open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bančan

**Bančan** () – nedideli, dažniausiai šalti užkandžiai, patiekiami prie pagrindinio patiekalo korėjietiškoje virtuvėje. Šiuo žodžiu gali būti įvardinamas tiek konkretus užkandis, tiek ir jų visuma.

Bančan patiekiami mažuose indeliuose, nedideliais kiekiais, valgant restorane, jiems pasibaigus, nuolat papildomi. Paprastai didesnis bančan kiekis rodo pietų formalumą, tačiau kai kurie Korėjos regionai, kaip kad pietinės provincijos, tradiciškai pasižymi patiekiamų bančan gausa.

Bančan yra įvairių rūšių: kimči, virtos, keptos arba marinuotos daržovės (*namul*), pakepta arba garuose virta mėsa, jūros produktai, kvietiniai blynai su daržovėmis, makaronai, grybai, tofu ir kita.
Džiolana Tarvainytė

**Džiolana Tarvainytė** (g. 1974 m. rugsėjo 18 d.) – teisininkė, advokatė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) dėstytoja, Lietuvos advokatų savivaldos veikėja, LJAA viceprezidentė, Advokatų tarybos narė.

## Biografija
Vyresnioji sesuo Anželika. Jaunesnės seserys – Eglė ir Agnė.

1992–1997 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. Mokėsi Niujorke, JAV.

1997–1998 m. Lietuvos Respublikos žemės ir miškų ūkio ministerijos (ŽŪM) Teisės departamento vyriausioji specialistė, 1998-1999 m. LR ŽŪM Žemėtvarkos ir teisės departamento Teisės aktų skyriaus viršininkė, 1999-2002 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto Teisės ir bendrųjų reikalų skyriaus vedėja. Nuo 2002 m. lapkričio 22 d. iki 2007 m. gegužės 24 d. Vilniaus m. 3-osios advokatų kontoros advokatė. Nuo 2007 m. gegužės 25 d. Advokatės Džiolanos Tarvainytės kontoros advokatė. Daugiausia dirba civilinės, verslo ir administracinės teisės srityse.

Nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto dėstytoja. Pirmakursiams dėsto užsienio teisės istoriją.

Nuo 1998 m. yra Lietuvos teisininkų draugijos narė. Nuo 2003 m. yra Lietuvos jaunųjų advokatų asociacijos (LJAA) narė, nuo 2009 m. LJAA viceprezidentė. Lietuvos advokatūros Tarybos narė (nuo 2011 m. balandžio 22 d.). 

Moka anglų, vokiečių, rusų kalbas.

Netekėjusi.

## Šaltiniai
Svajonė Šaltauskienė

**Svajonė Šaltauskienė** (g. 1964 m.) – teisininkė, notarė, Notarų rūmų prezidiumo narė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) lektorė.

## Biografija
1982 m. baigė Zarasų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1982–1987 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete – teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Vilniaus miesto 29-ojo notaro biuro notarė. Nuo 2003 – MRU lektorė.

Nuo 1996 m. iki 2005 m. rugpjūčio mėn. 21 d. Lietuvos notarų rūmų prezidiumo narė, Vilniaus apygardos prezidiumo narė (iki 2005 m. rugpjūčio mėn. 21 d.), Lietuvos notarų rūmų viceprezidentė (nuo 2002 m. balandžio mėn. 13 d. iki 2005 m. kovo mėn. 9 d.), prezidiumo narė (iki 2005 m. kovo mėn. 9 d.).

Nuo 1993 m. Lietuvos teisininkų draugijos tarybos narė.

Lietuvos vardu skaitė pranešimą XXI tarptautiniame Lotynų notariatų unijos kongrese (Berlynas (Vokietija) 1995). Išrinkta į Lotynų notariatų unijos probleminę jaunųjų notarų komisiją (sudėtis: 24 nariai iš 20 pasaulio šalių; 1995). Buvo Vyriausiosios rinkimų komisijos narė.

Vyras Romas (g. 1960 m.). Dukra Milda (g. 1988 m.). Sūnus Paulius (g. 1997 m.).

## Šaltiniai
Vida Žostautienė

**Vida Žostautienė** (g. 1958 m. Šiauliuose) – teisininkė, teisėja, Šiaulių rajono apylinkės teismo pirmininkė.

## Biografija

1976 m. baigė Šiaulių 7-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1982–1983 – Šiaulių miesto liaudies teismo stažuotoja, 1983–1998 – advokatė, 1998–2007 – Šiaulių rajono apylinkės teismo teisėja, nuo 2007 m. teismo pirmininkė.

Moka vokiečių, rusų kalbas.

## Šaltiniai
Targių ozas

**Targių ozas** – ozas Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo kelio Ryga – Tilžė ir į šiaurę nuo kelio Noreišiai – Padvarninkai – Šilo Pavėžupis – Laikšės, Kurtuvėnų regioninis parkas.

## Geologija
Targių ozai driekiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius link Targauskių pietinėje regioninio parko dalyje. Jų ilgis – nuo 300 m iki 2 km, santykinis aukštis – iki 11 m. Absoliutus keteros aukštis siekia 145 m, o pado plotis – 150 m. Yra matoma tik maždaug trečdalis reljefo formos, kita dalis slypi po žeme. Skersiniame pjūvyje Targių ozų ketera suapvalėjusi, o kai kur – plokščia. Kalvagūbrių šlaitai statūs. Manoma, kad iš pradžių buvusių ledyno properšų vietose buvę vientisi, kiek vingiuoti kalvagūbriai. Į atskiras mažesnes dalis juos suskaidė bei aplygino prieledyniniai vandenys.

## Šaltiniai
Reino notarų rūmai

**Reino notarų rūmai** () - federalinės žemės Notarų rūmai, vienijantys Diuseldorfo ir Kelno notarus Reino krašte (Šiaurės Reinas-Vestfalija, Vokietija).

## Istorija
Įsteigti Notarų rūmus numatė Napoleonas vad. 1803 m. *Ventôse* įstatymu ir atitinkamu potvarkiu dėl notarų rūmų. Tuo remiantis kiekvienam iš 15 Reino *[[Arrondissement]]*ų buvo įsteigti Notarų rūmai, pvz., Köln, Bonn, Aachen, Crefeld ir Cleve. 

1822 m. Notarų rūmai panaikinti. 

1937 m. Reicho notariato įstatymas numatė vietinius Notarų rūmus..

1949 m. lapkritį buvo sujungti Düsseldorf ir Köln notarų rūmai, įsteigti Reino notarų rūmai.

## Valdyba
*Notaras Dr. Hans-Christoph Schüller, Prezidentas
*Notaras Dr. Timm Starke, Viceprezidentas
*Advokatas ir notaras Ulrich Blumberg, Viceprezidentas
*Notaras Jörg Bettendorf
*Notaras Dr. Norbert Frenz
*Advokatė ir notarė Dr. Birgitta Konrad
*Notaras Dr. Christoph Neuhaus

## Šaltiniai
Bavarijos notariato pranešimai

**Bavarijos notariato pranešimai** arba **MittBayNot** (, liet. 'Bavarijos notarų draugijos, Notarų kasos ir Bavarijos žemės notarų rūmų pranešimai') – teisės dalykinis žurnalas, skirtas notarams. 

Sritis - notariatas. *MittBayNot* įkurtas 1864 m. 

Leidėjas - Bavarijos žemės notarų rūmai.
Skelbiamas ir internete. 

## Šaltiniai
Vadovaujantysis notaro bendradarbis

**Vadovaujantysis notaro bendradarbis** () - profesinis vardas ir teisinė kvalifikacija Vokietijos notariate. Suteikiama baigus specialus stažavimosi kursus. Lankyti gali notarų padėjėjai (*Notargehilfe*) ir notariato tarnautojai (*Notarfachangestellte*), kiti notaro biuro darbuotojai, jau įgiję nemažai patirties. Tobulinamasi visose notarinės praktikos srityse. Mokymo kursai taip pat apima organizacinę veiklą, savarankišką notaro dokumentų rengimą. Sudaryti iš korespondencinių užduočių, 4 savaitinių kursų su egzaminais ir baigiamuoju egzaminu. Mokymus rengia notarai. 

## Šaltiniai
Notarinės tarnybos inspektorius

**Notarinės tarnybos inspektorius** () – notarinė pareigybė Bavarijoje. Paskirtis – padėti – kaip vadovaujančiam darbuotojui arba notaro biuro vadovui (administratoriui) – notarui jo veikloje. Tokie inspektoriai Bavarijoje daugiausiai yra vad. Notarų kasos tarnautojai. Be to, jie gali dirbti notarų biuruose ar advokatų kontorose (profesinėse bendrijose), teikiančiose ir notarines paslaugas.

Kvalifikacija įgyjama baigus profesinę stažuotę, tolesnį mokymą (*Weiterbildung*). Reglamentuoja federalinės žemės aktai. Prieš tai būtina įgyti notariato tarnautojo (Notarfachangestellte) specialybę. Laikomi egzaminai.

## Šaltiniai
Notarų kasa

**Notarų kasa** (), dar gali būti **žemės notarų kasa** – notarų ir notariato darbuotojų pensinio ir socialinio aprūpinimo bei profesinės atsakomybės draudimo organizacija; viešosios teisės įstaiga. Veiklos geografija – Bavarija ir Pfalcas. Žemės notarų kasų – buvusios VDR žemės (Rytų Vokietija).

Bavarijoje turi gilias tradicijas. Pvz., *Notarkasee A.d.ö.R.* įsteigta 1867 metais. Prižiūri Bavarijos teisingumo ministerija. Tikrina Bavarijos audito rūmai. Žemės notarų kasas – Saksonijos teisingumo ministerija ir atitinkamai Saksonijos audito rūmai. Veiklos teisinis pagrindas – Vokietijos notariato įstatymas (§ 113 Abs. 3 ,BNotO).

## Šaltiniai
Apaštališkasis protonotaras

**Apaštališkasis protonotaras** – tam tikras Romos kurijos prelatas arba popiežiškasis garbės titulas.

## Kurija
Tikrieji apaštališkieji protonotarai yra Popiežiaus ir Šventojo Sosto notarai. Nustatytas skaičius – 7. Kartu sudaro kolegiją, kurios pirmininkas – dekanas, ilgiausiai pagal tarnybą dirbantis apaštališkasis notaras. Veikla – rengia aktus, dokumentus dėl dogmų, paskelbimo šventaisiais ir kitus. Prižiūri konklavos tinkamą pradžią ir pabaigą. Veda konsistorijų protokolus.

## Garbės titulas
*Protonotarii Apostolici supra numerum* – yra garbės vardas, aukščiausiasis garbės prelatų vardas. Lietuvoje turi, pvz., prel. prof. dr. Vincas Jonas Bartuška (g. 1917 m.). Buvo Bronius Antanaitis ir kt.

## Šaltiniai
Turniškė

**Turniškė** arba ***Turniškių upelis*** – upelis Vilniaus mieste; Neries dešinysis intakas, įteka į ją 173,5 km nuo jos žiočių ties Verkiais. Prasideda Riešės upeliui žemupyje išsišakojus į du: Riešę ir Turniškę. Teka per Turniškės kraštovaizdžio draustinį, vietomis patvenkta, teka per Naujųjų Verkių ežerą.

Ant šio upelio kranto yra XIX a. technikos paminklas – Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas su inžinerine kanalų sistema.

## Nuorodos
* Pavilnių ir Verkių kraštovaizdžio parkai
* Lietuvos upių klasifikatorius
Balandžio revoliucija

**Balandžio revoliucija** (arba **Balandžio 19-tosios revoliucija**, **Balandžio 19-tosios judėjimas**) (, *sa šipku hiokmiong*) buvo gyventojų sukilimai ir protestai, vykę Pietų Korėjoje 1960 metų balandžio mėn. Juos daugiausiai organizavo darbininkai ir studentai, siekdami nuversti autokratinę Pirmosios Pietų Korėjos Respublikos valdžią, vadovaujamą prezidento I Singmano. Įvykius išprovokavo tų pačių metų kovo mėnesį vykę prezidento rinkimai, kuriuos I Singmanas laimėjo itin didele persvara ir buvo gyventojų įtarinėjamas rezultatų klastojimu.

## Priešistorė

1958 m. vykę parlamento rinkimai parodė vis mažėjantį palaikymą I Singmano valdžiai. Atėjus 1960 m. prezidento rinkimams, I negalėjo niekaip kitaip jų laimėti, kaip tik suklastodamas rezultatus. 1960 m. kovo 15 d. buvo paskelbta, kad I surinko 88,7% balsų ir yra išrinktas ketvirtai kadencijai. Tai sukėlė protestų bangą, ypač tarp universiteto studentų.

## Eiga

Balandžio 19 d. Seule vyko Korėjos universiteto studentų eisena iki prezidento rezidencijos (Mėlynųjų rūmų). Einant per miestą, prie jų prisijungė kitų universitetų studentai. Pasiekus Mėlynuosius rūmus, kareiviai, siekdami išsklaidyti minia, pradėjo į ją šaudyti. Žuvo apie 200 žmonių. Tai sukėlė pasipiktinimą visoje šalyje, protestai kilo kituose miestuose. Juos malšinant žuvo dar apie 200 žmonių, daugiausiai studentai.

Balandžio 25 d. prie studentų prisijungė universitetų dėstytojai. Valdžiai davus įsakymą armijai ir policijai atkurti tvarką, jos vadai atsisakė šaudyti į beginklius žmones. Sekandžią dieną I Singmanas atsistatydino, o gegužės 29 dieną palikęs Korėja išvyko į Havajus, kur pasiliko iki gyvenimo galo.

## Pasekmės

Balandžio revoliucija prisidėjo prie I Singmano ir jo vadovaujamos Liberalų partijos režimo žlugimo, tačiau neužtikrino perėjimo prie demokratinio valdymo. 1961 m. gegužės 16 d. įvykęs karinis perversmas, vadovaujamas Pak Čionghy, šalį grąžino į autokratiją, o pilnas perėjimas prie demokratijos įvyko tik 1987-taisiais. 

## Išnašos
Notarinis aukcionas

**Notarinis aukcionas** () - aukcionas (viešas pardavimas) Prancūzijoje, vykdomas notaro turto savininko prašymu. Notaro pareiga - parengti pardavimo dokumentus pardavimui aukcione.

Notarinis aukcionas vykdomas savanoriškai, o ne teismine tvarka (prievarta), pvz., po turto arešto.

Savininkai, kurie naudojasi jų notaras rasti pirkėją jų paveldėtojams yra dažnai sureguliavimo turto kursą.

Aukcionų vieta yra laikomi Notarų rūmai, ne prefektūra.

Apie notarinius aukcionus Notarų rūmai skelbia specialiame leidinyje (*[[Journal d'annonces légales]]*), tačiau tai nėra privaloma.
Prancūzijos notarinių tyrimų, informacijos ir dokumentacijos centras

**Notarinių tyrimų, informacijos ir dokumentacijos centras** (, **Cridon**) - notariato mokslinių tyrimų, informacijos ir dokumentacijos centras Prancūzijoje, įsteigtas *Groupement d'intérêt économique* (EIG) ar asociacijų. Paskirtis - padėti notarams, juos informuoti ir šviesti, kad jie galėtų tinkamai atlikti savo užduotis ir vykdyti profesines pareigas. Rengia seminarus, leidžia brošiūras ir kt. Prancūzijoje yra 5 tokie centrai.

## Literatūra
*Julien Bourdoiseau, « Analyse critique de la prestation servie par le Cridon », dans Revue juridique de l'Ouest, no 1, 2007, p. 23–32 (ISSN 0990-1027)

## Nuorodos
* Oficiali tinklavietė (prancūzų, anglų, vokiečių, ispanų, rusų k.)
Notarų pensijų fondas

**Notarų pensijų fondas** (, **CRN**) - pensijų fondas, skirtas notarams (CRN). Įsteigtas pagal Prancūzijos pensijų planą 1947 m. Teisinis statusas - socialinės apsaugos fondas. Įvairios kategorijos nustato skirtingo dydžio įmokas, kurias galima pasirinkti mokėti.

## Nuorodos
1949 metų dekretas dėl Notarų pensijų fondų
Nišapūras

**Nišapūras** () – miestas šiaurės rytų Irane, Rezavi Chorasano provincijoje, Binaludo kalno papėdėje, į vakarus nuo Mešchedo. Pro miestą eina Mešchedo-Teherano plentas ir geležinkelis. Maisto, odos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginami javai ir medvilnė. Netoliese išgaunamas turkis. Išvystyti juvelyrikos amatai (ypač dirbinių iš turkio gamyba), keramika.

Nišapūras yra svarbus kultūrinis regiono centras. Čia gyveno daug žymių persų poetų, muzikų, mokslininkų: Omaras Chajamas, Faridas ad Dinas Ataras, Kamalis Ol Molkas, Muslimas ibn al Hadžadž Nišapuris, Parvizas Meškatianas, Hadži Bektašas, Hakimas al Nišaburis ir kt. Nišapūre ir jo apylinkėse yra šių žymių žmonių kapavietės, jiems paskirtos mečetės, mauzoliejai.

## Istorija

Miesto pavadinimas kilęs iš sanskrito ir reiškia „nakties miestas“. Kada miestas įkurtas nėra žinoma. Tradiciškai jo įkūrėju laikomas Sasanidų valdovas Šapūras I, valdęs III a. Sasanidų valdymo laikais miestas buvo Abaršahro satrapijos sostine, pro jį ėjo šilko kelio maršrutas, lėmęs miesto suklestėjimą, taip pat miestas garsėjo savo turkio dirbiniais. 643 m. miesto gyventojai taikiai perėjo į islamą. Valdant Abu Muslimui miestas smarkiai augo, klestėjo. IX a. miestas tapo Tachiridų dinastijos sostine. 1221 m. miestą visiškai suniokojo Čingischano kariauna. Dažni žemės drebėjimai ir antpuoliai lėmė Nišapūro sunykimą ir gretimo Mešchedo miesto iškilimą.

## Galerija

|Omaro Chajamo mauzoliejus
File:Kamal-al-molk-ghabr.jpg|Kamalio Ol Molko mauzoliejus
Image:Mazare Shahmir0.jpg|Mazare Šahmiras
File:Iran, nishapur, coppa, x sec 05.JPG|Nišapūro keramika


## Išnašos
Prancūzijos notariatas

**Prancūzijos notariatas** - notariatas (notarų veiklos sistema) Prancūzijoje, Prancūzijos teisinė posistemė.

## Istorija
Kaip ir Vokietijoje, taip ir Prancūzijoje notariatas ilgą laiką buvo įtakingos dvasininkijos rankose. Rašytinio dokumento tvirtinamoji galia buvo prilyginama šio dokumento paaukojimu ant altoriaus.

Notariato institucija XII-XIII a. gana intensyviai iš Italijos plito į kitas šalis – ne tik į Ispaniją, Vokietiją, Angliją, bet ir į Prancūziją.

## Studijos
Yra universitetinio lygio studijos:

* Le Master 2 droit notarial
* Le stage d'un mois en milieu professionnel 
* Le Diplôme supérieur de notariat (DSN)

## Šaltiniai
Aleksejus Stachanovas

**Aleksejus Grigorjevičius Stachanovas** (; 1906 m. sausio 3 d. Lugovaja (Oriolo gubernija) − 1977 m. lapkričio 5 d. Toreze (Donecko sritis))  − šachtininkas, stachanovininkų sąjūdžio pradininkas., socialistinio darbo didvyris, TSKP narys.

1935 m., dirbdamas „Centralnaja-Irmino“ (Vorošilovgrado sr., dabar Luhansko sritis) šachtos kirtėju, per pamainą (5 h 45 min.) įvykdė 14 normų, iškasė 102 t anglių, vėliau išdirbį padidino iki 227 t. Tai pasiekė, gerai išmokęs valdyti techniką ir patobulinęs darbo pasidalijimą.

1936−1941 m. mokėsi Maskvos pramonės akademijoje. 1943−1957 m. dirbo TSRS anglių pramonės ministerijoje, 1959−1974 m. dirbo „Torezantracit“ (Donecko sritis) treste.

## Nuorodos
*Stachanovas (rusų k.)
Gintaras Dzedulionis

**Gintaras Dzedulionis** (g. 1960 m.) – teisininkas, Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėjas.

## Biografija
1978 m. baigė Vilniaus 23-ąją vidurinę mokyklą. 1989 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1981 m. birželio iki 1989 m. kovo Lietuvos TSR VRM tarnautojas, nuo 1989 m. lapkričio iki 1995 m. spalio Vilniaus rajono prokuratūros stažuotojas, vyriausiojo prokuroro padėjėjas, prokuroras, nuo 1995 m. spalio iki 2010 m. vasario Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismo, nuo 2010 m. vasario Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėjas.

Dirbdamas Vilniaus miesto pirmojo apylinkės teismo teisėju, nurodė suimti (skyrė griežčiausią kardomąją priemonę) Seimo nario Roko Žilinsko draugą Marką Gurskį, ignoravusį teismo posėdį.

Grąžino girtą vairavusį STT agentą M. Zalepūgą į darbą, pasirėmęs versija, kuomet ankstesnis Dzedulionio kolega prokuratūroje STT Vilniaus valdybos vadovas Vaidas Skirmantas teisme liudijęs, kad M. Zalepūga turėjo girtauti su svarbią informaciją turėjusiu suteikti asmeniu ir išgėręs vairuoti automobilį, kad išgelbėtų jame įmontuotą specialią techniką. Dzedulionis konstatavo, kad M. Zalepūgos veiksmais buvo siekiama ne žeminti STT autoritetą arba ją kompromituoti, o atvirkščiai – „apsaugoti“ tarnybą nuo galimos kompromitacijos.

Moka lietuvių, anglų kalbas.

## Šaltiniai
Justinas Kinderis

**Justinas Kinderis** (g. 1987 m. gegužės 24 d. Panevėžys) – Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas.

Ūgis: 184 cm. Svoris: 82 kg.

## Biografija
Motina Audronė Kinderienė, dabar Valstybinės mokesčių inspekcijos Panevėžio skyriaus Administravimo ir personalo skyriaus vyriausioji specialistė, Justiną pastūmėjo į sportininko kelią – vaikystėje parinko mokyklą su baseinu – tuometę Panevėžio 14-ąją vidurinę mokyklą (dabar „Žemynos” progimnazija), norėjo, kad ketvirtokas sūnus tuščiai neleistų laiko ir turėtų kuo užsiimti. Tuomet moteris išgyveno skyrybas su vyru. Su trimis vaikais iš Panevėžio rajono šeima persikraustė gyventi į miestą. Justinas dėl savo stropumo nepraleido nė vienos plaukimo treniruotės. Vėliau 15-metis Justinas išvažiavo į Vilniaus Ozo vidurinę mokyklą, kur moksleiviams sudarytos puikios sąlygos sportuoti. Jau po metų jis ėmė važinėti į tarptautines varžybas.

Mykolo Romerio universitete, Teisės fakultete baigė teisę.

Pirmoji trenerė: Židrūnė Budrienė. Kiti treneriai: Jurijus Moskvičiovas ir Egidijus Tindžiulis.

## Pasiekimai
Geriausi karjeros rezultatai:
* 2009 m. Pasaulio čempionatas Londone, 6 vieta
* 2009 m. Europos čempionatas Leipcige, 5 vieta
* 2010 m. Pasaulio čempionatas Chengde (Kinija), 3 vieta
* 2010 m. Europos čempionatas Debrecene, 4 vieta
* 2011 m. Pasaulio taurės etapas Italijoje, 3 vieta
* 2011 m. Pasaulio čempionatas Maskvoje, mišri estafetė, 3 vieta
* 2012 m. Pasaulio taurės etapas JAV, 7 vieta.
* 2013 m. Pasaulio čempionatas Taivane, 1 vieta.
* Geriausias 2010 m. MRU sportininkas

2010 m. tapo trečiuoju nepriklausomos Lietuvos atstovu iškovojusiu medalį vyrų individualioje rungtyje Pasaulio čempionatuose.

Gyvena Vilniuje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* pentathlon.org profilis
Omramas Mikaelis Aivanchovas

**Omramas Mikaelis Aivanchovas** (, 1900 m. sausio 31 d. Srpcų kaime, Makedonija – 1986 m. gruodžio 25 d. Frežiusas, Prancūzija) – bulgarų dvasinis mokytojas.

## Biografija

1900 m. sausio 31 d. Serpcų kaime (dab. Šiaurės Makedonija) kaip Michailas Dimitrovas Ivanovas. 1907 m. jo kaimas buvo sudegintas graikų nacionalistų; Omramas su mama pasitraukė į Varną. 1908 m. mirė jo tėvas. 1917 m. įvyko pirmasis Omramo Mikaelio Aivanchovo ir bulgarų dvasinio mokytojo Peterio Konstantinovo Denovo susitikimas. 1923–1931 m. studijavo ir įgijo universitetinį išsilavinimą. 1932 m. dirbo mokytoju aukštesniojoje mokykloje. 1935 m. Sofijoje dirbo vadovu vienoje aukštesniojoje mokykloje. 1937 m. liepos 22 d. Omramas Mikaelis Aivanchovas atvyko į Paryžių skleisti savo mokytojo Peterio Denovo mokymo. 1938 m. sausio 29 d. skaitė pirmąją viešą paskaitą Paryžiuje. 1948 m. sausio 16 d. oficialiai įregistravo Sevro mieste (Prancūzija) „Visuotinę baltąją broliją“. 1948 m. sausio 21 d. Omramas Aivanhovas sulaikomas ir suimamas, kaltinamas davus klaidingus parodymus liudijant šnipinėjimo byloje, bet 1950 m. kovo mėn., po 26 mėnesių trukusio įkalinimo, buvo paleistas, nes įrodoma, jog kaltinimai nepagrįsti.

1953 m. suorganizavo pirmąjį kongresą Bonfine (Pietų Prancūzija), „Visuotinės baltosios brolijos“ susitikimų ir veiklos centre. 1959 m. išvyko metams į Indiją, kur susitiko su įvairiais dvasiniais mokytojais (Nymu Karoli Baba, Anandamaji Ma, Svamiu Šivananada, Svamiu Nitjananda, Lama Anagarika Govinda, Hanumanu Baba ir kt.), Indijoje jam buvo suteiktas Omramo vardas.

1961 m. įkūrė Šveicarijos draugiją „Visuotinė baltoji brolija“; toliau tęsė keliones po visą pasaulį ir skleidė mokymą iki pat savo mirties.

## Literatūra lietuvių kalba
Svarbu pastebėti, kad mokytojo Omramo Mikaelio Aivanchovo mokymas – buvęs išimtinai tik žodinis, todėl daugelis knygų sudarytos remiantis improvizuotomis viešomis paskaitomis.

Omramas Mikaelis Aivanovas. Izvoro raštų rinkinys. Kas yra dvasinis mokytojas? ISBN 978-609-8050-07-3
Omramas Mikaelis Aivanovas. Izvoro raštų rinkinys. Laimės sėklos. ISBN 978-609-8050-15-8 
Omramas Mikaelis Aivanovas. Izvoro raštų rinkinys. Tylos kelias. ISBN 978-609-8050-05-9
Omramas Mikaelis Aivanovas. Izvoro raštų rinkinys. Psichinis gyvenimas: elementai ir struktūros. ISBN 2-85566-368-7 

## Nuorodos

*Biografija
Gintautas Daugėla

**Gintautas Daugėla** (g. 1958 m. spalio 10 d. Klaipėdoje) – teisininkas, advokatas, buvęs teisėjas, Šilalės rajono liaudies teismo pirmininkas.

## Biografija
1977 m. baigė Klaipėdos 18-ąją vidurinę mokyklą, 1977–1978 m. studijavo KPI Klaipėdos fakultete, vakarų skyriuje (Laivų statybos ir remonto specialybę), 1980–1981 m. – VU parengiamajame skyriuje, 1981–1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1978–1980 m. tarnavo Tarybinėje Armijoje. 1986 m. Radviliškio rajono liaudies teismo teisėjas stažuotojas, 1986–1987 – Akmenės rajono liaudies teismo teisėjas, 1987–1992 m. Šilalės rajono liaudies teismo teisėjas ir teismo pirmininkas.

1992–1993 m. Kelmės rajono advokatų kontoros advokatas ir kontoros seniūnas, 1993–1994 – Klaipėdos advokatų kontoros advokatas, nuo 1994 – G. Daugėlos ir R. Tumėno advokatų kontoros advokatas ir kontoros seniūnas.

Nuo 2005 m. Lietuvos advokatų tarybos narys.

1976 m. tapo Lietuvos jaunimo badmintono čempionu. 

Žmona Zita (g. 1960 m.), mokytoja. Dukros Gintarė (g. 1982 m.), teisininkė, ir Eglė (g. 1988 m.), studentė.

## Šaltiniai
Lietuvos ir Lenkijos valstybinės sienos perėjimo punktai

**Lietuvos ir Lenkijos valstybinės sienos perėjimo punktai** - iki 2007 m. gruodžio 20 dienos veikę trys kelių ir vienas geležinkelių valstybinės sienos perėjimo punktai. Lietuvai ir Lenkijai pasirašius Šengeno sutartį pasienio punktai buvo panaikinti nuo 2007 m. gruodžio 21 dienos.

## Geležinkelių punktas

* Mockų-Trakiškių geležinkelio pasienio punktas.

## Kelių punktai

* Kapčiamiesčio-Berznyko pasienio punktas;
* Lazdijų-Aradnykų pasienio punktas;
* Kalvarijos-Budzisko pasienio punktas.
Luko vyskupija

**Luko vyskupija** (, ) – viena iš trijų katalikų vyskupijų, priklausančių Varmijos metropolijai. Įkurta 1992 m. kovo 25 d. vykdant popiežiaus Jono Pauliaus II bulę *Totus Tuus Poloniae populus*. Vyskupas *Jerzy Mazur*, pagalbinis vyskupas *Romuald Kamiński*. Vyskupija ribojasi su Balstogės, Lomžos ir Varmijos vyskupijomis ir Lietuvoje esančia Vilkaviškio vyskupija.

## Dekanatai

* Augustavo Dievo Motinos Lenkijos karalienės dekanatas;
* Augustavo Šv. Apaštalo Bartalomiejaus dekanatas;
* Biala Piskos dekanatas;
* Luko Fatimos Diebo Motinos dekanatas;
* Luko Dievo gailestingumo dekanatas;
* Luko Šventosios Šeimo dekanatas;
* Pilypavo dekanatas;
* Lėciaus Šv. Kristoforo dekanatas;
* Lėciaus Šv. Stepono Menčeniko dekanatas;
* Geldapės dekanatas;
* Liepinės dekanatas;
* Mikolaikų dekanatas;
* Alėckos dekanatas;
* Alėckos Šv. Apaštalo Jono dekanatas;
* Pišo dekanatas;
* Raigardo dekanatas;
* Seinų dekanatas;
* Suvalkų Šv. Dvasios dekanatas;
* Suvalkų Dievo gailestingumo dekanatas;
* Suvalkų Šv. Benedikto ir Romualdo dekanatas;
* Unguros dekanatas.

## Nuorodos

* Vyskupijos tinklalapis (lenk.).
Ukrainos karbovanecas

**Ukrainos karbovanecas** () – istorinė Ukrainos valiuta. Vartota Ukrainos liaudies respublikos, o atkūrus nepriklausomybę – Ukrainos respublikos. Vėliau ją pakeitė grivina.
Šv. Motiejaus kyšulys

**Šv. Motiejaus kyšulys** (, ) – kyšulys vakarų Prancūzijoje, kuriuo užsibaigia Bretanės pusiasalis. Yra Finistero departamente, Plugonveleno komunoje. Į jūrą leidžiasi 20 m aukščio klifais.

Kyšulyje stovi 56 m aukščio švyturys, pastatytas 1835 m., signalinis bokštas, Žemės krašto Šv. Motiejaus abatijos, pastatytos VI a., liekanos bei paminklas žuvusiems prancūzų jūrininkams.
Vaizdas:Pointe Saint Mathieu - Phare.jpg|Abatija ir švyturys kyšulyje
Vaizdas:Pointe Saint-Mathieu - Sémaphore.jpg|Signalinis bokštas
Vaizdas:Pointe Saint-Mathieu - Vue Nord.jpg|Vaizdas į šiaurę
Vaizdas:Pointe Saint-Mathieu - Vue Ouest.jpg|Vaizdas į rytus
Smurto siaubo filmas

**Smurto siaubo filmas** (angl. *slasher*) – siaubo filmų žanras, kurio pagrindinis veiksmas sukasi apie žudiką psichopatą, tykantį savo aukų, jas persekiojantį ir žudantį smurtiniu būdu. Vienu žymiausiu tokio tipo filmu laikomas „Klyksmas“. 

## Garsūs smurto filmai
* Juodosios Kalėdos
* Helovinas
* Penktadienis trylikta
* Košmaras Guobų gatvėje
* Klyksmas
* Pjūklas
* Kruvinosios Teksaso skerdynės
Sen Malo

**Sen Malo** (, ) – miestas vakarų Prancūzijoje, šiaurės rytų Bretanėje, Ilio ir Vileno departamente, Lamanšo sąsiaurio pakrantėje, šalia Ranso upės žiočių. Svarbus jūrų uostas. Veikia keltų linijos į Angliją, yra oro uostas. Maisto pramonė, pramoninė žvejyba. Svarbus turistinis centras.

Mieste išlikę daug architektūros paminklų: viduramžių miesto siena, Sen Malo pilis (dabar muziejus), XIV a. Solidoro bokštas, įtvirtinta Peti Bė salelė, XII a. gotikinė Šv. Vincento katedra, XVII a. fortas, rašytojo Šatobriano kapas (Gran Bė salelėje) ir kt.

Sen Malo pasižymi tuo, jog audrų metu bangos, dūžtančios į bangolaužius, užlieja miesto gatves.

## Istorija

Sen Malo padėjo kurtis ankstyvaisiais viduramžiais įtvirtinus salą Ranso upės estuarijoje, pavadintas Šv. Malo garbei. VI a. čia įkurtas vienuolynas, o miestas atsirado XII a. 1590–1594 m. Sen Malo buvo paskelbęs nepriklausomybę nuo Prancūzijos. Vėliau Sen Malo tapo visos Prancūzijos piratų, korsarų ir kaperių „sostine“, čia gimė žymus prancūzų keliautojas Žakas Kartjė.

1967 m. Sen Malo atidaryta jūros potvynių elektrinė.


Image:Chateau-de-Saint-Malo-DSC 6.jpg|Sen Malo pilis
Image:Fort-National-DSC 6293.jpg|Nacionalinis fortas
Image:Port-de-Saint-Malo-DSC 6285.jpg|Jūrų uostas
Image:Saint-Malo cathedral window.jpg|Sen Malo katedros vitražas
Saint-Malo, Bretagne, France.jpg|Sen Malo bangolaužiai
Saint-malo-spring-tide.jpg|Sen Malo atoslūgio metu
Saint Malo DSC03427.JPG|Per audrą bangolaužiais kylančios bangos


## Nuorodos
* Sen Malo per audrą
Ransas

**Ransas** (, ) – upė šiaurės vakarų Prancūzijoje, Bretanėje. Prasideda aukštumose ties Kolinė vietove, teka į rytus, vėliau į šiaurę. Įteka į Lamanšo sąsiaurį ties Sen Malo, sudaro estuariją.

Didžiausi intakai – Linonas ir Gineforas.

Upė vandeningiausia būna žiemą. Ranso estuarijoje įrengta 240 MW potvynių elektrinė (didžiausia pasaulyje). Miestai prie Ranso: Kolinė, Kolnas, Dinanas, Dinaras, Sen Malo.
Epinalis

**Epinalis** () – miestas šiaurės rytų Prancūzijoje, Lotaringijoje; Vogėzų departamento sostinė. Įsikūręs Vogėzų kalnų prieškalnėse, prie Mozelio upės, 60 km į pietus nuo Nansi. Yra vietinis oro uostas, pro miestą eina Bezansono-Nansi plentas. Tekstilės, metalo, odos apdirbimo, įrengimų gamybos, maisto pramonė, dviračių gamyba. Tradiciniai poligrafijos amatai.

Epinalyje yra Vogėzų rūmai, Šv. Mauricijaus bazilika, XI–XIII a. pilies liekanos, arboretumas.

## Istorija

Miestas pradėjo kurtis aplink X a. Meco vyskupo įkurtą vienuolyną. 1465 m. prancūzų karalius Karolis VII Epinalį kartu su kitomis Lotaringijos žemėmis prijungė prie Prancūzijos.


Image:Epinal basilique gene2.jpg|Bazilika
Image:Epinal chateau3.jpg|Pilies griuvėsiai
Image:Epinal Maison Romaine.jpg|XIX a. vila
Dambravos valsčius

:: *Apie buvusį valsčių Lydos apskrityje žr. [[Dambravos valsčius (Lyda)]].*

**Dambravos valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras – Dambrava. Ribojasi su Januvo, Liepinės, Naujadvario, Sidros, Suchovolios ir Štabino valsčiais.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį didelė dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai.

1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

## Geografija

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 263,95 km², iš kurių:
* ariama žemė: 75 %
* miškai: 16 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 9 %

Valsčius sudaro 12,85 % Sokulkos apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1231,35 zlotai.

### Tautinė sudėtis

## Administracinis suskirstymas
* Bagnai, Bitų Kamenas, Bžozovas, Bžozovų Borekas, Bžozovo Kolonija, Čarnožečka, Dambrava, Grabovas, Grodziščanai, Gžebeniai, Hamulka, Harasimovičiai, Harasimovičių Kolonija, Jačnas, Jaluvka, Jasionuvka, Kašuba, Nova Kamena, Stara Kamena, Stara Kamenos Kolonija, Kirejevščizna, Kropivnas, Kruglas, Kuderevščizna, Levkai, Lozovas, Lozovo Kolonija, Mališuvka, Mališuvkos Kolonija, Malovista, Medzianovas, Mošcicha, Nerošnas, Nova Viešas, Novinka, Olša, Osmolovščizna, Ostrovas, Ostrovių Kolonija, Penciovlukai, Podbagnai, Prohalinas, Reškovcė, Ružanistokas, Sadekas, Sadovas, Slavnas, Stockas, Suchodolina, Šušalevas, Tžižečkiai, Vesolovas, Vionzuvka, Vročinščizna, Zuikovščizna, Zvežineco Malai ir Zvežineco Velkiai.

## Šaltiniai

* Valsčiaus tinklalapis (lenk.)
* Valsčiaus aprašymas (lenk.)
Sujakas

**Sujakas** () – miestelis pietų Mauricijuje, vandenyno pakrantėje, prie Savano upės žiočių. Savano rajono administracinis centras. Verčiamasi cukranendrių auginimu, žvejyba, turizmu.

Yra Telfeiro sodas, Ročesterio ir Gri-Gri kriokliai, La Nefo muziejus, senasis Batelažo uostas.

## Istorija

Pradėjo kurtis 1787 m. gubernatoriui Fransua de Sujakui salos pietuose įkūrus uostą (jis pavadintas įkūrėjo garbei). Valdant anglams pro uostą intensyviai eksportuotas cukrus, tačiau 1877 m. saloje nutiesus geležinkelius Sujako uosto reikšmė sumenko.
Sokulkos apskritis

**Sokulkos apskritis** () – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Apskrities centras – Sokulka. Apskritis ribojasi su Balstogės, Monkų, Augustavo apskritimis ir Gudija.

## Istorija

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį apskrities šiaurinės dalies valsčiai buvo priskirti Lietuvos Respublikai. Tokiu pačiu pavadinimu 1919–1939 m. egzistavo tarpukario Sokulkos apskritis. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui.

Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 2005 m. lapkričio 25 d. patvirtintas Sokulkos apskrities herbas.

## Administracinis suskirstymas

Apskrityje yra 10 valsčių:

## Gyventojai

Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:

## Nuorodos
* Sokulkos apskrities tinklalapis (lenk.)
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos baudžiamojo proceso kodeksas

**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos baudžiamojo proceso kodeksas** (**LTSR BPK**) - Lietuvos TSR baudžiamojo proceso teisės sąvadas, teisynas; baudžiamojo proceso kodeksas. Patvirtino Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausioji Taryba ir įvedė nuo 1961 metų rugsėjo 1 dienos.

## Uždaviniai
Tarybinio baudžiamojo proceso uždaviniai - greitai ir pilnutinai išaiškinti nusikaltimus, įkaitinti kaltininkus ir tinkamai pritaikyti įstatymą, kad kiekvienas nusikaltimą padariusis asmuo būtų teisingai nubaudžiamas ir nė vienas nekaltas asmuo nebūtų patraukiamas baudžiamojon atsakomybėn ir nuteisiamas (2 str. 1 d.).

Baudžiamasis procesas turėjo padėti stiprinti socialistinį teisėtumą, užkirsti kelią nusikaltimams ir juos visiškai likviduoti, auklėti piliečius, kad jie nenukrypstamai laikytųsi tarybinių įstatymų ir gerbtų socialistinio bendro gyvenimo taisykles.

## Procesas
 
BPK buvo įtvirtinta pareiga iškelti baudžiamąją bylą ir išaiškinti nusikaltimą. 
Teismas, prokuroras, tardytojas ir kvotos organas privalėjo savo kompetencijos ribose iškelti baudžiamąją bylą kiekvienu atveju, kai iškyla aikštėn nusikaltimo požymiai, imtis visų įstatymo numatytų priemonių, kad būtų nustatytas nusikaltimo įvykis bei kaltieji nusikaltimo padarymu asmenys ir kad jie būtų nubausti.

Baudžiamąsias bylas visuose teismuose nagrinėja teisėjai ir liaudies tarėjai, išrinkti įstatymo nustatyta tvarka.

Visuose teismuose baudžiamosios bylos pirmąja instancija nagrinėjamos teisėjo ir dviejų liaudies-tarėjų sudėtimi.

Liaudies tarėjai turi tokias pat teises, kaip ir pirmininkaujantysis teisiamajame posėdyje, sprendžiant visus klausimus, kylančius, nagrinėjant bylą ir priimant nuosprendį.

Kasacine tvarka teismai bylą nagrinėja trijų teismo narių sudėtimi, o teisminės priežiūros tvarka – ne mažiau kaip trijų teismo narių sudėtimi.

Buvo nustatyta, kad teisėjai ir liaudies tarėjai sprendžia baudžiamąsias bylas, remdamiesi įstatymu, sutinkamai su socialistine teisine sąmone, tokiomis sąlygomis, kurios daro negalima teisėjus paveikti iš šalies.

Sutinkamai su TSR Sąjungos ir sąjunginių respublikų baudžiamojo proceso pagrindų 20 straipsniu, TSR Sąjungos ir Lietuvos TSR įstatymų laikymosi baudžiamajame procese tikslumą prižiūrėjo TSRS Generalinis Prokuroras tiek betarpiškai, tiek ir per Lietuvos TSR Prokurorą bei kitus jam pavaldžius prokurorus.

Lietuvos Tarybų Socialistinėje Respublikoje procesas vyko lietuvių kalba arba tos vietovės gyventojų daugumos kalba.
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Pataisos darbų kodeksas

**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Pataisos darbų kodeksas** (**LTSR PDK**) - Lietuvos TSR bausmių vykdymo sąvadas, teisynas;  kodeksas. 1971 m. liepos 15 d. įstatymu patvirtino Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausioji Taryba ir nustatė, kad įsigalioja nuo 1971 metų spalio 1 d.

## Uždaviniai

Lietuvos TSR pataisos darbų įstatymų uždavinys - užtikrinti tokį kriminalinės bausmės įvykdymą, kad tai būtų ne tik nubaudimas už padarytą nusikaltimą, bet ir pataisytų bei perauklėtų nuteistuosius, kad jie sąžiningai dirbtų, tiksliai vykdytų įstatymus ir gerbtų socialistinio bendro gyvenimo taisykles, jog tai užkirstų kelią naujiems tiek nuteistųjų, tiek ir kitų asmenų nusikaltimams, taip pat padėtų panaikinti nusikalstamumą.

Bausmės vykdymu nesiekiama daryti fizinių kančių arba žeminti žmogaus orumo.

## Pagrindinės nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonės

Pagrindinės nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonės buvo šios: bausmės atlikimo režimas, visuomenei naudingas darbas, politinis auklėjamasis darbas, bendrojo lavinimo ir profesinis parengimas.

Pataisymo ir perauklėjimo priemonės turi būti taikomos, atsižvelgiant į padarytojo nusikaltimo pobūdį ir jo pavojingumo visuomenei laipsnį, į nuteistojo asmenybę, taip pat jo elgesį ir pažiūrą į darbą.
Visuomenei naudingas darbas

**Visuomenei naudingas darbas** - visuomeninio darbo forma; viena iš pagrindinių nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonių.

## Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimas

Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimą į visuomenei naudingą darbą reglamentavo LTSR PDK (51 straipsnis). Jis nustatė, kad kiekvienas nuteistasis privalo dirbti. Pataisos darbų įstaigų administracija privalo užtikrinti, kad nuteistieji būtų įtraukiami į visuomenei naudingą darbą, atsižvelgiant į jų darbingumą, ir, kiek galima, į specialybę.

Atliekamieji bausmę ypatingojo režimo pataisos darbų kolonijose naudojami paprastai sunkiems darbams.

Nuteistieji įtraukiami į darbą paprastai pataisos darbų įstaigų įmonėse.

Nuteistųjų, įtraukiamų į darbą kitų ministerijų ir žinybų gamybos objektuose, darbas organizuojamas specialiai įrengtose gamybos zonose, laikantis izoliavimo ir apsaugos reikalavimų.

Nuteistųjų darbas organizuojamas, laikantis šio kodekso 18 straipsnyje numatyto atskiro nuteistųjų laikymo reikalavimų.

Darbų ir pareigų, kuriose draudžiama naudoti nuteistųjų darbą, sąrašą nustato Pataisos darbų įstaigų vidaus tvarkos taisyklės.

Gamybinė ūkinė pataisos darbų įstaigų veikla turi tarnauti pagrindiniam jų uždaviniui – nuteistuosius pataisyti ir perauklėti.

## Šaltiniai
Politinis auklėjamasis darbas

**Politinis auklėjamasis darbas** - viena iš pagrindinių nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonių. Reglamentavo LTSR PDK.

## Organizavimas
PDK nustatė, kad sSu asmenimis, atliekančiais laisvės atėmimo bausmę, dirbamas politinis auklėjamasis darbas, kuriuo siekiama auklėti juos, kad jie sąžiningai dirbtų, tiksliai vykdytų įstatymus ir gerbtų socialistinio bendro gyvenimo taisykles, tausotų socialistinę nuosavybę, keltų nuteistųjų sąmoningumą ir kultūros lygį, ugdyti naudingą jų iniciatyvą.

Politinį auklėjamąjį darbą su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis organizuoja pataisos darbų įstaigų administracija.

Dirbant su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis politinį auklėjamąjį darbą, dalyvauja visuomeninių ir ūkinių organizacijų atstovai.

Nuteistųjų dalyvavimas politiniuose auklėjamuosiuose renginiuose skatinamas, ir į jį atsižvelgiama, nustatant jų pasitaisymo ir persiauklėjimo laipsnį.

## Pagrindinės formos

Pagrindinės politinio auklėjamojo darbo, dirbamo su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis, formos yra šios:
* individualus darbas, dirbamas, remiantis kiekvieno nuteistojo asmenybės išstudijavimu, atsižvelgiant į nuteistojo padarytą nusikaltimą, amžių, išsilavinimą, profesiją ir kitas jo ypatybes;
*agitacinis, propagandinis ir kultūrinis masinis darbas;
*lenktyniavimas darbe.

Politinis auklėjamasis darbas su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis dirbamas diferencijuotai, atsižvelgiant į pataisos darbų įstaigos rūšį ir joje nustatytą režimą.

## Šaltiniai
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos vandens kodeksas

**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos vandens kodeksas** (**LTSR DĮK**) - Lietuvos TSR  sąvadas, vandens teisės teisynas; vandens kodeksas. 1972 m. gruodžio 28 d. patvirtino LTSR AT. Kodeksas įsigaliojo nuo 1973 metų balandžio 1 dienos. Reguliavo vandens teisinius santykius, vandens objektus.

Šiuo metu Lietuvoje galioja LR geriamojo vandens įstatymas, kiti teisės aktai.
Mokyklinė girininkija

**Mokyklinė girininkija** – ugdymo ir švietimo organizacijos tipas miškų ūkyje; girininkija.

## Lietuvos TRS
Mokyklinės girininkijos buvo steigiamos skiepyti mokiniams meilę gamtai ir mokyti ją tausoti, plėsti ir gilinti biologijos, botanikos, miškininkystės ir kitų gamtos mokslų žinias (LTSR MK 15 str. 1 d.).

Mokyklinės girininkijos padėdavo įmonėms, organizacijoms ir įstaigoms, tvarkančioms miškų ūkį, įgyvendinti miškų apsaugos priemones, sodinti ir sėti miškus, auginti sodmenis, prižiūrėti jaunuolynus, rinkti vaistažoles, grybus, uogas, medžių ir krūmų sėklas, ruošti pašarines žoles, globoti ir maitinti laukinius gyvūnus ir paukščius.

Mokyklinių girininkijų nuostatus tvirtino Lietuvos TSR miškų ūkio ir miško pramonės ministerija.

## Išnašos
Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos butų kodeksas

**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos butų kodeksas** (**LTSR BK**) - Lietuvos TSR  teisės įstatymų sąvadas, teisynas; kodeksas. Reguliavo  butų, iš dalies ir gyvenamosios patalpos gyvenamųjų namų statybos,  kooperatyvo namų, namų, priklausančių piliečiui asmeninės nuosavybės teise, teisinius santykius. Lietuvos TSR butų įstatymų uždaviniai - reguliuoti butų santykius, kad būtų užtikrinta TSRS Konstitucijos ir Lietuvos TSR Konstitucijos garantuojama Lietuvos TSR piliečių teisė į gyvenamąjį plotą, tinkamai naudojamas ir išsaugomas butų fondas, taip pat stiprinti teisėtumą butų santykių srityje.

Nustatė, kad Lietuvos TSR teritorijoje esantys gyvenamieji namai, taip pat gyvenamosios patalpos kituose statiniuose sudaro butų fondą. Į butų fondą neįeina gyvenamųjų namų negyvenamosios patalpos, skirtos prekybos, buitiniams ir kitokiems nepramoninio pobūdžio reikalams.

[1982] metų gruodžio 2 d. priėmė Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Aukščiausioji Taryba. Kodeksas įsigaliojo nuo 1983 metų kovo 1 dienos.

## Premabulė
*Nugalėjus Didžiajai Spalio socialistinei revoliucijai, mūsų šalyje buvo sudarytos. reikiamos prielaidos išspręsti vieną svarbiausių socialinių problemų – patenkinti darbo žmonių gyvenamojo ploto poreikius.

*Įgyvendindama leninines komunistinės visuomenės kūrimo idėjas ir vykdydama materialinio bei kultūrinio liaudies gyvenimo lygio kėlimo kursą, Tarybų valstybė nuosekliai realizuoja Komunistų partijos parengtą gyvenamųjų namų statybos programą.

*Valstybiniais planais pagrįstas spartus valstybinio ir visuomeninio butų fondo plėtojimas, valstybės priemonės kooperatinei ir individualinei gyvenamųjų namų statybai remti sudaro reikiamas sąlygas TSRS Konstitucijos ir Lietuvos TSR Konstitucijos garantuojamai piliečių teisei į gyvenamąjį plotą užtikrinti.

*Svarbus valstybinis uždavinys yra užtikrinti butų fondo išsaugojimą, prailginti jo eksploatavimo laiką, geriau įrengti gyvenamuosius namus. Sprendžiant šį uždavinį, aktyviai dalyvauja visuomeninės organizacijos ir piliečiai.

*[[TSRS Konstitucija]] ir [[Lietuvos TSR]] Konstitucija įpareigoja piliečius rūpestingai prižiūrėti jiems suteiktą gyvenamąjį plotą.

*Tarybiniai butų įstatymai turi padėti užtikrinti piliečių teisę į gyvenamąjį plotą, efektyviai naudoti ir tausoti butų fondą.

## Lietuvos TSR piliečių teisė į gyvenamąjį plotą

Sutinkamai su TSRS Konstitucija ir Lietuvos TSR Konstitucija Lietuvos TSR piliečiai turi teisę į gyvenamąjį plotą. Šią teisę užtikrina valstybinio ir visuomeninio butų fondo plėtojimas ir išsaugojimas, kooperatinės ir individualinės gyvenamųjų namų statybos rėmimas, teisingas visuomenės kontroliuojamas gyvenamojo ploto, suteikiamo vykdant gerai įrengtų namų statybos programą, skirstymas, taip pat nedideli buto nuompinigiai ir nedidelis mokestis už komunalines paslaugas.
Židikų herbas

**Židikų herbas** – pagrindinis Židikų miestelio ir Židikų seniūnijos (Mažeikių rajono savivaldybė) heraldikos atributas. 

## Aprašas

Herbo skydo sidabriniame lauke iš žalios papėdės išauga du žali medžiai, tarp kurių - juoda koplytėlė.

## Simbolika
* Sidabrinė arba balta spalva heraldikoje reiškia turtą, dorą, skaistumą ir nekaltybę.
* Žalia spalva simbolizuoja laisvę, grožį, sveikatą ir viltį. 

## Istorija

Židikai istorinio herbo niekada neturėjo. Heraldikos komisijoje kartu su seniūnijos ir bendruomenės atstovais svarstant naujo herbo simbolius buvo siūlyta pavaizduoti objektus susijusius su Šatrijos Raganos kūryba arba su viena iš miestelio vardo kilmės aiškinimo versija, kad Židikų vardas kilo nuo žodžio žydėti ir kt. Tačiau apsistota ties koplytėlės simboliu. Tai aliuzija į kapinėse esančią  Šv. Onos koplyčią, kurioje palaidota rašytoja Šatrijos Ragana, tuo pačiu pažymint kryžių, koplytėlių statymo Lietuvoje tradiciją, kuri siekia XVI a. Židikuose ir aplinkinėse vietovėse yra išlikę 22 koplytstulpiai ir koplytėlės, iš kurių septynios įrašytos į Valstybės saugomų dailės paminklų registrą. 2001 m. gegužės 18 d. UNESCO Lietuvos kryždirbystę įtraukė į Žmonijos žodinio ir nematerialaus paveldo šedevrų sąrašą. 

Herbo etalono autorius dailininkas Rolandas Rimkūnas. Heraldikos komisija aprobavo 2007 m. gruodžio 20 d. Prezidentas Valdas Adamkus herbą 2007 m. gruodžio 22 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1210.

## Šaltiniai
Sokulkos valsčius

**Sokulkos valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras – Sokulka. Ribojasi su Januvo, Balstogės Čarnos, Kuznicos, Sidros, Supraslio ir Šudzialovo valsčiais bei Gudija. Valsčiuje įkurtas Kozlovų Lugo draustinis.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. 

1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

## Geografija

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 313,62 km², iš kurių:
* ariama žemė: 70 %
* miškai: 20 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 10 %

Valsčius sudaro 15,27 % Sokulkos apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1109,06 zlotai.

### Tautinė sudėtis

## Administracinis suskirstymas
* Bachmatuvka, Bilvinkai, Bobrovnikai, Bogušė, Bogušovskių Vigonas, Bohonikai, Dambruvka, Drahlė, Dvožiskas, Geniušė, Gilbovščizna, Gliniščė Malė, Gliniščė Velkiai, Gnidzinas, Halė, Halanskių Ogrodnikai, Igrilai, Jaluvka, Janovščizna, Jelenia Gura, Kantoruvka, Karčė, Krašnianai, Kundzičė, Kundzinas, Kundzino Košcelniai, Kurilai, Kurovščizna, Lebedzinas, Lipina, Lipova Gura, Malavičė Dolnė, Malavičė Gurnė, Mašlanka, Meiskių Novinai, Mičkova Hačas, Nomikai, Nova Kamionka, Nova Močalnia, Nova Rozedranka, Novinka, Orlovičė, Ostruvekas, Pavelkai, Pavlovščizna, Plantečka, Plebanovcė, Podjaluvka, Podjanovščizna, Podkamionka, Podkantoruvka, Pogiblas, Polankiai, Poniatovičė, Pucilkai, Serbovcė, Sloinikai, Smolanka, Sokolanai, Sokulka, Stara Kamionka, Stara Močalnia, Stara Rozedranka, Starų Šoras, Stažinka, Stodolnė, Stražas, Šcebelecas, Šindzelis, Šiškai, Tartakas, Tatarščizna, Vežchjedlina, Vežchlovcė, Vilča Jama, Visokių Laskai, Voinachai, Voronianai, Vročinščizna, Zadvožanai, Zamčiskas, Zašciankų Bogušas, Zašciankų Kurovščiznai, Zašpičė, Zavistovščizna ir Žukai.

## Šaltiniai

* Valsčiaus tinklalapis (lenk.)
* Valsčiaus aprašymas (lenk.)
Suchovolios valsčius

**Suchovolios valsčius** () – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras – Suchovolia. Ribojasi su Januvo, Dambravos, Jasvilų, Korycino ir Štabino valsčiais.

## Istorija

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį keli valsčiaus kaimai buvo priskirti Lietuvos Respublikai.

1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

## Geografija

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 255,89 km², iš kurių:
* ariama žemė: 76 %
* miškai: 11 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 13 %

Valsčius sudaro 12,46 % Sokulkos apskrities.

## Gyventojai

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1331,64 zlotai.

### Tautinė sudėtis

## Administracinis suskirstymas
* Bachmackių Kolonija, Brukovas, Chlevisko Dolnai, Chlevisko Gurnai, Chmelnikai, Chmeluvka, Chodoruvka Nova, Chodoruvka Stara, Chodoruvka Stara Kolonija, Ciemnė, Červonka, Domuratai, Driga, Drigos Kolonija, Dubasevskių Kolonija, Dubasevščizna, Glembočizna, Grimiačkai, Grodziskas, Holodolina, Horodnianka, Jatviežo Duža, Jatviežo Mala, Karpovičė, Kersnuvka, Kopciuvka, Kživa, Laudanščizna, Leščanai, Lešnikai, Morgai, Novė Stojlas, Okopai, Olšanka, Ostruvekas, Piontakas, Podgrodziskas, Podhorodnianka, Podostruvekas, Polominas, Polomino Kolonija, Pokošnas, Pošventnė, Rutkovščizna, Sucha Gura, Suchovola, Tablevas, Tžižečė, Vulka, Zgerščanskiai ir Žaklė.

## Šaltiniai

* Valsčiaus tinklalapis (lenk.) 
* Valsčiaus aprašymas (lenk.)
Medicina (reikšmės)

**Medicina** gali reikšti:
* Medicina – sveikatos saugojimo ir gydymo veikla bei teorinis mokslas.
* Medicina (žurnalas) – medicinos teorijos ir praktikos mėnesinis žurnalas, ėjęs 1920–1944 m. ir nuo 1990 m. leidžiamas Kaune.
* Medicina (Čikaga) – Amerikos lietuvių gydytojų sąjungos žurnalas, leidžiamas nuo 1960 m. spalio mėn. Čikagoje.
* Medicina ir gamta – pirmasis medicinos, veterinarijos, farmacijos ir gamtos dvimėnesis žurnalas lietuvių kalba, leistas 1913 m. Vilniuje.
* Medicina. Legalis. Baltica – tarptautinis žurnalas, ėjęs 1992–1993 m. Vilniuje.
* Medicina ir dar kai kas visiems – dvisavaitis laikraštis, einantis nuo 1995 m. kovo 1 d. Kaune.