open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Havajai (sala)

**Havajai** – didžiausia Havajų salyno sala. Sąlyną sudaro 19 salų ir dar daugiau mažų salų ir rifų. Kad nekiltų painiavos tarp salyno ir salos pavadinimų, dažnai vadinama Didžiąja sala (). Vulkaninės kilmės salos plotas 10 432 km² (didžiausia Jungtinių Amerikos Valstijų sala), taigi ji užima 62 % viso salyno ploto. Salos pavadinimas davė vardą ir visam salynui, kai karalius Kamehameha Didysis 1795 m. užkariavo beveik visą salyną ir pavadino jį savo gimtosios salos vardu.

Šiuo metu Havajuose gyvena ~160 000 nuolatinių gyventojų. Sostinė – Hilo miestas.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 19°34′N, 155°30′W
* Plotas: 10 432 km²
* Ilgis: ~149 km
* Plotis: ~122 km
* Kranto linijos ilgis: 428 km
* Didžiausias aukštis: 4205 m (Mauna Kea)
* Vidutinis aukštis: ~1200 m
* Gyventojų skaičius: 158 000(2003 m.)

## Geologija ir topografija
Havajai yra piečiausia salyno sala, nuo šiauriau esančios Maui ją skira Alenuihaha sąsiauris. Ji, kaip ir kitos šio salyno salos, susiformavo virš karštojo taško – vietos, kurioje konvekciniai Žemės mantijos srautai pradegina litosferos plokštę ir iškelia ugnikalnius. Kadangi Ramiojo vandenyno plokštė po truputį (apie 9-10 cm per metus) slenka į šiaurę - šiaurės vakarus, anksčiau buvę aktyvūs ugnikalniai nutolo nuo karštojo taško ir po truputį nurimo. Šis reiškinys būdingas visoms Havajų saloms

Havajų salą suformavo penki skirtingo geologinio amžiaus vulkaniniai skydai, išsiveržę vienas po kito (sąrašas pateikiamas pradedant seniausiu):
* Kohala, 1670 m, snaudžiantis,
* Mauna Kea, 4205 m, snaudžiantis,
* Hualalai, 2521 m, snaudžiantis,
* Mauna Loa, 4169 m, aktyvus,
* Kilauea, 1247 m, aktyvus.

Salos plotas nuolatos didėja, kadangi aktyvūs Mauna Loa ir Kilauea nuolatos lieja lavą į vandenyną, taip augindami salą: vien tik Kilauea lavos srautai nuo 1983 iki 2002 metų praplėtė salą 220 ha.

## Ekonomika
Iki XX a. vidurio svarbiausia Havajų salos ekonomikos šaka buvo cukranendrių auginimas, bet vėliau šis verslas ėmė nykti, ir 1996 m. uždaryta paskutinė cukranendrių plantacija. Šiandien salos ekonomikos pagrindas – turizmas. Iš žemės ūkio veiklų paminėtina galvijininkystė, orchidėjų ir papajų auginimas.

## Lankytinos vietos
* **[[Havajų vulkanų nacionalinis parkas]]** – 1348 km² ploto geologinis parkas Mauna Loa ir Kilauea teritorijose.
* **Akaka krioklys** – 129 m aukščio krioklys Akaka parke.
* **Havajų tropinis botanikos parkas** – virš 2000 augalų rūšių, iš jų ~200 rūšių palmių, ~80 rūšių bromelijų.
* **Mauna Kea observatorija** – ugnikalnio viršūnėje pastatytas observatorijų kompleksas.

## Nuorodos
Išsamus Havajų valstijos žinynas
Oahu

**Oahu** (kai kada lietuviškuose šaltiniuose Oahus) – trečioji pagal dydį ir tankiausiai gyvenama vulkaninės kilmės Havajų sala.

Priklauso JAV Havajų valstijai, pietinėje salos pakrantėje įsikūrusi ir valstijos sostinė Honolulu.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 21°28′N, 157°59′W
* Plotas: 1 545,4 km²
* Ilgis: 71 km
* Plotis: 48 km
* Kranto linijos ilgis: 365 km.
* Aukštis: 1002 m (Kaala viršukalnė)
* Gyventojų skaičius: 876 000 (2000 m.)

## Geologija
Salą suformavo du vulkaniniai skydai - Vaianae ir Koolau. Iš esmės visas Oahu reljefas yra šių dviejų ugnikalnių veiklos padarinys. Vaianae iškilo prieš ~3,9 mln. metų ir nurimo prieš ~2,5 mln. m. Šiuo metu erozijos stipriai paveikti Vaianae fragmentai sudaro vakarinę Oahu salos dalį. Koolau išsiveržė prieš 2,5 mln. m., augdamas iškilo iki vandens paviršiaus, o prieš 1,7 mln. metų pasiekė apie 3 km aukštį ir nurimo (dėl erozijos poveikio liko tik 960 m). Rytinis Koolau pakraštys su visa kaldera nuslinko į vandenyną, palikdamas dabartinę Koolau kalnų grandinę, o nuslinkusios uolienos guli išsibarsčiusios vandenyno dugne į rytus nuo Oahu. Prieš 500 000 metų Koolau vėl pradėjo veržtis ir nurimo maždaug prieš 32 000 m.

Sala yra aktyvioje tektoninėje zonoje, todėl čia gana dažnai juntami žemės drebėjimai.

## Istorija
Polineziečių legendos byloja, kad Oahu buvo pirmoji iš Havajų salų, kurioje išsilaipino jų protėviai. Ji taip pat buvo pirmoji, kurią 1778 m. sausio 18 d. pamatė kapitono Džeimso Kuko įgula trečiosios ekspedicijos metu (bet išsilaipino Kauai).

Antrojo Pasaulinio karo metais karo veiksmai Ramiajame vandenyne prasidėjo būtent Oahu, kai 1941 m. gruodžio 7 d. Japonijos aviacija ir povandeniniai laivai netikėtai užpuolė Perl Harbore dislokuotą JAV Ramiojo vandenyno laivyną ir padarė amerikiečiams milžiniškų nuostolių.

Oahu yra patrauklus turizmo centras, kasmet saloje apsilanko virš 5 mln. turistų. Šiaurinės salos pakrantės paplūdimiai garsėja didelėmis bangomis, sutraukiančiomis banglenčių sporto mėgėjus iš viso pasaulio. Šioje pakrantėse nufilmuoti garsūs serialai "Dingę" (*Lost*) ir "Gelbėtojai" (*Baywatch*).

## Lankytinos vietos

#### Deimantų viršukalnė (''Diamant Head'')
Vulkaninio kūgio, išsiveržusio prieš 200-150 000 metų liekana. Gamtos paminklas. Turistams parengti kopimo takai, galima pakilti keltuvais.

#### Hanauma įlanka
Vulkaninio kraterio vietoje susiformavusi jūros įlanka, įsiterpusi į Oahu pietrytinę pakrantę rytuose nuo Honolulu. Kasmet čia apsilanko apie trys milijonai turistų.
Gamtos draustinis. Čia auga ir bręsta žaliųjų vėžlių (*Chelonia Mydas*) jaunikliai, išsiperėję Prancūzų fregatų seklumos paplūdimiuose, gausu papūgžuvių.

#### Vaikiki
Garsus paplūdimys pietinėje Oahu pakrantėje, šalia Honolulu. Daug viešbučių, klesti turizmo industrija. Siekiant pagausinti smėlio kiekį, 1920-30 metais čia buvo baržomis plukdomas Kalifornijos paplūdimių smėlis.

#### Šventyklų slėnis
Slėnis rytinėje Oahu dalyje, prie Kaneohe miestelio, kuriame XX a. septintajame dešimtmetyje įkurtos kapinės, pastatytos budistų ir krikščionių šventyklos.

## Nuorodos
* Oahu nuotraukų galerijos
* Informacija turistams 
* Oahu uostų istorija
Lanai

**Lanai** (kai kada lietuviškuose šaltiniuose Lanajis) – šeštoji pagal plotą Havajų sala, dar vadinama Ananasų sala, nes čia kadaise buvo įveistos didžiausios planetoje šių augalų plantacijos. Saloje tėra vienas miestas – salos sostinė Lanai.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 20°50′N, 156°56′W
* Plotas: 364 km²
* Ilgis: ~29 km
* Plotis: ~21 km
* Aukštis: 1026 m (Lanaihale kalnas)
* Gyventojų skaičius: 3200 (2000 m.)

## Istorija
Europiečiai salą pirmą sykį išvydo 1779 m. vasario 25 d. kapitono Džeimso Kuko ekspedicijos metu, kai Čarlzo Klerko (Charles Clerke) vadovaujama įgula čia lankėsi po Džeimso Kuko žūties Havajų (Didžiojoje) saloje.

1933 m. salą įsigijo *Havajų ananasų kompanijos* prezidentas Džeimsas Doulas (James Dole). 1992 m. sala perėjo į Deivido H. Merdoko (David H. Murdock), įsigijusio salą valdančią įmonę *Castle & Cooke*, nuosavybę.

## Turizmas
Turizmas saloje pradėtas plėtoti po to, kai ananasų verslas ėmė silpnėti. Čia pastatyta keletas viešbučių, įkurti du golfo klubai.

## Nuorodos
* Išsamus Havajų valstijos žinynas (anglų k.)
Niihau

**Niihau** – aštuntoji pagal plotą ir mažiausia apgyvendinta Havajų salyno sala. Nuo artimiausios, Kauai, salos ją skiria 28 km pločio Kaulahaki sąsiauris, o už vieno kilometro į šiaurę iškilusi nedidelė Lehua salelė. Saloje telkšo vienintelis gamtinės kilmės Havajų ežeras Halulu.

Niihau yra vienintelė Havajų salyno sala, kurioje havajiečių kalba yra pagrindinė, o anglų kalba traktuojama kaip užsienio kalba.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 21°54′N, 160°10′W
* Plotas: 179,9 km²
* Ilgis: 30 km
* Plotis: 10 km
* Aukštis: 381 m
* Gyventojų: 160 (2000 m.)

## Istorija
Iki XVIII a. pabaigos salą valdė du konkuruojantys klanai, kol po mūšių įsitvirtino vadas Kaeo. 1795 m. karalius Kamehameha, suvienijęs Havajus, mėgino užkariauti salą, bet antpuoliai buvo nesėkmingi, kol galop 1812 m. puolimui buvo suruoštas didelis laivynas, ir vadas Kaumualii nutarė nusileisti, kad būtų išvengta didelių skerdynių. Po Kamehamehos mirties 1819 m. Niihau mėgino atgauti nepriklausomybę, tačiau Kamehamehos našlė Kaahumanu pagrobė Kaumualii ir prievarta jį apsivedė.

1864 m. salą iš Kamehamehos už 10 000 USD įsigijo Elizabet Sinkler (Elizabeth Sinclair, vėliau Sinclair-Robinson). 1915 m. Obris Robinsonas (Aubrey Robinson) uždraudė lankytis saloje be leidimo. Sala iki šiol iš esmės yra uždara, į ją įleidžiami tik salos savininkų giminaičiai, JAV karinio jūrų laivyno atstovai (bet nuolatinio personalo nėra), valstybės tarnautojai ir kviestiniai svečiai. Turistų lankymasis ribojamas.

## Geografija
Niihau sala ištįsusi iš pietvakarių į šiaurės rytus, 30 km ilgio. Ją sudaro lava, išsiliejusi iš šoninės ugnikalnio, suformavusio Kaui salą, angos. Manoma, kad salos amžius ~4,9 mln. metų (Kauai 5,1 mln. m.).

Sala palyginti sausa, nes Kauai užstoja kelią lietaus debesims, o nedidelis Niihau aukštis yra nepakankamas, kad sudarytų kliūtis debesims (panaši meteorologinė situacija ir Kahoolavės saloje, kurią „užstoja“ Maui sala). Čia pasitaiko ilgalaikių sausrų, pirmąją iš jų užfiksavo jau kapitonas Džeimsas Kukas 1792 m. Didelių sausrų metu Niihau gyventojai keldavosi į Kauai, kartu gabendamiesi ir gyvulius.

## Ekonomika
Niihau paplūdimiuose renkamos *pupu* kriauklės, iš jų gaminami juvelyriniai dirbiniai. Kitos ekonominės veiklos rūšys – žvejyba, avininkystė, medžio anglies degimas ir bitininkystė. Iki 1999 m. veikusi galvijų ranča uždaryta kaip nuostolinga.

## Gyventojai
Dauguma salos gyventojų, kalbančių havajiečių kalba, gyvena Puuvai gyvenvietėje. Niihau yra vienintelė Havajų sala, kurioje havajiečių kalba yra vyraujanti.

## Išnašos

## Nuorodos
*Turistinis Niihau tinklalapis
*''Honolulu Star-Bulletin'' straipsnių rinkinys apie Niihau 
* Išsamus Havajų valstijos žinynas
Nekerio sala

**Nekerio sala** – (havajietiškai *Mokumanamana*) – Havajų Šiaurės Vakarų salyno salelė 249 km į š.v. nuo Nihoa ir 690 km nuo Honolulu. Salos krantai aukšti ir statūs, paviršius uolėtas, dirvožemio beveik nėra.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 23°34′N, 164°42′W
* Plotas: 18,29 ha
* Ilgis: ~1200 m
* Plotis: ~200 m
* Kranto linijos ilgis: 3 km
* Aukštis: 84 m
* Negyvenama

## Geologija
Salelė yra daug didesnės, palaipsniui erodavusios salos likutis. Jos geologinė istorija analogiška kitoms šios grupės saloms - tai viršūnė suirusio ugnikalnio, priklausančio povandeniniam Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, kuris susiformavo šiai tektoninės plokštės vietai slenkant virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o vandenyno poveikis nuolatos mažino salos teritoriją.

## Tyrimų istorija

Saloje aptikta ilgalaikio žmonių buvimo pėdsakų. Čia stūkso vertikalių menhyrų pavidalo akmenų, naudotų religiniams, galbūt ir navigacijos tikslams, aptikta petroglifų (havajiečių kalba *ki'i pohaku*). Pasak havajiečių mitų, Nekerio sala buvo paskutinis legendinių „mažųjų žmonių“ (*Menehune*) prieglobstis po to, kai juos iš Kauai išvijo stipresnė polineziečių gentys. Kelionės į Mokumanamana nutrūko likus keliems šimtams metų iki pirmųjų europiečių apsilankymo.

Pirmasis europietis, išvydęs salą, buvo prancūzų keliautojas Žanas Fransua Laperūzas (Jean-François de La Pérouse), kuris priplaukė salą 1786 m. lapkričio 9 d., bet dėl prastų oro sąlygų neišsilaipino. Sala buvo pavadinta tuometinio Prancūzijos finansų ministro Žako Nekerio (Jacques Necker) garbei.

1857 m. salą aneksavo Havajų karalius Kamehameha IV, tačiau Havajų vėliava virš salos buvo iškelta tik 1894 m. gegužės 27 d.

## Fauna ir flora
Nekerio saloje peri žuvėdrinių šeimos atstovai *Procelsterna cerulea* ir *Procelsterna albivitta*, esama sraigių, plėšriavorių, erkių, 15 endeminių vabzdžių rūšių.

Nors prie Nekerio salos auga šešiolikos rūšių koralai, koralinių rifų fauna Nekerio salos apylinkėse nėra turtinga, nes stipri bangų mūša niokoja koralus, taigi gyvūnams lieka mažiau slėptuvių. Bet čia aptinkama nemažai pilkųjų ryklių, rajožuvių, pilkųjų rifešerių, Havajų ruonių vienuolių.

Išsilaipinti krante, kaip ir kitose Havajų Šiaurės Vakarų salose, galima tik gavus leidimą.

## Šaltiniai


## Nuorodos
*Išsamus Havajų valstijos žinynas
*Nekerio salai skirtas puslapis
Prancūzų fregatų sekluma

**Prancūzų fregatų sekluma** (, ) – didžiausias Havajų Šiaurės Vakarų salų atolas. Koordinatės – 23° 52′ 8.04″ N, 166° 17′ 9.6″ W (902 km į š.v. nuo Honolulu).

## Pavadinimo kilmė
Atolui pavadinimą suteikė prancūzų keliautojas Žanas Fransua Laperūzas (*Jean-François de Lapérouse*), šioje vietoje vos nepraradęs savo ekspedicijos fregatų „Boussole“ ir „Astrolabe“, kai 1786 m. lapkričio 6 naktį jūreiviai pastebėjo bangų mūšą, ir abu laivai paskutiniu momentu pasuko šalin bei išvengė sudužimo.

Atolą sudaro 32 km ilgio pusmėnulio formos rifas, dvylika smėlio sėklių ir 36 m aukščio Laperūzo uola – vienintelis virš vandens iškilęs ugnikalnio likutis. Bendra koralinio rifo teritorija 939 km², visas sausumos plotas 24,891 ha, iš kurių 10,53 ha užima Terno sala – maždaug vieno kilometro ilgio sausumos plotelis, kuriame nuolatos gyvena keletas žmonių ir kuriame yra įrengtas nusileidimo – pakilimo takas. Čia įrengta Havajų salų nacionalinio draustinio stebėjimo stotis.

Prancūzų fregatų sekluma yra Havajų valstijos dalis ir priklauso Jungtinėms Amerikos Valstijoms.

## Fauna ir flora
Atolas paskelbtas gamtos draustiniu. Jame auga 41 koralų rūšis, tarp kurios iš jų neaptinkamos kitose Havajų salyno vietose. Rifuose gyvena ~150 rūšių dumblių, virš 600 rūšių bestuburių, iš kurių dauguma yra endemikai, didelė žuvų įvairovė.

Prancūzų fregatų seklumoje neršia dauguma Havajų žaliųjų vėžlių (*Chelonia Mydas*), gyvena didžiausia Havajų ruonių vienuolių populiacija.

Atolo salelėse gausu paukščių kolonijų. Čia peri 18 paukščių rūšių (dauguma Terno saloje) – juodakojai albatrosai (*Phoebastria nigripes*), tamsianugariai albatrosai (*Phoebastria immutabilis*), audrapaukščiai (*Pterodroma hypoleuca* ir *Bulweria bulwerii*), audronašos (*Puffinus pacificus* ir *Puffinus nativitatis*), audrašaukliai (*Oceanodroma tristrami*), *Phaethon rubricauda*, kaukėtieji padūkėliai (*Sula dactylatra*), raudonkojai padūkėliai (*Sula sula*), rudieji smigikai (*Sula leucogaster*), didžiosios fregatos (*Fregata minor*), žuvėdros (*Onychoprion lunatus, Onychoprion fuscatus, Procelsterna cerulea*), rudieji nodžiai (*Anous stolidus*) ir juodieji nodžiai (*Anous minutus*), gygiai (*Gygis alba*), žiemoja kelios rūšys sėjikinių.

Mokslinė ekspedicija 2006 m. aptiko apie 100 anksčiau šiame regione neaptiktų rūšių, kai kurios iš jų apskritai mokslui dar nebuvo žinomos.

## Nuorodos
* Trumpa atolo istorija 
* Prancūzų fregatų seklumai skirtas puslapis 
* Terno salai skirtas puslapis
Gardnerio uolos

**Gardnerio uolos** (havajiečių kalba *Puhahonu*) – dvi rifų apsuptos uolos, priklausančios Havajų salyno Šiaurės Vakarų salų grupei. Artimiausia sausuma – Prancūzų fregatų sekluma, 220 km į p.r., ir Maro rifas, 250 km. į š. v. Rifo plotas apie 2 400 km².

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 25°01′N, 167°59′W
* Plotas: 2,4 ha
* Aukštis: 58 m
* Gyventojų skaičius: negyvenama.

Gardnerio uolas 1820 m. aptiko JAV banginių medžioklės laivas „Maro“, vadovaujamas kapitono Džozefo Aleno (*Joseph Allen*).

Salos geologinė istorija analogiška kitoms šios grupės saloms – tai likutis suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, kuris susiformavo šiai tektoninės plokštės vietai slenkant virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Aplinkui Gardnerio uolas veisiasi retų rūšių žuvys, neaptinkamos prie kitų šio archipelago salų, auga daug koralų, kurių nėra kaimyninėse Nekerio ir Nihoa salose. Ant uolų peri daug paukščių.

## Nuorodos
* Išsamus Havajų valstijos žinynas (anglų k.)
* Gardnerio uolų aprašymas  (anglų k.)
Alfonsas Vaišvila

**Alfonsas Vaišvila** (g. 1942 m. spalio 1 d. Šiluvos valsčius, Raseinių apskritis) – teisininkas, teisės filosofas ir teoretikas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, buvęs Teisės filosofijos katedros vedėjas, habilituotas daktaras.

## Biografija
1961 m. baigė Šiluvos vidurinę mokyklą, 1970 m. – vientisąsias teisės studijas VU TF, 1976 metais baigė aspirantūrą. 1977 m. apgynė filosofijos kandidato disertaciją (1993 m. nostrifikuota į humanitarinių mokslo daktaro laipsnį). 2001 metų birželio 28 d. Lietuvos teisės institute apgynė teisės krypties habilitaciją tema „Teisinės valstybės koncepcija Lietuvoje“.

1970-1973 m. VU Filosofijos fakulteto Filosofijos istorijos ir logikos katedros asistentas, 1977-1983 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto mokslinis bendradarbis. 1983–1993 m. Mokytojų kvalifikacijos instituto docentas, Kultūrologijos katedros vedėjas. Nuo 1985 m. docentas. Nuo 1993 m. Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto (TF) Konstitucinės teisės katedros docentas, kartu ir Teisės instituto (nuo 1996 m.) vyresnysis mokslinis bendradarbis. Nuo 2002 metų vadovavo MRU TF Teisės filosofijos katedrai. Nuo 2001 m. profesorius.

## Darbai
* Teisės teorija. Vilnius: Justitia, 2000.
* Teisinės valstybės koncepcija Lietuvoje.

## Apdovanojimai
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius, 2004 m.

## Šaltiniai
Lisianskio sala

**Lisianskio sala** (havajietiškai *Papaapoho*) – viena iš Havajų salyno Šiaurės Vakarų salų, 1676 km į š. v. nuo Honolulu. Artimiausia sausuma – Laisano sala už 215 km vakarų kryptimi. Sala negyvenama.

Salą 1805 m. lapkričio 15 d. atrado ir pavadinimą jai suteikė Rusijos karinio laivyno karininkas Jurijus Lisianskis, plaukęs tiriamuoju laivu „Neva“. 1857 m. liepos 10 d. Havajų karalius Kamehameha IV aneksavo Lisianskio salą. 1890 m. ją dvidešimčiai metų išsinuomojo guano gavyba užsiimanti „North Pacific Phosphate and Fertilizer Company“. 1909 m. sala tapo Havajų salų paukščių draustinio teritorija.

## Duomenys
* Koordinatės - 26°4′N, 173°58′W
* Rifo plotas – 979 km²
* Sausumos plotas – 155,57 ha
* Aukštis – 12 m.

## Geologija
Lisianskio sala, kaip ir kitos Havajų Šiaurės Vakarų salos, yra suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Ji, kaip ir Kurės, Midvėjaus ir kiti gretimi atolai, susiformavo prieš keliasdešimt milijonų metų, kai ši Ramiojo vandenyno tektoninės plokštės vieta slinko virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Nors pati sala nedidelė, koralinio rifo sudaryta sekluma, supanti salą (Nevos sekluma), užima net 979 km² plotą.

## Fauna ir flora
Saloje gyvena Havajų ruoniai vienuoliai (*Monachus schauinslandi*), žalieji vėžliai (*Chelonia mydas*), peri daug paukščių, ypač audrapaukščių *Pterodroma hypoleuca*.

Kai kurias gyvūnų ir augalų rūšis norom ar nenorom čia atgabeno žmonės. 1844 m. iš laivo pabėgo pelių, vėliau čia buvo paleista triušių, kurie labai nuniokojo salos augmeniją ir, kaip manoma, paspartino čia gyvenusios besparnių paukščių – Laisano švygždų (*Porzana palmeri*) – populiacijos nykimą. Salą paskelbus saugoma teritorija ir uždraudus švygždų medžioklę (jų plunksnos buvo tapusios kolekcionavimo objektu), 1920 m. saloje išsilaipino ginkluota komanda, kuri suėmė brakonierius ir konfiskavo bei sunaikino 1,4 tonos plunksnų, kainavusių gyvybę ~140 000 paukščių.

Koraliniai rifai (24 koralų rūšys) dėl formų įvairovės vadinami „koralų sodais“, pasižymi didele žuvų įvairove, čia gyvena daug labai agresyvių ryklių.

## Nuorodos
* M. Rauzon, Isles of Refuge: Wildlife and History of the Northwestern Hawaiian Islands, University of Hawaii Press, Honolulu, 2001.
* Išsamus Havajų valstijos žinynas
* Lisianskio salos aprašymas, nuotraukos 
* Jane's Oceania Home Page
Kurės atolas

**Kurė** (havajiečių kalba *Mokupāpapa*) – Šiaurės Vakarų Havajų salų atolas. Artimiausia sausuma – Midvėjaus atolas už ~85 km vakarų kryptimi. Kurė yra šiauriausias planetos atolas, iškilęs netoli vadinamojo Darvino taško – platumos, už kurios sąlygos koralams augti pernelyg atšiaurios. Datos keitimosi linija eina už ~160 km į vakarus.

Atolą sudaro 10 km skersmens apvalus koralinis rifas, kelios smėlio seklumos ir Žalioji sala (), kurios plotas 77,69 ha. Bendras sausumos plotas 86,24 ha.

## Geologija
Kurės atolas yra labiausiai į šiaurę ir į vakarus nutolęs Havajų salyno sausumos lopinėlis, suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Kurė, kaip ir Midvėjus, susiformavo prieš 28 mln. metų, kai ši tektoninės plokštės vieta slinko virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Ramiojo vandenyno plokštei slenkant į šiaurės vakarus 9-10 cm per metus greičiu, Kurė palaipsniui atsidurs už Darvino taško, kur vandens temperatūra koraliniams polipams ir jų simbiontams – dumbliams zooksantelėms – pasidarys per žema, ir jie žus. Tada koralinis rifas suirs, vandenyno bangos užlies dabartinę sausumą, ir Kurė taps dar vienu iš daugelio povandeninių Imperatoriaus kalnagūbrio kalnų.

## Tyrimų istorija
Iki XVIII amžiaus vidurio Kurės atolą aplankė keli laivai, ir kaskart jam buvo suteikiamas naujas pavadinimas. 1870 spalio 29 d. ant rifo užplaukė su JAV vėliava plaukiojęs garlaivis „Saginaw“, kurio įgula sėkmingai išsikėlė į krantą. Penki jūreiviai valtimi po 31 dienos plaukimo, įveikę 2 400 km, pasiekė Kauai salą, bet keturi iš jų nuskendo bangų mūšos zonoje, ir tik penktasis pasiekė krantą. Havajų karalius Kalakaua pasiuntė gelbėjimo laivą, kuris saugiai pargabeno įgulą. Karalius liepė Kurės atole pastatyti pastatą, kuriame turėjo būti laikoma vandens ir maisto atsargų panašių nelaimių atvejams, bet atsargos buvo išvogtos, o statinys sugriuvo.

Saloje įrengtas pakilimo – nusileidimo takas, tačiau dabar jis nenaudojamas ir neprižiūrimas.

## Fauna ir flora
Kurė yra stiprių vandenyno srovių srityje, todėl čia į krantą išmetama daug žvejų tinklų liekanų ir žiebtuvėlių. Atole gyvenantys paukščiai prisiryja šių šiukšlių ir stimpa.

## Nuorodos
* Havajų atolams skirtas puslapis 
* Havajų Šiaurės Vakarų salų koralinių rifų ekosistemos draustinis 
* Išsamus Havajų valstijos žinynas
Lehua

**Lehua** – nedidelė pusmėnulio formos Havajų salelė, iškilusi už 1 km į šiaurę nuo Niihau salos. Žmonių negyvenama sala yra užgesusio Niihau ugnikalnio fragmentas. Čia įrengtas aukščiausiai esantis Jungtinių Amerikos Valstijų švyturys (antrasis – Kaula salelėje).

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 22°01′12, N°160′05
* Plotas: 1,149 km²
* Aukštis: 215 m.

## Fauna
Lehua gyvena ne mažiau kaip 16 rūšių paukščių, čia įkurtas paukščių draustinis, todėl saloje ribojama žmonių veikla, bet sala nėra uždara teritorija, čia galima lankytis. Taip pat čia gyvena žiurkių ir triušių.

Mėgstama nardymo vieta, garsėja neįprastu geologiniu dariniu – „kiaura“ uola - vertikaliu plyšiu, kertančiu aukštą uolos keterą (nuotraukų galima rasti „Google Earth“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Išsamus Havajų valstijos žinynas (anglų k.)
Kaula

**Kaula** () – maža pusmėnulio formos salelė Havajų salyne, 34,6 km į pietvakarius nuo Niihau. Sala yra nugrimzdusio užgesusio ugnikalnio viršūnė (paskutinis išsiveržimas prieš 4–5 mln. metų). Negyvenama.

Kaula nuo seno buvo žinoma havajiečiams. Salą dažnai lanko žvejai, ji naudojama karinėms pratyboms. Nuo 1932 m. įrengtas švyturys (antras pagal aukštį virš jūros lygio Jungtinėse Amerikos Valstijose (aukščiausias – Lehua salelėje). Dėl stačių šlaitų išsilaipinti sudėtinga.

Saloje auga keliolikos rūšių žolės, lankosi paukščių, veisiasi skruzdėlės.

## Svarbiausi duomenys
* Koordinatės: 21°39′N, 160°32′W
* Plotas: 0,64 km²
* Aukštis: 167 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Išsamus Havajų valstijos žinynas
* Salos aprašymas, jos tyrinėjimo istorija
Lyrika

**Lyrika** – literatūros rūšis, perteikianti jausmus ir mintis.

Jai būdingas jausmingumas, subjektyvumas, emocingumas. Joje aprėpiami du dalykai: žmogaus (lyrinio subjekto), apie kurio jausmus kalbama, požiūris ir tai, kam tie jausmai skiriami (tėvynei, gamtai ir kt.). Taigi čia dėmesys žmogaus santykiui su pasauliu, kitais žmonėmis. Tai yra kūriniai, perteikiantys lyrinio subjekto išgyvenimus, įspūdžius, mintis. Nėra veikėjo, bet turi lyrinį subjektą. Tekstas yra eiliuotas, priešingai nei epikos kūriniai.

Lyrika artima muzikai – kūriniuose kartojasi tam tikra skiemenų išdėstymo tvarka, garsai, sintaksinės konstrukcijos, žodžiai. Kalbančiojo išorinio portreto nėra, eilėraščio centre – lyrinis subjektas arba lyrinis aš. Dažniausiai rašoma eiliuotai, naudojamos įvairios meninės raiškos priemonės (aliteracijos, asonansai ir t. t.).

## Žanrai
* Eilėraštis
* Daina
* Elegija
* Romansas
* Odė
* Himnas
* Poema
* Baladė
* Sonetas
* Haiku

## Nuorodos
https://docs.google.com/presentation/d/15_QUQXmQl7Zmdy6GIQURH9NuzUYDH8pMBMLA7XM87P8/edit?usp=sharing
Dominas (pavardė)

Pavardę **Dominas** turi šie asmenys:

* Gediminas Dominas, verslo teisės advokatas;
* Gintautas Dominas (g. 1962), Panevėžio rajono savivaldos veikėjas;
* Kazys Dominas, Lietuvos komunistinis veikėjas.
Perlo ir Hermeso atolas

**Perlo ir Hermeso atolas** (havajiečių kalba *Holoikauaua*) – negyvenamas Šiaurės Vakarų Havajų salų atolas maždaug 2000 km į šiaurės vakarus nuo Honolulu. Artimiausi sausumos plotai – Midvėjaus atolas vakaruose ir Lisianskio sala pietryčiuose.

Atolas ovalinės formos, atviras šiaurės vakarų pusėje, jame yra septyni maži sausumos ploteliai.

* Koordinatės - 27°48′N, 175°51′W
* Ilgis – ~29 km
* Plotis - ~17 km
* Sausumos plotas – 35,99 ha
* Rifo plotas - ~1150 km².

## Istorija
Atrastas 1822 m., kai anglų bandinių gaudytojų laivai - "Pearl" ir "Hermes" - užplaukė ant rifo. 1854 m. salą aneksavo Havajų karalius Kamehameha IV. 1927 m. kapitonas Viljamas Andersonas (Williams Greig Anderson), gaudydamas tunus, lagūnoje aptiko didelius perlų išteklius. Bet po kelerių metų Havajų vyriausybė, siekdama saugoti paukščių išteklius, uždraudė pramoninę perlų gavybą.

## Geologija
Atolas yra suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Jis susiformavo tektoninei Ramiojo vandenyno plokštei 9-10 cm per metus greičiu slenkant į šiaurę - šiaurės vakarus virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, apiro dėl erozijos poveikio, o jo pakraščiai apaugo koralais.

## Fauna ir flora
Augmenija visiškai skurdi, auga tik druskai atsparios 20 rūšių žolės, iš kurių 7 - atvežtinės. Tačiau saloje labai gausu paukščių – šiuo metu čia gyvena 22 rūšių paukščiai (iš viso ~160 000), tarp kurių paminėtini juodakojai albatrosai (*Phoebastria nigripes*), audrašaukliai (*Oceanodroma tristrami*), mažosios žuvėdros (*Sternula albifrons*).

Saloje 1967 m. buvo įveistos Havajų gėlinukės (*Telespiza cantans*), siekiant išsaugoti „atsarginę“ populiaciją, jeigu vienintelė pasaulyje populiacija Laisano saloje išnyktų dėl nepalankios aplinkos (triušiai, žiurkės, ligos).

Atole gyvena Havajų žalieji vėžliai (*Chelonia Mydas*), Havajų ruoniai vienuoliai (*Monachus schauinslandi*), ilgasnukiai prodelfinai (*Stenella longirostris)*. Koralinis rifas pasižymi didžiausia žuvų įvairove visame Šiaurės Vakarų Havajų salyne, aptikta iki šios mokslui nežinotų pinčių. Perluočių populiacija, uždraudus perlų gavybą 1929 m., vėl atsigavo.

Kadangi atole ar šalia jo nevykdoma jokia veikla, jis palyginti mažai nukentėjęs, išskyrus mechaninius koralų pažeidimus laivų avarijų metu (mažiausiai šeši sudužę laivai), bet stiprios vandenyno srovės čia atplukdo daug šiukšlių. 2003 m. nuo rifų buvo surinkta ir išvežta virš 90 tonų šiukšlių.

Atolas priklauso Papahanaumokuakea gamtos draustiniui.

## Nuorodos
* Havajų atolams skirtas puslapis 
* Lakoniškas atolo aprašymas
Maulė

**Maulė** () – upė centrinėje Čilėje, Maulės regione.

Prasideda Maulės ežere, 2200 m virš jūros lygio, netoli sienos su Argentina. Prieš nusileidžiant į Centrinį Čilės slėnį, prie Kolbuno miesto, patvenkta hidroenergijos gamybai.

Įteka į Ramųjį vandenyną. Didžiausias miestas – Konstitusijonas išsidėstęs prie žiočių, pietinėje pusėje.

Intakai – *Melado*, *Loncomilla*.

Upė žymėjo pietinę Inkų imperijos ribą. Svarbi Čilės poezijoje ir literatūroje, išleista keletas upei paskirtų antologijų.
Pánfilo de Narváez

**Pánfilo de Narváez** (*Panfilas de Narvaesas*, g. 1470 – m. 1528 m.) – ispanų konkistadoras. Jis labiausiai pasižymėjo vadovaudamas dviem ekspedicijoms – 1520 m. į Meksiką, prieš Hernaną Kortesą ir 1527 m. į dabartinės Floridos teritoriją, kur ir žuvo.

Narvaesas buvo jaunas kunigaikštis, kaip ir jo tėvas, gimęs Kastilijoje 1470 m. Narvaesas dalyvavo Jamaikos užkariavime 1509 m. 1512 m. jis nukeliavo į Kubą, kur dalyvavo šios šalies užkariavime, vadovaujamas Diego Velaskeso de Kueljaro. Jis vadovavo ekspedicijai į rytinę salos dalį kartu su Bartolomėju de las Kasu ir Chuanu de Grichalva.

## Ekspedicija į Meksiką
Narvaesas buvo nusiųstas į Meksiką kaip Velaskeso agentas, siekiant sumažinti Korteso įtaką.
Narvaesas išsilaipino Verakruse kartu su 800 ispanų kareivių, 50 arklių ir artilerija. Po susirėmimų su vietiniais indėnais; ir, vėliau, Hernano Korteso pajėgomis dalis Narvaeso karių perėjo į Korteso pusę. Todėl Narvaesas, nepaisant pradinės persvaros, 1520 m. gegužės 24 d. pralaimėjo mūšį prie Verakruso, kuriame prarado akį, pateko į nelaisvę ir trejus metus buvo kalinamas Verakruse.

## Ekspedicija į Floridą
Vėliau imperatorius Karolis V paskyrė Narvaesą Floridos gubernatoriumi. 1527 m. birželio 17 d. jis su penkiais laivais ir 700 vyrų išplaukė link Floridos, kurios krantus pasiekė 1528 m. balandžio mėnesį. Ekspedicija buvo išvarginta audrų, dalis dezertyravo. Narvaesas su 300 vyrų išsilaipino netoli Tampos įlankos.

Iš čia ekspedicija pajudėjo į šiaurę, kol susidūrė su apalačų indėnais. Neradęs aukso ir išvargintas kovų su indėnais, Narvaesas įsakė pastatyti penkis plaustus ir jais grįžti iki laivų, tikėdamasis prisijungti prie laivuose likusių savo vyrų ir keliauti į Meksiką, tačiau plaustai sudužo audros metu, Narvaesas ir didelė dalis jo žmonių žuvo.

80 išgyvenusiųjų tęsė kelionę pėsčiomis, tačiau beveik visi mirė badu. Tik keturi ekspedicijos dalyviai išgyveno ir 1536 m. atsitiktinai susitiko ispanų ekspediciją.

## Išnašos

* Reséndez, Andrés. "A Land So Strange: The Epic Journey of Cabeza de Vaca. " Basic Books, Perseus, United States of America, 2007. ISBN 0-465-06840-5
* Schneider, Paul. *Brutal Journey: The Epic Story of the First Crossing of North America*. Henry Holt. 2006. ISBN 0-8050-6835-X
Naujasis pasaulis

**Naujasis pasaulis** () – teritorijos, nepriklausančios Eurazijai ir Afrikai, t. y., Amerika ir Australija. Šiam pavadinimui atsiradus XV amžiaus antroje pusėje Amerika buvo nauja europiečiams, kurie buvo įpratę, kad pasaulį sudaro tik Europa, Azija ir Afrika (Senasis pasaulis).

## Kilmė
1493 m., Kristupui Kolumbui grįžus į Ispaniją iš pirmosios kelionės į Amerikas Peter Martyr d'Anghiera laiške pavadinimo Kolumbą „Naujojo pasaulio“ atradėju. Kitame laiške jis vėl paminėjo „Naująjį pasaulį“ (*orbo novo*). 1516 m. Martyr išleido savo veikalą, kurio pavadinimas prasidėjo *De orbe novo* („Apie Naująjį pasaulį“).
1524 m. terminas taip pat buvo panaudotas Giovanni da Verrazzano aprašant jo kelionę palei dabartinės JAV ir Kanados krantus.

Terminas „Naujasis pasaulis“ visuomet apima Amerikas ir gali apimti arba neapimti Australaziją, atsižvelgiant į kontekstą. Pvz., biologijoje kalbant apie Naujojo ir senojo pasaulio florą ir fauną, Australazija nepriskiriama nei prie Naujojo, nei prie Senojo pasaulio.

Gerokai prieš Kolumbo keliones Europoje egzistavo legendos apie kontinentus Vakaruose, už vandenyno. Pvz., skandinavų Didžioji Airija, (*Hvítramannaland* – „baltųjų žmonių šalis“); „šventųjų buveinė“, aplankyta Šv. Brendono, Klainferto abato, kaip aprašyta airių *[[Lismoro knyga|Lismoro knygoje]]*; Velso legenda apie Madoką; Platono Atlantida.

## Taip pat skaitykite

* Vakarų pusrutulis
* Rytų pusrutulis
* Kristupas Kolumbas
* Ikikolumbinės kelionės į Ameriką

## Išnašos
Antilija

**Antilija** – mitinė sala Atlanto vandenyne toli į vakarus nuo Portugalijos ar Ispanijos. Ji taip pat buvo vadinama **Septynių miestų sala** (**Ilha das Sete Cidades** portugalų kalba, **Septe Cidades**, **Sanbrandan** ir pan. Antilija taip pat tapatinama su mitinėmis Palaimintųjų salomis.

Pavadinimo kilmė nežinoma, seniausia žinoma etimologija sieja pavadinimą su Platono Atlantida, vėlesni šaltiniai kildina jį iš lotyniško *anterior* (t. y. sala, kuri pasiekiama prieš Japoniją), arba iš *Jezirat al Tennyn*, „Drakono sala“.

## Plutarchas

Legenda apie salą pasirodė dar ikikrikščioniškosios Romos laikais, Plutarchui 74 m. aprašant Romos karvedžio ir Ispanijos konsulo Kvinto Sertorijaus gyvenimą ir paminint, kad grįždamas iš Mauretanijos (dabartinio Maroko Sertorijus „sutiko jūreivius, kurie neseniai grįžo iš Atlanto salų“, ir kurių papasakotos istorijos buvo tokios viliojančios, kad šių salų paieška, tikintis jose apsigyventi, tapo Sertorijaus gyvenimo tikslu.

## Viduramžiai

Portugalų legenda pasakoja, kad sala buvo apgyvendinta Porto arkivyskupo ir jo pasekėjų 714 arba 734 metais gelbėjantis nuo maurų.

Antilija pirmą kartą buvo pažymėta Pizigano žemėlapyje 1424 metais kartu su **Satanazes** (velnio) sala. Ji pažymėta genujiečio B. Beccario or Beccaria (1435) ir venecijiečio Andrea Bianco (1436), 1455 ir 1476 žemėlapiuose, paprastai kartu su kitomis legendinėmis salomis. Florencijietis Paul Toscanelli savo laiškuose Kristupui Kolumbui ir Portugalijos karaliui (1474) laiko Antiliją svarbiausiu orientyru matuojant atstumą nuo Lisabonos ir Cipango salos (Japonijos).

Salos ieškojo daugelis ekspedicijų, o Kristupas Kolumbas 1492 m. planavo sustoti joje pakeliui į Aziją.

Žemėlapiuose Antilija paprastai buvo vaizduojama beveik Portugalijos dydžio, už dviejų šimtų mylių į vakarus nuo Azorų, beveik idealaus stačiakampio formos, bet su septyniomis ar aštuoniomis įlankomis rytiniame ir vakariniame krantuose, kurių kiekvienoje buvo po miestą.

## Taip pat skaitykite

* El Dorado
* Cezarių miestas

## Nuorodos
* "A Chinese puzzle on a lonely hilltop"  "The Toronto Star", May 14, 2006, retrieved May 15, 2006
* Gaddis, Vincent H. *Invisible Horizons*, Chilton Books, Philadelphia, 1965.
Raimundas Banionis

**Raimundas Banionis** (g. 1957 m. gegužės 13 d. Panevėžyje) – lietuvių kino, televizijos ir teatro režisierius. 

Jurgio Baltrušaičio lietuvių ir rusų bendradarbiavimo labdaros ir paramos fondo steigėjas, valdybos narys.

## Biografija
Gimė dramos teatro aktorių Donato Banionio ir Onos Konkulevičiūtės šeimoje. Brolis – Egidijus Banionis. Pirmą kartą scenoje pasirodė būdamas trejų metų, atliko epizodinį vaidmenį spektaklyje „Makbetas“. Vaidino įvairiuose vaikiškuose spektakliuose, dalyvavo masinėse scenose. Didžiausias vaidmuo teatre – dėdė Madansalis Ž. Anujo pjesėje „Keleivis be bagažo“ (1968 m.). Mokydamasis vidurinėje mokykloje, atliko pagrindinius vaidmenis filmuose „Penketas narsuolių“ (1970 m.), „Penkioliktas pavasaris“ 1972 m.) bei epizodinius vaidmenis filmuose „Rudabelkos respublika“ (1971 m.), „Soliaris“ (1972 m.).

1980 m. baigė Sąjunginį valstybinį kinematografijos institutą Maskvoje. Už diplominį darbą – 30 min. vaidybinį filmą „Greitis – mano dievas“ – gavo pagrindinį prizą SVKI festivalyje.

1980–1989 m. Lietuvos kino studijos režisierius-statytojas. Nuo 1989 m. UAB „LITNEK“ režisierius, taip pat pagal sutartis dirba teatre, televizijoje ir kitur.

## Kūryba
**Vaidybiniai filmai:**
* Mano mažytė žmona, 1984 m.
* Šešiolikmečiai, 1987 m.
* Neatmenu tavo veido, 1988 m.
* Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, 1990 m.
* Džiazas, 1992 m.
* Purpurinis rūkas, 2019 m.

**Dokumentiniai filmai:**
* Kelio džentelmenai, 1981 m.
* Laiko mašinos meistrai, 1982 m.
* Fontano vaikai,1989 m., su A. Šiuša
* Nuvorišai, 1995 m.
* Adomas Mickevičius. Realybės versijos 1998 m.

**Teatras:**
* Ernest Thompson. „Prie Auksinio ežero“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1996 m.
* S. Maugham. „Ratas“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1997 m.
* R. Gurney. „Meilės laiškai“, Juozo Miltinio dramos teatras, 1998 m.
* P. Bartz. „Susitikimas“, Nacionalinis dramos teatras, 1999 m.
* Sigitas Parulskis. Petro Cvirkos romano inscenizacija „Frank Kruk“ Klaipėdos dramos teatras, 2003 m.
* Pedro Kalderon de La Barka „Dama-vaiduoklė“ Tiumenės valstybinis dramos ir komedijos teatras, 2004 m.
* Bertolto Brechto drama „Kaukazo kreidos ratas“, J. Miltinio dramos teatras, 2005 m.
* Eric Emmanuel Schmitt. „Smulkūs vedybiniai nusikaltimai“, Kauno valstybinis dramos teatras, 2008 m.

**Serialai:**
* „Kartu“ 2000–2001 m. BTV
* „Gedimino 11“ 2001 m. BTV
* „Prokurorai“ 2002–2003 m. LTV
* „Garbės kuopa“ 2007 m. LNK Videometra, 16 serijų
* „Moterys meluoja geriau“ 2008 m. TV3

**Laidos:**
* „Korida“, „TTT“, „Sąmokslo teorija“ 2002–2004 m. TV4,
* „Nesutinku“ 2004 m. TV3,
* „Paskutinė instancija“ 2005–2006 m. LNK

## Nuorodos
* Asmeninis internetinis puslapis 

## Šaltiniai
Haris Poteris ir Netikras Princas (filmas)

**Haris Poteris ir Netikras Princas** () – 2009 m. JAV ir JK fantastinis filmas, paremtas J. K. Rowling parašyta to paties pavadinimo knyga.

## Siužetas

Haris atostogauja pas Durslius. Ramybės neduoda sunkios mintys: mylimo krikštatėvio Sirijaus mirtis, žiaurus mūšis su Valdovu Voldemortu. Ir štai, sėdėdamas savo kambaryje, Haris nekantriai laukia apsilankant Hogvartso direktoriaus. Kodėl profesorius Dumbldoras kaip tik dabar nutarė jį aplankyti? Kokie neatidėliotini reikalai jį veja iki mokslo metų pradžios likus keletui savaičių?

## Aktoriai
Parcialinis slėgis

**Parcialinis (dalinis) slėgis** – dujų mišinio vieno komponento slėgis.

Suminis dujų mišinio slėgis yra lygus visų jį sudarančių dujų parcialinių slėgių sumai. Pavyzdžiui, azoto (N2), vandenilio (H2) ir amoniako (NH3) mišinio slėgis:

: P = P__2} + P__2} + P__3}

Skystyje ištirpusių A dujų parcialinis slėgis yra lygus parcialiniam slėgiui, kurį toje pačioje temperatūroje sudarytų dujinėje fazėje esančios A dujos, esančios termodinaminėje pusiausvyroje su skysčiu, turinčių ištirpusių A dujų. Dujų parcialinis slėgis reprezentuoja dujų molekulių kinetinį termodinaminį aktyvumą. Dujų molekulės per ilgesnį laiką visada sklinda iš didesnio parcialinio slėgio į mažesnį, kas ir yra difuzija. Kuo parcialinių slėgių skirtumas didesnis, tuo didesnis pereinančios medžiagos srautas. Dujos tirpsta, difunduoja ir reaguoja proporcingai parcialiniam slėgiui, bet nebūtinai – masinei koncentracijai.
Langas (reikšmės)

Žodis **langas** gali reikšti:

* langas – paprastai įstiklinta anga šviesai praleisti (žiūrėjimui ir apšvietimui);
* langas – lango pavidalo dėmė;
* langas – grafinės sąsajos organizavimo būdas;
* Langas.net – informacinis Lietuvos jaunimo užsienyje portalas.

* *Lang* – angliška, vokiška, kiniška ir kitų tautų pavardė;
Čagčaranas

**Čagčaranas** () – miestas vidurio Afganistane, prie Hario upės; Goro provincijos centras. 15,0 tūkst. gyventojų, dauguma tadžikai. Link Herato į vakarus veda 380 km ilgio kelias, link Kabulo į rytus beveik tiek pat. Yra oro uostas.

2005-2013 m. veikė Lietuvos karių vadovaujama NATO provincijos atkūrimo misija.
Zaratustra

**Zaratustra** (apie 628 m. pr. m. e. – apie 551 m. pr. m. e.) – Persijos pranašas ir zoroastrizmo religijos pradininkas. Gimė Rage mieste Midijoje, magų šeimoje. Zaratustra gyveno dabartinio Irano šiaurėje. Apie jo gyvenimo pradžią nėra duomenų, tačiau žinoma, kad suaugęs jis pradėjo skelbti savo sukurtą religiją. Pradžioje jis susidūrė su stipriu pasipriešinimu, tačiau sulaukęs keturiasdešimties jis atvertė į savo religiją Šiaurės Rytų Irano valdovą Vištapsą, kuris tapo pranašo gynėju. Taip pat jis skelbė savo idėjas Rytų Irake, Vidurio Azijoje, Afganistane. Zaratustra laikomas Gatų (Giesmių), seniausios Avestos dalies, autoriumi.

Zaratustros vardas Avestoje minimas kaip *Zaratuštra* ir Avestos kalba reiškia „turintis auksinių kupranugarių“.

## Išnašos
Maro rifas

**Maro rifas** (havajiečių kalba *Nalukalala*) – didžiausias Havajų salyno Šiaurės Vakarų salų koralinis rifas. Plotas ~1 935 km². Rifą 1820 m., plaukdamas banginių medžioklės laivu „Maro“, jį atrado kapitono Džozefas Alenas (Joseph Allen) (jis taip pat aptiko ir Gardnerio uolas).

Šio atolo forma neįprasta – ne būdingas ovalas ar apskritimas, bet išsibarsčiusi struktūra. Didžioji rifo dalis slypi po vandeniu. Didžiausias sausumos plotas (atoslūgio metu) ~4000 m².

## Geologija
Maro rifas yra suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Jis, kaip ir kaimyniniai ugnikalniai, susiformavao, kai ši tektoninės plokštės vieta slinko virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

## Fauna ir flora
Atole gyvena 37 koralų rūšys (2000-2001 m. mokslinės ekspedicijos duomenys), gausu dumblių. Iš žuvų paminėtinos šeriadantinių, chirurgžuvinių, stauridinių, rifinių ryklių, galapaginių ryklių (*Carcharhinus galapagensis*) populiacijos.

## Nuorodos
* Šiaurės Vakarų salų koralinių rifų ekosistemos draustinis 
* Išsamus Havajų valstijos žinynas
Mencijus

**Meng Dzi** (vakaruose žinomas kaip **Mencijus**, , 372–289 m. pr. m. e. dabartinėje Šandongo provincijoje) – vienas žymiausių kinų filosofų, konfucianizmo šalininkas, žymiausias po Konfucijaus.

## Filosofija

Mencijus manė, jog visi žmonės yra iš esmės geri ir turi savyje gebėjimą siekti tobulėjimo, jeigu tik to nori. Be to, savęs tobulinimo ribos yra beveik begalinės, tai galima daryti visą gyvenimą. Nors jis neatmetė, jog aplinka daro įtaką žmonėms, tuo pačiu teigė, kad norintys išlikti moralūs, gali tai padaryti nepaisant jokių aplinkybių.

Kaip ir Konfucijus, Mencijus siekė socialinės reformos tuometinėje Kinijoje. Tai jis darė siūlydamas keisti požiūrį į pelną, savanaudiškumą, turtą ir galią, šių dalykų neatsisakant, bet įtraukiant į moralinę sistemą, kurioje akcentuojamas teisingumas, visuomeniškumas, gerovė ir gebėjimas daryti įtaką. Mencijus siūlė esantiems valdžioje žvelgti plačiau ir gerinti santykius su aplinkiniais, užsiimti labdara. Anot jo, tik tuomet jie galės išsaugoti savo galią, turtus ir bus įtakingi kitų akyse.

Mencijus manė, kad žmonės yra svarbesni už valstybę, o valstybė svarbesnė už valdovą. Liaudis gali kritikuoti valdančiuosius ar net juos pašalinti, jeigu jie nėra tinkami.

## Išnašos
Manko Inka Jupankis

**Manko Inka Jupankis** (, , dar žinomas kaip „Manko II“ ir „Manko Kapakas II“ ; 1516–1544 m.) – vienas iš Huayna Capac vaikų, kilęs iš smulkiųjų didikų.

Tupakas Hualpa, marionetinis konkistadoro Fransisko Pisaro paskirtas karalius mirė 1533 m. Manko Inka kreipėsi į Fransiską Pisarą ir Diego de Almagro, prašydamas karūnuoti jį inkų karaliumi. Konkistadorai sutiko ir 1534 Manko tapo nominaliu inkų valdovu, ispanų marionete.

Iš pradžių Manko bendradarbiavo su ispanais, dovanomis siekdamas jų malonės, tačiau Fransiskui Pisarui ir Diego del Almagro išvykus tyrinėti Peru teritorijos, valdyti Kusko palikti jaunesnieji Pisaro broliai Gonsalas Pisaras, Chuanas Pisaras ir Hernandas Pisaras, elgėsi su indėnais bei pačiu Manko itin žiauriai ir nepagarbiai. Manko pasitraukė iš Kusko ir surinko 40 000 inkų karių armiją. Jis pabandė pasinaudoti nesutarimais tarp Pisarų ir de Almagro ir 1536 m. apgulė Kuską.. Dešimt mėnesių trukusi apgultis buvo nesėkminga, nors inkai sugebėjo trumpam užimti miestą. Daug Manko karių apgulties metu mirė nuo raupų (žr. antrasis Kusko mūšis).

1536–1537 m. Manko su 30 000 armija bandė išstumti ispanų užkariautojus ir puolė Limos fortą, kuriame buvo įsikūręs Fransiskas Pisaras. Čia juos pasitiko 300 ispanų kareivių ir 20 000 indėnų. Manko patyrė pralaimėjimą ir su armijos likučiais atsitraukė į Oljantaintambo tvirtovę iš kurios puldinėjo ispanus, nugalėdamas juos Oljantaintambo mūšyje.

Tačiau dėl maisto trūkumo Manko turėjo atsitraukti iš Oljantaintambo į Vilkabamba, kuris tapo inkų imperijos sostine iki Tupaq Amaru mirties 1572 m. Manko atsitraukus ispanai karūnavo jo jaunesnįjį brolį Paullu Inca karaliumi Sapa Inca. Taip pat į ispanų rankas pateko Manko sesuo ir žmona Cura Ocllo, kuri buvo nužudyta 1539 m. Po ilgo partizaninio karo kalnuose Manko 1544 m. buvo nužudytas Diego de Almagro šalininkų, kuriems pats suteikė prieglobstį. Sostą perėmė jo sūnus Sayri Tupaq.
Galionas (juostelė)

**Galionas** – puošni audeklo (audinio ar mezginio) juostelė drabužiams (tautiniams kostiumams, karinei uniformai ar kt.) ar baldams papuošti. Galionai gali būti siuvinėti, nėriniuoti.

Neretai galionai yra metaliniais aukso ar sidabro siūlais atausto audinio apvadai ant drabužių ar baldų.

Lietuvoje *galionu* vadino ir tokį moterų galvos papuošalą – brokatinę gėlėtą juostą.
LKS-94

**LKS-94** (Lietuvos koordinačių sistema, priimta 1994 m.) – tai Lietuvos Respublikoje priimta valstybinė koordinačių sistema, kurią sudaro normalusis gravitacinis laukas, elipsoido parametrai, erdvinių koordinačių sistema, bei plokštuminių koordinačių sistema.

Lietuvos praktiniams geodeziniaims darbams bei žemėlapių sudarymui naudojamos stačiakampės plokštuminės LKS-94 X ir Y ašių koordinatės, paskaičiuotos sukertant GRS-80 elipsoidą su gulsčiu cilindru. Projekcijos iškraipymo mastelis pagrindiniame 24° meridiane yra 0,9998. Išskleidus cilindrą gaunamos stačiakampės koordinatės: "X" šiaurinės abscisės pradžia pusiaujuje ir "Y" rytinės ordinatės reikšmė 24° meridiane 500000 metrų.

Geodeziniuose prietaisuose naudojamos reikšmės:
* Ašinis meridianas: **24**
* Mastelis ties juo: **0,9998**
* Koordinačių pradžios postūmis: **500000**

## Koordinačių transformavimas
*LKS-94 konvertavimas į WGS-84
*WGS-84 konvertavimas į LKS-94
Enga kalba

**Enga** (taip pat **Caga, Tsaga, Tchaga**) – kalba, vartojama Naujosios Gvinėjos rytų plokščiakalnyje. Šią kalbą vartoja apie 180 000 žmonių Enga provincijoje, Papua Naujojoje Gvinėjoje. Tai labiausiai vartojama Papua Naujosios Gvinėjos vietinė kalba.

## Dialektai

Enga kalba turi nemažai dialektų: kandepe, layapo, tayato, mae (mai, wabag), maramuni (malamuni), kaina, kapona, sau (sau enga, wapi), yandapo, lapalama 1, lapalama 2, laiagam, sari.

Įprastas, visų suprantamas dialektas yra mae.

## Nuorodos
*
Marijonai

**Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo kongregacija** (*Congregatio clericorum regularium marianorum sub titulo immaculatae conceptionis beatae virginis Mariae*), **Marijonai** – katalikų vienuolių ordinas, Stanislovo Papčinskio įkurtas Poznanėje, Lenkijoje 1673 m. Kaip ordinas brolija aprobuota 1699 m. Veikia daugiausia švietimo srityje.

## Marijonai Lietuvoje
Lietuvoje pirmasis marijonų vienuolynas įkurtas 1750 m. Marijampolėje. 1918–1928 m. Marijampolė buvo marijonų brolijos centru. Jonavos vienuolyne marijonai taip pat buvo įsikūrę.

Kunigo Vincento Senkaus pastangomis 1909 m. ordinas buvo reformuotas į kongregaciją. 1910 m. palaimintasis arkivyskupas Jurgis Matulaitis vienuoliją atnaujino, jos konstituciją pritaikydamas naujoms gyvenimo bei darbo sąlygoms. Šiuo metu marijonų vienuolijai priklauso 485 nariai, iš jų 3 vyskupai ir 348 kunigai.

## Nuorodos
* TheDivineMercy.org
* PadriMariani.org
* Vienuoliai marijonai Lietuvoje
* Matulis Steponas MIC, Vienuoliai marijonų istorija Lietuvoje (knygoje ''Marianie za błogosławionego Jerzego Matulaitisa–Matulewicza)''
Niuvil o Bo

**Niuvil o Bo** () yra gyvenvietė ir komuna Luarės departamente, šiaurės-centrinėje  Prancūzijos dalyje. 3,9 tūkst. gyventojų (1999 m.).
Teraformavimas

**Teraformavimas** (pažodžiui „žemės formavimas“) – hipotetinis planetos ar jos mėnulio klimatinių ir paviršiaus geologinių sąlygų pakeitimas, kad jos taptų panašios į esančias Žemėje. Teraformavimas neatpažįstamai pakeistų planetos ar jos gamtinio palydovo atmosferos cheminę sudėtį, paviršiaus temperatūrą, slėgį ir klimatą. Taip pakeičiant planetos ar jos mėnulio gamtines sąlygas, tuose dangaus kūnuose žmonės ir kiti Žemės organizmai galėtų apsigyventi.

## Taip pat skaitykite
* Kosmoso kolonizacija
* Marso teraformavimas
* Veneros teraformavimas

## Šaltiniai