open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lankašyro lyga

**Lankašyro lyga** () buvo dviejų atskirų futbolo varžybų pavadinimas, futbolo klubams įkurtiems šiaurės Anglijoje.

## Lankašyro lyga (nuo 1889 m. iki 1903 m.)

Lyga buvo įkurta 1889 m. dėl The Football League, kuri buvo įkurta metus prieš įkuriant Lankašyro lygą, sėkmės. Pagrindinis lygos kurėjas buvo Bury FC, kuris norėjo sukurti varžybas, kurios būtų pamatinis akmuo, futbolo klubams, norintiems patektį į futbolo lygą. Lankašyro lyga turėjo daugybę klubų, kurie vėliau žaidė futbolo lygoje. Nuo 1889 m. iki 1903 m. nariais buvo: Accrington Stanley FC, Blackpool FC, Bury FC, Crewe Alexandra FC, Liverpool FC, Nelson FC, New Brighton Tower FC, Southport FC ir Stockport County FC.

## Lankašyro lygos čempionatas

## Lankašyro lyga (nuo 1939 m. iki šių dienų)

Antra Lankašyro lyga buvo įkurta 1939 m. ir 1939-1940 m. sezone daugiausiai buvo tik Lankašyro futbolo lygos A klubai. Dėl Antro pasaulinio karo lyga truko tik sezoną. Atkūrus 1949 m., vyko daugiausiai tarp jaunimo klubų. Nuo penkto dešimtmečio lygoje buvo tris divizijos.

Šiandien Lankašyro lyga yra skirta tik ne - lygos dublerių klubams.

## Lankašyro lygos čempionatas (nuo 1939 m. iki šių dienų)

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
Kazimieras Jasiūnas

**Kazimieras Jasiūnas** (1908 m. vasario 11 d. Butniūnuose, Vaškų valsčius, Panevėžio apskritis – 1987 m. birželio 8 d. Kaune) – Lietuvos ekonomistas, redaktorius.

## Biografija
Mokėsi Butniūnų ir Javydonių pradžios mokyklose, Žeimelio progimnazijoje, Šiaulių gimnazijoje, Gruzdžių aukštesniojoje gyvulininkystės ir pienininkystės mokykloje. Studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakulteto Ekonomikos skyriuje. 1931–1947 m. dirbo bendrovėje „Pienocentras“, 1940–1941 m. ir 1944–1947 m. direktorius. 1933–1940 m. dar ir žurnalo „Pieno ir gyvulių ūkis“ redaktorius. 1942 m. baigė Vilniaus universitetą.

1947–1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1949–1950 m. ir 1957–1971 m. Žemės ūkio ekonomikos fakulteto, 1957–1967 m. dar ir Miškų ūkio fakulteto dekanas, 1968–1979 m. Buhalterinės apskaitos katedros vedėjas; 1956 m. docentas. 1953 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

Rašė straipsnius į leidinius „Lietuvos ūkininkas“ „Ūkininko patarėjas“, „Prekyba“, „Talka“, „Žemės ūkio specialistas“ ir kt. Paskelbė mokslinių straipsnių iš žemės ūkio kooperacijos ir pieno ūkio. 1965 m. LSSR nusipelnęs ekonomistas.

Palaidotas Karmėlavos kapinėse. 2008 m. Butniūnų kaime (Pakruojo rajonas), šalia kelio Degėsiai–Žeimelis, atidengtas paminklinis akmuo ir atminimo lenta.

## Bibliografija
* Grietinės nugriebimo punktų vedėjams vadovėlis / Mečys Bankauskas, Antanas Daukša, Kazimieras Jasiūnas, Juozas Petraitis, J. Ramanauskas. – Kaunas, 1934. – 95 p.: iliustr.
* Grietinės nugriebimo punktų vedėjams vadovėlis (2-oji laida) / Antanas Daukša, Kazimieras Jasiūnas, Juozas Petraitis, J. Ramanauskas. – Kaunas: Pienocentras, 1941. – 82 p.: iliustr.

## Literatūra
* Kooperacijos ir studijų organizatorius Kazimieras Jasiūnas: monografija / Vida Čiulevičienė, Neringa Stončiuvienė, Mečislovas Treinys. – Kaunas-Akademija: Judex, 2007. – 509 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-748-26-7

## Šaltiniai
Nosaičių piliakalnis

**Nosaičių (Skaudvilės) piliakalnis** – piliakalnis Lietuvoje, Tauragės rajono savivaldybėje, Skaudvilės seniūnijoje, Skaudvilės miesto teritorijoje.Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje šlapių pievų. Aikštelė pailga šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi, apardyta arimų, apaugusi lapuočiais.

## Nuorodos
* Nosaičių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Valierius Jasiūnas

**Valierius Jasiūnas** (g. 1947 m. rugpjūčio 6 d. Pabiržėje) – Lietuvos kineziologas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1969 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1983 m. biologijos mokslų kandidatas.

1971–1993 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1983–1991 m. instituto prorektorius mokslo reikalams, 1991–1992 m. rektorius. Nuo 1993 m. Kauno medicinos akademijos (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, 1993–2003 m. Kineziologijos (iki 1998 m. Fizinio auklėjimo ir sporto medicinos) katedros vedėjas; nuo 1993 m. profesorius. 1991–2002 m. Sportininkų testavimo ir reabilitacijos centro, nuo 2002 m. sveikatingumo centro „Sveikatos Sala“ vadovas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – įvairaus amžiaus asmenų griaučių raumenų sistemos funkcinės būklės diagnostikos metodų ir korekcijos metodikų tobulinimas. Parašė vadovėlį, metodinių mokymo priemonių.

## Bibliografija
* Sunkioji atletika, vadovėlis, 1989 m.

## Šaltiniai
Astenija

**Astenija** ( – bejėgiškumas) – liguista būsena, pasireiškianti greitu fiziniu ir psichiniu nuovargiu, padidėjusiu jautrumu, dėmesio nepastovumu. Ligoniui skauda ir svaigsta galva; jis neištveria ilgos fizinės ir psichinės įtampos, ryškios šviesos, stiprių garsų, aštrių kvapų. Esant sunkiai astenijai ligonis būna pasyvus, apatiškas. Dažniausiai astenija atsiranda dėl infekcinių, sunkių užsitęsusių vidaus ir kitų ligų, intoksikacijų, traumų. Ji taip pat gali būti psichinių ir somatinių ligų pradžia. Neurastenija – astenija, kilusi dėl nervinio pervargimo, sunkių konfliktų ir pergyvenimų.

Ši liga gydoma organizmą stiprinančiais ir raminančiais vaistais; taip pat didelę reikšmę turi taisyklingas darbo ir poilsio režimas, pasivaikščiojimai gryname ore, reguliarus ir geras maitinimasis.

## Šaltiniai
Kreivių piliakalnis

**Kreivių piliakalnis** – piliakalnis Šilalės rajone, Kreivių kaime, įrengtas kairiajame Akmenos krante, prie Skrodupio žiočių.

Piliakalnio aikštelė keturkampė, pailga pietryčių-šiaurės vakarų kryptimi. Šiaurės vakarinėje jos pusėje supiltas pusmetrio aukščio ir 13 m pločio pylimas, pietrytinėje dalyje – 0,8 m aukščio ir 27 m pločio pylimas su pusantro metro aukščio išoriniu šlaitu. Šiaurės vakariniame šlaite taip pat yra 8–20 m pločio terasa.

## Nuorodos
* Kreivių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Antanas Jasūdis

**Antanas Jasūdis** (1878 m. spalio 1 d. Puodžiai, Utenos valsčius – 1963 m. rugpjūčio 14 d. Užupė, Telšių raj.) – Lietuvos mėgėjų klojimo teatro organizatorius, aktorius.

## Biografija
1898–1921 m. gyveno Sankt Peterburge, dirbo banke, geležinkelyje. 1901–1904 m. vaidino Lietuvių savitarpinės pagalbos draugijos „Lošikų“ būrelyje Sankt Peterburge. Nuo 1911 m. Teatrališkosios komisijos organizatorius ir pirmininkas. 1912–1917 m. vienas Lietuvių dramos ir muzikos kuopos Sankt Peterburge steigėjų ir valdybos narių, pakvietė dirbti rež. K. Glinskį. Rengė lietuviškus vakarus, surinko Sankt Peterburgo lietuvių teatro ir muzikinės veiklos dokumentinės medžiagos. Sovietinės okupacijos metais jos didžioji dalis išgrostyta, sunaikinta, ja remdamasis Balys Sruoga parašė studiją „Lietuvių teatras Peterburge 1892-1918: Lietuvių teatro istorijai medžiaga“ (1930 m.) Grįžęs į Lietuvą iki 1933 m. dirbo Lietuvos banke Kaune, 1933–1939 m. šio banko Telšių skyriaus direktorius.

## Svarbesni vaidmenys
* Faibčikas, Bekampis – Keturakis. Amerika pirtyje, 1904 m., 1914 m.
* Kęstutis – Adamas Asnykas. Kęstutaitis, 1912 m., 1916 m.

## Šaltiniai
Henrikas Jasiūnas

**Henrikas Jasiūnas** (1925 m. rugsėjo 5 d. Gaspariškėse, Antalieptės valsčius, Zarasų apskritis – 2015 m. rugpjūčio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, pedagogas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1933–1938 m. mokėsi Antalieptės Švč. Jėzaus Širdies moterų kongregacijos vienuolyno šešių skyrių pradžios mokykloje, 1938–1944 m. Zarasų ir Utenos gimnazijose. 1944–1945 m. Šniukštų pradinės mokyklos vedėjas. 1945–1950 m. Zarasų apskrities Liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius, metodinio kabineto ir skyriaus vedėjas.

1950–1952 m. studijavo matematiką Klaipėdos mokytojų institute. 1956 m. baigė Vilniaus universitetą. Studijuodamas dėstė matematiką Vilniaus 8-oje darbo jaunimo ir A. Vienuolio vidurinėse mokyklose. Nuo 1956 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1989 m. Tikimybių teorijos ir skaičių teorijos katedros docentas. 1975 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Mokslinė veikla
Tyrimų svarbiausios sritys: tikimybių teorijos ribinės teoremos, Lietuvos matematikos istorija. Vienas Lietuvos jaunųjų matematikų neakivaizdinės mokyklos (1969 m.) ir Lietuvos matematikų muziejaus (1983 m.) kūrėjų.

## Bibliografija

* Aukštosios matematikos uždavinių rinkinys savarankiškam darbui / Henrikas Jasiūnas, Vitolda Verikaitė. – Vilnius: VVU, 1988. – 509 p.: brėž.
* Biržiškos: Elžbieta ir Antanas, Mykolas, Vaclovas ir Viktoras / Albertas Ružė, Henrikas Jasiūnas. – Vilnius: VU, 1995. – 26 p.: iliustr.
* Prof. dr. Petras Katilius, 1903 IV 7 – 1995 V 15. – Vilnius: Lietuvos matematikų draugija, 1996. – 44 p.: iliustr. – ISBN 9986-741-06-8
* Lietuvos matematikų draugijai 40 metų. – Vilnius: LMD valdyba, 1999. – 119 p.: iliustr. – ISBN 9986-651-23-9
* Vytautas Statulevičius: gyvenimo ir veiklos apžvalga. – Vilnius: TEV, 1999. – 35 p.: iliustr.
* Lietuvos matematikos rinkinys: 1-40 tomų autorių rodyklė / Vita Verikaitė, Henrikas Jasiūnas. – Vilnius: TEV, 2001. – 254 p. – ISBN 9955-491-11-6
* Daktaras Gerardas Žilinskas: gyvenimo ir veiklos apžvalga / Henrikas Jasiūnas, Marija Žilinskienė, Vita Verikaitė. – Vilnius: VU leidykla, 2006 . – 251 p.: iliustr. – ISBN 9986-19-836-4
* Profesorius Antanas Laurinčikas / Rima Stančikienė, Henrikas Jasiūnas. – Šiauliai: Šiaulių universiteto leidykla, 2008. – 92 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-38-869-2
* Lietuvos universiteto, Vytauto Didžiojo universiteto, Vilniaus universiteto fizikos, matematikos, mechanikos, informatikos ir statistikos absolventai, 1922–2009 / Henrikas Jasiūnas, Vilius Stakėnas, Vitolda Verikaitė. – Vilnius: VU leidykla, 2010. – 637 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-33-617-4
* Profesorius Vytautas Paulauskas (1910–1991) / Henrikas Jasiūnas, Vitolda Verikaitė. – Vilnius: VU leidykla, 2014. – 423 p.: iliustr. – ISBN 978-609-459-289-8


## Įvertinimas
* 1979 m. LTSR nusipelnęs dėstytojas
* 2005 m. LDK Gedimino ordino Riterio kryžius 

## Šaltiniai

## Literatūra
* Henrikas Jasiūnas: gyvenimo ir veiklos apžvalga / sud. Vita Verikaitė. – Vilnius: VU, 2005. – 63 p.: iliustr.
* Henrikas Jasiūnas: darbai ir dienos / Rima Stančikienė, Vitolda Verikaitė. – Vilnius: Vilniaus universitetas, 2011. – 343 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-634-70-6
Garso takelis

**Garso takelis** () – muzikinis įrašas sinchroniškai akomponuojantis filmų, teatro spektaklių, televizijos laidų, video žaidimų vaizdus.

Atskiras muzikos žanras, kuriame garso takeliai kaip kūriniai egzistuoja atskirai nuo filmo, kartais net pranokdami jų populiarumą.

Kine muzika, dialogai ir garsiniai efektai įrašomi į atskiras juostas, o vėliau sujungiami į bendrą juostą, kuri ir yra girdima žiūrint filmą.

Garso takeliai skirstomi į tris grupes:
* Miuziklų garso takeliai, kur koncentruojamasi į dainas (pvz., Briliantinas, Dainavimas lietuje)
* Filmų garso takeliai, kur naudojama muzika ne iš miuziklų (pvz., Žvaigždžių karai, Egzodas)
* Pop muzikos albumai, kurių bent dalis kūrinių naudojama filmuose (pvz., Sleepless in Seattle, When Harry Met Sally…)

Dabartinė garso takelio reikšmė dažniausiai apibūna filmams skirtą muziką.

## Taip pat skaitykite
* Filmų muzika
Gilandžių piliakalnis

**Gilandžių piliakalnis su gyvenviete** (arba *Oplankio piliakalnis, Papilkalnis, Šventkalnis*) – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23936) Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, buvusiame Gilandžių kaime, 2 km į pietvakarius nuo Oplankio kaimo, Lauksargių seniūnija, dešiniajame Uplankio upelio krante, netoli Oplankio ežero. Pasiekiamas iš kelio Greižėnai–Vilkyškiai, prieš Uplankio upelį ties sodyba dešinėje pasukus į dešinę vakarų kryptimi ir paėjus per laukus 700 m, platesnio Uplankio slėnio pradžioje pasukus į kairę pietų kryptimi, yra už 100 m, kitapus Uplankio kanalo.

## Piliakalnis

Piliakalnis (Papilkalnis, Šventkalnis) įrengtas kranto kyšulyje, Uplankio upelio dešiniajame krante, prie buvusio Oplankio vandens malūno tvenkinio. Šlaitai statūs, 12 m aukščio. Aikštelė trikampė, ištįsusi rytų-vakarų kryptimi, 47 m ilgio ir 17 m pločio pietvakariniame gale, kuriame supiltas 3,5 m aukščio ir 19 m pločio pylimas, kurio 7 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 30 m pločio, 2 m gylio gynybinį griovį. 

Piliakalnį 1963 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 24000 m².

Į pietus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Į šiaurę 200 m. nuo piliakalnio Greižėnų senkapis.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.182
* Crome H. 1937. Karte und Verzeichnis der vor- und frühgeschichtlichen Wehranlagen in Ostpreußen // Altpreußen. Juni. Heft 3, , p. 124 (Nr. 2).
* Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1938, p. 191. 

## Nuorodos
* Gilandžių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vincas Jasulaitis

**Vincas Jasulaitis** (1898 m. rugsėjo 24 d. Majoriškiai, Vilkaviškio valsčius – 1988 m. lapkričio 11 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

## Biografija
Vaikai: Vytautas Jasulaitis, Antanas Jasulaitis, Birutė Jasulaitytė – Tamaševičienė, Silvija-Marija Jasulaitytė. 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. liepos mėn. baigė Karo mokyklą, paskirtas į Artilerijos pulką. 1919 m. rugpjūčio – spalio mėn. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija, 1919 m. spalio 12 d. – su bermontininkais.

1925 m. rugpjūčio mėn. baigė Aukštųjų karininkų kursų Artilerijos skyrių. 1926–1928 m. studijavo Fontenblo Artilerijos karo mokykloje (*École d’Artillerie de Fontainebleau*), 1934 m. tobulinosi Artilerijos balistikos kursuose Prancūzijoje. 1934 m. gruodžio mėn. – 1940 m. birželio mėn. – 2-ojo artilerijos pulko vadas. 1937 m. pulkininkas.

TSRS okupavus Lietuvą 3-ojo artilerijos pulko vadas, likvidavus Lietuvos kariuomenę – Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso 184-osios šaulių divizijos artilerijos štabo viršininkas. 1941 m. birželio 13 d. išsiųstas tobulintis į Maskvą. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui birželio 28 d. Gorochovecko (Ivanovo sritis) poligone NKVD suimtas ir išvežtas į Gorkio kalėjimą. 1941 m. lapkričio 21 d. Ypatingojo pasitarimo nuteistas kalėti. Kalintas Krasnojarsko, vėliau Lamos lageryje Norilske (Krasnojarsko kraštas), Čeliabinsko, nuo 1944 m. – Mordovijos lageriuose.

1951 m. iš lagerio paleistas, buvo tremtyje Novosibirsko srityje. 1956 m. grįžo į Lietuvą. Dirbo Molupės plytinės netoli Ariogalos statyboje, vėliau – Kauno autokelių valdyboje.

## Bibliografija
* Verdeno kautynės, 1932 m.

## Įvertinimas
* 1920 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1928 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* 1936 m. Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas

## Šaltiniai
Vytautas Jasulaitis

**Vytautas Jasulaitis** (1929 m. gegužės 8 d. Kaunas – 2003 m. spalio 2 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius, visuomenės veikėjas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas pulkininkas Vincas Jasulaitis. 1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1969 m. technikos mokslų kandidatas.

1962–1963 m. dirbo „Lietkelprojekte“. 1963–1969 m. Kauno politechnikos instituto, 1969–1993 m. – Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, 1987–1993 m. Kelių katedros vedėjas, nuo 1973 m. docentas. 1993–1995 m. – Vilniaus miesto meras.

Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos vienas atkūrėjų, 1993–1994 m. – jos centro valdybos pirmininkas. 1998–2003 m. Lietuvos kariuomenės karių, nukentėjusių nuo sovietinio ir nacistinio genocido, artimųjų sąjungos pirmininkas. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių apie Lietuvos kariuomenę autorius.

## Bibliografija
* Lietuvos kariuomenės artilerijos pulkininkas Vincas Jasulaitis, 1998 m.
* Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953 m., t. 1-3, 2001–2003 m. vienas iniciatorių, autorių ir redaktorių.

## Šaltiniai
Janas Jaščaninas

**Janas Jaščaninas** (1940 m. sausio 4 d. Vilniuje – 2024 m. sausio 3 d. ten pat) – Lietuvos biologas, lengvaatletis.

## Biografija
1964 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1983 m. biologijos mokslų daktaras.

1957–1967 m. Lietuvos lengvosios atletikos rinktinės narys, 10 kartų Lietuvos kūjo metimo čempionas ir daugkartinis rekordininkas, 1957 m. ir 1958 m. – TSRS kūjo metimo jaunių čempionas ir rekordininkas.

1968–1981 m. dėstė Vilniaus inžineriniame statybos institute. Nuo 1981 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija) dėstytojas, 1981–1986 m. Kūno kultūros teorijos ir metodikos, 1986–1991 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. 1985 m. įkūrė Žmogaus motorikos laboratoriją. Nuo 1991 m. dar ir Ščecino universiteto (Lenkija) profesorius.

## Mokslinė veikla
Paskelbė daugiau kaip 200 mokslo darbų apie žmogaus motorikos neurofiziologinius ypatumus, griaučių raumenų bioelektrinį aktyvumą, sportininkų raumenų funkcijos adaptacinius kitimus, specializuotų treniruotės krūvių bioenergetikos ypatumus ir involiucinius žmogaus organizmo senėjimo pokyčius. Keturių išradimų autorius.

## Šaltiniai
Vytautas Jašinskas

**Vytautas Jašinskas** (g. 1951 m. birželio 8 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas oftalmologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
## Biografija
1974 m. baigė Kauno medicinos institutą, 1977-1982 m. mokėsi Maskvoje, I. Sečenovo I medicinos institute. 1989 m. medicinos mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. dirbo Regos apsaugos laboratorijoje. Nuo 1982 m. Kauno medicinos instituto (1989-1998 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) dėstytojas, 1989-1991 m. Akių ligų katedros vedėjas, nuo 1991 m. – Akių ligų klinikos vadovas. Nuo 1993 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – priekinio akies segmento mikrochirurgija. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių. 14 išradimų autorius. Endokapsulinės ir ambulatorinės kataraktos chirurgijos, fakoemulsifikacijos, sulankstomų dirbtinių lęšių, dirbtinų rainelių, akispūdį mažinančių šuntų panaudojimo pradininkas Lietuvoje.

## Šaltiniai
John McKenna

**John McKenna** (1855 m. sausio 3 d. Monachano grafystėje Airijoje – 1936 m. kovo 22 d. Liverpulyje, Anglijoje) – buvęs verslininkas, bei regbio žaidėjas. Pirmasis Liverpool FC treneris, kartu su W. E. Barclay.

McKenna buvo pirmasis klubo sekretorius, telegrafavęs Anglijos futbolo lygą prašydamas klubą priimti į ją. Prašymas buvo atmestas ir Liverpulio klubas pirmame sezone žaidė Lankašyro lygoje. Pirmas varžybas klubas laimėjo Anfielde rezultatu 8-0 prieš *Higher Walton* klubą. Sezoną lygoje baigė pirmi, bei buvo perkelti į Anglijos futbolo lygą. 1893 m. rugsėjo 2 d. pirmas rungtines, futbolo lygoje, žaidė prieš Middlesbrough Ironopolis FC, kurias išvykoje laimėjo 2-0.

## Pasiekimai
* Antrasis divizionas: 1894, 1896

## Taip pat skaitykite

* Liverpool FC trenerių sąrašas

## Nuorodos

* Daugiau informacijos (anglų kalba) LFChistory.net
Vilkų Lauko piliakalnis

**Vilkų Lauko piliakalnis (Kūplė)** yra Šilalės rajone, Vilkų Lauko kaime, kairiajame Jūros upės krante.

Piliakalnio aikštelė buvo ovalo formos, tačiau šiaurės vakarinę jos dalį nuplovė Jūra. Dabar ji - trikampė, pailga šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi: 92 m ilgio ir 44 m pločio (šiaurės rytuose), 9 m - pietvakariuose. Jos šiaurės rytiniame krašte supiltas pusmetrio aukščio ir 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 11 m aukščio šlaitas leidžiasi į 11 m pločio ir 4 m gylio griovį. Pietvakariniame aikštelės krašte supiltas metro aukščio ir 15 m pločio pylimas, kurio išorinis šlaitas leidžiasi į 10 m pločio ir 2 m gylio griovį, už jo supiltas metro aukščio ir 5 pločio pylimas, už kurio lieka 12 su 6 m dydžio trikampis žemesnis kalvos smaigalys.

Į pietus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, molio tinko. Piliakalnio aikštelėje rasta akmeninių kirvių, žalvarinių apyrankių, karoliai, lipdytos keramikos ir kt.

Piliakalnyje lokalizuojama 1259 m. Livonijos Ordino pastatyta Georgenburgo pilis. 1260 m., po Durbės sukilimo jos įgula pasitraukė į Klaipėdą. 

## Nuorodos
* Vilkų Lauko I piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Spraudaičių piliakalnis

**Spraudaičių piliakalnis (Veringa)** yra Šilalės rajone, Spraudaičių kaime, kairiajame Jūros ir dešiniajame Bario upių krantuose.

Piliakalnio aikštelė trikampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi: 85 m ilgio ir 44 m pločio šiaurės vakariniame krašte. Aikštelės krašte supiltas 56 m ilgio, 1,7 m aukščio ir 11 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6 m pločio ir 2 m gylio griovį. Už jo supiltas antrasis – 60 m ilgio, 0,7 m aukščio ir 7 m pločio pylimas, už kurio yra antrasis gynybinis griovys – 4 m pločio ir 80 cm gylio. Už jo supiltas trečiasis – 5 m pločio dabar visiškai suardytas pylimas, už kurio yra tik vakariniame krašte matomas 8 m pločio ir 2 m gylio trečiasis griovys.

Piliakalnyje lokalizuojama apie 1259 m. žemaičių pastatyta bevardė pilis, blokavusi Vilkų Lauko piliakalnyje stovėjusį Livonijos Ordino Georgenburgą.

## Nuorodos

* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Tom Watson

**Tom Watson** (1859 m. balandžio 9 d. Niukasle – 1915 m. gegužės 6 d.) – anglų futbolo treneris, kuris treniravo Sunderland AFC ir Liverpool FC.

Sanderlando klubą treniravo šešis sezonus nuo 1889 m. iki 1896 m. Per tą laiką klubas pateko į Anglijos futbolo lygą ir laimėjo trys lygos taures: 1891–1892, 1892–1893 ir 1894–1895 m. sezonuose.

1896 m. liepos 27 d. pasirašė sutartį ir tapo Liverpulio klubo treneris. Vadovaujant Liverpulio klubui, laimėjo dvi lygos taures: 1900–1901 ir 1905–1906 m. sezonuose. 1914 m. Liverpulis pirmą kartą žaidė FA Taurės finale, bet pralaimėjo Burnley klubui rezultatu 1-0.

## Trenerio pasiekimai
### Sunderland FC

* Futbolo lygos pirmasis divizionas
** Pirma vieta: 1891–1892, 1892–1893, 1894–1895
** Antra vieta: 1893–1894

### Liverpool FC

* Futbolo lygos pirmasis divizionas
** Pirma vieta: 1900–1901, 1905–1906
** Antra vieta: 1898–1899, 1909–1910

* Futbolo lygos antrasis divizionas
** Pirma vieta: 1904–1905

* FA Taurė
** Antra vieta: 1914–1915

* FA Community Shield
** Pirma vieta: 1906–1907

## Nuorodos
* Daugiau informacijos (anglų kalba) LFChistory.net
Skrupulas

**Skrupulas** (, iš *scrupulus* 'mažas aštrus akmenėlis') – antikinis masės vienetas. Taip pat skrupulu vadindavo ir kitų matų 1/24 dalis.

## Skrupulas masės vienetas
Senovės Romoje skrupulas buvo lygus 1/24 uncijos arba 1/288 libros (t. y., 1,137 g). Skrupulais paprastai matuodavo Romos sidabrinių monetų svorį (sestercija svėrė 1 skrupulą, denaras – 4 skrupulus ir t. t.).

Skrupulu vadino pasenusį vaistinių masės ir tūrio vienetą, lygų 20 granų arba 1/3 drachmos. Rusiškas vaistininkų skrupulas buvo lygus 1,244 g, o angliškasis skrupulas – 1,295 978 g.

## Kiti skrupulai
* Skrupulas (laiko matas) – 1/24 valandos.
* Skrupulas (žemės ploto matas) – 1/288 jugero (margo). Tai kvadratas, kurio kraštinė buvo 10 pėdų (3,0 m), o plotas – 100 kvadratinių pėdų arba 9 m².
Lietuvos kino studija

**Lietuvos kino studija** – buvusi didžiausia Lietuvos kino filmų kūrimo įmonė Vilniuje.

## Istorija
Įkurta 1940 m. Kaune. Dirbo operatoriai Stepas Uzdonas, Stasys Vainalavičius, Alfonsas Žibas, iš TSRS atsiųsti kinematografininkai. Iki TSRS-Vokietijos karo sukurta 40 kino žurnalo „Tarybų Lietuva“ filmų, lietuviškai įgarsinti sovietiniai vaidybiniai filmai. Per karą studijos veikla nutrūko. 1944 m. atkurta kaip kino korespondentų punktas Kaune. Dirbo operatoriai Vytautas Starošas, S. Uzdonas, S. Vainalavičius, režisierius Liudgardas Maculevičius, garso operatorius Tadas Balsys, nuo 1945 m. – režisierius Nota Liubošicas.

1947–1956 m. sukurta vaidybinių filmų su sovietinėmis kino studijomis (Mosfilm, Lenfilm). 1949 m. perkelta į Vilnių. Šeštojo dešimtmečio viduryje studijoje pradėjo dirbti Kinematografijos institutą Maskvoje baigę režisieriai Vytautas Mikalauskas, Vytautas Žalakevičius, operatorius Jonas Gricius. 1953 m. su „Lenfilm“ pastatytas vaidybinis filmas „Aušra prie Nemuno“, rež. Arkadijus Faincimeris. 1957 m. studijoje sukurtas pirmasis vaidybinis filmas „Žydrasis horizontas“, rež. V. Mikalauskas.

1964 m. pastatyti filmavimo paviljonai. Iki 1989 m. studija buvo vienintelė kino kūrimo įmonė Lietuvoje, jos finansinė ir kūrybinė veikla priklausė nuo Valstybinio kinematografijos komiteto Maskvoje. Per metus buvo sukuriama ~7 vaidybinius, ~40 dokumentinių filmų ir ~40 kino žurnalų „Tarybų Lietuva“.

Nuo 1992 m. veikė kaip technikos bazė Lietuvos privačių ir užsienio kino studijų filmams kurti. Nuo 1993 m. su užsienio kino studijomis sukurta >50 vaidybinių kino ir televizijos filmų, serialų. Nuo 1990 m. kurtas kino žurnalas „Valstybės kino metraštis“.

2004 m. privatizuota. 2014 m. bankrutavo.

Veikė 20 padalinių – Projektų vystymo, Aktorių atrankos, Dokumentikos ir kino kronikos, Kostiumų gamybos, Filmavimo ir apšvietimo technikos, Specialiųjų efektų, Vizualiųjų efektų, Dekoracijų apipavidalinimo, Rekvizito gamybos ir kt. Buvo 4 filmavimo paviljonai, didžiausias – 2470 m² ploto ir 15 m aukščio su garso izoliacija, filmavimo lauko aikštelės.

### Pavadinimai
* 1940–1941 m. Lietuvos kino kronikos studija
* 1945–1947 m. Kino kronikos studija
* 1947–1954 m. Lietuvos kronikinių dokumentinių filmų kino studija
* 1954–1956 m. Lietuvos kronikinių dokumentinių ir meninių filmų kino studija
* 1956–2004 m. Lietuvos kino studija
* 2004–2014 m. UAB „Lietuvos kino studija“

## Direktoriai
* Petras Kežinaitis
* 1946–1957 m. Ignas Pikturna
* 1958–1978 m. Julius Lozoraitis
* Vytautas Vilimas
* Juozas Koskus
* Robertas Urbonas
* 2004–2014 m. Ramūnas Škikas

## Veikla

### Vaidybiniai filmai

### Dokumentiniai filmai

### Animaciniai filmai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos Kino Studija
Argau frankas

**Argau frankas** – Argau kantono (Šveicarija) piniginis vienetas, buvęs apyvartoje 1798-1850 m.

1 Argau frankas buvo lygus 10 bacenų (*Batzen*), vienas bacenas - lygus 5 kreiceriams (*Kreuzer*) ar 10 rapenų (*Rappen*).
Frankas nuo 1798 m. buvo Helvecijos respublikos piniginis vienetas. Helvecijos respublika 1803 m. nustojo kaldinti monetas. Tuo tarpu Argau kantonas frankų monetas kaldino 1805-1831 m.
Argau frankų monetos buvo:
* sidabrinės - 5, 10 ir 20 bacenų bei 4 frankų
* biloninės - 1, 2, 2½ ir 5 rapenų bei 1 baceno.

1850 m. buvo įvestas Šveicarijos frankas. 1,5 Šveicarijos franko buvo lygus 1 Argau frankui.

## Nuorodos
* Krause, Chester L. and Clifford Mishler (1991). Standard Catalog of World Coins: 1801-1991 (18th ed. ed.). Krause Publications. ISBN 0-87341-150-1
Bacenas

**Bacenas** () – šveicariška moneta, kaldinta Berne (Šveicarija) nuo XV a. iki XIX a. vidurio. Moneta pavadinta pagal monetoje pavaizduotą heraldinį lokį (iš Berno herbo). *Batz*, *Bätz* ar *Petz* – 'lokys'. Kai kurie kitur kaldinti bacenai buvo be lokių, pvz., Vo kantono, Bambergo bacenai.

Berno pavyzdžiu pasekė kiti Šveicarijos kantonai, dalis pietinės Vokietijos valstybių ir ėmė kaldinti savus bacenus. Pirmieji bacenai buvo sidabriniai, bet XVII a. tapo biloniniais.

Berno monetų sistemoje bacenas buvo lygus 4 kreiceriams. Piniginę sistemą pertvarkius į dešimtainę, bacenas buvo padalintas į 10 rapenų (*rappen*), o 10 bacenų sudarė vieną franką.
Sizalinė agava

**Sizalinė agava** (, ) arba **sizalis** – agavinių (*Agavaceae*) šeimos augalų rūšis, iš kurios lapų daromas stiprus, lankstus pluoštas. Naudojamas virvėms ir šiurkštiems audiniams gaminti. Apie metro ilgumo sizalio agavos lapų pluoštas ypač atsparus drėgmės poveikiui.

Augintas kadaise tik Centrinėje Amerikoje, dabar – daugelyje tropinių ir subtropinių sričių. Yra ir vadinamos sizalio kanapės. Jos skiriasi nuo pilkųjų savo blizgančia balta spalva. Baltos skalbinių virvės yra iš sizalio. Jis tempiasi taip pat kaip Manilos pluoštas, tačiau yra kietesnis ir trumpesnis; sizalis ne toks lankstus. Sizalio virvės naudojamos jachtose.
Cigarilė

**Cigarilė** ( 'mažas cigaras') – trumpas siauras cigaras. Kitaip nei cigaretės, cigarilės yra susuktos ne į popierių, bet į tabako lapą. Cigarilės parduodamos po vieną, pakeliais arba dėžutėmis. Jos kartais gaminamos be filtro. Cigarilės įprastai rūkomos panašiai kaip cigarai, jų dūmai nėra įkvėpiami į plaučius (kaip daroma rūkant cigaretes), ypač, jei cigarilės yra be filtro.

Dažniausiai cigarilę sudaro 3 gramai tabako, jos ilgis – 7,7-11 cm, o skersmuo nuo 5 iki 8 mm. Palyginimui, cigaretėje yra mažiau nei 1 gramas tabako, ji trumpesnė nei 13 cm, siauresnė nei 10 mm.

Cigarilių gamyba dažnai yra automatizuota. Konvejeriniu būdu pagamintos cigarilės yra pigesnės už gamintas rankomis. Cigarilės nėra gaminamos tokiais dideliais kiekiais kaip cigaretės. Cigarų mėgėjai cigariles dažnai laiko žemesnės kokybės produktais. Kadangi cigarilės rūkomos panašiais kiekiais kaip cigaretės (nuo 5 iki 10 per dieną), dažniausiai nėra būtinybės jas laikyti humidoruose.

Europoje cigarilės dar žinomos kaip „Septynių minučių cigaras“. Jos taip vadinamos dėl to, kad cigarilę galima surūkyti per septynias minutes. Taigi, cigarilės pasirenkamos ne tik kaip alternatyva cigaretėms, bet ir tada, kai nėra pakankamai laiko surūkyti cigarą.

Cigarilės dažnai pardavinėjamos ornamentais išpuoštuose skardinėse dėžutėse. Gamintojai teigia, kad tokios dėžutės ne tik apsaugo cigariles nuo sulaužymo, bet ir pagerina jų įvaizdį bei veikia kaip puiki reklamos priemonė skirta tiems žmonėms, kuriems rūpi, kad kiti matytų, ką jie rūko.

Jungtinėse Valstijose populiarios *Swisher Sweets*, *Black and Mild*, *White Owl*, *Optimo*, *Winchester* cigarilių rūšys, o Jungtinėje Karalystėje – *Hamlets*, *Café Crème*. Nebrangios cigarilės dažniau vadinamos tiesiog prekinio ženklo vardu nei terminu *cigarilė*.

## Poveikis sveikatai

Kaip ir kiti tabako produktai, cigarilės kelia jas rūkančių žmonių sveikatai grėsmę. Ant cigarilių, kaip ir ant cigarečių, pakelių yra klijuojami apie poveikį sveikatai įspėjantys lipdukai.
Kadangi cigarilių dūmai nėra įkvėpiami į plaučius, cigarilės laikomos sveikesne alternatyva cigaretėms.
Rapenas

**Rapenas** () – smulki Šveicarijos moneta. Kaldinta senovėje, o dabar – smulkiausia Šveicarijos franko dalis.

## Senieji rapenai
Rapenai Šveicarijoje kaldinamas nuo senai, jie buvo Berno (šveicariškosios) monetų sistemos dalis.

Pvz., XIX a. pirmoje pusėje 1 Argau frankas buvo lygus 10 bacenų ar 100 rapenų (*Rappen*). Argau kantonas kaldino bilonines 1, 2, 2½ ir 5 rapenų monetas.

## Dabartiniai rapenai
Vokiškai kalbančioje Šveicarijos dalyje 1/100 Šveicarijos franko vadinama *rapenu* (*Rappen*). Paprastai šis žodis nekaitomas, todėl sakoma ir rašoma „1 Rappen“, „2 Rappen“ ir t. t.

Prancūzakalbėje Šveicarijos dalyje šios monetos vadinamos *centimais* (*centime, centimes*), o italakalbėje – *[[čentezimas|čentezimais]]* (*centesimo, centesimi*).

## Nuorodos
* Swiss Circulating Coins
Lietuvos futbolas 1999 m.

**Lietuvos futbolo varžybos 1999 m.** – futbolo varžybos, vykusios Lietuvoje 1999 metais. Tai buvo pereinamasis sezonas, kai šalies lygos perėjo nuo sistemos ruduo–pavasaris prie sistemos pavasaris–ruduo, būdingos Šiaurės Europos regiono šalims. Dėl to 1999 metais buvo du šalies čempionai – pavasario ir rudens.

## Lygos

Pagrindinės pirmenybės organizuotos vieningoje lygoje.

## Taurės

## Tarptautinė arena
### UEFA klubiniai turnyrai

UEFA taurių turnyruose dalyvavo 4 Lietuvos klubai:
* Vilniaus „Žalgiris“ (Čempionų lyga);
* Šiaulių „Kareda“ (UEFA taurė);
* Kauno FBK (UEFA taurė);
* Panevėžio „Ekranas“ (Intertoto taurė).

### Rinktinė

Lietuvos vyrų futbolo rinktinė sužaidė 9 rungtynes.

## Moterys

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lithuania 1998/99 (Rsssf.org)
* Lithuania 1999 (Rsssf.org)
Prezidento automobilis (JAV)

**JAV prezidento automobilis** – oficialus valstybės prezidento automobilis, kuriuo yra vežamas JAV prezidentas. Būdamas analogu prezidento lėktuvui - Air Force One, automobilis tradiciškai būnantis limuzinu ir yra neoficialiai vadinamas - **Cadillac One**. Kiekvienais metais automobilis yra aprūpinamas vis naujesnėmis ir sudėtingesnėmis saugumo technologijomis užtikrinančiomis JAV vadovo saugumą. Didžioji dalis informacijos apie šį automobilį yra įslaptinta, dėl saugumo priežasčių.

Dabartinis prezidento automobilis darbą pradėjo 2009 metų sausio 20 diena, per 44-tojo JAV prezidento Barako H. Obamos inauguraciją. Pagal General Motors teiginį, naujasis 2009 metų prezidento automobilis yra pirmasis neturintis konkretaus modelio pavadinimo, jis yra žinomas tik kaip unikalus prezidentui pritaikytas Cadillac markės modelis, pakeitęs Džordžo V. Bušo 2-os katencijos metu naudotą 2005 metų Cadillac DTS limuziną.

## Taip pat skaitykite
*Air Force One – JAV prezidento lėktuvas.
*Marine One – JAV prezidento sraigtasparnis.
Ši Cu

**Ši Cu** () – iš Kinijos kilusi šunų veislė. 

## Kilmė

Italų keliautojas Marko Polo 1295 m. rašė: "Šis liūtiškos išvaizdos šuniukas Rytuose laikomas šventu. Čia tikima, kad Budą supa mažiukai sargybiniai - liūtai, kurie kilus pavojui virsta aršiais žvėrimis." 
Ši-Cu buvo Kinų imperatoriškojo dvaro šunys, tačiau nėra abejonių, kad jie – Tibeto šunų ir dabartinių pekinų protėvių palikuonys. 

## Europa

Pirmieji šios veislės šunys Europą (Didžiąją Britaniją) pasiekė XIX a. pabaigoje, o Lietuvą – XXI a. pradžioje. Tarptautinė kinologų federacija (FCI) Ši Cu veislę įregistravo – beveik prieš 40 metų. 

## Charakteris

Šie šuniukai visą laiką noriai būna kartu su žmonėmis, tačiau jiems neįkyri. Nebijo svetimų vietų, pasikeitimų. Puikiai sutaria su vaikais ir kitų veislių šunimis. 

## Išvaizda

Iš pažiūros Ši-Cu labai panašūs į Lasos apsus, tačiau šie šunys skiriasi ir kilme, ir būdu. Pagal ikirevoliucinės Pekino kinologų draugijos Ši-Cu veislės standartą šuo turi būti „liūto galva, meškos liemeniu, kupranugario kojomis, plunksnų šluotelės uodega, palmių lapų ausimis, ryžių dantimis, perliniu vainiklapio formos liežuviu ir judrus kaip auksinė žuvelė“.

Aplinkui juodą lygią nosytę - ūsai, plaukai nuo nosies auga į viršų, puri, ant nugaros užriesta uodega, ilgi, tankūs akuotai. Didelė spalvų įvairovė.

### Kailis

Ši Cu veislės šunų kailis gali būti įvairių spalvų. Labiausiai vertinami tamsiaplaukiai Ši Cu su baltyme (vadinama chrizantema) ant kaktos ir uodegos. Ši Cu kailis ilgas, todėl jam reikia nuolatinės priežiūros.
Šomodis

**Šomodis** () – medė Vengrijos pietvakariuose. Ribojasi su Kroatija. Įeina į Pietų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Kapošvaras.

## Geografija
Šomodžio medė plyti Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Šiaurinė riba eina Balatono ežero krantu. Svarbiausios upės – Drava, Rinia, Kapošas.

## Gyventojai
Šomodis – rečiausiai gyvenama šalies medė.

## Didžiausi miestai
* Kapošvaras
* Šiofokas
* Marcalis
* Barčas
* Nadiatadas
* Balatonboglaras

## Šaltiniai
Nogradas

**Nogradas** () – medė Vengrijos šiaurėje, Slovakijos pasienyje. Įeina į Šiaurės Vengrijos regioną. Administracinis centras – Šalgotarjanas.

## Geografija
Medės reljefas kalnuotas: iškilę Matros, Bioržionio, Čerhato masyvai. Šiauriniu pakraščiu teka Ipojaus upė.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Šalgotarjanas
* Balašadarmatas
* Batonterenė
* Pastas
* Sečenis

## Šaltiniai
Peštas

**Peštas** () – medė Vengrijos centro šiaurinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Slovakija. Įeina į Vidurio Vengrijos regioną. Administracinis centras – Budapeštas (tačiau medei nepavaldus).

## Geografija

Reljefui būdinga plokščia Didžioji Vengrijos lyguma. Šiaurėje siekia Biožionio, Dobogo ir Čerhato kalnų masyvus. Pagrindinė upė – Dunojus.

## Demografija

Etninės grupės (2001):
* Vengrai – 93,5 %
* Vokiečiai – 1,7 %
* Romai – 1,2 %
* Slovakai – 0,8 %
* Kiti – 0,5 %
* Nežinoma – 2,3 %

Religijos (2001):
* Romos katalikai – 53 %
* Kalvinistai – 16 %
* Liuteronai – 3,8 %
* Unitai – 1,2 %
* Kiti (krikščionybė) – 1,3 %
* Kiti (ne krikščionybė) – 0,2 %
* Ateistai – 12 %
* Nežinoma – 12,5 %

## Didžiausi miestai
* Erdas
* Ceglėdas
* Vacas
* Dunakesis
* Gedelė
* Sigetsentmiklošas
* Budaioršas
* Nadkėrešas
* Sentendrė
* Dialas
* Večešas
* Dunaharastis

## Šaltiniai
Sabolčas-Satmaras-Beregas

**Sabolčas-Satmaras-Beregas** () – medė Vengrijos šiaurės rytuose. Ribojasi su Slovakija, Ukraina ir Rumunija. Įeina į Šiaurės Alfeldo regioną. Administracinis centras – Nyredhaza.

## Geografija
Sabolčo-Satmaro-Berego medė plyti Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Svarbiausios upės – Tisa, Samošas, Krasna.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Nyredhaza
* Matesalka
* Kišvarda
* Tisavašvaris
* Ujfehertas
* Nyrbatoras
* Nadkalas
* Vašarošnamėnis
* Fehėrdarmatas

## Šaltiniai
Vašas

**Vašas** () – medė Vengrijos vakaruose, Austrijos ir Slovėnijos pasienyje. Įeina į Vakarų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Sombathėjus.

## Geografija
Vašo medė plyti Mažojoje Vengrijos lygumoje. Pačiuose vakaruose siekia Alpių prieškalnes (Kėšego aukštuma). Svarbiausia upė – Raba.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Sombathėjus
* Šarvaras
* Kiormendas
* Kėsegas
* Celdiomiolkas
* Sentgothardas

## Šaltiniai
Jonas Počepavičius

**Jonas Počepavičius** (g. 1945 m. sausio 7 d. Davidonyse, Ukmergės raj.) – Trakų krašto literatas, žurnalistas, tremtinys.

## Biografija
1949 m. kartu su tėvais buvo ištremtas į Sibirą. Mokėsi Kauno 8-oje vidurinėje mokykloje. 1976 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką.

Dirbo laikraščiuose „Valstiečių laikraštis“, „Galvė“, „Trakų žemė“, „Lietuvos žinios“, „Lietuva“, „Lietuvos aidas“, „Vilnijos kronika“.

Yra išleidęs eilėraščių rinkinį „Sukilimas“, savo kūrybą spausdino Trakų literatų kūrybos almanachuose „Paparčių žydėjimas“, „Trakuvos poezija“.
Tolna

**Tolna** () – medė Vengrijos centro pietinėje dalyje. Įeina į Pietų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Seksardas.

## Geografija
Tolnos medė plyti Didžiojoje Vengrijos lygumoje. Svarbiausios upės – Dunojus, Šijas, Kopanis, Šarvizas, Kapošas.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Seksardas
* Dombovaras
* Pakšas
* Bonhadas
* Tolna
* Tamašis
* Dunafioldvaras

## Šaltiniai
Vesprėmas (medė)

**Vesprėmas** () – medė Vengrijos vakaruose. Įeina į Vidurio Uždunojės regioną. Administracinis centras – Vesprėmas.

## Geografija
Vesprėmo medėje iškilusi Bakonio aukštuma. Pietinė teritorijos riba driekiasi Balatono ežero krantu. Vakariniu pakraščiu teka Marcalo upė.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Vesprėmas
* Papa
* Ajka
* Varpalota
* Tapolca
* Balatonfiuredas
* Balatonalmadis
* Zircas

## Šaltiniai
Ona Jaudegytė

**Ona Jaudegytė** (g. 1914 m. kovo 5 d. Tabarai, Kalvarijos valsčius – 2009 m. liepos 31 d. Palaidota Alksninės kaime, Vilkaviškio rajonas.) – Lietuvos gydytoja oftalmologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1940 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1963 m. Kauno medicinos institute apgynė disertaciją „Viršutinio voko sudribimo nauji chirurginio gydymo būdai“, medicinos mokslų kandidatė. 1968 m. apgynė disertaciją „Apatinio voko atvirtimo chirurginio gydymo būdas“, medicinos mokslų daktarė.

1941-1945 m. Kauno universiteto klinikų Akių ligų skyriaus gydytoja, 1945-1946 m. Vilniaus respublikinės akių ligoninės gydytoja. 1946-1990 m. Klaipėdos Raudonojo Kryžiaus ligoninės Akių ligų skyriaus įkūrėja ir vedėja, poliklinikos gydytoja, 1990-1997 m. Klaipėdos asmeninės sveikatos centro okulistė. Dėstė J. Kupčinsko medicinos mokykloje.

Sukūrė naujų būdų akių ligoms gydyti, 9 racionalizacinių pasiūlymų autorė. Pasiūlė naudoti vaisiaus dangalus kaip audinių regeneraciją skatinančią priemonę oftalmologijoje, nudegus odą. Akių cheminius nudegimus pradėjo gydyti subkonjunktivalinėmis injekcijomis. Paskelbė daugiau kaip 30 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Zala (medė)

**Zala** () – medė Vengrijos pietvakariuose, Kroatijos ir Slovėnijos pasienyje. Įeina į Vakarų Uždunojės regioną. Administracinis centras – Zalaegersegas.

## Geografija
Vyrauja kalvotas reljefas. Rytuose siekia Balatono ežero pakraštį. Pagrindinės upės – Mura ir Zala.

## Gyventojai

## Didžiausi miestai
* Zalaegersegas
* Nadkaniža
* Kesthėjus
* Lentis
* Zalasentgrotas

## Šaltiniai
Etilacetatas

**Etilacetatas** (paprastai trumpinamas **EtOAc** ar **EA**) – organinis junginys, kurio formulė yra CH3COOCH2CH3. Šis bespalvis skystis turi būdingą saldų kvapą. Naudojamas kaip tam tikri klijai ar nagų lako valikliai. Etilo acetatas yra esteris, gaunamas iš etanolio ir acto rūgšties. Naudojamas kaip tirpiklis.

Naudojamas maisto pramonėje, jo E numeris – **E1504**. Etilacetatas naudojamas kaip tirpiklis kavos pupelių ir arbatžolių dekafeinizavimui. Jo būna saldainiuose, kvepaluose, kai kuriuose vaisiuose.

## Nuorodos
Virgilijus Jaugelis

**Virgilijus Jaugelis** (1948 m. rugsėjo 9 d. Kaune – 1980 m. vasario 17 d. ten pat, palaidotas Kybartuose) – Lietuvos kunigas, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui, tikinčiųjų teisių sąjūdžio dalyvis.

## Biografija
1971–1978 m. studijavo pogrindinėje kunigų seminarijoje. 1978 m. marijonas, slapta įšventintas kunigu. Dirbo Kauno įmonėse, dalyvavo slaptoje religinėje veikloje. 1971 m. rinko parašus Lietuvos Romos katalikų memorandumui. 1974 m. nuteistas kalėti už Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronikos dauginimą ir platinimą. Dėl silpnos sveikatos 1975 m. iš kalėjimo paleistas. Dirbo zakristijonu Kybartų Eucharistinio Išganytojo bažnyčioje. 1979 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą. 2000 m. kankinys.

## Įvertinimas
* 1999 m. Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius.

## Nuorodos
* Kun. Virgilijus Jaugelis ;

## Šaltiniai
Aika

**Ajka** () – miestas Vengrijos vakaruose, Vesprėmo medėje, į vakarus nuo Vesprėmo, Bakonio kalnų vakariniame šlaite. 31,3 tūkst. gyventojų (2004 m.). Aliuminio oksido, stiklo, statybinių medžiagų gamyba, aliuminio lydymas. Prie Ajkos kasamos rusvosios anglys, boksitai. Kasybos muziejus. Turizmas.

## Istorija

Iki 1865 m. Ajkos regiono pagrindinės ūkio šakos buvo žemdirbystė, amatai ir prekyba. 1865 m. pradėjus veikti pirmajai rusvosios anglies kasyklai ėmė plėtotis pramonė.

Miestas sukurtas 1960 m. sujungus kelis kaimus.

2010 m. spalio 4 d. įvyko Aikos aliuminio oksido gamyklos avarija.

## Miestų partnerystė
*  Kristuru Sekujeskas, Rumunija
*  Rovaniemis, Suomija
*  Una, Vokietija
*  Vaicas, Austrija

## Šaltiniai
Lileikėnų piliakalnis

**Lileikėnų piliakalnis** kitaip – **Kunigiškių piliakalnis** yra Šilalės rajone, Lileikėnų kaimo pietuose, dešiniajame Jūros upės krante.

Piliakalnio aikštelė keturkampė, ištįsusi šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi: 11 m ilgio ir tokio pat pločio. Šiaurės vakariniame aikštelės gale supiltas pusantro metro aukščio ir 20 m pločio pylimas, už kurio iškastas 17 m pločio ir metro gylio gynybinis griovys, pietrytiniame aikštelės krašte supiltas pusės metro aukščio ir 11 m pločio pylimas. Pietų šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio terasa.

Pietvakarinis, pietrytinis ir šiaurės rytinis šlaitai pažeisti erozijos. Piliakalnis apaugęs lapuočiais. Piliakalnio aikštelėje rastas geležinis kirvis ir žalvarinis žiedas.

100 m į šiaurės vakarus yra VIII–XI a. Lileikėnų senkapis.

## Nuorodos
* Kunigiškių piliakalnis
Steponas Jaugelis-Telega

**Steponas Jaugelis-Telega** (apie 1600 m. Kėdainiai – 1668 m. ten pat) – lietuvių raštijos kūrėjas, evangelikų reformatų veikėjas. Vienas žymiausių XVII a. giesmių kūrėjų ir vertėjų.

## Biografija

Gyveno Kėdainiuose, kur mokėsi nežinoma, vertėsi prekyba, valdė kelis dvarelius ir palivarkus. 1628–1642 m. Evangelikų reformatų bažnyčios Kėdainių sinodo iždininkas, nuo 1640 m. sinodo senjoras pasaulietis. 1631–1666 m. Kėdainių burmistras, 1648 m. – Kėdainių gimnazijos rektorius. Nuo 1648 m. Karaliaučiaus universitete studijavo teisę.

Steponas Jaugelis- Telega- pirmasis tikrai žinomas miestiečių luomo atstovas lietuvių literatūroje. Kėdainiškis vertėsi javų prekyba, eksportavo juos į Karaliaučių. Telega (rusėniškai- vežimas)- iš tėvo paveldėta pavardė. St. Jaugelis buvo aktyvus reformatų veikėjas- Kėdainių sinodo senjoras ir kt.
Kartu su Samueliu Minvydu, Samueliu Tamošausku ir Jonu Božimovskiu Vyresniuoju parengė spaudai „Knygą nobažnystės krikščioniškos“ (1653 m., kontrafakcinis leidimas 1684 m.). Šią knygą be St. Jaugelio giesmyno sudaro pamokslų knyga, aiškinama evangelija. St. Jaugelis- Telega laikomas visos knygos pirmojo leidimo vadovu, tačiau visą konvoliutą tvarkė ir vyresnieji prižiūrėtojai bei kunigai. Jis iš lenkų kalbos išvertė svarbiausią knygos dalį „Psolmay Dovida šventa“, kuri tapo lietuvių evangelikų reformatų XVII a.-XVIII a. giedamosios liturgijos pagrindu. Pavadinimas klaidina: šiame vertime yra ne tik apie 80 psalmių, bet ir 160 giesmių. 

St. Jaugelis buvo pripažintas Kėdainių poetas. Buvo lyginamas su lenkais M. Rėjumi, J. Kochanovskiu, vokiečių giesmių kūrėju A. Lobvazeriu. Telegos suredaguotas ir išverstas giesmynas- didelis lietuvių poezijos pasiekimas. Knyga turi dedikaciją Jonušui Radvilai. J. Radvilas buvo LDK evangelikų reformatų globėjas, Vilniaus vaivada, nuo 1654- LDK didysis etmonas. Kėdainiai, gimatasis Telegos miestas, buvo J. Radvilos rezidencija, kuri tapo Lietuvos reformatų centru. St. Jaugelio dedikacija yra pirmoji eiliuota lietuviškos knygos lietuvių kalba sukurta dedikaciją. 

Spėjama, kad jis yra ir kai kurių originalių giesmių („Giesmė apie pavietą gailingą“ ir kt.) autorius. St. Jaugelio giesmynas rėmėsi lenkiškais kalvinistų giesmynais. Buvo atsisakyta daugelio senųjų giesmių. Šį giesmyną Telega parengė pagal moderniausius reikalavimus.

## Bibliografija
* Knyga nobažnyslės krikščioniškos, 1653, Vilnius, 2004 m.

## Šaltiniai
Alfeldas

**Alfeldas, Didžioji Vengrijos lyguma** () – Dunojaus vidurupio lygumos dalis Vengrijoje, į rytus nuo Dunojaus upės. Plotas 52 000 km², apima 56 % Vengrijos teritorijos. Vyraujantis aukštis 85–120 m, didžiausias 183 m (Hoporčio kalva). 

Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Lygumą kerta Tisa ir jos intakai. Dirvožemiai derlingi liosiniai juodžemiai. Beveik visa lyguma išdirbta: verčiamasi žemdirbyste (kviečiai, kukurūzai, ryžiai, vilnamedžiai), daržininkystė (cukriniai runkeliai, paprikos, pomidorai, melionai), sodininkystė, vynuogininkystė. Gyvulininkystė. Yra naftos ir gamtinių dujų. Neliestų stepės (puštos) plotų yra Hortobadžio apylinkėse.

## Šaltiniai
Baja (Vengrija)

**Baja** () – miestas Vengrijos pietuose, Bač Kišūno medėje, Dunojaus kairiajame krante. 37,7 tūkst. gyventojų (2005 m.). Upių uostas. Keliai į Segedą, Bataseką, Somborą, Kečkemėtą. Tekstilės (vilnos), siuvimo, elektrotechnikos, medžio apdirbimo, popieriaus, chemijos, maisto pramonė, laivų statyba. Prekyba žemės ūkio produkcija. Turizmas, vandens sportas. Yra barokinė bažnyčia, pranciškonų vienuolynas.

## Istorija

Baja minima nuo 1308 m. XVI–XVII a. valdant osmanams buvo fortifikuota.

## Miestų partnerystė
*  Aržantanas, Prancūzija
*  Somboras, Serbija
*  Vaiblingenas, Vokietija
*  Hodmezėvašarhėjus, Vengrija
*  Tirgu Murešas, Rumunija
*  Sangeorgiu de Piadurė, Rumunija
*  Thistedas, Danija
*  Labinas, Kroatija

## Šaltiniai