open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amerikinis omaras

**Amerikinis omaras** (*Homarus americanus*) – omarų rūšis, paplitusi Atlanto vandenyne, Šiaurės Amerikos pakrantėse nuo Labradoro iki Naujojo Džersio. Artimas europiniam omarui (*H. gammarus*). Amerikinis omaras vartojamas maistui, bet vertinamas mažiau, nei europinis.

## Išvaizda
Amerikinis omaras – stambiausias jūrinis vėžiagyvis. Dažniausiai užauga iki 20-61 cm ilgio ir 0,45-4,1 kg svorio, tačiau Gineso rekordų knygoje įregistruotas 1,07 m ilgio ir 20,1 kg svorio amerikinis omaras.
Žnyplės asimetriškos – viena didesnė (dažniausiai kairė), su kauburėliais ant vidinio krašto, ir yra skirta grobio traiškymui, kita mažesnė (dažniausiai dešinė), aštriais kraštais, skirta maisto smulkinimui.
Egzoskeletas mėlynai žalias arba žaliai rudas. Nuo panašaus europinio omaro skiriasi šiais požymiais:
* Amerikinis omaras ant rostrumo turi vieną ar kelis spyglius, o europinis neturi.
* Spygliukai ant amerikinio omaro žnyplių raudoni, o europinio – balti.
* Amerikinio omaro žnyplių apatinė pusė oranžinė arba raudona, o europinio – balta ar blyškiai rausva.

## Ekologija
Amerikiniai omarai gyvena šaltuose sekliuose vandenyse, kur gausu akmenų ar kitų vietų, kuriose galima pasislėpti nuo plėšrūnų. Dažniausiai paplitę 4-50 metrų gylyje, bet kartais aptinkami gylyje iki 480 m. Gyvena pavieniui, aktyvūs naktį. Maitinasi žuvimis, smulkesniais vėžiagyviais ir moliuskais.

## Gyvenimo ciklas

Patelės poruojasi po nėrimosi, dar nesukietėjus šarvui. Jos išskiria feromonus, kurie pritraukia patinus. Patinai meilinasi šokdami poravimosi šokį suglaustomis žnyplėmis. Po to patinas įveda spermatoforą į patelės sėklos priimtuvą. Patelė gali saugoti spermą iki 15 mėnesių. Dedant kiaušinius jie apvaisinami saugoma sperma. Kiaušiniai nešiojami ant pleopodų 10-11 mėnesių. Besivystantis embrionas keletą kartų išsineria dar kiaušinyje, ir išsirita metanauplijaus stadijos lerva. Metanauplijus būna 8,5 mm ilgio, skaidrus, didelėmis akimis, su ilgu spygliu ant galvos. Jis 3 kartus neriasi mažai keisdamasis, tik didėdamas. Šie nėrimaisi įvyksta per 10-20 dienų. Šį laikotarpį išgyvena tik maždaug 1 lerva iš 1000. Ketvirtą kartą išsinėrusi lerva būna panašesnė į suaugėlį, plaukioja pleopodų pagalba. Dar po kito nėrimosi jaunikliai iš planktoninio gyvenimo būdo pereina prie bentosinio (dugninio). 1 metų amžiaus omarai būna 25-38 mm ilgio. 6 metų omarai sveria apie 0,45 kg. Suaugę omarai neriasi kartą per kelerius metus.
Stirbiškės apylinkė (Rietavas)

**Stirbiškės apylinkė** (arba ***Stirbiškių apylinkė***) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.

## Istorija

Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skaborų apylinkės.

## Šaltiniai
Henrikas I

**Henrikas I** (1069 m. Selbyje – 1135 m. gruodžio 1 d. Lyons-la-Foret) – Anglijos karalius, Normandijos Kunigaikštis (1106–1135).

## Biografija

Vilhelmo I Užkariautojo jauniausias sūnus.
### Santuoka ir vaikai
Teisinėje santuokoje su **Matilda Škote** gimė viso du vaikai:
* **Matilda** (1101−1167), būsimoji Anglijos karalienė (1141), pirma santuoka (1114) ištekėjo už Šventosios Romos imperatoriaus Henriko V, antra santuoka (1128) ištekėjo už Anžu grafo Žofrua Plantageneto 
* **Vilhelmas** (1103−1120), žuvo prie Normandijos krantų sudužus laivui. 
Nuo antros santuokos su **Adeliza Luvene** Henrikas I vaikų neturėjo.

## Valdymas

Paveldėjo sostą medžioklėje žuvus broliui Vilhelmui II Rudajam, o kitam broliui Normandijos kunigaikščiui nespėjus grįžti iš I kryžiaus žygio. Valdymo pradžioje panaikino nenuolatinius mokesčius, Bažnyčios pajamų konfiskavimą, kitas sunkesnes pirmtako įvestas prievoles, vedė anglosaksų kilmės Škotijos princesę Matildą, atšaukė iš tremties Canterbury arkivyskupą Anzelmą – taip patraukė daugelį Anglijos gyventojų. Kunigaikštis Robertas atsisakė ketinimo kariauti su Henriku I (mainais gavo Henriko I žemes Normandijoje). 1106 Tinchebrai mūšyje sumušė kunigaikščio Roberto kariuomenę, vėliau numalšino Normandijos diduomenę. Valstybės viduje siekė išlaikyti karaliaus valdžiai paklusnią Bažnyčią. Sustiprino centrinę administraciją, jo paskelbtas įstatymų kodeksas (*Leges Henrici Primi*) įtvirtino daug normų, išlikusių iš anglosaksų teisės. Nesuteikė dukteriai sosto įpėdinei Matildai pakankamai pilių ir žemių, kad ji galėtų apginti palikimą (po Henriko I mirties kilo pilietinis karas tarp Matildos ir kito pretendento – Normandijos kunigaikščio Stepono).

## Nuorodos

## Šaltiniai

## Galerija
Jurgis VI

**Jurgis VI** (*George VI*, g. Albertas Frederikas Artūras Jurgis, 1896 m. gruodžio 14 d. – 1952 m. vasario 6 d.) – Vindzorų (iki 1917 m. Saksų-Koburgų ir Gotos) dinastijos Jungtinės Karalystės ir Tautų Sandraugos dominijų karalius, valdęs 1936–1952 m.

Karaliumi tapo vyresniajam broliui karaliui Eduardui VIII atsisakius sosto. Į istoriją įėjo kaip Jungtinės Karalystės kovos su nacistine Vokietija Antrajame pasauliniame kare simbolis.

Jurgio VI valdymo laikotarpiu Britanijos imperija iširo ir buvo performuota į Tautų Sandraugą. Jurgis VI buvo paskutinis Indijos imperatorius (iki 1947 m.) ir paskutinis Airijos (iki 1949 m.) karalius. Nuo 1949 m. balandžio 29 d. turėjo „Tautų Sandraugos vadovo“ () titulą.

## Iki sosto užėmimo

Princo Jurgio (nuo 1901 m. karalius Jurgis V) ir jo sutuoktinės karalienės Marijos antrasis sūnus. Turėjo keturis brolius: būsimąjį karalių Eduardą VIII (1894–1972), Glosterio grafą Henriką (1900–1974), Kento hercogą Jurgį (1902–1942), princą Joną (1905–1919) bei seserį Mariją (1897–1965), kuri ištekėjusi tapo Harvudo grafiene.

## Valdymas

Jurgis VI rėmė ministro pirmininko Nevilio Čemberleno vadinamąją A. Hitlerio „nuraminimo“ politiką, 1940 m. siekė, kad ministru pirmininku taptų Edvardas Halifaksas. Per Antrąjį pasaulinį karą Jurgis VI be išlygų rėmė Vinstoną Čerčilį.

## Šaltiniai

## Nuorodos
Hedda premija

**Hedda premija** () – Norvegijos teatro prizas, įsteigtas 1998 m. ir skiriamas už nuopelnus režisūroje, vaidyboje, scenografijoje ir kt.

Pavadinimas kilęs nuo norvegų scenaristo, režisieriaus ir poeto Henrik Ibsen veikalo „Hedda Gabler“ pavadinimo.

## Lietuvoje
Hedda premija 2006 m. apdovanota dailininkė, scenografė Jūratė Paulėkaitė (1962–2011) už scenografiją spektakliui „Kelionė į Damaską“.

## Nuorodos
* Oficiali svetainė (norvegų k.)
Kabaigvanas

**Kabaigvanas** () – miestas vidurio Kuboje, į pietryčius nuo Santa Klaros, Sankti Spirituso provincijoje. Pro miestą eina Centrinis Kubos plentas. Maisto (cukraus, tabako), tekstilės pramonė. Prekiaujama apylinkėse užaugintu tabaku, cukrumi, vaisiais, galvijų mėsa. Kabaigvanas žinomas dėl savo cigarų prekės ženklo.

## Istorija

Kabaigvanas įkurtas 1894 m., savivaldą gavo 1926 m.

## Šaltiniai
Jonas Misiūnas

**Jonas [[Misiūnas]]**:

* Jonas Misiūnas (1911) (Žalias Velnias) – Lietuvos partizanas;
* Jonas Misiūnas (1933) – teisininkas, politinis veikėjas.
Kaibarjenas

**Kaibarjenas** () – miestas vidurio Kuboje, šiaurinėje pakrantėje (prie Buena Vistos įlankos), į rytus nuo Santa Klaros. Miestui taip pat priklauso Konuko salelė, su pagrindine miesto dalimi sujungta akmeniniu grindiniu. Yra žvejybinis ir prekybinis uostas, per jį eksportuojamas cukrus, vaisiai, tabakas. Maisto (cukraus, žuvies konservų), tabako (papirosų), medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginamos cukranendrės, tabakas, vaismedžiai, prekiaujama žemės ūkio produkcija. Turizmas (išvykos į Chardines del Rėjaus salyną).

## Istorija

Kaibarjenas įkurtas 1832 m., savivaldą gavo 1879 m.

## Šaltiniai
Sabanos-Kamagvėjaus salynas

**Sabanos-Kamagvėjaus salynas** () – salynas Atlanto vandenyne, prie šiaurinių Kubos krantų. Priklauso Kamagvėjaus bei Sjego de Avilos provincijoms. Driekiasi 475 km, nuo Hikakoso pusiasalio iki Nuevitaso įlankos. Iš viso salyną sudaro 2517 salų ir salelių.

Didžiausios salos: Romano sala, Sabinalis, Guachaba ir Koko sala; jas supa daugybė mažų salų ir koralinių rifų. Vakarinė Sabanos-Kamagvėjaus salyno dalis vadinama Chardines del Rėjaus („Karaliaus sodų“) salomis. Auginamos cukranendrės, ryžiai, tabakas. Yra keletas kurortų.

## Šaltiniai
Eryma mandelslohi

**Eryma mandelslohi** – išnykęs dešimtkojis vėžiagyvis, gyvenęs Europos teritorijoje Juros periodu. Gentyje – 44 rūšys. Šiame šaltinyje aprašyta Prancūzijoje esanti La Voulte-sur-Rhône (lagerstätte) radimvietė, kur tarp 388 rastų nariuotakojų tokius rado septynis (dar rado devynis panašius *Eryma comonti*).

## Šaltiniai
Kardenasas (Kuba)

**Kardenasas** () – miestas Kuboje, Matansaso provincijoje, šiaurinėje pakrantėje (prie Kardenaso įlankos, nuo Floridos sąsiaurio atskirtos Hikakoso pusiasaliu), 175 km į rytus nuo Havanos. Yra svarbus jūrų uostas, per kurį eksportuojamas cukrus, sizalis, taip pat vykdoma pramoninė žvejyba. Maisto (cukraus, alaus, tabako, žuvies), popieriaus, statybinių medžiagų gamybos, laivų remonto bei katerių gamybos pramonė. Turizmas. Veikia muziejus, yra Kolumbo aikštė su paminklu atradėjui.

## Istorija

Kardenasas įkurtas 1828 m. XX a. pr. tai buvo vienas pagrindinių cukraus eksporto centrų Kuboje.

## Šaltiniai
Józef Cyrankiewicz

**Juzefas Adomas Zygmuntas Cirankevičius** (, 1911 m. balandžio 23 d. Tarnuve – 1989 m. sausio 20 d. Varšuvoje) – Lenkijos politinis ir valstybės veikėjas, dukart buvęs LLR ministru pirmininku.

## Biografija
Baigęs Jogailos universitetą dirbo žurnalistu. 1935–1939 m. vadovavo Lenkijos socialistų partijos (LSP) Krokuvos apskrities komitetui. Karo metais veikė antinaciniame pogrindyje. 1941 m. areštuotas, kalėjo Osvencimo ir Mauthauzeno koncentracijos stovyklose.

1945 m. išlaisvintas, 1946–1948 m. buvo LSP Generaliniu sekretoriumi. Susikūrus Lenkijos jungtinei darbininkų partijai 1948–1972 m. buvo jos Politinio biuro narys, laikytas antru pagal įtaką žmogumi šalyje, ypač konservatyviu stalinistu.

1947–1952 m. bei 1954–1970 m. vadovavo Lenkijos vyriausybei (1952 m. priėmus naują šalies Konstituciją, Ministro pirmininko pareigos laikytos svarbiausiomis, juo tapo buvęs prezidentas Boleslavas Bierutas, o J.Cirankevičius iki 1954 m. dirbo vicepremjeru).

1968 m. krizės metu aktyviai palaikė V.Gomulkos organizuotą antisemitinę kampaniją bei Lenkijos kariuomenės dalyvavimą Prahos pavasario nuslopinime.

1970–1972 m. buvo LLR Valstybės tarybos pirmininkas (nominalus šalies vadovas, Valstybės taryba atliko kolektyvinio prezidento funkcijas). Po V.Gomulkos žlugimo buvo priverstas palikti šias pareigas ir paskirtas vadovavauti Lenkijos taikos šalininkų komitetui.

## Papildoma informacija
* J.Cirankevičius ilgiausiai (21 metus) Lenkijos istorijoje užėmė ministro pirmininko pareigas

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Remedy Lane

**Remedy Lane** – ketvirtasis Švedijos progresyviojo metalo muzikos grupės Pain of Salvation studijinis albumas.

## Dainų sąrašas
# "Of Two Beginnings" – 02:24
# "Ending Theme" – 04:59
# "Fandango" – 05:51
# "A Trace of Blood" – 08:17
# "This Heart of Mine (I Pledge)" – 04:01
# "Undertow" – 04:47
# "Rope Ends" – 07:02
# "Chain Sling" – 03:58
# "Dryad of the Woods" – 04:56
# "Remedy Lane" – 02:15
# "Waking Every God" – 05:19
# "Second Love" – 04:21
# "Beyond the Pale" – 09:56

## Grupė
* Daniel Gildenlöw – vokalas, gitara
* Fredrik Hermansson – klavišiniai
* Johan Hallgren – elektrinė gitara
* Johan Langell – mušamieji
* Kristoffer Gildenlöw – bosinė gitara
Kardenasas

**Kardenasas** () gali reikšti šiuos objektus:

* Kardenasas – miestas Kuboje;
* Kardenasas – miestas Meksikoje, San Luis Potosi valstijoje;
* Kardenasas – miestas Meksikoje, Tabasko valstijoje;
* Lasaro Kardenasas – miestas Meksikoje, Mičoakane;
* Kardenasas – miestelis Nikaragvoje.
Bienhoa

**Bienhoa** () – miestas Vietnamo pietuose, kairiajame Dongnajaus upės krante, 30 km į šiaurės rytus nuo Hošimino, įeina į šio miesto aglomeraciją. Dongnajaus provincijos centras. Yra oro uostas. Pro miestą eina pagrindinis Vietnamo plentas (1A). Elektrotechnikos, popieriaus, stiklo, chemijos (kaustinės sodos, gumos), mašinų gamybos (žemės ūkio įrengimų), statybinių medžiagų (cemento, plytų, čerpių), maisto (cukraus, ryžių valymo) pramonė. Netoli miesto skaldomas granitas.

## Istorija

Miestas išaugo Saigonui būnant Pietų Vietnamo sostine. 1965–1973 m. Bienhoa mieste veikė JAV karinė oro bazė.

## Šaltiniai
Kasempos apskritis

**Kasempos apskritis** – viena iš Zambijos Šiaurės vakarų provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras – Kasempa. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 44 002 žmones.

## Išnašos
Isokos apskritis

**Isokos apskritis** – viena iš Zambijos Šiaurės provincijos apskričių. Administracinis centras – Isoka. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 99 319.

## Išnašos
Nakondės apskritis

**Nakondės apskritis** – viena iš Zambijos Šiaurės provincijoje esančių apskričių. Administracinis centras Nakondė. 2000 m. apskrities gyventojų skaičius siekė 75 135 žmones.

## Išnašos
Už liaudies teises

**Už liaudies teises** – komunistinis laikraštis, 1939 m. gruodžio mėn. – 1940 m. kovo mėn. Kaune.

## Istorija

Spausdino „Progreso“ spaustuvė. Išėjo 3 numeriai. Tiražas – 5000 egz.

Redaktorė Michalina Meškauskienė.

## Šaltiniai
Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos notarų rūmai

**Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos notarų rūmai** () - notarų rūmai, vienijantys notarus Vokietijoje, Meklenburgo-Pomeranijos žemėje. Joje yra 66 notarų vietos (2011 m.). Dirba 64 notarai ir 2 notariniai administratoriai (*Notariatsverwalter*). 

Adresas: Alexandrinenstraße 26, 19055 Šverinas.

## Valdyba

*Pirmininkas: Dr. Bernhard Pelke, Rostokas
*Vicepirmininkas: Dr. Moritz von Campe, Gadebušas
*Valdybos nariai: notarė Ilse-Marie Kunze (Grimmen), notaras Dr. Guido Harder (Stralsund) ir notarė Petra Berger (Demmin)
*Garbės pirmininkai: notarė Hannelore Gamm (Rostock) ir notarė Regina Niemann, Schwerin.

## Administracija
* Direktorė Susann Winkelmann

## Nuorodos
* Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos notarų rūmai
Badeno-Viurtembergo notarų rūmai

**Badeno-Viurtembergo notarų rūmai** () – notarų rūmai, vienijantys notarus Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje. Joje yra 66 notarų vietos (2011 m.). Dirba 181 notaras. Iš jų 45 yta „tik“ notarai, 75 - advokatai notarai (). 61 notaras yra federalinės žemės valstybės tarnautojas.

Adresas: Königstraße 21, 70173, Štutgartas (Vokietija).

## Valdyba
*Pirmininkas: Notaras Josef Dlapal, Štutgartas
*Vicepirmininkas: advokatas notaras Dr. Rolf Gaupp, Heilbronas
*Valdybos nariai: 
**Notaras Reiner Hammel, Ulmas 
**advokatas notaras Dr. Wolfgang Heeb, Štutgartas
**Notaras Felix Kuhn, Štutgartas
**advokatas notaras Dr. Jürgen Schmid, Štutgartas
**Notaras Peter Wandel, Eslingenas.

## Administracija
* Direktorė: Viurtembergo notarasesorė  Kathrin Wahl.

## Nuorodos
* Badeno-Viurtemburgo notarų rūmai
Viesai

:: *Apie kaimus žr. [[Viesos]].*

**Viesai** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 8 km į vakarus nuo Trakų. Telkšo sudėtingos sandaros, netaisyklingame ledyninės kilmės duburyje. Ilgis iš vakarų į rytus – 1,17 km, plotis – iki 0,67 km. Altitudė 149,9 m. Krantai daugiausia žemi, tik pietinis ir rytinis – aukštesni. Kranto linija labai vingiuota, iš vakarų yra giliai įsiterpęs pusiasalis. Vakarinė pakrantė apaugusi krūmynais ir medžiais, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai, pievos. Dugnas duobėtas, padengtas sapropelingu moliu bei gėlavandene klintimi (įlankose). Į Viesus suteka 2 upeliai, vakaruose išteka upelis į Ilgio ežerą (Strėvos intako Margio baseinas).

Prie Viesų įsikūrę Salkininkų, Meiluškių, Padvarionių ir Padumblės kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

## Šaltiniai
BLS

**BLS**:

*Baltic Legal Solutions, advokatų kontorų tinklas Baltijos šalyse
*Bucerius Law School, Bucerijaus teisės mokykla
*Cadillac BLS,  kompaktinės klasės automobilis, kurį gamina Cadillac
Kamfa

**Kamfa** () – miestas šiaurės Vietname, Kvangninio provincijoje, Bakbo įlankos pakrantėje, ~70 km į šiaurės rytus nuo Haifongo. Yra svarbus jūrų uostas, per kurį išvežamos akmens anglys (daugiausia į Japoniją). Kamfos apylinkėse kasamos akmens anglys bei antracitas, vykdomas šių iškasenų briketavimas.

## Sportas
* Than Quảng Ninh FC futbolo klubas;
* „Cẩm Phả“ stadionas.

## Šaltiniai
Ceiloninis cinamonas

**Ceiloninis cinamonas** (*Cinnamomum verum*) – lauramedinių (*Lauraceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Šri Lankoje (buv. Ceilonas). Tai viena pagrindinių rūšių, iš kurios gaunamas prieskonis cinamonas.

Tai 10-15 m visažalis medis, kurio žievė – vertingas prieskonis. Plona žievė yra lupama nuo jaunų medžio šakelių. Džiovinant ji susisuka, o vėliau pjaustoma. Šios rūšies cinamono produkcija dažnai vadinama tikruoju cinamonu. 2018 m. duomenimis, Šri Lanka pagal pagaminamą cinamono produkciją, pasaulyje yra ketvirtoje pozicijoje. 


Vaizdas:കറുകമരം.jpg|Ceiloninio cinamono medis
Vaizdas:Cinnamomum_verum_002.JPG|Ceiloninio cinamono lapai
Vaizdas:Cinnamomum zeylanicum (Köhler).jpg|Požymiai
Vaizdas:Cinnamomum_verum1.jpg|lapai ir žiedai
Vaizdas:Cinnamomum_verum_spices.jpg|Cinamono lazdelės, milteliai ir džiovinti žiedai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* theplantlist.org / ''Cinnamomum verum'' J.Presl
Penkiažiočiai

**Penkiažiočiai** (*Pentastomida*) – grupė parazitinių, kirmėliškos išvaizdos bestuburių.

## Išvaizda
Kūnas kirmėliškas, išoriškai žieduotas, tačiau be matomos segmentacijos (kituose šaltiniuose aprašomas kaip segmentuotas su nervų sistemos ganglijumi kiekviename segmente). Suaugusių individų ilgis siekia nuo 1 iki 14 cm. Galva turi keturias durtuvais virtusias galūnes, skirtas prisikabinti prie aukos. Galvoje taip pat yra panašiai atrodanti burna (iš čia „penkiažiočiai“). Neturi facetinių akių, antenų, šalinimo sistemos. 

## Vystymasis
Gyvena paukščių, roplių ir žinduolių kvėpavimo takuose. Kai kurios rūšys geba parazituoti ir žmogų. Smulkūs kiaušinėliai, kurių viduje būna jau išsivysčiusios lervutės, į išorę patenka per parazituojamo organizmo virškinimo sistemą. Tokius kiaušinėlius su maistu suėda tarpinis šeimininkas, paprastai žuvis ar smulkus žinduolis. Tuomet lerva išsirita iš kiaušinėlio ir prikimba prie naujojo šeimininko žarnyno sienelės, kur suformuoja cistas. Tarpiniame šeimininke lerva gyvena, kol, keletą kartų išsinėrusi, pasiekia suaugėlio stadiją. Kai šis tarpinis šeimininkas būna suvalgytas didesnio gyvūno (būsimojo pagrindinio šeimininko), tuomet parazitas per stemplę pasiekia naujojo šeimininko kvėpavimo takus ir tęsia vystymosi ciklą.

## Klasifikacija
Penkiažiočių klasifikacija kelia daugybę mokslinių ginčų ir dar nėra galutinai nusistovėjusi. Dėl savo panašumo į kirmėles, seniau penkiažiočiai buvo priskiriami prie žieduotųjų kirmėlių. Vėlesni tyrimai atskleidė jų panašumą su nariuotakojais. Kai kurie autoriai teigė, kad penkiažiočiai yra tarpinė grupė tarp žieduotųjų kirmėlių ir nariuotakojų, kiti norėjo išskirti juos į savarankišką tipą.

Kai kurie autoriai, penkiažiočius, kaip klasę, priskiria lėtūnų (*Tardigrada*) tipui.

1972 m. K. G. Wingstrand atlikti spermos struktūros tyrimai atskleidė didelį penkiažiočių panašumą su žuvų utelėm (*Branchiura*) – parazitiniais vėžiagyviais žandakojais (*Maxillopoda*). Vėliau atlikti tyrimai taip pat patvirtino penkiažiočių ir žandakojų ryšį. Remiantis pastaraisiais tyrimais, šiuo metu penkiažiočiai išskiriami kaip žandakojų poklasis.

Tačiau penkiažiočių kaip vėžiagyvių teorijos kritikai pabrėžia penkiažiočių lervų skirtumus nuo vėžiagyvių ar net visų nariuotakojų. Taip pat neseniai atlikti filogenetiniai tyrimai parodė, jog penkiažiočiai labiau giminingi ne nariuotakojams, o nematodams ir panašiom kirmėlėm.

## Šaltiniai
Eitvydas Bajarūnas

**Eitvydas Bajarūnas** (g. 1963 m. kovo 23 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas.

## Biografija
1981–1986 m. studijavo taikomąją matematiką Vilniaus universiteto Matematikos fakultete, 1986–1991 m. – Lietuvos mokslų akademijos Matematikos ir informatikos instituto aspirantūroje. Londono Karališkajame koledže 2001 m. apsigynė tarptautinių santykių magistro laipsnį. Stažavosi Centrinės Europos universitete Prahoje. Karališkajame gynybos studijų koledže Dž. Britanijoje.

Žmona Rita, turi du sūnus – Kristupą Vilių (g.1997) ir Luką Karolį(g.1998).

1991–1994 m. buvo Krašto apsaugos ministerijos Tarptautinių ryšių skyriaus vedėjas, 1994–1995 m. – URM Daugiašalių santykių skyriaus vedėjas.

1996–1999 m. dirbo patarėju Lietuvos misijoje prie NATO. 1999–2000 m. E.Bajarūnas vadovavo URM Užsienio politikos planavimo skyriui, vėliau – Pirmajam dvišalių santykių departamentui.

2003–2004 m. buvo Prezidento R.Pakso patarėju diplomatiniais klausimais. Prezidentinio skandalo metu atsistatydino ir paskirtas URM Europos šalių departamento direktoriumi.

2005–2008 m. buvo LR Generalinis konsulas Sankt Peterburge, 2009–2011 m. – URM ambasadorius ypatingiems pavedimams, Politikos direktorius.

2011 m. spalio mėn. – 2016 m. liepos mėn. - Lietuvos ambasadorius Švedijoje. Nuo 2020 m. - Lietuvos ambasadorius Rusijos Federacijoje, tačiau 2022 m. gegužės viduryje buvo paskelbta, kad E. Bajarūnas birželio 1 d. bus atšauktas iš šių pareigų.

2022 m. rugsėjo 12 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje. 2023 m. spalį pasirodė informacija dėl ambasados darbotojų patiriamo mobingo, o 2024 m. balandžio 14 d. LR Vyriausybė pritarė siūlymui jį atšaukti iš pareigų. Vėliau E. Bajarūnas buvo paskirtas URM Strateginio valdymo ir analizės patarėju. 

E.Bajarūnas 2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi, KAM medaliu „Už nuopelnus išvedant Rusijos armiją“, taip pat Estijos ir Portugalijos valstybiniais apdovanojimais.

## Nuorodos
* Lietuvos ambasados Švedijoje tinklalapis 

## Šaltiniai

|-

|-
Tūringasis saldiklis

**Tūringasis saldiklis** () – mažo saldumo, maždaug atitinkančios sacharozės saldumą, saldiklis, naudojamas maistui saldinti ir keisti jo faktūrą bei tūrį. 

Saldžiuosiuose maisto produktuose ir patiekaluose sacharozė ne tik saldina, bet ir keičia struktūrą, padidina gaminio tūrį. Naudojant cukraus pakaitalus stipriuosius saldiklius becukriuose gaminiuose dažnai pristinga šio cukraus poveikio, gaminys vartotojams neretai tampa nepatrauklus. Cukrus keičiamas tūringaisiais saldikliais.

Tūringieji saldikliai naudojami tiek kaip saldikliai, tiek kaip konservantai, tiek kaip tūrį didinančios medžiagos. Organizme jie įtraukiami į medžiagų ir energijos apykaitą, iš jų organizmas išgauna energiją. Šie saldiklių saldis svyruoja nuo 0,3 iki 2,0 (sacharozės saldumo lygių). Jie į daugelį maisto produktų dedami be apribojimų – tiek, kiek jų reikia. Cukrų keičiant kitais tūringaisiais saldikliais svarbu, kad tai kuo mažiau keistų technologines operacijas. Tūringieji saldikliai naudojami konditerijos gaminiuose, šokolado gaminiuose, saldainiuose, drebučiuose, džemuose ir kt. 

Tūringieji saldikliai:
* gliukozė, fruktozė, maltozė,
* hidrolizuoti krakmolo produktai,
* alkoholiniai angliavandeniai – izomaltas, ksilitas, laktitas, manitas, maltitas, maltito sirupas, sorbitas
Maršrutinis taksi

**Maršrutinis taksi** – privačiai įmonei priklausanti keleivių pervežimo priemonė (taksi), gabenanti keleivius nustatytais maršrutais. Keleivių pervežimui naudojami specialiai tam pritaikyti keleiviniai mikroautobusai. Tokios transporto priemonės populiarios Bulgarijoje, buvusiose TSRS valstybėse, tame tarpe daugumoje didesnių Lietuvos miestų. Dažniausiai maršrutiniai taksi naudojami miestuose, kur paprastai kursuoja tais pačiais maršrutais, kaip ir autobusai ar troleibusai (dalyje miestų maršrutinio taksi numeris sutampa su tuo maršrutu kursuojančio autobuso numeriu). Nors maršrutinio taksi bilieto kaina paprastai didesnė, nei autobuso ar troleibuso, tačiau šios transporto priemonės keleivių vertinamos dėl didesnio greičio, lankstesnio grafiko, galimybės sustoti netik autobusų stotelėse. Kartais maršrutiniai taksi vyksta ir užmiesčio maršrutais.

Maršrutiniai taksi išpopuliarėjo dar TSRS laikais, kuomet buvo naudojami ne tik miestuose, bet ir tolimiems reisams (pvz., Maskva-Jalta). Praktiškai visi to meto maršrutiniai taksi buvo mikroautobusai RAF-2203 „Latvija“. Po TSRS žlugimo susikūrus laisvajai rinkai bei atsiradus galimybei steigti individualias įmones, maršrutinių taksi skaičius smarkiai išaugo, kadangi buvo didelis poreikis mobilesniam transportui. Maršrutiniams taksi pradėti naudoti iš Vakarų Europos atgabenti padėvėti mikroautobusai, ypač Mercedes-Benz TN. Rusijoje taip pat naudoti vietinės gamybos „GAZelle“. Maršrutiniai taksi dažnai susilaukia kritikos iš miestų valdžios dėl pavojingo vairavimo, eismo taisyklių pažeidimų, autobusų linijos užėmimo, neskaidrios mokesčių politikos, tuo pačiu, maršrutiniai taksi sumažina miesto viešojo transporto pajamas.

Maršrutiniai taksi būna ne tik privatieji – dalis autobusų parkų taip pat naudoja mikroautobusus užmiesčio ar tarpmiestiniams maršrutams, kuriuose pervežama nedaug keleivių.
Inreal

**Inreal grupė** – įmonių grupė Lietuvoje, teikianti nekilnojamojo turto bei geodezijos paslaugų spektrą. AB „Invalda privatus kapitalas“ valdomą „Inreal“ grupę sudaro UAB „Inreal valdymas“, UAB „Inreal“ ir UAB „Inreal GEO“. 2016 m. „Inreal“ grupės apyvarta siekė 10,5 mln. eurų.

## Veikla
Inreal grupės įmonės teikia tokias nekilnojamojo turto paslaugas:
* Nekilnojamojo turto valdymas
* Nekilnojamojo turto vystymas
* Tarpininkavimas perkant, parduodant ir nuomojant (butus, namus, komercines patalpas bei žemės sklypus)
* Turto ir verslo vertinimas
* Konsultavimas nekilnojamojo turto investicijų ir kitais nekilnojamojo turto klausimais
* Nekilnojamojo turto rinkos analizė ir galimybių studijos
* Kadastriniai matavimai bei kitos geodezijos ir žemėtvarkos paslaugos

## Šaltiniai
Kamranis

**Kamranis** () – miestas pietiniame Vietname, Kanhoa provincijoje, Kamranio pusiasalyje, prie Pietų Kinijos jūros (Kamranio įlankos). Yra jūrų ir oro uostai. Verčiamasi žvejyba, koralų ir kriauklių rinkimu, metalo apdirbimu, laivų remontu, maisto pramone. Kamranio apylinkės pasižymi plačiais smėlėtais paplūdimiais, ir yra lankomos poilsiautojų.

## Istorija

Vietnamo karo metu, nuo 1965 m. iki 1973 m. Kamranyje veikė JAV oro ir jūrų pajėgų kariniai uostai; 1973–1975 m. uostą perėmė TSRS laivynas. Nuo 1991 m. Kamranyje įsikūrusi Vietnamo karinio laivyno bazė.

## Šaltiniai
Kantas

**Kantas** gali reikšti:

* Kantas – miestas Kirgizijoje;
* Kantas – miestas Vietname;
* Imanuelis Kantas (; 1724–1804) – vokiečių filosofas;
* Kelnių kantas – lygintuvu daroma kelnių briauna.
Ričardas Degutis

**Ričardas Degutis** (g. 1966 m. gegužės 20 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Gruzijoje bei Latvijoje.

## Biografija
1984 m. baigė Vilniaus S.Nėries vidurinę mokyklą. 1984–1991 m. studijavo VU Istorijos fakultete. Stažavosi Lydso (D.Britanija) universiteto Tarptautinių studijų institute, Dž. Maršalo Europos saugumo studijų centro Strateginių mokslų ir gynybos ekonomikos koledže.

Darbą Užsienio reikalų ministerijoje pradėjo 1991 m., buvo NVS šalių skyriaus specialistas, I sekretorius. 1992–1996 m. buvo Lietuvos ambasados Maskvoje pirmasis sekretorius, vėliau – patarėjas politikos klausimais.

1996–1998 m. buvo URM Politikos departamento NVS šalių skyriaus vedėjas. 1998–2002 m. dirbo Lietuvos ambasados Londone patarėju, ministru patarėju politikos klausimais.

2002–2003 m. vadovavo URM Antrajam dvišalių santykių departamentui, o 2003–2005 m. – Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamentui.

2005–2008 m. R. Degutis buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Gruzijoje, 2008–2009 m. – URM Regioninio bendradarbiavimo departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, 2009 m. – Rytų kaimynystės politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams.

2009–2011 m. dirbo Lietuvos Generaliniu konsulu Sankt Peterburge. 2011 m. rugsėjo mėn. – 2016 m. liepos mėn. - Lietuvos ambasadorius Latvijoje.

2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi, 2008 m. – Gruzijos „Garbės“ ordinu.

R.Degučiui 2006 m. buvo suteiktas nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadorius rangas.

Žmona – Eglė (g.1969), psichologė. Vaikai – Jonas Karolis (g. 1996 m.) ir Gabrielė (g.2002 m.).

## Nuorodos
* Tūkstantmečio žmonės. Ričardas Degutis
* Lietuvos ambasados Latvijoje tinklalapis 

## Šaltiniai

|-

|-

|-
Kanto (Vietnamas)

**Kanto** () – provincijos lygio miestas Vietnamo pietuose, didžiausias miestas Mekongo deltoje. Įsikūręs 170 km į pietvakarius nuo Hošimino, prie Mekongo pietinės atšakos Hau. Yra upių uostas ir oro uostas, pro miestą eina pagrindinis Vietnamo plentas (1A). Per Hau upę 2010 m. nutiestas ilgiausias Pietryčių Azijoje vantinis tiltas (2,75 km).

Maisto (ryžių valymo, aliejaus), chemijos (mineralinių trąšų, plastiko), cemento pramonė. Amatai. Prekyba ryžiais, kokosais, vaisiais. Kanto apylinkės yra svarbiausia ryžių auginimo sritis Vietname. Mieste veikia 1967 m. įkurtas universitetas, agrotechnikos institutas.

## Istorija
2025 m. administracinės reformos metu į Kanto miestą integruotos Hauziango ir Sokčango provincijos, dėl ko Kanto provincinio lygio miestas išaugo iki 6361 km2, o gyventojų skaičius - iki 4199824. 

## Administracinis suskirstymas
Iki 2025 m. Kanto sudarė 5 miesto rajonai (*Quận*) ir 4 kaimiškieji rajonai (*Huyện*). Po 2025 m. administracinės reformos provincijos lygio miestą sudaro:
* 31 seniūnija (*phường*). Viso miesto-provincijos administraciniu centru laikoma Ninkieu seniūnija (*Ninh Kiều*);
* 72 komunos (*xã*).

## Sportas
* XSKT Cần Thơ FC futbolo klubas;
* „Cần Thơ“ stadionas.

## Galerija

Image:CanThoFloatingMarket.jpg|Turgus ant vandens
Image:CanThoBridge.jpg|Naujasis Kanto tiltas
Image:Museum of People's Armed Forces, Mekong delta.jpg|Armijos muziejus
Image:Munirensay Temple Gate Can Tho.JPG|Kanto pagodos vartai


## Šaltiniai
Kaobangas

**Kaobangas** () – miestas Vietnamo šiaurėje, 25 km į pietus nuo Kinijos sienos, Bangiango upės pakrantėje. Provincijos centras. Miesto apylinkėse kasama cinko, volframo rūda, rusvosios anglys. Vyksta rūdos sodrinimas, liejamas cinkas, audžiami kilimai.

## Istorija

1947–1949 m. ties Kaobangu Vietminio pajėgos nugalėjo prancūzus.

## Šaltiniai
Vytautas Pinkus

**Vytautas Pinkus** (g. 1966 m. gruodžio 11 d.) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Danijoje (2011–2016), Vengrijoje (2019–).

## Biografija
1991 m. baigęs Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijos  Informacinio-techninio aptarnavimo skyriuje. 1995–1999 m. buvo patarėjas Lietuvos ambasadoje Belgijoje bei nuolatinėje atstovybėje prie Europos Sąjungos. 1999–2002 m. dirbo URM Administracinio departamento direktoriaus pavaduotoju, direktoriumi. 2002–2003 m. vadovavo Informacinių technologijų departamentui.

2003–2007 m. dirbo Lietuvos ambasados Rusijoje įgaliotuoju ministru, diplomatinės atstovybės vadovo pavaduotoju. 2007–2011 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Konsulinio departamento direktorius.

2011 m. rugsėjo 26 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė V.Pinkų paskyrė Lietuvos ambasadoriumi Danijoje. Jam suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. Šiose pareigose dirbo iki 2016 m. liepos 18 d.

Šiuo metu V. Pinkus vadovauja URM Užsienio lietuvių departamentui.

## Šaltiniai

|-

|-
Kriukų herbas

**Kriukų herbas** – pagrindinis Kriukų miestelio ir Kriukų seniūnijos (Joniškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Raudoname skydo lauke auksinis kryžius saulutė.

## Simbolika

Kryžius saulutė – kalvystės simbolis, siejamas su Kriukais, kurių apylinkės nuo seno garsėjo kalvystės tradicijomis.

## Istorija

Kriukų herbas patvirtintas LR Prezidento 2005 m. liepos 13 d. dekretu Nr. 380. Kriukų herbą ir vėliavą sukūrė dailininkas Juozas Galkus.

## Šaltiniai
Á

**Á**, **á** (a su akūtu) – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš raidės *[[a]]* ir viršuje pridėto akūto. Vartojama čekų, farerų, vengrų, islandų, slovakų ir samių kalbose.

Taip pat naudojama olandų, galisų, airių, oksitanų, portugalų, ispanų, lakotų, navahų ir vietnamiečių kalbose.

Ispanų ir portugalų kalbose ši raidė žymi netradiciškai (t. y., ne priešpaskutiniame skiemenyje) kirčiuotą raidę *a*.

## Tarimas
Raidės *á* tarimas įvairiose kalbose:
* Farerų –  arba 
* Vengrų – 
* Islandų – 
* Slovakų – 
* Čekų – 

## Kodai
Ikos akmenys

**Ikos akmenys** – vandens erozijos nugludintų akmenų kolekcija su įvairiais neaiškios kilmės piešiniais. Žinoma ~50 tūkst. Ikos akmenų egzempliorių.

Ši akmenų kolekcija esą buvo surinkta Peru miesto Ikos apylinkėse, kurios muziejuje dabar dauguma šių akmenų ir saugoma. Akmenys labai skirtingų matmenų – nuo sveriančių 15-20 g, iki pustonio; būdingiausi maždaug arbūzo apimties akmenys. Dauguma akmenų juodi, bet yra pilkų, rausvų, rudų ir kt. Šie Ikos akmenys neretai pristatomi kaip ikikolumbinių Andų kultūrų dirbiniai, tačiau, nors ir nėra galimybės nustatyti šių akmenų amžių, jie laikomi klastotėmis. Tiesa, gali būti, kad dalis Ikos akmenų iš tiesų yra senovės Peru gyventojų darbas, tačiau vėliau pasinaudojus jų stiliumi sukurtos klastotės.

Abejones Ikos akmenų autentiškumu visų pirma kelia juose pavaizduoti nerealūs, anachronistiniai piešiniai – dinozaurai, pasaulio žemėlapiai (su „dingusiais žemynais“), skraidantys objektai, teleskopai, sudėtingos operacijos ir kt.

Apie Ikos akmenis žinoma nuo XX a. vidurio, kuomet jie pasirodė juodojoje archeologinių radinių rinkoje Peru. Juos pardavinėjo profesionalūs kapų plėšikai *huaqueros*. Tačiau visuomenei jie tapo žinomi medicinos profesoriaus, Limos medicinos universiteto dekano Chavjero Kabreros (*Javier Cabrera*) dėka. Kabreros teigimu, jis pirmąjį akmenį gavęs 1966 metais, savo 45-ojo gimtadienio proga. Jį sudominusi ant akmens pavaizduota iškastinė žuvis. Vėliau Kabrera nusipirkęs dar vieną tokį akmenį iš kolekcionierių brolių Soldžių, kurie esą radę akmenis vienoje senovinėje kapavietėje. Per visą savo gyvenimą Kabrera ėmė rinkti tokius akmenis ir 1996 m. Ikoje atidarė jų muziejų. Į Ikos akmenų istoriją įsivėlė vietinis Peru ūkininkas Bazilijus Uščuja (*Basilio Uschuya*), iš kurio Kabrera gavęs pirmąjį akmenį. Vėliau Uščuja buvo sulaikytas už akmenų pardavinėjimą turistams ir prisipažino, kad jis akmenis padirbęs. 1977 m. BBC dokumentiniame filme Pathway to the Gods parodyta, kaip Uščuja su paprastais instrumentais padirba akmenis, piešinius parinkdamas iš komiksų. Tiesa, jis prisipažino, kad ne visi Ikos akmenys yra jo darbas.

Ikos akmenys kreacionistų laikomi įrodymu, kad žmonės gyveno jau dinozaurų laikais, taip pat akmenys susilaukia ir senovės astronautų teorijų šalininkų dėmesio. Žmonės, palaikantys Ikos akmenų autentiškumo idėją, argumentuoja, kad vienas ar keli žmonės per trumpą laiką neišgraviruotų tiek daug akmenų, bet to, pradžioje jie pardavinėti už labai mažą kainą, neatperkančią darbo. Taip pat pastebima, kad piešinyje diplodokas pavaizduotas su raginėmis plokštėmis ant nugaros, nors šis faktas mokslui tapo žinomas tik XX a. pab.


Image:Ica stones7.JPG|Dinozauras
Image:Ica stones18.JPG|Pasaulio žemėlapis
Image:Ica stones10.JPG|Smegenų operacija


## Šaltiniai

## Nuorodos
Anachronizmas

**Anachronizmas** (iš  'prieš' + *χρόνος* 'laikas') – meno kūrinys, archeologinis radinys, dirbinys ar kitas objektas, idėjos, tradicijos ir t. t., neegzistavusios bei nederančios vaizduojamame ar nagrinėjamame laikotarpyje. Anachronizmo terminas gali būti taikomas tiek apibūdinant praeitį, tiek dabartį – juo gali būti įvardintas ir su šiuolaikine epocha nederantis reiškinys ar objektas, pvz., rašymas paukščio plunksna.

Archeologijoje anachronizmu laikomas radinys, nederantis prie žinomų to krašto radinių, vaizduojantis tokius reiškinius arba atliktas tokiomis technologijomis, kurios išrastos daug vėliau, nei radinys preziumuoja. Tokie radiniai vadinami „nevietiniais radiniais“ (). Tarp tokių radinių būna klastočių ar labai abejotinų objektų, pavyzdžiui, kaip Ikos akmenys, krištolinės kaukolės bei iš tiesų autentiški dirbiniai (pvz., Antikiteros mechanizmas, Delio geležinė kolona ir kt.).

Mene anachronizmu laikomas su vaizduojamu laikotarpiu nesusijęs daiktas ar reiškinys. Anachronizmas gali būti panaudotas specialiai arba dėl nežinojimo. Jų sutinkama įvairiuose kūriniuose: pavyzdžiui, Šekspyras savo pjesėje „Julijus Cezaris“ mini mechaninį laikrodį (nors jis išrastas XI-XIII a.), dažname renesansiniame piešinyje senovės Graikijos ir Romos veikėjai vaizduojami su renesanso laikotarpio apranga ir atributika (pvz., Orfėjus su smuiku). Daug smulkių anachronizmų pasitaiko konkretų istorinį laikotarpį vaizduojančiuose filmuose – tuo metu neegzistavę ginklai, įmonės, prekių ženklai, apranga, aparatai, įrankiai, muzika ir t. t.

Beveik visi filmai, vaizduojantys nors kiek senesnę praeitį, yra anachronizmai kalbos atžvilgiu, nes aktoriai vartoja šiuolaikinę auditorijai suprantamą kalbą, o ne iš tiesų tuomet egzistavusią (pvz., taisyklinga lietuvių kalba kalbantis Tadas Blinda). Ryškesni anachronizmai yra tuo laiku neegzistavusių posakių bei frazių vartojimas.

Anachronizmų gali pasitaikyti taip pat ir žemėlapiuose – pavyzdžiui, viduramžių laikotarpį vaizduojantis istorinis žemėlapis su XX a. sudarytais tvenkiniais ar kanalais. Anachronizmu perkeltine prasme gali būti laikomas ir šiuolaikinių idėjų perkėlimas kalbant apie senovę – Šv. Romos Imperijos vadinimas Pirmuoju Reichu, marksistinių, feministinių teorijų taikymas senovės socialinei sanklodai.
À

**À** ir **à** – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš A ir viršuje pridėto kairinio kirčio diakritinio ženklo. Vartojama katalonų, prancūzų, galisų, italų, portugalų, škotų gėlų ir vietnamiečių kalbose.

À taip pat naudojama pinyin kalbos transliteracijoje. Sukurta prancūzų k. prielinksnio *à* pagrindu. Daugelyje kalbų raidė reprezentuoja balsę *a*. 

## Kodai
Ȳ

**Ȳ** ir **ȳ** – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš Y su diakritiniu ženklu – brūkšneliu.

Moderniuose žodynuose bei vadovėliuose, parašytuose lotynų ir senąja anglų kalbomis, ȳ gali reikšti ilgąjį y (). Lotynų kalboje tai pasitaiko tik skoliniuose. Taip pat naudojama lyvių ir kornų kalbose.

## Kodai
Minuskulai

**Minùskulai** ( 'labai mažas, mažytis') – mažosios abėcėlės raidės (dažniausiai senovės graikų ir lotynų rašto sistemose).

## Palyginimas
Apačioje pateikiamas kiekvienos lietuvių kalbos raidės majuskulų ir minuskulų versijų palyginimas:

## Šaltiniai
Ḵ

**Ḵ** ir **ḵ** – lotynų abėcėlės raidė sudaryta iš K su diakritiniu ženklu – brūkšneliu. Šiaurės Amerikos vietinių kalbų abėcėlėse Ḵ tariasi kaip .

## Kodai
Ŵ

**Ŵ** ir **ŵ** – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš W su diakritiniu ženklu – cirkumfleksu. Valų kalboje reiškia ilgąją balsę *w* (). Taip pat naudojama bantų kalbose.

## Kodai
Zenonas Jokimas

**Zenonas Jokimas** (1892 m. Pagausantys, Ariogalos valsčius – 1948 m. Akmolinskas) – Lietuvos partizanų rėmėjas.

## Biografija
Zenono Jokimo sodyboje Pagausančio kaime buvo Vaidoto rinktinės štabo bunkeris. 1948 m. sausio 16 d., jį aptikus vietiniams stribams, žuvo Vaidoto rinktinės vadas Juozas Čeponis-Tauragis, Budrys, jo pavaduotojas Vincas Žitkauskas-Svajūnas, Ilguvis ir rinktinės štabo ryšininkas Antanas Mileris-Drąsutis. 1948 m. sausio 23 d. suimti Zenonas Jokimas, jo žmona Rozalija ir dukra Stefanija Jokimaitė-Eglė. Visi nuteisti dešimčiai metų lagerio. Zenonas Jokimas mirė vagone, vežamas į Steplago, Karagandos lagerį, jo kūnas išmestas Akmolinsko stotyje.

Brolis Antanas Jokimas.

## Šaltiniai
Auksalės pusiasalis

**Auksalės pusiasalis** – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. paskelbtas gamtos paminklu. Pusiasalis yra Plungės raj., Platelių sen., pietinėje Platelių ežero dalyje, Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje, Laumalenkų hidrografiniame draustinyje. Tai 43,6 ha teritorija, išsikišanti į Platelių ežerą piečiau Kreiviškių pusiasalio. Auksalės pusiasalį sudaro Auksalė, Didžioji, Mažoji salos ir Piktežeris. Jei eitume pusiasalio pakrante, tektų įveikti apie 4 km atstumą. Pusiasalyje esantis Piktežeris yra apie 2,8 ha ploto iš visų pusių užpelkėjęs ežerėlis.

## Pavadinimo kilmė
Auksalės pavadinimas, manoma, kilo nuo to, kad Platelių grafas  kadais iškirto čia augusį brandų mišką ir gavo už jį nemažai aukso. Auksalė dar vadinama Aukų salos vardu arba Aukštsale.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Žemaitijos NP gamtos paveldo objektai
Arūnas Jievaltas

**Arūnas Jievaltas** (g. 1967 m. birželio 17 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Suomijoje.

## Biografija
1985 m. baigė Vilniaus 9-ąją vidurinę mokyklą, 1992 m. – VU Pramonės ekonomikos fakultetą. Stažavosi JAV ir Japonijoje.

1991–1992 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus, 1992–1993 m. – Europos integracijos skyriaus, 1993–1994 m. – Ekonomikos departamento Techninės pagalbos skyriaus I sekretorius.

1994–1997 m. ir 1998–1999 m. dirbo Lietuvos misijos prie Europos bendrijų patarėjas ekonomikos klausimais. 1997–1998 m. buvo URM Europos integracijos departamento direktoriaus pavaduotojas, 1999–2002 m. – URM Techninės pagalbos departamento direktorius.,

2002–2005 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Suomijoje, 2005–2008 m. – Lietuvos ambasados Lenkijoje ministras patarėjas. 2008–2011 m. A. Jievaltas vadovavo URM Finansų departamentui.

2011 m. birželio 27 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Suomijoje. Šiose pareigose dirbo iki 2016 m. birželio 22 d.

2008 m. jam suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. 2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.

Žmona Ingrida (g.1968), dizainerė.

## Nuorodos
* Tūkstantmečio žmonės. Arūnas Jievaltas

## Šaltiniai

|-
Krevetės sanitarai

**Krevetės sanitarai** – bendras terminas įvairioms krevečių rūšims, kurios valo kitus organizmus nuo parazitų. Tai yra vieni ryškiausių simbiozės pavyzdžių. Kiti gyvūnai, dažniausiai žuvys, atsikrato parazitų, o krevetės sanitarai gauna maisto.

Įvairiuose koraliniuose rifuose krevetės sanitarai dažnai susiburia į vieną vietą, vadinamą „valymo stotimis“ arba „Sanitarinėmis stotimis“ (). Žuvys prie tokių „stočių“ atplaukia specialiai apsivalyti nuo parazitų.

Krevečių sanitarų yra trijose krevečių šeimose: *[[Palaemonidae]]*, *[[Hippolytidae]]* ir *[[Stenopodidae]]*. Žinomiausios rūšys:

* **[[Palaemonidae]]**
** *[[Periclimenes yucatanicus]]*
** *[[Ancylomenes magnificus]]*
* **[[Hippolytidae]]**
** *[[Lysmata amboinensis]]*
* **[[Stenopodidae]]**
** *[[Stenopus hispidus]]*

Krevetes – sanitarus populiaru laikyti jūriniuose akvariumuose.

## Nuorodos

* Cleaner shrimp in aquariums
Šventojo Angelo pilis

**Adriano mauzoliejus** (labiau žinomas kaip **Šventojo Angelo pilis**) – cilindro formos antikos laikų statinys Romos centre. Mauzoliejaus statyba buvo inicijuota 14-to Romos imperatoriaus Publijaus Elijaus Trajano Adriano ir jo šeimos narių. Būtent šiame mauzoliejuje yra palaidotas Adrianas, jo šeima bei vėlesni įpėdiniai. Vėliau mauzoliejus buvo popiežių tvirtovė ir reprezentacinė būstinė, taip pat belaisvių kalinimo vieta. Šiuo metu čia įsikūręs muziejus.

Dvyliktame amžiuje mauzoliejus pavadinamas Šv. Angelo pilimi. Tai yra susiję su legenda, pagal kurią 590 m. popiežiaus šv. Grigaliaus I surengtos procesijos dalyviams, maldavusiems Mergelę Mariją gelbėti miestą nuo maro, pasirodęs angelas ir, nusileidęs ant pilies viršūnės, įkišo kalaviją į makštį. Tai buvo dieviškos malonės ženklas. Vėliau virš pilies buvo pastatyta angelo skulptūra.

Statinys pradėtas naudoti kaip pilis tik XIV a. tuometinių popiežių nurodymu. Popiežius Mikalojus III pilį sujungė su Šventojo Petro bazilika 800 metrų ilgio paaukštintu keliu *Passetto di Borgo*. Mažiausiai du kartus šis koridorius buvo panaudotas pavojaus atveju. 1494 m. popiežius Aleksandras VI pasinaudojo šiuo keliu, siekdamas apsisaugoti nuo Karolio VIII Maloningojo puolimo. 1527 m. popiežius Klemensas VII pabėgo į saugią vietą po to, kai Imperatoriaus Karolio V kariai išžudė beveik visus Šveicarijos karius, saugojusius Šv. Petro baziliką.

## Šaltiniai
Kreiviškių pusiasalis

**Kreiviškių pusiasalis** – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. paskelbtas gamtos paminklu. Pusiasalis yra Plungės raj., Platelių sen., pietvakarinėje Platelių ežero dalyje Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje, Laumalenkų hidrografiniame draustinyje. Tai 20,1 ha teritorija, apie kilometrą išsikišusi į Platelių ežerą. Kranto linijos ilgis – apie 3 km. Pusiasalis apaugęs mišku. Įspūdingas čia augantis brandus apie 9,7 ha ploto ąžuolynas, kuris priskiriamas sėkliniams medynams.

## Pavadinimo kilmė
Kreiviškių pavadinimas kilęs nuo žodžio „kreivas“.

## Nuorodos
* Saugomų teritorijų valstybės kadastras  
* Žemaitijos NP gamtos paveldo objektai
Platelių ežero salos

**Platelių ežero salos: Briedsalė, Veršio, Pilies** – hidrografinis gamtos paveldo objektas. 1997 m. trys Platelių ežero salos (Briedsalė, Veršio, Pilies) paskelbtos gamtos paminklais. Salos yra Plungės raj., Platelių sen., Žemaitijos nacionalinio parke teritorijoje.

* Briedsalė – didžiausia Platelių ežero sala užimanti 6,1 ha plotą. Sala lėkštais krantais. Didžiąją salos dalį užima pelkė. Medynų pagrindą sudaro liepos ir ąžuolai. Salos pavadinimas kilęs nuo to, kad čia mėgdavę užklysti briedžiai. Saloje peri didieji dančiasnapiai, klykuolės.

* Veršių sala – trečia pagal dydį Platelių ežero sala. Plotas 2,3 ha. Visa sala apaugusi savaiminės kilmės mišriu mišku. Auga ąžuolai, liepos, eglės ir kiti medžiai. Jų amžiaus vidurkis apie 100 metų. Pavasarį saloje pražysta į Raudonąją knygą įrašyti augalai tuščiaviduriai rūteniai.

* Pilies sala – garsiausia Platelių ežero sala, nes XV a. joje stovėjo Lietuvos didikams priklausiusi pilis. Salą su Šventorkalniu, kuriame buvo senoji Platelių gyvenvietė, jungė Platelių senovės tiltas, kurio poliai išlikę iki šių dienų. Iš septynių ežero salų ši sala – antra pagal dydį. Jos plotas – 5,5 ha. Čia augantis miškas yra savaiminės kilmės. Iš medžių vyrauja apie 120 metų liepos, yra apie 160 metų ąžuolų. Saloje auga vešlus paupinio jonpaparčio sąžalynas, o pavasarį gausiai pražysta Raudonosios knygos augalas tuščiaviduris rūtenis. Šioje saloje žinoma vienintelė Lietuvoje tikrojo žvynbaravykio augavietė.

## Kitos saugomos Platelių ežero salos

* Gaidsalė
* Pliksalė
* Šončelio sala
* Ubagsalė 

## Nuorodos

* Pilies sala Saugomų teritorijų valstybės kadastre 
* Žemaitijos NP hidrografiniai gamtos paveldo objektai
Pijus V

**Pijus V** (; gimė kaip **Antonio Michele Ghislieri**) 1504 m. sausio 17 – mirė 1572 m. gegužės 1 d.) – popiežius nuo 1566 m. sausio 7 d. iki mirties. Katalikų bažnyčios šventasis (1712 m.).

## Biografija
Nuo 1518 m. – būdamas keturiolikos metų – tapo dominikonu. Studijavo Genujoje. 1528 m. įšventintas kunigu. Dėstė filosofiją ir teologiją Pavijoje. Lombardijos provincijos dominikonų provincijolas. Nuo 1550 m. Romos inkvizicijos generalinis komisaras. Nuo 1556 m. Sutri ir Nepi vyskupas. 1557 m. paskirtas kardinolu. Nuo 1558 m. Bažnyčios didysis inkvizitorius. 1560 m. tapo Mondovi vyskupu. 1566 m. išrinkus A. M. Ghislieri popiežiumi, jis ir toliau dėvėjo baltą dominikono abitą. Po jo visi popiežiai ėmė dėvėti baltą sutaną. Išleido Tridento susirinkimo reikalavimus atitinkantį Romos katekizmą, Romos brevijorių ir Romos mišiolą. Patvirtino ir dabar galiojančią maldos Sveika, Marija formą. 1566 m. bule Sanctissimus uždraudė vakarais aukoti Šv. Mišias, o draudimas galutinai buvo atšauktas tik po Antrojo pasaulinio karo 1957 m. 1567 m. teologą ir filosofą Tomą Akvinietį paskelbė Bažnyčios mokytoju. Pareikalavo, kad kunigai reziduotų paskyrimo vietose ir steigti kunigų seminarijas. Stiprino inkviziciją, kovojo su nepotizmu ir simonija. Aktyviai veikė tarptautiniuose santykiuose. Nepripažino 1570 m. Prancūzijoje sudarytos religinės taikos tarp katalikų ir hugenotų. Tais pat metais ekskomunikavo Anglijos karalienę Elžbietą I, tuo paneigdamas jos teisę paveldėti Anglijos karūną. Tai buvo paskutinis toks popiežiaus poelgis pasaulietinių valdovų atžvilgiu. Kartu su Ispanija ir Venecija subūrė Šventąją lygą kovai su Osmanų imperija. Po Šventosios lygos pergalės Lepanto mūšyje įvedė Marijos nugalėtojos šventę. Palaidotas Romos Švč. Mergelės Marijos bazilikoje.

## Nuorodos
* Sąrašas:Popiežiai

## Šaltiniai