open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Berčiūnai (Dusetos)

**Berčiūnai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Antalieptės.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Vytautas Zabiela (1930–2019), teisininkas, politikas, visuomenės veikėjas.

## Šaltiniai
Hong Linh Ha Tinh FC

**Futbolo klubas „Hong Linh Ha Tinh“** arba **Hong Linh Ha Tinh FC** () – Vietnamo futbolo klubas iš Hatinio provincijos.

Namų rungtynes žaidžia Hatinio stadione, kuris talpina 22 tūkst. žiūrovų.

## Istorija
Klubo ištakos siekia 2015 m. Nuo 2020 m. rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione. Po pirmojo etapo buvo aštunti ir pateko į stipriųjų grupę. Galutinėje ekipų rikiuotėje liko aštunti.

2021 m. čempionatas buvo nutrauktas dėl pandemijos.

2022 m. sezone vėl rungtyniavo V.League 1.

## Pasiekimai

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Garsesni žaidėjai
; Futbolininkai, atstovavę Vietnamo nacionalinei rinktinei
* 
; Užsieniečiai
*  Noel Mbo, puolėjas, nuo 2024 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* Lygos svetainė
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Ąžuolynė (Zarasai)

**Ąžuolynė** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Antalieptės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vaisgaliai

**Vaisgaliai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Vasaknų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Aleksandriškis (Zarasai)

**Aleksandriškis** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Antazavės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Parubežė

**Parubežė** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Šniukštų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pupeikiai

**Pupeikiai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Antazavės, dabar jos dalis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šapalai (Zarasai)

**Šapalai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, dabar rytinė Antazavės bažnytkaimio dalis. Kaimą mena Šapalų gatvė Antazavėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ribokiškės

**Ribokiškės** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Mukulių, kairiajame Avilio ežero krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Luang Prabang FC

**„Luango Prabango“ futbolo klubas** – Laoso futbolo klubas iš Luangprabango. Atstovauja Luangprabango provincijai.

## Istorija
Įkurtas 2022 m. sausio 1 d. Iš karto pateko į aukščiausią šalies divizioną.

2022]m. klubas žaidė Premjer lygoje ir užėmė penktą vietą. 2023 m. sezone vėl liko penkti.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Facebook paskyra
* SOCCERWAY 🛡️ PASTABA. (apie L. P. United FC)
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Margavonės (Imbradas)

**Margavonės** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Imbrado, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Marijampolis (Imbradas)

**Marijampolis** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Avilių II.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Champasak United FC

**„Champasak United“ futbolo klubas** – Laoso futbolo klubas iš Paksės. 

## Istorija
Įkurtas 2015 m. Nuo 2022 m. klubas žaidė Pirmoje lygoje ir užėmė septintą vietą. 

2023 m. sezone buvo šešti.

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Ergys Kaçe

**Ergiusas Kačė** (*Ergys Kaçe*; g. 1993 m. liepos 8 d.) – albanų kilmės futbolininkas, saugas. Kitados buvo kviečiamas į Albanijos jaunimo bei nacionalinę rinktines. Rungtyniavo ir Lietuvoje: atstovavo „Panevėžio“ klubui.

## Karjera
Gimė Albanijoje, tačiau su tėvais persikėlė į Graikiją, kai jam buvo treji metukai. 2001–2004 m. atstovavo Achilleas Triandrias jaunimo ekipoms. Nuo 2004 m. – PAOK FC jaunimo ekipoms. Nuo 2010 m. atstovavo šio klubo pagrindinei ekipai. Nuomos pagrindais buvo skolinamas Epanomio „Anagennisi“, Pilzeno „Viktoria“, Atėnų „Panathinaikos“ bei Larisos AEL.

Nuo 2020 m. atstovavo Salonikų „Aris“, 2021 m. prisijungė prie Tiranos „Partizani“, o 2022 m. grįžo į Graikiją, kur atstovavo „Veria“.

### FK Panevėžys
2022 m. rugsėjo 24 d. pranešta, kad rungtyniaus Panevėžio klube.

2022 m. spalio 9 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Banga.

2022 m. lapkričio 23 d. rungtynėse prieš FK Jonava pelnė įvartį (29 min.), o netrukus (31 min.) už antrą geltoną kortelę buvo pašalintas iš aikštės.

2023 m. sausio 11 d. tapo aišku, kad žaidėjas palieka klubą.

### Vėlesnė karjera
2023 m. vasarį tapo žinoma, kad karjerą tęs Graikijoje ir atstovaus Volos NFC. 2023 m. antroje pusėje žaidė Aiolikos. Nuo 2024 m. rungtyniavo PAE Kalamáta (Graikija).

2024 m. vasarą persikėlė į SC Gjilani (Kosovas).

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
; **su [[FK Panevėžys]]**
* A lygos trečioji vieta: 2022 m. A lyga

; su PAOK FC klubu
: 2012–2013 m. sezone buvo pripažintas geriausiu jaunuoju žaidėju.

## Rinktinės
Atstovavo Albanijos jaunimo U-21 rinktinei. 2013 m. sulaukė kvietimo į Albanijos nacionalinę rinktinę.

2013 m. rugpjūčio 14 d. pelnė įvartį draugiškose rungtynėse prieš Armėniją. Albanai šventė pergalę rezultatu 2:0.

2015 m. birželio 13 d. pasižymėjo draugiškose rungtynėse prieš Prancūziją. Tai buvo vienintelis įvartis, o pergalę iškovojo albanai.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Ragėnai

**Ragėnai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Avilių II.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sabaliai (Zarasai)

**Sabaliai** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kiviškių, pasienyje su Latvija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Slabadka (Zarasai)

**Slabadka** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Kiviškių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tureikiškės

**Tureikiškės** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Imbrado.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Čičiriai (Suviekas)

**Čičiriai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Suvieko, rytiniame Čičirio krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Makarauka

**Makarauka** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Suvieko, pasienyje su Latvija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Afanasiškis

**Afanasiškis** (arba ***Čertovka***) – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Suvieko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Padegėliai

**Padegėliai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Stelmužės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Tributiškis

**Tributiškis** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Samanių, pasienyje su Latvija.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Vladislava (Zarasai)

**Vladislava** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Suvieko.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Zelionka (Imbradas)

**Zelionka** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Suvieko, šiaurinėje Sodžių ežero pakrantėje.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bizaniškės

**Bizaniškės** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Turmanto, prie geležinkelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gajuvka (Kimbartiškė)

**Gajuvka** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tilžės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kseverava (Zarasai)

**Kseverava** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Salako.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Salakas (kaimas)

**Salakas** – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Salako miestelio.

## Istorija

Buvęs viensėdis, panaikintas 1986 m. Atkurtas kaip kaimas 2022 m. sausio 19 d.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Dacia Sandero

**„Dacia Sandero“** – subkompaktiškas automobilis, kurį gamina Rumunijos gamintojas „Dacia“. Jis buvo paleistas į gamybą 2007 m. ir šiuo metu yra trečios kartos. Kai kuriose rinkose taip pat buvo parduodamas kaip **Renault Sandero**, pvz., Rusijoje, Lotynų Amerikoje, Irane, Egipte ir Užsachario Afrikoje.

## Išnašos
Apkartai II

**Apkartai II** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Magučių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kurkliškės (Zarasai)

**Kurkliškės** (arba ***Karkliškės***) – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Zarasų, prie kelio .

## Gyventojai

## Šaltiniai
Šauliai III

**Šauliai III** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Zarasų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
La Civiltà Cattolica

***La Civiltà Cattolica*** ('Katalikų civilizacija') – kas dvi savaites leidžiamas Italijos jėzuitų žurnalas, einantis nuo 1850 m. Iš pradžių buvo leidžiamas Neapolyje (įkūrė C. M. Curci), nuo 1871 m. – Florencijoje, o nuo 1887 m. – Romoje. Popiežius Pijus IX 1866 m. suformavo redakcinę kolegiją.

Žurnale publikuojami straipsniai teologijos, filosofijos, politikos, sociologijos, ekonomikos, kultūros, istorijos, literatūros, meno, kino temomis.

Žurnalas leidžiamas italų kalba, tačiau 2017 m. pradėta specialių leidinių korėjiečių, prancūzų, anglų, ispanų kalbomis leidyba.

Esama turtingos bibliotekos ir archyvo.

## Išnašos
Midučiai

**Midučiai** – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sadūnų.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Alvydas Ramanauskas (1955–), inžinierius mechanikas, politikas.

## Šaltiniai
Čepiškės

**Čepiškės** – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Jasų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pliosas

**Pliosas** () – miestas Rusijoje, Ivanovo srityje, 69 km nuo Ivanovo, prie Volgos upės.

## Istorija

Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai. Vietovė minima 1141 m.

Buvo pastatyta tvirtovė, kurią 1238 m. užėmė ir sunaikino mongolų orda, kuriai vadovavo Batijus.

Pats miestas šaltiniuose minimas nuo 1410 m., kai tvirtovė buvo atstatyta.

Mieste gyveno ir kūrė Isakas Levitanas. Dėl vaizdingų vietų ir senovinės architektūros miestas buvo tapęs menininkų traukos centru. Čia tapė Ilja Repinas, Fiodoras Vasiljevas, Aleksejus Savrasovas, Borisas Prorokovas, Nikolajus Žukovas ir kiti žymūs dailininkai. Mieste vyko filmavimai.

XX a. mieste gyveno apie keturis tūkstančius gyventojų (1959 bei 1992 m.), tačiau pastaraisiais metais liko tik 1,7 tūkst.

## Galerija

Плёс._Заречье._Церковь_Вознесения._1910г_mini_200434.jpg|1910 m. Pliosas
Plyos-Panorama (3).jpg|Panorama
Панорама Плёса с Горы Левитана.jpg|Vaizdai nuo Levitano kalno
Plyos teplohodi.jpg|Laivai Volgoje
Plyos Volga.jpg|Volgos upė


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto oficiali svetainė
Palechas

**Palechas** () – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Ivanovo srityje, prie Paleškos upės. Iš 4,6 tūkst. gyventojų, net 600 asmenų – menininkai. Jie garsina Palechą ikonomis, miniatiūromis, liaudies amatais bei menais.

## Istorija
Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai.

Vietovė šaltiniuose minima nuo XVII a., kai čia buvo pastatytas vienuolynas. Mieste gyveno meistrai, kurie gamino ikonas. Šios tradicijos išliko iki šių laikų ir yra puolelėjamos. Nuo 1920 m., kai Rusijoje įtvirtina ateizmo doktrina, bažnytinis menas, ikonografija ir net cerkvės buvo naikinami. Tada meistrai pradėjo gaminti lakuotas dėžutes, su įvairias raštais. Sovietmečiu buvo pastatyti linų fabrikas, plytų gamykla ir konservų darykla, bet vėliau šios bendrovės žlugo.

Kitados gyvenvietėje gyveno apie 6,2 tūkst. gyventojų (1989 m.), tačiau pastaraisiais metais liko tik 4,6 tūkst.

## Galerija

Ivanovo Obl Palekh asv2018-08 img19.jpg|
Ivanovo Obl Palekh asv2018-08 img13.jpg|
Ivanovo Obl Palekh asv2018-08 img15.jpg|


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali Palecho meistrų svetainė
* tourpalekh.ru (turistams) 
* arzamas.academy (apie Palechą)
* visitivanovo.ru (turistams)
Budriškės (Zarasai)

**Budriškės** (arba ***Trapčiškis***) – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Jasų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
AK-12

**AK-12** () arba **Kalašnikovo automatinio šautuvo modelis 2012**, šnekamojoje kalboje dar vadinamas **kalašnikovu**) – rusiškas 5,45 × 39 mm kalibro automatinis šautuvas, sukurtas ir pagamintas Kalašnikovo koncerno (anksčiau vadintas Izhmash), todėl tai yra penktoji Kalašnikovo šautuvų karta.[6] Kalašnikovo koncernas taip pat siūlo AK-12 variantą, kurio kameros yra 7,62 × 39 mm, Rusijos kariuomenės prašymu žinomą kaip AK-15. Vėliau buvo pristatytas 5,56 × 45 mm NATO kameros variantas, tarptautinių klientų prašymu žinomas kaip AK-19. Taip pat kuriami kompaktiški AK-12 ir AK-15 variantai, atitinkamai AK-12K ir AK-15K, kurių vamzdis yra trumpesnis. AK-12 projektą 2011 m. pradėjo gamykla IZHMASH, kuri kaip privati ​​įmonė tapo Kalašnikovo koncerno dalimi, bandant dalyvauti „Ratnik“ bandymuose, kuriuos surengė Rusijos armija.[7] Jį toliau plėtojo Kalašnikovo koncernas, per visą kūrimo ir vertinimo etapą jis buvo daug modifikuotas, kad atitiktų Rusijos kariuomenės standartą ir išspręstų Rusijos armijos susirūpinimą dėl išlaidų ir problemų, susijusių su visiškai automatiniu ankstesnių prototipų modelių gaisru. Jis buvo keletą kartų peržiūrėtas, siekiant pagerinti "defektų diapazoną", kuris buvo aptiktas ankstesniuose prototipų modeliuose, kurie buvo gauti iš AK-200. Vėliau jų buvo atsisakyta ir pasirinktas patikrintas ir patobulintas AK-400, kuris tapo galutiniu AK-12 modeliu. 

## Ginklą naudojančios šalys
*Sąrašas yra nepilnas*

*  2018 metų rugpjūtį gynybos parodoje „Army-2018“ buvo pasirašyta sutartis dėl automatinių automatų AK-12 ir AK-15 gamybos, 2019 m. bandymams buvo skirta 50 šautuvų. 2021 metais Armėnijos specialiosios pajėgos karinėse pratybose naudoja šautuvus AK-12 
*  2021 m. rugpjūčio mėn. gynybos parodoje „Army-2021“ buvo atskleista, kad ji įsigijo ginklus. https://armstrade.org/includes/periodics/news/2021/0825/181564217/detail.shtml
*  "Russian military adopts Kalashnikov and Degtyarev assault rifles" http://eng.mil.ru/en/news_page/country/more.htm?id=12209021@egNews
*  Nežinomas kiekis, paimtas per 2022-ųjų Rusijos invaziją į Ukrainą. Ribotai naudojamas teritorinės gynybos pajėgų ir populiarus karo trofėjus https://www.thedrive.com/the-war-zone/44653/captured-ak-12-rifles-appear-to-be-the-trophy-weapon-of-choice-for-ukrainian-officials 

### Ketinančios naudoti šalys

## Išnašos
GM-94

**GM-94** () – pumpuojamas granatsvaidis, kurį sukūrė KBP projektavimo biuras. Skirtas naudoti Rusijos specialiosioms ir saugumo pajėgoms.

## Granata
GM-94 yra trumpo nuotolio ginklas, tinkamas naudoti artimoje miesto aplinkoje. Mažiausias saugus atstumas yra tik 10 metrų, todėl GM-94 gerai tinka uždaroms kovoms iš kambario į kambarį. Jo paprasta konstrukcija ir veikimas leidžia veikti dulkėtoje ir nešvarioje aplinkoje, net panardinus į vandenį.

Paleidimo įtaisas gali iššauti VGM-93.900 didelio sprogimo skeveldrinį, VGM-93.100 termobarinį, VGM-93.300 dūmų ir VGM-93.200 ašarinių dujų balionėlį, VGM-93.600 guminius ir kitus nemirtinus užtaisus.

## Naudojimo tvarka
Pastebėtas naudojant 2022 m. kare su Ukraina.

## Nuorodos
* [https://armamentresearch.com/wp-content/uploads/2015/09/The-Russian-GM-94-Grenade-Launcher.pdf|date=2022-09-25
* https://modernfirearms.net/en/grenade-launchers/russia-grenade-launchers/gm-94-eng/
Adlet

**Adlet** – kraugeriai siaubūnai inuitų mitologijoje, jų susilaukusi inuitė, ištekėjusi už raudonojo šuns. Pasakojama, kad moteriai gimę 10 vaikų, pusė iš jų buvę šunys. Pastaruosius moteris valtyje paleidusi į jūrą, galiausiai šie tapę baltųjų žmonių protėviais, o likę 5 vaikai tapę Adlet.

## Išnašos
Gehena

**Gehena**, **Ben Hinomas** () – slėnis netoliese Jeruzalės (į vakarus ir pietus), minimas Biblijoje.

Anot Jozuės knygos 15, 8, Gehena buvusi tarsi siena, skirianti Judo ir Benjamino gentis. Kitur Senajame Testamente minima, kad čia žydai aukodavę amonitų dievui Molochui vaikus. Aukoti pradėta karaliaus Saliamono laikais ir nesiliauta iki pat Babilonijos nelaisvės. Judėjos karalius Jošija, siekdamas tokią praktiką išgyvendinti, šią vietą pavertęs šiukšlynu, miesto atliekos degintos visą parą. Minimi pranašų prakeiksmai Gehenos slėniui.

Gehena virto siaubingos, prakeiktos vietos simboliu. Naujajame Testamente, islamiškuose tekstuose – nusidėjėlių bausmės vieta, Talmude – apsivalymo vieta, po kurios išsivaduojama iš kančių.

## Išnašos
Skubioji kontracepcija

**Skubioji kontracepcija** (; „kito ryto tabletė“) – kontracepcijos priemonė vartojama kai po nesaugios lytinės sueities siekiama apsisaugoti nuo nepageidaujamo nėštumo. Dviejų tablečių sudėtis ir veikimas panašus į kontraceptinių tablečių. Vartojama iki 3 arba 5 parų po nesaugaus lytinio akto. Jų veiksmingumas didžiausias nepraėjus parai po akto, antra tabletė suvartojama dar po 12 valandų. Amerikos Maisto ir vaistų administracija nurodo, kad jų efektyvumas siekia nuo 75 % iki 90 %.  Kaip skubioji kontracepcija gali būti naudojama ir gimdos spiralė.

## Šaltiniai
Petragirė

**Petragirė** (, ; ***Didžioji Poliana***, ) – gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Znamensko kaimo gyvenvietės kaimas.

## Istorija

Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1947–2005 m. Didžiosios Polianos savivaldybės (*Большеполянский cовет*) centras, nuo 2005 m. Znamensko kaimo gyvenvietės kaimas.

|}

## Gyventojai

## Apylinkė

Didžiosios Polianos apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės: 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
* Населенные пункты Калининградской области: краткий спр. / Ред. В.П. Ассоров, В.В. Гаврилова, Н.Е. Макаренко, Э.М. Медведева, Н.Н. Семушина. – Калининград: Калинингр. кн. изд-во, 1976.
* Населенные пункты Калининградской области и их прежние названия = Ortsnamenverzeichnis Gebiet Kaliningrad (nordliches Ostpreussen) / Сост. Е. Вебер. – Калининград: Нахтигаль, 1993.
Akonidzaba

**Akonidzaba** (*Aqonidzaba*) – šimtakojis šiaurės paijutų mitologijoje, apibūdinamas kaip liūdnai pagarsėjęs lošėjas, kūrenantis didelę ugnį, į kurią įmeta kiekvieną, kuris jam pralošia.

Padedamam Varno, pergudrauti Akonidzabą pavyksta mažam berniukui: šimtakojį jis įmeta į šio kurstomą ugnį. Varnas apsidegina kojas, dėl to šie paukščiai iki šiol taip vaikšto.

## Išnašos
Marcus Foster

**Markusas Frankli Fosteris** (, g. ) – JAV krepšininkas.

2022 m. rugpjūčio 2 d. M. Fosteris pasirašė sutartį su Lietuvos krepšinio lygos ir FIBA Čempionų lygos komanda Vilniaus „Rytas“.

Profesionalią krepšinio karjerą pradėjo 2018 m. M. Fosteris 2018 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, todėl prisijungė prie Sakramento „Kings“ ir dalyvavo 2018 m. NBA vasaros lygoje. Vėliau, tais pačiais metais, pasirašė sutartį su Vondžu „DB Promy“ Pietų Korėjoje.

## Pasiekimai
* LKL: 2024 m.
* LKL finalo MVP: 2024 m.
* Europos taurė: 2025 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* Marcus Foster profilis „Basketball Reference“ 
* Marcus Foster profilis „Eurobasket“
Gerson Rodrigues

**Žersonas Rodrigesas** (g. 1995 m. birželio 20 d.) – portugalų kilmės Liuksemburgo futbolininkas, puolėjas. Atstovavo įvairiems klubams: Liuksemburge, Moldovoje, Japonijoje, Ukrainoje, Turkijoje ir Saudo Arabijoje.

## Žaidėjo karjera
Gimė Portugalijoje. Priklausę FC Metz ir atstovavo šio Prancūzijos klubo jaunimo ekipoms. Supratęs, kad prasimušti į FC Metz sudėtį nedaug galimybių, jis persikėlė į Liuksemburgą. Rungtyniavo Swift Hesperange. 2014–2016 m. priklausė Racing FC Union Lëtzebuerg. 2016–2017 m. sezone rungtyniavo CS Fola Esch.

2017 m. persikėlė į Nyderlandus ir atstovavo SC Telstar. Tais pačiais metais išvyko į Moldaviją ir žaidė FC Sheriff Tiraspol.

2019 m. rungtyniavo Japonijoje, kur atstovavo Júbilo Iwata.

2019 m. rugpjūčio 2 d. pasirašė sutartį su FK Dinamo Kiïv. Priklauso Kijivo Dinamo klubui, bet nuomos pagrindais atstovavo kitiems klubams: MKE Ankaragücü (Turkija), ES Troyes AC (Prancūzija), Eyüpspor (Turkija), Al Wehda (Saudo Arabija), Sivasspor (Turkija), Slovan Bratislava (Slovakija), Guangxi Pingguo (Kinija), AVS (Portugalija).

2025 m. rugpjūčio 1 d. kaip laisvasis agentas pasirašė sutartį su Kanchanaburi Power (Tailandas).

## Rinktinės
Nuo 2017 m. kviečiamas į Liuksemburgo nacionalinę rinktinę.

2022 m. rugsėjo 26 d. pelnė vienintelį įvartį rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę. Šios rungtynės baigėsi liuksemburgiečių pergale 1-0.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* FC Sheriff svetainėje
* Globalsportsarchive
Patrakė II

**Patrakė II** – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Krokialaukio.

## Istorija

Kaimas panaikintas 1987 m. kovo 25 d. LTSR AT Prezidiumo įsaku.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Nečiuikos

**Nečiuikos** (arba ***Nečiuika***) – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Punios, dešiniajame Nemuno krante priešais Punios šilą. Trykšta Nečiuikų šaltinis, yra Punios kapinės, kaimą mena Nečiuikų gatvė.

## Istorija

Anksčiau šiose vietose buvo dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Užpelkiai (Šiluva)

**Užpelkiai** – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Žaiginio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Amala

**Amala** – pasaulio palaikytojas indėnų cimšų mitologijoje.

Įsivaizduota, kad Amala gulįs ant nugaros, laikydamas stulpą, ant kurio sukasi pasaulis. Amala ne vienas, su juo esąs vergas, kuris sustiprina Amalos jėgas, sykį per metus įtrindamas šio nugarą laukinės anties taukais. Jie būtini Amalos gyvybei palaikyti, bet taukų belikę itin mažai, o kai visai nebeliksią, Amala mirsiąs ir ateisianti pasaulio pabaiga.

## Išnašos
Centrinis stadionas

**Centrinis stadionas** – sporto ir įvairios paskirties stadionai įvairiose šalyse.

## Lietuva

* Biržų centrinis stadionas
* Jonavos centrinis stadionas
* Kėdainių miesto centrinis stadionas
* Klaipėdos centrinis stadionas
* Mažeikių miesto centrinis stadionas
* Palangos centrinis stadionas
* Plungės centrinis stadionas
* Radviliškio miesto centrinis stadionas
* Telšių miesto centrinis stadionas
* Ukmergės centrinis stadionas
* Visagino centrinis stadionas

## Azerbaidžanas

* Gendžės miesto centrinis stadionas 

## Baltarusija

* Centrinis stadionas (Gomelis)

## Estija

* Kalevo centrinis stadionas

## Kazachstanas
 
* Centrinis stadionas (Almata)
* Centrinis stadionas (Karaganda)
* Centrinis stadionas (Atyrau)
* Centrinis stadionas (Pavlodaras)
* Centrinis stadionas (Tarazas)
* Centrinis stadionas (Šymkentas)
* Centrinis stadionas (Kostanajus)
* Centrinis stadionas (Aktobė)

## Rusija

* Centrinis stadionas (Jekaterinburgas)
* Centrinis stadionas (Kazanė)
* Centrinis profsąjungų stadionas
* Centrinis Volgogrado stadionas

## Ukraina

* Centrinis stadionas (Mykolajivas)
Blakvudas

**Blakvudas** () – upė Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje. Ilgis 383 km (skaičiuojant nuo Artūro upės ištakų – 523 km), baseino plotas 22 594 km².

Prasideda į rytus nuo Darlingo kalnagūbrio, susiliejus Artūro (*Arthur River*) ir Balgarapo (*Balgarup River*) upėms, pagal kitus duomenis – Artūro ir Boforto (*Beaufort*) upėms. Teka pietvakarių, vakarų, už Bridžtauno – šiaurės vakarų, paskui vėl pietvakarių ir vakarų kryptimi. Žemupyje pasuka į pietus, netoli žiočių praplatėja, sudaro estuariją – Hardžio įlanką (*Hardy Inlet*). Įteka į Flinderso įlanką netoli Ogastos. Aukštupyje vyrauja krūmynai, dirbami laukai ir ganyklos, vidurupyje – eukaliptų miškai, žemupyje – miškai, krūmynai ir dirbami laukai.

Aukštupio baseine yra druskingų ežerų ir šlapynių. Dėl nedidelio kritulių kiekio ir lygaus reljefo jų vanduo Blakvudo žemupį pasiekia tik po stiprių liūčių. Žemupį iki 42 km nuo žiočių veikia jūros potvyniai. Vidutinis kritulių kiekis aukštupio baseine – 400 mm, žemupio – 1100 mm per metus.

Turi 41 intaką, didžiausi – Artūro ir Balgarapo upės, Dininapo (*Dinninup Brook*), Balingapo (*Balingup Brook*) ir Šv. Jono (*St. John Brook*) upeliai. Didžiausios gyvenvietės prie Blakvudo: Bojap Brukas, Bridžtaunas, Nanapas ir Ogasta.

Upę britų kapitono (vėliau viceadmirolo) Henrio Blakvudo garbei 1830 m. pavadino kapitonas ir Gulbių upės kolonijos gubernatorius Džeimsas Sterlingas (*James Stirling*).

## Šaltiniai
Thomas Henry Huxley

**Tomas Henris Hakslis** (, 1825 m. gegužės 4 d. – 1895 m. birželio 29 d.) – anglų zoologas, filosofas, paleontologas. Darvinizmo populiarintojas.

Londono karališkosios draugijos narys (1851; 1871–80 sekretorius, 1883–85 prezidentas), Sankt Peterburgo mokslų akademijos užsienio korespondentas.

## Biografija
T. Hakslis 1825 m. gegužės 4 d. gimė Londone, JK. Tėvas – Džordžas Hakslis – matematikos mokytojas, motina – Reičel Viters. Hakslis gimė daugiavaikėje šeimoje – be jo buvo dar 7 vaikai, 2 iš kurių mirė. Iš visų likusių vaikų Tomas buvo jauniausias. 1833–1835 metais berniukas mokėsi toje pačioje mokykloje, kurioje dirbdavo jo tėvas.

1854–95 dėstė Karališkojoje kasybos mokykloje, 1863–67 – Karališkajame institute, 1863–69 – Karališkojoje chirurgijos kolegijoje, 1872 – Aberdyno universitete, o 1875–76 – Edinburgo universitete, kur 1854 metais tapo profesoriumi.

Pagrindė teiginį, kad stuburiniai turi vienodą kaukolės sandarą, įrodė, kad paukščiai kilo iš roplių.

Mirė 1895 metais Rytų Sasekse.

## Apdovanojimai

* Volastono medalis;
* Koplio medalis;
* Linėjaus medalis;
* Darvino medalis;
* Poliarinės žvaigždės ordinas.

## Šaltiniai
Türkistan FK

**Türkistan FK**, o ankstesniais metais žinomas kaip **„Jasų“ futbolo klbas** () arba trumpiau vadintas **Yassi FK** – Kazachijos futbolo klubas iš Turkistano miesto, šalies pietuose. Namų arena talpina 7 tūkst. žiūrovų.

## Istorija

Kitados būta futbolo klubo Sairame, kuris vadinosi FK Âssy Sajram. Šis klubas buvo įkurtas 1990 m. ir žlugo 2005 m.

### Veikla nuo 2021 m.
2021 m. Turkistano mieste įkurtas klubas žaidė Antroje lygoje. 2021 m. užėmė antrą vietą Antroje lygoje.

Nuo 2022 m. sezono rungtyniavo Pirmoje lygoje. Debiutantai užėmė devintą vietą. 2023 m. sezono liko dešimti, o 2024 m. sezone – trylikti.

**Pavadinimų kaita:**
* 2021: Yassi FK ()
* Nuo 2023 m.: Türkistan FK

## Spalvinė gama
; Klubo spalvinė gama

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai

|}

## Pasiekimai
**Antra lyga (III)**
*  **Antra vieta**: 2021 m.

## Taip pat skaitykite
* FK Âssy Sajram – futbolo klubas;

## Išnašos

## Nuorodos
* SOCCERWAY 
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive 
* footballfacts.ru informacija
François Fénelon

**Fransua de Salinjakas de La Motas-Fenelonas** (, 1651 m. rugpjūčio 6 d. – 1715 m. sausio 7 d.), arba tiesiog **Fransua Fenelonas** – prancūzų arkivyskupas, teologas, poetas ir rašytojas, klasicistas, prancūzų filosofinio auklėjamojo romano pradininkas, Mažojo Dofino mokytojas, geriausiai žinomas dėl savo romano „Telemacho, Uliso sūnaus, nuotykiai“ (), išleisto 1699 m.

## Biografija
Fransua Fenelonas gimė 1651 m. rugpjūčio 6 d., Fenelono pilyje. Apie 1672 m. pradėjo studijuoti Sen Siulpiso seminarijoje. 1676 m. šventintas į kunigus, jis buvo paskirtas Naujųjų katalikių () kolegijos vadovu. Fenelonas nepalaikė hugenotų persekiojimo, pradėto Liudvikui XIV 1685 m. spalio 18 d. panaikinus Nanto ediktą, kuris hugenotams užtikrino tikėjimo laisvę. Nors nepalaikė protestantizmo pažiūrų, Fenelonas smerkė priverstinius protestantų atvertimus ir nepakantumą Katalikų bažnyčioje. 1689 m., su Žako Beninio Bosiuė palaikymu buvo paskirtas Burgundijos kunigaikščio Liudviko mokytoju, 1699 m. jam ugdyti parašė auklėjamąjį romaną „Telemacho, Uliso sūnaus, nuotykiai“, alegorijomis kritikavusį Liudviko XIV valdymą. Fransua Fenelonas 1693 m. buvo išrinktas į Prancūzų akademiją, o 1695 m. paskirtas Kambrė arkivyskupu. Po nesutarimų su Bosiuė, autoriaus „Šventųjų vidinio gyvenimo maksimų išaiškinimas“ () buvo pasmerktas popiežiaus ir jis buvo ištremtas į savo vyskupiją. Fransua de Salinjakas de La Motas-Fenelonas mirė 1715 m. sausio 7 d., Kambrė.

## Išnašos
Palangos Stasio Vainiūno meno mokykla

**Palangos Stasio Vainiūno meno mokykla** – dieninė vaikų muzikinio ir dailės ugdymo mokykla Palangoje. Mokyklos savininkas – Palangos miesto savivaldybė. Įstaigos kodas 190275470. 

2022 m. duomenimis, mokykloje mokėsi 372 mokiniai, dirbo 38 mokytojai. Vaikams teikiamos pamokos fortepijono, styginių, pučiamųjų, liaudies instrumentų, chorinio dainavimo, muzikos teorijos, antrojo instrumento ir dailės skyriuose.

## Istorija

1958 m. įsteigta septynmetė muzikos mokykla, įsikūrusi nedideliame mediniame pastate Birutės al. 18. Mokyklos įkūrėjas, organizatorius, pirmasis direktorius buvo muzikologas Boleslovas Zubrickas. Suburti 6 pedagogai pradėjo mokyti muzikos 85 moksleivius. Buvo įkurtos fortepijono, smuiko, kanklių, akordeono, trimito ir klarneto specialybės. 

1959 m. mokyklai paskirtos erdvesnės patalpos P. Aksionaičio gatvėje (dab. Simpsono g. 5). Įsteigtas vakarinis muzikos skyrius, o vėliau – vienerių metų chorinio dirigavimo kursai (vėliau uždaryti).

1962 m. muzikos mokyklą baigė pirmieji trylika absolventų.

1982 m. savo 25-uosius mokslo metus muzikos mokykla pradėjo dabartinėse patalpose Maironio gatvėje.

1983 m. mokykloje įkurtas dailės skyrius, kurio įkūrėjas – dailininkas Vytautas Moncevičius. 

1984 m. mokymo įstaigai suteiktas kompozitoriaus Stasio Vainiūno (1909–1982) vardas. 2011 m. gruodžio 1 d. Palangos Stasio Vainiūno muzikos mokykla  pavadinta Palangos Stasio Vainiūno meno mokykla.

2005 m. įsteigti muzikos (fortepijono ir gitaros) bei dailės skyriai Šventosios pagrindinėje mokykloje.

## Direktoriai

* Boleslovas Zubrickas (1958–1963)
* Boleslovas Normantas (1963–1966)
* Vytautas Strikas (1966–1988)
* Jurgis Žalimas (1988–1992)
* Virginija Marozaitė (1992–dabar)

## Žymūs mokytojai

* Manvilis Filipovas – chorvedys, pedagogas

## Žymūs mokiniai

* Joana Jablonskienė-Kervytė – chorvedė, pedagogė
* Viktoras Gerulaitis – muzikologas

## Architektūra

Modernus mūrinis pastatas Maironio gatvėje buvo suprojektuotas ir skirtas įsikurti jame muzikos mokyklai. Architektė Irena Likšienė už pastato projektą 1982 m. buvo apdovanota išskirtine premija už meno kūrinį vaikams ir jaunimui. 

Pastatas yra trijų aukštų, palyginti masyvus, todėl jo erdvės suskaidytos į vizualiai mažesnes. Pastato planas brėžinyje primena naktinio drugio siluetą.  Pastato ašį sudaro koncertų zona su vidaus ir lauko scenomis. Vienas įsimintiniausių interjero elementų – 1986 m. sukurtas vitražas „Muzika” (aut. Konstantinas Šatūnas). Vitražo kompozicijoje – aukštyn kylantys vargonai ir spalvotų stiklo lapelių ažūro spalvų kaita saulės šviesoje dienos bėgyje. Mokyklą puošia ir kiti meno kūriniai: tiek mokyklą baigusių absolventų, tiek profesionalių menininkų dovanotų. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Mokyklos svetainė
* Mokyklos ''facebook'' profilis
* Palangos Stasio Vainiūno meno mokykla *muzikusajunga.lt*
* Palangos bendrojo lavinimo švietimo įstaigų istorija *zemaitiuzeme.lt*
Ignalinos rajono geležinkelio būdelės

**Ignalinos rajono geležinkelio būdelės** – buvusios gyvenamosios vietovės (iš viso 6) Ignalinos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, prie geležinkelio ruožo Vilnius–Turmantas. Tai buvo gyvenvietės, kurios 1959–1979 m. gyventojų surašymų metu būdavo nepriskirtos jokiam miesteliui, kaimui ar viensėdžiui, tad jų gyventojai buvo apskaitomi kaip gyvenantys atskirose vietovėse. Būdelės buvo vadinamos greta esančių gyvenviečių vardu, kartais – numeruojamos. Nuo 1989 m. gyventojų surašymo tokios būdelės jau nebeaptinkamos (tikriausiai buvo prijungtos prie atitinkamų gyvenviečių).

Į pietus nuo Ignalinos rajono tame pačiame geležinkelio ruože buvo Švenčionių rajono geležinkelio būdelės (iš viso 15).

## Gyventojai

Būdelės administraciškai buvo Grybėnų apylinkės, Gubavos apylinkės, Kazitiškio apylinkės, Naujojo Daugėliškio apylinkės, Palūšės apylinkės, Sokiškių apylinkės ir Vidiškių apylinkės ribose. Surašymų metu jose būdavo surašyta nuo 0 iki 26 žmonių.

## Šaltiniai
Philipp Schellnegger

**Filipas Šelnegeris** (*Phillipp Schellnegger* g. 1997 m. rugpjūčio 13 d.) – futbolininkas iš Austrijos, saugas. 

Kitados atstovavo „Kauno Žalgirio“ futbolo klubui.

## Karjera
Atstovavo įvairiems klubams Austrijoje.

### FK Kauno Žalgiris
#### 2022 m.
2022 m. rugsėjo 26 d. pranešta, kad prie „Kauno Žalgirio“ futbolo klubo prisijungė saugas iš Austrijos. Pasirašyta sutartis iki sezono pabaigos su galimybe ją pratęsti.

2022 m. spalio 1 d. rungtyniavo LFF taurės rungtynėse prieš FK Žalgiris.

2022 m. spalio 9 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann.

2022 m. spalio 29 d. pasižymėjo įvačiu prieš „Bangos“ klubą.

2022 m. gruodžio mėn. tapo aišku, kad austras palieka klubą.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;

## Pasiekimai
; su FK Kauno Žalgiris
* **[[A lyga]]**
:  Sidabro medaliai: 2022 m.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* lietuvosfutbolas.lt
Jonas Salk

**Džonasas Edvardas Solkas** (*Jonas Edward Salk*, pavardės tarimas /sɔːlk/,  1914 m. spalio 28 d. – 1995 m. birželio 23 d.) – Baltarusijos žydų kilmės JAV virusologas ir medicinos mokslų tyrėjas, atradęs ir sukūręs pirmąją sėkmingą poliomielito vakciną.

Gimė Niujorke, JAV išeivių iš Baltarusijos šeimoje. Mokėsi Niujorko miesto koledže ir Niujorko universiteto medicinos mokykloje. 1947 m. pradėjo dirbti Pitsburgo universitete, kur nuo 1948 m. ėmėsi tyrimų projekto, skirto įvairių poliomielito virusų tipų skaičiui nustatyti. Ateinančius septynerius metus jis paskyrė vakcinos nuo poliomielito kūrimui.

Sėkmingą vakciną pavyko sukurti dar 1955 m. balandį. Solkas nusprendė nepatentuoti vakcinos ir nesiekti iš jos jokio pelno, kad maksimaliai padidintų jos platinimą visame pasaulyje, nepaisant to, kad Nacionalinis kūdikių paralyžiaus fondas ir Pitsburgo universitetas svarstė galimybę patentuoti vakciną. Tiek JAV, tiek visame pasaulyje suskubta skiepytis. Daugelis šalių, tarp jų Kanada, Švedija, Danija, Norvegija, Vakarų Vokietija, Nyderlandai, Šveicarija ir Belgija, pradėjo imunizacijos nuo poliomielito kampanijas naudodamos Solko išrastą vakciną. Iki 1959 metų Solko vakcina buvo pasiekusi apie 90 šalių. Tuo tarpu susilpnintą gyvą geriamąją poliomielito vakciną sukūrė Albertas Seibinas; ši pradėta komerciškai naudoti 1961 m. Praėjus mažiau nei 25 metams po Solko vakcinos išleidimo į apyvartą poliomielito plitimas JAV šalies viduje buvo sustabdytas ir vietoje 18 atvejų 100 tūkst. gyventojų nukrito iki mažiau nei 2 atvejų 100 tūkst. gyventojų.

1963 m. Solkas įkūrė Solko biologinių tyrimų institutą Kalifornijoje esančiame La Chojos mieste, kuris šiandien yra medicinos ir mokslinių tyrimų centras. Vėlesniais mokslininko karjeros metais tęsė tyrimus ir leido knygas, o paskutiniais metais daugiausia dėmesio skyrė vakcinos nuo ŽIV paieškoms. Solkas taip pat energingai agitavo už privalomą skiepijimą visą likusį gyvenimą, o visuotinį vaikų skiepijimą nuo ligų vadino „moraline pareiga“. Asmeniniai Solko dokumentai šiandien saugomi San Diege esančioje Geizelio bibliotekoje Kalifornijos universitete.

1977 m. apdovanotas JAV prezidento laisvės medaliu.

## Šaltiniai
Teriberka

**Teriberka** () – kaimas Rusijoje, Murmansko srityje, įsikūręs prie Teriberkos upės. Gyventojų skaičius apie 700. 

## Istorija
Žinoma nuo XVI a., kai čia įsikūrė rusų kilmės kolonistai, kurie vertėsi žvejyba. 1608 m. čia buvo šešios trobos. 1623 m. gyvenvietę puolė Danijos karinio jūrų laivyno eskadra. Padarę nuostolių danai pasitraukė. O 1809 m., per Anglijos ir Rusijos karinį konfliktą, gyvenvietę užpuolė ir sunaikino anglai. 1823 m. rusai vėl atkūrė gyvenvietę. 1869 m. buvo perkelti kolonistai iš Baltosios jūros pakrančių. Vietos gyventojai turėjo mokestinių lengvatų, vertėsi gyvulininkyste, žvejyba ir banginių medžiokle. 1875 m. pastatyta cerkvė, o 1885 m. ir antroji. 1896 m. pradėjo veikti švyturys su pneumatine sirena.

Komunistinės diktatūros metais čia buvo įkurtas kolūkis, pastatytos fermos. Žlugus Sovietų Sąjungai, nebeliko nei kolūkio, nei fabriko. Dalis gyventojų liko be darbo ir išvyko į kitus regionus. 

1997 m. Teriberka neteko miesto tipo gyvenvietės statuso, tapo kaimu.

2009 m. sausio 1 d. Teriberka buvo išbraukta iš pasienio gyvenviečių sąrašo. Iki tol, norint patekti į ją reikėjo gauti leidimus iš Rusijos FSB (saugumo tarnybos).

## Demografija
1959 m. gyventojų skaičius siekė 4 762, tačiau vėliau ėmė sparčiai mažėti. Pastaruoju metu liko tik apie 700 gyventojų. 

Didžioji dalis gyventojų – rusų kilmės, dar esama samių bei kitų tautų atstovų.

## Turizmas
Teriberka – vienintelė vieta europinėje Rusijos dalyje, į kurią galima patekti važiuojant automobiliu, kad būtų galima pamatyti Barenco jūrą ir Arkties vandenyną.

Kadangi čia siaučia nuolatiniai vėjai, tad vietovę pamėgo jėgos aitvarų sporto atstovai, kurie čia lankosi ne tik vasarą, bet ir žiemą.

## Įamžinimas
Pirmasis, kuris pavaizdavo gyvenvietę, buvo Konstanitinas Korovkinas, 1894 m. nutapęs paveikslą. 

2014 m. Teriberkoje filmuota dalis vaidybinio filmo „Leviatanas“ () scenų.

## Taip pat skaitykite
* Teriberka – upė.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Andrėjas Vezalijus

**Andrėjas Vezalijus** (, , 1514 m. gruodžio 31 d. – 1564 m. spalio 15 d.) – belgų anatomas, gydytojas ir vieno reikšmingiausių žmogaus anatomijos traktatų *[[De humani corporis fabrica|De Humani Corporis Fabrica Libri Septem]]* (*Apie žmogaus kūno sandarą* *septyniose knygose*) sudarytojas. Aprašė kaulus, kremzles, kraujagysles, nervus, širdį, smegenis, virškinimo, šalinimo, lytinius, kvėpavimo ir jutimo organus; jų sandarą siejo su funkcija. Dėl to dažnai laikomas šiuolaikinės žmogaus anatomijos tėvu. Gimė Briuselyje medikų giminėje. Dar būdamas 23 metų tapo Paduvos universiteto profesoriumi ir ten profesoriavo penkerius metus. Vėliau tapo imperatoriaus dvaro gydytoju, gydžiusiu Karolį V-ąjį.

Įrodė, kad kai kurie Klaudijaus Galeno teiginiai apie žmogaus kūną yra klaidingi, paneigė senovės anatomų teiginį, kad širdies pertvaroje tarp skilvelių nėra porų. 1553 m. jo išleistas veikalas *Christianismi Restitutio* Inkvizicijos buvo paskelbtas eretišku, todėl Vezalijus buvo priverstas didžiąją dalį jo sunaikinti.

## Šaltiniai
Botsvanos ir Lietuvos santykiai

**Botsvanos ir Lietuvos santykiai** – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Botsvanos ir Lietuvos.

Diplomatiniai santykiai tarp Botsvanos ir Lietuvos užmegzti 2004 m. vasario 17 d.

Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. 2022 m. pradžioje Lietuvoje Botsvanos piliečių negyveno.

Botsvaną Lietuvai atstovauja ambasadorius, reziduojantis Stokholme. Lietuva Botsvanai yra akreditavusi Pietų Afrikos Respublikoje reziduojančią ambasadorę.

## Santykių istorija

### Pirmieji kontaktai
Nėra žinoma apie dviejų valstybių ryšius iki 1966 m., kai Botsvana tapo nepriklausoma. Kita vertus, SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Botsvana yra palaikiusi ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę 1990 m., santykiai tarp Botsvanos ir Lietuvos išliko minimalūs iki 2004 m.

### Santykiai nuo 2004 m.
Diplomatiniai santykiai tarp Botsvanos ir Lietuvos užmegzti 2004 m. vasario 17 d. Lietuvos Respublikos ambasadoje Stokholme pasirašius dvišalę bendrąją deklaraciją tarp Lietuvos ambasadoriaus Švedijoje Petro Zapolsko ir Botsvanos ambasadorės Švedijoje Naomi Elenos Madžindos. Botsvana – 135-oji pasaulio valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.

2011 m. Botsvana Lietuvai akreditavo Švedijoje reziduojančią savo ambasadorę. Ja buvo paskirta Bernadetė S. Ratedi.

2012 m. rugsėjo mėn. Niujorke (JAV) vykusios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos paraštėse Lietuvos užsienio reikalų ministras Audronius Ažubalis susitiko su Botsvanos užsienio reikalų ministru.

Lietuva savo pirmąją ambasadorę Botsvanai paskyrė 2017 m. Ja tapo Lietuvos Respublikos ambasadorė Pietų Afrikos Respublikoje Sigutė Jakštonytė. Pirmoji Lietuvos ambasadorė tų metų spalio 26 d. įteikė skiriamuosius raštus Botsvanos prezidentui Serecė Khamui Jan Khamui.

Turizmo agentūros (Grūda, Kelionių akademija) organizuoja keliones į šią šalį iš Lietuvos.

## Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Botsvanos siekė 150,1 tūkst. eurų.

Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Botsvaną.
 	
* Eksportas sudaro 149,8 tūkst. eurų.
* Importas sudaro 0,3 tūkst. eurų.

## Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas

### Pasiuntiniai Lietuvai
* 2011 m. – Bernadetė Ratedi, pirmoji Botsvanos ambasadorė Lietuvai (rezidavo Stokholme)
* nuo 2014 m. – Lamekas Ntekela, antrasis (rezidavo Stokholme)
* nuo 2022 m. – Čandapiva Nteta (reziduoja Stokholme)

### Pasiuntiniai Botsvanai
* 2017-2020 m. – Sigutė Jakštonytė, pirmoji ambasadorė Botsvanai (rezidavo Pretorijoje)
* nuo maždaug 2020 m. – Dainius Junevičius (reziduoja Pretorijoje)

## Šaltiniai

## Literatūra
* 

## Nuorodos
* Dvišalis bendradarbiavimas (URM.lt)
Margiris Normantas

**Margiris Normantas** (g. ) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis ACB lygoje besivaržančioje Bilbao „Surne“ komandoje.

Margiris Normantas savo karjerą pradėjo Regionų krepšinio lygoje žaisdamas Vilniaus KM-„Citus“ komandoje. 2015 m. rugsėjį M. Normantas pasirašė sutartį su Vilniaus „Rytu“ ir buvo paskolintas Nacionalinės krepšinio lygos komandai Vilniaus „Perlas“. 2017 m. gruodžio 22 d. krepšininkas buvo paskolintas Kėdainių „Nevėžiui“. 2018–2019 m. sezoną jis praleido Vilniaus „Ryte“, tačiau niekada nebuvo pagrindinis žaidėjas ir po sezono buvo atleistas. 2019 m. pasirašė sutartį su Panevėžio „Lietkabeliu“. Nuo 2021 m. krepšininkas vėl rungtyniavo Vilniaus „Ryto“ ekipoje, buvo jos kapitonu.

## Pasiekimai
* LKL: 2022, 2024 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos

* Margirio Normanto profilis „EuroBasket.com“
* Margirio Normanto profilis „LKL.lt“
Panevėžiuko kapinės

**Panevėžiuko kapinės** – veikiančios kapinės Panevėžiuke, Babtų seniūnijoje, Kauno rajone, už 2,5 km į šiaurę nuo automagistralės . Įsikūrusios kylančiame šlaite prie Nevėžio gatvės (kelio ). Užimamas bendras plotas – 1,9 ha. Kapinės suskaitmenintos. 

Panevėžiuko kapinėse palaidoti:

* Kazys Puida (1883–1945), rašytojas, vertėjas; jo kapas įrašytas į Kultūros vertybių registrą.
* Martynas Ramanauskas (1875–1932), knygnešys 

## Šaltiniai
Gytis Radzevičius

**Gytis Radzevičius** (g. ) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis Eurolygoje besivaržančioje Vitorijos „Baskonia“ komandoje.

Krepšininkas karjerą pradėjo Regionų krepšinio lygoje besivaržančioje Kupiškio „Kupiškis“ komandoje. 2015–2016 m. sezone jis persikėlė į Nacionalinę krepšinio lygą, kai pasirašė sutartį su Vilniaus „Perlu“. 2020 m. liepos 29 d. Radzevičius pasirašė sutartį su Vilniaus „Rytu“. Iš komandos išvykus Margiriui Normantui tapo kapitonu. 2025 m. gruodį išpirktas Eurolygos klubo – Vitorijos „Baskonia“.

## Pasiekimai
* LKL: 2022, 2024 m.
* Ispanijos Karaliaus krepšinio taurė: 2026 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos

* Gyčio Radzevičiaus profilis „EuroBasket.com“
* Gyčio Radzevičiaus profilis „LKL.lt“
James Watson

**Džeimsas Diujis Vatsonas** (; 1928 m. balandžio 6 d. – 2025 m. lapkričio 6 d.) – amerikiečių molekulinės biologijos mokslininkas, kartu su Fransiu Kriku ir Morisu Vilkinsu atradęs DNR erdvinę struktūrą, už ką 1962 m. gavo Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją.

Gimė Čikagoje, verslininko šeimoje. Dar būdamas 15-os įstojo į Čikagos universitetą studijuoti zoologijos, o 1947 m. įgijo bakalauro laipsnį. 1950 m. Indianos universitete įgijo mokslų daktaro laipsnį. 1950 m. Vatsonas išvyko į Kopenhagą, o 1951 m. spalį – į Kembridžo universiteto Kavendišo laboratoriją, kur metų pabaigoje, pasinaudodamas Rozalindos Franklin gautais rezultatais, kartu su Fransiu Kriku ir Morisu Vilkinsu atrado DNR erdvinę struktūrą. 1953 m. balandžio 25 d. Vatsonas ir Krikas paskelbė savo tyrimų rezultatus žurnale „Nature“. 1962 m. „už atradimus susijusius su nukleorūgšties molekuline struktūra ir jos svarba informacijos pernešimui gyvuose organizmuose“ su Vilkinsu gavo Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją. Vėliau buvo pripažinta, kad tiek Vatsonas, tiek jo kolegos deramai neįvertino kolegės Rozalindos Franklin indėlio atrandant dvigubos DNR grandinės struktūrą.

1968 m. Vatsonas tapo Koldspringharboro laboratorijos vadovu ir išleido autobiografinę knygą „Dviguba spiralė“ (), kurioje aprašė DNR erdvinės struktūros atradimo istoriją. Knyga sukėlė prieštaringų reakcijų, nes joje Vatsono kolegos, įskaitant velionę Rozalindą Franklin, buvo pavaizduoti neigiamai, o Harvardo universiteto leidykla atsisakė ją išleisti Krikui ir Vilkinsui užprotestavus.

1989 m. Vatsonas tapo JAV Nacionalinio sveikatos instituto žmogaus genomo projekto vadovu, tačiau 1992 m. pasitraukė iš projekto, nes nepritarė genomo dalių patentavimo idėjai.

Vatsonas yra padaręs rasistiniais, homofobiškais ir seksistiniais laikomų pareiškimų. Už tai 2019 m. Koldspringharboro laboratorija atšaukė visus Vatsonui suteiktus titulus ir nutraukė su mokslininku ryšius.

## Šaltiniai
Moldavijos futbolas 2022–2023 m.

**[[Moldavija|Moldavijos]] futbolo varžybos [[2022]]–[[2023]] m.**
*  prasidėjo 2022 m. liepos 30 d., baigėsi 2023 m. gegužės 20 d.;
* s turnyras prasidėjo 2022 m. rugpjūčio 17 d., finalas įvyko 2023 m. gegužės 28 d.

## 2022–2023 m. Moldavijos futbolo Superlyga
* **Moldavijos futbolo Syperlyga** () – pirmos pakopos, elito divizionas, aukščiausioji futbolo lyga.
* 2022–2023 m. dalyvavo 8 ekipos. 
* 2022–2023 m. naudota sistema, kai aštuonios ekipos sužaidė pirmoje fazėje, o antroje fazėje varžėsi šešios komandos. 
* Septintą ir aštuntą vietas užėmusios ekipos antroje fazėje varžėsi su stipriausiomis Pirmos lygos () komandomis.

Komandos:

Pokyčiai:






### I etapas

### II etapas

## 2023 m. [[Moldavijos futbolo taurė]]
* **[[Moldavijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Moldavijoje. 
#### Finalo rungtynės
* Finalo rungtynės įvyko 2023 m. gegužės 28 d. Hinčeščio miesto savivaldybės stadione ().
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė
* divizia-a.md
Metasekvoja

**Metasekvoja** (*Metasequoia*) – pušūnų (*Pinophyta*) skyriaus, kiparisinių (*Cupressaceae*) šeimos medžių gentis.

## Genties istorija
Rastos genties fosilijos atskleidžia, kad gentis evoliucionavo vėlyvojo kreidos periodo senomanijos laikotarpiu prieš 100 milijoną metų.

Metasekvojų fosilijų duomenys yra išsamūs ir rodo, kad gentis buvo plačiai paplitusi Šiaurės Amerikos ir Eurazijos žemynuose nuo ankstyvojo vėlyvosios kreidos periodo iki plio-pleistoceno periodo.

Remdamasis fosilijomis, pirmą kartą metasekvojų gentį aprašė japonų paleobotanikas Šigeru Mikis (*Shigeru Miki*) 1941 m., kadangi jas anuo metu žinojo tik iš iškasamų fosilijų ir buvo manyta, kad metasekvojos seniai išnykusios.

## Išlikusios rūšys
Iki mūsų laikų išliko viena rūšis:
* *Metasequoia glyptostroboides* Hu & W.C.Cheng, 1948 – Tikroji metasekvoja

## Fosilinės rūšys

Metasekvojų genties išnykusios rūšys identifikuotos pagal fosilijas:
* † *Metasequoia disticha* (Heer) Miki, 1941
* † *Metasequoia foxii* Stockey, Rothwell et Falder, 2001
* † *Metasequoia millerii* Rothwell et Basinger, 1979
* † *Metasequoia occidentalis* (Newberry) Chaney, 1955

## Šaltiniai