open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suzanne Borel

**Suzanne Borel** (vėliau Suzanne Bidault; 1904 m. spalio 18 d. Tulone – 1995 m. lapkričio 8 d. Louveciennes) – prancūzų rašytoja ir pirmoji profesionali diplomatė Prancūzijoje.

## Biografija

### Jaunystė ir studijos
1927 m. įgijo filosofijos bakalauro laipsnį Paryžiaus universitete. Baigė Nacionalinę Rytų kalbų mokyklą (École nationale des langues orientales), kur studijavo kinų kalbą. Taip pat lankė Laisvąją politinių mokslų mokyklą (École libre des sciences politiques), kur klausėsi žymaus dėstytojo André Siegfried paskaitų ir rengėsi užsienio reikalų ministerijos konkursui. 1929 m., per pirmąjį bandymą, ji užėmė 18 vietą, o priimama buvo tik 14, todėl nepateko. Tačiau vėliau sėkmingai išlaikė konkursą, nors susidūrė su kliūtimis – pavyzdžiui, vienas ministerijos durininkas atsisakė priimti jos dokumentus, nes ji nebuvo atlikusi karo tarnybos – o tai tuo metu moterims buvo neįmanoma.

1945 m. gruodžio mėn. Suzanne Borel ištekėjo už Georges’o Bidault – jos vyras didžiąją Ketvirtosios Respublikos dalį ėjo Prancūzijos užsienio reikalų ministro arba laikinosios vyriausybės vadovo pareigas.

### Diplomatinė karjera
Pradėjusi darbą Užsienio reikalų ministerijoje, Suzanne Borel išgirdo iš personalo direktoriaus, kad moteriai gali būti prieinamos tik spaudos, Tautų Lygos arba kultūros reikalų (t. y. „Œuvres“) tarnybos, tačiau ne politiniai departamentai. Kaip sakė jos dėstytojas André Siegfried: „*Egzaminą išlaikei, dabar turi būti priimta*.“

Ji pradėjo dirbti kultūros reikalų skyriuje ir ten išbuvo devynerius metus. 1930 m. liepos 1 d. tapo pirmąja moterimi, paskirta ambasados atašė. Tačiau jos paskyrimą Valstybės Tarybai apskundė Užsienio reikalų ministerijos darbuotojų asociacija, nes tuo metu galiojusi tvarka nenumatė galimybės skirti moteris į tokius postus. Nors 1928 m. vyriausybės dekretas leido moterims dalyvauti diplomatiniuose konkursuose, jis vis dar draudė joms užimti pareigas užsienyje.

1933 m. birželio 30 d. ji buvo paskirta antros klasės ambasados sekretore. 1934 m. tapo ministrės patikėtinės (min*istre plénipotentiaire*) rango diplomate, tačiau jos karjera ir toliau buvo ribojama, nes moterys tuo metu Prancūzijoje dar neturėjo visų pilietinių teisių (rinkimų teisę jos gavo tik 1944 m.).

Bendradarbių vyrų skundas Valstybės Tarybai paskatino ministeriją nutraukti moterų priėmimą į diplomatinę tarnybą iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Tik 1944 m. visos ministerijos karjeros galimybės buvo oficialiai atvertos moterims, nors praktikoje jos vis tiek susidurdavo su vadinamuoju „stiklo lubų“ reiškiniu.

## Šaltiniai
Uskiudaras

**Uskiudaras** () – Stambulo miesto dalis, esanti Bosforo sąsiaurio rytinėje (Anatolijos) pakrantėje, Kodžaelio pusiasalyje, į rytus nuo istorinio miesto centro. Įsikūręs Bulgurlu kalvų papėdėje.

Uskiudaras pasižymi savo savita architektūra – nuo jūros kranto matomais ryškiai dažytais mediniais namais ir minaretais. Didelį plotą (3 km²) užima Karadžaachmeto kapinės – vienos seniausių Stambule. Taip pat yra ~8000 britų karių, žuvusių per Krymo karą kapai. Uskiudare stovi XVI a. princesės Michrimach Sultan mečetė (pastatyta Mimaro Sinano), sultono Selimo III didelis kareivinių kompleksas, karo ligoninė (per Krymo karą joje dirbo Florens Naitingeil). Taip pat yra kitų mečečių, sufijų tekių, bažnyčių, sinagogų, fontanų (češmė).

Uskiudaras dabar daugiausia gyvenamasis Stambulo rajonas, keliais ir geležinkeliais sujungtas su Anatolija. Su centrine Stambulo dalimi Uskiudarą jungia automobilių ir geležinkelio tuneliai, gausios keltų linijos.

## Istorija
VII a. pr. m. e. gyvenvietę įkūrė graikai iš Megaros ir pavadino **Chrizopoliu** (; 'aukso miestas'). Ši kolonija buvo pavaldi didesnei graikų kolonijai Chalkidonui. Pasak Polibijaus, Chrizopolyje atėniečiai rinko duoklę iš Bosforu praplaukiančių laivų. Vėlyvosios Bizantijos laikais miestas imtas vadinti **Skutariu** (). 1338 m. miestą užėmė Osmanai, jų laikais pavadinimas imtas tarti kaip Uskiudaras. Tai buvo svarbi Osmanų karinė bazė ir karavanų kelių suėjimo taškas.

1918 m., I pasaulinio karo metu, Uskiudarą bombardavo britų aviacija.


Kuzguncuk Houses 2021 (2).jpg|Medinė Uskiudaro architektūra
Mihrimah Sultan Mosque.jpg|Michrimach Sultan mečetė
Kız Kulesi, Maiden's Tower (52396926549).jpg|Mergelės bokštas Bosfore prie Uskiudaro krantų
Gazi Caddesi - panoramio - Allen Turner.jpg|Gatvė Uskiudare


## Šaltiniai
Silifkė

**Silifkė** () – miestas Turkijoje, pietų Anatolijoje, Mersino provincijoje, 75 km į pietvakarius nuo Mersino, 7 km nuo Viduržemio jūros kranto, prie Gioksu upės žemupio, Tauro kalnų papėdėje. Keliai į Mersiną, Antaliją, Karamaną. Žemės ūkio regiono prekybinis centras – drėkinamose lygumose auginamas tabakas, vynmedžiai, alyvmedžiai, vilnamedžiai, pupelės, lęšiai. Maisto (gėrimų, konservuotų vaisių, daržovių), avalynės, tekstilės, chemijos, elektronikos, transporto dalių, stiklo, plastiko pramonė.

Ant kalvos virš miesto stūkso Bizantijos laikų Silifkės pilis.

## Istorija
Miestas įkurtas III a. pr. m. e. pradžioje Seleuko I Nikatoro ir pavadintas **Seleukija** (, ). Vėliau, skiriant nuo kitų Seleukijų, miestas vadintas Trachėjos Seleukija, Kilikijos Seleukija, Izaurijos Seleukija arba Kalikadno Seleukija. Miestas buvo Izaurijos uostas ir svarbi tvirtovė ginantis nuo antpuolių iš jūros, kaldino savo monetas.

1190 m., Trečiojo kryžiaus žygio metu, ties Seleukija Gioksu (tada Salefo) upėje nuskendo imperatorius Frydrichas Barbarosa. Turkai miestą užėmė XIII a.


Silifke view of town in 2008 3789.jpg|Miesto gatvė
Silifke Göksü river in Silifke town in 2006 2038.jpg|Silifkė prie Gioksu upės
Silifke castle exterior at SE in 2013 8948.jpg|Pilies sienos
Silifke Roman temple in 2008 3765.jpg|Dzeuso šventyklos liekanos


## Šaltiniai
Karšijaka

**Karšijaka** () – buvęs miestas Turkijoje, vakarų Anatolijoje, dabar šiaurės vakarinė Izmiro miesto dalis. Įsikūręs kitapus Izmiro įlankos, žvelgiant nuo Izmiro centro. Yra uostas, geležinkelio stotis. Laivų statyba. Medvilnės, vilnos, konservuotų vaisių ir daržovių. chemijos, avalynės, baldų pramonė. Apylinkėse plėtojamas žemės ūkis.

Yra Levanto tipo XIX a. vilų, Osmanų poilsinių rūmų (konakų), Šv. Elenos katalikų bažnyčia.

## Istorija
Karšijaka išaugo 1865 m. nutiesus geležinkelį. Netrukus pastatytas uostas, miestas tapo kurortu. XX a. antroje pusėje prijungta prie Izmiro.

## Sportas
* Karşıyaka Basket (krepšinis)
* Karşıyaka SK (futbolas)

## Šaltiniai
Pilypas V (Ispanija)

**Pilypas V** (, 1683 m. gruodžio 19 d. – 1746 m. liepos 9 d.) – Ispanijos karalius nuo 1700 iki 1746 m. (išskyrus laikotarpį nuo 1724 m. sausio 14 d. iki rugsėjo 6 d.), Ispanijos Burbonų dinastijos įkūrėjas. Jo bendras karaliavimo laikotarpis (45 metai ir 16 dienų) yra ilgiausias Ispanijos monarchijos istorijoje.

Nors jo kilimas į sostą paskatino Ispanijos įpėdinystės karą, Pilypas V Ispanijoje inicijavo daug svarbių reformų, ypač monarchijos valdžios centralizavimą ir regioninių privilegijų panaikinimą, priimdamas Nueva Planta dekretus, bei Ispanijos imperijos administravimo pertvarkymą Pirėnų pusiasalyje ir užjūrio teritorijose.

Gimė Prancūzijos karališkoje šeimoje jo senelio Liudviko XIV valdymo laikotarpiu. Jis buvo antrasis Liudviko Prancūzo sūnus ir trečiasis pretendentas į Prancūzijos sostą po savo tėvo ir vyresniojo brolio Liudviko, Burgundijos kunigaikščio. Pilypas nebuvo numatytas tapti monarchu, tačiau jo prodėdė Ispanijos karalius Karolis II Pamišėlis neturėjo vaikų. Pilypo tėvas turėjo teisę į Ispanijos sostą, tačiau kadangi buvo tikimasi, kad tėvas ir vyresnysis brolis paveldės Prancūzijos sostą, Karolis II savo testamente Pilypą paskyrė savo įpėdiniu. 1700 m. tapo pirmuoju Ispanijos monarchu iš Burbonų dinastijos.

1701 m. naujasis karalius vedė savo antros eilės pusseserę Mariją Luizą Savojietę, su kuria susilaukė keturių sūnų. Jų du išlikę sūnūs buvo būsimi Ispanijos karaliai Liudvikas I ir Ferdinandas VI. Marija Luiza mirė 1714 m., o Pilypas vedė Elžbietą Farnezę. Su Elžbieta turėjo septynis vaikus, tarp jų ir būsimąjį Ispanijos karalių Karolį III. Buvo gerai žinoma, kad Prancūzijos ir Ispanijos sąjunga po vieno monarcho valdžia sutrikdytų galių pusiausvyrą Europoje ir kad kitos Europos valstybės imtųsi priemonių tam užkirsti kelią.

Pilypo įžengimas į Ispanijos sostą sukėlė 13 metų trukusį Ispanijos įpėdinystės karą, kuris tęsėsi iki Utrechto sutarties, uždraudžiančios bet kokią galimybę suvienyti Prancūzijos ir Ispanijos karūnas, patvirtinančios jo įžengimą į Ispanijos sostą. Nors Ispanija išlaikė savo imperiją Naujajame pasaulyje ir Rytų Azijoje, sutartis atėmė iš Ispanijos monarchijos Ispanijos Nyderlandus ir Ispanijos kontroliuojamas teritorijas Italijoje. 1724 m. Pilypas atsisakė sosto savo vyriausiojo sūnaus Liudviko I naudai. Liudvikas mirė tais pačiais metais, ir Pilypas vėl užėmė sostą. Dėl jo depresijos Ispanijos vyriausybę kontroliavo karalienė Elžbieta. Kai Pilypas mirė 1746 m., jo įpėdinis tapo antrasis sūnus Ferdinandas VI.

## Išnašos

## Šaltiniai

*
*
*
Sargonas II

**Sargonas II** ( = *Šarru-kīn*; 'tikrasis karalius') – Asirijos karalius, valdęs Naująją Asirijos imperiją maždaug 722–705 m. pr. m. e.. Savo valdymo metu įtvirtino ankstesniojo valdovo (galimai tėvo) Tiglatpalasaro III užkariavimus.

Spėjama, kad sostą užėmė diduomenei nuvertus Salmanasarą V (galimai brolį). Pasivadino žymiojo Akado valdovo Sargono garbei. Įžengęs į sostą susidūrė su Urartu spaudimu ir šiaurės bei maištaujančia Babilonija. 722 m. pr. m. e. Sargonas II baigė užkariauti Izraelio karalystę, 717 – Siriją (su Karkemišu). 714 m. pr. m. e. sumušė Urartu kariuomenę ir užėmė dalį Mažosios Azijos bei Medijos. 710–709 m. pr. m. e. vėl užėmė Babiloniją (buvo užimta dar 729, bet po sukilimo nuo Asirijos atsimetė). Nuslopino Egipto palaikomus maištus Palestinoje (ir Gazoje).

Sargonas II Stengėsi švelninti prieštaravimus tarp žynių, Asirijos ir Babilonijos privilegijuotųjų miestų, karinės diduomenės. 717–707 m. pr. m. e. įkūrė Dur Šarukino miestą, kuriame pastatė valdovų rūmus, šventyklų. Žuvo per mūšį šiauriniuose kalnuose. Sargono II įpėdiniai valdė Asiriją iki 605 m. pr. m. e.

## Šaltiniai
Argištis I

**Argištis I** – Urartu karalystės valdovas, valdęs apie 786–764 m. pr. m. e.

Karaliaus Menua sūnus. Argištis I išplėtė ir sustiprino Urartu karalystę. Sėkmingai kariavo su Asirija dėl žemių Sirijos šiaurėje, prie Urmijos ežero ir Pietų Užkaukazėje. Įkūrė Erebunio ir Argištichinilio įtvirtintus miestus. Rėmė žemdirbystės, amatų, vidaus ir užsienio prekybos plėtrą. Apie jo valdymą išliko įrašų uolose ir asirų raštuose.

Spėjama, kad vardas *Argištis* kilęs iš indoeuropietiškos šaknies **h₂(e)rǵ-/arǵ-* 'ryškiai baltas', 'greitas, miklus' (plg.  'baltas; greitas').

## Šaltiniai
Kretingos kabamasis tiltas

**Kretingos kabamasis tiltas** – „beždžionių tiltas“ per Akmenos upę Kretingoje, 340 m į rytus nuo Klaipėdos gatvės (kelio ), jungiantis Bajorų mikrorajono Malūno gatvę su Mėguvos gatve, vedančia į miesto centrą. Patenka į Bajorų tvenkinio patvankos ruožą. Seniausiai tarnaujantis ir vienintelis toks Kretingos mieste kabantis tiltas.

2017 m. avarinės būklės kabamasis tiltas buvo atnaujintas. Remonto metu nušveistos ir perdažytos surūdijusios metalinės sijos bei kolonos. Pagamintos, impregnuotos bei nudažytos apsauginiais dažais naujos medinių konstrukcijų dalys ėjimo takui, įrengti nauji turėklai, tvirtinimo lynai. Ateičiai buvo numatyti tilto prieigų gerbūvio darbai, statinio apšvietimas.

Tilto ilgis apie 40 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apibendrino pasiūlymus devynių Akmenos tiltų vardams *svyturiolaikrastis.lt* 2021-04-18
* Bajorų kabantis tiltas per Akmeną-Danę *pamatyklietuvoje.lt* 
* 2020 04 09. Kretingos vadinamasis beždžionių tiltas *facebook.com*
Tanahatas

**Tanahatas** () – kaimas Armėnijoje, Siuniko srityje, Sisiano bendruomenėje.

## Istorija
Tanahatu kaimas pavadintas 1995 m. pagal netoliese esantį senovinį Tanahato vienuolyną.

1988 m. prasidėjus Kalnų Karabacho konfliktui, kaimo gyventojai azerbaidžaniečiai pabėgo, vėliau čia įsikūrė armėnų pabėgėliai iš Azerbaidžano.

Prieš Pirmąjį Kalnų Karabacho karą Tanahate gyveno 70 azerbaidžaniečių šeimų, reguliariai kursavo autobusai į Baku. Šiame kaime gimė Azerbaidžano prezidento  Ilhamo Alijevo senelis.

## Gyventojai
Nacionalinio statistikos komiteto duomenimis, 2010 m. kaime gyveno 76 žmonės, o 2001 m. surašyti 42.

## Galerija

Tanahat church of Arevis 79.JPG
Tanahat church of Arevis 99.JPG
Tanahat church of Arevis 96.JPG
Tanahat church of Arevis 54.JPG
Tanahat church of Arevis 48.JPG
Tanahat church of Arevis 39.JPG
Tanahat church of Arevis 25.JPG
Tanahat church of Arevis 14.JPG


## Išnašos
Urnamu

**Urnamu** () – Akado ir Šumero valdovas, Ūro III dinastijos pradininkas, valdęs maždaug tarp 2112 ir 2095 m. pr. m. e.

Pasak Šumero karalių sąrašo, Urnamu valdęs 18 metų. Jis užkariavo Lagašą, nugalėjo Uruko valdovus, kuriems anksčiau buvo pavaldus, Nipūre karūnuotas kaip Ūro, Uruko, Eridu valdovas. Urnamu atstatė tvarką Mesopotamijos miestuose po suirutės gutijų valdymo laikais.

Urnamu Inicijavo šventyklų, rūmų, tvirtovių statybą, kanalų kasimą. Jam valdant pastatytas Didysis Ūro zikuratas. Urnamu ar jo sūnaus Šulgi pavedimu sudarytas Urnamu kodeksas – seniausias žinomas teisės dokumentas.

## Šaltiniai
Aaron Wiggins

**Aronas Danielis Viginsas** (, g. ) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje besivaržančioje Oklahoma Sičio „Thunder“ komandoje. Žaidė universitetinį krepšinį Merilando „Terrapins“ komandoje.

## Karjera universitete
2017 m. birželio 3 d. įsipareigojo žaisti universitetinį krepšinį Merilando universiteto komandoje.

Antraisiais metais „Terrapins“ komandoje Viginsas buvo išrinktas „Big Ten“ konferencijos metų šeštuoju žaidėju. Paskutinio sezono paskutinėse rungtynėse pagerino karjeros rezultatyvumo rekordą – pelnė 27 taškus, tačiau jo komanda NCAA turnyro antrajame etape 96:77 pralaimėjo Alabamos „Crimson Tide“ komandai.

2021 m. balandžio 9 d. žaidėjas pareiškė, jog dalyvaus 2021 m. NBA naujokų biržoje.

## Profesionali karjera

### Oklahoma Sičio „Thunder“ (2021–dabar)
2021 m. NBA naujokų biržoje Oklahoma Sičio „Thunder“ pasirinko jį 55-uoju šaukimu. 2021 m. rugpjūčio 15 d. su „Thunder“ pasirašė dvipusę sutartį. Produktyviai žaidė NBA vasaros lygoje, vidutiniškai pelnydamas po 11,2 taško per rungtynes.

2021 m. gruodžio 26 d. Viginsas pelnė tuometinį karjeros rezultatyvumo rekordą – 24 taškus prieš Naujojo Orleano „Pelicans“. Jis pataikė 8 iš 10 metimų ir 2 iš 4 metimų iš trijų taškų zonos, o „Thunder“ laimėjo 117:112. 2022 m. vasario 12 d. ekipa pakeitė Viginso dvipusį kontraktą į standartinį NBA kontraktą.

2024 m. liepos 7 d. pratęsė sutartį su Oklahoma Sičiu. 2025 m. vasario 1 d. pagerino karjeros rezultatyvumo rekordą , pelnydamas 41 tašką ir atkovodamas 14 kamuolių rungtynėse su Sakramento „Kings“.

## Statistika

### NBA
#### Reguliarusis sezonas

#### Atkrintamosios varžybos

### Universitetas

|-
| style="text-align:left;"|2018–19
| style="text-align:left;"|Merilandas
| **34** || 4 || 23.5 || .385 || **.413** || **.867** || 3.3 || .8 || .8 || .2 || 8.3
|-
| style="text-align:left;"|2019–20
| style="text-align:left;"|Merilandas
| 31 || 16 || 28.6 || .377 || .317 || .717 || 4.9 || 1.4 || .8 || .4 || 10.4
|-
| style="text-align:left;"|2020–21
| style="text-align:left;"|Merilandas
| 31 || **30** || **33.0** || **.446** || .356 || .772 || **5.8** || **2.5** || **1.1** || **.5** || **14.5**
|- class="sortbottom"
| style="text-align:center;" colspan="2"|Karjera
| 96 || 50 || 28.2 || .407 || .361 || .769 || 4.6 || 1.6 || .9 || .4 || 11.0
|}
## Apdovanojimai ir pasiekimai
### NBA
* NBA čempionas (2025 m.)
### NCAA
* „Big Ten“ konferencijos metų šeštasis žaidėjas (2020 m.)

## Išnašos

## Nuorodos
* Aaron Wiggins profilis „Basketball Reference“ 
* Aaron Wiggins NCAA profilis „Sports Reference“ 
* Aaron Wiggins profilis „NBA.com“
* Aaron Wiggins profilis „Proballers“
* Aaron Wiggins profilis „RealGM“
Eanatumas

**Eanatumas** () – Lagašo valdovas, valdęs maždaug 2450–2425 m. pr. m. e.

Buvo Lagašo karaliaus (ensio) Akurgalio sūnus. Per karus su gretimais Šumero ir Elamo miestais-valstybėmis išplėtė valstybę nuo Ūro iki Kišo miestų. Pavertė Umą vasaline valda. Pajungė Kišo miestą, nugalėjo Akšako valdovą, privertė mokėti duoklę Mario miestą. Jo valdymo metais pastatyta daug šventyklų ir rūmų, ypač Lagaše.

Išliko daug Eanatumo valdymo laikotarpio ūkio ir teisinių dokumentų. Vieni pagrindinių šaltinių apie Eanatumą yra Grifų stela ir Entemenos kūgis.

## Šaltiniai
2025 m. Europos moterų krepšinio čempionatas

**2025 m. [[Europos moterų krepšinio čempionatas]]** – 40-tasis Europos moterų krepšinio čempionatas, kuris vyko 2025 m. birželio 18–29 dienomis Čekijoje, Vokietijoje, Italijoje ir Graikijoje. Tai buvo pirmas Europos čempionatas rengtas 4 valstybėse.

Po 10 metų pertraukos Europos čempionate dalyvavo Lietuvos moterų krepšinio rinktinė.

Čempionato varžybos vyko Bolonijoje, Brno, Hamburge ir Pirėjuje. Kiekviename šių meistų vyko po grupės varžybas, o finalas buvo žaidžiamas Pirėjuje.

Geriausios 6 turnyro komandos pateko į 2026 m. pasaulio krepšinio čempionato kvalifikacinį turnyrą.

## Grupės

## Grupių etapas
### A grupė

### B grupė

### C grupė

### Group D

## Atkrintamos varžybos

### Dėl 5–8 vietų

## Galutinė rikiuotė

## Šaltiniai

## Nuorodos
*Oficiali svetainė
Achananas

**Achananas** () – kaimas Armėnijoje, Siuniko srityje, Kapano bendruomenėje. 1988-1989 m. Achanane įsikūrė armėnų pabėgėliai iš Azerbaidžano.

Kaime esama 695 m. pastatyto pastato su įrašu persų kalba, liudijančiu apie pastatymo metus. Tai, kad cituojamas Koranas, rodo, jog kadaise musulmonams šis pastatas turėjo sakralinę reikšmę. Visgi šiais laikais ir kaime gyvenantys azerbaidžaniečiai, ir armėnai pastatu naudojosi tik kaip sandėliu. Vietos gyventojai jį iki šiol prižiūri ir remontuoja.

## Gyventojai
Nacionalinio statistikos komiteto duomenimis, 2010 m. kaime gyveno 154 žmonės, o 2001 m. surašytas 161.

## Išnašos
Juozapas Sierakauskas (1765)

**Juozapas Sierakauskas** (,  – ) – Lenkijos ir Lietuvos politinis veikėjas, diplomatas ir istorikas.

## Biografija
Gimė 1765 m. Opolėje. 1789–1792 m. buvo Lenkijos ambasados Stokholme sekretorius. Sierakauskas buvo respublikonas ir Rusijos priešininkas; po Kosciuškos sukilimo numalšinimo keliavo po Europą.

1812 m. liepos mėn., po Napoleono įsiveržimo į Rusiją, Napoleonas paskyrė Sierakauską pirmuoju Lietuvos laikinosios vyriausybės komisijos prezidentu. Vėliau buvo pažemintas iki vieno iš komisijos narių, užleidęs prezidento pareigas Stanislovui Soltanui. Po Napoleono pralaimėjimo paliko Rusiją, bet, kaip ir kitiems komisijos nariams, caras Aleksandras I jam suteikė amnestiją.

Vėliau gyveno Lenkijos Kongreso karalystėje, kur tapo Šv. Stanislovo I laipsnio ordino kavalieriumi (1821 m.) ir Valstybės tarybos nariu (1830 m.). Tuo metu jis jau buvo Maltos ordino riteris ir Prancūzijos Garbės legiono ordino karininkas.

Domėjosi istorija ir mitologija. Išleido veikalą „O mitologii Słowian“ („Apie slavų mitologiją“), užsiiminėjo istorinių šaltinių leidyba. Mirė 1831 m. 
## Galerija

Vaizdas:Sierakowski Statue under the birch.jpg|Juozapo Sierakausko ofortas „Pomnik pod brzozą“ („Paminklas po beržu“).
Vaizdas:Sierakowski Interior of the sacristy.jpg|Juozapo Sierakausko paveikslas, kuriame vaizduojama Lovičiaus katedra.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Wielka Ilustrowana Encyklopedia Gutenberga (1934—1939)
* Sierakowski Józef h. Dołęga. Polski Słownik Biograficzny t. XXXVII/1996-1997 
*  Stanisław Łoza, Kawalerowie orderu św. Stanisława (1. XII. 1815 – 29. XI. 1830), „Miesięcznik Heraldyczny”, nr 5, r. IX, Warszawa, sierpień 1930, s. 99.
ŽFK Polissja

**Žymomyro „Polissja“** arba **„Polesė“** () – Ukrainos futbolo klubas iš Žytomyro. 

## Istorija
2019 m. kovo mėn. suburta moterų komanda. 2023 m. rugpjūčio 27 d. moterų komanda „Polissja“ sužaidė pirmąsias oficialias rungtynes, kai Ukrainos taurės aštuntfinalio etape varžėsi prieš Aukštesnės lygos atstovę – „Dnipro-1“. Triuškinančiu rezultatu 16:0 nugalėjo varžovės, patekusios į kitą turnyro etapą.

2023–2024 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje ir „A“ grupėje iškovojo antrąją vietą. Pateko į stipriausią šalies divizioną. Pagal turnyro reglamentą keturios geriausios komandos varžėsi finaliniame etape. 2024 m. gegužės 21 d. pusfinalio rungtynėse rezultatu 4-1 nugalėjo varžovės – Odesos „Sisters“ (SeaSters). Garbės įvartį pelnė Sabina Azizova. 2024 m. gegužės 23 d. rungtynėse dėl trečiosios vietos varžėsi prieš ŽFK Minaj. Po pagrindinio laiko rezultatas buvo lygus 2-2, o pratęsimo metu varžovės palaužė Žytomyro futbolininkes. Galutinis rezultatas 4-3 reiškė, kad varžovės iškovojo trečiąją vietą, o „Polissja“ liko ketvirtoje.

2023 m. spalio mėn. klubo moterų komandos prezidentės pareigas perėmė Darja Butkevič („Polissya“ savininko Genadijaus Butkevičiaus dukra).

2024 m. liepos 16 d. tapo žinoma, kad „Polissja“ 2024–2025 m. sezone dalyvaus Ukrainos moterų aukščiausiojoje lygoje. Žytomyro komanda ten pakeitė Kijevo „Dynamo“, kurios vadovybė nusprendė išformuoti moterų komandą prieš sezono pradžią. 2024–2025 m. sezone debiutavo aukščiausioje lygoje. Debiutantės iškovojo aštuntąją vietą.

## Pasiekimai
;  moterų Pirma lyga
*  **Nugalėtojos (0):** 

;  Ukrainos moterų futbolo taurė
*  **Laimėtojos**: 
*  **Finalininkės**:

## Sezonai

## Sudėtis
*Atnaujinta: [[2024]] m. [[rugsėjo 3]] d.*

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* [ facebook paskyra]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
FK Kudrivka

**FK Kudrivka** () – Ukrainos futbolo klubas iš Kudrivkos kaimo (Černigovo sritis).

## Istorija

Klubo ištakos siekia 1982 m. Kitados rungtyniavo mėgėjų lygose. 2006 m. klubas atkurtas. 2023 m. įgijo profesionalaus klubo statusą ir pradėjo siekti perkėlimo į II lygą. 2023–2024 m. sezone rungtyniavo II lygoje ir buvo septintoje vietoje. 2024–2025 m. sezone pateko į Pirmą lygą. Po pirmojo etapo pateko į stipriųjų ekipų grupę, galutinėje ekipų rikiuotėje buvo ketvirti. Dėl patekimo į Premjer lygą kovojo pereinamosiose rungtynėse. 2025 m. gegužės 29 d. svečiuose minimaliu rezultatu 2-1 nugalėjo varžovai– FK Vorskla. 2025 m. birželio 1 d. atsakomosiose rungtynėse po pagrindinio laiko minimalia persvara 1-0 pirmavo „Kudrivkos“ klubas. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 2-2 reiškė, kad nugalėtojus lems vienuolikos metrų baudinių serija. FK „Kudrivka“ buvo tikslesni ir pateko į Premjer lygą, o „Vorskla“ iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  **Pirma lyga (II):**
*  **Nugalėtojai (0):**
*  **Antroji vieta (0):** 
*  **Trečioji vieta (0):** 
;  **[[Ukrainos futbolo taurė]]:**
*  **Nugalėtojai (0):** 
*  **Finalininkai (0):** 

## Sezonai

|}

## Spalvinė gama

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

; Aprangos gamintojai
*  Kelme, nežinomi metai

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Nabuchodonosaras I

**Nabuchodonosaras I** (; 'Nabu, sergėk palikuonis') – Babilonijos karalius, valdęs maždaug 1121–1100 m. pr. m. e. (anksčiau siūlytos datos 1119–1098 m. pr. m. e. ar 1125–1103 m. pr. m. e.). Priklausė Antrajai Isino dinastijai.

Maždaug Nabuchodonosaro I valdymo laikų pradžioje Babiloniją nustekeno elamitų antpuoliai. Babilono karalius, atsakydamas į tai, surengė didelę karinę kampaniją prieš Elamą, užėmė šio sostinę Sūzus (manoma, per mūšį žuvo ir Elamo karalius). Po šios Nabuchodonosaro I pergalės Elamo viešpatavimo laikai baigėsi, karalystė suiro. Buvo grąžinta elamitų pagrobta Marduko statula į Esagilos šventvietę. Sėkmingai kariavo su aramėjais, kasitais ir lulubėjais. Jo laikais prasidėjo naujas, bet trumpas Babilonijos karalystės pakilimas.

## Šaltiniai
FAF stadionas

**FAF stadionas** (, arba ***Andoros futbolo federacijos stadionas***) – stadionas Enkampo vakarinėje dalyje, Andoros kunigaikštystėje. Nuo 2025 m. s namų aikštė.

## Istorija

Stadionas pradėtas statyti 2022 m. buvusio kempingo vietoje. Stadionas imtas statyti dėl to, kad Andoros nacionalinis stadionas tapo labai apkrautas klubų varžybomis. Naujajam stadionui pastatyti skirta 14,5 mln. eurų. Stadionas atidarytas 2025 m. gegužės 25 d. s finalo rungtynėmis, kuriose žaidė dvi Eskaldeso komandos: Inter Escaldes 1-0 laimėjo prieš Atletic Escaldes klubą.

## Šaltiniai
Vergų išlaisvinimo diena

**Vergų išlaisvinimo diena** ( – žodžių „birželis“ ir „devynioliktoji“ sujungimas), taip pat žinoma kaip **Laisvės diena**, **Emancipacijos diena** ar **Išsivadavimo diena** – federalinė JAV šventė, kasmet švenčiama birželio 19 d., siekiant paminėti vergovės panaikinimą Jungtinėse Amerikos Valstijose. 

Šią dieną, 1865 m. birželio 19 d., generolas majoras Gordon Granger įsakė galutinai įgyvendinti Emancipacijos aktą Teksase, pasibaigus JAV pilietiniam karui. Pilietinio karo laikotarpiu vergovė įvairiose Jungtinių Valstijų vietovėse buvo panaikinta skirtingu laiku. 1865 m. sausio mėn. Kongresas pagaliau pasiūlė tryliktąją Jungtinių Amerikos Valstijų Konstitucijos pataisą, kuria buvo siekiama visoje šalyje panaikinti vergovę. Iki 1865 m. birželio mėn. beveik visi vergai buvo išlaisvinti pergalingos Sąjungos kariuomenės arba pagal valstijų įstatymus, panaikinančius vergovę. Kai gruodžio mėn. buvo ratifikuotas nacionalinis vergovės panaikinimo pataisos aktas, likę vergai Delavere ir Kentukyje buvo išlaisvinti. 

Ankstyvosios šventės siekia 1866 m., kai Teksase pirmiausia vyko bažnyčios organizuojami bendruomenės susibūrimai. Vėliau išplito po pietines valstijas tarp naujai išlaisvintų afroamerikiečių ir jų palikuonių. Didžioji afroamerikiečių migracija šventę išplatino po visą šalį. 1960-ųjų pilietinių teisių judėjimo metu šios šventės buvo nustelbtos taikiu ryžtu siekti pilietinių teisių, tačiau 1970-aisiais vėl tapo populiarios, sutelkiant dėmesį į afroamerikiečių laisvę bei meną. Pradedant Teksasu, kuris šią šventę paskelbė 1938 m., ir baigiant 1979 m. priimtomis įstatymų nuostatomis, visos JAV valstijos ir Kolumbijos apygarda oficialiai pripažino šią šventę.

2021 m. birželio 17 d. tapo federaline švente, kai JAV prezidentas Joe Biden pasirašė Kongreso pateiktą įstatymą. Taip tapo pirmąja nauja federaline švente nuo 1983 m., kai buvo priimta Martino Liuterio Kingo diena.

## Išnašos

## Literatūra
*
Baltijos prospekto estakada

**Baltijos prospekto estakada** –  automobilių transporto estakada Klaipėdoje, iškilusi virš Vilniaus plento, Baltijos prospekto ir Šilutės plento gatvių sankirtos, 1,7 km į pietvakarius nuo Jakų žiedo, magistralės  tęsinyje. Stovi atskiros lygiagrečios Vilniaus–Klaipėdos ir Klaipėdos–Vilniaus krypčių estakados su atraminėmis sienomis estakadų pradžioje ir pabaigoje. 

2024 m. pastatytas objektas padeda reguliuoti nenutrūkstamą eismą rytų–vakarų kryptimi važiuojančiam transportui, atskirti į Klaipėdos uostą vykstančio sunkiasvorio transporto ir gyventojų susisiekimo srautus. Po dviejų krypčių estakadomis modernizuota „turbožiedinė“ sankryža, įrengtos požeminės perėjos, pritaikyta infrastruktūra negalią turintiems gyventojams ir važiuojantiems dviračiais bei paspirtukais. Plastiškos statinių kreivės vizualiai susijungia erdvėje virš žiedo ir nusileidžia įsiliedamos į Baltijos prospektą.

2019 m. patvirtintas techninis projektas „Baltijos pr., Šilutės pl. (įskaitant įvažiavimą į Dubysos g.) ir Vilniaus pl. žiedinės sankryžos Klaipėdos m. rekonstravimas“, kurį parengė UAB „Kelprojektas“. Per visą statybų laikotarpį tarp savivaldybės ir rangovo buvo pasirašyta 15 sutarties pakeitimų, įvertinusių papildomus darbus ir indeksuotas kainas. Ant estakadų suplanuota išorinėse pusėse įrengti triukšmą slopinančias užtvaras, pėsčiųjų ir dviratininkų eismą organizuoti skirtingame lygyje, įrengiant keturias požemines perėjas. Patekimui į požemines perėjas numatyti laiptai ir vertikalūs keltuvai žmonėms su negalia išorinėje žiedo dalyje bei pandusai vidinėje žiedo dalyje.

Baltijos estakada įrengta 2020–2024 m. Žiedinės sankryžos rekonstrukcijos ir estakados statybų vertė sudarė 40,5 mln. eurų. Iš jų apie 4,2 mln. – Klaipėdos savivaldybės, apie 31,8 mln. – valstybės lėšos (Susisiekimo ministerijos, Ekonomikos ir inovacijų ministerijos), apie 4,5 mln. – Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos lėšos. Pakeliui į estakadą vykdyti rekonstrukcijos darbai Vilniaus plente (platinami viadukai per geležinkelį).

## Techniniai duomenys

Rekonstrukcijos metu buvo pastatytos dvi estakados, kurių kiekvienos ilgis 806 m, plotis – po 11 m. Estakadoms sunaudota 11 500 m³ betono. Statinio plotį ribojančių dviejų atraminių sienų bendras ilgis – 400 m, aukštis – iki 5,3 m. Buvo paklota per 50 tūkst. m² asfaltbetonio, įrengta daugiau kaip 7000 m² trinkelių dangos. Abi estakados turi po dvi eismo juostas, kurių plotis siekia 3,75 m. Jų perdanga – nekarpytos monolitinės plokštės, kurios įrengtos su įtempiamos vielos pluoštais. Aramos – gelžbetoninės, ant polinių pamatų.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Baltijos pr. ir Šilutės pl. sankryžos rekonstrukcija Klaipėdoje  *kaunotiltai.lt*
* Baltijos pr., Šilutės pl. (įskaitant ruožą į Dubysos g. įvažiavimą) ir Vilniaus pl. žiedinės sankryžos Klaipėdos m. rekonstravimo projektas  *klaipeda.lt*
Žuvinės tiltas

**Žuvinės tiltas** – pėsčiųjų tiltas per Akmenos upę Kretingoje, miesto centre. Pasiekiamas nuo Rotušės aikštės ir Vilniaus gatvės kampo prasidedančia siaura, tankiai užstatyta Akmenės gatve. Iš A. Basanavičiaus gatvės pusės priešingame upės krante nuo tilto atsiveria Kretingos bažnyčios reginys.

Žuvinės tiltas nėra avarinės būklės, tačiau automobilių eismas juo draudžiamas, pastaraisiais metais skirtas pėstiesiems. Prieigose ant buvusios važiuojamosios dalies pastatyti eismą ribojantys stulpeliai. Šis tiltas jungia senąją Kretingos kaimo vietovę su XVII a. išaugusiu miesto centru. Miesto darnaus judumo plane numatytos atnaujintos upės pakrantės, rekonstruota Akmenės gatvė ir Žuvinės tiltas.

Tiltas 3 tarpatramių, ilgis apie 38 m. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Apibendrino pasiūlymus devynių Akmenos tiltų vardams *svyturiolaikrastis.lt* 2021-04-18
* Žuvinės tiltas *wikimapia.org*
Jānis Princis (1821)

**Janis Princis jaunesnysis** (, , 1821 m. gegužės 15 d. Mikeltuornis, Rusijos imperija – 1904 m. vasario 12 d. Mikeltuornis, Rusijos imperija) – lyvių poetas, vertėjas, kalbos pateikėjas.

## Biografija
Gimė Mikeltuornio kaimo Viliumų sodyboje. Tėvas – Janis Princis vyresnysis. Buvo savamokslis. Vertėsi žvejyba ir žemdirbyste. Rašė eilėraščius, apsakymus ir vertė tekstus. Talkininkavo Peterbugo akademikui F. J. Vydemanui, tęsusiam lyvių žodyno ir gramatikos sudarymo darbą, kurį buvo pradėjęs suomių kalbininkas A. J. Šiogrenas. 1888 m. J. Princis jaunesnysis buvo pagrindinis suomių kalbininko E. N. Setelės informantas tiriant vakarų lyvių patarmę.

1845 m. Jelgavoje išleista drauge su tėvu parašyta knyga „Šventos jūreivių giesmės ir maldos“ (pakartotinai išleista 2014 m.). 1863 m. Londone išleista su tėvu ir broliu Pėteriu į vakarų lyvių patarmę išversta Evangelija pagal Matą. Rašė laikraštyje „Pēterburgas Avīzes“.

Keletas J. Princio janesniojo eilėraščių publikuota lyvių poezijos rinkinyje „Aš pagausiu tave, menke!“ (, 1998 m.).

Palaidotas Mikeltuornio kapinėse.

## Išnašos
Kenetas II

**Kenetas II** (, , 932–995 m.) – Albos (Škotijos) karalius.

## Biografija
Tapo Škotijos karaliumi 971 m. ir iš karto išžygiavo prieš britus ir nusiaubė Stratklaido karalystę, galbūt keršydamas už savo pirmtako Kuileno mirtį. Be to, jo valdymo laikotarpiu škotai kartais puldinėdavo Nortumbriją. 973 m. Kenetas II kartu su daugeliu kitų salos karalių atvyko į Česterį, kad pareikštų paklusnumą Anglijos karaliui Edgarui Taikiajam. Edgaras nustatė sieną tarp Anglijos ir Škotijos, pasilikdamas sau Kambriją. Visgi Kenetas buvo nepatikimas sąjungininkas. Apie 980 m. jis tris kartus įsiveržė į Angliją ir nusiaubė jos žemes iki pat Češyro. 

970-aisiais Škotijoje prasidėjo vidaus karas tarp Keneto II ir Amlaibo. Karas truko keletą metų, kol 977 m. Kenetas nužudė savo varžovą. 

995 m. Feterkerne karalius buvo išduotas ir nužudytas.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Anderson, Alan Orr; *Early Sources of Scottish History A.D. 500–1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Anderson, Alan Orr; *Scottish Annals from English Chroniclers*, D. Nutt, London, 1908.
* 
* Мак-Кензи Агнес. Рождение Шотландии / Перевод, научная ред., вступит. статья С. В. Иванова. — СПб.: Евразия, 2003. — 336 с. — (Clio fundationis). — 1500 экз. — ISBN 5-8071-0120-0.
2025 m. CONCACAF Aukso taurė

**2025 m. CONCACAF Aukso taurė** – septynioliktasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2025 m. birželio 14–liepos 6 d. vykęs Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Kanadoje. Vyko JAV tuo pačiu metu, kaip ir 2025 m. FIFA Pasaulio klubų taurė.

Čempionų titulą apgynė meksikiečiai.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 13 JAV ir 1 Kanados stadione.

## Dalyviai

Į turnyrą rinktinės pateko pagal rezultatus 2024–2025 m. CONCACAF Tautų lygoje bei papildomoje atrankoje, o Saudo Arabijos rinktinė dalyvavo svečių teisėmis.

Pateko šios rinktinės:
*  (18 kartas; šeimininkai)
*  (18 kartas)
*  (17 kartas; šeimininkai)
*  (17 kartas)
*  (17 kartas)
*  (14 kartas)
*  (14 kartas)
*  (13 kartas)
*  (13 kartas)
*  (12 kartas)
*  (10 kartas)
*  (6 kartas)
*  (3 kartas)
*  (2 kartas)
*  (debiutas, svečiai)
*  (debiutas)

## Grupių lygmuo

### A grupė

----

----

### B grupė

----

----

### C grupė

----

----

### D grupė

----

----

## Atkrintamųjų varžybų lygmuo

### Ketvirtfinaliai

### Pusfinaliai

## Finalas

## Rezultatyviausi žaidėjai


;6 įvarčiai
*  Ismael Díaz
;3 įvarčiai
*  Tajon Buchanan
*  Manfred Ugalde
*  Raúl Jiménez
*  César Montes
*  Tomás Rodríguez
*  Diego Luna
*  Malik Tillman
;2 įvarčiai
*  Jonathan David
*  Nathan Saliba
*  Josimar Alcócer
*  Alonso Martínez
*  Olger Escobar
*  Rubio Rubin
*  Edson Álvarez
*  Patrick Agyemang
*  Chris Richards



## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF statistika
Knežės tiltas

**Knežės tiltas** – pėsčiųjų tiltas Skuodo rajono savivaldybėje, nutiestas per Luobos upę Knežės kaime. Vienas iš Aleksandrijos seniūnijos lankytinų objektų. Vieta atoki, pasiekiama žvyrkeliais: 5 km į pietus nuo kelio  pro Klauseikius, Jedžiotus, 1,3 km į šiaurę nuo kelio  iš Kaukolikų.

Tiltas jungia mišku apaugusios, akmenimis nusėtos upės krantus. Prie jo pastatytas atminimo akmuo su informacine lentele apie potvynių ir gaisro sunaikintą vandens malūną ir senojo tilto istoriją. Upės vagoje išlikę buvusios užtvankos akmenų, šalia yra brasta. Įrengta stovyklavietė su laužaviete, suoliukais, maudykla.

## Istorija

Toli nuo pagrindinių kelių įsikūrusioje Knežėje nuo Rusijos imperijos laikų buvo apgyvendinti rusų sentikiai tremtiniai. XIX–XX a. pradžioje kaime dirbo vandens malūnas, nuo 1888 m. veikė mokykla. XX a. pradžioje buvo pastatytas tiltas. Knežės sentikių kapinės naudojamos ir šiandien. Bendravimo su išoriniu pasauliu jungtimi vietiniams gyventojams visada buvo tiltas per Luobos upę, patvindavusią atitinkamais metų laikais. Anksčiau tiltui buvo pjaunami medžiai ir verčiami per upę, o pakilęs vanduo juos nuplaudavo. Ilgainiui persipynė vietinių ir atvykėlių interesai, keitėsi žemių savininkai. 

Apie tvirto liepto tarp Knežės ir Kaukolikų kaimų reikalingumą kalbėta seniai. Skuodo ir Mažeikių rajonų verslininkų iniciatyva, 2015 m. rugpjūčio mėnesį pastatytas naujas, iš geležinių konstrukcijų sumontuotas tiltas pėstiesiems, Jedžiotų pusėje įrengta privažiavimo aikštelė. Statinys vieno tarpatramio, 30 m ilgio, sveria 15 t. Ėjimo take paklota kiauryminė metalinė danga, kurią laiko išilginės sijos, prie jų pritvirtinti metaliniai turėklai. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lankytinų vietų žemėlapis. Tiltas per Luobą Knežėje
Princo Viljamo įlanka

**Princo Viljamo įlanka** (, aliut. *Suungaaciq*) – Aliaskos įlankos užutėkis prie pietinių Aliaskos krantų (JAV). Tęsiasi į rytus nuo Kenajaus pusiasalio ir driekiasi 145–160 km. Nuo Aliaskos įlankos skiria Hinčinbruko ir Montagju salos, giliau pačioje Princo Viljamo įlankoje taip pat daug salų, iš kurių didžiausia – Naito. Pakrantės išraižytos gilių užutėkių ir patenka į Čugačo nacionalinį mišką.

Aplink įlanką verčiamasi žvejyba, miškų pramone, kalnakasyba. Pagrindiniai uostai – Kordova ir Valdizas (Transaliaskos naftotiekio terminalas). Įlankai pavadinimą 1778 m. suteikė britų jūrininkas Džordžas Vankuveris (pavadino karaliaus Jurgio III trečiojo sūnaus garbei). 1964 m. regioną sukrėtė smarkus žemės drebėjimas – kilęs cunamis nusiaubė įlankos pakrantes. 1989 m. kovo 24 d. Princo Viljamo sąsiauryje užplaukęs ant Blajaus rifo avariją patyrė naftos tankeris *[[Exxon Valdez]]*. Į vandenis išsiliejo apie 10,9 milijonų galonų naftos, kuri smarkiai užteršė sąsiaurio ir aplinkinių vandenų ekosistemas.

## Šaltiniai
Parasocialinė sąveika

**Parasocialinė sąveika** – žiniasklaidos teorijose įvardijamas santykis, kuris dažniausiai vyksta tarp
auditorijos ir garsenybių, turintis daug realių socialinių santykių bruožų. 1956 m. terminas apibrėžtas Donald Horton ir Richard Wohl, žurnale „Psychiatry“ paskelbtame straipsnyje.

Toks santykis gali išsivystyti ir tarp žiniasklaidos vartotojų ir išgalvotų žiniasklaidos personažų ar realių jau mirusių, tačiau niekada gyvenime nesutiktų veikėjų. Parasocialiniai santykiai kognityviniu lygmeniu plėtojasi pagal tą pačią schemą kaip ir socialiniai santykiai, smegenys linkusios perdirbti patyrimą su žiniasklaida lyg ši sąveika būtų įvykusi su realiais žmonėmis, tačiau tokiuose santykiuose nėra abipusiškumo – žiniasklaidos veikėjai neatsiliepia į auditorijos asmenų reakcijas.

Socialinė medija pastaraisias dešimtmečiais suteikia galimybę bendrauti su garsenybėmis. Gilūs ir ilgalaikiai parasocialiniai santykiai, epizodiškai susipinantys su socialiniais santykiais, gali trukti labai ilgą laikotarpį. Kartais parasocialiniai santykiai su garsenybe tampa neracionalūs. Būna, kad, nepavykus užmegzti kontakto su įžymybe, desperatiški individai ima ją persekioti, siunčia įžeidžiamus ar grasinamus laiškus.

Kol kas nėra sutariama, ar parasocialinės sąveikos reiškinys yra savitas tik masinėms medijoms, ar tai yra kur kas ilgiau kurto žmogaus elgesio aspekto adaptacija. Pavyzdžiui, tradicinės visuomenės narius pokalbiuose siejo žinios dievybių ir dvasių tema. O dabartinėje visuomenėje individai, žiūrintys televiziją, klausantys radijo, skaitantys laikraščius ar žurnalus, kalba apie serialų, filmų, laidų personažus ar veikėjus bei dalinasi įžymybių apkalbomis.

## Šaltiniai
Džiugas Grinys

**Džiugas Grinys** (g. 1998 m. liepos 21 d. Molėtuose) – lietuvių aktorius.

## Biografija
2013–2017 m. mokėsi Molėtų gimnazijoje. 2017–2021 m. studijavo Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Teatro ir kino fakulteto Vaidybos ir režisūros katedroje (kurso vadovas Oskaras Koršunovas) ir įgijo vaidybos bakalauro laipsnį. Nuo 2023 m. vaidina Klaipėdos dramos teatre.

## Vaidmenys
### Klaipėdos dramos teatre
* 2023 m. Klausas. A. Kristof „Storas sąsiuvinis“, rež. J. Brazys.  
* 2024 m. Maiklas. „Sugrįžimas“ pagal R. Bolaño novelę, rež. N. Jasinskas.

### Kituose teatruose
* 2015 m. Choristas. „Jelizaveta Bam“, rež. Oskaras Koršunovas (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).
* 2016 m. Vilkas. Joël Pommerat „Raudonkepurė“, rež. Paulius Tamolė (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).
* 2016 m. Jaunikis. Bertold Brecht „Vestuvės“,  rež. Oskaras Koršunovas (Vilniaus miesto teatras / OKT).
* 2019 m. Makdufas. „Makbetas“, rež. Jokūbas Brazys (International theatre festivals in Saint Petersburge, Pskov and Budapest).
* 2019 m. Vyrukas. L. S .Černiauskaitė „Liučė čiuožia“, rež. O. Koršunovas (Vilniaus miesto teatras / OKT).
* 2019 m. Rakukinas. „Viskas, kas žemiška liudija apie mirtį“, rež. Augtumas Harner (Balkono teatras).
* 2019 m. Filintas. Moljeras „Mizantropas“, rež. Jokūbas Brazys (Volta On Line festivalis).
* 2020 m. Saša, Afganas. „Miražas“, rež. P. Markevičius (MMLAB).
* 2020 m. Laurynas. Sigitas Parulskis „Julija“, rež. Kiril Glušajev (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).
* 2020 m. Elijas Alderis. Robert Schneider „Miego brolis“, rež. A. Juška (Jaunimo teatras).
* 2021 m. Brabancijus, Bajoras. W. Shakespeare „Otelas”, rež. O. Koršunovas (Vilniaus miesto teatras / OKT).
* 2022 m. Šamrajevas. A. Čechov „Žuvėdra“, rež. Jokūbas Brazys (Vilniaus miesto teatras / OKT).
* 2022 m. Maksas. Laurynas Adomaitis „Boksas“, rež. Antanas Obcarskas (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).
* 2022 m. Alanas Strengas. Peter Shaffer „Equus“, rež. Jokūbas Brazys (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).

### Šokio spektakliuose
* 2019 m. Butoh. „Birds“, rež. Sakurako San (Dailės akademijos „Krematoriumas“).

### Kine
* 2019 m. Jokeris. „Dainos lapei“, rež. Kristijonas Vildžiūnas.
* 2021 m. Karalius Edipas. „Sinefilija“,  rež. Algimantas Puipa.
* 2023 m. Domas. „Aš gyvas“, rež. Robertas Kuliūnas.
* 2024 m. Rimantas Kmita. „Pietinia kronikas“, rež. Ignas Miškinis.

## Šaltiniai
War Pigs

**„War Pigs“** – anglų sunkiojo metalo grupės Black Sabbath antikarinė daina, išleista 1970 m. rugsėjo 18 d. Tai pirmoji daina iš grupės antrojo studijinio albumo „Paranoid“ (1970 m.).

Koncertinio albumo „Reunion“ brošiūroje rašoma, kad iš pradžių daina vadinosi „Walpurgis“ ir turėjo kitą tekstą. Tekstas ir pavadinimas buvo pakeisti įrašant albumą. Originali versija išleista Ozzy Osbourne albume „The Ozzman Cometh“.

„War Pigs“ gitaros solo užėmė 56 vietą „100 geriausių gitaros solo“ sąraše. 2023 m. kovo mėn. amerikiečių leidinio „Rolling Stone“ autorių grupė įtraukė dainą į „100 geriausių visų laikų sunkiojo metalo dainų“ sąrašą. Šiame reitinge ji užėmė 5 vietą.

Po 2001 m. rugsėjo 11 d. teroristinių išpuolių JAV buvo įtraukta į sąrašą dainų, netinkamų transliuoti radijuje.

## Populiariojoje kultūroje
Daina buvo panaudota 2014 m. filmo „300: Imperijos gimimas“ anonse.

WWE naudojo šią dainą savo „NXT TakeOver: WarGames“ renginiuose, taip pat „Survivor Series WarGames“ renginiuose nuo 2022 m.

Keletas Arkanzaso universiteto sporto komandų („Razorbacks“) naudoja „War Pigs“ kaip savo išėjimo iš tunelio muziką.

Sunkiojo metalo grupė Judas Priest nuo 2011 m. pabaigos naudoja „War Pigs“ kaip savo išėjimo į sceną muziką.

## Dainų sąrašas

## Kūrybinė grupė
*Ozzy Osbourne – vokalas
*Tony Iommi – gitaros
*Geezer Butler – bosinė gitara
*Bill Ward – būgnai

## Nuorodos

### YouTube

* Oficialus garso įrašas

## Išnašos
Kordova (Aliaska)

**Kordova** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietų Aliaskoje, apie 240 km į pietryčius nuo Ankoridžo, prie Aliaskos įlankos Princo Viljamo sąsiaurio, Ejako kalno papėdėje, šalia Ejako ežero. Tolėliau į rytus yra Koperio upės žiotys. Miestas sausuma nepasiekiamas – yra tik oro uostas ir jūrų uostas. Keltas į Valdizą. Vystoma žvejyba, konservų pramonė, kailinių žvėrelių auginimas, turizmas.

Veikia istorijos muziejus ir biblioteka (eksponuojami vietos gyventojų kultūros eksponatai, miesto istorija). Kordovoje vyksta *Iceworm* šventė (vasarį – paradas ir fejerverkai), Koperio deltos pakrančių paukščių šventė (gegužę – kai miesto apylinkėse apsistoja apie 5 milijonai migruojančių paukščių), Koperio laukinių lašišų šventė (birželį). Išlikęs „Milijono Dolerių“ tiltas (pastatytas 1908 m. kaip geležinkelio tiltas, 1958 m. pritaikytas automobiliams).

2020 m. 62,9 % gyventojų buvo baltieji, 14,3 % – azijiečiai, 9,2 % – čiabuviai, 11,5 % – mišrios kilmės.

## Istorija
Kordova įkurta 1902 m. kaip uostas prie Koperio upės žiočių ir Šiaurės Vakarų geležinkelio, aptarnavusio Kenekoto vario kompanijos kasyklas, stotis. Pavadintas pagal prieplauką, kurią 1792 m. kraštą tyrinėję ispanai pavadino Puerto Kordova (*Puerto Cordova*; dabar ši vieta vadinama Orkų užutėkiu). Miestas nuo 1908 m. Iki 1938 m. apylinkėse kasta vario rūda, be to iki 1933 m. siurbta nafta. 1967 m. kovo 27 d. Kordovą nusiaubė žemės drebėjimas.


Cordova Harbour.jpg|Kordovos prieplauka
St. Michael the Archangel Russian Orthodox Church, Cordova.jpg|Šv. Mykolo Arkangelo stačiatikių cerkvė
Cordova (421813491).jpg|Kordovos gatvė
Women and children on Main Street in Cordova, ca 1912 (THWAITES 266).jpeg|Kordova ~1912 m.


## Šaltiniai
Heinsas

**Heinsas** () – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietryčių Aliaskoje, 145 km į šiaurę nuo Džuno. Įsikūręs Čilkato pusiasalyje tarp Čilkuto ir Čilkato upių, prie Aleksandro salyno šiaurinio galo ir Lino sąsiaurio. Yra oro uostas. Heinsas, kartu su šiauriau esančiu Skagvėjumi, yra šiauriniai Aliaskos vidinės laivų trasos uostai. Yra plentas į Heins Džankšeną Kanadoje, kur susijungia su Aliaskos greitkeliu.

Verčiamasi žvejyba (daugiausia lašišų ir paltusų), medienos pramone, turizmu. Yra indėnų čilkatų kultūros centras (veikia muziejus, plėtojami tradiciniai amatai, šokiai). Apylinkėse gausu saugomų teritorijų (Ledynų įlankos nacionalinis parkas, Tatšenšinio-Alseko nacionalinis parkas ir kt.; taip pat Čilkato baltagalvių erelių rezervatas, kur gyvena didžiausia baltagalvių jūrinių erelių populiacija).

2020 m. 75,5 % gyventojų buvo baltieji, 11 % – čiabuviai, 11,0 % – mišrios kilmės.

## Istorija
Pradžioje čia buvo indėnų čilkatų (tlingitų pogrupis) kaimas, vadintas **Deišu** (*Deishú*). 1878 m. įkurtas Šiaurės vakarų prekybos kompanijos postas. 1881 m. įkūrus krikščionių misiją, gyvenvietė pervadinta Presbiterionų vidinių misijų tarybos narės Fransinos Elektros Heins garbei. 1899 m. prasidėjus aukso karštligei, Heinsas tapo prekių paskirstymo centru bei Porkjupaino kalnakasybos srities administraciniu tašku. 1904–1946 m. šalia Heinso veikė JAV armijos bazė (Fort Viljam H. Siuardas – vienintelė tokia bazė Aliaskoje iki II pasaulinio karo). Miestas nuo 1910 m.


HainesView.jpg|Heinsas Čilkato pusiasalyje, žvelgiant iš aukštai
HainesSchl 08-08.jpg|Heinso vidurinė mokykla
Haines Alaska.jpg|Heinsas nuo Fort Viljam H. Siuardo
Haines 2.JPG|Centrinė gatvė


## Šaltiniai
Vilniaus ankstyvoji mūrinė pilis

**Vilniaus ankstyvoji mūrinė pilis** – seniausia Lietuvoje mūrinė ikigotikinė pilis, stovėjusi Pilies kalno pietvakarinėje papėdėje, ant smėlingos tvirto grunto kalvos, dabartinių Valdovų rūmų vietoje. Pradėta statyti XIII a. antroje pusėje, valdant Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Traideniui. Valdant Gediminui atnaujinta, padidinta ir sustiprinta. Ankstyvosios mūrinės pilies teritorijai pamažu plečiantis, susiformavo Vilniaus Žemutinė pilis. XVI a. pradžioje Ankstyvosios mūrinės pilies seniausia dalis pradėta perstatyti, pritaikant valdovo rezidencijai.

Istorinių duomenų apie pilį likę mažai; gausios medžiagos rasta, XXI a. pradžioje atliekant archeologinius tyrimus. Atnaujintų Valdovų rūmų rūsiuose ir kitose rūmų dalyse išlikę ir eksponuojama nemažai Ankstyvosios mūrinės pilies fragmentų.

## Architektūra

Iš pradžių pilis buvo 0,4 ha ploto netaisyklingos trapecijos formos aptvaras. Jo šiaurės vakariniame kampe stovėjo apvalus gynybinis bokštas (beveik 10 m skersmens, sienos 1,6 m storio; spėjama, trijų aukštų, apie 25 m aukščio), pietvakariniame kampe – vartai. Pilies kieme stovėjo bent du mūriniai pastatai, abu mažiausiai dviejų aukštų, su nišomis sienose. Vienas iš jų, manoma, pirmoji pilies bažnyčia, stovėjo kiemo viduryje, buvo 43,5 m² ploto. Kitas, spėjama, rezidencinės paskirties, stovėjo prie pietinės sienos, buvo 56,3 m² ploto. Gynybinės sienos buvo su nišomis, visi mūrai rišti baltiškuoju (vendiniu) plytų rišimo būdu. Iš šiaurinės pusės pilį saugojo natūrali griova.

XIV a. antrame ketvirtyje pilis tapo per ankšta, todėl pradėta plėsti į vakarus, kur atsirado sakrali zona. Trečiame-ketvirtame dešimtmetyje pristatytos papildomos gynybinės sienos su keturkampiais bokštais, vietoj buvusio apvaliojo bokšto pastatytas didesnis, aštuoniasienis. Pilies plotas padidėjo iki 1,1 ha. Manoma, kad aštuoniasienis bokštas donžonas buvo apie 28 m aukščio, trijų aukštų, šildomas; išstovėjo iki XVI a. vidurio, nugriautas statant Valdovų rūmus. Keturkampių bokštų buvo mažiausiai trys: pietinis (didžiausias, stovėjo, manoma, iki XVI a.), pietvakarinis (po dabartine Katedros varpine) ir šiaurinis (šalia bokšto donžono). Spėjama, kad buvęs dar vienas – šiauriniame kampe.

Archeologinių tyrimų duomenimis, pilį supo gausūs nedideli mediniai pastatai.

## Šaltiniai
Konstantinas III (Škotija)

**Konstantinas III** (, , ~970–997 m.) – Albos (Škotijos) karalius.

## Biografija
Konstantinas III tapo Škotijos karaliumi po Keneto II mirties ir valdė vos aštuoniolika mėnesių. Žuvo mūšyje per pilietinį karą Ratinveramonde, esančiame Almondo ir Tėjaus upių santakoje. Greičiausiai nuo būsimo karaliaus – Keneto III – rankų.

Konstantinas neturėjo palikuonių ir buvo paskutinis Aedo (*Áed mac Cináeda*) giminės karalius.

## Išnašos

## Šaltiniai

* Anderson, Alan Orr; *Early Sources of Scottish History A.D. 500–1286*, volume 1. Reprinted with corrections. Paul Watkins, Stamford, 1990. 
* Smyth, Alfred P.; *Warlords and Holy Men: Scotland AD 80–1000*, Reprinted, Edinburgh: Edinburgh University Press, 1998. 
* 
* Мак-Кензи Агнес. Рождение Шотландии / Перевод, научная ред., вступит. статья С. В. Иванова. — СПб.: Евразия, 2003. — 336 с. — (Clio fundationis). — 1500 экз. — ISBN 5-8071-0120-0.