open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Araratas (miestas)

**Araratas** () – miestas vidurio vakarų Armėnijoje, 42 km į šiaurės vakarus nuo Jerevano, prie sienų su Iranu, Turkija ir Nachičevanės respublika. Geležinkelio stotis. Išvystyta statybų pramonė.

## Istorija

Gyvenvietė įkurta 1929 m., 1935 m. prijungta prie **Davalu** kaimo. 1957 m. atidarytas cemento kombinatas.

## Sportas

### Futbolas
* FC Araks Ararat (1960–2001), buvęs futbolo klubas,
* FC Araks (2001–2005), buvęs futbolo klubas,
* Ayg stadionas, kurio talpa 1 280 Žiūrovų yra sporto komplekso dalis. Pastarąjį sudaro halės, plaukimo baseinai, bilijardo salonai, mini-futbolo aikštynai ir kitų sričių sekcijos,
* Mieste gimė ir sportavo buvęs olimpietis dviratininkas Arsen Ghazaryan.

## Šaltiniai
Nojemberianas

**Nojemberianas** () – miestas šiaurinėje Armėnijoje, Tavušo srityje. Nutolęs 187 km į šiaurę nuo Jerevano. Greta miesto eina siena su Gruzija ir Azerbaidžanu.

## Istorija
Iki 1938 m. miestas buvo žinomas kaip *Baranas* arba *Barana*.

## Sportas

### Futbolas
* Aznavur Noyemberyan (buvęs futbolo klubas),
* Nojemberiano miesto stadionas, dar vadinamas centriniu.

## Šaltiniai
Kenichi Shinoda

**Kenichi Shinoda** (篠田 建市), taip pat žinomas kaip **Shinobu Tsukasa** (司 忍 ). Gimęs sausio 25, 1942. Dabartinis didžiausios jakudza grupuotės Yamaguchi-gumi, kuri laikoma apskritai didžiausia pasaulyje nusikaltelių grupuote, vadas. Jis yra šeštasis šios jakudzos vadas (kumicho), vadovavimą apie 40 000 narių savo gretose skaičiuojančiai grupuotei perėmęs 2005 metais. Jis yra atsakingas už sėkmingą Yamaguchi – gumi klano plėtrą ir skverbimąsi į visą Japoniją, įskaitant iki šiol grupuotės įtakos išvengusio Tokijo ir rytinės šalies dalies. Kenichi Shinoda garsėja kaip pasaulietiškas jakudzos vadovas, nevengiantis pasimėgauti visuomenės dėmesiu.

Kenichi Shinoda buvo paleistas iš kalėjimo balandžio 9, 2011, atlikęs šešerių metų bausmę už šaunamųjų ginklų laikymą.

Skaičiuojama, kad Yamaguchi – gumi, kurią XX amžiaus pradžioje įkūrė Harukichi Yamaguchi, šiuo metu vienija 750 jakudzos klanų, tai yra kone pusę visų jakudzos organizacijų.

## Nuorodos
* 六代目山口組継承式 (The 6th Yamaguchi-gumi　Inheritance)
* Guardian straipsnis
* „GangsterSonny“ biografinis straipsnis 
* Crime Library: The Yakuza Godfathers
Kanalas (reikšmės)

Žodis **kanalas** reiškia:

* Kanalas – žmogaus sukurtas griovys ar stambesnis iškasas, jungiantis du vandens telkinius, skirtas laivybai ar atvedantis vandenį į tam tikrą vietą: irigacija, sausinimas)
** Oginskio kanalas – jungęs Baltijos jūrą su Juodąja jūra
** Vilhelmo kanalas – jungęs Klaipėdos juostą ir Miniją

* Natūralus sąsiauris:
** Šiaurės kanalas – sąsiauris skiriantis Didžiosios Britanijos ir Airijos salas

* Ryšių kanalas – ryšio linija: dažnių juosta, elektrinis ar optinis kabelis ir kt.
** Mainų kanalas

* Televizijos kanalas – tam tikro dažnio televizijos kompanijos ryšio kanalas, kuriuo transliuojamos televizijos programos:
** Pirmasis kanalas – Rusijos televizijos kanalas
** Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas
** 5 kanalas – Lietuvos televizijos kanalas, egzistavęs nuo 2004 iki 2008 m.

* Profiliuotas lovelis, kuriame tiesiami kabeliai, laidai


vaizdas:IMG RoyalCanalnrKinnegad5706w.jpg|Kanalas Airijoje
Vaizdas:IrishSeaReliefMap.jpg|Šiaurės kanalas ir šv. Jurgio kanalas (sąsiauris) Airijos jūroje
Vaizdas:ChannelOneRussia.png|Rusijos Pirmojo kanalo logotipas
Vaizdas:PBMK.jpg|Pirmojo Baltijos muzikinio kanalo logotipas
Jegvardas

**Jegvardas** () – miestas vidurio Armėnijoje, Kotaiko srityje. 8 km į šiaurės rytus nuo Aštarako ir 30 km nuo Jerevano. Miestas garsėja senovine architektūra – stovi bazilika (V a.), Zoravaro bažnyčios liekanos (VII a.), dviejų aukštų Astvacacino bažnyčia (1301 m.).

## Istorija
Pirmą kartą Jegvardas minimas 574 m.

## Sportas
* Dinamo Egvard (buvęs futbolo klubas),
* Jegvardo miesto stadionas.

## Šaltiniai
Alaverdi

**Alaverdi** () – miestas šiaurės Armėnijoje, netoli sienos su Gruzija, prie Debedo upės. Išvystyta metalurgijos, kalnakasybos pramonė, vario gavyba. Apylinkėse yra išlikusių senų vienuolynų.

## Sportas
* Debed Alaverdi (buvęs futbolo klubas),
* Alaverdi miesto stadionas,
* Sovietmečiu mieste buvo suburta pajėgi rankinio komanda,
* Šiuo metu yra futbolo komanda.

## Šaltiniai
Chodžavendas

**Chodžavendas** () arba **Martunis** () – miestas rytinėje Kalnų Karabacho dalyje, buvusiame vakarų Azerbaidžane, 41 km į rytus nuo Stepanakerto. Maisto pramonė.

## Istorija

1993 m. miestą buvo užėmusi Armėnija.

## Išnašos
Diližanas (karieta)

**Diližanas** – sena susisiekimo priemonė, buvusi viešojo transporto karieta, tempiama arklių. Diližanu važiuodavo miestiečiai arba būdavo vežamas paštas. Labiausiai buvo paplitę apie 1800 metus. Greitis siekdavo apie 10 km/val. Diližanų svarba nunyko atsiradus geležinkeliui.
Vilhelmina

**Vilhelmina** (, 1880 m. rugpjūčio 31 d. Hagoje – 1962 m. lapkričio 28 d. Apeldorne) – Nyderlandų karalienė (1890 − 1948).

Per I pasaulinį karą karalienė gynė Nyderlandų neutralitetą. Per II pasaulinį karą ji gyveno emigracijoje Londone ir tautiečius ragino kovoti su vokiečių okupantais. 1948 m. Vilhelmina atsisakė sosto dukters Julijonos naudai.

## Biografija

Nyderlandų karalienė Vilhelmina gimė 1880 m. rugpjūčio 31 d. Būdama dešimties metų ji tapo šalies karaliene.

1890 m., kai po karaliaus Vilhelmo III sostą užėmė jo duktė karalienė Vilhelmina, Liuksemburgas (nors ir priklausė Nyderlandams, tačiau turėjo kitokią sosto paveldėjimo tvarką) atsiskyrė, nes Liuksemburgo įstatymai draudė moteriai būti valstybės galva. Į sostą įžengusi dar mergaitė Vilhelmina valdė karalystę 50 metų.

Per Antrąjį pasaulinį karą Hitleris gyrėsi okupuosiąs Nyderlandus per vieną dieną − iš tikrųjų tai pavyko jam per keturias dienas; karalienė Vilhelmina su vyriausybe pasitraukė į Angliją. Dėl ryžtingos olandų monarchės laikysenos tuomet pagarsėjo sparnuota Čerčilio frazė: „Karalienė Vilhelmina yra vienintelis vyras Nyderlandų vyriausybėje“.

1905 metais Nyderlandų karalienė Vilhelmina suteikė Bredos miesto vyrų chorui „karališkojo“ titulą, kurio galiojimą 1986 metais oficialiai pratęsė karalienė Beatričė.

1948 m. − Vilhelmina atsisakė sosto dukters Julianos naudai, o 1980 m. − karalienė Juliana (*Juliana*) atsisakė sosto dukters Beatričės (*Beatrix*) naudai.

## Išnašos

## Nuorodos

* Karalienė Vilhelmina  .
Aštarakas

**Aštarakas** () – miestas Armėnijos vidurio vakaruose, 20 km į šiaurės vakarus nuo Jerevano, prie Kasacho upės; Aragacotno srities centras. Miestas išsidėstęs kryžkelėje tarp svarbiausių šalies miestų – Jerevano, Vanadzoro ir Giumri. Garsus savo 3 bažnyčiomis, kurios simbolizuoja 3 legendines seseris, kurios buvo įsimylėjusios tą patį vyrą.

## Sportas
* Aragats FC futbolo klubas,
* FA Mika Erewan, buvęs futbolo klubas,
* Aštarako miesto futbolo stadionas.

## Šaltiniai
Tauragės profesinio rengimo centras

**Tauragės profesinio rengimo centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragėje, Aerodromo g. 7, vykdanti vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190807286.

## Istorija
1964 m. Tauragėje įkurtas **elektromechaninis technikumas**. Ši mokykla teikė galimybę baigusiems 8 klases įsigyti specialųjį vidurinį išsilavinimą.

1967 m. Elektromechaninis technikumas reorganizuotas į **Tauragės politechnikumą**, kuris įsikūrė Tauragės pilyje, buvo tokios specialybės: metalo apdirbimas pjovimu, žemės ūkio elektrifikavimas ir metalo apdirbimas pjovimu, pramonės įmonių elektriniai įrengimai, keramikos technologija.

1990 m. politechnikumas pertvarkytas į **Tauragės žemės ūkio ir technikos mokyklą**, kuri perkelta į naujai pastatytą kompleksą Aerodromo gatvėje.
 
Nuo mokyklos įkūrimo dienos (1964 m. rugpjūčio 15 d.) iki 2000 m. rugsėjo 1-osios mokyklai vadovavo direktorius Stanislovas Kušleika.

2000 m. žemės ūkio ir technikos mokykla reorganizuota į **Tauragės profesinio rengimo centrą**.

2009 m. liepos 1 d. prie Centro po reorganizacijos prijungta Pajūrio žemės ūkio mokykla, kuri tapo Centro Pajūrio skyriumi. Skyrius, sumažėjus mokinių, uždarytas 2014 m.

2000-2020 m. Profesinio rengimo centrui vadovavo direktorius Stasys Lapė. 2021 m. sausio 1 d. Profesinio rengimo centro direktoriumi paskirtas Vidas Bičkus. 2023 m. Centre dirbo 49 mokytojai, mokėsi 421 mokinys. 

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
* Mokyklos svetainė
* Tauragės profesinio rengimo centras *facebook.lt*
Žuvivaisa

**Žuvivaisa** - žuvininkystės (žemės ūkio šakos) sritis, apimanti žuvų veisimą vandens telkiniuose (tvenkiniuose, kūdrose). Žuvivaisa yra klasikinė vad. akvakultūros dalis. Lietuvoje žuvivaisa užsiima bei prižiūri Žuvininkystės tarnyba prie Lietuvos respublikos žemės ūkio ministerijos .

## Nuorodos
Diližanas

:: *Apie transporto priemonę žr. [[Diližanas (karieta)]]*.

**Diližanas** () – miestas šiaurės Armėnijoje, į šiaurę nuo Sevano ežero. Svarbus kurortas. Yra muziejus, galerija, išvystytas turizmas, amatai. Į rytus nuo miesto yra Hagarcino vienuolynas su 3 bažnyčiomis (X–XIII a.).

## Sportas
* Dilijan FC (futbolo klubas).
* Impuls Diliǰan (buvęs futbolo klubas).
* UWC Dilijan stadionas (koledžo stadionas).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė
Vaharšapatas

**Vaharšapatas** () – miestas Armėnijos vidurio vakaruose, Armaviro srityje. Nutolęs 20 km į vakarus nuo Jerevano. Religinis Armėnijos centras. Miestas garsėja Ečmiadzino katedra, viena seniausių pasaulyje (pastatyta 303 m.), kuri įrašyta į UNESCO paveldo sąrašą. Mieste yra ir kitų senų bažnyčių.

## Istorija
Žinomas nuo IV–III a. pr. m. e., nuo seno vadinamas **Vaharšapatu**. 1945–1991 m. oficialiai vadintas *Ečmiadzinu*. Dabar vartojami abu pavadinimai, tačiau Vaharšapatas laikomas oficialiuoju.

## Sportas
* SKA-Arai Ēǰmiaçin (buvęs futbolo klubas),
* Vaharšapato miesto stadionas,
* Nuo 2015 m. mieste statoma naujoji sporto mokykla, į kurią bus investuota daugiau nei vienas milijonas dolerių. Projekto įgyvendinimo pabaiga numatyta 2019 m.

## Šaltiniai
Aparanas

**Aparanas** () – miestas šiaurės vakarų Armėnijoje, Aragacotno srityje, apie 50 km į šiaurės vakarus nuo Jerevano. Gyvena daugiausia armėnai ir kurdai). Miestas išsidėstęs šalia kelio Jerevanas–Spitakas. Išlikusi labai sena Šv. Kryžiaus bazilika (IV a.).

## Istorija
Gyvenvietė minima nuo II a.

## Sportas
* NIG Aparan (buvęs futbolo klubas),
* Arapano miesto stadionas,
* Sovietmečiu buvo gaji slidinėjimo tradiciją, kurią siekiama atgaivinti ir padaryti miestą patraukliu turistams ir poilsiautojams.

## Šaltiniai
Frydrichas Vilhelmas Horchas

**Frydrichas Vilhelmas Horchas** (1778 m. lapkričio 8 d. Karaliaučius – 1855 m. sausio 13 d. Klaipėda) – pirmasis Klaipėdos spaustuvininkas, lietuvių kalba spausdinęs knygas ir laikraštį „Lietuvininkų prietelis“.

## Biografija
Mokėsi Karaliaučiuje, 11 metų dirbo spaustuvininku. 1816 m. atvyko į Klaipėdą, aktyviai įsijungė į uostamiesčio visuomeninį gyvenimą, įsteigė pirmąją poligrafijos įmonę mieste, kuri veikė 1816–1854 m. 1817 m. jis miestiečiams įteikė vokišką laikraštį „Memelsches Wochenblatt“ (Klaipėdos savaitraštis). Jame buvo spausdinama grožinės literatūros kūrinių, medžiagos lietuviška tematika. F. V. Horcho spaustuvėje daugiausia buvo leidžiamos vokiškos knygos, bet išleista ir 40 knygų lietuvių kalba. 1823 m. Klaipėdos visuomenei išleido du kalendorius vokiečių kalba. 1846–1854 m. leido pirmąjį Mažosios Lietuvos kalendorių „Prūsiškos kalendros ant meto 18…“ 1849 m. F. V. Horchas įsteigė ir leido pirmąjį lietuvišką laikraštį „Lietuvininkų prietelis“. Todėl šis žmogus pelnytai laikomas Klaipėdos spaudos pradininku.

1854 m. gaisras, nušlavęs didelę miesto dalį, sunaikino ir F. V. Horcho spaustuvę. Netrukus mirė ir pats savininkas. Jo sūnus Hermanas Horchas Klaipėdoje įkūrė naują poligrafijos įmonę „F. V. Horcho našlė“, kuri veikė 1855–1865 m., spausdino knygas ir periodinius leidinius įvairiomis kalbomis.

## Šaltiniai
Gorisas

**Gorisas** () – miestas pietryčių Armėnijoje, Siuniko srityje, netoli sienos su Azerbaidžanu, 70 km nuo Kapano. Išvystyta elektronikos, energetikos, maisto pramonė.

## Sportas

### Futbolas
* Lernayin Arcax futbolo klubas,
* Zankezur Goris (buvęs futbolo klubas),
* Goriso miesto stadionas.

## Šaltiniai
Sint Nikolasas

**Sint Nikolasas** () yra antras pagal dydį Arubos miestas. 2008 m. mieste gyveno 18 126 gyventojų. Miestas yra pietrytinėje salos dalyje, 19 kilometrų nutolęs nuo Oranjestado.
Kislioji guotė

**Kislioji guotė** () – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guočių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 (7) cm skersmens, jaunų grybų išgaubta, vėliau paplokščia, kartais net plačiai įdubusi, gleivėta, po lietaus labai lipni, jaunų vaisiakūnių balta, senesnių grybų gelsva. Lakšteliai iš pradžių balti, vėliau gelsvi, stori, rusvi, pusiau nuaugtiniai. Kotas 6–8 (10) cm ilgio, 0,5–1 cm storio, baltas, gelsvas, prie kepurėlės gleivėtas. Trama balta, malonaus, bet erzinančio kvapo. Sporos ovališkos, 7–9×4–5 μm.

Auga rugsėjo-spalio mėn. lapuočių ir spygliuočių miškuose, dažniausiai grupėmis; mėgsta kalkingą dirvą. **Nevalgomas**. Labai naudingas kaip aktyvus miško paklotės ardytojas.
Horcho spaustuvė

**Horcho spaustuvė** – pirmoji poligrafijos įmonė Klaipėdoje, nuo 1816 m. spalio mėn. iki 1854 m. spalio mėn. veikusi Didžiojo Vandens gatvėje.

## Istorija
Įsteigė iš Karaliaučiaus atvykęs vokietis Frydrichas Vilhelmas Horchas (1778–1855). Spausdino knygas ir periodinius leidinius vokiečių, lietuvių ir kt. kalbomis. 1817–1854 m. spausdino ir leido pirmąjį Klaipėdos laikraštį „Memelsches Wochenblatt“ (redaktorius pats F. V. Horchas). 1849 m. leido ir spausdino pirmąjį lietuvių laikraštį „Lietuvininkų prietelis“ (redaktorius Rudolfas Andrius Cipelis), 1846–1854 m. pirmąjį Mažosios Lietuvos lietuvių kalendorių „Prūsiškos kalendros ant meto 18…“ (sudarytojas ir redaktorius Erdmonas Šesnakas (apie 1797–1864), antrasis redaktorius Jonas Urbonas (1807–1886). Lietuvių kalba išėjo 40 knygų. Vyravo protestantų literatūra.

Spaustuvė turėjo nedidelę knygrišyklą, prekiavo savo spaudiniais, taip pat Karaliaučiaus ir Tilžės knygynų teikiama literatūra. Spaustuvę sunaikino 1854 m. didysis Klaipėdos gaisras. Po F. V. Horcho mirties našlė Luiza Amalija Horch ir sūnus Hermanas Horchas Klaipėdoje įkūrė naują poligrafijos įmonę „F. V. Horcho našlė“, kuri veikė 1855–1865 m., spausdino knygas, iš jų 13 lietuvių kalba ir periodinius leidinius įvairiomis kalbomis.

## Bibliografija
* Mišių knyga, 1842 m.
* Nauji įstatymų davadai, 1848 m.
* Trumpas pamokinimas apie auginimą ir pagerinimą arklių, 1849 m. – pirmasis arklininkystės vadovas lietuvių kalba

## Šaltiniai
Imperatorius Otonas III

**Otonas III** (, 980 m. − 1002 m. sausio 23 d.) − Vokietijos karalius (nuo 983 m.), Šventosios Romos imperijos imperatorius (nuo 996 m.).

## Biografija
Buvo Otono II sūnus; iš Saksų dinastijos.
Buvo pripažintas Vokietijos karaliumi Veronoje 983 m. birželio mėn., trejų metų amžiaus, ir vainikuotas Achene tų pačių metų gruodžio 25 d.

Iki pilnametystės už jį valdė regentės − motina (iki 991 m.) ir senelė (iki 994 m.).

Nuo 996 m. beveik visą laiką gyveno Italijoje. Jis mėgino įgyvendinti utopinį planą − atkurti pasaulinę Romos imperiją su centru Romoje. Tačiau Romos miestiečių sukilimas 1001 m. privertė bėgti iš miesto.

Buvo įsteigęs Gniezno arkivyskupiją, kuriai XIV−XIX a. priklausė ir Lietuvos bažnyčios.

## Galerija

Ota3 cisar.jpg|Otono III antspaudas
GrabOtto III.JPG|Otono III kapas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 1911 m. Britanikos enciklopedija 

|-

|-
Lietuvininkų prietelis

**Lietuvininkų prietelis** – pirmasis lietuvių laikraštis, nuo 1849 m. balandžio 5 d. iki gruodžio 28 d. ėjęs Klaipėdoje, evangelikų liuteronų savaitraštis, Klaipėdos laikraščio „Memeler Wochenblatt“ priedas lietuvių kalba.

## Istorija
Spausdintas gotišku šriftu F. V. Horcho spaustuvėje Didžiojo Vandens gatvėje. Išeidavo ketvirtadienio rytais, tikriausiai 200 egz. tiražu. Išleisti 38 numeriai. 

Keturių puslapių laikraštyje paprastai būdavo pateikiamas redaktoriaus įžanginis straipsnis, šiek tiek vietos gyvenimo žinių, gana plati Europos valstybių visuomeninio ir politinio gyvenimo kronika.  

Redaktorius Rudolfas Andrius Cipelis ().

Nustojus leisti „Lietuvninkų prietelį“ tik 1878 m. Klaipėdoje pradėjo eiti visam kraštui skirtas laikraštis „Lietuviška ceitunga“.

## Šaltiniai
Smailiakotė plempė

**Smailiakotė plempė** () – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, plempių (*Collybia*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 (10) cm skersmens, jauna kūgiška, iškili, gaubta, vėliau horizontali, lygi, neplaušuota, rudai raudona, geltonai raudona, kaštono spalvos. Lakšteliai iš pradžių balsvi, senesnių grybų gelsvi, pakraščiai ryškiai dantyti, tankūs, ploni, priaugtiniai. Kotas 5–7 (10) cm ilgio, 0,5–1,5 cm storio, į pagrindą rizoidiškai smailėjantis, išilgai vagotas, kepurėlės spalvos, pagrindas balsvas. Trama balsva. Sporos elipsiškos, 5–7×4–5 μm.

Auga rugpjūčio-rugsėjo mėn. mišriuose miškuose. Mitybinė vertė nežinoma.
Muchamedo Ali dinastija

**Muhamedo Ali dinastija** – istorinis laikotarpis ir valdžiusi dinastija Egipte nuo 1811 m. iki 1953 m. Dinastijos atstovai valdė Egiptą kaip Osmanų imperijos vietininkai (valiai) (1811–1867), chedivai (1867–1914), sultonai (1914–1922) ir karaliai (1922–1953). Šios dinastijos valdymo laikotarpis Sudane (1821–1885) yra žinomas kaip **Turkiyah** ("turkų valdymas").
## Muhamedo Ali įsitvirtinimas

Napoleonui nugalėjus mameliukus, Egipto valdžios olimpe atsirado tuštuma, paskatinusi Muchamedą Ali – albaną kareivį, tarnavusį Osmanų imperijai, – užimti aukščiausią valdžią. Osmanų rūmai oficialiai įgaliojo jį evakuoti likusius prancūzų armijos dalinius, ir 1805 m. jis buvo pavadintas karaliaus vietininku. Paskelbęs paliaubas su mameliukais, 1811 m. kovo 1 d. Ali pakvietė mameliukų emyrus į savo rūmus atšvęsti karo paskelbimo prieš vahabius Arabijoje. Parado metu vienoje siauroje gatvelėje Ali kariai užpuolė ir užmušė beveik visus atvykusius mameliukus. Nors žudynės buvo pasmerktos, Ali tapo valstybės valdovu, o valdymas perėjo iš vienos dinastijos į kitą.

## Valdymas
Likusiu savo ilgo valdymo laikotarpiu Ali plėtė savo valdžią. Medvilnę jis padarė pagrindine Egipto gamybos preke, tai buvo jo asmeninis monopolis, taip pat tiesė kelius, statė laivų statyklas, įkūrė valstybės valdomas mokyklas ir ligonines ir pradėjo šaukti į karo tarnybą Egipto valstiečius. Ali sūnūs nugalėjo Siriją, kėlė grėsmę Osmanų Kalifatui, kol 1839 m. Londono konvencija atnešė taiką, suteikdama Ali paveldimą teisę valdyti Egiptą. Paskutiniais metais Ali kankino senatvinės ligos ir paranoja, atvedusi šalį prie finansinio chaoso. Ali mirus 1849 m. rugpjūčio 2 d., sostą perėmė jo sūnėnas Abbas. Ali įkurta dinastija su britų parama valdė iki 1953 m. Naseristų respublikos revoliucijos.
## Dinastijos atstovai
### Egipto valiai
* Muchamedas Alijus (1805–1849)
* Ibrahimas Paša (1848)
* Abasas Hilmi I (1848–1854)
* Muchamadas Saidas (1854–1863)
* Ismailis Paša (1863–1867)
### Egipto chedivai
* Ismailis Paša (1867–1879)
* Taufikas (1879–1892)
* Abasas Hilmi II (1892–1914)
### Egipto sultonai
* Huseinas Chamilis (1914–1917)
* Ahmadas Fuadas (1917–1922)
### Egipto karaliai
* Fuadas I (1922–1936)
* Farukas I (1936–1952)
* Fuadas II (1952–1953)
Velykionių dvaras

**Velykionių dvaras** – dvaras Velykionių kaime (Biržų rajonas).

## Istorija

Istoriniuose šaltiniuose minimas nuo 1645 m. Labiausiai šį dvarą išgarsino iš kumečių kilusi labai nuožmi dvarininkė Grotužienė (), kuri, pasak pasakojimų, važinėdavusi nuogų merginų traukiama karieta, liepdavo merginoms įlipti į medį ir kukuoti, o po to jas nušaudavo. Velykionių dvarą supo du rankomis kasti tvenkiniai, baudžiauninkų suneštame kalnelyje dabar ilsisi ir piktoji jo valdytoja Grotužienė. „Švyturio“ kolūkio pirmininkės A. Zurbienės iniciatyva tvenkiniai užversti, iškirsta ir po žemėmis užversta nemažai išlakių ąžuolų.

Nuo 1947 m. Velykionių vienkiemyje apsigyveno Jono Kubiliaus šeima. Vėliau atsikėlė Beliakai, po Nepriklausomybės atgavimo – Garbuzai. 1974 m. Jono sūnus Romaldas su giminaičiu P. Zalubu ant buvusios dvaro arklidės pamatų pastatė gyvenamąjį namą. Iš dvaro statinių yra likę tik dvi autentiškos buvusio tvarto sienos, o per II pasaulinį karą sudegusios Velykionių pilies nuotraukos yra saugomos Kubilių archyve.

## Šaltiniai
F. V. Horcho našlė

**F. V. Horcho našlė** – spaustuvė ir leidykla, 1855–1965 m. veikusi Klaipėdoje.

## Istorija
Savininkai vokiečiai Luiza Amalija Horch ir Frydricho Vilhelmo Horcho sūnus Hermanas Horchas, techninis vedėjas R. Meisneris. Įsteigta vietoje 1854 m. per didįjį Klaipėdos gaisrą sudegusios Horcho spaustuvės. Spaustuvė turėjo knygrišyklą, įsteigė pirmąją Klaipėdoje litografiją. Spausdino knygas ir periodinius leidinius įvairiomis kalbomis. Atnaujino laikraščio „Memelsches Wochenblatt“ leidimą, kuris dėl konfliktų su Prūsijos karalystės valdžia 1857–1865 m. ėjo „Bürgerzeitung“ pavadinimu. Lietuvių kalba „F. V. Horcho našlė“ išleido 13 knygų. Svarbiausias leidinys – „Prūsiškos kalendros“, ėjusios 1855–1864 m. Spaustuvė prekiavo savo ir kitų spaustuvių išleistomis knygomis.

1863 m. sukilimo išvakarėse H. Horchas Didžiosios Lietuvos visuomenės veikėjų užsakymu 1861 m. spausdino dvi M. Akelaičio knygas, bet nebaigė. Buvo policijos susektas ir tardomas, bausmės išvengė. Dėl valdžios persekiojimų pablogėjus materialinei padėčiai, „F. V. Horcho našlė“ 1865 m. pabaigoje parduota F. V. Zybertui ir toliau iki 1944 m. veikė kaip Zyberto spaustuvė.

## Šaltiniai
Bražuolė (upė)

**Bražuolė** – upė pietryčių Lietuvoje, Dzūkų aukštumoje, Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Neries kairysis intakas, Trakų istorinis nacionalinis parkas, Neries regioninis parkas. Prasideda Trakų rajone ties Bražuolės kaimu, apie 0,5 km į šiaurę nuo Galvės ir Akmenos ežerų krantų. Teka į šiaurę ir šiaurės vakarus pelkėtu slėniu, Elektrėnų savivaldybės teritorija, teka per Dekio ir Bakos ežerus. Žemupyje pasuka į rytus, prateka Vievio mišką. Neries regioniniame parke įteka į Nerį 125 km nuo jos žiočių, šalia Papiškių kaimo.

Ilgis 23 km, baseino plotas 109 km². Vaga aukštupyje reguliuota. Plotis 4-5 m, gylis 0,3-0,7 m. Srovės greitis 0,2 m/s. Vidutinis debitas 0,9 m³/s. Vidutinis nuolydis 274&nbsp;cm/km.

Intakas – Pylimas (kairysis). Bražuolės upės slėnyje yra Bražuolės pelkė.

Prie Bražuolės upės yra gyvenvietės: Bražuolė, Strazdiškės, Baltamiškis. Bražuolės upės kairiajame krante yra Bražuolės piliakalnis, Bražuolės akmuo, Bražuolės tufų atodanga.

1994 m. lapkričio 6 d. ant geležinkelio tilto per Bražuolę į šiaurės rytus nuo Vievio bandyta įvykdyti Bražuolės diversija.

Upėvardis kildintinas iš žodžių *bražėti* („brazdėti, krabždėti“), *bražuoti* („skusti, gramdyti“).

## Šaltiniai
Kyzylorda

**Kyzylorda** ( 'raudonasis miestas') – miestas pietų Kazachijoje, prie Syrdarjos upės; srities centras. Geležinkelio stotis, oro uostas. Išvystyta naftos ir dujų, statybų, celiuliozės, mašinų, lengvoji, maisto pramonė. Yra pedagoginis institutas, istorijos ir kraštotyros muziejus, dramos teatras.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1820 m. kaip ***Ak Mečetė*** (), buvo Konkando chanato tvirtovė. 1853 m. pervadinta ***Perovsku***, 1925 m. – ***Kzyl Orda***. Nuo 1925 m. iki 1929 m. – Kazakijos ATSR sostinė. Kazachijai gavus nepriklausomybę vardas adaptuotas į ***Kyzylorda***.

## Sportas
* FK Kajsar Ķyzylorda – futbolo klubas;
* FK Bajkonur Ķyzylorda – futbolo klubas;
* Ganio Muratbajevo stadionas – stadionas, kuriame namų rungtynes žaidžia vietos klubai.

## Miestų partnerystė
*  Arvada, Koloradas, JAV
*  Bursa, Turkija

## Išnašos

## Nuorodos
* aboutkazakhstan.com
Ševčenko

**Ševčenko** gali reikšti:

* ukrainiečių įžymybės:
** poetas Tarasas Ševčenka;
** futbolininkas Andrijus Ševčenka;

* 1964 m. Kazachijos miestas Aktau buvo pervadintas **Ševčenko ** (Taraso Ševčenkos garbei). Miestas Ševčenko oficialiai vadinosi iki 1991 metų.
Brasta

**Brasta** – natūrali arba dirbtinė sekluma, tinkama perbristi, perjoti ar pervažiuoti upę, ežerą ar pelkę. Senovėje brastos turėjo strateginę reikšmę: prie jų kūrėsi miestai, pilys. Senovės Lietuvoje prie pilių, slėptuvių būdavo įrengtos slaptos brastos, žinomos tik vietiniams gyventojams. Jos būdavo sudaromos iš akmenų, žvyro, šakų ir vadinamos **[[Kūlgrinda|kūlgrindomis]]**. XIV–XV a. kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose minimos brastos per Nevėžio, Šventosios, Merkio, Minijos, Širvintos upes. Vėliau ištobulinus tiltų statybos technologijas brastų reikšmė sumenko.

## Šaltiniai
Zyberto spaustuvė

**Zyberto spaustuvė** – spaustuvė ir leidykla, veikusi 1865–1944 m. Klaipėdoje, dabartinio viešbučio „Viktorija“ vietoje.

## Istorija
Buvusi „F. V. Horcho našlės“ spaustuvė, kurią 1865 m. nusipirko Šilokarčemos (dab. Šilutė) spaustuvėlės savininkas Frydrichas Vilhelmas Zybertas. F. V. Zybertui mirus, 1900 m. savininku tapo jo sūnus Hermanas Vilhelmas Zybertas, nuo 1922 m. priklausė akcinei bendrovei, į kurią įėjo ir Zybertų šeimos nariai. 1866 m. F. V. Zybertas nusipirko E. Vaikinio, o 1872 m. – A. H. Štobės spaustuves ir tapo viso krašto poligrafijos pramonės savininku.

Įmonė turėjo spaustuvę, litografiją, knygrišyklą, knygyną. Spaudos įmonėje buvo leidžiamos knygos, įvairūs smulkūs leidiniai lietuvių kalba, skirti Mažajai Lietuvai. Įmonė leido laikraščius lietuvių ir vokiečių kalbomis. Pirmasis laikraštis, leistas nuo 1867 m. Klaipėdoje, buvo „Memeler Zeitung“ (*Klaipėdos laikraštis*). F. V. Zybertas 1872 m. nupirko ir iki 1944 m. leido žymiausią leidinį – dienraštį „Memeler Dampfboot“ (*Klaipėdos garlaivis*). Zyberto spaustuvė spausdino periodinius leidinius „Pakajaus balsas“, „Keleivis“, „Lietuviškos kalendros“. 1905–1940 m. čia ėjo „Lietuviška ceitunga“, nuo 1923 m. žurnalas „Žiburėlis“.

F. V. Zybertas ir jo vardu pavadinta įmonė iki 1919 m. parengė gausų būrį poligrafininkų. Bendrovės nuveiktus darbus temdo prieš Antrąjį pasaulinį karą skleista priešiška Lietuvai propaganda. Po karo spaustuvės įkūrėjo vaikaitis Frydrichas Vilhelmas Zybertas įmonę atkūrė Oldenburge (Vokietija), ten atnaujino ir „Memeler Dampfboot“ leidimą.

## Šaltiniai
Kėdainių rajono saugomos teritorijos

**Kėdainių rajono saugomos teritorijos**; Kėdainių rajono gamtai išsaugoti įsteigti 28 draustiniai (3 valstybiniai, 25 savivaldybės), be to rajone yra dalis regioninio parko ir 3 biosferos poligonai. Draustinius sudaro: 10 kraštovaizdžio, 8 botaniniai, 3 ornitologiniai, 4 botaniniai - zoologiniai, 1 telmologinis, 1 geomorfologinis, 1 hidrografinis. Bendras Kėdainių rajone esančių draustinių (su regioniniu parku) plotas – 4716 ha. 2200 ha šių teritorijų dengia miškai. Kėdainių rajone yra 8 valstybinės reikšmės gamtos paveldo objektai, iš jų 2 geologiniai gamtos paminklai. 

## Regioniniai parkai
# Krekenavos regioninis parkas

## Valstybiniai draustiniai

# Aluonos hidrografinis draustinis
# Laučynės kraštovaizdžio draustinis
# Šušvės kraštovaizdžio draustinis
# Pajieslio geomorfologinis draustinis

## Savivaldybės draustiniai
# Pašušvio kraštovaizdžio draustinis
# Paberžės kraštovaizdžio draustinis
# Šventybrasčio kraštovaizdžio draustinis
# Smilgos ir Smilgaičio kraštovaizdžio draustinis
# Smilgos kraštovaizdžio draustinis
# Barupės hidrografinis draustinis
# Dotnuvėlės kraštovaizdžio draustinis
# Obelies kraštovaizdžio draustinis
# Šušvės geomorfologinis draustinis
# Gaisų botaninis-zoologinis draustinis
# Pelėdnagių botaninis draustinis
# Šėtos botaninis draustinis
# Baublio ornitologinis draustinis
# Skaistės ornitologinis draustinis
# Lankesos botaninis draustinis
# Lendrynės ornitologinis draustinis
# Kruosto botaninis draustinis
# Lančiūnavos miško botaninis draustinis
# Pavikšrupio botaninis-zoologinis draustinis
# Runeikių miško telmologinis draustinis
# Vozbučių botaninis-zoologinis draustinis
# Mociūnų miško botaninis draustinis
# Zembiškio miško botaninis draustinis
# Ilgatrakio miško botaninis-zoologinis draustinis
# Dovydų miško botaninis draustinis
# Pašilėlių botaninis-zoologinis draustinis

## Biosferos poligonai

# Dotnuvos – Josvainių miškų biosferos poligonas
# Labūnavos miško biosferos poligonas
# Lančiūnavos miško biosferos poligonas

## Gamtos paminklai

# Pilsupių atodanga
# Vosbučių atodanga

## Valstybiniai gamtos paveldo objektai

#Meironiškių akmenys
# Mikalojaus Daukšos ąžuolas
# Nykio vinkšna
# Siponių ožakmenis
# Šaravų ąžuolas
# Šventybrasčio ąžuolai (4)

## Šaltiniai
* Kėdainių miškų urėdija
Ričardas Kabelis

**Ričardas Kabelis** (g. 1957 m. spalio 28 d. Panevėžyje) – kompozitorius, humanitarinių mokslų daktaras, pedagogas.

## Biografija
1982 m. baigė Lietuvos konservatorijos J. Juzeliūno klasę, 1983-1987 m. stažavo ir studijavo jos aspirantūroje. 1989 m. menotyros kandidatas. 1987-1990 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje, 1990-1994 m. – Štutgarto aukštojoje muzikos mokykloje ir universitete.

## Kūryba
Kūriniams būdingas integralumas, nekaitus muzikinis laikas ir mikrodimensinis struktūravimas. Jie atliekami svarbiausiuose įvairių šalių šiuolaikinės muzikos festivaliuose, Paskelbė teorinių straipsnių mikrodimensinio komponavimo klausimais.

## Svarbiausi kūriniai
* Invariacijos – styginių kvartetui, 1983 m., „Stille Musik“ pirmoji premija 1991 m., Bosvilis, Šveicarija
* Kamerofonija – styginių orkestrui, 1984 m.
* CCC – mažajam arba didžiajam būgnui, 1991 m.
* Mini-Duo – smuikui ir fortepijonui, 1991 m.
* Opus Servum – fortepijonui ir didžiajam būgnui, 1993 m.
* Olives for Oliver – norvegiškam smuikui (hardingfelei), 1994 m.
* Oriono juosta – kompiuteriniam fortepijonui, 1996 m.
* Keturiasdešimt persiškų persikų – kameriniam chorui, Volfdytricho Šnurrės ž., 2000 m.
* Dvylika su puse – vargonams ir elektronikai, 2001 m.
* Mudra – dideliam simfoniniam orkestrui, 2001 m.
* Monopolis – trombonui ir dideliam orkestrui, 2004 m.

## Įvertinimas
* Badeno-Viurtembergo (Vokietija) mokslo premija už kompozicijos studijų programą „Kompiuterinės ir elektroninės priemonės kompozicijoje“, 1993 m.

## Nuorodos
* Ričardas Kabelis. Kūriniai

## Šaltiniai
Nella Kačergienė

**Nella Kačergienė-Vernickaitė** (g. 1935 m. spalio 19 d. Minske) – Lietuvos gydytoja pediatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1950–1954 m. mokėsi Kauno felčerių ir akušerių mokykloje. 1956–1962 m. studijavo Kauno medicinos institute. 1987 m. medicinos mokslų daktarė.

Nuo 1962 m. gydytoja Prienuose, Vilniuje. 1973–1985 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto, 1985–1991 m. – Motinos ir vaiko sveikatos apsaugos instituto, 1991–2001 m. – Vilniaus universiteto Pediatrijos centro vyriausioji mokslo darbuotoja.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – fundamentiniai daugiaplaniai medicinos ir kitų sričių tyrimai, susiję su ląstelių energetinės apykaitos molekuliniais poslinkiais, žmogaus ontogenezės ląsteliniai ir molekuliniai mechanizmai, bioritmologija, biometeorologija, atmosferos chemijos teršalų įtaka žmogaus ląstelėse ir molekulėse vykstantiems procesams, jų pokyčiams. Nustatė kompleksinį aplinkos veiksnių ir atmosferos chemijos teršalų poveikio dėsningumą, sukūrė nestandartinį metodą, tausojantį žmogaus sveikatą – ligų prevenciją nuo žmogaus gemalo raidos iki mirties. Paskelbė 210 mokslinių darbų. 2 išradimų autorė. Skaitė mokslinius pranešimus JAV, Kanadoje, Kinijoje, Tunise, Europos valstybėse. Gavo tarptautinių apdovanojimų.

## Bibliografija
* SOS gyvybei Žemėje: aplinkos veiksnių ir atmosferos cheminių teršalų poveikis žmogui atskirais jo ontogenezės laikotarpiais monografija, su R. Vernickaitė, 1999 m.
* Laimės kelias, prisiminimai, Eugrimas, 2006 m., ISBN 9955-682-34-5

## Įvertinimas
* Pasaulio moters sidabro medalis
* Pasaulio intelektualo aukso medalis (Kembridžas, Didžioji Britanija)
* Metų moters aukso medalis (JAV)

## Šaltiniai
Vienui vieni

**Vienui vieni** () – 2004 m. pasirodžiusi tikrais faktais paremta istorinė, režisieriaus Jono Vaitkaus sukurta drama, atkurianti sudėtingą ir kruviną Lietuvai rezistencinį laikotarpį – partizanų kovas (1944–1953 metais). Tai pirmasis skaitmeniniu pavidalu išleistas lietuvių filmas.

## Apie filmą
Dokumentinė drama apie devynerius metus trukusią tragišką pokario rezistentų kovą su sovietine okupacija buvo filmuojama ne ką trumpiau – net penketą metų. Veiksmas rutuliojasi kautynių, enkavedistų ir stribų smurto, provokacijų ir išdavysčių fone. Į ekraną pabandyta perkelti didelę istorijos atkarpą – nuo 1944 iki 1953 metų trukusį ginkluotą pasipriešinimą.

Filme vaizduojama pokario partizaninės kovos tema sovietmečiu interpretuota iš ideologinės pusės ir gana ribotai. Tai įtempto siužeto drama, kurioje vaidina žymiausi lietuvių aktoriai, sukrečianti kovos, meilės ir mirties istorija. Tai istorija apie laikotarpį, kai kiekvienas turėjo apsispręsti kieno jis pusėje. Filmo pavadinimas siejamas su istoriniu faktu, kad rezistentai, išėję į mišką kupini vilties sulaukti visakeriopos paramos, ilgainiui liko kovoti be kieno nors pagalbos. Daugelis pirmųjų partizanų į kovą stojo su viltimi, kad jie visgi nėra vienui vieni, kad tuoj tuoj sulauks pagalbos iš kitų šalių, nes juk buvo pasirašyta Atlanto chartija. Bet laikas bėgo, jie liko vienui vieni.

## Siužetas
1944 m. TSRS armijai antrą kartą užėmus Lietuvos valstybę, tūkstančiai vyrų pasitraukia į miškus kovoti su sovietų valdžia ir siekti Lietuvos nepriklausomybės. Keturi broliai Lukšos – vieni iš jų. Juozas Lukša-Daumantas, vėliau tapęs partizanų legenda, prasibrauna pro „geležinę uždangą" ir atlikdamas partizano-diplomato funkciją ieško savo šaliai paramos ir stengiasi pranešti pasauliui, kas tuo metu dedasi Lietuvoje. Grįžusį tėvynėn ir vėl įsitraukusį į rezistencinę kovą Daumantą išduoda partizanų gretose pasitikėjimą įgijęs MGB šnipas Juozas Markulis-Erelis. Žuvę broliai Lukšos – tik keturi iš daugiau nei 20 000 žuvusių partizanų. 

## Aktoriai
* Saulius Balandis (Juozas Lukša-Daumantas)
* Brigita Bublytė
* Povilas Stankus
* Danutė Vidugirytė
* Aurimas Meliešius
* Vladas Bagdonas
* Arūnas Samys
* Vidmantas Fijalkauskas
* Kęstutis Lukša
* Darius Meškauskas
* Ramūnas Rudokas
* Rolandas Kazlas
* Arvydas Dapšys
* Vytautas Rumšas (vyr.) (Juozas Markulis-Erelis)
* Liubomiras Laucevičius
* Saulius Mykolaitis
* Inga Jankauskaitė
* Andrius Žebrauskas
* Arūnas Sakalauskas
* Aleksas Kazanavičius
* Saulius Mykolaitis
* Vytautas Germanavičius
* Arnoldas Jalianiauskas
* Tauras Čižas (Jonas Pajaujis)

## Nuorodos
*  Filmo aprašymas (*The Internet Movie Database*)
* Kinas.info  Filmo aprašymas
* Lietuvos kino teatruose  Filmo aprašymas

## Šaltiniai
Rimantas Kačianauskas

**Rimantas Kačianauskas** (g. 1951 m. spalio 8 d. Gelvonuose, Širvintų raj.) – Lietuvos inžinierius statybininkas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1975 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1982 m. technikos mokslų kandidatas, 1996 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas.

Nuo 1975 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) Taikomosios matematikos ir mechanikos katedros asistentas, nuo 1976 m. Statybinės mechanikos katedros aspirantas, nuo 1978 m. Statybinės mechanikos mokslinio tyrimo laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1982 m. asistentas, nuo 1983 m. vyr. dėstytojas, nuo 1993 m. docentas, nuo 1997 m. profesorius. 1995–1998 m. ir nuo 2002 m. Fundamentinių mokslų fakulteto Medžiagų atsparumo katedros vedėjas, 1998–2002 m. prorektorius mokslo reikalams. Stažavo 1986 m. Ciuricho aukštojoje technikos mokykloje, 1985 m. ir 1992 m. Štutgarto, 1997 m. Londono, 2000 m. Bremeno universitetuose.

## Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – skaičiuojamoji mechanika, baigtinių elementų metodai, irimo mechanika, biomechanika.

## Bibliografija
* Kompiuteriniai daugiapakopio sijų ir kevalų modeliavimo metodai (*Computer Methods in Multilevel Modelling of Beams and Shells*). Vilnius, Technika, 1995 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Rimantas Kačianauskas. Medžiagų atsparumo katedra
Jonas Kabelka

**Jonas Kabélka ** (1914 m. lapkričio 8 d. Zviniškiai, Liudvinavo valsčius – 1986 m. gruodžio 26 d. Vilnius) – Lietuvos kalbininkas, filologijos mokslų kandidatas, baltistas, vertėjas.

## Biografija
Mokėsi Marijampolės marijonų gimnazijoje, nuo 6 klasės – Rygiškių Jono gimnazijoje. Grojo mokinių pučiamųjų orkestre. Bendraklasiai – būsimi kalbininkai Algirdas Julius Greimas ir Juozas Vaišnys. 1934–1937 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1937–1939 m. baltistiką Berlyno, 1939–1941 m. Latvijos universitete. 1947 m. baigė Kauno universitetą. Mokytojai Jurgis Gerulis, Janis Endzelynas, Maksas Fasmeris. 1964 m. filologijos mokslų kandidatas.

1944–1946 m. dirbo mokytoju Marijampolėje, 1946–1950 m. dėstė Kauno universitete, nuo 1950 m. Vilniaus universitete, 1970 m. docentas. 1948–1965 m. dirbo leidykloje „Mintis“, nuo 1957 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Lietuvių kalbos žodyno (3–6 t.) redakcinės kolegijos narys.

## Mokslinė veikla
Tyrinėjo lietuvių kalbos istorijos ir latvistikos problemas. Veikale „Kristijono Donelaičio raštų leksika“ nagrinėjo K. Donelaičio kalbos ypatybes, pateikė apie 3000 žodžių žodyną. Parašė vadovėlių aukštosioms mokykloms, pirmąjį baltų filologijos vadovėlį aukštosioms mokykloms lietuvių kalba. Paskelbė straipsnių baltistikos, kalbos kultūros klausimais.

Išvertė A. Reformatskio „Kalbotyros įvadą“ (su J. Iškausku, 1963 m.), A. Upyčio, V. Lacio, E. M. Remarko ir kitų rašytojų kūrinių.

## Bibliografija
* Kristijono Donelaičio raštų leksika, Vilnius, Mintis, 1964 m.
* Latvių kalba, vadovėlis, 2 sąsiuviniai 1969 m.
* Latvių-lietuvių kalbų žodynas, su J. Balkevičiumi, 1977 m.
* Baltų filologijos įvadas, vadovėlis, 1982 m.
* Latvių kalba, vadovėlis, 1975 m., 2 leid. 1987 m.

## Literatūra
* *Ką buvo baltams pažadėjęs*: kalbininko, vertėjo Jono Kabelkos gimimo šimtmečiui. Sudarė Regina Venckutė. Vilniaus universiteto leidykla, 2014.

## Šaltiniai
Donatas Kačerauskis

**Donatas Kačerauskis** (g. 1932 m. gegužės 10 d. Telšiuose) – Lietuvos maisto technologijos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1956 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. apgynė disertaciją „Technologinių faktorių įtaka raugintos grietinėlės sviesto konsistencijai“. 1987 m. Maskvos mėsos ir pieno pramonės technologijos institute apgynė disertaciją „Geros kokybės sviesto tradicinės technologijos efektyvumo didinimas“, technikos mokslų daktaras.

1958–2003 m. dirbo Lietuvos maisto institute, 1958–1963 m. Chemijos laboratorijos, 1963–1971 Technologijos laboratorijos, 1971–1976 m. ir 1984–1989 m. Sviestininkystės skyriaus bendradarbis, 1976–1984 m. Technologijos skyriaus vedėjas, 1989–2000 m. instituto direktorius. Nuo 2003 m. dirba Kauno technologijos universiteto Maisto institute. Nuo 1995 m. dar ir Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – maisto produktų biotechnologija ir reologija. 21 išradimo autorius.

## Bibliografija
* Sviesto gamybos periodinio mušimo būdu naujovės, 1970 m., rusų k.
* Sviesto gamyba tolydinio mušimo būdu, su kitais, 1968 m., rusų k.
* Pieno perdirbimo technologija, su kitais, 1994 m.
* Funkcinis maistas ir jo komponentai, su kitais, 2003 m.

## Šaltiniai
Čeriaukštė

**Čeriaukštė** () – upė šiaurės Lietuvoje ir pietų Latvijoje; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda Biržų rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Likėnų. Teka į šiaurės vakarus per Biržų ir Pasvalio rajonus. Pratekėjusi 13 km kerta Lietuvos–Latvijos valstybių sieną ir teka Latvijos Bauskės savivaldybe. Įteka į Mūšą 12 km nuo jos santakos su Nemunėliu.

Pagrindinis intakas – Skanytė (kairysis). Vidutinis nuolydis 184&nbsp;cm/km. Prie Čeriaukštės esančios gyvenvietės: Pačeriaukštė, Kuosakiai (Lietuva), Tervidanai, Grenctalė, Muceniekai (Latvija).

Upėvardis (dar žinomas kaip *Čeraukštė, Šeriaukštė*) laikomas sėlišku ir kildinamas iš *keroti* („šakotis, plėstis“).

## Šaltiniai
Juozas Kačinskas

**Juozas Kačinskas** (1857 m. Kaunas – 1932 m. kovo 11 d. Uogintai, Rumšiškių valsčius) – Lietuvos veterinarijos gydytojas.

## Biografija
1882 m. baigė Sankt Peterburgo medicinos-chirurgijos akademiją. Dirbo Charkovo, Kubanės, Stavropolio gubernijose. 1905 m. įkūrė Stavropolio veterinarijos bakteriologijos laboratoriją. 1905 m. ir 1910 m. atstovavo Rusijai tarptautiniuose veterinarijos gydytojų kongresuose. 1913-1914 m. Rusijos vidaus reikalų ministerijos Veterinarijos valdybos viršininkas. 1919 m. su kitais įkūrė Petrogrado veterinarijos ir zootechnikos institutą, jo rektorius ir Epizootologijos katedros profesorius. 1923 m. grįžo į Lietuvą. 1924-1930 m. Valstybinės veterinarijos bakteriologijos laboratorijos Diagnostikos skyriaus vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptys – gyvulių anatomija, bakteriologija, epizootologija, zoohigiena ir galvijų maro gydymo metodai.

## Šaltiniai
Popiežius Aleksandras

Yra septyni **[[Popiežius|Popiežiai]]** vardu **Aleksandras**.
* Popiežius Aleksandras I (106–115);
* Popiežius Aleksandras II (1061–1073);
* Popiežius Aleksandras III (1159–1181);
* Popiežius Aleksandras IV (1254–1261);
* Popiežius Aleksandras VI (1492–1503);
* Popiežius Aleksandras VII (1655–1667);
* Popiežius Aleksandras VIII (1689–1691).
Taip pat yra Antipopiežius.
* Antipopiežius Aleksandras V (1409–1410).
Sikstas

Yra septyni **[[Popiežius|Popiežiai]]** vardu **Sikstas**.
* Popiežius Sikstas I, Šventasis, (115–125);
* Popiežius Sikstas II (257–258);
* Popiežius Sikstas III (432–440);
* Popiežius Sikstas IV (1471–1484);
* Popiežius Sikstas V (1585–1590).
Taip pat skaitykite:
* Siksto koplyčia;
* Siksto madona.
Gvinėja (reikšmės)

Žodis **Gvinėja** yra šių geografinių pavadinimų dalis:

* Afrikoje:
** Gvinėjos regionas – istorinis – geografinis regionas Afrikoje;
** Gvinėjos įlanka – įlanka, prie kurios šliejasi šis regionas;
** Gvinėja – Vakarų Afrikos valstybė, buvusi Prancūzų Gvinėja;
** Bisau Gvinėja – Vakarų Afrikos valstybė, buvusi Portugalų Gvinėja;
** Pusiaujo Gvinėja – Centrinės Afrikos valstybė, buvusi Ispanijos Gvinėja;
* Okeanijoje:
** Naujoji Gvinėja – sala;
** Papua Naujoji Gvinėja – Okeanijos valstybė;
** Vakarų Naujoji Gvinėja – Indonezijos regionas;
** Vakarų Papua - Indonezijos provincija.

Kitos žodžio **Gvinėja** reikšmės: 
* Afroamerikietiškoje religijoje:
** Gvinėja (vudu) – haitiečių vudu dvasių pasaulis.
Popiežius Klemensas

Yra keturiolika **[[Popiežius|popiežių]]**, vardu **Klemensas**:

* Popiežius Klemensas I, Šventasis, (88-98);
* Popiežius Klemensas II (1046–1047);
* Popiežius Klemensas III (1187–1191);
* Popiežius Klemensas IV (1265–1268);
* Popiežius Klemensas V (1305–1314);
* Popiežius Klemensas VI (1342–1352);
* Popiežius Klemensas VII (1523–1534);
* Popiežius Klemensas VIII (1592–1605);
* Popiežius Klemensas IX (1667–1669);
* Popiežius Klemensas X (1670–1676);
* Popiežius Klemensas XI (1700–1721);
* Popiežius Klemensas XII (1730–1740);
* Popiežius Klemensas XIII (1758–1769);
* Popiežius Klemensas XIV (1769–1774).

Taip pat yra du antipopiežiai:

* Antipopiežius Klemensas III (1080–1085);
* Antipopiežius Klemensas VII (1378–1394), pirmasis Avinjono popiežius.
Popiežius Pijus

Yra dvylika **[[Popiežius|Popiežių]]** vardu **Pijus**.
* Popiežius Pijus I (140–154);
* Popiežius Pijus II (1458–1464);
* Popiežius Pijus III (1503–1503);
* Popiežius Pijus IV (1559–1565);
* Popiežius Pijus V (1566–1572);
* Popiežius Pijus VI (1775–1799);
* Popiežius Pijus VII (1800–1823);
* Popiežius Pijus VIII (1829–1830);
* Popiežius Pijus IX (1846–1878);
* Popiežius Pijus X (1903–1914);
* Popiežius Pijus XI (1922–1939);
* Popiežius Pijus XII (1939–1958).
Taip pat yra Antipopiežius.
* Antipopiežius Pijus XIII (g. 1918)).
Eddie Adams

**Edis Adamsas** (; 1933 m. birželio 12 d. Niu Kensingtonas – 2004 m. rugsėjo 19 d. Niujorkas) – JAV fotografas, pasižymėjęs politikų ir žvaigždžių portretais, fotožurnalistu dirbęs trylikoje karų, už Vietnamo karo metu padarytą fotografiją apdovanotas Pulicerio premija.

## Biografija
Eddie Adams fotografija susidomėjo dar būdamas paaugliu. Šį pomėgį vystė dirbdamas mokyklos laikraščio ir vestuvių fotografu, darydamas portretus. Baigęs mokyklą jis trejus metus tarnavo JAV jūrų laivyne. Korėjos karo metu jo, kaip karo fotografo užduotis buvo nufotografuoti visą demilitarizuotą zoną iškart karui pasibaigus. Šį darbą jis atliko per mėnesį.

1962 metais jis įsidarbino naujienų agentūroje „Associated Press“. 1965 m. E. Adams ir jo draugas, fotografas iš naujienų agentūros „United Press International“ Dirck Halstead nusprendė dirbti fotožurnalistais Vietnamo kare.

1972 metais E. Adams paliko „Associated Press“, kurį laiką „Time“ žurnale dirbo laisvai samdomu fotografu, tačiau 1976 m. grįžo į naujienų agentūrą kaip pirmas ir vienintelis specialusis korespondentas.

1988 m. fotografas įkūrė „Barnstorm: The Eddie Adams Workshop“ – nemokamą intensyvų keturių dienų kursą siekiantiems tapti fotožurnalistais.

E. Adams mirė 2004 metų rugsėjo 19 d. nuo šoninės amiotrofinės sklerozės.

## Fotografija, apdovanota Pulicerio premija
Vietnamo karo metu dirbdamas „Associated Press“ E. Adams vienoje Saigono gatvių įamžino policijos vadą, generolą Nguyễn Ngọc Loan, vykdantį mirties bausmę Vietkongo kaliniui Nguyễn Văn Lém.

1969 metais už šią fotografiją E. Adams laimėjo Pulicerio premiją ir „World Press Photo“ apdovanojimą. Vėliau fotografas sielojosi dėl tokio jos išgarsėjimo.

„Time“ žurnale jis rašė:

Vėliau E. Adams asmeniškai atsiprašė generolo Nguyễn ir jo šeimos už neištaisomą žalą, padarytą Loan geram vardui. Po Nguyễn Ngọc Loan mirties E. Adams jį gyrė kaip kilnaus tikslo herojų.

Pats fotografas yra sakęs, jog mieliau būtų žinomas už 48 fotografijas, vaizduojančias pabėgėlius iš Vietnamo, sugebėjusius nuplaukti į Tailandą 9 metrų ilgio valtimi ir tailandiečių laivyno ištemptus atgal į jūrą. Šios fotografijos ir pranešimai padėjo įtikinti tuometinį JAV prezidentą Jimmy Carter suteikti prieglobstį beveik 200 000 nelegalių imigrantų iš Vietnamo. 1977 m. Užjūrio spaudos klubas E. Adams apdovanojo Robert Capa auksiniu medaliu už fotografijos esė „Valtis be šypsenų“ (*The Boat of No Smiles*), išspausdintą „Associated Press“.

## Apdovanojimai
Iš viso E. Adams buvo įteikta daugiau nei 500 apdovanojimų, tarp jų Pulicerio premija, George Polk apdovanojimas (1968, 1977 ir 1978 metais), World Press Photo, NPPA, Sigma Delta Chi, Užjūrio spaudos klubo ir daugybė kitų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Eddie Adams biografija
* Garsinė jo Pulicerio premija apdovanotos fotografijos autobiografija 
* Interviu PBS
* Eddie Adams nuotraukos
* Eddie Adams nekrologas
* Eddie Adams Workshop
Aluonos hidrografinis draustinis

**Aluonos hidrografinis draustinis** – valstybinis hidrografinis draustinis vidurio Lietuvoje, Kėdainių (Josvainių seniūnija) ir Kauno (Babtų seniūnija) rajonuose. Yra Aluonos (Nevėžio intakas) vidurupio ir žemupio slėnyje. Prasideda ~1 km į pietus nuo Skaistgirių, baigiasi likus mažiau nei 1 km iki upės žiočių. Taip pat apima Bajėnų miško pietinį pakraštį, Aluonos intako Kriaušupio žemupį. Draustinis įkurtas 1992 m. Jame saugomas gilaus slėnio su raiškiomis erozinėmis formomis vidutiniškai vingiuotas Aluonos žemupys ir vidurupis. Draustinis užima 180 ha plotą, iš kurio 72 ha yra Kėdainių rajone.

Draustinis lengvai pasiekiamas – jį kerta kelias 

## Nuorodos
* Kėdainių miškų urėdija