open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marso geologija

**Marso geologija**, *areologija* (gr. Αρησ 'Marsas' + *λογοσ* 'mokslas') – mokslas apie Marsą, jo susidarymą, istoriją ir sandarą, Marsą formavusius ir iki šių laikų formuojančius procesus.

Iš Marso orbitinių stebėjimų ir meteoritų tyrinėjimo duomenų nustatyta, kad Marso paviršių dengia bazaltas. Kai kurie duomenys rodo, kad yra Marso paviršiuje vietų kur SiO2 kiekis yra didesnis nei tipinio bazalto. Be šių uolienų buvo surasta piroksenitų ir diabazų. Pagal sudėtį šių uolienų atitikmuo būtų andezitas. Didelė paviršiaus dalis padengta eolinėmis dulkėmis.

Pagrindiniai geologiniai procesai vykstantys ar vykę Marse:
* Vulkanizmas;
* Erozija – vandens, vėjo, ledo ir t. t.;
* Meteoritų kritimas;
* Tektonika.

## Vulkanizmas

Marse atrastas didžiausias Saulės sistemoje vulkanas – Olimpo Kalnas, kurio aukštis 27 kilometrai.

## Geologinio laiko skaičiavimas
Marse išskiriami šie geologiniai periodai:
* Noačis – pats seniausias Marso vystymosi periodas. Šio amžiaus nuogulos aptinkamos daug meteoritinių kraterių turinčiose teritorijose, pavyzdžiui, *Hellas* baseinas.
* Hesperis – vidurinis Marso vystymosi periodas, kurio metu susiformavo dideli lavos laukai, tokie kaip *Hesperia Planum*. Pradėjo formuotis didysis Marso kanjonas – *[[Valles Marineris]]*.
* Amazonis – jauniausias periodas, kurio metu nauji lavos srautai padengė *Tarsis* regioną. Atsirado Olimpo vulkanas.

Po *[[Mars Express]]* misijos buvo bandyta sukoreliuoti Marso uolienų mineralinę sudėtį su geologinio laiko skale. Gauta alternatyvi Marso geologinio laiko skalė. Šioje skalėje išskiriamos 3 epochos (lietuviški pavadinimai nesusiformavę):
* **Filocis** (pavadinimas kildinamas iš filosilikatų) – nuo planetos susiformavimo iki 4000 mln. metų
* **Teikis** (pavadinimas iš sulfatinių mineralų) – 4000 mln. metų – 3500 mln. metų vulkaninio aktyvumo epocha. Šiuo metu į Marso atmosferą buvo išmestas didelis kiekis sieros junginių, ypatingai sieros dioksido, kuris sukūrė rūgštinę terpę
* **Siderikis** – vulkanizmo pabaiga, taip pat Marse dingo skystas vanduo. Pradėjo vykti geležimi praturtintų mineralų oksidacija.
Žvynašaknė

**Žvynašaknė** (*Lathraea*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – gegužinė žvynašaknė (*Lathraea squamaria*). 

Augalas parazitinis, turi mėsingą šakniastiebį, apaugusį žvynais. Stiebas stačias, storas, sultingas. Lapai žvyniški. Žiedai sutelkti kekėje. Vaisius – dėžutė. Žvynašaknė apraizgo medžių bei krūmų šaknis. Jos išleidžia gausybę haustorijų, kurios įauga į maitintojo ląsteles ir iš jų ima maisto medžiagas, suardydamos jas.
Atbudimas (budizmas)

**Atbudimas**, arba **bodhis** (*skr.* bodhi) – terminas, kuriuo budizme vadinamas sąmonės atsivėrimas tobulam tikrosios daiktų prigimties supratimui. Asmuo atbunda suvokimui, kad kiekvieną dabarties mirksnį visa kas yra tik tuštuma, kuri yra jis pats – ir net ištisa visata – ir kuri vienintelė įgalina jį suprasti tikrąją daiktų prigimtį. Šitaip išgyvenama tuštuma nėra nihilistinis nieko nebuvimas, o greičiau kažkas nesuvokiama, nepamąstoma, nejuntama ir begalybiška anapus būties ir nebūties. Tuštuma nėra toks objektas, kurį gali suvokti subjektas, kadangi pats subjektas yra ištirpęs tuštumoje.

Tobulas Budos Šakjamunio (istorinio Budos) atbudimas atvėrė Budos Dharmą, arba tai, ką vadiname budizmu. Iš esmės budizmas yra atbudimo religija, kadangi be šios patirties, be šito išgyvenimo nebūtų jokio budizmo.

Nors atbudimas savo prigimtimi visuomet yra toks pats, vis dėlto egzistuoja skirtingi šio išgyvenimo laipsniai. Jeigu būtų leista palyginti su sienos griovimu, tuomet įmanomų išgyvenimų skalė kistų nuo nedidelės kiaurymės atvėrimo (nedidelis proto atsivėrimas budizmo praktikui) iki visuotinio sienos sunaikinimo, kaip visiškas ir tobulas Budos Šakjamunio atbudimas. Įžvalgos aiškumo ir tikslumo skirtumai būtų didžiuliai, nors abiem atvejais atsivertų tas pats pasaulis, slypėjęs už sienos.

Šis pavyzdys gali paaiškinti pakopų skirtumus, bet jis gali suklaidinti, kad atbudimo metu atsiveria kažkoks pasaulis, kurį suvokia atbudęs subjektas. Be to jis perša mintį, kad atbudimo atvertas pasaulis, tuštumos pasaulis, yra kitoks nei kasdienis, reiškinių pasaulis. Bet taip nėra. Nuostabiojoje patirtyje pasidaro aišku, kad tuštuma ir reiškiniai, absoliutumas ir santykinumas yra visiškai vienas ir tas pats. O tikrovės tikrumo išgyvenimas yra niekas kitas, tik šio vieningumo išgyvenimas. Širdies sūtroje sakoma: „pavidalas yra tuštuma, o tuštuma yra ne kas kita, kaip pavidalas“, taigi nėra jokių dviejų pasaulių.

Tobulajame atbudime ego pranyksta, jis miršta. Štai kodėl dzeno meistrai sako: „Sėdėdamas ant pagalvėlės turi numirti“. Nes šios „mirties“, šios „didžios mirties“ rezultatas yra „didingas gyvenimas“, laisvės ir ramybės kupinas gyvenimas.

## Šaltiniai
* The Shambala Dictionary of Buddhism and Zen.- Boston: Shambala, 1991.
* Pasaulio religijos.- Vilnius: Alma Littera, 1997.
Atmata

**Atmata** (, *Athmath*) – upė, Nemuno deltos šaka, Šilutės rajone.

Atmata prasideda ties Rusnės miesteliu, kur Nemuno šaka Rusnė dalijasi į Atmatą ir Skirvytę ir iki Šyšos žiočių (apie 3&nbsp;km) ji teka į šiaurę, pasiimdama 30-40 % Rusnės debito, toliau apie 3 km teka į pietvakarius ir 4 km į vakarus ir, pasiekusi Minijos žiotis, krypteli į pietvakarius ir, pratekėjusi 3 km, įteka į Kuršių marias. Atmatos žiotys laikomos Nemuno žiotimis. Žemiau Šyšos žiočių iš Atmatos atsišakoja Aukštumalos protaka, jungianti Atmatą su Krokų Lankos ežeru. Apie 3,5 km nuo savo žiočių Atmata jungiasi su Krokų Lankos ežeru.

Atmatos plotis 160–200 m, ties žiotimis – 200–250 m. Gylis farvateryje 3–4 m, prie krantų – 1-1,5 m. Vidutinis srovės greitis – 0,2-0,3 m/s (potvynių metu 3 kartus didesnis), nuolydis 1,5&nbsp;cm/km.

Ledonešio metu dažnai susidaro ledų sangrūdos. Per potvynius iš dešinio kranto išsiliejęs vanduo apsemia dideliu pievų plotus, o iki 2019 m. apsemdavo Šilutės-Rusnės kelią. 2019 metais iškilo Rusnės estakada, kuri pagerino vietinių gyventojų susiekimą tarp Rusnės salos ir žemyninės dalies. Kairiajame krante supiltas pylimas (nuo 1888 m.), už jo Rusnės, Šyškrantės ir Uostadvario gyvenvietės, Rusnės tvenkiniai. 1914 m. pastatytas pirmas Peterso tiltas per Atmatą (1944 m. besitraukiančios Vokietijos kariuomenės susprogdintas), 1974 m. – dabartinis Rusnės tiltas (ilgis 332 m, aukštis nuo vandens paviršiaus 15 m).

Atmata labai žuvinga. Joje plaukioja karšiai, žiobriai, stintos, vėgėlės, šamai, lašišos, lydekos, ešeriai ir kt. Verslinė žvejyba uždrausta (išskyrus migruojančių stintų metu), mėgėjiška žvejyba leidžiama nuo Skirvytės iki Uostadvario švyturio.

Atmata yra pagrindinis transporto vandens kelias, jungiantis Nemuno baseiną su Kuršių mariomis. Navigacija upe trunka 230 dienų per metus. Prie Kuršių marių ir Atmatos kairiajame krante yra veikiantis švyturys. Atmatos farvateris pažymėtas bujomis (naktį jos šviečia).

Už Minijos žiočių link Kuršių marių ties upelio Kumpasis Uostas žiotimis yra likusios povandeninės akmeninės užtvaros liekanos (jos išsikiša į Atmatos vidurį maždaug 12 m), toliau – upės dešinėje pusėje yra kelios gilios duobės (6–7 m). Uostadvaryje yra žinybinis uostas priklausantis valstybinei Vidaus vandens kelių direkcijai ir navigacijai nebenaudojamas 1876 m. ties Minijos žiotimis pastatytas švyturys. XVIII–XX a. VII deš. Atmata buvo plukdomi sieliai. Atmatoje nuo 1810 m. (su pertraukomis) atliekami hidrologiniai matavimai ir stebėjimai.

Intakai:
* kairieji – Duobelė, Palankys, Vilkinė.
* dešinieji – Šyša, Minija.

## Pavadinimas
Upėvardis kildinamas nuo žodžio *atmata* („užleista, nedirbama žemė; nenaudojama liekana, likutis“).

## Šaltiniai
Skirvytė

**Skirvytė** (arba ***Skirvyčia***; , ) – upė, Nemuno deltos šaka, Šilutės raj. sav. Skirvytės viduriu eina Lietuvos Respublikos ir Rusijos Federacijos (Kaliningrado sritis) siena. Skirvytė prasideda ties Rusnės miesteliu, kur Nemuno šaka Rusnė dalijasi į Skirvytę (kairioji šaka) ir Atmatą. Skirvytė teka į pietvakarius, pasiimdama 60-70 % Rusnės debito. Už kelių šimtų metrų nuo jos pradžios atsišakoja Pakalnės upė (2-6 % Skirvytės debito), už 6 km šakojasi į Vytinę (dešinioji) ir Tiesiąją (kurios žiotys laikomos Skirvytės žiotimis). Skirvytės plotis 100–400 m, gylis pradžioje apie 7,8 m, žiotyse – apie 1,5 m. Vidutinis srovės greitis – 0,1-0,2 m/s. Ledonešio metu žemiau Rusnės miestelio ir prie pat jos žiočių susidaro ledų sangrūdos.

Skirvytė labai žuvinga. Joje plaukioja karšiai, žiobriai, stintos, vėgėlės, šamai, lašišos, lydekos, ešeriai ir kt. Verslinė žvejyba uždrausta (išskyrus migruojančių stintų metu), mėgėjiška žvejyba (reikalinga licencija ir asmens tapatybę liudijantis dokumentas) leidžiama nuo Atmatos iki Vytinio.

Viso navigacijos sezono laikotarpiu (230 dienų metuose) savaeigėmis plaukiojimo priemonėmis leidžiama plaukioti tik lėta eiga, o sustoti galima tik nustatytose vietose. Norint plaukti Skirvyte reikia turėti pasienio ir aplinkosaugos institucijų leidimus.

## Pavadinimas

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *skirti(s)* („atsišakoti, tolinti, skaidytis“).

## Šaltiniai
Pakalnė

**Pakalnė** () – upė Nemuno deltoje, Skirvytės dešinioji atšaka (3 % Skirvytės debito), Šilutės rajone.

Plotis 20 m, gylis 3–4 m, nuolydis 2,3&nbsp;cm/km. Atsišakoja ties Rusne, teka į š. v., įteka į Kuršių marias. Nuo Pakalnės į kairę atsišakoja Vorusnė (7 km iki žiočių), į dešinę – Rusnaitė (1 km iki žiočių). Krantai 1,5 aukščio, nuo potvynių juos saugo 1,5 m aukščio pylimai. Per Pakalnę nutiesti trys tiltai: du automobiliams ir Rusnės kabamasis tiltas pėstiesiems.

Pavasarį upę užplūsta stintos. Mėgėjiška žūklė (reikalingas žvejo bilietas) galima nuo Skirvytės iki Nemuno priešakinės deltos gamtinio rezervato ribos. Žvejams leidžiama išsikrauti žuvis tik prieplaukose arba nustatytuose vietose.

Pakalnė tinka laivybai. Viso navigacijos sezono laikotarpiu (230 dienos) savaeigėmis plaukiojimo priemonėmis leidžiama plaukioti tik lėta eiga, o sustoti galima tik prieplaukose arba nustatytose vietose. Gylis Kuršių Marių žiotyse krenta iki 80 cm. Upėje yra dvi prieplaukos, viena jų – skirta mažiesiems laivams.

Upėvardis kilo nuo žodžio *pakalnė* („žema vieta kalno papėdėje, slėnis“).

## Nuotraukos

File:Pakalnės apžvalgos bokštas.jpg|Pakalnės apžvalgos bokštas
Vaizdas:Pakalne river (1).jpg|Pakalnės upė
File:Laivai Pakalnės upėje.jpg|
Pakalnė, upė.JPG|Upėvardis Rusnėje


## Žemėlapis

## Šaltiniai
Nacionalinė valstybė

**Nacionalinė valstybė** – tokia valstybė, kurios didžiąją gyventojų dalį sudaro kokios nors tautybės žmonės, arba žmonių grupė, laikanti save tos šalies piliečiais.
Nacionalinėse valstybėse nebūtinai kalbama tokia kalba, kuria pavadinta šalis, pvz: šveicarai laiko save šveicarais kaip tauta, bet šneka vokiečių, italų, prancūzų ir retoromanų kalbomis.
Atstovaujamoji demokratija

**Atstovaujamoji demokratija** – tokia demokratijos forma, kuomet įstatymus leidžia ir vykdo visuomenės išrinkti atstovai. Tokia demokratijos forma populiariausia. Skirtinga nuo tiesioginės demokratijos, kurioje visuomenė balsuoja tiesiogiai dėl įstatymų ar politikos, o ne dėl atstovų. 

Lietuva taip pat yra atstovaujamosios demokratijos valstybė.

## Šaltiniai
Miškinis vandenvėžlis

**Miškinis vandenvėžlis** – (, sin. *Clemmys insculpta*, ) balinių vėžlių (*Emydidae*) šeimos roplys.

Paplitęs Kanados pietrytinėje ir JAV rytinėje dalyje. Gyvena pusiau vandenyje. Tai mėgstantis klajoti gyvūnas, dažnai sutinkamas einantis laukuose ir keliuose, ypač po lietaus. Anksčiau daug suaugusių miškinių vandenvėžlių buvo gaudomi maistui.

Užauga iki 14–19 cm ilgio. Šarvo plokštelės su žiedo formos raštu, niūrios spalvos, kuri puikiai maskuoja gyvūną.

Miškinis vandenvėžlis yra visaėdis. Minta kirmėlėmis, dirviniais šliužais, vabzdžiais, buožgalviais, taip pat lapais, uogomis ir kitokiu augaliniu maistu.

Poruojasi vandenyje. Į kolbos formos duobutę patelės sudeda 7-8 kiaušinius.
Rusnė (upė)

**Rusnė** () – upė, Nemuno deltos šaka. Prasideda Pagėgių savivaldybėje, 10 km nuo Panemunės gyvenvietės, kur Nemunas šakojasi į Rusnę ir Giliją (). Rusnė teka šiaurės vakarų kryptimi, tarp Šilininkų ir Girininkų, Juknaičių seniūnija, daro vingį į pietvakarius. Upės viduriu eina Lietuvos ir Rusijos (Kaliningrado sritis) valstybės siena. Prieš Rusnės miestelį skalauja vieną didesnių Ragininkų salą, toliau šakojasi į Atmatą (dešinioji šaka) ir Skirvytę. Rusnei tenka 82 % Nemuno debito, ji laikoma Nemuno tąsa.

Rusnės upės vagos vidutinis plotis apie 200 m, didžiausias – 500 m (ties Paleičiais), vidutinis gylis 3 m, didžiausias – 7,9 m, srovės vidutinis greitis 0,6 m/s, potvynių metu – 1,0 m/s, vidutinis nuolydis 8&nbsp;cm/km.

Vandens lygis Rusnės upėje priklauso nuo kritulių gausumo, ledų sangrūdų (dažniausiai jos susidaro Gilijoje ir ties Gėgės žiotimis prie Karceviškių, Juknaičių seniūnija), Kuršių marių patvankos. Pavasario potvynio metu vanduo aukštutinėje Rusnės dalyje pakyla 6-6,5 m, žemutinėje – apie 3 m aukščiau vasaros vandens lygio. Upė dešiniajame krante išsilieja į plotį nuo 0,5 km ties Galzdonais, iki 6 km ties Šilgaliais, apsemdama 1–2 m vandens sluoksniu. Čia esantys polderiai apsaugo laukus tik nuo vasaros poplūdžio. Visą jos kairįjį krantą nuo potvynių saugo aukštas pylimas.

Rusnės upėje per metus nusėda daug sąnašų, kurios šalinamos žemsemėmis. Lazdėnuose ir Šilininkuose nuo seno veikia vandens matavimo postai.

Rusnė – žuvinga. Joje plaukioja starkiai, karšiai, žiobriai, stintos, vėgėlės, šamai, lašišos, lydekos, ešeriai ir kt. Mėgėjiškai žvejybai reikalinga licencija ir asmens tapatybę liudijantis dokumentas.

Navigacijos sezonas per metus trunka 230 dienų. Norint plaukti nuosavu savaeigiu transportu reikia turėti pasienio ir aplinkosaugos institucijų leidimus bei asmens tapatybę liudijantį dokumentą.
Intakai:
* dešinieji – Gėgė, Veižas, Leitė.

## Pavadinimo kilmė
Upėvardį bandoma kildinti iš žodžio *rusnoti* („lėtai tekėti, sruventi“).

## Legenda
Pasakojama, kad kadaise Rusnė buvo mylimiausia Nemuno dukra. Bet ją įsimylėjo Bangpūčio sūnus Vakaris. Vieną tylų vakarą jis atskriejo prie Nemuno ir ėmė pasakoti apie savo meilę jo dukrai, prašė jos rankos. Tačiau Nemunas tylėjo – jį apėmė gėla vien pamanius, kad teks skirtis su mylima dukrele. Tada pirmą audringą naktį Vakaris slapta išsivežė Rusnę į savo tėvo Bangpūčio namus. Nemunas ilgai neatleido Vakariui, pyko ir ant dukters. Tačiau tik sulaukęs anūkų – Atmatos, Skirvytės, Pakalnės, Vorusnės, Vytinės – vėl nušvito džiaugsmu. Taip aiškinami Nemuno deltos upelių vardai.

## Šaltiniai
Pandemija

**Pandemija** (iš  'visi' + *δήμος = demos* 'žmonės') – naujos ligos išplitimas pasauliniu mastu, globalaus masto epidemija. Pandemijomis dažniausiai apibūdinamos tokios plačiai išplitusios ligos, kurios paveikia žmones, sukelia ženklų sveikatos sutrikdymą ir geba būti perduodamos nuo žmogaus žmogui.

## Bruožai

Ligų plitimas gali vystytis keliais etapais, pradedant nuo pavienio atvejo ir lokalaus išplitimo, pereinant į platesnį išplitimą (epidemiją) ir baigiant tarptautiniu išplitimu, galinčiu pasiekti pasaulinį mastą. Platus išplitimas, apimantis kelis žemynus ir sukuriantis naujus lokalius plitimo židinius, yra vienas iš esminių pandemijos bruožų. Taip pat svarbu, ar plintantis susirgimas yra sukeliamas tos pačios ligos, ar visiškai naujos (įskaitant jau žinomų ligų naujas variacijas). Pavyzdžiui, globaliu mastu vykstantys sezoniniai susirgimai gripu nėra įvardijami kaip pandemija.

Pandemijos identifikuojamos ir oficialiai paskelbiamos Jungtinėms Tautoms priklausančios Pasaulio sveikatos organizacijos (PSO), įsikūrusios Ženevoje, Šveicarijoje. PSO renka informaciją iš kiekvienos pasaulio valstybės, ją analizuoja ir priima sprendimą, ar nauji ligų protrūkiai gali būti įvardinami kaip pandemija.

## Istorija

Šiuolaikinis pandemijos apibrėžimas išskiria ligos išplitimo pasaulinį mastą, todėl daugelis istorijoje žinomų ligų protrūkių buvo labiau epidemijos nei pandemijos. Anksčiau ligos tarptautiniu mastu plisdavo lėčiau, labiau nuspėjamais maršrutais (prekybiniais keliais, armijų judėjimo kryptimis ir pan.), apimdavo mažesnes teritorijas. Šiais laikais dėl globalizacijos suintensyvėjus žmonių kelionėms tarptautiniu mastu, pandemijos mastą ligos gali pasiekti tiek sparčiau, tiek ir sunkiau susekamais ir kontroliuojamais būdais.

Pandemijų pavyzdžiai:
* 1918–1923 m.: ispaniškojo gripo pandemija (virusas H1N1), nusinešusi 25–50 mln. aukų (daugiau negu Pirmasis pasaulinis karas).
* 1957–1958 m.: Azijos gripas (virusas H2N2), 1–2 mln. aukų.
* 1968–1970 m.: Honkongo gripas (virusas H3N2), 0,5–2 mln. aukų.
* 2009–2010 m.: Kiaulių gripas (virusas H1N1), apie 0,5 mln. aukų.
* nuo 1980-ųjų besitęsianti AIDS pandemija.
* nuo 2019 m. besitęsianti COVID-19 pandemija.

## Šaltiniai
Povilas Kaupas

**Povilas Kaupas** (1898 m. gruodžio 16 d. Kaune – 1978 m. spalio 10 d. Čikagoje) – dailininkas, tapytojas.

## Biografija
1922–1926 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, privačioje Justino Vienožinskio studijoje.

Nuo 1922 m. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos veikloje. Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo buvo privertas išvykti į užsienį. 1928 m. rugpjūčio 22 d. – LSDOU I konferencijos Vilniuje dalyvis, išrinktas CK pirmininko pavaduotoju.

Grįžęs iš užsienio dalyvavo visose Lietuvos dailininkų sąjungos rengtose dailės parodose, jo darbų yra Šiaulių „Aušros“, Telšių „Alkos“, M. K. Čiurlionio, Vilniaus dailės muziejuose. Abstrakčiojo ekspresionizmo atstovas.

Nuo 1949 m. gyveno JAV.

Nuo 1935 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos narys, tremtyje Lietuvių dailės instituto narys.
Lietuvos dailės muziejuje yra Jadvygos Dobkevičiūtės – Paukštienės 1965 m. nutapytas jo portretas.
Kietaodis vėžlys

**Kietaodis vėžlys** (*Dermochelys coriacea*) – kietaodžių vėžlių (*Dermochelyidae*) šeimos roplys.

Paplitęs viso pasaulio tropinės, subtropinės ir vidutinės juostos vandenyse. Arealas siekia šaltus šiaurinių platumų vandenis, nes jis sugeba kūno viduje pagaminti šiek tiek šilumos. Tai vienas geriausių vandenynų keliautojų iš visų gyvūnų. Sužymėti vėžliai yra perplaukę Atlantą. Kietaodis vėžlys yra sparčiai nykstantis gyvūnas.

Kietaodis vėžlys yra didžiausias tarp jūrinių vėžlių: siekia 1,3–1,8 m. ilgio ir 800 kg svorio. Skiriasi fiziniais bruožais: šarvas siauras ir odiškas, plaukmenys be nagų.

Minta dažniausiai medūzomis. Ryklėje atgal nukreipti dygliai neleidžia ištrūkti slidžiam grobiui. Paprastai maitinasi netoli vandens paviršiaus, bet gali pasinerti į 400–1000 m gylį ir sulaikyti kvėpavimą iki pusės valandos.

Paprastai šie vėžliai sutinkami vandenyje, tačiau dauginimosi sezono metu renkasi pakrantėje, nes patinai grumiasi dėl patelių, kurios atplaukia dėti kiaušinių. Kaip ir kitų jūrinių vėžlių patelių homingo instinktas labai stiprus ir atveda jas į tam tikrą paplūdimio ruožą. Kiaušinius deda tamsią be mėnulio naktį, taip išvengdamos stebėtojų. Išsiritusių vėžliukų šarvus dengia maži perliniai žvynai, kurie greit nukrinta.

## Šaltiniai
Kolumbijos liberalų partija

**Kolumbijos liberalų partija** (**PLC**, isp.:*Partido Liberal Colombiano*) – didžiausia Kolumbijos demokratinio socializmo srovės politinė partija.

## Istorija
Įkurta 1848 m. Chaviero de Rochas ir Manuelos Ramires iniciatyva. Jau 1849 m. Kolumbijos prezidentas buvo išrinktas pirmasis liberalas Chose Hilarijus Lopesas, o iki 1884 m. net 13 prezidentų atstovavo liberalams. 1863 m. buvo priimta viena demokratiškiausių to meto konstitucijų. Partija per ilgą gyvavimo laikotarpį ne kartą keitė savo ideologines nuostatas nuo krikščioniškojo socializmo iki šiuolaikinės socialdemokratijos.

1930 m. prezidentu visuotiniuose rinkimuose vėl buvo išrinktas liberalas Enrikė Olaja Hetera, po jo prezidentais buvo dar 11 liberalų, keli jų po dvi kadencijas. 2002 m. išrinktas Kolumbijos prezidentu Alvaras Uribė Velesas taip pat buvo liberalų partijos narys.

2002 m. parlamento rinkimuose liberalai gavo 54 vietas iš 161 Atstovų rūmuose ir 28 vietas iš 102 Senate.

Daugumą liberalai nuolat sudaro ir didžiojoje dalyje savivaldybių.

Prie partijos veikia jaunimo organizacija *Juventudes liberales*, turi savo Liberalios minties institutą. Leidžia laikraštį „Vanguardia Liberal". Socialistų Internacionalo narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

## Pirmininkai
* 2002 m. – Piedadas Kordoba,
* 2005 m. – Cezaris Gavirija Truchiljas.
* Generalinis sekretorius Chuanas karlosas Posada Garsija-Penja.

## Nuorodos
Oficiali svetainė
John Lennon

**John Winston Lennon** (*Džonas Lenonas*; 1940 m. spalio 9 d. – 1980 m. gruodžio 8 d.) – gitaristas, dainų kūrėjas, poetas, vokalistas, humoristas, politikos aktyvistas, aktorius. Vienas iš keturių grupės „The Beatles“ narių. Parašė daug itin garsių dainų, tarp kurių „Strawberry Fields Forever“, „In My Life“, „Help“, „All You Need is Love“, „Come Together“. Džonas visuomet buvo laikomas grupės lyderiu. 

2002 m. BBC surengus balsavimą siekiant išsiaiškinti 100 garsiausių britų, visuomenės balsavime Džonas Lenonas užėmė aštuntąją vietą. Žurnalo „Rolling Stone“ geriausių visų laikų atlikėjų sąraše Džonas Lenonas užėmė 5-ą vietą, o „Visų laikų penkiasdešimties geriausiųjų atlikėjų“ sąraše „The Beatles“ užėmė pirmąją vietą.

Džonas Lenonas ir Joko Ono taip pat yra žinomi kaip idėjininkai, visuomenininkai ir aktyvistai, kultūrinių projektų rėmėjai. Yra finansavę 1 milijono JAV dolerių vertės Alejandro Jodorowsky režisuotą filmą „The Holy Mountain“. Džonas Lenonas laikomas vienu įtakingiausių XX amžiaus muzikantų ir dainų kūrėjų.

## Biografija
Gimė Liverpulyje, Anglijoje. 

1957 m. septyniolikmetis Džonas Lenonas su keliais draugais iš mokyklos įkūrė mėgėjišką *skiffle* grupę. Jie grojo vakarėliuose, mokyklos šokiuose, kino teatruose ir *skiffle* konkursuose. Tais pačiais metais Lenonas sutiko Polą Makartnį ir po kelių dienų priėmė jį į grupę. Vėliau prisijungė Džordžas Harisonas ir Ringo Staras. Grupės gyvavimo pradžioje pavadinimas ir sudėtis nuolat kito.

1969 m., iširus „The Beatles“, kartu su Joko Ono tęsė solinę karjerą. 1969 m. balandį pasikeitė vardą į John Ono Lennon. 1980 m. gruodžio 8 d. Džoną Lenoną, prie pat jo namų Niujorke nušovė gerbėjas M. D. Čapmanas, anksčiau tą patį vakarą, iš Džono Lenono gavęs autografą. Džono Lenono mirtis paveikė milijonus žmonių visame pasaulyje. 1980 m. gruodžio 14 d., milijonai fanų visame pasaulyje Džoną Lenoną pagerbė tylos minute.

## Diskografija

* *Unfinished Music No.1: Two Virgins* (1968)
* *Unfinished Music No.2: Life with the Lions* (1969)
* *Wedding Album* (1969)
* *Live Peace In Toronto* (1969)
* *John Lennon/Plastic Ono Band* (1970)
* *Imagine* (1971)
* *Some Time in New York City* (1972)
* *Mind Games* (1973)
* *Walls and Bridges* (1974)
* *Rock 'n' Roll* (1975)
* *Double Fantasy* (1980)
* *Milk and Honey* (1984)
* *Live In New York City * (1986)
* *Menlove Ave.* (1986)

## Išnašos

## Nuorodos

*
Jonas Korenka

**Jonas Korenka** (1956 m. vasario 11 d. Plungėje – 2019 m. gruodžio 17 d. Vilniuje) – liaudies teatrų režisierius, Lietuvos kultūros, teatro ir politinis veikėjas.

## Biografija

1974 m. baigė Plungės 1–ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. – Lietuvos valstybinės komservatorijos Klaipėdos fakultete – režisūrą, 1988 m. tobulinosi Maskvoje. 2003 m. Klaipėdos universitete baigė režisūros magistrantūros studijas.

1982–1993 m. Rokiškio liaudies teatro režisierius, 1987–1991 m. dar ir Rokiškio kultūros mokyklos dėstytojas. 1993–2000 m. Rokiškio rajono savivaldybės teatro direktorius, meno vadovas.

Pastatė spektaklius – K. Voneguto „Su gimimo diena Vanda Džun“, S. Kymantaitės – Čiurlionienės „Pinigėliai“, N. Erdmano „Savižudis“, D. Psato „Reikia melagio“, V. Vičerlio „Žmona kaimietė“, J. Marcinkevičiaus „Gyvybės ratas“. Kai kurie spektakliai apkeliavo daugybę tarptautinių festivalių. Už K. Ostrausko spektaklį „Čičinskas“ 1996 m. apdovanotas Lietuvos kultūros ministerijos Nacionaline B. Dauguviečio 1-ąja premija.

1997–2003 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2001 m. dar ir valdybos narys.

2000–2004 m. Seimo narys, pateikė 40 įstatymų projektų ir 66 pasiūlymus. Nuo 2005 m. – Lietuvos nacionalinio dramos teatro generalinio direktoriaus pavaduotojas rinkodarai.

Nuo 1997 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narys, 1997–2003 m. Rokiškio skyriaus pirmininkas.

Teatro mėgėjų sąjungos narys. 1984–2000 m. – Lietuvos profesionalių teatrų festivalio „Vaidiname žemdirbiams“ direktorius. Buvo Rokiškio žemaičių klubo narys.

## Nuorodos
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

## Šaltiniai
Maigų ežeras

**Maigų ežeras** – ežeras, telkšantis Mažeikių raj., Mažeikių apyl. seniūnijoje, 7 km į pietryčius nuo Mažeikių, Maigų kaime. Ežeras yra negilioje lomoje, netoli valstybinio miško. Ežero ilgis – 0,22 km plotis – iki 0,09 km. Altitudė 68,1 m. Krantai užpelkėję, žemi, apaugę krūmynais. Šiaurinėje dalyje į ežerą įteka Baibelis, o pietinėje dalyje išteka Kutuvis (Ventos dešinysis intakas). Aplinkui plyti dirbami laukai.

## Šaltiniai
Aisetas

**Aĩsetas** – siauras, ilgas ir vingiuotas ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų (2/3 ploto) ir Utenos (1/3 ploto) rajonuose, 2 km į pietus nuo Saldutiškio, 4,5 km į šiaurę nuo Labanoro.

## Aprašas
Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 15,7 km (vienas ilgiausių Lietuvoje), didžiausias plotis 0,86 km. Altitudė 147,6 m. Didžiausias gylis – 40 m rytinėje dalyje, prie Gatakiemio, vidutinis gylis 10,4 m.

Aiseto kilmė – ledyninė, rininė. Aiseto rina yra ilgiausia Lietuvoje. Krantai vingiuoti (krantų ilgis 48,06 km, su salų krantais 49,85 km), statūs, 8–15 m aukščio, apaugę mišku (pietrytiniame pakraštyje apaugę Labanoro giria, kitur – Pašekščių, Aukštuolės, Poviliškio, Degutinės, Lydimo, Saldutiškio, Paeisetės miškai). Ežeras turi daug pusiasalių ir įlankų, ypač prie jungties su Galuonio ežeru. Kai kur yra terasų fragmentų. Vandens skaidrumas vasarą iki 3 m. Vandens temperatūra prie dugno ištisus metus apie 4–5 °C, paviršinis šilto vandens sluoksnis vidurvasarį siekia apie 5 m gylį. Atabradai siauri, todėl nendrių ir meldų juostos yra fragmentiškos, išplatėja tik nuo vėjo izoliuotose įlankose.

Ežere yra 8 salos (1,29 ha, 0,54 ha, 0,42 ha, 0,15 ha, 0,12 ha, 0,09 ha, 0,02 ha ir 0,02 ha). Šiaurėje Aisetas 30 m pločio sąsiauriu jungiasi su Galuonio ežeru. Per Aisetą teka Kiauna (Žeimenos intakas), tarp Aiseto ir Kiauno ežerų vadinama Aiseta. Įteka Alnė (iš Alno ežero, vakaruose) ir daug bevardžių upelių.

Būdingiausios žuvys: aukšlės, kuojos, ešeriai, lydekos, tačiau yra ir karšių, šamų, ungurių, sterkų.

Prie Aiseto esantys kaimai: Alnė, Žvaigždžiakalnis, Vaivadiškės, Saliniškis, Šnieriškės, Pavajuonis, Paeisetė II, Gatakiemis, Ščiurys, Antakalnis. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, šiaurvakarinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Šiaurrytine pakrante eina kelias , pietvakarine – keliai Nr. 2818 (Padumblė – Vaivadiškės – Pašekščiai) ir . Dalimi pietrytinio kranto eina riba su Švenčionių rajonu.

## Etimologija
Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio *aisus* („gailus, kartus“) arba siejamas su  „judantis, greitai judėti“ (plg. ,  „slysta, juda, kruta, skuba“, sen.  „skubiai lėkti“).

## Nuotraukos

Aisetas.jpg|Aiseto vakarinis galas
Aisetas ties Saliniškiu.JPG|Aisetas ties Saliniškiu
Mindūnų sen., Lithuania - panoramio (10).jpg|Pietvakarinė Aiseto dalis


## Šaltiniai
Robertas Javtokas

**Robertas Javtokas** (g. 1980 m. kovo 20 d. Šiauliuose) – karjerą baigęs krepšinininkas, vidurio puolėjas.

## Karjera
2001 metais pakartojo pasaulio dėjimo į krepšį rekordą, įdėjęs kamuolį į 3,65 m aukštyje iškeltą krepšį.

2002 metų gegužės 1 dieną R. Javtokas, važiuodamas sportiniu motociklu, pateko į avariją ir patyrė rimtą traumą dėl kurios praleido 2002–2003 metų sezoną. Į krepšinį grįžo 2003–2004 metų sezono pradžioje. 2006 metų Pasaulio krepšinio čempionate Japonijoje su rinktine užėmė 7 vietą.

2010 m. liepos 15 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Valensijos „Power Electronics“ klubu. 2011 m. birželio 6 d. sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė dvejų metų kontraktą, su galimybę jį pratęsti dar vieneriems metams, su Kauno „Žalgirio“ klubu.
Po 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių ketvirtfinalio rungtynių pareiškė baigęs karjerą Lietuvos rinktinėje.

2017 metais, po laimėto LKL finalo, oficialiai baigė savo profesionalaus krepšininko karjerą ir tapo Kauno „Žalgirio“ sporto vadybininku. 2021 m. birželį pasitraukė iš pareigų.

Vedęs, žmona Vilma.

## Pasiekimai
* 2000 m. NEBL vicečempionas
* 2000, 2002, 2006, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 m. LKL čempionas
* 2001 m. LKL metų naujokas
* 2002 m. LKL Visų žvaigždžių rungtynių naudingiausias krepšininkas
* 2002 m. Geriausiai besiginantis LKL žaidėjas
* 2002 m. NEBL čempionas
* 2001, 2004, 2005 m. LKL vicečempionas
* 2005 m. BBL vicečempionas
* 2005 m. ULEB taurės laimėtojas
* 2005 m. Naudingiausias ULEB taurės finalinių rungtynių žaidėjas
* 2006 m. BBL čempionas
* 2007 m. Graikijos Taurės laimėtojas
* 2007 m. Eurolygos čempionas
* 2007 m. Graikijos lygos čempionas
* 2010 m. Pasaulio krepšinio čempionatas (Turkija), Bronzos medalis
* 2013, 2015 m. Europos krepšinio čempionato sidabro medalio laimėtojas
* 2017 m. Karaliaus Mindaugo taurės čempionas

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Robertas Javtokas
Birštonas (viensėdis)

**Birštonas** (anksčiau ***Birštono Vienkiemis***) – viensėdis Birštono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Birštono miesto, dešiniajame Nemuno krante. Birštono seniūnijos ir Birštono Vienkiemio seniūnaitijos centras. Veikia darželis-mokykla, biblioteka, medicinos punktas.

Prie Nemuno atsiveria Kernuvės atodanga. Kitame Nemuno krante – Prienų šilas.

## Istorija

1974 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas. Sovietmečiu buvo daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Apie 2020 m. didelė dalis viensėdžio prijungta prie Birštono miesto.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės

Birštono vienkiemyje gimė:
* Danutė Žiūkienė, pedagogė, Lietuvos politinė veikėja.

## Šaltiniai
Šveicarija (Jonava)

**Šveicarija** – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo kelio . Seniūnijos centras, Šveicarijos ir Barborlaukio seniūnaitijos. Veikia Šveicarijos progimnazija, biblioteka, pašto skyrius (LT-55041), tautodailės ir amatų centras, Šveicarijos koplyčia, priklausanti Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijai. Veikia bendruomenė. Yra sporto centras, vaikų lopšelis darželis „Voveraitė“, kultūros namai (su sale pasirodymams, šarvojimams). Čia įsikūręs Jonavos krašto muziejaus tautodailės ir amatų centras.

Telkšo Šveicarijos tvenkinys, vasarą mėgstamas poilsiautojų, teka Varpė. Piečiau kaimo yra Barborlaukio dvaras. Netoliese praeina Palemono–Gaižiūnų geležinkelis.

## Etimologija

Manoma, kad pavadinimas yra sugalvotas kažkurio vietos dvarininko, kuriam, kadaise keliaujant po Europą, labiausiai įsiminė Šveicarijos valstybė, todėl jis nusprendė pavadinti gyvenvietę Šveicarijos vardu.

## Istorija

Šveicarijos kaimas minimas nuo XVIII a. XIX a. buvo palivarkas Kauno apskrities Jonavos valsčiuje, priklausęs Skarulių parapijai.

XX a. tarpukariu minimas Šveicarijos dvaras. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1979 m. prie Šveicarijos prijungtas Aleksandrinės kaimas (33 gyv.).

2011 m. patvirtintas Šveicarijos herbas.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Šveicarijos dvare gyveno ir kūrė pulkininkas, literatas, aktorius Kazys Alyta (1881–1942).
* Vytautas Mikštas, tautodailininkas, vienintelis audėjas vyras Lietuvoje. Žymiausi tautodailininko darbai: išaustas Lietuvos himnas, LR prezidentės D. Grybauskaitės portretas ir kiti darbai.

## Galerija

Šveicarija, Jonavos raj.jpg|Posūkis į kaimą nuo kelio 
Šveicarijos centre.JPG|Šveicarijos centre
Šveicarija, Lithuania - panoramio (13).jpg|Daugiabutis
Šveicarija, Lithuania - panoramio (48).jpg|Nuosavų namų rajonas


## Šaltiniai
Indrajai

**Indrajai** arba **Indrajys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Daugailių.

Ežero ilgis (šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi) – 4,7 km, vidutinis plotis – 0,65 km, didžiausias plotis – 1,16 km. Altitudė 137,8 m. Giliausia vieta yra ežero centre, jos gylis 23,8 m. Dugnas labai suskaidytas, duobėtas. Ežere yra 3 salos (0,93 ha, 0,38 ha, ir 0,22 ha; bendras plotas 1,53 ha). Ežeras ledyninės kilmės, o tiksliau rininis. Kranto linija vingiuota. Krantai statūs, aukšti, kai kur apaugę mišku. Ežerą iš šiaurės rytų supa Žirgės miškas, iš pietvakarių – Bajoriškių miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai, vietomis auga miškeliai. Į Indrajus suteka 11 upelių, o iš pietų į šiaurę prateka Indraja (į Paščio ežerą, Šventosios baseinas).

2014 m. ir 2017 m. atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė gausėjančius ežero žuvų išteklius, ypač karšių ir lynų.

Prie Indrajų ežero įsikūrę kaimai: Antandraja, Bajoriškiai, Staškūniškis, Šlaitai, Veleikiai. Pietvakarine pakrante eina kelias . Šiaurrytiniu krantu eina riba su Zarasų rajonu.

Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *indrė* („nendrė“).

## Šaltiniai


Indrajai (lake)2.jpg
Indrajai (lake)3.jpg
Antalieptės sen., Lithuania - panoramio (68).jpg|Ežero šiaurinis galas
Kova (laikraštis)

**„Kova“** – Lietuvos socialdemokratų organizacijos užsienyje (LSDOU) dvisavaitis laikraštis.
 
1930 m. lapkričio 20 d. – 1932 m. gruodžio mėn. buvo leidžiamas Berlyne. Redagavo Jonas Januškis ir Vytautas Kauneckas. Buvo išleisti 37 numeriai.

J. Januškis bandė atgaivinti laikraščio leidimą Paryžiuje, į kurį pabėgo Vokietijoje į valdžią atėjus nacistams. Čia 1934 m. išėjo vienas, 1936 m. – du numeriai.
Viktoras Kovšovas

**Viktoras Kovšovas** (g. 1957 m. rugpjūčio 22 d. Priekulėje, Klaipėdos raj.) – pedagogas, Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija
1964–1975 m. mokėsi Priekulės vidurinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, istorijos mokytojas.

1979 m. Kapsuko tarybinio ūkio technikumo dėstytojas. 1979–1981 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1981 m. – Klaipėdos profesinės technikos mokyklos Nr. 41, 1982–1988 m. – Tauragės politechnikumo dėstytojas. 1988 m. – LKP Tauragės rajono komiteto instruktorius, sekretorius.

1993–1995 m. Seimo nario padėjėjas. 1995–1997 m. ir 2003–2011 m. Vyriausybės atstovas Tauragės apskrityje.

1997–2000 m. Tauragės M. Mažvydo vidurinės mokyklos geografijos mokytojas. 2000 m. Tauragės rajono savivaldybės kultūros centro Kultūros paveldo vyr. specialistas. 2000–2003 m. Tauragės rajono savivaldybės meras. 2011–2020 m. Tauragės krašto muziejaus direktoriaus pavaduotojas.

1995 m. kovo – gegužės mėn., 1997–2003 m., 2011 m. ir nuo 2019 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.

1991–1992 m. – LDDP Tauragės raj. pirmininko pavaduotojas, nuo 1992 m. – pirmininkas, 1993–1995 m. – LDDP tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės skyriaus narys, LSDP tarybos narys, 2001–2003 m. – Tauragės skyriaus pirmininkas.

## Šaltiniai

|-
Utenas

**Utenas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 9,5 km į rytus nuo Tauragnų, Aukštaitijos nacionaliniame parke.

Ežero ilgis vakarų-rytų-šiaurės kryptimi – 3,7 km, plotis – iki 0,94 km, vidutinis plotis – 0,55 km. Altitudė 147,1 m. Yra 2 priekrantės salos (0,53 ha ir 0,14 ha). Ežeras yra ledyninės, rininės, kilmės, sudarytas iš dviejų susikertančių rinų. Krantai gan statūs, aukšti, smėlingi. Atabradai smėlėti ir platūs, palyginti menkai apaugę vandens augalais. Dugnas duobėtas, padengtas moliu ir karbonatingu dumblu. Ežerą supa Minčios giria. Ežero baseinas 118 km², ežero vandens lygis per metus svyruoja 40–50 cm.

Į Uteną vakaruose įteka Žiežulna (iš Žiežulnio ežero), šiaurėje Minčia (iš Peštikio ežero), rytuose Ažvintė ir bevardis upelis. Pietryčiuose Utenas 40 m ilgio protaka (Minčios upe) jungiasi su Utenykščiu (Žeimenos baseinas).

Prie Uteno įsikūrę Minčiakampio ir Rūgšteliškio kaimai. Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *utis, [[utėlė]]*.

## Šaltiniai
Vidinkstas

**Vidinkstas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 9 km į pietvakarius nuo Utenos. Telkšo ledyninės kilmės duburyje. Ežero ilgis (šiaurės–pietų kryptimi) – 2,03 km, vidutinis plotis – 0,49 km, didžiausias plotis – 1,01 km. Altitudė 162,1 m. Krantai daugiausia žemi, pietinis kiek pelkėtas, tik vakarinis krantas aukštas. Atabradai smėlingi, tačiau daug kur užaugę vandens augalais, dugną dengia dumblas. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos, tik rytinėje pakrantėje auga miškelis. Ežeras turi tris miškingas salas (0,66 ha, 0,61 ha ir 0,14 ha). Į Vidinkstą suteka keli upeliai, pietvakariuose išteka V-1 upelis į Versmyno ežerą (Anykštos baseinas).

Ežere gyvena 12 rūšių žuvys: karšiai, karosai, lydekos, raudės, ešeriai ir kt. 2013 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad žuvų biomasė yra menka, vyrauja kuojos pagal individų skaičių, o pagal masę – karšiai.

Prie Vidinksto yra įsikūrę šie kaimai: Pakalniai, Kudrė, Davainių Giria, Aleksiejiškis, Miliūnai, Pavidinkstė, Kvoseliai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietvakarinėje ežero pakrantėje stūkso Pakalnių piliakalnis.

Vandenvardis *Vidiñkstas* bandomas vesti iš žodžio *vidus*.

## Šaltiniai
Dusynas (Utenos r.)

**Dusynas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Šventosios baseine, apie 2 km į pietvakarius nuo Vyžuonų.

Ežero plotas 64,2 ha, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 2,36 km, didžiausias plotis 430 m, vidutinis plotis – 280 m. Paviršiaus altitudė 108,5 m. Didžiausias gylis 4,1 m, vidutinis gylis 2,5 m. Baseino plotas 18,5 km².

Ežeras rininis. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 5,4 km. Vakariniai ir rytiniai krantai statūs, šiaurės vakarų ir pietiniai – žemi, pelkėti, įteka 5 upeliai. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Per ežerą iš pietvakarių į šiaurę prateka Vyžuonos kairysis intakas Dusynos upelis. Pratakumas 300 %. Atabradas siauras, smėlingas, giliau dugną dengia molis.

2015 m. atliktame ichtiologiniame ežero ištyrime nustatyta, kad ežere yra gausūs žuvų ištekliai.

Prie Dusyno įsikūrę Dusynių, Šiaudinių, Plaušų, Čerioškavietės ir Karališkio kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

Vandenvardis galimai kilęs iš žodžio *dusti* ('stigti oro, švinkti, dvisti'), nors galima sąsaja ir su *dausa, dausos* ('rojus'), *dausingas* ('vėjuotas'),  ('ramybė, snaudulys').

## Šaltiniai
Kęstutis Kriščiūnas (1969)

**Kęstutis Kriščiūnas** (g. 1969 m. rugsėjo 24 d. Kaune) – politologas, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

## Biografija

1987 m. baigė Kauno 27–ąją vidurinę mokyklą ir Kauno dailės mokyklą, 1993 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą, miškų ūkio inžinierius. 1997 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė politologijos studijas.

1987–1988 m. Kauno meninio apipavidalinimo dirbtuvių dailininkas, 1993–1997 m. Kauno medžio apdirbimo kombinato tiekėjas. 1997–1998 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Žemės ūkio skyriaus specialistas, ekonomikos ir verslo skyriaus vyr. specialistas. 1998–2000 m. UAB „Stora Enso Packaging“ rinkodaros ir pardavimo vadybininkas.

2000–2004 m. Seimo narys. 2004 m. deleguotas Europos Parlamento narys. Nuo 2005 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas, 2008–2011 m. UAB „Kauno vandenys“ generalinio direktoriaus padėjėjas, 2011–2012 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

1992 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) narys, Kauno skyriaus pirmininkas, 2000–2004 m. LSDJS pirmininkas, Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos narys.

Nuo 1994 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–2000 m. – Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius, nuo 1999 m. – LSDP tarybos narys, programos komisijos narys. 2004 m. – Europos socialistų partijos narys.

2003 m. ir 2005–2007 m., 2007–2011 m.  ir 2011 m. 2007–2011 m. ir 2011–2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

Žmona Alisa, vaikai Dovilas, Vilnė, Kintė.

## Šaltiniai
Ilgys (Utenos r., Daugailių sen.)

**Ilgys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 8,5 km į pietryčius nuo Daugailių. Ežero ilgis (šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi) – 3,26 km, vidutinis plotis – 0,2 km, didžiausias – 0,34 km. Altitudė 158,9 m. Ežeras siauras ir vingiuotas, gilus. Didžiausias gylis – 25,3 m. Dugnas duobėtas, padengtas dumblingu ir sapropelingu moliu. Krantai stačiašlaičiai, aukšti, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Ežero kilmė ledyninė, rininė. Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai, o pietinės ežero dalies pakrantės apaugusios mišku. Rytuose į Ilgį įteka upelis iš Brinkliškių ežero, taip pat iš Sylio vakaruose į Alksno ežerą rytuose prateka Ligaja, dar vadinama Ilge (Šventosios baseinas).

Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Antilgė, Lukošiūnai, Narutiškis. Rytine pakrante eina kelias Nr.4915 (Lukošiūnai – Paberžė – Šlepečiai).

## Šaltiniai
Alaušai (Utena)

**Alaušai** – kaimas šiauriniame Alaušo ežero krante, Utenos rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Užpalių. Seniūnaitijos centras. Kaimo turizmo sodyba.

## Istorija

Apie 1830 m. į šiaurinę Alaušo ežero pusę buvo atkelti (arba atsikėlė) daug naujakurių, kuriems skirta žemės nuosavybės teise. Nuo tada Užpalių dvaro atsirado sąrašuose Alaušų kaimas.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aleksander Kwaśniewski

**Aleksandras Kvasnevskis** (*Aleksander Kwaśniewski*, g. 1954 m. lapkričio 15 d. Bialogarde) – ekonomistas, Lenkijos politinis veikėjas, Lenkijos prezidentas (1995–2005 m.).

## Biografija

1973–1977 m. studijavo Gdansko universitete transporto ekonomiką; universiteto nebaigė: išklausė visus kursus, tačiau neapsigynė diplominio darbo.

1976–1977 m. buvo universiteto studentų sąjungos pirmininkas, 1977–1979 m. Gdansko vaivadijos studentų sąjungos pirmininkas, iki 1982 m. valdybos narys. 1977 m. įstojo į *Lenkijos vieningąją darbininkų partiją*.

1981–1984 m. studentų savaitraščio *ITD*, 1984–1985 m. „Sztandar Mlodych“ (Jaunųjų vėliava) leidėjas, 1985 m. įsteigė kompiuterių žurnalą „Bajtek“.

1985–1987 m. Lenkijos jaunimo reikalų ministras ir 1985–1990 m. Jaunimo ir kūno kultūros komiteto pirmininkas.

1990 m. vienas iš *Lenkijos socialdemokratų partijos*, nuo 1991 m. – Lenkijos demokratinė kairioji sąjunga, steigėjų ir pirmasis pirmininkas.

1991–1995 m. Lenkijos Seimo narys, Lenkijos demokratinės kairiosios sąjungos frakcijos lyderis, Užsienio reikalų komiteto narys, 1993–1995 m. Konstitucijos komiteto pirmininkas.

1995–2005 m. Lenkijos prezidentas, 1995 m. rinkimuose gavo 51,7 %, 2000 m. – 53,9 % balsų. Jam vadovaujant Lenkija įstojo į NATO ir Europos Sąjungą. Įvertinus praeities istoriją buvo normalizuoti ir santykiai su Lietuva.

## Apdovanojimai

### Lietuvos
Tarp gausių jo apdovanojimų yra ir Lietuvos Respublikos ordinai: Vytauto Didžiojo ordinas su aukso grandine, Vytauto Didžiojo ordino Didysis kryžius ir Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Didysis kryžius.

|-
Metelys

**Metelys** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 5 km į šiaurę nuo Seirijų, 10 km į pietryčius nuo Simno ,Metelių regioniniame parke. Šiaurrytine pakrante eina riba su Alytaus rajonu.

Kaip ir gretimi Dusios ir Obelijos ežerai Metelio ežero guolis susidarė atsitraukiant paskutiniajam ledynui, atlūžus didžiuliam ledyno gabalui, kuris tirpdamas užpildė išgulėtą duburį. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 6,8 km, plotis iki 2,7 km. Giliausia vieta – 15 m, vidutinis gylis – 6,7 m. Altitudė 105,1 m. Krantai žemi, vietomis supelkėję (šiauriniai ir pietvakariniai krantai), šiaurės rytuose bei pietvakariuose skardingi, paveikti erozijos. Pietinė ežero dalis apsupta miško (Statiškių ir Širvinto miškai), kitose pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Atabradas platus, padengtas smėliu, įlankose – dumblu ir moliu. Dugną dengia smėlingas ir molingas dumblas. Pakrantėse auga tanki, bet neištisinė nendrių juosta. Vandens skaidrumas vasarą siekia ~4 m. Į ežerą suteka 20 upelių, šiaurėje išteka Metelytė (Peršėkės baseinas). Vandens lygis Metelio ežere svyruoja per metus vidutiniškai 30 cm, o pavasarį pakyla tik apie 20 cm. Svyravimo amplitudė itin maža, nes maitinančio baseino plotas tik 3,8 karto didesnis už paties ežero plotą. Pirmoji stacionari vandens matavimo stotis prie ežero 1926 m. pradėjo veikti prie Metelio.

Ežeras labai įvairus savo paukščių, augalų bei žuvų įvairove. Jis pagal dominuojančias žuvų rūšis priskiriamas karšiniams–lydekiniams ežerams. Sugaunamos žuvys: lydekos, ešeriai, karšiai, lynai, unguriai, kuojos, plakiai, karpiai, karosai, aukšlės, šamai, meknės, raudės, seliavos, pūgžliai, sterkai, ripusai, peledės. Įveista mizidžių, gamaridų, vėžių. Ežeras yra svarbi žąsinių paukščių buveinė, čia stebėtos ausuotųjų kragų, pilkųjų žąsų ir pasaulio mastu prie beveik nykstančių priskiriamų rudžių populiacijos.

Prie Metelio įsikūrusios gyvenvietės: Meteliai, Buckūnai, Papėčiai, Vaickūniškė. Veikia 5 kaimo turizmo sodybos.

## Pavadinimo kilmė

Aleksandras Vanagas aiškina, kad Metelys – „išsišakojęs, išsimėtęs“ ežeras (bendra šaknis – *met-*).

## Šaltiniai
Avilys (ežeras)

**Avilys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į vakarus nuo Zarasų. Vakariniame krante yra Avilių kaimas.

Pagal dydį Avilys yra aštuntas Lietuvos ežeras. Avilys turi daug įlankų, pusiasalių. Ežero išorinės kranto linijos ilgis 43,81 km (su salų krantų linija 75 km), plotas su salomis 12,683 km² (be salų ploto 12,372 km²). Ežere yra 31 miškinga sala (Samanė 5,16 ha, Vilkinė 2,18 ha, Erelinė 2,09 ha ir bevardės 6,62 ha, 3,76 ha, 3,12 ha, 2,19 ha, 0,68 ha, 0,6 ha, 0,48 ha, 0,48 ha, 0,38 ha, 0,38 ha, 0,36 ha, 0,34 ha, 0,34 ha, 0,29 ha, 0,28 ha, 0,26 ha, 0,24 ha, 0,16 ha, 0,12 ha, 0,08 ha, 0,05 ha ir 6 salelės, mažesnės nei 0,01 ha), kurių bendras plotas 31,1 ha. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 7,7 km, plotis – iki 4,4 km. Kranto linija labai vingiuota. Dugne daug daubų ir seklumų. Krantai daugiausia neaukšti, vietomis pelkėti (šiaurinėje pakrantėje plyti ~ 8 ha dydžio Imbrado pelkė). Pakrantės kalvotos ir miškingos: šiaurėje stūkso Gojaus, Žagarių, rytuose – Ščiūrų, Romancų, pietuose – Mukulių, miškai.

Įteka daugiau kaip 30 upelių, kurių žymesni: Izita, Kiaulinis ir Imbradėlė. Iš pietrytinės Avilio įlankos išteka Avilė (tekanti į Auslo ežerą). Vandens apykaita per metus 51 %. Avilio baseinas priklauso Laukesos baseinui.

Ežero paviršius yra 154 m virš jūros lygio. Ežero dubuo – kalvoto moreninio reljefo. Kai kurias Avilio dubens dalis suformavo tirpsmo vandenų erozija. Ežero dubenį patvenkė galinės morenos ir kalvotas moreninis reljefas. Didesnė Avilio ežero dalis pasiekusi subrendimo stadiją; visoje pakrantėje yra smėlio ir žvyro atabradas. Vandens skaidrumas 3 m.

Avilio ežere sugaunamos žuvys: kuojos, lydekos, lynai, ešeriai, karosai, karšiai, plakiai, meknės, šapalai, raudės, unguriai, vėgėlės. 2016 m. atliktame ichtiologiniame tyrime nustatyta, kad žuvų išteklių, ypač karšių, būklė ežere yra gera.

Prie ežero įsikūrę kaimai: Aviliai, Mozūrėliai, Jazdaičiškės, Jovydžiai, Ažuraisčiai, Rutuliškės, Maršoniškės, Ščiūriai, Kervelinė, Pdtkūnai, Brasta, Astrava. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje yra buvusio Mukulių dvaro sodyba.

Ežero pavadinimas siejamas su  („pailga įduba, vamzdis“, plg.  „klonis, slėnis, dauba“), pastarasis – iš  („šaltinis, srovė“).

## Šaltiniai
Plinkšių ežeras

**Plinkšių ežeras** – ežeras Mažeikių rajone, Šerkšnėnų ir Sedos seniūnijose, 5 km į pietryčius nuo Sedos. Ežeras priklauso Plinkšių kraštovaizdžio draustiniui. Ilgis iš šiaurės į pietus 5,5 km, plotis iki 1,6 km. Altitudė 110,7 m. Giliausia ežero vieta (11,7 m) yra pietinėje dalyje. Ežeras rininis, apima 3 rinos dalis. Kranto linija stambiai vingiuota, jos ilgis – 15,1 km. Krantus sudaro žema, pelkėta terasa, iš šiaurės vakarų, pietvakarių ir rytų supa pelkėti miškai (Uikių, Pamarkijos, Žalgirio). Pietiniu krantu eina riba su Telšių rajonu.

Į Plinkšių ežerą suteka Juodė, Markija, Domija, Šilupis, Šaltininis upelis, Tuštupis (Tarpija) (iš Gudono ežero), šiaurėje išteka Ventos intakas Šerkšnė. Ežero pratakumas 361 % per metus. 1997 m. įrengtas ežero vandens lygio reguliatorius.

Ežero dugną dengia molingas sapropelis, dumblingas smėlis. Krantus juosia 20–60 m pločio nendrynų juosta.

Šiauriniame ežero krante yra turistinis kaimelis – Plinkšės ir buvusio Plinkšių dvaro sodyba, taip pat prie ežero įsikūrę Uikiai, Užpelkiai, Užmarkija, Paplinkšė. Vakarinėje pakrantėje įrengta poilsiavietė. Pietvakarine pakrante eina kelias , šiaurine – .

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Plinkšių ežeras