open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Juozas Matonis

**Juozas Matonis** (g. 1945 m. balandžio 12 d. Ignalinoje) – Lietuvos dokumentinio kino ir televizijos operatorius, režisierius, prodiuseris.

## Biografija
1963 m. baigė Vilniaus 1-ąją vidurinę mokyklą. 1970 m. baigė Kinematografijos institutą Maskvoje.

1963–1966 m. Lietuvos kino studijos operatoriaus asistentas, 1970–1995 m. – Kino kronikos ir dokumentikos operatorius. Nuo 1993 m. – nepriklausomas televizijos ir kino operatorius, prodiuseris, režisierius. Nufilmavo apie 200 dokumentinio kino filmų, kino žurnalų ir kino kronikos siužetų.  Nuo 1996 m. bendradarbiauja LNK televizijoje.

Su V. Damaševičiumi kuria dokumentinių filmų ciklus: „Menininkų portretai. Metraštis“ (nuo 1994 m.,  103 filmus), „Lietuvos kultūros paveldas“ (nuo 1996 m., 21 filmas), „Įveikti negalią“ (nuo 1996 m., 12 filmų), „Repeticija – teatro pulsas“ (nuo 1997 m., 9 filmai).

## Apdovanojimai

*Lietuvos radijo ir televizijos komisijos konkurse „Menininkų portretai“ (Metraštis) pripažinti geriausia televizijos kultūros programa.  

*Lietuvos meno kūrėjų asociacijos premija ,,Už išskirtinius meno kūrinius“  dokumentinių filmų ciklas „Menininkų portretai“ (Metraštis)

*Antrojo Europos filmų festivalio „Integracija.Tu ir aš“ Kolobžege ir Košaline (Lenkija). Specialus prizas „Krištolas 2004“ už dokumentinį filmą „Vilties sala“.

*M. K.Čiurlionio labdaros ir paramos fondo ,,Metų apdovanojimai“ - Diplomas už dokumentinių filmų ciklą “Lietuvos kultūros paveldas*“ Nominacija ,,Menininkui -įsimintiniausiai įamžinusiam Lietuvos istorija savo kūriniuose,“* 2007m.

*Lietuvos vyriausybės kultūros ir meno premija 2012 m.

*Medalis „Už nuopelnus Vilniui ir Tautai“ 2015 m.

## Filmografija
* Kino operatorius Jonas Gricius
* Aktorė Monika Mironaitė
* Dailininkas Vytautas Šerys
* Poetas Jonas Strielkūnas
* Kompozitorė Onutė Narbutaitė
* Skulptorius Stanislovas Kuzma
* Lietuvos dvarai
* Vilniaus katedra
* Trakai. Palikimas be testamento
* Česlavo Milošo Vilnius
* Peterburgo lietuviai
* Krokuvoje – mano širdis
* Žmonės rateliuose
* Vilties vaikai
* Jono Vaitkaus teatras
* Rimas Tuminas – Karalius Edipas
* Gintaro Varno teatras

## Šaltiniai
Žemoklė

**Žemoklė** (*Moneses uniflora*) - erikinių šeimos augalas, vienintelė *Moneses* genties rūšis. Ji paplitusi drėgnuose šiaurės pusrutulio spygliuočių miškuose. Tai daugiametis augalas. Turi ploną šakniastiebį, lapai išsidėstę žemai, kiekvienas stiebas baigiasi nusvirusiu kvapniu žiedu. Žydi nuo gegužės iki spalio.
Piramidė

**Piramidė** – piramidės geometrinės formos senovės civilizacijų monumentalusis statinys. Piramidės pamatas paprastai kvadratinis arba trikampis, nors būna ir poligonų. Piramidžių statyba būdinga daugeliui senovės civilizacijų, jų aptinkama įvairiose pasaulio dalyse.

Jau pirmajai pasaulio civilizacijai Mesopotamijai buvo būdingos laiptuotos piramidės – šventyklos zikuratai. Bene žymiausios yra Egipto piramidės, statytos senovės Egipte ir tarnavusios kaip faraonų kapai. Cheopso piramidė ilgą laiką buvo aukščiausiu pasaulio pastatu. Piečiau Egipto gyvavusioje Nubijoje taip pat buvo statomos piramidės – kapai, tačiau jos buvo mažesnės ir smailesnės negu egiptiečių.

Už Artimųjų Rytų ribų taip pat statytos piramidės: laiptuotos piramidės – šventyklos būdingos Mezoamerikos kultūroms: actekams, majams, taraskanams ir kt. Meksikoje stūkso masyviausia pasaulyje Didžioji Čolulos piramidė. Šiaurės Amerikoje buvo statomi platforminiai pilkapiai. Azijoje piramidės statytos centrinėje Kinijoje, Indijoje (Čola imperijos metu), Kambodžoje.

Moderniojoje architektūroje taip pat neatsisakoma piramidžių. Jos statomos kaip paminklai ar pastatai (muziejai, arenos, halės, šventyklos), viena iš jų – Luvro piramidė Paryžiuje.

## Taip pat skaitykite
* Zikuratas
* Egipto piramidės
* Nubijos piramidės
* Mezoamerikos piramidės
* Huaka (Andų civilizacijos piramidės)

## Šaltiniai
Pranas Matiukas

**Pranas Matiukas** (1917 m. sausio 10 d. Mogiliave, Baltarusija – 1998 m. birželio 3 d. Australija) – Lietuvos smuikininkas.

## Biografija
Broliai Kazys Matiukas ir Povilas Matiukas. 1937 m. baigė Kauno konservatorijos smuiko klasę. Iki 1941 m. studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete Kaune, vėliau Vilniuje. 1940–1943 m. Kauno radiofono muzikos redaktorius. Koncertavo kaip solistas.

1943 m. išvyko į Austriją. Zalcburgo Mozarteume griežti mokėsi iš G. Šteinerio. Nuo 1944 m. iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos griežė I smuiku Zalcburgo simfoniniame orkestre. Po karo koncertavo pabėgėlių stovyklose kaip smuikininkas solistas ir kaip lietuvių styginių kvarteto narys (kvartete dar griežė Alfonsas Paukštys, Petras Armonas, Vytautas Jančys).

1948 m. išvyko į Australiją. Adelaidėje griežė Pietų Australijos simfoniniame orkestre, koncertavo kaip solistas, dalyvavo lietuvių renginiuose.

## Šaltiniai
Povilas Matiukas

**Povilas Matiukas** (1912 m. balandžio 5 d. Ryga – 1997 m. rugpjūčio 4 d. Čikaga) – Lietuvos smuikininkas.

## Biografija
Broliai Kazys Matiukas ir Pranas Matiukas. 1934 m. baigė Kauno konservatorijos A. Norito klasę. 1938 m. mokėsi vasaros kursuose Berlyne pas G. Kulenkampfą, 1948 m. baigė Zalcburgo muzikos akademijos T. Miulerio smuiko klasę.

1934–1939 m. dėstė Klaipėdos muzikos mokykloje, 1939–1941 m. Šiaulių muzikos mokykloje, 1940–1944 m. Kauno konservatorijoje. 1941–1944 m. griežė Valstybės teatro orkestre Kaune. Persikėlęs į JAV gyveno Čikagoje; buvo Marijos vidurinės mokyklos styginių instrumentų instruktorius. 1951 m. su pianistu A. Naku Čikagoje įkūrė smuiko studiją. Koncertavo Lietuvoje, Austrijoje, JAV (Čikagoje) vienas ir su simfoniniu orkestru. Griežė Čikagos lietuvių styginių ansamblyje.

## Šaltiniai
JFreeChart

**JFreeChart** – atvirojo kodo Java diagramų kūrimo biblioteka, sukurta taip, kad sudėtingas diagramas būtų galima kurti paprastu būdu. Naudojant JFreeChart, galima sukurti tokių tipų diagramas:
* X-Y tipo ašių plokščias diagramas (pvz., iš paprastų ar sudėtinių linijų, sklaidos diagramas);
* Gantt diagramas;
* Stulpelines diagramas;
* Sritines diagramas.
Ngunio provincija

**Ngunio provincija** – viena iš devynių Gabono provincijų. Sostinė – Muila. Provincija užima 37 750 km² plotą. Ngunio provincija ribojasi su Niangos provincija pietuose, Pajūrio Ogovės provincija vakaruose, Viduriniosios Ogovės provincija šiaurėje, Ogovės-Ivindo provincija šiaurės rytuose, Ogovės-Lolo provincija rytuose.

## Departamentai

Provincija padalinta į 7 departamentus:

* Bumio-Luecio departamentas (Mbigu)
* Dolos departamentas (Ndendė)
* Dujos-Onojaus departamentas (Muila)
* Luecio-Vano departamentas (Lebamba)
* Ndolu departamentas (Mandžis)
* Ogulu departamentas (Mimongas)
* Cambos-Magocio departamentas (Fugamu)

## Šaltiniai
Lietuvių literatūros draugija

**Lietuvių literatūros draugija** () – Mažosios Lietuvos ir lietuvių kalbos bičiulių draugija, 1879–1923 m. veikusi Tilžėje.

## Istorija
Lietuvių literatūros draugija išsiplėtojo iš 1873 m. Tilžėje įkurto Lietuvių ratelio (*Litauisches Kranzschen*). Dar 1879 m. pradžioje dalyvaujant draugijos nariams sukurtas atsišaukimas ir parengtas bendrasis draugijos projektas, kuris išsiuntinėtas į įvairius lituanistinius ir slavistikos leidinius. Apie šį atsišaukimą rašė Londono „Atheneum“. Juo siekta iškelti lietuvybės Rytprūsių žemėse svarbą. Tai kreipimasis į visus, neabejingus lietuviškam žodžiui, įsijungti į tiriamąjį darbą. 1897 m. draugija turėjo 115, 1903 m. – 198, 1908 m. – 228 narius. Draugijai priklausė žymūs vokiečių, lenkų ir rusų kalbininkai, lietuvių kultūros veikėjai Silvestras Baltramaitis, Antanas Baranauskas, Kristianas Barčas, Jonas Basanavičius, Adalbertas Becenbergeris, Filipas Fortunatovas, Vilius Gaigalaitis, Eduardas Gizevijus, Augustinas Janulaitis, Jonas Karlovičius, Janas Boduenas de Kurtenė, Georgas Neselmanas, Liudvikas Pasargė, Eduardas Volteris, Jurgis Zauerveinas ir kiti.

## Veikla
Draugijos posėdžiuose buvo skaitomi pranešimai lietuvių kalbos, lietuvių raštijos, istorijos, tautosakos, etnografijos klausimais. Draugija turėjo gausius etnografijos, tautodailės, tautosakos, numizmatikos rinkinius. Iki 1923 m. Lietuvių literatūros draugijos biblioteka turėjo apie 2000 tomų (1200 pavadinimų). Joje buvo retų lietuviškų knygų, XVII a. – XIX a. rankraščių. Draugija leido tęstinį leidinį „Mitteilungen der litauischen literarischen Gesellschaft“ (1880–1912 m. išėjo 5 t., 31 sąs.). 1905 m. draugijos iniciatyva įsteigtas Tilžės etnografijos muziejus. 1925 m. draugija reorganizuota atsisakiusi lituanistinės veiklos.

## Pirmininkai
* Karlas Rudolfas Jakobis – 1879–1881 m.
* Maksimilianas Felkelis – 1881–1882 m.
* Valdemaras Hofheinzas – 1882–1889 m.
* Teodoras Proisas – 1890–1898 m.
* Aleksandras Kuršaitis – 1899–1925 m.

## Literatūra
* Domas Kaunas, Hansas Masalskis. Paskutinis Lietuvių literatūros draugijos narių sąrašas. Knygotyra, 1998 m., t. 34.

## Šaltiniai
Lietuvių literatūros draugijos biblioteka

**Lietuvių literatūros draugijos biblioteka** – biblioteka, veikusi 1879–1923 m. Tilžėje, priklausė Lietuvių literatūros draugijai.

## Fondai
Pradžioje fondą sudarė knygos, kurias dovanojo Vokietijos ir kitų šalių mokslininkai, lituanistai, lietuvių kultūros veikėjai: Jonas Basanavičius, Jonas Juška, Eduardas Volteris ir kiti. Fondas buvo papildomas Lietuvių literatūros draugijos leidiniais rengiant mainus, perkant retus lituanistinius spaudinius, prenumeruojant periodiką. 1885 m. biblioteka turėjo – 400, 1893 m. – 980, 1923 m. – 1200 pavadinimų 2000 tomų knygų, šiek tiek rankraščių. Daugiausia buvo lingvistinės (25 %), istorinės (21 %) ir etnografinės (16 %), pagal kalbas – vokiečių (54 %) ir lietuvių (26 %) literatūros. Lietuviškos spaudos fondą sudarė – 300 pavadinimų knygos ir 24 pavadinimų periodiniai leidiniai, tarp jų retesnės: D. Kleino gramatikos santrauka vokiečių kalba (*Compendium Litvanico-Germanicum*, išleista 1654 m. Karaliaučiuje), F. V. Hako Lietuvių – vokiečių ir vokiečių – lietuvių kalbų žodynas (*Vocabvlarivm Litthvanico-Germanicvm, et Germanico-Litthvanicvm*, išleistas 1730 m. Halėje), K. G. Milkaus poema „Pilkainis“ (manoma, išspausdinta 1810–1818 m. Karaliaučiuje).

1892 m. išleistas knygos formos spausdintas katalogas „Katalog der Bibliothek“, jo 7 papildymai paskelbti Lietuvių literatūros draugijos mokslo darbuose „Mitteilungen der Litauischen Literarischen Gesellschaft“. Biblioteką tvarkė Lietuvių literatūros draugijos valdybos nariai bibliotekininkai: P. Preibišas, Kristianas Barčas, R. Švedė, H. Kantelis, Otas Julius Šteinas, Aleksandras Kuršaitis, Jokūbas Stikliorius.

1925 m. Lietuvių literatūros draugiją uždarius, biblioteką perėmė Karaliaučiaus universitetas. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje rinkinys evakuotas į Poznanę, jį saugo Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas.

## Literatūra
* Domas Kaunas. Mažosios Lietuvos bibliotekos, Vilnius, 1987 m.

## Šaltiniai
Niangos provincija

**Niangos provincija** – viena iš devynių Gabono provincijų. Sostinė – Čibanga. Provincija užima 21 285 km² plotą. Niangos provincija ribojasi su Pajūrio Ogovės provincija šiaurės vakaruose, Ngunio provincija šiaurėje.

## Departamentai

Provincija padalinta į 4 departamentus:

* Žemutinio Banijo departamentas (Majumba)
* Duinji departamentas (Moabis)
* Aukštutinio Banijo departamentas (Minvulas)
* Mugucio departamentas (Čibanga)

## Šaltiniai
Kriaušlapė

**Kriaušlapė** (*Pyrola*) – erikinių šeimos gentis. Tai nedideli visžaliai žoliniai augalai. Lapai sudaro skrotelę. Balti, kreminiai arba rožiniai žiedai sudaro žiedynus.

Paplitusi vidutinio klimato ir arktinėse Europos, Azijos, Š. Amerikos dalyse. Mėgsta drėgną, pavėsingą aplinką, auga miškuose, tarpkopėse.

Kriaušlapės – vieni iš nedaugelio augalų, kurie gali apsirūpinti maisto medžiagomis arba parazituodami grybus, arba fotosintetindami. Parazitinės formos būna belapės, arba lapai būna menki, rausvi. Kas lemia, kuriuo būdu augalas apsirūpins medžiagomis, neaišku. Išsiaiškinus priežastis, galbūt paaiškėtų, kaip susiformavo kitos parazitinių augalų rūšys.

Lietuvoje auga šios rūšys:
* Žaliažiedė kriaušlapė (*Pyrola chlorantha*)
* Vidutinioji kriaušlapė (*Pyrola media*)
* Mažoji kriaušlapė (*Pyrola minor*)
* Apskritalapė kriaušlapė (*Pyrola rotundifolia*)
Jolanta Petkevičienė

**Jolanta Petkevičienė** (g. 1967 m. Varėnoje) – Lietuvos teisininkė.

## Biografija
1990 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.

1990-1992 m. dirbo Vilniaus miesto Vidaus reikalų valdyboje, 1992-1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kanceliarijoje, 1993 m. Ūkio banke, 1994 m. bendrovėje „Giunteris ir Augis“. Nuo 1994 m. spalio mėn. dirbo Valstybės saugumo departamente, nuo 2000 m. kovo mėn. – Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos sekretoriato vadovė, Tarnybinės etikos pažeidimų tyrimo ir prevencijos skyriaus vedėja, nuo 2006 m. komisijos narė, 2006 m. kovo 28 d. – 2009 m. kovo 25 d. – komisijos pirmininkė.

Nuo 2021 m. iki 2023 m. Lietuvos Respublikos vyriausiosios rinkimų komisijos pirmininkė.

## Šaltiniai
Belincona

**Belincona** – Šveicarijos miestas pietrytinėje šalies dalyje. Tičino kantono sostinė. Miesto, kaip ir Tičino kantono pagrindinė kalba – italų.

## Geografija

Belincona įsikūrusi pietryčių Šveicarijoje, Tičino upės slėnyje, netoli nuo Italijos pasienio. Miestą iš vakarų ir rytų supa San Gotardo kalnų masyvas. Už penkiolikos kilometrų nuo Belinconos telkšo vienas didžiausių Šveicarijos bei Italijos ežerų – Madžorė.

## Belinconos trys pilys

Belinconoje stūkso trys pilys, kurios nuo 2000 metų priklauso UNESCO Pasaulio paveldo sąrašui. Miesto centre stovi *Castelgrande* – Didžioji pilis, o į rytus nuo centro, kalnuose stūkso kitos dvi pilys – Montbello žemiau link slėnio ir Sasso Corbaro. Castelgrande bei Montbello pilys yra sujungtos gynybine siena. Mieste vyksta Rabadano karnavalas, kurio tradicijos siekia jau 150 metų.

## Sportas
* AC Bellinzona (futbolas)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
* Rabadano karnavalas
* UNESCO apie Belinconą
Kukulkanas

**Kukulkanas** (jukat. *K’uk’ulkan*, coc. *K’uk’ul – chon*), išvertus reiškia „plunksnuotoji gyvatė“ – viena vyriausių senovės majų dievybių. Panašius dievus turėjo actekai (Kecalkoatlis) ir kičiai (Gukumacas). Buvo laikomas lietaus ir vėjo valdovu, miestų ir dinastijų įkūrėju. Majai Kukulkaną vaizdavo kaip plunksnuotą gyvatę žmogaus galva. Žymiausia išlikusi šventykla Kukulkanui yra Kukulkano piramidė (El Kastilijas) Čičen Icoje. Postklasikiniu periodu Kukulkano kultas klestėjo Majapano mieste.
Tičinas

**Tičinas** () – kantonas pietų Šveicarijoje, prie Italijos sienos. Administracinis centras – Belincona. Kantono oficiali kalba – italų. Pavadinimas kilo iš Tičino upės.

## Geografija

Tičino kantonas įsikūręs Šveicarijos pietvakariuose. Ribojasi su Valė, Urio ir Graubiundeno kantonais. Miškai užima trečdalį teritorijos. Kantono teritorijoje telkšo Madžiorės bei Lugano ežerai.
Alečhornas

**Alečhornas** () – viršukalnė Šveicarijoje, Berno Alpėse. Aukštis 4195 m. Kyšo virš Alečo ledyno vakarinės pusės. Į kalną pirmą kartą įkopta 1859 m. birželio 18 d. anglų alpinisto *[[Francis Fox Tuckett]]*, lydimo gidų *Johann Joseph Bennen*, *Peter Bohren* ir *V. Tairraz*.

## Šaltiniai
Altdorfas

**Altdorfas** (, 'senas kaimas') – miestas centrinėje Šveicarijoje, Roiso upės slėnyje, 3 km į pietus nuo Keturių Kantonų ežero pietrytinio pakraščio, 462 m aukštyje virš jūros lygio. Urio kantono centras. 8,6 tūkst. gyventojų (2007 m.). Pro miestą eina Sankt Gotardo geležinkelis ir plentas. Elektrotechnikos (kabelių), gumos pramonė, mineralinių trąšų gamyba. Turizmas.

## Kultūra

Yra Uri kantono muziejus, klasicistinė XIX a. pr. bažnyčia, kapucinų vienuolynas, įkurtas 1581 m., Patricijų rūmai. 1895 m. pastatytas paminklas Viliui Teliui. Taip pat yra Telio teatras, įkurtas 1925 m., kuriame kas 3 metai statoma Frydrycho Šilerio pjesė „Vilius Telis“.

## Istorija

Altdorfas pradėjo kurtis 1799 m..

## Šaltiniai
Daliutė Ona Matulaitė

**Daliutė Ona Matulaitė** (1942 m. lapkričio 25 d. Jukniškėje, Kelmės valsčiuje – 2025 m. vasario 20 d.) – Lietuvos skulptorė.

## Biografija
1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1970–1986 m. Vilniaus vaikų dailės mokyklos mokytoja, nuo 1988 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytoja, nuo 1998 m. profesorė.

## Kūryba
Kūrybai įtakos turėjo tautodailės medžio ir metalo skulptūrinė plastika, senovės baltų, senovės kinų, japonų, majų, ikikrikščioniškoji Europos kultūra. Skulptūroms dažniausiai naudojamas granitas, bronza, medis, terakota.

Sukūrė dekoratyvinių skulptūrų, paminklų, smulkiųjų formų skulptūrų, skulptūrinių portretų (skulptorius R. Daugintis), fontanų, antkapinių paminklų (tėvams Kelmės kapinėse, 1984 m.), medalių („Lietuvos karikatūra – 80“). Kūriniams būdinga monumentali raiška, skulptūrinių formų darna, konstruktyvumas, raiškus siluetas, apibendrintos formos, epiškumas.

Nuo 1972 m. dalyvavo parodose, skulptūros simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (JAV, Japonija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Latvija, Vengrija). Individualios parodos: Vilniuje 1986 m., su Š. Šimulynu, 1988 m., 1992 m., 1994–1996 m., 1998 m., 2004 m., Panevėžyje 2001 m., Šiauliuose 2002 m., Rygoje 2008 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, užsienio šalių muziejai.

## Žymiausi darbai
* Stumbras, Ąžuolyno parkas, Kaunas, 1979 m.
* Lietaus debesis, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1978 m.
* Klajojantis ežeras, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1979 m.
* Dvylika brolių, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1984 m.
* Neringa, Klaipėda, 1983 m.
* Seserys – paminklas Lazdynų Pelėdai, Vilnius, 1995 m. (arch. Jūras Balkevičius, Rimantas Buivydas, skulpt. Dalia Matulaitė)
* Vėjų namas, Vytauto Mačernio atminimui, 1997 m.
* Šventvakarių Ėvė – paminklas I. Simonaitytei, Priekulė, 1997 m.
* Akmens fortepijonas, fontanas, Nemenčinė, 2002 m.
* Aušra – paminklas laikraščiui „Aušra“ ir aušrininkams, Šiauliai, 2003 m.
* Ramybė – paminklas Lietuvos kariams, 1920 m. žuvusiems už Tėvynę, Berznykas, Lenkija, 2005 m.
* Gražina, Lietuvos Respublikos Seimas, Vilnius, 1999 m.
* Aukuras, Aukštojo kalnas, Vilniaus raj. sav., 2013 m.

## Galerija

Stumbras Kaunas.jpg|„Stumbras“ (1979), Kaunas
Neringaq.jpg|„Neringa“ (1983), Klaipėda
Gražina.jpg|„Gražina“ (1999), Vilnius


## Šaltiniai

## Nuorodos
Apencelis

**Apencelis** () – buvęs kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje, Alpių priekalnėse, š visų pusių apsuptas Sankt Galeno kantono. Apencelį sudaro du savarankiški puskantoniai: Apencelis-Auserodenas (su centru – Herizau) ir Apencelis-Inerhodenas (su centru – Apencelyje).

## Istorija

Apencelio regionas pirmą kartą paminėtas 1071 m. (tada vadintas *Abbatis cella*). Teritorija priklausė Sankt Galeno vienuolynui. Nuo 1513 m. priklauso Šveicarijos konfederacijai. 1597 m. suskilo į 2 puskantonius..

## Šaltiniai
Apencelis (miestas)

**Apencelis** () – miestas šiaurės rytų Šveicarijoje, į pietus nuo Sankt Galeno, Siterio upės slėnyje. Apencelio-Inerhodeno puskantonio centras. 5,6 tūkst. gyventojų (2004 m.). Vystoma baldų pramonė, dailieji amatai (nėrinių gamyba, siuvinėjimas), turizmas. Kalnų kurortas. Yra XI a. bažnyčia, XVI a. rotušė.

## Istorija

1071 m. miestas minimas kaip *Abbacella*.

## Šaltiniai
Eleonora Matulaitė

**Eleonora Matulaitė** (g. 1938 m. gegužės 27 d. Alėjai, Raseinių valsčius) – Lietuvos aktorė.

## Biografija
1957–1961 m. lankė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją (vadovas Juozas Miltinis), nuo 1961 m. šio teatro (nuo 1995 m. Juozo Miltinio dramos teatras) aktorė. Sukūrė daugiau kaip 80 vaidmenų teatre ir kine, parengė literatūrinių kompozicijų apie L. Šepką, M. Romerį, J. Baltrušaitį, A. Strazdą ir kitus, režisavo spektaklių vaikams, parašė pjesių vaikams.

## Vaidmenys
* Saša – Antonas Čechovas. Ivanovas, 1960 m.
* Viki – Gunaras Priedė. Pirmasis Viki balius, 1961 m.
* Aušrinė – Balys Sruoga. Pavasario giesmė, 1965 m.
* Anželika – Moljeras. Žoržas Dandenas, 1965 m.
* Kolomba – Ben Džonsonas. Volponė, 1971 m.
* Lena – Rustamas Ibrahimbajevas. Panašus Į liūtą, 1974 m.
* Madam Ortans – Žanas Anujis. Orkestras, 1996 m.
* Anus – Avksentijus Cagarelis. Chanuma, 2000 m.

**Kine**
* Konstancija – Naktys be nakvynės, rež. Algirdas Araminas, Gediminas Karka, 1966 m.
* Morta – Šulinys, pagal P. Cvirką, rež. Ilja Rudas-Gercovskis, 1966 m.
* Rūtos Motina – Mano mažytė žmona, rež. Raimundas Banionis, 1984 m.

## Bibliografija
* Mikė kvailutis, pjesės vaikams, 2000 m.

## Šaltiniai
Majų kalbos

**Majų kalbos** – Mezoamerikos indėnų kalbų šeima. Majų kalbomis kalba bent 6 mln. majų kilmės žmonių daugiausia Meksikoje, Belize, Gvatemaloje. Dabartinės majų kalbos susiformavo iš majų prokalbės, kuria buvo kalbama jau prieš 5000 metų ir kuri išnyko Majų civilizacijos klasikiniu laikotarpiu. Senoji majų kalba buvo užrašoma hieroglifiniu raštu, išnykusiu XVII a.

## Klasifikacija

Dabar išskiriamos 28 vartojamos ir 3 mirusios majų kalbos.

* **uastekų** šaka: uastekų, čikomulselekų †
* **jukatekų** šaka:
** icų – mopanų grupė: icų, mopanų
** jukatekų – lakantunų grupė: lakantunų, jukatekų
* **branduolinis majų** pošeimis
** **Vakarų** pošakis
*** **čolų-centrinė** šaka:
**** čolų grupė:
***** vakarų čolų pogrupis: čolų, čontalų
***** rytų čolų pogrupis: hieroglifinė majų kalba †, čolčių †, čorčių
**** centrinė grupė: celtalių, cocilių
*** **kanchobalių-čuchų** šaka:
**** čuchų: tocholabų, čuchų šnekta
**** kanchobalių grupė:
***** kanchobalių – chakaltekų pogrupis: akatekų, kanchobalių, chakaltekų
***** motosintelekų (kotoke): motosintelekų (močo), tusantekų (muču) šnektos
** **kičių-mamų** pošakis (rytų):
*** **[[mamų kalbos|mamų]]** šaka:
**** tekų – mamų grupė: mamų, tekitekų (teko)
**** išilių grupė: aguakatekų (avakatekų), išilių
*** **[[kičių kalbos|kičių]]** šaka:
**** kekčių
**** pokomų: pokomamų ir pokomčių šnektos
**** tikrųjų kičių grupė:
***** kičių – ačių pogrupis: kičių, ačių
***** kakčikelių – cutuchilių pogrupis: kakčikelių, cutuchilių
**** sakapultekų – sipakapų grupė:
***** sakapultekų,
***** sipakapų
**** uspantekų

## Šaltiniai
* Лингвистический энциклопедический словарь
* Ethnologue informacija
*
War

**War** – trečiasis studijinis airių roko grupės U2 albumas, išleistas 1983 m. vasario 28 d. Albumą sudaro 10 dainų, trys iš jų išleistos kaip singlai.

## Apie albumą
Komerciškai tai sėkmingas U2 albumas, iš topų viršūnės Jungtinėje Karalystėje išstūmęs Michael’o Jackson’o albumą „Thriller“.

1989 m. žurnalo „Rolling Stone“ sudarytame sąraše „100 geriausių 1980-ųjų albumų“, „War“ užsiėmė 40-ąją poziciją, 2003 m. to paties žurnalo „500 geriausių visų laikų albumų“ sąraše pasiekė 221-ąją vietą, o 2012 m. – 223-ąją.

Albumą „War“ U2 pradėjo įrašinėti 1982 m. gegužės 17 d. Grupė padarė pertrauką, kol vokalistas Bono su žmona Alison buvo išvykę į Jamaiką leisti medaus mėnesio. Albumo įrašymo darbai pabaigti tų pačių metų rugpjūtį.

2008 m. rugpjūčio 21 d. grupė perleido „War“ trimis skirtingais formatais, įtraukdami ir seniau neišleistus bei retus kūrinius

## Dainos

### Albumo dainos
Visų dainų žodžius ir muziką sukūrė U2.
# „Sunday Bloody Sunday“ – 4:40
# „Seconds“ – 3:10
# „New Year’s Day“ – 5:35
# „Like a Song“ – 4:46
# „Drowning Man“ – 4:14
# „The Refugee“ – 3:40 *(prodiuseris Bill Whelan)*
# „Two Hearts Beat As One“ – 4:03
# „Red Light“ – 3:46
# „Surrender“ – 5:34
# „40“ – 2:35

### Singlai
# „New Year’s Day“
# „Sunday Bloody Sunday“
# „Two Hearts Beat As One“.

Visiems trims singlams buvo sukurti videoklipai.

1983 m. sausį „New Year’s Day“ išleistas kaip tarptautinis singlas. Jis Jungtinės Karalystės singlų tope pasiekė singlų dešimtuką. Parašyti šiai dainai žodžius Bono įkvėpė Lenkijos Solidarumas.

1983 m. kovo mėnesį „Two Hearts Beat As One“ ir „Sunday Bloody Sunday“ singlai išleisti skirtinguose regionuose. „Two Hearts Beat As One“ – singlas Jungtinei Karalystei, Australijai ir JAV. JK singlų tope pasiekė 18-ąją vietą. „Sunday Bloody Sunday“ pasirodė Vokietijoje ir Olandijoje; Olandijos singlų tope užėmė 3-ąją vietą.

## Pozicijos ir pardavimai

## Atlikėjai

### U2
* Bono – pagrindinis vokalas, gitara
* The Edge – elektrinė gitara, pianinas, palaikantis vokalas, pagrindinis vokalas („Seconds“) gitara ir bosinė gitara („40“), akustinė gitara („Sunday Bloody Sunday“)
* Adam Clayton – bosinė gitara
* Larry Mullen Jr. – būgnai

### Kiti
* Kenny Fradley – trimitas
* Steve Wickham – elektrinis smuikas („Sunday Bloody Sunday“ ir „Drowning Man“)
* Cheryl Poirier, Adriana Kaegi, Taryn Hagey, Jessica Felton – palaikantis vokalas („Like A Song…“, „Red Light“, ir „Surrender“)

## Išnašos
Aroza

**Aroza** () – kurortinis miestelis ir žiemos sporto centras rytų Šveicarijoje, Graubundeno kantone, į pietryčius nuo Kūro. Įsikūręs Retijos Alpėse, 1775 m aukštyje virš jūros lygio, miškingame kalnų slėnyje, prie dviejų nedidelių ežerų – Oberio ir Unterio. 2,3 tūkst. gyventojų (2003 m.).

Žiemą ant ežero ledo vyksta žirgų lenktynės. Įrengti slidininkų keltuvai, čiuožyklos. Be to yra muziejus, aerologijos observatorija, XV a. pabaigoje statyta bažnyčia.

## Šaltiniai
Antanas Matulaitis

**Antanas Matulaitis** (1895 m. gruodžio 29 d. Netičkampis, Marijampolės apskritis, Rusijos imperija – 1920 m. spalio 20 d. Alytus; palaidotas Marijampolės kapinėse) – Lietuvos kariuomenės karininkas, valstybės veikėjas.

## Biografija
Mokydamasis Marijampolės gimnazijoje buvo slaptų ateitininkų organizacijų narys, 1917 m. Voroneže – Rusijos lietuvių ateitininkų organizacijų pirmininkas. 1918 m. baigė Voronežo berniukų gimnaziją.

Grįžęs į Lietuvą iki 1919 m. birželio mėn. Marijampolės miesto laikinosios tarybos narys. 1919 m. gruodžio 16 d. baigė Karo mokyklą, tarnavo Pirmajame atsargos batalione, 1920 m. vasario mėn. paskirtas Generalinio štabo Literatūros skyriaus kultūros ir švietimo sekcijos vedėju.

Nuo 1920 m. Lietuvos darbo federacijos pirmininkas. 1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. spalio 20 d. Steigiamojo Seimo atstovas, Darbo federacijos frakcijos narys.

1920 m. spalio mėn. Lenkijos kariuomenės L. Želigovskio rinktinės daliniams puolant Vilnių išvyko į frontą. 1920 m. spalio 17 d. Babriškėse (Varėnos valsčius) mirtinai sužeistas.

## Literatūra
* Matulaitis Antanas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 38.
* Matulaitis Antanas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1959, t. 17, p. 515.
* Veilentienė A., Matulaitis Antanas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 241–242.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* MATULAITIS Antanas (1895–1920) | lrs.lt
Inksto antis

**Inksto añtis** () - ertmė inksto vartų gilumoje, nusitęsianti iki inksto vidurio. Jo sienas sudaro inksto šerdinė ir žievinė medžiaga (inksto šulai). Į inksto antį įlinksta riebalinė inksto kapsulė. Iki ančio tęsiasi inksto piramidžių viršūnės, jos šalia ančio sudaro šviesesnius, iškilusius, neryškiai dryžuotus 7 - 9, kartais iki 14 spenelių.
Juozapas Matulaitis

**Juozapas Matulaitis** (g. 1936 m. kovo 8 d. Užgirėlyje, Kruonio valsčiuje) – Lietuvos Kaišiadorių vyskupas nuo 1989 iki 2012 m.

## Biografija
1944–1948 m. mokėsi Užgirėlio pradinėje mokykloje, 1948–1952 m. – Kruonio vidurinėje mokykloje, 1955 m. Žiežmarių vidurinėje mokykloje, 1955–1957 m. – Kauno 2-ojoje technikos mokykloje. 1957 ir 1960–1964 m. studijavo Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. 1964 m. kovo 25 d. įšventintas kunigu.

1964–1966 m. Pivašiūnų vikaras, 1966–1973 m. Nemajūnų klebonas, 1973–1974 m. Vievio vikaras. 1974–1975 m. klebonas Vievyje, 1975–1983 m. – Butrimonyse, 1983–1984 m. – Merkinėje. 1984–1989 m. Merkinės dekanas. 1989 m. konsekruotas vyskupu. 1989–1991 m. Kaišiadorių vyskupijos apaštalinis administratorius. Nuo 1992 m. – Kaišiadorių vyskupijos ordinaras. 

1991–1994 m. tarpdiecezinės Katechetikos komisijos ir Bažnytinės informacijos tarybų pirmininkas prie Lietuvos vyskupų konferencijos. Rūpinosi Adomo Jakšto spaustuvės statyba Kaišiadoryse.

2012 m. vasario 11 d. atsistatydino iš Kaišiadorių vyskupo pareigų.

## Šaltiniai
Adventicija

**Adventicija** – išorinis dengiamasis jungiamasis kraujagyslių ar organų audinys. Ten, kur organo, jo dalies ar kito darinio nedengia jokia serozinė plėvė, yra adventicija.

Anatomijoje šis jungiamojo audinio sluoksnis vadinamas *tunica adventitia*.
Badenas (Šveicarija)

**Badenas** – miestas šiaurės Šveicarijoje, Argau kantone, 25 km į šiaurės vakarus nuo Ciūricho, prie Arės intako Limato. Elektrotechnikos, tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Balneologinis kurortas, yra sieringos karštosios versmės, įsteigtos ligoninės ir sanatorijos.

## Kultūra

Yra teatras, istorijos, meno muziejai, meno galerija. Vyksta muzikos festivaliai. Yra XVI a. pastatyta vėlyvosios gotikos bažnyčia (dabar perstatyta klasicistiniu stiliumi), 1497 m. pastatyta rotušė, Habsburgų tvirtovės griuvėsiai, XVI–XIX a. pilis.

## Istorija

Badeno mineralinės versmės buvo žinomos jau I a., minimos romėnų istoriko Tacito ir vadintos *Akve Helvetike*. Badeną 1291 m. įkūrė Habsburgai; miesto teises įgijo 1297 m. Miestas 1415 m. atiteko Šveicarijos konfederacijai (1492–1712 m. buvo jos valdžios susirinkimų vieta). 1798–1803 m. Badenas buvo tuometinio Badeno kantono centras; šį panaikinus nuo 1803 m. priklauso Aargau kantonui.

## Sportas
* FC Baden (futbolas)

## Šaltiniai
Serozinė plėvė

**Serozinė plėvė** - organizme paplitęs vienasluoksnis plokščiųjų ląstelių dangalas. Yra trijų rūšių: krūtinplėvė, širdiplėvė, pilvaplėvė. Serozinės plėvės ertmėje yra nedidelis kiekis serozinio skysčio. Šis sluoksnis neleidžia suaugti pilvo ertmės organams, plaučiams tarpusavyje ir su aplinkinėmis struktūromis, taip pat ir širdžiai.
Juozas Matulaitis (1869)

**Juozas Matulaitis** (1869 m. sausio 19 d. Liudvinave – 1964 m. liepos 27 d. Kaune) – Lietuvos farmacininkas, visuomenės veikėjas, knygnešys.

## Biografija
Brolis Stasys Matulaitis. 1898 m. baigė Maskvos universitetą, įgijo farmacininko specialybę. Studijuodamas priklausė slaptai lietuvių studentų draugijai. 1899 m. grįžęs į Lietuvą dirbo vaistinėse.

Vienas varpininkų, padėjo Artojų draugijai. Už draudžiamosios lietuviškos spaudos laikymą 1904 m. balandžio mėn. suimtas, kalintas. 1905 m. prisidėjo rengiant Didįjį Vilniaus seimą, platino jo nutarimus, už tai suimtas. Nuo 1909 m. Lietuvių mokslo draugijos Vilniuje narys.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Rusiją. Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti įgaliotinis Mogiliave. Nuo 1922 m. Lietuvių vaistininkų draugijos veikėjas, pirmininkas. 1938 m. vienas bendrovės „Vaistas“ steigėjų. Bendradarbiavo laikraščiuose „Varpas“, „Ūkininkas“, „Vilniaus žinios“.

## Šaltiniai
Bad Ragacas

**Bad Ragacas** () – miestas šiaurės rytų Šveicarijoje, Sankt Galeno kantone, į šiaurę nuo Kūro. Miestas įsikūręs Glarno Alpėse, 516 m aukštyje virš jūros lygio, Reino rytiniame krante, prie į jį įtekančios Taminos upės tarpeklio. Beveik 5,0 tūkst. gyventojų (2004 m.).

Bad Ragacas yra balneologinis ir klimatinis kurortas, įrengtos gydyklos, sanatorijos. Trykšta mineralinis vanduo (37 °C, radioaktyvus). Aplinkiniuose kalnuose vystomas žiemos sportas (įrengtas funikulierius, kabantieji lynų keliai). Barokinė bažnyčia (1705 m.), viduramžių varpinė (paaukštinta 1892 m.), Pfeferso vienuolyno buvęs vietininkystės pastatas (1774 m., dabar viešbutis).

## Šaltiniai
Petras Matulaitis

**Petras Matulaitis** (1865 m. birželio 29 d. Stebuliškės, Liudvinavo valsčius – 1900 m. birželio 8 d. Kotelničius, Viatkos gubernija) – Lietuvos gydytojas, tautinio sąjūdžio veikėjas.

## Biografija
Brolis Pranas Matulaitis. 1890 m. baigė Maskvos universiteto medicinos fakultetą. 1892–1895 m. gydytojas Vilkaviškyje. Vienas „Varpo“ ir „Ūkininko“ steigėjų, šių leidinių iždininkas. Bendradarbiavo varpininkų spaudoje, palaikė ryšius su knygnešių Sietyno draugija. Gyvendamas Vilkaviškyje, rūpinosi draudžiamosios lietuvių spaudos gabenimu per sieną ir platinimu. 1897 m. suimtas, paleistas už užstatą, 1899 m. ištremtas į Viatkos guberniją, vertėsi gydytojo praktika. Mirė nuo šiltinės. Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.

## Šaltiniai
Bazelio sritis

**Bazelio sritis** () – kantonas šiaurės Šveicarijoje, Prancūzijos ir Vokietijos pasienyje. Administracinis centras – Listalis. Oficiali kalba – vokiečių. Kantono paviršius kalnuotas (iškilę Juros kalnai). Apie trečdalį teritorijos dengia miškai. Chemijos, tekstilės (šilko, medvilnės), elektrotechnikos, metalo apdirbimo, cemento pramonė, mašinų, laikrodžių gamyba. Sodininkystė (auginamos vyšnios). Verčiamasi amatais, turizmu.

## Šaltiniai
Juozapas Matulaitis-Labukas

**Juozapas Matulaitis-Labukas** (1894 m. sausio 19 d. Greikonys, Stakliškių valsčius – 1979 m. gegužės 28 d. Kaunas, palaidotas Šiluvos bazilikos šventoriuje) – Lietuvos vyskupas, socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1913–1918 m. mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje. 1918 m. įšventintas kunigu. Vikaras Žasliuose, Kalesninkuose ir Švenčionyse. 1922–1926 m. studijavo socialinius ir ekonomius mokslus Vokietijoje ir Šveicarijoje. 1926 m. socialinių mokslų daktaras. Nuo 1926 m. Kaišiadorių vyskupijos kurijos kancleris, nuo 1928 m. Kaišiadorių vyskupo J. Kuktos, vėliau vyskupo T. Matulionio generalinis vikaras. Rūpinosi Kaišiadorių katedros, kurijos, vyskupijos poilsio namų Birštone statybos darbais, parapijų ūkio reikalais. 1928 m. Kaišiadorių kapitulos prelatas, 1934 m. popiežius Pijus XI suteikė popiežiškojo prelato titulą. 1942 m. kaip kapitulinis vikaras valdė Kaišiadorių vyskupiją. Kartu su vyskupu T. Matulioniu 1946 m. TSRS saugumo suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti lageryje, ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą sugrįžo 1955 m., paskirtas Raseinių altarista. 1957–1965 m. dėstė Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. 1965 m. gegužės 6 d. išrinktas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos valdytoju. 1965 m. gruodžio 5 d. Romoje konsekruotas vyskupu, paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi, šias pareigas ėjo iki mirties. 1965 m. dalyvavo Vatikano II susirinkimo paskutinėje sesijoje. 1966–1979 m. Lietuvos vyskupų ordinarų kolegijos pirmininkas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Dr. Ign. Urbonas. Vyskupas J. Labukas-Matulaitis
Sankt Galeno kantonas

**Sankt Galeno kantonas** – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Kantonas yra prie pasienio su Vokietija. Administracinis centras – Sankt Galenas.

## Geografija

Sankt Galeno kantonas rytuose siekia Bodeno ežerą bei Reino upę. Kitoje Reino pusėje – Austrija (Forarlbergo žemė) ir Lichtenšteinas. Sankt Galeno kantonas pietuose ribojasi su Griaubundeno, Glaruso bei Švico kantonais, rytuose su Ciuricho bei Turgau kantonais. Du kantonai – Apencelis-Auserodenas ir Apencelis-Inerodenas yra pilnai apsupti Sankt Galeno kantono.

Pagrindinės kantono upės: Reinas, Turas, Lintas ir Syzas. Regiono reljefas labai skirtingas: nuo lygumų prie Bodeno ežero iki Alpių kalnų pietinėje kantono dalyje, nuo žemiausio taško prie Bodeno ežero 398 metrų aukštyje iki Ringelšpitzo 3251 metrų aukštyje.

## Religija

Dauguma yra katalikai (52 %), mažuma protestantų (28 %).

## Didžiausi miestai
Miestai virš 10 000 gyventojų:
* Sankt Galenas (70 000)
* Rapperswil-Jona (24 400)
* Gossau (16 941)
* Vilis (16 443)
* Uzvilis (11 997)
* Altstatenas (10 372)
* Buchsas (10 255)
Juozas Matulaitis (1864)

**Juozas Matulaitis** (1864 m. spalio 28 d. Netičkampyje, Marijampolės valsčius – 1946 m. spalio 10 d. Baraginėje, Liudvinavo valsčius, palaidotas Liudvinave) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija
XIX a. devintame dešimtmetyje Gustaičiuose rengė jaunimo gegužines, jose susipažino su Marijampolės lietuvių inteligentais. 1887 m. išvyko gyventi į Baraginę.

Nuo 1890 m. Liudvinavo apylinkėse pradėjo platinti draudžiamąją lietuvių spaudą. Bendradarbiavo su kitais knygnešiais, talkino Juozui Kancleriui. Matulaičio ūkyje buvo viena J. Kanclerio lietuviškų leidinių slėptuvių. Vėliau pats poriniu vežimu veždavo draudžiamąją lietuvių literatūrą iš Bartninkų ir Keturvalakių apylinkių. Ją saugojo skardinėse dėžėse kluone po pelais, šieno šalinėje arba užkasdavo į žemę malkinėje ir po akmenų krūvomis.

1893 m. jo namuose Baraginėje įvyko slaptas varpininkų suvažiavimas. XX a. pr. priklausė slaptai knygnešių Artojų draugijai – ši jo namuose surengė 4 slaptus lietuviškus vakarus su spektakliais. Už tai 1902 m. jam iškelta baudžiamoji byla, 1903 m. paskirtas kardomasis areštas, paleistas už brolio užstatą. Dėl 1904 m. rugpjūčio caro Nikolajaus II manifesto nuo bausmės atleistas. Rinko tautosaką.

## Šaltiniai
Sankt Galenas

**Sankt Galenas** (tradiciškai *St Gall*; ; ; ; ; ) – Šveicarijos miestas šiaurės rytinėje šalies dalyje, netoli Vokietijos sienos. Sankt Galeno kantono administracinis centras. 74 581 gyventojas (2013 m. duomenys).

## Geografija

Sankt Galenas yra įsikūręs slėnyje maždaug 700 metrų aukštyje. Tai vienas aukščiausiai esančių Šveicarijos miestų. Netoli miesto telkšo Bodeno ežeras, o šalia stūkso Apencelio Alpės.

## Sportas

### Futbolas
* FC Sankt Gallen
* SC Brühl Sankt Gallen


Sankt Gallen houses.jpg|Pastatas Sankt Galene
Stiftsbibliothek St. Gallen 1.jpg|Sankt Galeno biblioteka
Gražina Matulaitytė

**Gražina Matulaitytė-Rannit** (1899 m. rugpjūčio 9 d. Vilnius – 1993 m. rugpjūčio 10 d. Putnamas, Konektikuto valstija; 2001 m. birželio 15 d. perlaidota Kaune, Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos dainininkė (lyrinis sopranas).

## Biografija
Vyras estų poetas Aleksis Ranitas. 1916–1919 m. studijavo Sankt Peterburgo konservatorijos smuiko klasėje, 1920–1925 m. muzikos studijas tęsė Leipcigo konservatorijoje. 1925–1929 m. dainuoti mokėsi Berlyne ir Romoje. Kaip dainininkė debiutavo 1929 m. Valstybės operoje Kaune. Iki 1944 m. dainavo Kauno ir Vilniaus teatruose, sukūrė operų ir operečių vaidmenų. Kaip solistė koncertavo Paryžiuje, Berlyne, Romoje, Kopenhagoje, Osle, Stokholme, Prahoje, Maskvoje ir kitur. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, koncertavo lietuvių pabėgėlių stovyklose ir Didžiosios Britanijos kariuomenės teatre „Lowland“. Nuo 1952 m. gyveno JAV, surengė koncertų, į plokšteles įdainavo lietuvių kompozitorių kūrinių.

## Vaidmenys
* Neda – Rudžeras Leonkavalis. Pajacai, pirmasis vaidmuo, 1929 m.
* Margarita – Šarlis Guno. Faustas
* Mikaela – Žoržas Bizė. Karmen
* Cerlina – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Don Žuanas
* Laureta – Džakomas Pučinis. Džanis Skikis
* Ramunė – Jurgis Karnavičius. Gražina
* Antonija Žakas Ofenbachas. Hofmanno pasakos
* Marženka – Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka
* Elzė Richardas Vagneris. Lohengrinas

## Šaltiniai
Valentinas Matulevičius

**Valentinas Matulevičius** (g. 1951 m. birželio 9 d. Alytuje) – Lietuvos gydytojas endokrinologas, habilituotas medicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Tėvas Anzelmas Matutis. 1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, iki 1976 m. studijavo Bukarešto medicinos ir farmacijos institute, 1977 m. stažavo K. Parkono endokrinologijos institute Bukarešte. 1992 m. habilituotas medicinos mokslų daktaras.

1977–1979 m. dirbo Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. Nuo 1979 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Endokrinologijos instituto mokslo darbuotojas. Mokslinio darbo pagrindinės sritys – radioimuniniai hormonų tyrimo metodai, nevaisingų šeimų tyrimas ir gydymas, lytinės raidos ir brendimo sutrikimai.

## Šaltiniai
Vyrų vasara

**Vyrų vasara** – 1970 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas.

## Siužetas
Filmas pasakoja apie pokario Lietuvos kovas. Pagrindiniai filmo herojai – broliai dvyniai, kurių panašumas leidžia NKVD įvykdyti partizanų naikinimo operaciją.

## Kūrybinė grupė
* Scenarijaus autorius – Aleksandras Jurovskis, dalyvaujant Sauliui Šalteniui;
* Režisierius – Marijonas Giedrys;
* Operatorius – Algimantas Mockus;
* Dailininkas – Algirdas Ničius;
* Kompozitorius – Vytautas Juozapaitis;
* Kostiumų dailininkė – Viktorija Bimbaitė;
* Garso operatorius – Petras Lipeika.

## Vaidina
* Juozas Budraitis – *Algimantas Alsis („Studentas“), Zigmas Alsis („Humanistas“)*
* Vaiva Mainelytė – *mokytoja Aldona*
* Antanas Šurna – *„Vienuolis“*
* Eugenija Pleškytė
* Bronius Babkauskas – *daktaras Abarius*
* Regimantas Adomaitis – *ūkvedys Augustinas*
* Džilda Mažeikaitė – *ryšininkė Jadvyga*
* Audris Chadaravičius – *Šerys*
* Gediminas Karka – *„Dėdė“*
* Vytautas Kancleris – *„Vanagas“*
* Povilas Stankus – *Edvardas*
* Eduardas Kunavičius – *KGB majoras*
* Povilas Gaidys – *provokatorius*
* Henrika Hokušaitė – *[[paštininkas|paštininkė]]*
* Gediminas Girdvainis – *sargybinis Vladas*
* Milė Šablauskaitė – *seselė Aniceta*
* taip pat Jonas Pakulis, Vladas Auga, Pranas Piaulokas, Gediminas Pranckūnas, Adolfas Večerskis ir kiti.

## Techniniai duomenys
* Trukmė – 1 val. 33 min.
* Nespalvotas
* Plačiaekranis

## Nuorodos
* Filmo ištraukos
Pranciškus Alfonsas Matuliauskas

**Pranciškus Alfonsas Matuliauskas** (g. 1931 m. gegužės 8 d. Smilgiuose, Kupiškio valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1974 m. universitete apgynė disertaciją „Realiojo kvadratinio kūno dzeta - funkcijos artutinė funkcionalinė lygtis“, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

1955–1995 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. docentas. 1980–1990 m. Lietuvos jaunųjų matematikų neakivaizdinės mokyklos vadovas.

## Mokslinė veikla
Pagrindinė tyrimų kryptis – skaičių teorija. Išnagrinėjo realiojo kvadratinio skaičių kūno Hekės C funkcijos artutinę funkcinę lygtį. Išvertė mokomųjų knygų vidurinėms mokykloms.

## Bibliografija
* Algebrinių skaičių teorija, 1976 m.
* Kvadratiniai skaičių kūnai, metodinė priemonė, 1978 m.
* Vektoriai ir matricos, Matematika mokykloje, 1980 m.
* Algebra, 1985 m.
* Tiesinės transformacijos, Matematika mokykloje, 1987 m.
* Mokyklinės matematikos užduotys, su E. Neniškyte, 1987 m.
* Mokyklinės matematikos uždaviniai, su E. Neniškyte, 1989 m.

## Šaltiniai
Algirdas Matulionis

**Algirdas Matulionis** (1911 m. kovo 15 d. Židikuose, Mažeikių apskritis – 1980 m. gegužės 19 d. Vilniuje) – Lietuvos miškininkas, partinis veikėjas.

## Biografija
Nuo 1912 m. augo Liepojoje (Latvija), nuo 1915 m. Sankt Peterburge (Rusija), 1918–1920 m. Orenburge. 1920 m. su šeima grįžo į Lietuvą ir apsistojo Kunigiškiuose (Anykščių rajonas). Baigė Kunigiškių pradžios mokyklą, mokėsi Rokiškio gimnazijoje. 1930 m. baigė Alytaus aukštesniąją miškų mokyklą.

1930–1934 m. Rokiškio, Žalgirio miškų urėdijų žvalgas, girininkas. 1931–1932 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1934–1940 m. Panevėžio miškų urėdijos Raguvėlės girininkijos girininkas. 1940–1941 m. Panemunės miškų ūkio direktorius. 1941 m. LSSR miško pramonės liaudies komisariato miškų valdybos viršininko pavaduotojas. 1941–1942 m. Marių ASSR miško pramonės ūkio taksatorius. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos pulko štabo viršininko pavaduotojas, kuopos vadas, kapitonas.

1944–1945 m. Vyriausiosios miškų ūkio valdybos viršininkas. 1945–1947 m. Kauno miškų ūkio ir gamybos tresto valdytojas. 1947–1953 m. LSSR miškų ūkio ministras. 1953–1956 m. LSSR žemės ūkio ir paruošų ministro pavaduotojas. 1956–1957 m. Vyriausiosios miškų ūkio valdybos prie LSSR MT viršininkas. 1957–1978 m. LSSR miškų ūkio ir miško pramonės ministras.

1958–1961 m. LKP CK narys, 1961–1964 m. ir nuo 1966 m. kandidatas į LKP CK narius. 1959–1979 m. LSSR AT deputatas.

Organizavo Lietuvoje kompleksinį miškų ūkį, pertvarkė miškų administravimą, plėtė miškų želdinimą, tobulino medienos ruošą. Paskelbė apie 50 mokslinių straipsnių miškininkystės ir miško ūkio klausimais. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* Tarybų Lietuvos miškų ūkis. – Vilnius, 1950. – 35 p.
* Tūrio ugdymas Raguvėlės girininkijos miškuose / Algirdas Matulionis, Stasys Vėgėlė. – Vilnius, 1966. – 60 p.
* Tūrio ugdymas Raguvėlės girininkijos miškuose / Algirdas Matulionis, Stasys Vėgėlė. – 2-asis leidimas. – Vilnius, 1974. – 86 p.
* Girių prieglobstyje: apybraižos. – Vilnius: Vaga, 1978. – 140 p.

## Įvertinimas
* Garbės ženklo ordinas
* Darbo raudonosios vėliavos ordinas
* 1967 m. LTSR nusipelnęs miškininkas

## Šaltiniai

## Literatūra
* Miškininkas Algirdas Matulionis. – Klaipėda: Žemaitijos spauda, 2011. – 151 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-839-28-6
Tunas (Šveicarija)

**Tunas** (, ) – miestas centrinėje Šveicarijoje, Berno kantone, ties vieta kur Arės upė išteka iš Tuno ežero. Miestas nutolęs nuo sostinės Berno apie 30 km.

## Istorija

Dabartinė Tuno teritorija jau buvo apgyvendinta neolito amžiuje. Romos kariuomenė Tuną užėmė 59 m. pr. m. e. Šią teritoriją užpuolė ir užėmė burgundai apie 400 m. e. m. 
1033 metais Tuno regionas patapo Šventosios Romos Imperijos dalimi. 1190 metais kunigaikštis Bertoldas V Tune pastatė pilį. 1264 Tunas įgavo miesto teises, o 1384 metais Tunas tapo Berno kantono dalimi.

## Sportas
* FC Thun (futbolas)
Arvydas Virgilijus Matulionis

**Arvydas Virgilijus Matulionis** (g. 1946 m. birželio 15 d. Kaune) – Lietuvos sociologas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

## Biografija
1963–1968 m. studijavo radiotechniką Kauno politechnikos instituto Vilniaus filiale. 1963–1964 m. Vilniaus telemazgų gamyklos, 1968–1969 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamyklos inžinierius. 1969–1972 m. ir 1974–1992 m. dirbo LSSR MA Istorijos institute (nuo 1990 m. Lietuvos istorijos institutas). Nuo 1975 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1983 m. docentas. 1985 m. filosofijos mokslų daktaras. 1989–1992 m. ir 1998–2005 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1999–2011 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 1989 m. profesorius. 1991–2012 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas, nuo 2012 m. tikrasis narys.

1989 m. įkūrė Visuomenės nuomonės tyrimų centrą (nuo 1993 m. „Vilmorus“). 1989–1997 m. Lietuvos filosofijos ir sociologijos instituto direktorius. 1993–1998 m. prezidento Algirdo Brazausko patarėjas švietimo, kultūros, mokslo ir religijų klausimais. 1998–2002 m. Kultūros ir meno instituto direktorius. Nuo 2001 m. Lietuvos sociologų draugijos prezidentas, garbės prezidentas. 2002–2006 m. leidinių „Kas yra kas“ vyr. redaktorius. 2002–2009 m. Socialinių tyrimų instituto direktorius. 2003–2012 m. Europos Tarybos komisijos kovos prieš rasizmą ir netoleranciją, 2004–2007 m. Europos Sąjungos monitoringo centro kovos prieš rasizmą ir ksenofobiją narys, nepriklausomas ekspertas. 2003–2012 m. Lietuvos socialinių tyrimų centro direktorius, nuo 2012 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas. 2003–2011 m. Vilniaus verslo teisės akademijos prorektorius, nuo 2012 m. Kazimiero Simonavičiaus universiteto profesorius. Žurnalo „Filosofija. Sociologija“ redakcinės kolegijos pirmininkas.

Liustracijos komisija pripažino A. Matulionį bendradarbiavus su sovietų KGB (slapyvardis „Ivanauskas“), tačiau 2007 m. Vilniaus apygardos administracinis teismas panaikino komisijos sprendimą.

## Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos kryptys: socialinė stratifikacija, etnosociologija, kultūros, politikos ir švietimo sociologija, gyvenimo stilius. Pirmasis Lietuvoje pradėjo ilgalaikius jaunimo tyrimus.

## Bibliografija

* Jaunimo įsijungimas į socialinę struktūrą: monografija, 1983 m., rusų k.
* Jaunimo socialinė-profesinė orientacija / A. Matulionis, A. Mikšys. – Vilnius: Filosofijos, sociologijos ir teisės institutas, 1992. – 52 p.
* Sociologija: vadovėlis. – Vilnius: Homo liber, 2001. – 197 p.: iliustr. – ISBN 9955-449-29-2
* Lietuvos socialinė struktūra: monografija / A. V. Matulionis, V. Kasparavičienė, E. Kocai, E. Krukauskienė, D. Liutikas, G. Maniukaitė, A. Novelskaitė, I. Trinkūnienė, A. Vosyliūtė, V. Žilinskaitė. – Vilnius: Firidas, 2005. – 142 p.: diagr. – ISBN 9955-531-18-5
* Lietuvos studentijos socialinio portreto bruožai: mokslo studija / Arvydas Virgilijus Matulionis, Gražina Maniukaitė, Inija Trinkūnienė, Eugenija Krukauskienė, Darius Liutikas. – Vilnius: Spaudmeta, 2010. – 165 p.: diagr. – ISBN 978-609-95257-3-0


## Įvertinimas
* 1986 m. Estijos valstybinė premija, su kitais

## Šaltiniai
Bernina

**Bernina** – kalnų masyvas Retijos Alpėse, Šveicarijos ir Italijos pasienyje, tarp Ino ir Ados aukštupių. Tai yra aukščiausia Rytų Alpių dalis. Aukštis siekia iki 4049 m (Berninos kalnas). Kalnai sudaryti iš granito, sienito, gneisų, kristalinių skalūnų. Dengia ledynai (didžiausias – Morteračo), sniegynai. Į rytus nuo Berninos viršūnės, Šveicarijoje, 2323 m aukštyje, yra Berninos perėja, kuria eina Sankt Morico-Tirano siaurasis geležinkelis ir plentas. Populiarus turizmas, alpinizmas, įrengta daug žiemos sporto bazių.

## Šaltiniai