open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rūta Žarskienė

**Rūta Šimonytė-Žarskienė** (1964 m. sausio 6 d. Vilniuje – 2023 m. birželio 24 d. ten pat) – Lietuvos etnomuzikologė, smuikininkė.

## Biografija
1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją (J. Dvariono smuiko klasę), 1992 m. – Lietuvos muzikos akademiją (R. Apanavičiaus etnomuzikologijos klasę). 1991 m. stažavo Helsinkio Sibelijaus muzikos akademijoje. Nuo 1991 m. dirbo Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, nuo 2002 m. buvo vyresnioji mokslo darbuotoja, 2002–2017 m. Tautosakos archyvo skyriaus vadovė. 1992–1998 m. folkloro ansamblio „Dijūta“ instrumentinės grupės vadovė, nuo 1998 m. ansamblio meno vadovė. 1999 m. apgynė humanitarinių mokslų daktarės disertaciją.

## Veikla
Rūtos Žarskienės tyrimų sritys: etninė instrumentinė muzika ir muzikavimas, tradicijos kaita ir folklorėjimo procesas, nematerialiojo paveldo išsaugojimas ir sklaida, pučiamųjų instrumentų ansambliai tradicinėje Lietuvos kultūroje, liaudiškasis pamaldumas.

Rūta Žarskienė buvo Tarptautinės tradicinės muzikos tarybos (nuo 2000 m.) ir Europos etnomuzikologijos seminaro (nuo 2002 m.), žurnalo SOTER redakcinės kolegijos (nuo 2016 m.) narė.
 
Sudarė kompaktinę plokštelę *Tradicinė Žemaitijos dūdų muzika ir giesmės* (2013 m.), parengė folkloro ansamblio „Dijūta“ garso albumus *Unksti rytėlio* (2000 m.) ir *Dai lakštava lakštuote* (dvigubas, 2017 m.).

## Bibliografija
* *Skudučiai ir jų giminaičiai. Lyginamieji tyrimai* (1993 m.),
* *Skudučiavimas Šiaurės rytų Europoje* (2003 m.),
* *Suvalkijos dainos ir muzika: 1933–1935 metų fonografo įrašai* (su A. Nakiene, 2003 m.),
* *Aukštaitijos dainos, sutartinės ir instrumentinė muzika: 1935–1939 metų fonografo įrašai* (2004 m.),
* *Žemaitijos dainos ir muzika: 1935–1941 metų fonografo įrašai* (2005 m.),
* *Dzūkijos dainos ir muzika: 1935–1941 metų fonografo įrašai* (2005 m.),
* *Lietuvių etnografinės muzikos fonogramos 1908–1942* (2007 m.),
* *Eduardo Volterio Lietuvoje įrašyti voleliai (1908–1909), saugomi Berlyno fonogramų archyve* (2011 m.),
* *Lietuvių dainos Amerikoje, įrašytos Jono Balio 1949–1951* (2019 m.).

Parengė leidinį *Paklausykit manę, jauno bernelio*, Jauniaus Vyliaus užrašytos suvalkiečių tautosakos rinktinę (su P. Krikščiūnu, A. Žičkiene, 2011 m.).

## Šaltiniai
Ernest Payne

**Ernest Payne** (1884 m. gruodžio 23 d. – 1961 m. rugsėjo 10 d.) – Jungtinės Karalystės dviratininkas ir futbolininkas. Dviračių sporto olimpinis čempionas. Žaidė futbolą Worchester City FC ir Manchester United FC komandose.

## Biografija
1905 m. - 1907 m. Britanijos nacionalinis dviračių sporto čempionas.

Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kingsbury dalyvavo dviračių treko varžybose. Vyrų individualaus sprinto varžybose britas dalyvavo finale, bet medalio nepelnė nes visi finalo dalyviai netilpo į nustatytą laiko limitą. Vyrų 5000 m varžybose į finalą nepateko. Vyrų komandinėse persekiojimo lenktynėse kartu su Jungtinės Karalystės nacionaline rinktine finale nugalėjo Vokietijos rinktinę ir tapo olimpiniais čempionais.

## Nuorodos
* Olympedia svetainėje
Benedykt Kołyszko

**Benediktas Koliška** (, 1750 m. kažkurioje Voluinės vietovėje, Abiejų Tautų Respublika  – 1834 m. balandžio 16 d. Lvovas, Austrijos imperija) – 1794 m. sukilimo ir 1831 m. sukilimo dalyvis, generolas - majoras.

## Biografija

Benediktas Koliška gimė 1750 m. Voluinėje. 
Į tarnybą kavalerijoje jis įstojo 1778 m. Koliška kovėsi mūšiuose su Rusijos imperijos kariuomene 1792 m. Kovose jis pasižymėjo, buvo apdovanotas „Virtuti Militari“ ordinu ir gavo majoro laipsnį. Koliška dalyvavo 1794 m. sukilime.  Vadovavo II ukrainiečių kavalerijos brigadai. 1794 m. Koliškai buvo suteiktas generolo – majoro laipsnis. Sukilimo metu jis buvo sužeistas į ranką. 

Po sukilimo pralaimėjimo Koliška pasitraukė į užsienį, į Veneciją. Vėliau grįžo į gimtinę ir apsigyveno savo dvare. Kilus 1831 m. sukilimui, prisijungė prie sukilėlių. Vadovavo sukilimui Podolėje. Pralaimėjo mūšį prie Daševo rusų kariuomenei, vadovaujamai Logino Roto. Koliška kirto Rusijos imperijos sieną ir buvo internuotas Austrijos imperijoje. 

Mirė Lvove, palaidotas Ličiakovo kapinėse.  

## Išnašos
Fechtavimasis 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse

**[[Fechtavimasis]] 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse** vyko ketvirtą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Žaidynėse pirmą kartą vyko komandinės špagos ir komandinės kardo rungtys. Pirmą kartą olimpiadų istorijoje nevykdytos fechtavimo rapyromis rungtis.

## Dalyvavusios šalys
131 fechtuotajai iš 14 šalių dalyvavo olimpinėse žaidynėse:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Medalininkai

## Medalių lentelė

## Nuorodos
* TOK svetainė
Liuksemburgo leidykla-knygynas

**Liuksemburgo leidykla – knygynas** () – lenkų leidykla, kurią 1864 m. Paryžiuje įkūrė Žanas Baptistas Vaseras. Leidyklos iniciatorius buvo Adomo Mickevičiaus sūnus Vladislavas Mickevičius, kuris valdė šią leidyklą – knygyną 1867–1889 metais.
Leidykla – knygynas iš pradžių buvo įsikūrusi de Turno g. 16, vėliau – Monsieur-Le-Prince g. 25, Paryžiuje.

Leidykloje – knygyne buvo spausdinami kūriniai lenkų ir prancūzų kalbomis. Per leidyklos – knygyno gyvavimo metus buvo išleista nemažai grožinės ir nacionalinės lenkų literatūros kūrinių, taip pat mokslinių publikacijų (apie 200 veikalų), politinių leidinių.

Vienas pirmųjų leidybos – knygyno darbų buvo „Lenkų nacionalinės bibliotekos“ (Biblioteki Ludowej Polskiej) (1866–1871 m.) kūrinių serija. Viso išleista 69 tomai šios serijos knygų.
Vladislovo Mickevičiaus leidykloje – knygyne yra mokęsis leidybos meno Adomas Dominykas Bartuševičius. Taip pat čia dirbo Konstantinas Dalevskis. Kilus Paryžiaus komunai 1871 m., Vladislavas Mickevičius buvo išvykęs į Briuselį, leidyklą – knygyną patikėjęs prižiūrėti Konstantinui Dalevskiui, kuris leidyklos – knygyno patalpose ir gyveno. 1871 m. gegužės 27 d. iš Liuksemburgo leidyklos – knygyno patalpų (Turno g. 16) buvo du kartus šauta į grupę karininkų, stovėjusių prie Liuksemburgo rūmų. Sušaudžius Konstantiną Dalevskį, leidykla – knygynas liko be globos. Grįžęs 1871 m. liepos 5 d. Vladislavas Mickevičius rado knygyną užanspauduotą, jo bute šeimininkavo kareiviai. Valdžios institucijų buvo parašyta:

: *Antrojo korpuso vadovybė. Liuksemburgo knygynas buvo užantspauduotas dėl to, kad buvo šauta iš namo į kariuomenę. Namo prižiūrėtojas, pavarde Dalevskis, sušaudytas. Tame name padaryta krata.*

Liuksemburgo leidykla – knygynas buvo suniokotas 1871 m. Paryžiaus komunos metu. Vladislovui Mickevičiui nieko neliko, tik uždaryti leidyklą – knygyną. Liuksemburgo leidykla – knygynas buvo uždarytas 1889 m.

## Pagrindiniai spaudiniai

* Adomo Mickevičiaus korespondencija, Adomas Mickevičius, t. 1 ir 2, Paryžius, 1870–1872.

* Pagrindiniai Lenkijos istorijos bruožai. T.1, Adomas Mickevičius, Paryžius, 1871.
* Adomo Mickevičiaus laiškai Teofiliui Lenartovičiui. Teofilis Lenartovičius, Paryžius, 1875.
* Adomo Mickevičiaus bendrininkavimas Andriaus Tovianskio byloje. Laiškai ir kalbos. Adomas Mickevičius, Andrius Tovianskis. T. 1-2, Paryžius. 1877.
* Adomo Mickevičiaus kūriniai. Adomas Mickevičius, T.1-11, Paryžius, 1880–1885.

## Nuorodos

## Literatūra
* Bieńkowska, Maruszak, Książka na przestrzeni dziejów, Warszawa: wyd. Centrum Edukacji Bibliotekarskiej, Informacyjnej i Dokumentacyjnej im. Heleny Radlińskiej, 2005, ISBN 83-88581-21-X, OCLC 69448988.
Austė Nakienė

**Austė Nakienė** (g. 1966 m. sausio 8 d.) – Lietuvos etnomuzikologė, mokslų daktarė.

## Biografija
1972–1983 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1988 m. Austė Nakienė baigė Lietuvos konservatoriją (L. Burkšaitienės klasę), 2001 m. – Vytauto Didžiojo universitete doktorantūrą. Nuo 1989 m. dirba Lietuvių literatūros ir tautosakos institute (Tautosakos archyvo skyriaus vyriausioji mokslo darbuotoja).

Tarptautinės tradicinės muzikos tarybos (nuo 2000 m.) ir Europos etnomuzikologijos seminaro (nuo 2002 m.) narė. 1986–1996 m. dainavo Vilniaus naujosios muzikos ansamblyje. Taip pat dainavo sutartinių atlikėjų grupėje „Trys keturiose“.

## Veikla

Austė Nakienė tyrinėja lietuvių liaudies melodijų senąjį sluoksnį, archyvinius įrašus ir fotografijas, tradicijų tąsą šiuolaikinėje visuomenėje, tradicinę muziką lietuvių kompozitorių kūryboje.

## Bibliografija

* *Metų knygelė* (tautosakos pradžiamokslis, 1997 m.),
* *Nuo tradicinės polifonijos iki polifoninės tradicijos: lietuvių muzikos kaita XX–XXI a.* (2016 m.).

Sudaryti veikalai ir parengti šaltiniai:
* *Lietuvių liaudies dainynas*, t. 15 (2000 m.),
* *Tautosakos darbai*, t. 18.
* *Suvalkijos dainos ir muzika: 1933–1935 metų fonografo įrašai* (su R. Žarskiene, 2003 m.),
* *Aukštaitijos dainos, sutartinės ir instrumentinė muzika: 1935–1939 metų fonografo įrašai* (su R. Žarskiene, 2004 m.),
* *Žemaitijos dainos ir muzika: 1935–1941 metų fonografo įrašai* (su R. Žarskiene, 2005 m.),
* *Dzūkijos dainos ir muzika: 1935–1941 metų fonografo įrašai* (su R. Žarskiene, 2005 m.),
* *Lietuvių etnografinės muzikos fonogramos 1908–1942* (su R. Žarskiene, 2007 m.),
* *Eduardo Volterio Lietuvoje įrašyti voleliai (1908–1909), saugomi Berlyno fonogramų archyve* (su R. Žarskiene, 2011 m.),
* *Klaipėdos krašto dainos ir muzika. 1935–2000 metų įrašai* (su L. Petrošiene, G. Kirdiene, 2017 m.),
* *Lietuvių dainos Amerikoje, įrašytos Jono Balio (1949–1951)* (su R. Žarskiene, 2019 m.).

Paskelbė mokslinių straipsnių periodiniuose leidiniuose: „Tautosakos darbai“, „Liaudies kultūra“, „Lietuvos muzikologija“, „Literatūra“, „Tiltai“, „Res Humanitariae“, „Studia Musicologica Academiae Scientiarum Hungaricae“, „Studia Instrumentorum Musicae Popularis“, „Polski Rocznik Muzykologiczny“, „Musicology Today“.

## Šaltiniai
Vesuna

**Vesuna** – deivė etruskų ir italikų mitologijoje.

Išlikęs vienintelis šios dievybės atvaizdas: netoliese Orvjeto aptiktas etruskų veidrodis, kur ji pavaizduota drauge su Fuflunsu (galbūt kaip Liberas ir Libera). Į kairę nuo jų sėdi Herkle, kuris pavaizduotas kaip nuogas jaunuolis, o dešinėje stovi sparnuotas berniukas, vardu Svutafas, ranka liečiantis Vesunos smakrą, taip nukreipdamas jos veidą į Fuflunsą. Vesuna vaizduojama aukšta ir didinga. Austrų etruskologo Ambros Josef Pfiffig teigimu, Vesuna – italikų augmenijos deivė, etruskų veidrodyje ji pakeičia graikų Ariadnę. 

Vesuna minima umbrų kalba užrašytose bronzinėse lentelėse *Tabulae Iguvinae*, aptiktose Gubijuje. Datuojamos III–II a. pr. m. e.

## Šaltiniai
Bonifacas Stundžia

**Bonifacas Stundžia** (g. 1952 m. lapkričio 21 d.) – Lietuvos kalbininkas, akademikas, profesorius.

## Biografija
1976 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros su klasikinių kalbų specializacija kursą, tame pačiame universitete įsidarbino. 1996–2012 m. Baltistikos ir bendrosios kalbotyros katedros vedėjas. 1997–2006 m. Filologijos fakulteto dekanas. 1995 m. lietuvių ir latvių kalbas dėstė Oslo universitete. 1996 m. apsigynė habilitaciją. 1997 m. suteiktas profesoriaus vardas. Nuo 1996 m. žurnalo *[[Baltistica]]* redaktorius.

Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys (2012 m.), Europos akademijos (*Academia Europaea*) narys (2013 m.), Latvijos mokslų akademijos užsienio narys (2018 m.). Milano kalbotyros draugijos narys korespondentas (1983 m.). 1992–2000 m. Lietuvos mokslo tarybos narys, nuo 2001 m. – ekspertas, Valstybinės lietuvių kalbos komisijos narys (nuo 2011 m.), Lietuvių kalbos draugijos pirmininkas (2008–2017 m.). Latvijos universiteto garbės daktaras (2016 m.).

## Bibliografija

* *Lietuvių bendrinės kalbos kirčiavimo sistema* (1995 m.),
* * Lietuvių kalbos kirčiavimas. Mokytojo knyga* (1996 m.),
* *Bendrinės lietuvių kalbos akcentologija* (2009 m.),
* *Lietuvių kalba: praeitis ir dabartis* (*The Lithuanian Language: Distinctive Features, Past and Present*, 2014 m.),
* *Bendrosios kalbotyros kursas* (2014 m.).

Parengti leidiniai:
* *Lietuvių kalbos žinynas* (su kitais, 1998 m.),
* *Bendrinės lietuvių kalbos kirčiavimo žinynas* (su kitais, 2007 m.).

Parengti šaltiniai:
* *Pirmoji prūsų knyga* (1545 m. katekizmas, su M. Klusiu, 1995 m.),
* M. Mažvydo *[[Mažvydo Katekizmas|Katekizmas]]* (su R. Šepetyte, 1997 m.),
* T. G. Šulco ir K. Sapūno lietuvių kalbos gramatiką ir vertimas *Sapūno ir Šulco gramatika = Compendium Grammaticae Lithvanicae* (1997 m.),
* G. Diavoto *Baltistikos raštai = Scritti baltistici* (su P. U. Dini, 2004 m.),
* G. Bonfantės *Baltistikos raštai = Scritti baltistici* (su P. U. Dini, 2008 m.),
* F. de Sosiūro *Baltistikos raštai = Travaux baltistiques* (su D. Petit, 2012 m.).

Vertimai:
* A. Nepokupno *Baltai slavų giminaičiai* (iš ukrainiečių kalbos, 1983 m.).

Paskelbė recenzijų ir straipsnių baltų ir lietuvių kalbotyros, jos istorijos, akcentologijos, morfologijos, fonetikos ir dialektologijos klausimais.

## Apdovanojimai
* Jono Kazlausko premija (2008 m.).
* Kazimiero Būgos premija (2022 m.)

## Šaltiniai
Ludwik Masłowski

**Liudvikas Maslovskis** (, 1847 m. gegužės 27 d. Horodiščių kaimas prie Baranovičių, Rusijos imperija  – 1928 m. rugsėjo 11 d. Bydgoščius, Lenkija) – publicistas, vertėjas, vienas pirmųjų lenkų sociologų, politinis rašytojas.

Dalyvavo 1863 m. sukilime.

## Biografija

Liudvikas Maslovskis gimė 1847 m. gegužės 27 d. Horodiščių kaime, netoli Baranovičių miesto, gubernijos bajorų sekretoriaus Onufrijaus Maslovskio ir Eufemijos Ivickos šeimoje. Liudvikas Maslovskis Paryžiuje studijavo mediciną ir gamtos mokslus. Panašiai kaip Liudvikas Mieroslavskis, jis siekė suburti Lenkijos jaunimą, studijuojantį Vakarų Europoje. 

Paryžiuje L.Maslovskis prisijungė prie  studentų asociacijos. Taip pat Paryžiuje buvo žurnalo „Przyczesność“ (1866 m.) redakcinės kolegijos narys. Vėliau emigravo į Lvovą. Buvo pirmasis „Kurier Lwowski“ redaktorius. 1921 m. persikėlė į Bydgoščių, kur pradėjo dirbti žurnale „Dziennik Bydgoski“. 

Iš pradžių L. Maslovskis buvo didelis darvinizmo šalininkas - gavęs Čarlzo Darvino sutikimą, jis pirmą kartą į lenkų kalbą išvertė Č. Darvino veikalus „Apie žmogaus kilmę“ (1874 m., Krokuva) ir „Natūralioji atranka“ (Lvovas, 1876 m.). Vėliau L. Maslovskis tapo Darvino teorijos kritiku. 

Jis buvo vienas „Listów do przyjaciela” autorių.

## Išnašos
Leonard Meredith

**Leonard Meredith** (1882 m. vasario 2 d. – 1930 m. sausio 27 d.) – Jungtinės Karalystės dviratininkas ir riedutininkas. Dviračių sporto olimpinis čempionas.

## Biografija
1904 m. - 1913 m. Britanijos nacionalinis čempionas.

Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Meredith dalyvavo dviračių treko varžybose. Vyrų tandemo, 20 km individualiųjų lenktynių ir 100 km lenktynių varžybose medalių nepelnė. Vyrų komandinėse persekiojimo lenktynėse kartu su Jungtinės Karalystės nacionaline rinktine finale nugalėjo Vokietijos rinktinę ir tapo olimpiniais čempionais.

1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo plento dviračių varžybose. Individualiose plento lenktynėse sportininkas liko 4-oje vietoje. Komandinėje įskaitoje pelnytas sidabras.

1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo plento dviračių varžybose. Individualiose plento lenktynėse sportininkas liko 18-oje vietoje.

## Nuorodos
* Olympedia svetainėje
Nikolajus Petrovas

**Nikolajus Petrovas** (, 1834 m. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija – 1876 m. liepos 13 d. Ariča, Romos provincija, Italijos karalystė) – rusų žanro tapytojas, Sankt Peterburgo dailės akademijos akademikas, keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“ steigėjų.

## Biografija

Nikolajus Petrovas gimė 1834 m. Sankt Peterburge, Rusijos imperijoje, miestiečių šeimoje. Studijavo Peterburgo dailės akademijoje. Jo klasei vadovavo profesorius Aleksejus Markovas. 1858 m. Petrovas gavo mažąjį sidabro medalį už piešimą iš natūros, kitais metais tą patį – medalį už paveikslą „Dailininko dirbtuvė“, kuris atnešė sėkmę parodoje. 1860 m. Petrovui buvo įteiktas didysis sidabro medalis už paveikslą „Trys vyrai iš Krylovo pasakų“.

Už mažąjį aukso medalį Nikolajus Petrovas nutapė paveikslus „Krikščionys kaime“ ir „Nuotakos apžiūrėjimas“, tačiau šį medalį jis gavo tik 1862 m. už patį geriausią savo kūrinį – paveikslą „Pareigūno piršlybos siuvėjo dukrai“.

1863 m. lapkričio 9 d. Nikolajus Petrovas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. Nikolajus Petrovas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu. Buvo vienas šios artelės steigėjų.

Petrovas dirbo ties nemaža dalimi užsakymų Peterburgo dailės artelei. Tai vaizdai, kuriuos jis atliko liuteronų bažnyčioms Kronštate, Ostrogožke, Senajame Oskole, Krasnodare ir kt. taip pat Petrovas nutapė Rusijos caro Nikolajaus I, carienės Aleksandros Fiodorovnos, caraitės Marijos Fiodorovnos, inžinieriaus pulkininko Šeniavskio, liaudies švietimo ministro Dmitrijaus Tolstojaus portretus ir kt. 

Petrovas, dar prieš išeinant iš Dailės akademijos, sukūrė graviūras „Durininko portretas artelės patalpose“ ir „Berniukas, piešiantis ant namo sienos”. 

1867 m. Nikolajui Petrovui suteiktas akademiko vardas už paveikslus „Valstietis bėdoje“ ir „Aukos cerkvei“. Vėliau Petrovas nutapė paveikslus „Du praeiviai“, „Šuns etiudas“ ir „Крестьянин-бобыль“. Be to, Petrovas nemažai dėstė ir turėjo piešimo pamokų.
 
1873 m. Nikolajus Petrovas apsirgo tuberkulioze. Norėdamas pagerinti savo sveikatą ir tuo pačiu metu studijuoti užsienio tapybą, jis išvyko į Italiją. Italijoje nutapė: „Romos kaimo scena“, „Muzikantas“, „Smalsusuoliai aplink dailininką“, „Senis, siūlantis deimantus jaunai merginai“, „Berniukas gauna vynuogių“, „Virtuvės vidus“ ir kitas scenas iš Italijos gyvenimo bei gamtos. Tačiau Italijos klimatas negalėjo sustabdyti mirtinos ligos eigos ir 1876 m. liepos 13 d. Nikolajus Petrovas mirė. 

## Galerija

Petrov 001.jpg|thumb|Pareigūno piršlybos siuvėjo dukrai
Петров Смотрины-невесты 1861.jpg|thumb|Nuotakos apžiūrėjimas
NPPetrov-Musician.jpg|thumb|Muzikantas


## Nuorodos
Irmingerio srovė

**Irmingerio srovė** – Atlanto vandenyno šiltoji paviršinė srovė, srūvanti į vakarus išilgai Islandijos pietinių krantų. Tai Šiaurės Atlanto srovės vakarinė šaka, didžiulės Šiaurės Atlanto cikloninės srovių sistemos dalis. Pasiekusi Danijos sąsiaurį suskyla: nedidelė siaura šaka pasuka per sąsiaurį palei Islandiją į šiaurę, toliau – į rytus ir susilieja su Rytų Grenlandijos srovės pietrytine šaka; Irmingerio srovės pagrindinis srautas teka į pietvakarius (per Irmingerio jūrą), netoli Grenlandijos pietrytinių krantų susiduria su šaltąja Rytų Grenlandijos srove, plukdančia arktinius vandenis ta pačia kryptimi. Kai šaltoji srovė susilpnėja, šiltoji Irmingerio srovė šildo Grenlandijos pietrytinius ir pietvakarinius krantus, kai sustiprėja, Irmingerio srovė nustumiama nuo Grenlandijos šelfo, teka lygiagrečiai su šaltąja srove, aplenkia Grenlandijos pietinius krantus, pasuka į šiaurės vakarus. 64–65° platumoje šaltieji vandenys teka į šiaurę ir sudaro Vakarų Grenlandijos srovę, o palyginti šilti Irmingerio srovės vandenys nukrypsta į pietus, įsilieja į Labradoro srovę.

Vandens temperatūra žiemą ~5 °C, vasarą – 10–12 °C. Srovės greitis – 5–15 cm/s.

## Šaltiniai
Irpinė (miestas)

**Irpinė** () – miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, ties vakariniais Kijevo pakraščiais, prie Irpinės upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Kijevo–Kovelio linijos. Statybinių medžiagų (plytų, gelžbetonio, izoliacinių medžiagų), žemės ūkio technikos, baldų, kabelių gamybos pramonė. Irpinės upės slėnyje auginamos daržovės.

Veikia bioresursų ir gamtonaudos, fiskalinių paslaugų universitetai, teisės ir ekonomikos kolegija, Ukrainos menininkų namai, skulptūrų parkas. Vyksta tarptautinis nekomercinio kino festivalis (nuo 2003 m.).

## Istorija
Irpinė įkurta 1899 m., statant Kovelio geležinkelį. Miesto teisės suteiktos 1956 m. Pradėjo augti kaip Kijevo priemiestis.

Nuo 2022 m. Kovo 6, Ukrainos miestas-didvyris.

## Šaltiniai
Iršava

**Iršava** () – miestas pietvakarių Ukrainoje, Užkarpatės srityje, prie Iršavos upės; rajono centras. Yra siaurojo geležinkelio linija į Vynohradivą, plentai į Vynohradivą, Zahatią, Dovgę. Mašinų, lengvoji, medienos apdirbimo, maisto pramonė. Yra Šv. Elijo ortodoksų cerkvė, buvusi sinagoga (kultūros namai), piliavietė.

## Istorija
Senovėje Iršavos apylinkėse stovėjo Bodulivo pilis. XVI a. vietovė priklausė vengrų kunigaikščių Ilošvajų giminei. Priklausė Vengrijai, Rumunijai, vėliau TSRS. Tarybiniais metais buvo baldų pramonės centras. Miesto teisės suteiktos 1982 m.

## Šaltiniai
Isės įlanka

**Isės įlanka** () – Ramiojo vandenyno įlanka, įsiterpianti į pietrytinius Honšiū salos (Japonija) krantus. Ją riboja Čitos ir Šimos pusiasaliai. Ilgis 60–70 km, plotis ties žiotimis 20 km, didžiausias (įtraukiant užutėkius) – 80 km. Gylis siekia 33 m. Potvyniai kyla kas parą, jų aukštis iki 1 m.

Įteka šios upės: Kiso, Ibis, Nagara, Niko, Šonajus.

Verčiamasi žvejyba, perlų auginimu, dirbtinėje įlankos saloje įrengtas Čubu Centrair tarptautinis oro uostas. Pagrindinis uostamiestis – Nagoja. Įlankos pavadinimas kilo nuo jos pakrantėje stovinčio šventojo šintoistų miesto Isės.

## Šaltiniai
Išikario žemuma

**Išikario žemuma** () – žemuma Japonijoje, Hokaido saloje, Išikario upės baseine, Japonijos jūros pakrantėje. Sudaryta daugiausia iš aliuvinių nuogulų. Paviršius vietomis užpelkėjęs. Yra akmens anglies telkinių.

Išikario žemuma – svarbi žemdirbystės sritis. Pagrindinis miestas – Saporas.

## Šaltiniai
Muskau parkas

**Muskau parkas**, visas pavadinimas **Hermano fon Piuklerio-Muskau parkas** ( pilnas pavadinismas ) arba lenkiškas variantas **Mužakovo parkas** () – peizažinis parkas buvusiame istoriniame Aukštutinės Lužicos regione Centrinėje Europoje, rytų Vokietijoje ir pietvakarių Lenkijoje. Jis užima 830 hektarų ir yra angliško stiliaus. Trečdalis parko yra Bad Muskau mieste Saksonijoje, Vokietijoje, o didžioji jo dalis yra į rytus nuo Neisės upės, Leknicės mieste () Lenkijoje. Šį parką įveisė ir išpuoselėjo Hermanas fon Piukleris-Muskau. Parke taip pat yra Muskau dvaras.

## Galerija

Vaizdas:Das Neue Schloss im Park.jpg|Muskau dvaras
Vaizdas:Muskau Schloß 1834.jpg|Muskau dvaras 1834 m.
Vaizdas:Park von Muskau in Łęknica und Bad Muskau.jpg|Neisė parke
Vaizdas:Orangerie im Schloßpark Muskau (2).jpg|Oranžerija


## Išnašos

## Nuorodos
* Miesto svetainė 
* Parko svetainė
Nikolajus Šustovas

**Nikolajus Šustovas** (, 1834 m. gruodžio 29 d. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija – 1868 m. gruodžio 5 d. ten pat) – rusų istorinio žanro tapytojas, Sankt Peterburgo dailės akademijos akademikas, keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“ steigėjų.

## Biografija

Nikolajus Šustovas gimė 1834 m. gruodžio 29 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperijoje. Studijavo Peterburgo dailės akademijoje. Jo klasei vadovavo profesorius Piotras Basinas. Savo sugebėjimais Šustovas gana anksti patraukė dėstytojų dėmesį. 1856 m. jis gavo mažąjį sidabro medalį už tapybą iš natūros, kitais metais tą patį medalį – už tapybą iš natūros bei didįjį sidabro medalį už eskizą iš gamtos. 1858 m. Šustovas Dailės akademijos tarybai pristatė savo programą gauti mažajam aukso medaliui, t. y. paveikslą: „Ivanas III nuverčia totorių jungą, nuplėšdamas chano atvaizdą ir liepdamas nužudyti ambasadorius“. Akademija išreiškė padėką Šustovui už šį paveikslą ir 1861 m. jam buvo įteiktas mažasis aukso medalis.

1863 m. lapkričio 9 d. Nikolajus Šustovas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. Nikolajus Šustovas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu. Buvo vienas šios artelės steigėjų.

Šioje dailininkų artelėje Nikolajus Šustovas dirbo iki pat savo mirties.
1865 m. dailininkų artelės parodoje Šustovo nutapytas portretas „Rytų Sibiro generalgubernatorius Michailas Korsakovas“ patraukė dėmesį ir Dailės akademijos taryba už šį portretą Šustovui suteikė istorinio žanro akademiko vardą.

Be Korsakovo portreto, Šustovas paliko dar keletą portretų, iš kurių žinomi: „Bajoro Michailo Fiodorovičiaus Romanovo pašaukimas“, „Ivanas Rūstusis prie jo nužudyto sūnaus kapo“.

Šustovas mirė Sankt Peterburge 1869 m. vasario pradžioje, vos sulaukęs 30 metų.

## Galerija

Nikolay Shustov 002.jpg|thumb|Ivanas III nuverčia totorių jungą, nuplėšdamas chano atvaizdą ir liepdamas nužudyti ambasadorius
Nikolay Shustov 001.jpg|thumb|Ivanas Rūstusis prie jo nužudyto sūnaus kapo
Nikolay Shustov 003.jpg|thumb|Moters portretas


## Nuorodos
Isilkulis

**Isilkulis** () – miestas Rusijoje, Omsko srityje, 135 km į vakarus nuo Omsko, 27 km nuo Kazachstano sienos, stepėse, prie nedidelio Isilkulio ežero; rajono centras. Praeina Omsko–Petropavlo geležinkelis ir plentas. Maisto pramonė. Yra Rusijos naujųjų kankinių ir išpažinėjų soboras, krašto muziejus.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1893–1895 m., statant Transsibiro geležinkelį. Nuo 1939 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1945 m. – miestas.

## Šaltiniai
The Louvin Brothers

**The Louvin Brothers** buvo amerikiečių kantri ir gospelo duetas, sudarytas iš brolių Charlie bei Ira Louvin. Ira grojo mandolina bei dainavo tenoro tembru, o Charlie grojo gitara bei pritarė žemesniu vokaliniu tembru.

Broliai kartu koncertuoti pradėjo 1940 m. ir sulaukė didelio pasisekimo dvidešimto amžiaus šeštojo dešimtmečio gale bei septintojo dešimtmečio pradžioje. 1963 m. grupė išsiskyrė, kadangi Charlie nebegalėjo pakelti Ira priklausomybės alkoholiui bei nerūpestingo elgesio. Ira žuvo autoavarijoje 1965 m., o Charlie 2011 m. mirė nuo kasos vėžio. Abu broliai 2001 m. buvo įtraukti į kantri muzikos šlovės muziejų.

## Diskografija
**The Louvin Brothers* (1956)
**Tragic Songs of Life* (1956)
**Nearer My God to Thee* (1957)
**Ira and Charlie* (1958)
**The Family Who Prays* (1958)
**Country Love Ballads* (1958)
**Satan Is Real* (1959)
**My Baby's Gone* (1960)
**A Tribute to the Delmore Brothers* (1960)
**Encore* (1961)
**Christmas with the Louvin Brothers* (1961)
**The Weapon of Prayer* (1962)
**Keep Your Eyes on Jesus* (1963)
**The Louvin Brothers Sing and Play Their Current Hits* (1964)
**Thank God for My Christian Home* (1965)
**Ira and Charles* (1966)
**Two Different Worlds* (1967)
**The Great Roy Acuff Songs* (1967)
**Country Heart and Soul* (1968)
**The Great Gospel Singing of The Louvin Brothers* (1973)
**Live at New River Ranch* (1975)
**I Don't Believe You Met My Baby* (1976)
**Songs That Tell a Story* (1978)
**Early MGM Recordings* (1990)
**Close Harmony * (1992)
**Greatest Hits* (1995)
**When I Stop Dreaming: The Best of the Louvin Brothers* (1995)
**The Essential Louvin Brothers 1955–1964: My Baby's Gone* (2006)

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficialus tinklapis
*
Louis Prima

**Louis Leo Prima** (1910 m. gruodžio 7 d. – 1978 m. rugpjūčio 24 d.) – amerikiečių dainininkas, aktorius, dainų autorius bei trimitininkas. Per savo karjerą L. Prima yra palietęs daugybę skirtingų muzikos žanrų: dvidešimtojo amžiaus trečiojo dešimtmečio pabaigoje jis įkūrė džiazo septetą; ketvirtajame dešimtmetyje vadovavo svingo grupei, o penktajame – bigbendo. Nuo dvidešimto amžiaus penktojo dešimtmečio daugiausia atlikdavo ritmenbliuzo, rokenrolo bei italų liaudies muziką. Laikotarpiu kai atlikėjai vengdavo parodyti savo tikrąją kilmę, L. Prima dažnai atlikdavo itališkas liaudies dainas bei dainuodavo italų kalba, taip skatindamas kitus atlikėjus neslėpti savo šaknų.

## Diskografija
* *Louis Prima Plays for the People* (1953)
* *The Wildest!* (1956)
* *The Call of the Wildest* (1957)
* *Louis Prima with Orchestra* (1957)
* *Breaking It Up!* (1958)
* *Hi-Fi Lootin' * (kartu su Joe Venuti, 1958)
* *Entertains* (1959)
* *Strictly Prima!* (1959)
* *Pretty Music Prima Style Volume 1* (1960)
* *Wonderland by Night: Pretty Music Prima Style, Vol. 2* (1960)
* *Blue Moon* (1961)
* *Doin' the Twist with Louis Prima* (1961)
* *The Wildest Comes Home* (1962)
* *Lake Tahoe Prima Style* (1962)
* *Italian Favorites* (kartu su Phil Brito, 1963)
* *Prima Show in the Casbar* (1963)
* *The King of Clubs* (1964)
* *Let's Fly with Mary Poppins* (1965)
* *Louis Prima On Broadway* (1967)
* *The Jungle Book* (1967)
* *The New Sounds of the Louis Prima Show* (1968)
* *More Jungle Book...Further Adventures of Baloo and Mowgli* (1969)
* *Blast Off! the Live New Sound of Louis Prima Quad,* (1970)
* *The Prima Generation '72* (1972)
* *Just a Gigolo* (1973)
* *Let's Hear It for Robin Hood* (1974)
* *The Wildest '75* (1975)
* *Proprio Un Gigolo* (1978)
* *Let's Swing It* (1994)
* *I Wanna Be Like You* (1995)

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
* 
*
The Sims 4: Island Living

**The Sims 4: Island Living** – septintasis žaidimo papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 4“, išleistas 2019 m. birželio 21 d. asmeniniams kompiuteriams (Windows ir macOS). Tų pačių metų liepos 16 d. buvo išleistos ir „PlayStation 4“ bei „Xbox One“ versijos. Panašus turinys „The Sims“ serijoje pristatomas ir „The Sims 3“ skirtame papildinyje „The Sims 3: Island Paradise“. 

Šiame papildinyje pristatoma nauja geografinė vietovė, pavadinimu *Sulani*. Tai tropikų sala, pertekusi gilaus vandenyno, kurioje puikuojasi paplūdimiai, egzotiška atmosfera, o taip pat nuošaliau stūkso vulkanai, kurie kartais išsiveržia. Čia sims'ai gali lepintis po saule, statyti smėlio pilis, dalyvauti renginiuose, pagal vietinių gyventojų tradicijas. Atsiranda naujos profesijos – aplinkosaugininko, paplūdimio gelbėtojo, naro bei žvejo. 

## Šaltiniai
Todži

**Todži** (, ) – nuo 796 m. veikianti ir seniausia iki šiol išlikusi budistinė šventykla Kiote, Japonijoje. Įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą kaip vienas iš Senojo Kioto istorinių paminklų, o su šventykla susiję archyvai priskirti Pasaulio atminties registrui.

## Istorija
Šventykla įkurta 796 m. steigiant tuometinę sostinę, vadintą Heijanu (vėliau pervadintą į Kiotą). Tai buvo viena iš dviejų tuo metu mieste egzistavusių šventyklų, pastatyta imperatoriaus Kamu nurodymu. Antroji – Saidži (, ) – iki šių dienų neišlikusi.

823 m. imperatorius Saga Todži vadovu paskyrė vienuolį Kūkajų, į Japoniją iš Kinijos atnešusį Šingon krypties budizmą. Anot jo mokymo, budizmas turėjo būti prieinamas visiems žmonėms, nepaisant jų socialinės padėties, o nušvitimą galėjo pasiekti bet kuris žmogus.

Šventykla stipriai nukentėjo XV a. vykusio Onino karo metu. Vėliau buvo atstatyta, tačiau ne iki galo atkartojant pirminę pastatų formą.

## Struktūra

Šventyklos teritorija suplanuota pagal to meto taisykles: pastatai išdėstyti tiesioje linijoje, pradedant didžiaisiais pietiniais vertais (*Nandai-mon*), už jų stovinčiu pagrindiniu pastatu (*Kondo*), toliau šventųjų raštų studijų pastatu (*Kodo*) ir galiausiai refektoriumu (*Jikido*). Šios linijos kairėje taip pat yra įšventinimo pastatas (*Kancho-in*), svečių namai (*Kyaku-den*) bei Kūkajui pagerbti skirtas įkūrėjo pastatas (*Taishido* arba *Miedo*). Kairėje dominuoja medinė pagoda. Iš viso teritorija užima apie 10 ha plotą, be pastatų joje yra sodai su keliais mažais tvenkiniais.


Toji-Nandaimon 2015.jpg|Pietiniai vartai
Kondo, Toji a087.jpg|Kondo
Lecture Hall - Toji - Kyoto, Japan - DSC07057.jpg|Kodo
Kyoto Toji Mieido C0973.jpg|Miedo
Kyoto To-ji Jikido 2.jpg|Jikido
Kyoto To-ji Pagode 04.jpg|Pagoda


## Šaltiniai
Loršo abatija

**Loršo abatija** () – benediktinų abatija Loršo mieste, Heseno žemėje, Vokietijoje. 

Įkurta 764 m. ir iki vėlyvųjų viduramžių buvo kultūrinis ir dvasinis centras. 1232 m. abatija buvo prijungta prie Mainco kunigaikštystės, o nuo 1248 m. tapo premonstrantų vienuolynu. 1461 m. buvo įkeistas Kurpfalco kunigaikštystei, kuri 1564 m. vienuolyną panaikino. 

1965 m. ir 1967 m. Vakarų Vokietijoje buvo išleisti du pašto ženklai su Karolingų meno vartų fragmentais. 2014 m. sausio 2 d. buvo išleistas proginis 60 euro centų pašto ženklas, kuris pažymėjo 1250-ąsias vienuolyno metines.

## Galerija

Vaizdas:Torhalle Lorsch 13.jpg|Karolingų meno vartų salė
Vaizdas:Kirchenfragment, Kloster Lorsch.jpg|Bažnyčios fragmentas XI a.
Vaizdas:Lorsch Kloster Altenmuenster 2015 01.jpg|Atkurtas didžiausios bažnyčios fundamentas


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Gandija

**Gandija** () – miestas Ispanijoje, Valensijos regione, 65 km į pietus nuo Valensijos, prie Viduržemio jūros (Asaharo krante). Žvejybos uostas. Praeina Valensijos–Olivos geležinkelis. Svarbus turistinis centras ir pajūrio kurortas. Apylinkėse auginami citrusiniai vaisiai. Yra Valensijos ir technologijų universitetų padaliniai. Gausu XV–XIX a. architektūros paveldo (gotikinė Šv. Marijos bažnyčia, Šv. Klaros konventas, Šv. Morkaus ligoninė, kunigaikščių rūmai), apylinkėse yra Šv. Jeronimo vienuolynas.

## Istorija
Gandija rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1249 m. Miestas 1399 m. tapo Aragono karaliaus Martyno I valda, pastatyti rūmai ir vienuolynas. XV–XVI a. gyvavo Gandijos kunigaikštystė.

## Šaltiniai
The Crickets

**The Crickets** buvo amerikiečių rokenrolo grupė iš Laboko, Teksaso, 1957 m. įkurta dainininko ir dainų autoriaus Buddy Holly. Grupės skambesys, dabar tradiciniu tapęs sąstatas (gitara, bosinė gitara ir būgnai) bei savo autorinių dainų atlikimas turėjo didelė įtaką vėliau susikūrusioms roko grupės, tokioms kaip „The Beatles.“

Po Buddy Holly mirties 1959 m. grupė toliau koncertavo ir leido naujus albumus iki 2016 m., kuomet Jerry Allison, vienintelis visąlaik grupėje išbuvęs narys, paskelbė, jog grupė nutraukia kūrybinę veiklą.

## Grupės nariai
* Jerry Allison – būgnai (1957–2016, mirė 2022 m.)
* Buddy Holly – vokalas, gitara (1957–1958, mirė 1959 m.)
* Joe B. Mauldin – bosinė gitara (1957–1960, 1976–2015; mirė 2015)
* Niki Sullivan – gitara (1957–1958, mirė 2004 m.)
* Sonny Curtis – gitara (1958–1960, 1962–1985, 1994–2016), vokalas (1962–1985, 1994–2016)
* Earl Sinks – vokalas (1958–1960, mirė 2017 m.)
* Tommy Allsup – gitara (1959, mirė 2017 m.)
* Jerry Naylor – vokalas (1960–1965, mirė 2019 m.)
* Glen Hardin – klavišiniai (1962–1972, 1999–2016), bosinė gitara (1962–1972, 2015–2016)
* Gordon Payne – vokalas, gitara (1985–1994)

## Diskografija
* *The "Chirping" Crickets* (1957)
* *In Style with the Crickets* (1960)
* *Bobby Vee Meets the Crickets* (1962)
* *Something Old, Something New, Something Blue, Somethin' Else* (1962)
* *California Sun / She Loves You* (1964)
* *Rockin' 50s Rock'n'Roll* (1970)
* *Bubblegum, Pop, Ballads & Boogie* (1973)
* *Remnants* (1973)
* *Long Way from Lubbock* (1975) *(kartu su Albert Lee)*
* *3 Piece* (1987)
* *T Shirt* (1988)
* *Cover to Cover* (1995)
* *The Original* (1996)
* *Too Much Monday Morning* (1996)
* *Rockin* (2000)
* *Crickets and Their Buddies* (2004)
* *About Time Too!* (2005, kartu su Mike Berry)
* *Double Exposure* (2015)

## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*
Count Basie

**William James „Count“ Basie** (1904 m. rugpjūčio 21 d. – 1984 m. balandžio 26 d.) buvo amerikiečių džiazo pianistas, vargonininkas bei kompozitorius. 1935 m. įkūrė savo orkestrą „Count Basie Orchestra,“ kuriam vadovavo beveik 50 metų.

Muzikantas mirė 1984 m. balandžio 26 d. nuo kasos vėžio.

## Diskografija
Didžioji dalis albumų įrašyti kartu su „Count Basie Orchestra.“


* *The Swinging Count!* (1952)
* *Count Basie Presents Eddie Davis Trio + Joe Newman* (1958)
* *The Atomic Mr. Basie* (1958)
* *Memories Ad-Lib* (1958) 
* *Basie/Eckstine Incorporated* (1959)
* *String Along with Basie* (1960)
* *Count Basie and the Kansas City 7* (1962)
* *Count Basie in Kansas City: Bennie Moten's Great Band of 1930-1932* (1965)
* *Basie Swingin' Voices Singin*' (1966)
* *Basie Meets Bond* (1966)
* *Loose Walk* (1972)
* *Basie Jam* (1973)
* *The Bosses* (1973)
* *For the First Time* (1974)
* *Satch and Josh*(1974)
* *Basie & Zoot* (1975)
* *Count Basie Jam Session at the Montreux Jazz Festival 1975* (1975)
* *For the Second Time* (1975)
* *Basie Jam 2* (1976)
* *Basie Jam 3* (1976)
* *Kansas City 5* (1977)
* *The Gifted Ones*(1977)
* *Montreux '77* (1977)
* *Basie Jam: Montreux '77* (1977)
* *Satch and Josh...Again* (1977)
* *Night Rider* (1978)
* *Count Basie Meets Oscar Peterson – The Timekeepers* (1978)
* *Yessir, That's My Baby* (1978)
* *Kansas City 8: Get Together* (1979)
* *Kansas City 7* (980)
* *On the Road* (1980)
* *Kansas City 6* (1981)
* *Mostly Blues...and Some Others* (1983)
* *Basie Beginnings: Bennie Moten's Kansas City Orchestra (1929–1932)* (1989)


## Filmografija
* *Hit Parade of 1943* (1943)
* *Top Man* (1943)
* *Sugar Chile Robinson, Billie Holiday, Count Basie and His Sextet* (1950)
* *Jamboree* (1957)
* *Cinderfella* (1960)
* *Sex and the Single Girl* (1964)
* *Blazing Saddles* (1974
* *Last of the Blue Devils* (1979)

## Išnašos

## Nuorodos

* 
*
Meselio fosilijų radimvietė

**Meselio fosilijų radimvietė** () – nebeveikiantis naftingojo skalūno karjeras Meselio gyvenvietėje, netoli Darmštato, Heseno žemėje, Vokietijoje. Dėl labai gerai išsilaikiusių eoceno epochos fosilijų, šis paleogeno eros karjeras 1995 m. įtrauktas UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Iki šiol ten buvo rasta visų grupių stuburinių, vabzdžių ir augalų.

## Galerija

Vaizdas:Messel map.jpg|Radimvietės žemėlapis
Vaizdas:Palaeopython fischeri - Naturmuseum Senckenberg - DSC02249.JPG|Milžiniškos gyvatės fosilija
Vaizdas:Prachtkäfer aus der Grube Messel.JPG|Vabzdžio fosilija


## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Jaroslavas Tiškevičius Logoiskis

**Jaroslavas Tiškevičius** (, 1806 m. – 1859 m. Vilniuje, palaidotas Rasų kapinėse) – Lietuvos ir Lenkijos bajoras, didikas, Lelivos herbo grafas.

## Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžioji Kunigaikštystės didikų grafų Tiškevičių giminės Lahoisko šakos. Tėvas Jurgis Tiškevičius, motina – Liucija Pranciška Liubomirska. Broliai Liudvikas, Henrikas Jurgis Vincentas, Vincentas Tomas, Jurgis Henikas ir Mauricijus Tiškevičiai, seserys – Klementina Tiškevičiūtė-Rucka ir Adelė Tiškevičiūtė-Neimanovska.

## Šeima
1835 m. lapkričio 28 d. Tarnuvo katedroje vedė Mariją Pauliną Mecenseffy (, 1818–1871).

Sūnūs:Vladimiras Tiškevičius (, apie 1840 m. – 1865 m. gegužės 18 d., palaidotas Paryžiuje).Kazimieras Tiškevičius (, apie 1840 m. – 1863 m. gegužės 8 d.)

## Šaltiniai
Fats Domino

**Antoine „Fats“ Domino Jr.** (1928 m. vasario 26 d. – 2017 m. spalio 24 d.) – amerikiečių pianistas, dainininkas ir dainų autorius. Laikomas vienu iš rokenrolo muzikos pradininkų ir vienu populiariausių šio žanro atlikėjų – iš viso parduota per 65 milijonai atlikėjo įrašų. 1949 m. išleista Fats Domino daina „The Fat Man“ tapo pirmuoju rokenrolo įrašu, kurio parduota per milijoną kopijų.

2017 m. spalio 24 d. Fats Domino mirė sava mirtimi namuose Harvije (Luiziana).

## Diskografija

**The Fat Man* (1949)
**Carry on Rockin’* (1955)
**Rock and Rollin’* (1956)
**This is Fats* (1956)
**Here stands Fats Domino* (1958)
**The Fabulous "Mr. D"* (1958)
**Let's play Fats Domino* (1959)
**Fats Domino Swings* (1959)
**A lot of Dominoes* (1960)
**I miss you so* (1961)
**Let the four winds blow* (1961)
**What a party* (1961)
**Twistin’ the Stomp* (1962)
**Million Sellers by Fats* (1962)
**Here comes...Fats Domino* (1963)
**Fats on Fire* (1964)
**Getaway with Fats Domino* (1965)
**Domino ’65 (Live)* (1965)
**Fats is back* (1968)
**Fats* (1970)
**Live at Montreux - Hello Josephine (Live ’73)* (1974)
**Sleeping on the Job* (1979)
**Alive and kickin´* (2006)
**Greatest Hits - Walking To New Orleans* (2007)


## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*
Ludwik Jenike

**Liudvikas Jenikė** (, 1818 m. Varšuva, Lenkijos Karalystė – 1903 m. gegužės 2 d. Varšuva, Lenkijos Karalystė) – lenkų publicistas, vertėjas, enciklopedistas, vienas iš žurnalo „Tygodnik Ilustrowany” įkūrėjų ir šio žurnalo redaktorius.

## Biografija

Liudvikas Jenikė gimė 1818 m. Varšuvoje Karolio Jenikės ir Friderikos Vilhelminos iš Spiessow giminės šeimoje. Jo tėvas dirbo valstybės kontrolės pareigūnu.
Liudvikas Jenikė baigė Varšuvos gimnaziją ir įsidarbino pameistriu Aukščiausiojoje audito tarnyboje. Nuo 1920 m. pradėjo publikuoti savo darbus Varšuvos spaudoje.
 
1848 m. Liudvikas Jenikė dalyvavo antirusiškame sąmoksle. Jis buvo žurnalų redaktorius. 1852 m. Jenikė tapo mėnesinio „Księga Świata“ žurnalo redaktoriumi. 1859 m. – žurnalo „Tygodnik Ilustrowany“, kurį jis redagavo 27 metus, įkūrėju bei redaktoriumi (leidėjas – Józefas Ungeris).

Jenikė išvertė į lenkų kalbą Gėtės kūrinių. Buvo aktyvus Varšuvos Augsburgo parapijos evangelikų narys. 1877–1898 m. buvo šios bažnyčios kolegijos prezidentas.
Dalyvavo daugelyje socialinių iniciatyvų (pavyzdžiui, Adomo Mickevičiaus paminklo statyba Krokuvoje).
Liudvikas Jenikė buvo vienas iš 289 tomų „Orgelbrand“ visuotinės enciklopedijos, sudarytos 1859–1868 m., įrašų autorių. Jo vardas minimas 1859 m. išleistame šios enciklopedijos pirmo tomo autorių sąraše.

Jo pirmoji žmona buvo Aniela Rydzevska (1828–1869), antroji – Tekla Dalevskytė (1833-?).

Liudvikas Jenikė mirė 1903 m. gegužės 2 d., Varšuvoje, palaidotas Varšuvos Augsburgo evangelikų kapinėse.

## Kūryba
* Apie ritmo reikšmę poezijoje, 1865.
* Gėtės jaunystė ir jo dar neišversta poezija, 1897.
* Iš prisiminimų, t. 1-2, 1910.

## Nuorodos
Thelonious Monk

**Thelonious Sphere Monk** (1917 m. spalio 10 d. – 1982 m. vasario 17 d.) – amerikiečių džiazo pianistas ir kompozitorius.

Sulaukė didelio populiarumo dėl dažnų improvizacijų, taip pat sukūrė nemažai kūrinių, tapusių džiazo standartais (tokių kaip „Round Midnight“, „Blue Monk“, „Straight, No Chaser“ bei daugelį kitų). Thelonious Monk yra antrasis daugiausiai kartų įrašytas džiazo pianistas po Duke Ellington, kas parodo Monk svarbą muzikoje, ypač turint omenyje, jog Ellington yra sukūręs per tūkstantį kūrinių, kai Monk – apie 70.

Thelonious Monk mirė 1982 m. vasario 17 d. nuo insulto.

## Diskografija

**Genius of Modern Music: Volume 1* (1947)
**Wizard of the Vibes* (1948)
**Genius of Modern Music: Volume 2* (1951-1952)
**Thelonious Monk Trio* (1952)
**Monk* (1953)
**Thelonious Monk and Sonny Rollins* (1953)
**Piano Solo* (1954)
**Thelonious Monk plays the Music of Duke Ellington* (1955)
**The Unique Thelonious Monk* (1955)
**Brilliant Corners* (1956)
**Thelonious Himself* (1957)
**Thelonious Monk with John Coltrane* (1957)
**Thelonious Monk Quartet with John Coltrane at Carnegie Hall* (1957)
**Art Blakey's Jazz Messengers with Thelonious Monk* (1957)
**Monk's Music* (1957)
**Mulligan Meets Monk* (1957)
**Thelonious in Action* (1958)
**Misterioso* (1958)
**The Thelonious Monk Orchestra at Town Hall* (1959)
**5 by Monk by 5* (1959)
**Thelonious Alone in San Francisco* (1959)
**Thelonious Monk and the Jazz Giants* (1959)
**Thelonious Monk at the Blackhawk* (1960)
**Monk in France* (1961)
**Thelonious Monk in Italy* (1961)
**Monk's Dream* (1963)
**Criss Cross* (1963)
**Monk in Tokyo* (1963)
**Miles & Monk at Newport* (1963)
**Big Band and Quartet in Concert* (1963)
**It's Monk's Time* (1964)
**Monk* (1964)
**Solo Monk* (1965)
**Straight, No Chaser* (1967)
**Underground* (1968)
**Monk's Blues* (1968)


## Išnašos

## Nuorodos

* Oficiali svetainė
*
Konrad Witz

**Konradas Vicas** (, apie 1400−1447 m.) – XV a. Šveicarijos tapytojas, kūręs vėlyvosios gotikos stiliumi.

## Biografija

Konradas Vicas gimė apie 1400 m. Rotveilyje (dab. Vokietijoje). Tarp 1434 ir 1447 m. jis dažnai minėtas Bazelio archyviniuose dokumentuose. Jis 1434 m. užsiregistravo Bazelio tapytojų ir balnininkų gildijoje, kitais metais tapo miesto piliečiu. Atvyko tikriausiai bažnytinio Bazelio susirinkimo proga. Mirė tikriausiai apie 1447 m. Bazelyje. Jo kūrybai patikimai priskirta apie 20 tapybos panelių, manoma, visos iš trijų išardytų altorinių tapybų. Manoma, kad Konradas Vicas buvo pirmasis tapytojas, pradėjęs ypač tiksliai vaizduoti peizažą monumentalioje tapyboje, pvz., Ženevos ežero vaizdas panelėje „Stebuklingas žuvų pagavimas“. Jis neabejotinai buvo paveiktas flamandų tapybos. Tikėtina, kad lankėsi Flandrijoje ir matė Jano van Eiko Gento altorių. 
## Darbų galerija

Konrad Witz 003.jpg| „Karalius Saliamonas ir Šebos karalienė“ (apie 1435 m., Berlyno paveikslų galerija)
Konrad Witz 004.jpg| „Šv. Kristoforas“ (apie 1435 m., Bazelio dailės muziejus)
Katharinaundmagdalena.jpg| „Šv. Kotryna ir Marija Magdalietė bažnyčioje“ (apie 1440−45 m., Strasbūro katedros meno muziejus)
Konrad Witz - Fischzug Petri.jpeg| „Stebuklingas žuvų pagavimas“ (apie 1444 m., Ženevos meno istorijos muziejus)


## Šaltiniai

* Encyclopaedia Britannica, 1999 m.
* *The Burlington Magazine*, 2011 m. liepa.
Vilhelmshėhės parkas

**Vilhelmshėhės parkas** () – kalno parkas () Kaselio mieste, Heseno žemėje, Vokietijoje. Jis užima 2,4 km² ir yra didžiausias tokio tipo parkas Europoje. 2013 m. birželio 23 d. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Vokietijos turizmo centrinė atstovybė parką įtraukė į 100-tuką objektų, kuriuos labiausiai verta pamatyti šalyje.

Parką ypač garsina jame esantys įvairaus tipo vandens telkiniai, Heraklio skulptūra, Vilhelmshėhės dvaras ir dirbtiniai Liovenburgo griuvėsiai ().

## Galerija

Vaizdas:Bergpark wilhelmshoehe talblick ds 05 2006.jpg|Parko vaizdas
Vaizdas:Bergpark wilhelmshoehe karte 1.jpg|Parko žemėlapis 1810 m.
Vaizdas:Hummelwilhelmshöhe1800.jpg|Parko paveikslas 1800 m.
Vaizdas:Bergpark wilhelmshöhe steinhöfer wasserfall ds wmc 30 09 2012.jpg|Vienas iš parko krioklių
Vaizdas:WasserspieleKasselNachts kasselgalerie de.jpg|Vakarinis apšvietimas
Löwenburg Kassel 2012.jpg|Liovenburgo pilis


## Išnašos

## Nuorodos
* Parką administruojančio muziejaus puslapis
Bitinė facelija

**Bitinė facelija** (*Phacelia tanacetifolia*) – hidrofilinių (*Hydrophyllaceae*) šeimos augalas,

Augalas 30-70 cm aukščio. Stiebas stačias, šakotas. Lapai plunksniškai suskaldyti, prie stiebo priaugę pražangiai. Žiedai susitelkę į tankius riestukus, kurie gerokai pailgėja žiedui peržydėjus. Vainikėlis mėlynas, kartais baltas. Vaisius – dėžutė. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.

Bitinė facelija – labai vertingas medingas augalas. Iš jo bitės renka nektarą. Medus baltas arba šviesiai žalsvas, malonaus kvapo ir skonio. Lietuvoje retokai auginama, bet randama ir sulaukėjusi.
The Sims 4: Discover University

**The Sims 4: Discover University** – aštuntasis kompiuterinio žaidimo „The Sims 4“ papildinys, išleistas 2019 m. lapkričio 15 d. asmeniniams kompiuteriams, Windows ir macOS operacinėms sistemoms, kompanijos „Electronic Arts“. Gruodžio 17 d. išleistos ir „Xbox One“ bei „PlayStation 4“ konsolėms. Papildinyje vėlgi pristatomas universiteto gyvenimas, panašiai kaip ir „The Sims 2: University“ bei „The Sims 3: University Life“, įskaitant ir tam tikrus elementus iš kitų ankstesniųjų dalių papildinių bei paketų. 

Nuo šiol studentai galės gyventi naujajame Britechester mieste, kuriame įsikūrę du universitetai – „University of Britechester“ ir „Foxbury Institute“, jos tarpusavyje konkuruoja. Gyvenant bendrabučiuose, atsiranda galimybė turėti kambariokų, be to pristatomos naujos profesijos – teisininko, mokytojo ir inžinieriaus. Atsiranda viešieji tualetai su durelėmis, taip pat dviračiai. Šis papildinys iš ankstesniųjų „The Sims“ pirmtakų išsiskiria tuo, kad studentai pertraukų metu gali sugrįžti namo, po to vėl grįžti į paskaitas, be to, čia įleidžiami paviešėti universitete nesimokantys ir bendrabutyje negyvenantys svečiai. Britechester mieste gali gyventi ir nesimokantys universitete sims'ai. 

## Naujovės

### Objektai

* Viešieji tualetai
* Dviračiai
* Bufetas
* Bendras dušas
* Sulčių statinė
* Mažas šaldytuvas
* Asmeninių daiktų skrynia
* Stalo teniso stalas
* Keturkopis
* Futbolo kamuolys

### Būstai

* „Foxbury“ bendrabutis
* „UBrite“ bendrabutis
* „University“ bendrabutis

### Būsto savybės

* Study Spot (ypač tinka mokymuisi)
* University Student Hang Out (studentų susitikimo vieta)

### Gyvenimo tikslai

* Academic – šiems sims'ams ypač svarbu įgauti aukštąjį išsilavinimą ir sieti savo tolimesnį gyvenimą su kuria nors įgyta kvalifikacija. Jie pasiryžę dalyvauti paskaitose, būti pasišventę darbui, o svarbiausia jiems yra nenustoti mokytis.  

### Sugebėjimai

* Research & Debate – gebės nuodugniau susipažinti su informacija, jos ieškoti ir pasižymės įtaigesniais diskutavimo sugebėjimais. 
* Robotics – išmanys robotikos sritį.

### Profesijos

* Education (mokytojavimas)
* Engineer (liet. inžinierius)
* E-Sports Competitor (liet. elektroninio sporto profesionalas) (pomokyklinė veikla)
* Law (liet. teisininkas)
* Soccer Team Player (futbolininkas) (pomokyklinė veikla)

### Sims'o rūšis

* Servo – robotas, sukonstruotas studentų, tiesa, jis turi tokius pačius poreikius kaip ir bet kuris kitas sims'as. Toks robotas jau buvo pristatytas ankstesnėse „The Sims“ dalyse ir jų papildymuose. Be to, Servo turi unikalų mirties būdą, būdingą tik jam – išsilydymą.

## Šaltiniai