Junkers CL.I

**Junkers CL.I** – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos imperijos įmonėje "Junkers" sukurtas pilnai metalinis žemasparnis monoplanas, pėstininkų paramos / šturmo lėktuvas, naudotas ir žvalgybos, artilerijos koregavimo tikslais, kartais – kaip naikintuvas.

## Konstrukcija ir gamyba

Orlaivį, gavusį gamyklinį indeksą „J.10", Hugo Junkersas konstravo pagal „Idflieg" kvietimą pateikti „CL“ klasės lėktuvo projektą ir nepaisant šiai klasei keliamo reikalavimo, kad skraidymo aparatas būtų biplanas bei „Idflieg" pageidavimo gauti šturmo lėktuvą „Junkers J.4" pagrindu.

„J.10" buvo kuriamas kartu su dviviečiu naikintuvu „J.8"; jų pagrindu buvo naikintuvas „J.7". Dviviečiams „J.8" ir „J.10", kuriuose taip pat turėjo tilpti šaulys, teko prailginti fiuzeliažą ir suprojektuoti didesnius sparnus. Pagrindinis „J.8" ir „J.10" skirtumas, buvo pirmajame įrengti svoriniai eleronų kompensatoriai, o antrajame – papildomai sustiprinta apatinė fiuzeliažo dalis ir galimybė vežti, skirtingais duomenimis nuo 30 iki 50 kg bombų.

Orlaivio kūrimas praisdėjo 1917 m. pabaigoje, po ko per tris mėnesius buvo sukurti dar trys orlaivio variantai. Prototipas su 160 AG Mercedes D.III varikliu savo pirmąjį skrydį atliko 1918 m. gegužės 4 d., po ko gavo karinį pavadinimą „Junkers CL.I“ ir buvo priskirtas „CL“ – šturmo ir palydos lėktuvų klasei. „Junkers CL.I" tapo vieninteliu orlaiviu, gavusiu šį indeksą.

Serijinėse mašinose buvo naudojamas galingesnis Mercedes D.IIIaü variklis su kompresoriumi, dėl ko atsirado galimybė sumažinti sparnų ilgį, dėl ko sparnų plotas sumažėjo nuo 27,7 m² iki 23,4 m². Orlaiviuose, kurie buvo gaminami šturmo lėktuvai, buvo įrengiami nedideli konteineriai rankinėms granatoms ar mažoms bomboms, vadinamoms „skraidančiomis pelėmis“. Iš viso buvo užsakyti 43 tokio tipo orlaiviai, bet tik 6 buvo baigti iki karo pabaigos.

Buvo gaminami du „CL.I" variantai: „CL.I" su 160 AG (118 kW) galios varikliu Mercedes D.IIIaü ir „CLS.I" (gamyklinis indeksas J.11, laivyno kodas „C3MG"), hidroplanas, skirtas Imperatoriškąjam laivynui, varomas 185 AG galios BMW IIIa, pasižymėjusiu geresnėmis aukštuminėmis charakteristikomis.

Kaip ir kiti to meto "Junkers" orlaiviai, J.10 buvo konstruojamas iš metalinių vamzdelių ir dengiamas gofruota diuraliuminio skarda. „Idflieg" teigiamai įvertino orlaivio charakteristikas ir ketino pateikti užsakymą masinei gamybai, tačiau, abejodama dėl „Junkers" galimybių pagaminti pageidaujamą orlaivių kiekį svarstė galimybę perduoti licencinę orlaivio gamybą įmonei „Linke-Hoffmann". Po derybų „Junkers" kartu su „Fokker" buvo leista pradėti masinę kiek modifikuoto varianto „J.8" gamybą, gavusio naują indeksą „J.10".

Iki karo veiksmų pabaigos buvo pagaminti 47 šio orlaivio vienetai. Trys iš jų buvo hidroplanai, gavę indeksą „CLS.I" (gamyklinis indeksas „J 11"). Orlaivio gamyba prasidėjo gana vėlai ir iki karo pabaigos tiek Rytų, tiek Vakarų frontą pasiekė labai nedaug lėktuvų.

Keletą šių orlaivių 1919 m. kovodami su bolševikais Suomijoje ir Baltijos šalyse naudojo generolo fon der Golco vadovaujami vokiečių savanoriai („Freikorps“), juos galimai naudojo ir bermontininkai. "Vienas „Friekorps“ dalinių buvo 1919 m. sausį aviacijos aso Gotthardo Sachsenbergo suformuota aviacijos eskadra "*Kampfgeschwader Sachsenberg*“, kurią sudarė apie 700 aviacijos specialistų su 30 Junkers J.9, 15 Junkers J.10, keletu Rumpler C.IV ir Junkers D.I.

Vieną šių orlaivių Spilvės aerodrome 1919 m. iš besitraukiančių vokiečių užgrobė Latvijos kariuomenė. Lėktuvas Nr. 12921/18 buvo be variklio, fiuzeliažui ir sparnams reikėjo remonto. Po remonto orlaivis buvo išbandytas 1921 m. birželio 17 d. ir tūpiant apgadintas, bet po dar vieno remonto priimtas į tarnybą. 1922 m. kovo 22 d. tupiant ant ledo įvykusioje avarijoje orlaivis buvo nepataisomai sugadintas. Po šio incidento orlaivio fiuzeliažas su nuimtais sparnais ilgą laiką buvo naudojamas kaip avarijoje žuvusių lakūnų katafalkas. Bolševikų pajėgos mūšiuose su „Freikorps" ir Latvijos kariuomene užgrobė bent 2 vnt., vienas kurių (Nr. 1803/18) vokiečių savanorių *Geschwader Sachsenberg* buvo paliktas Vainodėje, o dar vienas dėl variklio gedimo nusileido bolševikų užnugaryje. Tikėtina, kad Rusijoje šie orlaiviai nebuvo suremntuoti.

Po karo nemažai šių orlaivių buvo naudojami kaip kurjeriniai ir keleiviniai lėktuvai. Bent viename ar dvejuose „CL.I" buvo įrengtos uždaros keleivių kabinos. Jais jau 1919 m. kovą buvo gabenamas paštas ir keleiviai tarp Veimaro ir Desau. Vienas jų, gavęs civilinį registracijos numerį „D-77", buvo naudojamas iki 1925 m.

## Tolimesnis vystymas
Remiantis patirtimi su civiline J 10 versija, buvo svarstoma galybė gaminti kiek patobulintą keleivinio lėktuvo modelį Junkers J.12. Nors J.12 taip ir nebuvo sukurtas, J.10 gamybos metu sukaupta patirtis tapo pagrindu kuriant Junkers F 13.

## Operatoriai

; 

* *[[Luftstreitkräfte]]* – karinės oro pajėgos
* *[[Vokietijos imperijos laivynas|Kaiserliche Marine]] -* Karališkasis laivynas

; 

* Karinės oro pajėgos – 1 vnt. (Nr. 12921/18).

; 

* Sovietų Rusijos KOP – 2 vnt.

## Techniniai duomenys

## Literatūra

* (DE) Enzo Angelucci, Paolo Matricardi: *Flugzeuge. Von den Anfängen bis zum 1. Weltkrieg* (= *Falken-Handbuch in Farbe.* Bd. 391). Falken-Verlag Sicker, Wiesbaden 1976, .
* (EN) Norman Franks, Greg VanWyngarden, Tony Holmes, *Fokker D VII Aces of World War 1*, Botley, Osprey Publishing Company, 2004, .
* (EN) JUNKERS CL-1, Latvian Aviation Portal.
* (RU) Junkers CL.I, Уголок неба, Airwar.ru
* (DE) Karlheinz Kens, Hanns Müller: *Die Flugzeuge des Ersten Weltkriegs, 1914–1918. Eine Flugzeugtypen-Sammlung. Mit 120 Typenbeschreibungen.* 6. Auflage. Heyne, München 1980, .
* (DE) Günter Kroschel, Helmut Stützer: *Die deutschen Militärflugzeuge 1910–1918. In 127 Vierseitenrissen im Massstab 1 : 144.* Lohse-Eissing, Wilhelmshaven 1977, .
* (DE) Kenneth Munson: *Kampfflugzeuge. Jagd- und Schulflugzeuge 1914–1919.* 2., neu bearbeitete Auflage. Orell Füssli, Zürich 1976, , S. 24 und S. 121–122.
* (DE) Heinz Nowarra: *Die Entwicklung der Flugzeuge 1914–1918.* Lehmanns, München 1959.
* (DE) Karl R. Pawlas: *Deutsche Flugzeuge 1914–1918. Eine Dokumentation* (= *Luftfahrtdokumente.* Bd. 20). Publizistisches Archiv Pawlas, Nürnberg 1976, , S. 63–65.
* (DE) Wolfgang Mühlbauer: Junkers J 9 und J 10 – Die Wegbereiter. In: Flugzeug Classic. Band 9, Nr. 5, 2008, ISSN 1617-0725, S. 28–33.

## Išnašos