open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Klemensas Kairys

**Klemensas Kairys** (1836 m. vasario 15 d. Liudiškiai, Anykščių valsčius – 1864 m. gegužės 28 d. Verchoturjė, dab. Sverdlovsko sritis) – Lietuvos kunigas, poetas.

## Biografija
1854 įstojo į Varnių kunigų seminariją, 1857–1861 studijavo Dvasinėje katalikų akademijoje Sankt Peterburge, įšventintas kunigu. Nuo 1862 Kauno gimnazijos kapelionas. Rusų policijai išaiškinus, kad priklausė akademijoje veikiančiai slaptai studentų organizacijai, 1863 ištremtas į Uralą.

Draugavo su A. Baranausku, domėjosi bendrinės lietuvių kalbos kūrimu. Rašė eilėraščius lietuvių ir lenkų k., kūrė jiems melodijas. Sueiliavo gamtos aprašymų, laiškų. Jo eilėraštis „Dienelė brėkšta“ virto daina. Sukūrė eilėraščių lenkų kalba rink. „Eilių ir poezijos rinkinėlis“ (*Zbiorek rymów i poezyj*), par. 1857–1858, neišleistas, rankraštį saugo Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. Poetinė kūryba romantinio pobūdžio.

## Literatūra
* Skirmantas Valentas. Klemensas Kairys. Dingę poezijos garsai. Šiauliai, Saulės delta, 1999 m.

## Šaltiniai
Alksnas (Ignalinos r., Linkmenų sen.)

**Alksnas**, arba **Alksnaitis** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, 4 km į šiaurės rytus nuo Linkmenų. Telkšo tarp Asalnykščio ežero rytuose, Alksnaičio šiaurėje (pastarasis laikomas Alksno dalimi) ir Ūkojo šiaurės vakaruose. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,33 km. Plotis iki 0,86 km. Altitudė 138,4 m. Krantai raižyti, gausu įlankų (Mergakampis, Kirmėliakampis) ir pusiasalių; statūs, aukšti, šiaurėje apaugę mišku. Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai, vietomis auga miškeliai, tik šiaurinėje pakrantėje stūkso Papiliakalnių miškas. Yra 3 miškingos salos: Avių sala šiaurinėje dalyje 2,62 ha ir dar 2 salos (1,2 ha ir 0,06 ha).

Alksnas protakomis jungiasi Ūkojo ir Linkmeno ežerais. Ežero šiauriniame krante stūkso Ladakalnis, šiaurvakariniame – Kapų kalnas. Prie ežero įsikūrę maži Papiliakalnės, Salų, Kimbariškės kaimai ir pietryčiuose didesnis Antalksnės kaimas. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietvakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Jurgis Povilas Kairiūkštis

**Jurgis Povilas Kairiūkštis** (1907 m. lapkričio 15 d. Smolenskas – 1957 m. vasario mėn. JAV) – Lietuvos diplomatas, vertėjas.

## Biografija
Vienturtis žinomo nervų bei vidaus gydytojo Dr. Povilo Kairiūkščio ir dvarininkaitės, bajorės Sofijos Porčinskaitės (lenk. Zofia Porczyńska) sūnus. 1920 m. su tėvais iš Smolensko atvyko į Lietuvą. 1930 m. baigė Komercijos ir konsulinę mokyklą Lježe (Belgija). 1931 m. kovo – lapkričio mėn. ir 1935 m. liepos mėn. – 1936 m. rugpjūčio mėn. užsienio reikalų ministerijos, 1931 m. gruodžio mėn. – 1935 m. birželio mėn. Lietuvos konsulato Briuselyje, 1936 rugsėjo mėn. – 1938 m. kovo mėn. Lietuvos pasiuntinybės Rygoje sekretorius, vėliau antrasis sekretorius. 1937-1938 m. laikinasis reikalų patikėtinis Latvijoje. 1938 m. gegužės mėn. – 1939 m. rugsėjo mėn. Lietuvos pasiuntinybės Varšuvoje antrasis sekretorius. 1939 m. rugsėjo mėn. – 1940 m. liepos mėn. užsienio reikalų ministerijos protokolo šefo pavaduotojas. Dalyvavo ekonominėse derybose su Belgija, švietimo klausimais – su Latvija. Per nacių okupaciją 1941-1944 m. dirbo Tiekimo ir paskirstymo įstaigoje. 1944 m. pasitraukė į Austriją, 1952 m. į JAV. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Tautos ūkis“. Išvertė į prancūzų kalbą „Vokiečių propaganda prieš Lietuvą“, 1936 m.

## Šaltiniai
Asėkas

**Asėkas** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje. Telkšo 1,5 km į pietryčius nuo Ginučių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,95 km, plotis – iki 0,75 km. Altitudė 138,9 m. Krantai daugiausia žemi, drėgni ar pelkėti, o šiaurėje aukšti ir sausi. Ežerą supa miškai (Linkmenų miškas ir Ginučių ąžuolynas). Šiaurės vakaruose įteka Almajos upelis iš Almajo ežero, pietuose išteka Asėkos upelis į Linkmeno ežerą (Žeimenos baseinas).

Ežerėvardis *Asė́kas* kildinamas nuo slavizmo , ,  („užtvertas laukas, aptvaras, užtverta derlinga pieva“),  („pelkėtas žolynas“).

## Šaltiniai
Marija Kajackaitė

**Marija Kajackaitė-Jučienė** (1919 m. vasario 28 d. Ramonai, dab. Šipliškės valsčius, Lenkija – 1979 m. rugpjūčio 20 d. Kaunas) – Lietuvos baleto artistė.

## Biografija
Sūnus Jonas Jučas. 1937 m. baigė Valstybės teatro baleto studiją, nuo 1937 m. šio teatro baleto artistė. 1940–1969 m. Kauno muzikinio teatro solistė. 1974–1979 m. dėstė Kauno sporto mokykloje.

Šoko solo partijas operetėse, kurias sukūrė Fransis Leharas, Imrė Kalmanas, Johanas Štrausas, Borisas Aleksandrovoas.

## Svarbesni vaidmenys
* Liza – Rikardas Drigo. Užburtoji fleita, 1948 m.
* Mergaitė – Karlas Marija fon Vėberis. Kvietimas šokiui, 1948 m.
* Kolombina – Rikardas Drigo. Arlekinada, 1949 m.

## Šaltiniai
Gomerta (upė)

**Gomerta** – upė vidurio Lietuvoje, Radviliškio rajone; Šušvės dešinysis intakas. Prasideda Butkių miške, 3 km į šiaurės vakarus nuo Šaukoto. Teka į pietryčius, už Šaukoto pasuka į šiaurės rytus. Įteka į Šušvę 86 km nuo jos žiočių, Mėnaičiuose.

Upės aukštupio baseine telkšo Gomertos ežeras. Aukštupio vaga sureguliuota. Prie Gomertos esančios gyvenvietės: Šaukotas, Pagomerčiai, Mėnaičiai.

Vandenvardis laikomas priesagos (*-ert-*) vediniu nuo šaknies *gam-/gom-*, kuri labai archajiška, galėjusi reikšti kažką gumbuoto, išlinkusio (plg. *gamalas* „gabalas, gurvolis“).

## Šaltiniai
Algimantas Kajackas (1939)

**Algimantas Kajackas** (g. 1939 m. kovo 23 d. Juškakaimiuose, Sintautų valsčiuje) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1963 m. baigė Leningrado M. Bonč-Brujevičiaus elektrotechnikos ryšių institutą. 1967–1995 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1976–1992 m. Ryšių katedros vedėjas, nuo 1976 m. profesorius. 1974 m. technikos mokslų daktaras. 1995–2000 m. bendrovės „Comliet“ abonentų aptarnavimo ir technologijų departamento direktorius. Nuo 2000 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, nuo 2002 m. VGTU Elektronikos fakulteto Telekomunikacijų inžinerijos katedros vedėjas.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys – telekomunikacija, elektronika. 25 išradimų autorius.

## Bibliografija
* Radioelektronikos pagrindai: elektriniai virpesiai tiesinėse grandinėse: paskaitų konspektas / Gytis Eidukevičius, Algimantas Kajackas. – Kaunas, 1972. – 85 p.: iliustr.
* Demoduliatorių sinchronizacijos teorija: monografija / V. Ginzburgas, Algimantas Kajackas, 1974 m., rusų k.
* Radioelektronikos pagrindai: mokymo priemonė / Gytis Eidukevičius, Algimantas Kajackas. – Vilnius: Mintis, 1974–1977. – 1 d. 1974 m., 2 d. 1977 m.
* Radioelektronikos pagrindai: vadovėlis, 1988 m., rusų k.
* Ryšių teorijos pagrindai: vadovėlis, 2001 m.
* Telekomunikacijų teorija: vadovėlis. – Vilnius: Technika, 2005. – 254 p.: iliustr. – ISBN 9986-05-833-3
* Telekomunikacijų technologijų raida: mokomoji knyga / Algimantas Kajackas, Artūras Medeišis, Šarūnas Paulikas, Saulius Sidaras. – Vilnius: Technika, 2008. – 316 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-28-313-3

## Įvertinimas
* 1981 m. LSSR valstybinė premija

## Šaltiniai
Dygsnės

**Dygsnės** (*Acantopsis*) – vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys

* *[[Acantopsis choirorhynchos]]*
* *[[Acantopsis octoactinotos]]*
Algimantas Vincas Kajackas

**Algimantas Vincas Kajackas** (1932 m. gruodžio 21 d. Trakėnuose, Kalvarijos valsčiuje – 2015 m. sausio 16 d. Kaune) – Lietuvos kunigas, teologijos daktaras nuo 1994 m.

## Biografija
1956–1961 m. ir 1980–1982 m. studijavo teologiją Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. 1961 m. įšventintas kunigu. 1961–1975 m. vikaras Prienuose ir Šakiuose. 1976–1984 m. Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos prefektas, nuo 1984 m. joje, nuo 1990 m. ir Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakultete dėsto Bažnyčios istoriją, liturgiką ir patrologiją, 1984 m. docentas. Nuo 1994 m. Vilkaviškio katedros kapitulos kanauninkas.

Paskelbė straipsnių apie Lietuvos Katalikų bažnyčios archyvus, bažnytinį meną, Lietuvos Katalikų bažnyčios istoriją. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

Palaidotas Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio parapijos bažnyčios šventoriuje.

## Bibliografija
* Bažnyčia liturgijoje, 1997 m.
* Bažnytinio meno istorija, 2005 m.

## Šaltiniai
Ješiva

**Ješiva** – judaizmo dvasinė seminarija. Dažniausiai joje mokosi vaikinai ir vyrai, kartais moterys.
Iki II pasaulinio karo Lietuvoje buvo 10 ješivų Vilniuje bei keletas ješivų kituose miestuose.

## Tipai
Ješivos įvairiais laikotarpiais buvo įvairių tipų: gaoninės, postgaoninės, lietuviškosios, chasidinės, sefardinės, konservatyviosios, nekonfesinės, reformatinės, šiuolaikinės ortodoksinės.

### Lietuviškosios ješivos
Organizuotą Toros mokymą pertvarkė rabinas Chaimas iš Valažino, Vilniaus Gaono mokinys (vienas įtakingiausių XVIII a. judaizmo lyderių). Jo nuomone, tradicinės priemonės negalėjo patenkinti tuos, kurie ieškojo labiau intensyvių Toros mokymų.

Remiamas savo mokytojo, rabinas Chaimas surinko daug susidomėjusių studentų ir atidarė žymiąją Valažino ješivą Valažino mieste (dabartinėje Baltarusijoje). Nors Valažino ješiva ​​po maždaug 60 metų buvo uždaryta dėl Rusijos valdžios reikalavimų, tai paskatinto kurtis ješivas Vilijampolėje, Panevėžyje, Myriuje, Briske, Telšiuose. Lietuviškosios ješivos tapo tokios žinomos, kad pagal jų vietovardžius pavadintos ir ligi šiol veikiančios ješivos Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Izraelyje.

XIX a. rabinas Izraelis Salanteras inicijavo žymų Musarų judėjimą, kuris taip pat skatino didesnį žydų etikos mokymą tarp platesnio žmonių rato.

Žymesnės Lietuvos ješivos:
* Ramailės ješiva (Vilnius)
* Vilijampolės ješiva (Kaunas)
* Panevėžio ješiva
* Telšių ješiva
* Kelmės ješiva
* Kauno ješiva

Lietuviškosios ješivos savo formavimosi pradžioje itin paplito Lietuvoje ir Baltarusijoje. Dėl savo savito mokymo vėliau išpopuliarėjo ir labai paplito JAV ir Izraelyje.

### Chasidinės ješivos
Chasidinio judėjimo ješivos kilo iš Lietuvos. Chasidinės ješivos su savo mokymu paplito Rytų Europoje.

## Taip pat skaitykite
* Rabinų seminarija

## Šaltiniai
Kirtikliai

**Kirtikliai** (*Cobitis*) – vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Cobitis albicoloris]]* 
* *[[Cobitis arachthosensis]]* 
* *[[Cobitis bilineata]]*
* *[[Cobitis bilseli]]* 
* *[[Cobitis biwae]]* 
* *[[Cobitis calderoni]]*  
* *[[Cobitis choii]]* 
* *[[Cobitis conspersa]]* 
* *[[Cobitis dalmatina]]* 
* *[[Cobitis dolichorhynchus]]* 
* *[[Cobitis elazigensis]]* 
* *[[Cobitis elongata]]* 
* *[[Cobitis elongatoides]]* 
* *[[Cobitis fahirae]]*	  
* *[[Cobitis granoei]]* 
* *[[Cobitis hangkugensis]]* 
* *[[Cobitis hellenica]]*
* *[[Cobitis illyrica]]*
* *[[Cobitis kellei]]* 
* *[[Cobitis kurui]]* 
* *[[Cobitis laoensis]]* 
* *[[Cobitis laterimaculata]]* 
* *[[Cobitis lebedevi]]* 
* *[[Cobitis levantina]]*
* *[[Cobitis linea]]* 
* *[[Cobitis lutheri]]* 
* *[[Cobitis macrostigma]]* 
* *[[Cobitis maroccana]]*
* *[[Cobitis matsubarai]]* 
* *[[Cobitis megaspila]]*
* *[[Cobitis melanoleuca]]* 
* *[[Cobitis meridionalis]]*
* *[[Cobitis misgurnoides]]* 
* *[[Cobitis narentana]]* 
* *[[Cobitis ohridana]]* 
* *[[Cobitis pacifica]]* 
* *[[Cobitis paludica]]*  
* *[[Cobitis pontica]]* 
* *[[Cobitis puncticulata]]*
* *[[Cobitis punctilineata]]*	  
* *[[Cobitis rhodopensis]]* 
* *[[Cobitis rossomeridionalis]]* 
* *[[Cobitis satunini]]* 
* *[[Cobitis shikokuensis]]* 
* *[[Cobitis simplicispina]]* 
* *[[Cobitis sinensis]]* 
* *[[Cobitis splendens]]* 
* *[[Cobitis stephanidisi]]*  
* *[[Cobitis striata]]* 
* *[[Cobitis strumicae]]*
* Paprastasis kirtiklis (*Cobitis taenia*)
* *[[Cobitis takatsuensis]]* 
* *[[Cobitis tanaitica]]* 
* *[[Cobitis tetralineata]]* 
* *[[Cobitis trichonica]]*
* *[[Cobitis turcica]]*
* *[[Cobitis vardarensis]]*
* *[[Cobitis vettonica]]*
* *[[Cobitis zanandreai]]*
Antanas Kajalavičius

**Antanas Kajalavičius** (1931 m. kovo 23 d. Biliūnuose, Skaistgirio valsčius, Šiaulių apskritis – 2010 m. gegužės 15 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1950 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą. 1950–1955 m. studijavo Kauno politechnikos institute (KPI), 1960–1963 m. KPI aspirantūroje. 1967 m. technikos mokslų kandidatas.

1955–1960 m. KPI asistentas, 1963–1967 m. vyr. dėstytojas. 1964–1968 m. KPI Lengvosios pramonės fakulteto prodekanas, 1968–1992 m. dekanas, 1967–1977 m. Medienos mechaninės technologijos katedros vedėjas, nuo 1967 m. docentas.

Tyrimų sritis – hidroterminis medienos apdorojimas ir racionalus jos naudojimas.

## Bibliografija

* Baldžiaus vadovas, 1963 m.
* Baldžiaus vadovas. – 2-asis leidimas. – Vilnius: Mokslas, 1981. – 315 p.: diagr.
* Aiškinamasis medienos apdirbimo terminų žodynas (su kitais). – Vilnius: Periodika, 1971. – 118 p.
* Hidroterminis medienos apdirbimas: metodiniai nurodymai. – Kaunas: KPI, 1988. – 53 p.
* Hidroterminis medienos apdirbimas ir konservavimas: iliustracijos. – Kaunas: KPI, 1990. – 72 p.: iliustr.
* Hidroterminis medienos apdirbimas: laboratoriniai darbai: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 1998. – 119 p.: iliustr.
* Aiškinamasis medienos terminų žodynas. – 2-asis leidimas (su kitais). – Kaunas: Technologija, 1998. – 211 p.: iliustr. – ISBN 9986-13-632-6
* Smulkintos medienos pneumatinis transportas: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2001. – 92 p.: iliustr. – ISBN 9955-09-034-0
* Medienos hidroterminio apdorojimo teorija ir įranga: mokomoji knyga / Antanas Kajalavičius, Darius Albrektas. – Kaunas: Technologija, 2008. – 167 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-25-506-2
* Pjautinės medienos kamerinis konvekcinis džiovinimas: mokomoji knyga / Antanas Kajalavičius, Darius Albrektas. – Kaunas: Technologija, 2010. – 208 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-25-779-0


## Įvertinimas
* 1981 m. LTSR nusipelnęs dėstytojas

## Šaltiniai
Vijūnai

**Vijūnai** (*Misgurnus*) - vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
*Rytinis vijūnas *[[Misgurnus anguillicaudatus]]*
**[[Misgurnus buphoensis]]*
*Paprastasis vijūnas *[[Misgurnus fossilis]]*
**[[Misgurnus mizolepis]]*
**[[Misgurnus mohoity]]*
**[[Misgurnus nikolskyi]]*
**[[Misgurnus tonkinensis]]*
Barbatulės

**Barbatulės** (*Barbatula*) – plokščiųjų vijūnų (*Balitoridae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Barbatula barbatula]]*
* *[[Barbatula bureschi]]*
* *[[Barbatula eregliensis]]*
* *[[Barbatula namiri]]*
* *[[Barbatula pindus]]*
* *[[Barbatula pulsiz]]*
* *[[Barbatula samantica]]*
* *[[Barbatula seyhanensis]]*
* *[[Barbatula simavica]]*
* *[[Barbatula tschaiyssuensis]]*
Asalnykštis

**Asalnykštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, 8,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Telkšo 5 km į šiaurės rytus nuo Linkmenų, į vakarus nuo Asalnų ežero. Ežero ilgis (iš vakarių į rytus) 1,35 km, plotis iki 0,95 km. Altitudė 138,4 m. Krantai sausi, šiaurėje statūs, kitur lėkšti. Kranto linija vingiuota, aplink iškilusios moreninės kalvos. Šiaurinėje dalyje yra miškinga 3 ha Gimžinės (Pušinė) sala ir ežero pietinėje pusėje 0,1 ha Dakio sala. Šiaurinėje pakrantėje prieina Linkmenų ir Papiliakalnės miškai.

Asalnykštis rytuose 120 m pločio sąsiauriu jungiasi su Asalnų ežeru, o šiaurės vakaruose – 27 m pločio Dumblio upeliu (protaka) su Linkmeno ežeru. Priklauso Žeimenos upės baseinui. Prie ežero įsikūrę 3 kaimai: Salos, Antalksnė ir Puziniškis. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Puziniškio piliakalnis.

## Šaltiniai
Juozas Kajeckas

**Juozas Kajeckas** (1897 m. birželio 17 d. Šenandoa – 1978 m. kovo 2 d. Vašingtonas) – Lietuvos teisininkas, diplomatas.

## Biografija

1909 m. atvyko į Lietuvą. Baigė Kidulių mokyklą, 1927 m. baigė Monpeljė universitetą (Prancūzija, finansai ir administravimas), 1928 m. įgijo teisės licenciato laipsnį, 1929 m. baigė Politinių mokslų mokyklą Paryžiuje.

1929–1930 m. ir 1935–1939 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos referentas, nuo 1938 patarėjas. 1930–1935 m. Lietuvos pasiuntinybės Didžiojoje Britanijoje, taip pat Olandijai ir Šveicarijai sekretorius, dar ėjo generalinio konsulo, pasiuntinio pareigas. 1935–1939 m. Lietuvos Raudonojo Kryžiaus generalinis sekretorius. 1938 m. vieno Lietuvos – Vokietijos ruožo sienai nustatyti derybų delegacijos pirmininkas. 1939–1940 m. Lietuvos pasiuntinybės Berlyne, nuo 1940 m. rugpjūčio Vašingtone patarėjas, pastarosios pasiuntinybės biuletenio redaktorius, 1949–1951 m. neoficialus Lietuvos stebėtojas Jungtinių Tautų posėdžiuose Niujorke. Nuo 1957 m. laikinasis Lietuvos reikalų patikėtinis, 1958–1976 m. – reikalų patikėtinis.

Rašė Lietuvos aneksijos klausimais žurnaluose „Social Science“, „Baltic Review“, leidinyje „Annexation of the Baltic States“.

## Šaltiniai
Keistosios žibintūnės

**Keistosios žibintūnės** (*Ceratoscopelus*) - žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Raguotoji žibintūnė *[[Ceratoscopelus maderensis]]* 
* dantytoji žibintūnė *[[Ceratoscopelus townsendi]]* 
* *[[Ceratoscopelus warmingii]]*
Dachau

**Dachau** () – miestas Bavarijoje (pietvakarių Vokietija), 20 km į šiaurės vakarus nuo Miuncheno. 40,6 tūkst. gyventojų (2007 m.). Išlikusi XVIII a. pilis, Šv. Jokūbo bažnyčia (XVII a.), rūmai su sodu, rotušė. Elektrotechnikos, maisto, tiksliųjų mašinų, popieriaus pramonė.

## Istorija

Dachau vietovė pirmą kartą paminėta 805 m. Nuo 1270 m. Dachau pradėtos rengti mugės. Dachau smarkiai apiplėšė švedų kariuomenė Trisdešimties metų karo metu. 1933–1945 m. Dachau veikė pirmoji Vokietijoje nacių koncentracijos stovykla, kurioje žuvo apie 190 tūkst. žmonių. Po Antrojo pasaulinio karo į Dachau atsikėlė daug pabėgėlių iš Rytų Prūsijos.

## Žymūs žmonės
* Lovis Corinth, (1858-1925), vokiečių menininkas
* Heimitas fon Dodereris, (1896-1966), Austrijos rašytojas
* Roman Herzog (g. 1934), vokiečių politikas (CDU)

## Šaltiniai
Kaklo bausmė

**Kaklo bausmė** – senovės prūsų ir lietuvių paprotinės teisės terminas.

## Istorija
Iš pradžių reiškė mirties bausmę apskritai arba mirties bausmę pakariant. Taip daugiausia būdavo baudžiami vagys iš paprastojo, t. y. neprivilegijuoto, luomo žmonių.

XVI a. *kaklo bausme* buvo vadinama įsiskolinusio žmogaus laikinas perdavimas kreditoriaus valiai. Grąžinęs arba atidavęs skolą toks skolininkas vėl tapdavo laisvas.

## Šaltiniai
Julijonas Jonas Kaladė

**Julijonas Jonas Kaladė** (1933 m. spalio 23 d. Eičionyse, Skapiškio valsčiuje – 2025 m. gruodžio 12 d. Kaune) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.

## Biografija
1954 m. baigė Pandėlio vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą, kurį baigė 1959 m. 1959–1962 m. studijavo Mokslų akademijos aspirantūroje. 1963 m. Viliaus universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją „Vektorinės optimizacijos uždavinių pusiausvyros sprendiniai“. Nuo 1963 m. – Vilniaus universiteto Teorinės fizikos katedros dėstytojas, nuo 1991 m. – profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – krūvio pernašos elektrografiniuose sluoksniuose teorija, šių sluoksnių savybių tyrimo metodika. Virš 70 mokslinių publikacijų autorius.

## Bibliografija
### Knygos
* Julijonas Jonas Kaladė, V. Mickevičius, Donatas Grabauskas. *Termodinamika ir statistinė fizika*. Vilnius: „Mokslas“, 1982. – 379 p.:iliustr.
* Julijonas Jonas Kaladė, Leonas Valkūnas. *Matematinis modeliavimas ir sinergetikos pagrindai*. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2009. – 21 p.:iliustr. ISBN 978-9955-33-388-3
* Julijonas Jonas Kaladė, Robertas Maldžius. Krūvininkų pernašos sluoksninėse sistemose modeliai. Vilnius: Vilniaus universitetas, 2011. – 165 p. ISBN 978-9955-634-31-7 (elektroninis leidinys).

### Mokomosios priemonės
* *Lauko teorijos principai ir kvantinė elektrodinamika :mokymo priemonė*. Vilnius: Vilniaus valst. V. Kapsuko universitetas, 1987. – 94 p..
* *Kvantinės elektrodinamikos laboratorinių darbų metodiniai nurodymai*. Vilnius: Vilniaus Valst. V. Kapsuko universitetas, 1988. – 47 p.
* *Kinetikos lygčių sprendimo metodai :mokymo priemonė*. Vilnius: Vilniaus universitetas. 2003. – 54 p.
* *Matematinio modeliavimo pagrindai*. Vilnius: Vilniaus universitetas, 2004. – 88 p.:iliustr.
* *Statistinė fizika*. Vilnius: Vilniaus universitetas, 2005. – 117 p.:iliustr.

## Šaltiniai
Lietuvos kultūros sostinė

**Lietuvos kultūros sostinė** – nuo 2008 m. skiriamas Lietuvos miestas, kuriame planuojama rengti šalies svarbos kultūros renginius. Renginio *[[Europos kultūros sostinė]]* „prototipas“. Lietuvos kultūros sostinę kas 3 metus konkurso būdu renka Kultūros ministerija. Projekto tikslas – skatinti Lietuvos miestų ir miestelių gyventojų kultūrinį aktyvumą, plėtoti kultūrą ir meną regionuose. Lietuvos kultūros sostinės pamečiui:

* 2008 m. – Zarasai
* 2009 m. – Plungė
* 2010 m. – Ramygala
* 2011 m. – Šilutė
* 2012 m. – Anykščiai
* 2013 m. – Palanga
* 2014 m. – Panevėžys
* 2015 m. – Žagarė 
* 2016 m. – Telšiai 
* 2017 m. – Klaipėda 
* 2018 m. – Marijampolė 
* 2019 m. – Rokiškis 
* 2020 m. – Trakai
* 2021 m. – Neringa
* 2022 m. – Alytus 
* 2023 m. – Tauragė
* 2024 m. – Kaišiadorys
* 2025 m. – Druskininkai
* 2026 m. – Kėdainiai 
* 2027 m. – Pasvalys
* 2028 m. – Zarasai


## Mažosios Lietuvos kultūros sostinės

Lietuvos mažųjų kultūros sostinių idėja regionams suteikia galimybę stiprinti kultūros tradicijas, profesionalaus meno prieinamumą ir sklaidą, plėtoti kultūrinį turizmą, plėsti kultūrinį gyvenimą, paskatinti naujas kūrybines iniciatyvas. Pirmąja Lietuvos mažąja kultūros sostine 2015 m. paskelbti Naisiai. Nuo 2016 m. Lietuvos mažosiomis kultūros sostinėmis kasmet išrenkama 10 mūsų šalies miestelių. Kultūros ministerija palaiko ir remia Lietuvos mažųjų kultūros sostinių iniciatyvą. Nuo 2018 m. Lietuvos kultūros taryba kasmet skiria 50 tūkst. eurų svarbiausiems jų projektams. Lietuvos mažųjų kultūros sostinių konkursą inicijuoja Lietuvos kaimo bendruomenių sąjunga. Projekto partneriai – Lietuvos savivaldybių asociacija, Kultūros ministerija, Lietuvos seniūnų asociacija. Daugelyje jų vietinių entuziastų, kultūros darbuotojų ir savanorių pastangomis sukuriami įsimintini kultūriniai renginiai vietos bendruomenei, atsiranda naujų kultūrinio turizmo iniciatyvų.


Kultūros sostinės - 2012 ženklas Anykščiuose.JPG|Kultūros sostinės 2012 m. ženklas Anykščiuose
Naisiai, mažoji kultūros sostinė. 2015.JPG|Mažoji kultūros sostinė 2015 m. Naisiuose
Labanoras, kultūros sostinė.JPG|Mažoji kultūros sostinė 2017 m. Labanore
Veiviržėnai, kultūros sostinė. 2020 m.JPG|Mažoji kultūros sostinė 2020 m. Veiviržėnuose


## Šaltiniai
Štutovas

**Štutovas** (; arba **Štuthofas**, ) – miestelis Pamario vaivadijoje (šiaurės Lenkija), 38 km į rytus nuo Gdansko, prie Vyslos deltos. 3,0 tūkst. gyventojų (2006). Išvystyta žvejybos, žemės ūkio pramonė, turizmas. Yra bažnyčia.

## Istorija
Žinomas nuo XIII a. kaip žvejų gyvenvietė. 1939–1945 m. vokiečiai čia buvo įkūrę vieną žymiausių koncentracijos stovyklų (Štuthofo koncentracijos stovykla), kurioje žuvo apie 60 tūkst. įvairių tautybių žmonių.
Dringykštis

**Dringykštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone 4,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Telkšo tarp Dringio šiaurėje ir Lūšių ežero pietuose. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,5 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 139 m. Yra 0,07 ha salelė. Kranto linija vingiuota; krantai daugiausia aukšti, ardomi. Iš rytų, šiaurės ir vakarų supa Linkmenų ir Palūšės miškai, šiaurės rytinė pakrantė pelkėta, pietuose plyti laukai. Šiaurės rytuose gausiai užžėlusia vandens augalais ~ 40 m pločio ir ~ 750 m ilgio protaka jungiasi su Dringio ežeru.

Šiaurėje iš Dringio atiteka Švogina, pietryčiuose – Dumblynė iš Taramo ežero. Pietvakariuose išteka Dringykščia (į Asalnų-Lūšių ežero sąsiaurį). Į pietus nuo Dringkščio yra Meironių kaimas. Pietrytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Žibintakės

**Žibintakės** (*Diaphus*) - žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Havajinė žibintakė, *[[Diaphus adenomus]]* 
* *[[Diaphus aliciae]]* 
* *[[Diaphus anderseni]]* 
* *[[Diaphus antonbruuni]]* 
* Arabinė žibintakė *[[Diaphus arabicus]]* 
* *[[Diaphus basileusi]]* 
* *[[Diaphus bertelseni]]* 
* Trumpagalvė žibintakė, *[[Diaphus brachycephalus]]* 
* *[[Diaphus burtoni]]* 
* Auksasnukė žibintakė, *[[Diaphus chrysorhynchus]]* 
* melsvoji žibintakė, *[[Diaphus coeruleus]]* 
* *[[Diaphus confusus]]* 
* *[[Diaphus dahlgreni]]* 
* *[[Diaphus danae]]* 
* Filipininė žibintakė *[[Diaphus dehaveni]]* 
* Karūnuotoji žibintakė *[[Diaphus diadematus]]* 
* *[[Diaphus diademophilus]]* 
* *[[Diaphus drachmanni]]* 
* *[[Diaphus dumerilii]]* 
* Šviesiagalvė žibintakė, *[[Diaphus effulgens]]* 
* Lusono žibintakė *[[Diaphus ehrhorni]]* 
* *[[Diaphus faustinoi]]* 
* *[[Diaphus fragilis]]* 
* Nykštukinė žibintakė *[[Diaphus fulgens]]* 
* *[[Diaphus garmani]]* 
* *[[Diaphus gigas]]* 
* *[[Diaphus handi]]* 
* *[[Diaphus holti]]* 
* *[[Diaphus hudsoni]]* 
* *[[Diaphus impostor]]* 
* *[[Diaphus jenseni]]* 
* *[[Diaphus kapalae]]* 
* *[[Diaphus knappi]]* 
* *[[Diaphus kora]]* 
* *[[Diaphus kuroshio]]* 
* *[[Diaphus lobatus]]* 
* *[[Diaphus longleyi]]* 
* Ryškioji žibintakė *[[Diaphus lucidus]]* 
* Šviesioji žibintakė *[[Diaphus lucifrons]]* 
* *[[Diaphus luetkeni]]* 
* Malajinė žibintakė *[[Diaphus malayanus]]* 
* *[[Diaphus mascarensis]]* 
* *[[Diaphus meadi]]* 
* Didžioji žibintakė *[[Diaphus megalops]]* 
* Dėmėtagalvė žibintakė, *[[Diaphus metopoclampus]]* 
* Piktoji žibintakė *[[Diaphus minax]]* 
* Švelnioji žibintakė *[[Diaphus mollis]]* 
* *[[Diaphus nielseni]]* 
* *[[Diaphus ostenfeldi]]* 
* Rytinė žibintakė, *[[Diaphus pacificus]]* 
* *[[Diaphus pallidus]]* 
* *[[Diaphus parini]]* 
* *[[Diaphus parri]]* 
* Šviesiasnukė žibintakė, *[[Diaphus perspicillatus]]* 
* *[[Diaphus phillipsi]]* 
* *[[Diaphus problematicus]]* 
* *[[Diaphus rafinesquii]]* 
* *[[Diaphus regani]]* 
* *[[Diaphus richardsoni]]* 
* *[[Diaphus roei]]* 
* *[[Diaphus sagamiensis]]* 
* *[[Diaphus schmidti]]* 
* *[[Diaphus signatus]]* 
* *[[Diaphus similis]]* 
* Plokščioji žibintakė *[[Diaphus splendidus]]* 
* *[[Diaphus suborbitalis]]* 
* *[[Diaphus subtilis]]* 
* *[[Diaphus taaningi]]* 
* *[[Diaphus termophilus]]* 
* *[[Diaphus theta]]* 
* *[[Diaphus thiollierei]]* 
* *[[Diaphus trachops]]* 
* *[[Diaphus umbroculus]]* 
* *[[Diaphus vanhoeffeni]]* 
* *[[Diaphus watasei]]* 
* *[[Diaphus whitleyi]]* 
* *[[Diaphus wisneri]]*
Jurgis Kalakauskas

**Jurgis Kalakauskas-Kalakonis** (1910 m. spalio 8 d. Starkai, Vilkaviškio valsčius – 1958 m. liepos 7 d. Sidnėjus) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

## Biografija
Mokėsi Vilkaviškio ir Marijampolės gimnazijose, Vytauto Didžiojo universitete studijavo ekonomiką.

Nuo 1929 m. bendradarbiavo spaudoje. Korespondencijas ir straipsnius spausdino leidiniuose „Suvalkietis“, „Sekmadienis“, „Karys“, „Diena“, „Trimitas“, „Mūsų rytojus“. 1934–1936 m. savaitraščio „Suvalkietis“ redaktorius. 1937–1938 m. dirbo laikraštyje „Vakarai“, 1938–1940 m. – „Lietuvos aidas“. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1946 m. redagavo kultūros laikraštį „Apžvalga“. 1949 m. išvyko į Australiją. 1953–1958 m. redagavo savaitraštį „Mūsų pastogė“.

1929–1933 slapyvardžiu *K. Jurgysa* išspausdino novelių.

## Šaltiniai
Žibintūnės elektronos

**Žibintūnės elektronos** (*Electrona*) – žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
## Rūšys
Genčiai priskiriamos 5 rūšys:
* Antarktinė elektrona *[[Electrona antarctica]]*
* *[[Electrona carlsbergi]]*
* Mažažiotė elektrona *[[Electrona paucirastra]]*
* *[[Electrona risso]]*
* Tamsioji elektrona *[[Electrona subaspera]]*

## Šaltiniai
Gimnoskopelos

**Gimnoskopelos** (*Gymnoscopelus*) – žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Gymnoscopelus bolini]]* 
* *[[Gymnoscopelus braueri]]* 
* *[[Gymnoscopelus fraseri]]* 
* *[[Gymnoscopelus hintonoides]]* 
* *[[Gymnoscopelus microlampas]]* 
* *[[Gymnoscopelus nicholsi]]* 
* Antarktinė gimnoskopela (*Gymnoscopelus opisthopterus*)
* *[[Gymnoscopelus piabilis]]*
Antanas Kalanavičius

**Antanas Kalanavičius** (1945 m. birželio 6 d. Sapiegiškėje, Merkinės valsčiuje – 1992 m. rugsėjo 13 d. ten pat) – Lietuvos poetas.

## Biografija
Mokėsi Nedzingės vidurinėje mokykloje. 1965–1968 m. Vilniaus universitete ir Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete studijavo lituanistiką. Nuo 1973 m. gyveno Sapiegiškiuose, vertėsi žemės ūkiu, kalvyste.

## Kūryba
Rašyti pradėjęs paauglystėje, pirmąjį eilėraštį išspausdino Varėnos rajoniniame laikraštyje. Nuo 1965 m. jo eilėraščiai publikuoti įvairiuose laikraščiuose ir žurnaluose. 1967–1968 m. bandė kurti dainas.Buvo parengęs poezijos rinkinius „Vakaro verpstas“, „Drožiniai rankšluostinėje“, „Dulkėti erškėčiai“, „Ne akmenys guli“, „Laukties slenkstis“, rinkinius vaikams „Žydruolis akmenėlis“, „Balsų šaltinis“, „Šviesios brydės“, bet jie neišleisti. Poezija ir laiškai išleisti rinktinėje „Ne akmenys guli“.

Eilėraščiuose poetinis vaizdas dažnai kuriamas iš pirminių gamtos elementų – geležies, ugnies, vandens, akmens, būdinga tarmybės, archaizmai, naujadarai. Poezijoje vyrauja nekonkretizuota istorijos reminiscencija, žmogų, vadinamą prašalaičiu, su pasauliu sieja vieškelis, žvyrkelis, gyvenimas lyginamas su medžiu nukirsta viršūne.

## Bibliografija
* *Ne akmenys guli*, 1994 m.
* *Dvi saujos laiko*, 2015 m.

## Šaltiniai
Agatoklas

**Agatoklas** (, 361-289 m. pr. m. e.) – Sirakūzų tironas, valdęs nuo 317 iki 289 m. pr. m. e., nuo 304-289 m. pr. m. e. Sicilijos karalius. Nesėkmingai kariavo su Kartagina.

Agatoklas persikėlė į Sirakūzus apie 343 m. pr. m. e., kur tarnavo armijoje. Buvo du kartus ištremtas už mėginimus nuversti oligarchinę partiją. 317 metais pr. m. e. grįžo su armija, ištrėmė ir išžudė apie 10 tūkstančių piliečių (tarp jų ir oligarchų), ir tapo tironu. Vėliau pasižymėjo ilgomis karų serijomis. Pirmasis jo žygis (apie 316–313 m. pr. m. e.) vyko prieš Sicilijos graikus, jis užėmė nemažai graikų miestų, tarp jų ir Mesaną. Tačiau Kartagina matydama padėtį Sicilijoje atsiuntė savo armiją į salą. Kova su pertrūkiais vyravusi tarp Sicilijos graikų ir Kartaginos iki VI amžiaus pr. m. e. vėl atsinaujino. 313 m. pr. m. e. Agatoklas patyrė pralaimėjimą, Sirakūzai buvo apgultyje, tačiau Agatoklas prasiveržė pro blokadą ir užpuolė priešo tėvynę Afrikoje. Iki pat 307 m. pr. m. e. žygis Afrikoje vyko gana sėkmingai, kai patyrė pralaimėjimą. 306 m. pr. m. e. buvo sudaryta taika, pagal kurią Kartaginos teritorija Sicilijoje buvo apribota iki teritorijos vakaruose, Halico (Platani) upės. Vėliau Agatoklas stiprino savo valdžią Sicilijos graikų miestuose. Apie 304 m. pr. m. e. užsitikrino Sicilijos karaliaus titulą ir išplėtė savo įtaką į Italiją ir Adriją.

Karaliavimo metu valdė taikiai, tai jam leido praturtinti Sirakūzus daugeliu visuomeninių pastatų. Nors jis pats po mirties pageidavo grąžinti Sirakūzams laisvę, tarp jo šeimos kilo nesutarimai dėl valdžios. Jo mirtis leido atsinaujinti kartaginiečių įtakai Sicilijoje.
Windows 7

**Windows 7** (ankstesni kodiniai pavadinimai **Blackcomb** ir **Viena**) – Microsoft kompanijos sukurta operacinė sistema, pakeitusi savo pirmtakę Windows Vista operacinę sistemą. Windows 7 skirta asmeniniams kompiuteriams, įskaitant namų ir verslo stalinius kompiuterius, nešiojamus kompiuterius, planšetinius kompiuterius ir kt. Ši operacinė sistema buvo sutvarkyta ir modernizuota, siekiant visiško suderinamumo su esamomis įrangos tvarkyklėmis, programomis ir aparatine įranga. Taip pat įdiegta galimybė naudoti lietimui jautrius ekranus, galinčius pakeisti tradicines klaviatūras ir peles.

Windows 7 operacinėje sistemoje pertvarkyta užduočių juosta, namų tinklo sistema (*Home Group*). Skirtingai nei ankstesnėse Windows versijose, į Windows 7 neįtrauktos Windows Mail, Windows Movie Maker ir Windows Photo Gallery programos. Jos siūlomos atskirai kaip „Windows Live Essentials“ komplekto komponentai.

Windows 7 architektūra nedaug tesiskiria nuo Windows Vista. Daugelis sistemos pranešimų perkelta į valdymo skydą, be vartotojo sutikimo programų piktogramos sistemos užduočių juostoje (*System Tray*) nėra rodomos.

Viena iš naujovių – „Jump Lists“ sąrašai, į kuriuos įtraukiami dažnai naudojami ir šiuo metu tvarkomi dokumentai, pvz., „Start“ meniu paspaudus Internet Explorer piktogramą, bus parodytas neseniai aplankytų tinklalapių sąrašas.

„Home Group“ funkcija supaprastino tinklo jungčių ir keitimosi failais konfigūravimą, prisijungimą prie Wi-Fi ar 3G tinklų. Visų prieigos taškų sąrašas rodomas užduočių juostoje.

Anot Microsoft, kompiuteris su Windows 7 turėtų veikti greičiau nei su Windows Vista.

2020 m. sausio 14 d. kompanija oficialiai sustabdė Windows 7 sistemos atnaujinimus. Šią dieną baigėsi sistemos tobulinimas ir saugos atnaujinimai.

## Reikalavimai kompiuteriui
Microsoft paskelbė minimalius reikalavimus Windows 7 veikimui. Reikalavimai 32 bitų versijai yra beveik tokie patys kaip rekomendacijos Vista premium leidimams, bet 64 bitų versijos reikalavimai yra pastebimai didesni.

**Papildomi reikalavimai tam tikroms papildomoms funkcijoms:**
* BitLocker reikia Trusted Platform Module (TPM) 1.2 ir USB atmintuko tam, kad būtų galima naudoti BitLocker To Go.
* Windows XP Mode reikia papildomo 1 GB RAM, papildomos 15 GB standžiojo disko vietos ir centrinio procesoriaus, kuris palaikytų virtualizaciją (šiuo atveju OS) geležies lygmenyje ir kuriame būtų įjungtas Intel VT arba AMD-V.

## Šaltiniai
Baltagvardiečiai

**Baltagvardiečiai** () – viena iš Rusijos pilietinio karo pusių, 1917–1923 m. po Spalio revoliucijos kovojusi su bolševikais ir Raudonąja armija.

Sąvoka pirmą kartą panaudota 1906 m. pavadinti milicijai, kuri buvo sudaryta Suomijoje kovoti su revoliucija. Atsiskirti nuo Raudonosios, kurie nešiodavo raudonas skiauteles ant kepurių, antpečių, baltgvardiečiai ant rankovių nešiojo baltus raiščius. Baltagvardiečiai taip pat vadinami Baltąja armija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Белые армии  // «Банкетная кампания» 1904 – Большой Иргиз. – М. : Большая российская энциклопедия, 2005. – С. 268. – (Большая российская энциклопедия : [в 35 т.] / гл. ред. Ю. С. Осипов ; 2004–2017, т. 3). ISBN 5-85270-331-1.
Klemensas XII

**Klemensas XII** (Gimimo vardas **Lorenzo Corsini** 1652 m. balandžio 7 d. – 1740 m. vasario 6 d.) – 246-asis Popiežius.

## Biografija
Gimė Florencijoje. Pizos universitete dirbo teisininku. Corsini Popiežiumi tapo 1730 m. liepos 12 d. Mirė 1740 m. vasario 6 d. Romoje. Palaidotas Šventojo Jono bazilikoje Laterane.
Lukšta

**Lukšta, Ilūkstė, Alūkšta** () – upė Lietuvoje (Zarasų rajone) ir Latvijoje (Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje); viena iš Berezovką (Dauguvos baseinas) sudarančių upių. Prasideda Stelmužės apylinkėse, netoli Latvijos sienos. Teka šiaurės vakarų kryptimi per Stelmužės, Lukšto ežerus. Po santakos su Rauda (išteka iš Čičirio ežero) pasuka į šiaurės rytus ir teka per Latviją. Už Ilūkstės miesto susilieja su Dviete ir sudaro Berezovką.

Intakai: Rauda, Eglainė (kairieji), Mundė (dešinysis).

Upės baseine yra ~40 ežerų. Vidutinis nuolydis 100&nbsp;cm/km. Ilūkstė kerta Daugpilio-Panevėžio geležinkelį ir Daugpilio-Jekabpilio plentą.

Upėvardis galbūt sietinas su  („lanka, drėgna pieva“) ar *lukštas* („vandens lelija“).

## Šaltiniai
Stanislovas Kalanta

**Stanislovas Kalanta** (g. 1944 m. vasario 21 d. Griciūnuose, Daugų valsčius) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1974 m. apgynė disertaciją „Netiesiniai standžių-plastiškų cilindrinių kevalų skaičiavimo uždaviniai“, technikos mokslų kandidatas, 2004 m. atliko habilitaciją.

Nuo 1973 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (dab. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) Statybos fakulteto Statybinės mechanikos katedros dėstytojas, nuo 1980 m. docentas, nuo 2002 m. profesorius.

## Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausia sritis – tamprių ir tamprių plastiškųjų konstrukcijų analizė ir optimizacija, baigtinių elementų metodas. Parengė mokomųjų kompiuterinių programų lenkiamoms plokštėms ir sferiniams kevalams skaičiuoti, tiesiniams optimizacijos uždaviniams spręsti.

## Bibliografija
* Statybinė mechanika. Programos ir uždavinių sprendimas ir ESM, su kitais, 1990 m., rusų k.
* Statybinės mechanikos uždavinių sprendimas kompiuteriais, su kitais, 1995 m.
* Taikomosios optimizacijos pagrindai. Tiesinių uždavinių formulavimas ir sprendimo metodai, 2003 m.

## Įvertinimas
* 1993 m. Lietuvos mokslo premija, su kitais

## Šaltiniai
Baltieji

**Baltieji** – Lenkijos ir Lietuvos daugiausia stambių dvarininkų grupė, kuri prieš 1863 m. sukilimą siekė išgauti iš Rusijos valdžios nuolaidų politinėje ir kultūrinėje srityje. Kurį laiką vadovavo Lenkijos sukilimui. Lietuvoje baltieji siekė vienybės su Lenkija, stojo prieš separatistines lietuvių ir baltarusių tendencijas. Lietuvoje baltieji patys organizavo sukilimą ir jam vadovavo. Lietuvoje baltųjų pagrindiniu vadovu buvo Jokūbas Geištaras (*Gieysztor*).
Algis Kalėda

**Algis Kalėda** (1952 m. spalio 2 d. Mašnyčiose, Varėnos raj. – 2017 m. gegužės 11 d.) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1970–1972 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1972–1977 m. Jogailos universitete – lenkų kalbą ir literatūrą.

Nuo 1977 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas) mokslinis darbuotojas, vyriausiasis mokslo darbuotojas, 2001–2007 m. – direktorius. 1982–1984 m. Vilniaus pedagoginio instituto, 1991–1993 m. – Varšuvos universiteto dėstytojas. Nuo 1984 m. dėstė Vilniaus universitete, 1993–2007 m. Lenkų filologijos katedros vedėjas, nuo 1999 m. profesorius. Nuo 1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

## Mokslinė veikla
Parašė literatūros teorijos, lietuvių ir lenkų literatūros istorijos, komparatyvizmo veikalų. Veikale „Romano struktūros matmenys“ aprašė svarbiausius romano struktūros elementus ir lietuvių romano modelius. Išvertė lenkų prozos ir poezijos, sudarė lenkų prozos ir poezijos rinktinių. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

## Bibliografija
* Komizmas lietuvių tarybinėje prozoje: literatūros mokslas ir kritika. Vilnius, Vaga, 1984 m.
* Adomas Mickevičius: literatūros mokslas ir kritika. Kaunas, Šviesa, 1985 m.
* Metų atgarsiai: literatūros mokslas ir kritika. Echoes of the Years: contemporary Soviet Lithuanian literature. Vilnius, Mokslas, 1988 m.
* Romano struktūros matmenys, 1996 m.
* Pokario lietuvių literatūra. Powojenna literatura litewska: drogą strat i nadziei. Vilnius, Lietuvių literatūros ir tautosakos inst., 1998 m.
* Lietuvių literatūros istorija: 1918–2000. (Dzieja literatury litewskiej). Varšuva: Ex Libris, 2002 m.
* Nuo M iki M. Lenkų ir lietuvių literatūros eskizai (Od M do M. Szkice o literaturze polskiej i litewskiej, Varšuva: Ex Libris, 2005 m.

### Sudaryti rinkiniai
* Veslava Šimborska. Poezijos rinktinė. Vilnius, Baltos lankos, 1998 m.
* Lenkų novelės. Vilnius, Vaga, 1989 m.
* Česlovas Milošas. Rinktiniai eilėraščiai. Vilnius, Baltos lankos, 1997 m.
* Lietuvių-lenkų kalbų žodynas: apie 50 000 žodžių (Algis Kalėda, Barbara Kalėda, Marija Niedzviecka). Vilnius, Mokslas, 1991 m.
* Lietuvių – lenkų kalbų žodynas / Slownik litewsko – polski. (Algis Kalėda, Barbara Kalėda, Marija Niedzviecka). Varšuva, Ex Libris Galeria Polskiej Książki Sp. z o. o./ LRS, 2008 m. ISBN 978-83-89913-90-6

### Vertimai iš lenkų kalbos
* Česlovas Milošas. Isos slėnis: romanas. Vilnius, Vaga, 1991 m.
* Česlovas Milošas. Tėvynės ieškojimas. Vilnius, Baltos lankos, 1995 m.

## Šaltiniai
Algirdas Kaliatka

**Algirdas Kaliatka** (g. 1961 m. gruodžio 4 d. Vandžiogaloje) – Lietuvos inžinierius, branduolinės energetikos specialistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1984 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 2003 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras. Nuo 1984 m. dirba Fizikinių ir techninių energetikos problemų institute (nuo 1990 m. Lietuvos energetikos institutas). 

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo svarbiausia sritis – šiluminių ir hidraulinių procesų tyrimai branduolinių reaktorių aušinimo kontūruose. Su kitais ištyrė ir įvertino Ignalinos AE antrojo bloko saugą, šiais duomenimis buvo pagrįstas papildomos reaktoriaus stabdymo sistemos praktinis panaudojimas, taip pat įrengta apsauga nuo šilumnešio srauto mažėjimo viename grupiniame pasiskirstymo kolektoriuje.

## Bibliografija
* Avariniai pereinamieji procesai AE su RBMK-1500, su E. Ušpuru, 1998 m., rusų k.
* Ignalinos RBMK-1500, su kitais, 2003 m., anglų k.

## Šaltiniai
Yslykis

**Yslykis** () – upė šiaurės Lietuvoje (Pasvalio rajone) ir pietų Latvijoje (Bauskės savivaldybėje); Lielupės kairysis intakas. Prasideda Daukšiogalos miške, į vakarus nuo Norių. Teka į šiaurę, 27 km Lietuvos teritorija, o toliau per Latviją. Įteka į Lielupę 98 km nuo jos žiočių, Viesturos pagastoje, prie Yslycės viensėdžio.|

Intakai: Upelis, Maučiuvis, Planytė, Svirkalnis, Beržtalis (kairieji).

Vidutinis nuolydis 66&nbsp;cm/km. Vasaros sausrų metu vietomis išdžiūsta. Ties Rundale patvenkta. Prie Yslykio esančios gyvenvietės: Titkoniai, Kaupai, Kužmiškis, Kyburiai (Lietuva), Krievgaliai, Brunaviškiai, Rundalė (Latvija).

Upėvardžio kilmė neaiški. Tikėtina, kad yra sudurtinės darybos iš  („trumpas“) ir *līcis* („užliejama pieva, lanka“ plg. „linkis“).

## Šaltiniai
Simbolinės švytenės

**Simbolinės švytenės** (*Symbolophorus*) – žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Symbolophorus barnardi]]*
* *[[Symbolophorus boops]]*
* Kaliforninė simbolinė švytenė (*Symbolophorus californiensis*)
* *[[Symbolophorus evermanni]]*
* *[[Symbolophorus kreffti]]*
* *[[Symbolophorus reversus]]*
* Raudonoji simbolinė švytenė (*Symbolophorus rufinus*)
* Stambiažvynė simbolinė švytenė (*Symbolophorus veranyi*)
Kaimo turizmas

**Kaimo turizmas** – viena iš turizmo rūšių, siūlanti poilsį užmiestyje, kaime. Turistai traukiami gamtos švara ir ramybe, galimybe pažinti regiono tradicinę buitį, kultūrą. Ryškus kaimo turizmo porūšis yra agrarinis turizmas, kurio metu turistas ne tik gyvena kaimo sodyboje, bet ir užsiima ūkine veikla joje. Dažnai kaimo turizmas gali būti ir ekoturizmo rūšis.

Kaimo turizmas yra svarbi ūkio šaka kaimuose, kadangi dėl mechanizacijos juose sumažėjęs darbo jėgos poreikis, todėl šis verslas suteikia galimybę gyventi ir dirbti kaime nevystantiems žemės ūkio. Be to, kaimo turizmas skatina puoselėti etnokultūrines tradicijas, aplinką.

Tyrimo duomenimis, 2015 m. apgyvendinimo paslaugas Lietuvoje teikė 655 kaimo turizmo sodybos. Kaimo turizmo sodybose apsilankė 303,3 tūkst. poilsiautojų, iš jų 27,8 tūkst. buvo užsieniečiai. Kaimo turizmo sodybose daugiausia poilsiavo Lietuvos gyventojai. Populiariausios buvo prie ežerų įsikūrusios sodybos.

## Išnašos

## Nuorodos
* Lietuvos kaimo turizmo asociacija – Lietuvos kaimo turizmo sodybos, lankytinos vietos, amatininkai
Paprastosios švytenės

**Paprastosios švytenės** (*Protomyctophum*) - žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* *[[Protomyctophum andriashevi]]* 
* Ančiuvinė švytenė *[[Protomyctophum arcticum]]* 
* *[[Protomyctophum beckeri]]* 
* *[[Protomyctophum bolini]]* 
* Čilinė švytenė *[[Protomyctophum chilense]]* 
* *[[Protomyctophum choriodon]]* 
* *[[Protomyctophum crockeri]]* 
* Puošnioji švytenė *[[Protomyctophum gemmatum]]* 
* *[[Protomyctophum luciferum]]* 
* *[[Protomyctophum normani]]* 
* lionbergo švytenė *[[Protomyctophum parallelum]]* 
* Pietinė švytenė *[[Protomyctophum subparallelum]]* 
* *[[Protomyctophum tenisoni]]* 
* Didžiaakė švytenė, *[[Protomyctophum thompsoni]]*
Baltieji vaikinai

**Baltieji vaikinai** (, ) – XVIII a. vid. – XIX a. vid. veikusios slaptosios airių organizacijos, taikiusios agrarinį terorą (padegimus, žudymus ir kt.) prieš dvarininkus, dvaro prievaizdus, policiją ir kt. Pirmą kartą baltaisiais vaikinais pavadinti 1861 m. Kovai su jais Anglijos parlamentas 1775-1831 m. priėmė daug griežtų įstatymų (*Whiteboy Acts*). XIX a. 7-ame dešimtmetyje jų vietą užėmė fenianai.
Tamara Kalibataitė

**Tamara Kalibataitė** (1926 m. lapkričio 18 d. Griežpelkiuose, Pagėgių apskritis – 2010 m. rugsėjo 2 d. Vilniuje) – Lietuvos šokėja, choreografė.

## Biografija
Tėvas buvo geležinkelininkas, dirbo stoties viršininku.

Mokėsi Kalotės pradžios, Klaipėdos Vytauto Didžiojo, Kauno „Aušros“ mergaičių gimnazijose. 1947 m. baigė Vilniaus medicinos mokyklą.

1947–1968 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ šokėja, Jono Švedo ir Juozo Lingio mokinė. 1968–2002 m. Vilniaus universiteto dainų ir šokių liaudies ansamblio choreografė , 1968–1973 m. ir Profesinio mokymo kultūros namų tautinių šokių kolektyvo vadovė. 1994 m. Pasaulio lietuvių dainų šventės Ansamblių vakaro ir Šokių dienos baletmeisterė. Su ansambliais gastroliavo Lenkijoje, VDR, Prancūzijoje, Austrijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, Čekoslovakijoje, Mongolijoje, Australijoje ir kt.

Pagal autentišką folklorinę medžiagą sukūrė apie dvidešimt šokių, pasižyminčių liaudiškumu ir išraiškingumu. Sukūrė šokius „Šapnagių polka“ (1976 m.), „Leliūnų kadrilis“ (1978 m.), „Parovėjos suktinė“ (1981 m.), „Opstainas“ (1987 m.), „Rolenderis“ (1990 m.).

Palaidota Sudervės kapinėse.

## Įvertinimas
* 1964 m. LSSR nusipelniusi artistė
* 1991 m. Juozo Lingio premija
* 2008 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis 

## Bibliografija
* Joninių burtai: šokių rinkinys. – Vilnius: Lietuvos liaudies kultūros centras, 2008. – 309 p.: brėž., nat. + 1 garso diskas (CD). – ISBN 978-9986-529-71-2

## Šaltiniai

## Literatūra
* Šokio alėjomis (sud. Marius Kraptavičius). – Vilnius: Gimtasis žodis, 2011. – 111 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-16-371-8
Švytenės

**Švytenės** (*Myctophum*) - žibintūninių (*Myctophidae*) šeimos žuvų gentis.

## Rūšys
* Metalinė švytenė *[[Myctophum affine]]*
* Šiurkščioji švytenė *[[Myctophum asperum]] *
* rausvadryžė švytenė *[[Myctophum aurolaternatum]]*
* Trumpažiomenė švytenė *[[Myctophum brachygnathum]]*
* *[[Myctophum fissunovi]]*
* Mėnulinė švytenė *[[Myctophum lunatum]]*
* *[[Myctophum lychnobium]]*
* Veidrodinė švytenė *[[Myctophum nitidulum]]*
* Smailiasnukė švytenė *[[Myctophum obtusirostre]]*
* japoninė švytenė *[[Myctophum orientale]]*
* *[[Myctophum ovcharovi]]*
* *[[Myctophum phengodes]]*
* Dėmėtoji švytenė *[[Myctophum punctatum]]*
* *[[Myctophum selenops]]*
* Dygioji švytenė*[[Myctophum spinosum]]*
Julius Kalibatas

**Julius Kalibatas** (g. 1952 m. vasario 23 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. 

## Biografija
1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. apgynė disertaciją „Klinikinė-patogenetinė reikšmė imunokompetentinių ląstelių pokyčių alkoholinių kepenų ligų išsivystymui“, medicinos mokslų kandidatas. Stažavo Berno (1988-1989 m.), Monrealio (1993 m.) universitetuose. 1989 m. Rygos medicinos institute apgynė disertaciją „Lėtiniai alkoholiniai kepenų pažeidimai (patogenezė, klinika, diagnostika)“, medicinos mokslų daktaras.

1980–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1990–1996 m. VU Medicinos fakulteto Bendrosios praktikos gydytojo centro vadovas, nuo 1991 m. profesorius. 1997–2001 m. LR Sveikatos apsaugos ministerijos Asmens sveikatos departamento Pirminės sveikatos priežiūros skyriaus viršininkas. 2001–2006 m. Higienos instituto direktorius, žurnalo „Visuomenės sveikata“ vyr. redaktorius.

1992 m. įkūrė Bendrosios praktikos (šeimos) gydytojų asociaciją, nuo 1992 m. jos prezidentas.

## Mokslinė veikla
Sukūrė kepenų alkoholinių ligų imunopatogenezės teoriją. Paskelbė apie 230 mokslinių darbų. 7 išradimų autorius.

## Šaltiniai
Danutė Kalibatienė

**Danutė Kalibatienė-Pučinskaitė** (g. 1951 m. birželio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1976–1991 m. dirbo gydytoja Švenčionėliuose ir Vilniuje. Nuo 1991 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, 1996–2004 m. Vidaus ligų propedeutikos ir slaugos studijų centro vedėja, nuo 2004 m. Vidaus ligų pagrindų ir slaugos katedros vedėja, nuo 1999 m. profesorė.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė kryptis – vidaus ligos, plonosios žarnos fermentų aktyvumo pokyčių epidemiologiniai ir klinikiniai tyrimai. Pirmoji ištyrė plonosios žarnos fermento laktazės nepakankamumo (hipolaktazijos) paplitimą tarp Lietuvos gyventojų. Pirmą kartą Lietuvoje atliko (su E. Kazėnaite) suaugusiųjų epidemiologinius ir klinikinius gliuteninės enteropatijos tyrimus.

## Bibliografija
* Hipolaktazija: epidemiologija, klinika, diagnostika ir gydymas, 1998 m.
* Kvėpavimo ligomis sergančiųjų slauga, 2001 m.
* Virškinamojo trakto autoimuninės ir imunodeficitinės ligos, su J. Pučinsku, 1993 m.
* Slaugytojo chirurgija, su kitais, 2002 m.
* Pediatrija bendrojoje praktikoje, su kitais, 2004 m.
* Slaugos standartai, mokomoji knyga, 2004 m.

## Šaltiniai