

Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi (2004 m.), Leopoldo II Komandoro kryžius (Belgija, 2005).

## Nuorodos
* Ambasadorių portretai. D. Pranckevičius: pirmininkavimas į Lietuvą atneš daugiau Europos, į Europą – daugiau Lietuvos

## Šaltiniai

                 

|-

|-
Andrius Namavičius

**Andrius Namavičius** (g. 1968 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – teisininkas, diplomatas, ambasadorius.

## Biografija
Tėvas Zenonas Namavičius, teisininkas, VU docentas, teisės istorikas, LR KT teisėjas (2002-2011), buvęs diplomatas. Brolis Justas (g. 1978 m.), Vokietijos teisininkas, Bonos universiteto darbuotojas.

1991 m. Socialinių studijų universitete – (LUISS) Europos teisės studijos (Roma, Italija). 1993 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją. Specializacija – tarptautinė teisė. 1994 m. stažuotė J. C. Maršalo saugumo studijų ir gynybos ekonomikos koledže Saugumo politikos studijų centre Garmisch–Partenkirchene (Vokietija).

1992–1995 m. LR užsienio reikalų ministerijos Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento Tarptautinių organizacijų skyriaus antrasis sekretorius, pirmasis sekretorius, 1995–1998 m. LR Nuolatinės atstovybės prie Europos Tarybos pirmasis sekretorius, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 1998–2001 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento pirmasis sekretorius, Tarptautinių sutarčių poskyrio vedėjas, 2001–2004 m. LR nuolatinės misijos Jungtinėse Tautose patarėjas, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 2004–2010 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius.

Nuo 2010 m. vasario mėn. - 2014 m. birželio mėn. buvo Lietuvos ambasadorius Norvegijos Karalystėje.

Iki 2021 m. A. Namavičius vadovavo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentui.

Nuo 2021 m. Lietuvos ambasadorius prie Europos Tarybos (Strasbūras, Prancūzija).

Moka anglų, prancūzų, rusų kalbas.

Susituokęs, turi sūnų.

## Šaltiniai

|-
Pamestas procesas

**Pamestas procesas** – toks kompiuterinis procesas, kurio tėvinis procesas ar ryšis su juo yra nelauktai nutraukiamas.

Paprastai pamestu procesu tampa vaikinis procesas, tačiau įmanomas ir serverinis pamestas procesas, staiga nutrūkus tinklo ryšiui ar kliento procesui.

Pamestasis procesas švaisto serverio resursus ir gali potencialiai sukelti įvairias problemas. Egzistuoja keli jų sprendimo būdai:
# Dažniausiai naudojama technika yra pašalinimas () – šiuo atveju pamestasis procesas priverstinai sustabdomas.
# Reinkarnacija () yra technika, kada sistema bando atstatyti tėvinius procesus į būseną, buvusią prieš jos nutraukimą, arba bando rasti kitus tėvinius procesus.
# Galiojimo laiko pasibaigimo () atveju kiekvienam procesui išskiriamas tam tikras laiko tarpas, per kurį jis turi spėti atlikti visus darbus arba pratęsti galiojimą laiką, kitu atveju, pasibaigus laikui, procesas priverstinai nutraukiamas.

Unix-like operacinėje sistemoje kiekvienas pamestasis procesas tuoj pat yra pasisavinamas specialaus pirminio paleidimo () sistemos proceso. Ši operacija vadinama pirmumo pertvarkymu () ir įvyksta automatiškai. Tačiau, net jei techniškai procesas turi tėvinį pirminio paleidimo procesą, jis vis tiek vadinamas pamestu procesu nuo tada, kai jį sukūręs procesas nebeegzistuoja.
Ventifaktas

**Ventifaktas** () – akmuo ar uola, kurio paviršius nugraužtas, nutrintas ar nublizgintas vėjo nešamų smilčių ar ledo kristalų.
Ventifaktai paprastai aptinkami dykuminėse vietovėse, kur:
* nėra augalijos ar jos labai mažai, todėl ji nestabdo vėjo ir vėjo pernešamų kietų dalelių,
* kur dažnai pučia smarkūs vėjai,
* kur yra nuolatinė smėlio atsarga.

Ventifaktai gali būti nudilinti taip, kad tampa akį traukiančiomis skulptūromis. Palyginus aukšti, izoliuoti uoliniai kyšuliai, kuriuos nuolat dilina vėjo šokdinamos (saltacija) smiltys, palaipsniui tampa grybo formos figūromis. Jos formuojasi todėl, kad ir stiprus vėjas negali sunkių smėlio dalelių išlaikyti ore, ir jos šokinėja žemės paviršiumi, retai pašokdamnos aukščiau kaip metras. Taip apatinė dalis nudilinama, o aukščiau esanti ir mažiau dilinama dalis tampa „grybo“ „kepure“.

Pavieniai akmenys, pavyzdžiui, sudarantys dykumos grindinį, dažnai turi griovėtą, nuėsdintą ar nuglotnintą paviršių, kur vėjo genamos dalelės lėta dilina uolieną.

Jei senoviniai ventifackai išliko toje vietoje, kur susidarė, jie rodo senovinių vėjų vyraujančią kryptį. To meto vyraujanti vėjo kryptis būna lygiagreti grioveliams akmenyse.


image:Mendenhall 1905 USGS.jpg|Skalūno luitas, kuriame duobes išgraužė pučiamas smėlis. Fotografuota Kolorado dykumoje (Kalifornija, JAV) (Mendenhall, 1905)
Image:VentifactMojaveDesert031511.jpg|Ventifaktas.
image:Ventifact_iceland.jpg|Ventifaktas šiauriniame *Dyngyujökull* ledyno pakraštyje (Islandija) (Niermann, 2006)
image:Ventifact_at_Ventifact_Ridge_in_Death_Valley.jpg|Ventifaktas Mirties slėnyje (JAV) (Mayer, 2003)


Image:Bradley_1930_dreikanter.jpg|Granitinis akmuo, nupoliruotas vėjo nešamo smėlio (*Sweetwater* grafystė, Vajomingas, JAV) (Bradley, 1930)
Image:Segerstrom_1962_USGSProPaper450C.jpg|Granito kyšulys, kurio apačia nudilino vėjo nešamas smėlis. (Atakamos dykuma, Čilė) (Segerstrom, 1962)
Image:Yardang Lea-Yoakum Dunes.jpg|Vėjo išdrožtas smiltainis išpūtoje (Teksasas, JAV) (Stout, 2002)
Image:Im Salar de Uyuni.jpg|Vėjo erozijos išgraužta uola Altiplane (Bolivija) (Wilken, 2002)


## Nuorodos
Simon Ammann

**Simon Ammann** (g. 1981 m. birželio 25 d.) – Šveicarijos šuolininkas su slidėmis. 2002 m. ir 2010 m. žiemos olimpinių žaidynių čempionas.

Sportininkas karjerą pradėjo 1996 m. būdamas šešiolikos metų. 1997 m. – 1998 m. sezono metu dalyvavo pasaulio taurės varžybose. Tą patį sezoną sportininkas debiutavo 1998 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kur užėmė 35 vietą. 2002 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas iškovojo aukso medalius abiejose individualiose rungtyse. 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas užėmė tik 38 ir 15 vietas. 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas vėl kopė ant garbės pakilos. Jis iškovojo aukso medalius abiejose individualiose rungtyse. Nuo 2006 m. Ammann pradėjo studijuoti informacines technologijas ir elektros inžineriją *Ciuricho Šveicarijos federaliniame technologijų institute*.

## Nuorodos
*