open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sandra Milo

**Sandra Milo** (tikrasis vardas – *Salvatrice Elena Greco*; 1933 m. kovo 11 d. – 2024 m. sausio 29 d.) – italų kino aktorė. 

Pirmosios sėkmės sulaukė Roberto Rossellini filmuose „Il generale Della Rovere“ (1959 m.) bei „Vanina Vanini“ (1961 m.), o žymiausi jos vaidmenys buvo Federico Fellini juostose „8½“ (1963 m.) ir „Giulietta degli spiriti“ (1965 m.)

1968 m. Sandra ištekėjo ir pasitraukė iš kino, į kurį grįžo 1979 m. Vėliau daug dirbo televizijoje, vedė įvairius pramoginius šou, taip pat programas vaikams. Įrašė keletą dainų.

## Filmografija

* Lo scapolo (1955)
* Eliana e gli uomini (1956)
* Mio figlio Nerone (1956)
* Moglie e buoi (1956)
* Le avventure di Arsenio Lupin (1957)
* La donna che venne dal mare (1957)
* Lo specchio a due facce (1958)
* Totò nella luna (1958)
* Erode il grande (1959)
* Vite perdute (1959)
* Appuntamento con il delitto (1959)
* Furore di vivere (1959)
* Il generale Della Rovere (1959)
* La jument verte (1959)
* Asfalto che scotta (1960)
* Adua e le compagne (1960)
* Gli scontenti (1961)
* Fantasmi a Roma (1961)
* Vanina Vanini (1961)
* Trumpiausia diena (1962)
* 8½ (1963)
* Chi vuol dormire nel mio letto? (1963)
* La visita (1963)
* Frenesia dell'estate (1963)
* Le voci bianche (1964)
* Il generale (1964)
* Ho una moglie pazza, pazza, pazza (1964)
* ...poi ti sposerò (1964)
* Le belle famiglie (1964)
* Una donna dolce dolce (1964)
* Giulietta degli spiriti (1965)
* Savaitgalis itališkai  (1965)
* Come imparai ad amare le donne (1966)
* La notte pazza del conigliaccio (1967)
* Per amore... per magia... (1967)
* Bang Bang Kid (1967)
* T'ammazzo!... Raccomandati a Dio (1968)
* Riavanti... Marsch! (1979)
* Tesoromio (1979)
* Doppio sogno dei Sigg. X (1980)
* Grog (1982)
* "FF.SS." - Cioè: "...che mi hai portato a fare sopra a Posillipo se non mi vuoi più bene?" (1983)
* Cenerentola '80 (1984)
* Camerieri (1995)
* Il cuore altrove (2003)
* La perfezionista (2007)
* Nel cuore di una diva (2007)
* Chi nasce tondo... (2008)
* Sleepless (2009)
* Impotenti esistenziali (2009)
* W Zappatore (2009)
* Happy Family (2010)
* Baci salati (2012)
* Impepata di nozze - Sposarsi al sud è tutta un'altra storia... (2012)
* Una notte agli studios (2013)
* Ballando il silenzio (2013)
* Con tutto l'amore che ho (2014)
* Camminando nel cielo (2015)
* Prima di lunedì (2016)
* Salvatrice (2017)
* Felicissime condoglianze (2017)
* A casa tutti bene (2018)
* Un nemico che ti vuole bene (2018)
* Nemici (2020)

## Apdovanojimai
* Nastro d'argento – geriausia antrojo plano aktorė (1964, 1966)
* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (1961), geriausia aktorė (1965)
* Taorminos kino festivalis (1966)
* Capri apdovanojimas (2010)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* IMDb profilis
Fanny Cadeo

**Fani Kadeo** (; g. 1970 m. rugsėjo 11 d.) – italų fotomodelis, aktorė, dainininkė ir TV laidų vedėja.

## Biografija
Mokėsi licėjuje Kiavaryje, kur taip pat lankė dainavimo bei modernaus šokio užsiėmimus. Pradžioje ji debiutavo televizijoje kaip laidos „Striscia la notizia“ vienas iš personažų, vėliau pozavo įvairiems žurnalams, taip pat ir erotinėms nuotraukoms (1995 m. gegužę jos nuotrauka buvo ant žurnalo „Penthouse“ itališko leidimo viršelio). Vėliau ji dirbo įvairiose TV proramose – dainininkės Raffaella Cara vedamoje laidoje „Hola Raffaella“, „Viaggi e donne“, „Ci vediamo su RAI 1“, keletą kartų dalyvavo Vokietijos televizijoje Thomas Gottschalk vedamoje pokalbių laidoje. 2009-10 m. vedė kulinarinę pokalbių laidą „Cercasapori“ TV kanalu RAIDue.

1993 m. Fani įrašė pirmąjį dainą, o 1995 m. debiutavo kine – pagrindiniame moters vaidmenyje komedijoje „Trinità & Bambino... e adesso tocca a noi“ (režisierius Enzo Barboni). Vis tik kine ji vaidino nedaug, o pagrindine veiklos sritimi liko televizija, taip pat teatras.

## Šeima
2011-16 m. ji artimai bendravo su verslininku Stefano Caviglia, su kuriuo susilaukė dukters Claudios (g. 2014). Fani laisvai kalba angliškai, prancūziškai ir vokiškai.

## Diskografija
* Mambo italiano (EP, 1993)
* Legende Personnelle (2000)

## Filmografija
* Trinità & Bambino... e adesso tocca a noi! (1995)
* Croce e delizia (1995)
* Gli inaffidabili (1997)
* Racket (TV serialas, 1997)
* Tutti gli uomini sono uguali (mini serialas, 1998)
* Una milanese a Roma (2001)
* Fatti della banda della Magliana (2005)
* Cose da pazzi (2005)
* Troppo belli (2005)

## Nuorodos
* IMDb profilis
## Šaltiniai
Ledi iš Šanchajaus

**Ledi iš Šanchajaus** () – 1947 m. režisieriaus Orson Welles sukurtas noiro filmas, kuriame jis atliko ir pagrindinį vaidmenį. 

Pats Welles pasakojo, kad, pritrūkęs pinigų tuo metu kuriamam miuziklui „Aplink pasaulį per 80 dienų“, mainais į finansavimą sutiko kino kompanijai „Columbia Pictures“ nemokamai sukurti filmą pagal jų pasirinktą siužetą. Kai juosta buvo nufilmuota, kompanijos vadovai, pamatę galutinį produktą, pareikalavo jį permontuoti ir sutrumpinti jį beveik valanda. Dėl to juosta kino teatrus pasiekė tik 1948 m., tačiau vis vien buvo finansiškai nesėkminga. Dėl šios priežasties režisierius buvo įtrauktas į Holivudo kino kompanijų „juoduosius sąrašus“, o finansinė nesėkmė pagreitino jo ir pagrindinio vaidmens atlikėjos Rita Hayworth skyrybas. Tik praėjus daugiau kaip 20 metų filmas buvo pripažintas kaip vienas geriausių noiro stiliaus darbų, o 2018 m. netgi įtrauktas į JAV Nacionalinį kino registrą.

## Siužetas

Niujorko Centriniame parke airis jūreivis Maiklas išgelbsti nuo užpuolikų moterį, vardu Elza. Ši pasirodo besanti garsiausio šalies advokato Arturo Banisterio žmona. Jiedu ruošiasi ilgai kelionei savo jachta ir žmona įkalba advokatą nusamdyti Maiklą į judviejų jachtą. Šis, nujausdamas kažką negero, nori atsisakyti, tačiau galiausiai pati Elza jį įtikina.

Jachta plaukianti kompanija nėra pati maloniausia: Arturas, sergantis poliomelitu ir gerokai vyresnis už žmoną, mėgsta visiems vadovauti, Elza atrodo nelaiminga ir įsimylėjusi Maiklą, o Arturo verslo partneris Džordžas Grisbis, tai pastebėjęs, pasiūlo Maiklui būdą užsidirbti pinigų. Jiedu turi imituoti Džordžo mirtį, kai neva Maiklas jį netyčia nušauna, o jis įkrenta į vandenį. Maiklas raštu turi prisipažinti, tačiau kadangi kūnas nebus rastas, jis nepateks į kalėjimą, o Grisbis gaus didelę draudimo sumą ir galės apsigyventi atokioje saloje. Maiklas planu pasidalina su Elza ir pasiūlo jai vėliau kartu pabėgti. Ši mėgina jį apkalbėti, tačiau Maiklas pasiryžęs eiti iki galo. Pirmoji plano dalis pavyksta, Džordžas dingsta vandenyje, o Maiklas, pastebėtas daugybės liudytojų, grįžta į miestą. Vis tik netrukus jis areštuojamas, nes policija iš tiesų randa Džordžo kūną. Maiklas atsiduria kalėjime, jį ginti imasi Arturas, tačiau akivaizdu, kad tiek jis, tiek pati Elza turi slaptų planų, apie kuriuos Maiklas pradžioje nieko nenutuokė.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Rita Hayworth – Elza Banister
* Orson Welles – Maiklas O‘Hara
* Everett Sloane – Arturas Banisteris
* Glenn Anders – Džordžas Grisbis
* Ted de Corsia – Sidnis Brumas
* Erskine Sanford – teisėjas 

## Šaltiniai
Cavo žmogėdros (knyga)

**Cavo žmogėdros** – 1907 m. išleista britų pulkininko - leitenanto John Henry Patterson knyga apie jo vadovaujamą geležinkelio tilto statybą per Cavo upę 1898 – 1899 m. dabartinėje Kenijoje. Ji pavadinta pagal Cavo liūtus – žmogėdras, devynis mėnesius puldinėjusius statybininkų stovyklas. Neskaitant liūtų antpuolių ir jų medžioklės, knygoje aprašomi ir kiti iššūkiai, su kuriais teko susidurti statant tiltą, pavyzdžiui, didelis upės potvynis. Taip pat aprašomos įvairios kitos medžioklės, kuriose Pattersonas tuo metu dalyvavo, Kenijos gamta, gyventojai, įvairūs nutikimai. Knyga iliustruota paties autoriaus darytomis nuotraukomis – liūtų žmogėdrų, vietinių kaimų gyvenimo, gamtos, geležinkelio statybos ir kitomis.

Šioje knygoje Patersonas teigia, kad liūtai nužudė bent 28 indų darbininkus bei tiksliai nežinomą kiekį vietinių gyventojų. Vėliau Patersonas kalbėdavo apie žymiai didesnius skaičius, iki 135 žuvusiųjų.

## Nuorodos ir šaltiniai

* Knygos aprašymas Goodreads portale

### Išnašos
Liv Jagrell

**Liv Jagrell** (g. 1980 m. birželio 4 d. Lacholmas) – švedų dainininkė, grupės „Sister Sin“ vokalistė, taip pat fitneso trenerė.

Grupei iširus, nuo 2016 m. koncertuoja kaip atlikėja pseunonimu „Liv Sin“. 

2020 m. pradžioje Liv paskelbė, kad „Sister Sin“ kuriam laikui atnaujina veiklą, o „Liv Sin“ projektas laikinai sustabdomas.

## Diskografija
### Sister Sin
* Dance of the Wicked (2003)
* Switchblade Serenades (2008)
* True Sound of the Underground (2010)
* Now And Forever (2012)
* Black Lotus (2014)

### Liv Sin
* Follow Me (2017)
* Burning Sermons (2019)

## Nuorodos
* Twitter nuoroda

## Šaltiniai
Eglynupis

**Eglynupis** – upelis šiaurės Lietuvoje, Mažeikių rajone; Varduvos kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda Miltenių miško pakraštyje, netoli Ritinės kaimo. Teka į rytus laukais, Marijampolės miško pakraščiu. Įteka į Varduvą (Juodeikių tvenkinį) 9,3 km nuo jos žiočių, AB „Orlen Lietuva“ teritorijoje (prie Bučiškės).

Aukštupio vaga ištiesinta, sudaryti nedideli tvenkinukai: Ritinės I tvenkinys, Ritinės II tvenkinys (Juodeikėlių (Buciškės) tvenkinys išleistas). Prie Eglynupio įsikūręs Ritinės kaimas. Eglynupio ir Varduvos santakoje buvo Perkūno kalnas, kuris dabar yra tapęs Varduvos tvenkinio pusiasaliu.

Upėvardis kilęs iš žodžio *[[eglynas]]*.

## Šaltiniai
Einautas

**Einautas** – upelis Lietuvoje, Šiaulių rajono šiaurės vakaruose; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda Vileišiškių miško pakraštyje, 2 km į vakarus nuo Šiupylių. Teka į šiaurės rytus daugiausia pamiškėmis. Įteka Mūšon 150,8 km nuo jos žiočių, miške netoli Mūšos tyrelio durpyno.

Intakas – Ringožis (dešinysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Einauto įsikūrę Norvaišiai, Mikolaičiai, Kantminiai, Saveikiai, Bučiūnai, buv. Laumakiai.

Upėvardis *Eináutas* kildinamas iš veiksmažodžio *eiti*.

## Šaltiniai
Enčia

**Enčia** – upelis Anykščių ir Panevėžio rajonuose; Nevėžio kairysis intakas. Prasideda Taujėnų miškuose, netoli buv. Šiekštinių kaimo. Teka šiaurėn pelkėtais miškais pro (griovys nutiestas aplink) Enčio ežerą, toliau – dirbamais laukais. Įteka į Nevėžį 183,3 km nuo jo žiočių, tarp Vilkonių ir Vėžiškių.

Intakas – Pabalys (kairysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Enčios įsikūrę Šapio, Praščiūnų, Vilkonių kaimai.

Upėvardis turbūt tokios pat kilmės, kaip ir *[[Ančia]]* (< *antis* ?).

## Šaltiniai
Gabižius

**Gabižius** (*Gabižis, Gabižmonas*) – upelis šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo ir Mažeikių rajonuose; Kvistės kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda laukuose prie Petraičių kaimo, ties rajonų riba. Teka į pietus, pietryčius dirbamais laukais. Įteka Kvistėn 19,2 km nuo jos žiočių, šalia Raudonosios durpyno, 3 km nuo Pašilės.

Intakas – Bombinai (dešinysis).

Visa vaga ištiesinta. Vidurupyje sudarytas Augzelių tvenkinys. Prie Gabižiaus įsikūrę Petraičiai (Skuodo raj.), Petraičiai (Mažeikių raj.), Margininkai, Viliotės Užpelkis, Augzeliai.

Upėvardžio kilmė neaiški. K. Būga jį siejo su slavų upe *Гобза*, t. p.  'gausus',  'turtingas'. Kiti bandė sieti su  'slidus; rupūžė'. A. Vanagas kildina iš  'krūmai, krūmynai'.

## Šaltiniai
Nefrito kiaušinis

**Nefrito kiaušinis** – nedidelis, ovalios kiaušinio formos nupoliruotas akmuo, kuris dedamas į makštį dubens dugno raumenų stiprinimui. Nefrito kiaušinis dar žinomas kaip **[[Joni|joni]] kiaušinis** arba energetinis kiaušinis. Nefrito kiaušinis gali būti didelis, vidutinis ir mažas, dažniausiai rekomenduojamas vidutinis dydis. Joni kiaušinis moteriškoms treniruotėms gali būti ir kitokio akmens, pvz., obsidiano, aventurino, rožinio kvarco. Ši sveikatinimo priemonė paprastai priskiriama alternatyviajai medicinai. Nefrito kiaušinis priskiriamas prie makšties treniruoklių, kurių tyrimus išanalizavus paaiškėjo teigiami pokyčiai šlapimo nelaikymo atžvilgiu lyginant su tik Kegelio pratimų atlikumu be pagalbinių priemonių.

## Istorija

Nefrito kiaušinio naudojimas, siekiant sustiprinti makštį, atsirado Senovės Kinijoje maždaug prieš 5000 metų. Šios praktikos buvo slaptos, žinomos tik Geltonojo Imperatoriaus rato moterims. Pasakojama, jog Geltonasis Imperatorius siekė ilgaamžiškumo, kad galėtų kuo ilgiau valdyti šalį, sužinojęs iš daosių moterų apie seksualines technikas užrašė jas. Įsisavinusios šias praktikas moterys pasižymėjo puikia sveikata, o jų seksualiniai organai išlaikė jaunystę. Nors treniruotės su nefrito kiaušiniu daoizmo laikais efektyviai sustiprino tarpvietės raumenis , čigongo atstovai teigia, kad šių pratimų tikslas buvo seksualinę energiją transformuoti į aukštesnę dvasinę energiją.

## Praktikos paplitimas

Šiais laikais pirmasis apie nefrito kiaušinį prakalbo daoizmo ir čigongo meistras Mantekas Čija, kuris 1970 metais parašė knygą apie moteriškas seksualines praktikas – gydomąją meilę. Taip įvyko Vakarų pasaulio moterų supažindinimas su nefrito kiaušinio praktika, kuri plačiai pasklido visame pasaulyje.

Nefrito kiaušinio naudą moterų sveikatai iš psichologinės pusės tyrinėjo Saida Desilets savo daktaro disertacijoje išvysčiusi autorinį Desilets metodą. Ginekologė Reičelė Carlton Ambrams kartu su meistru Manteku Čija parašė bestselerį „Seksualinės daoistų pratikos moterims: kaip patirti daugkartinį orgazmą“, kuriame dalijosi sėkmingais pacienčių atsiliepimais apie nefrito kiaušinio naudą siekiant ištreniruoti intymius raumenis gilesnio orgazmo patyrimui. Akušerė-ginekologė Christiane Northrup savo knygoje „Menopauzės išmintis“ rekomenduoja nefrito kiaušinio naudojimą kaip priemonę hormonų subalansavimui .

## Šaltiniai
Kegelio pratimai

**Kegelio pratimai** arba **Kėgelio pratimai** – valingi išangės keliamojo raumens susitraukimai ir atsipalaidavimai. Pirmasis apie dubens dugno raumenų treniravimo naudą ir svarbą kalbėti pradėjo vokiečių ginekologas Arnoldas Kegelis (*Arnold Kegel*) 1948 metais., jis ištyrė 64 pacientus, kurie skundėsi įtampos šlapimo nelaikymu ir prolapsu, pritaikydamas jiems tam tikrus pratimus, nuo to laiko šie pratimai žinomi kaip Kegelio pratimai. Pasirodžius vis daugiau teigiamų rezultatų taikant šią metodiką Kegelio pratimai pradėti plačiai taikyti, tiesa, šiandieninė dubens dugno pratimų versija truputį modifikuota. Taisyklingas pratimo atlikimas: sutraukiami raumenys apie šlaplę, makštį ir išangę pakeliant dubens dugno raumenis.

## Šaltiniai
Liuba Nazarenko

**Liuba Nazarenko** (1964 m. balandžio 3 d. Vilniuje – 2020 m. gegužės 4 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė, romansų atlikėja.

## Biografija
Gimė Vilniuje. Ukrainiečių kilmės atlikėja devynerius metus mokėsi M. K. Čiurlionio meno mokykloje groti violončele, bet suvokusi, kad violončelininke nebus, įstojo į J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją mokyklą, kurioje mokėsi chorinio dirigavimo.

Baigusi mokslus, L. Nazarenko buvo paskirta dirbti metodininke kultūros namuose Nemėžyje. Po metų, 1986-aisiais, pradėjo dirbti Marijampolio kultūros namuose meno vadove. Čia dirbdama sukūrė ansamblį „Harmonija“, kurio repertuare buvo lietuvių, rusų, lenkų vokalinė ir religinė muzika. Šiuose kultūros namuose ji išdirbo daugiau kaip tris dešimtmečius.
r
L. Nazarenko pradėjo atlikinėti romansus scenoje nuo 1994 m. Pirmieji jos koncertai vyko Vilniaus profsąjungų rūmuose. Atlikėja nuo seno mėgo romansus ir ji norėjo akomponuoti pačiai sau, tad pati išmoko groti gitara. Laikui bėgant tapo žinoma romansų atlikėja, kuri išsiskyrė savitu balso tembru ir buvo tituluojama kaip romansų primadona arba karalienė.

Palaidota Kairėnų kapinėse.

## Diskografija

### Soliniai albumai
* „Gori, Gori, Moja Zvezda“, 1996.
* „Romans Liubvi Nezabyvaemoj“, 2002.
* „Kadais Palei Mėlyną Jūrą“, 2012.
* „Концерт *Романса Звук Живой...*“, 2017.

### Kituose rinkiniuose
* „Čigoniškos Dainos Ir Romansai“, 2002.

## Šaltiniai
Eglesys

**Eglesys** – upė Lietuvoje, Akmenės rajone; Ventos dešinysis intakas. Prasideda Klaišių miške netoli Baublių kaimo. Teka į vakarus, šiaurės vakarus lygiagrečiai Ventai. Jon Eglesys įteka likus 236,3 nuo žiočių, Ventos mieste.

Intakas – Vervedis (dešinysis).

Beveik visa vaga ištiesinta. Prie upelio įsikūrę Draginiai, Eglesiai, Paeglesiai, Venta.

Upėvardis kilęs iš medžio pavadinimo *[[eglė]]*.

## Šaltiniai
Gaidelis (upė)

**Gaidelis** – upelis šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone; Mūšos kairysis intakas. Prasideda laukuose Medinių kaimo rytuose. Teka į pietus, toliau į pietryčius, rytus laukais. Įteka Mūšon 54,9 km nuo jos žiočių, šalia Ustukių.

Intakas – Uosytis (dešinysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Gaidelio įsikūrę Mediniai, Šimoniškis, Ustukiai.

Upėvardis greičiausiai kilęs iš paukščio pavadinimo (*gaidys, gaidelis*), nors gali būti ir iš tolimesnės giedrumo, šviesumo reikšmės.

## Šaltiniai
Sethlansas

**Sethlansas** (*Sethlans*) – ugnies, kalvystės, metalurgijos, amatininkystės dievas etruskų mitologijoje; atitinka graikų Hefaistą ir romėnų Vulkaną. Būdingi Sethlanso atributai: kūjis, žnyplės, kirvis, pilosas (galvos apdangalas).

Nors savo funkcijomis Sethlansas artimas Hefaistui ir Vulkanui, pats dievavardis yra etruskiškos kilmės. Iš etruskų kalbos bandomas kildinti ir romėnų Vulkano vardas: jis siejamas su *velχ-*, įrašytu ant Pjačencos kepenų (vardas *Sethlans* ant jų neįrašytas). Spėjama, kad Sethlansas galėjo būti vadinamas keliais vardais.

Ant etruskų veidrodžių šis dievas vaizduojamas kaip amatininkas. Viename iš veidrodžių pavaizduota Menrvos gimimo iš dievo Tinios galvos scena: Sethlansas ruošiasi perskelti Tinios galvą. Kitame veidrodyje pavaizduota, kaip Sethlansas, padedamas Tretu, išlaisvina deivę Uni, kuri buvusi prirakinta prie sosto. Aptiktas ir veidrodis, vaizduojantis, kaip Sethlansas drauge su pagalbininku Etule stato Trojos arklį; šis arklys pavadintas Peske (Pegasu) ir, panašu, yra bronzinis.

Su jam būdingais atributais Sethlansas pavaizduotas ant monetų iš Populonijos (čia buvo išvystyta metalurgija). Buvo aptiktas ir antspaudas su šios dievybės vardu (iš ankstyvesnio laikotarpio nei veidrodžiai bei monetos), tačiau jis prarastas.

## Šaltiniai
Papa Legba

**Papa Legba** – mitinė haitiečių vudu loa dvasia ir dievybė, tarpininkas tarp gyvųjų ir dvasių pasaulio. Pasak mitų Papa Legba gali suteikti galimybe gyviesiems kontaktuoti su dvasiomis iš gvinėjos (vudu pomirtinis pasaulis). Dėl šios savybės vudu praktikantai ceremonijų metų pirma kreipiasi į Papa Legbą. Vaizduojamas kaip senas vyras su ilga šiaudine kepure ir ramsčiu.

Sausio 14 d. minima šventoji Papa Legba diena.

## Šaltiniai
Galinė (reikšmės)

**Galinė** gali reikšti:
* Galinė – kaimas Vilniaus rajone;
* Galinė – upė Vilniaus raj.; Rudaminos intakas;
* Galinė – upė Šalčininkų raj., Gaujos intakas.
Gelainė

**Gelainė** – upelis Lietuvoje, daugiausia Utenos rajone, priklauso Žeimenos baseinui. Prasideda miške prie Gaivenių kaimo. Teka į pietus, vidurupyje pasuka į rytus, prateka kalvotais, miškingais kraštovaizdžiais. Įteka Ūkojo ežeran tarp Kulinių ir Kimbariškės.

Vaga vietomis ištiesinta. Žemupys pateka į Aukštaitijos nacionalinį parką. Prie Gelainės įsikūrę Gaiveniai, Indubakiai, Plaučiškės, Prūsokiškės, Katiniškė, Ripaičiai, Meneiškiemis,  Degutinės, Staniuliškės, Kuliniai. Prie upelio stūkso Staniuliškių piliakalnis.

Upėvardis *Gelai̇̃nė* siejamas su žodžiais *gėlas, gėlus* ('be druskos, prėskas').

## Šaltiniai
Gervainys

**Gervainys** – upelis Lietuvoje, Telšių rajone; Pateklos dešinysis intakas (Virvytės baseinas). Prasideda Žemaičių aukštumoje prie Ringalių kaimo. Teka į šiaurę pradžioje kalvotais kraštovaizdžiais, toliau lygumomis. Įteka Pateklon 12,6 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Gerulių.

Intakai: Tamša (dešinysis), Judra, Rūdupis (kairieji).

Aukštupio ir žemupio vaga ištiesinta. Prie Gervainio įsikūrę Ringaliai, Vilkakiai, Parakauskiai, Pakapiai, Gečiai, Kveiliai, Ruišėnai, Kupriai, Geruliai.

Upėvardis *Gervainỹs* (*Ger̃vainis*) kilęs iš paukščio pavadinimo *[[pilkoji gervė|gervė]]*.

## Šaltiniai
Gamanta

**Gamanta** (*Gamenta*) – upelis Lietuvoje, Kaišiadorių rajone; Laukystos dešinysis intakas (Neries baseinas). Išteka iš Ščiukutės ežerėlio, telkšančio prie Benkūnų. Teka į šiaurę Laukagalio botaniniu draustiniu, toliau į šiaurės vakarus, vakarus laukais. Įteka Laukyston 9,0 km nuo jos žiočių, šalia Krivonėlių.

Intakas – Slaja (kairysis).

Vidurupio vaga ištiesinta. Prie Gamantos įsikūrę Benkūnai, Gureliai, Prūdninkai, Aponiškės, Slajos, Gečionys, Surveliai, Daubara.

Upėvardis siejamas su žodžiais *gamalas* ('gabalas, gurvuolis'), *gamakas* ('gabalas') ir kildinamas iš bendresnės *gam-* šaknies reikšmės, reiškiančios gumbuotumą, linkimą.

## Šaltiniai
Galinė (Rudamina)

**Galinė** – upelis Lietuvoje, Šalčininkų ir Vilniaus rajonuose; Rudaminos kairysis intakas (Vokės baseinas). Prasideda Rakonių miške prie Barkuškių kaimo. Teka į vakarus daugiausia Jašiūnų miškais, žemupyje pasuka į šiaurę. Įteka Rudaminon 4,7 km nuo jos žiočių, prie Didžialaukio.

Vaga daugiausia ištiesinta. Prie Galinės įsikūrę kaimai: Pilakainys, Marazai, Eglinė, Galiniai, Benkartai, Karužiškės, Terešiškės, Didžialaukis.

Upėvardis kildinamas iš žodžio *galas* ('kraštas, riba').

## Šaltiniai
Gervė (Šventupys)

**Gervė** – upelis Lietuvoje, Akmenės rajone; Šventupio dešinysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda Girkančių miške prie Maušų kaimo. Teka į vakarus daugiausia pamiškėmis. Įteka Šventupin 12,1 km nuo jo žiočių, 1,5 km į pietryčius nuo Rudausių.

Intakas – Ožkupys (dešinysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Gervės įsikūrę Pagerviai ir Spaigiai.

Upėvardis kilęs iš paukščio pavadinimo *[[pilkoji gervė|gervė]]*.

## Šaltiniai
Gervelė

**Gervelė** – upelis šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone; Žemosios Gervės kairysis intakas (Apaščios baseinas). Prasideda Biržų girioje 2 km į rytus nuo Spalviškių. Teka skersai girią į šiaurės vakarus, žemupyje teka pamiške. Įteka Žemojon Gervėn 3,1 km nuo jos žiočių, Lapakritoje.

Visa vaga ištiesinta. Beveik visas baseinas negyvenamas, apaugęs mišku. Prie Gervelės žemupio įsikūręs Akmeniškis, Skultiškiai, Apušynė, Lapakrita.

Upėvardis kilęs iš paukščio pavadinimo *[[pilkoji gervė|gervė]]*.

## Šaltiniai
Paprastasis pelkiapapartis

**Paprastasis pelkiapapartis** (*Thelypteris palustris*) – šertvainių (*Polypodiopsida*) klasės daugiametis augalas.

Šio augalo gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito (2n) ir (gametofito (n)) kaita. Sporofitai dažnai pasitaiko užpelkėjusiose, krūmuotose vietose, pelkėse, juodalksnynuose. Gametofitai beveik mikroskopiniai, širdiški, trumpaamžiai. Lietuvoje dažnas.

## Morfologija
Visos lapelių poros atsiskyrusios, statmenos lapkočiui; lapelių skiltys lygiakraštės.

## Šaltiniai
Trapioji sprakšė

**Trapioji sprakšė** (*Cystopteris fragilis*) – šertvainių (*Polypodiopsida*) klasės daugiametis augalas.

Jo gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito (2n), vyraujanti, ir gametofito (n)) kaita. Sporofitai dažnai pasitaiko pavėsinguose šlaituose, drėgnuose ūksmėtuose miškuose, mišku apaugusiuose stačiuose krantuose, akmenų, mūrų plyšiuose. Užauga iki 30 cm. Gametofitai beveik mikroskopiniai, širdiški, trumpaamžiai. Lietuvoje rūšis gana dažna.

## Morfologija
Lapo lakštas pailgas, 2-3 kartus ilgesnis už plotį, dukart plunksniškai suskaldytas, dažniausiai ilgesnis už pilką lapkotį. Pinulės pamatas asimetriškas. Būna 8-15 šakų porų. Šakniastiebis storas, trumpas.

## Sorai

Sorai (sporų grupė) būna apvalūs, ant gyslų, subręsta vasaros viduryje apatinėje lapų pusėje. Sporos smulkiai grūdėtu paviršiumi, sunokusios tamsiai rudos ar net juodos spalvos. Induzija prisegta ties soro pamatu, yra kiaušiniškos formos, permatoma.

## Šaltiniai
Trikampis papartenis

**Trikampis papartenis** (*Gymnocarpium dryopteris*) – šertvainių (*Polypodiopsida*) klasės daugiametis augalas, kurio gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito (2n) ir (gametofito (n)) kaita. Lietuvoje gana dažnas mišriuose miškuose.

## Paplitimas

Paplitęs Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje aptinkamas ir Grenlandijoje.

## Morfologija
Lapai telominės kilmės trikampiški, pliki. Lapkočio pamatas su dviem indų kūleliais, viršutinė dalis trišaka.

## Gyvenimo ciklas
Gyvenimo ciklą sudaro dvi kartos (sporofitas (2n) ir gametofitas (n)). *Gymnocarpium dryopteris* yra daugiametis augalas. Kaip ir kitų šertvūnų, dominuojanti karta yra sporofitas. Ant lapalakščių abaksialinės pusės formuoja sorus, kuriuose yra sutelktos sporangės. Sporangę dengia skiauterė, ji turi kotelį ir žiotis pro kurias plinta sporos. Sporoms patekus į palankias sąlygas, jos sudygsta ir susidaro fotosintetinantis dvilytis gametofitas, kuriame susidaro anteridžiai (n) ir archegonės (n), po apvaisinimo susidaro zigota (2n) ir ciklas prasideda iš naujo.

## Istorija
Ilgą laiką šio augalo taksonomija buvo neaiški. 1753 m. K. Linėjus šį augalą buvo pavadinęs *Polypodium dryopteris*. Tik ištobulėjus genetiniams atpažinimo būdams šis augalas priskirtas *Gymnocarpium genčiai*.

## Šaltiniai
Mattavilāsa

***Mattavilāsa*** arba ***Mattavilāsa prahasana*** ( 'girtas farsas') – sanskrito drama, priskiriama VII a. Palavų dinastijos karaliui Mahedravarmanui I.

Dramos veiksmo vieta – Kančipuramas. Veiksmas rutuliojasi apie šaivų kapalikų srovės asketą Kapaliną ir jo mokinę Devasomą, kuri pametė kaukolę, naudotą kaip indas aukoms rinkti. Jos beieškodami, Kapalinas ir Devasoma susiduria su įvairių religinių srovių atstovais – tarp jų yra budistų vienuolis Nagasena, pašupatų mokyklos sekėjas bei pamišėlis. Jiedu galiausiai aptinka, jog kaukolę pavogė šuo.

Drama kariktūriškai vaizduoja to laikmečio religines sroves, išjuokia tikinčiųjų veidmainiškumą, nesugebėjimą įgyvendinti savo religinių idealų. Nedidelė *Mattavilāsa* dalis, kurioje Kapalinas šoka, išlikusi Keralos šokio „Kūtijatam“ scenarijuje. Joje Kapalinas yra užsislėpęs Šiva, o jo šokis – iškilmingas religinis įvykis, tradiciškai atliekamas hinduistinėse šventyklose per aukojimo dievybei šventes.

## Šaltiniai
Skląstinė sklendė

**Skląstinė sklendė** – tai linijinio judesio daugiasūkė sklendė, kurios srauto uždaromasis elementas yra pleišto arba apvalios formos diskas. Šios sklendės yra skirtos srauto atidarymui, uždarymui, t. y. darbo metu uždaromasis diskas yra pilnai pakeltas arba nuleistas. Jos nėra skirtos srauto reguliavimui.

## Pagrindiniai skląstinių sklendžių konstrukciniai elementai

Korpusas – gaminamas iš įvairių metalų ir jų lydinių (kaliojo ketaus, nerūdijančio plieno).

Dangtis – tai sklendės konstrukcinė dalis skirta priėjimui prie srauto sandarinimo dalių. Paprastai būna tvirtinamas varžtais, bet gali būti ir užsukamas su sriegiu. Diegiant sklendę slėginėse linijose naudojamas slėginio sandarinimo dangtis. Šio dangčio apačioje būna papildomas konusinis gaubtas, kuris veikiamas terpės slėgio iš apačios spaudžia dangčio sandarinimo tarpinę.

Ašis – tai sklendės pleišto pakeliamasis/nuleidžiamasis mechanizmas.

Pleištas – tai pleišto arba apvalios formos diskas, kuris leisdamasis žemyn įsispraudžia tarp sklendės sandarinimo žiedų, taip sustabdydamas tėkmę.

**Pagal pleišto tipą, sklendes galima suskirstyti į:** 

* Vientiso pleišto
* Lankstaus pleišto
* Perskelto pleišto
* Lygiagretaus disko

## Skląstinių sklendžių pagrindiniai privalumai

* Geras sandarumas.
* Galimybė funkcionuoti pakeitus tekėjimo kryptį.
* Panaudojimas įvairaus dydžio vamzdžiuose, nuo mažo (DN50) iki didelio (>DN500).
* Maži slėgio nuostoliai.

## Skląstinių sklendžių trūkumai

* Atidarymas/uždarymas trunka ilgesnį laiką dėl linijinio uždorio judesio.
* Didesnės kaip DN300 sklendės netelpa per šulinio landas.
* Nėra skirtos debito reguliavimui.
Matsjendra

**Matsjendra** arba ***Matsjendranathas*** () – X a. indų jogas, nathų mokymo pradininkas.

Pasak legendos, Matsjendra gimęs nelaimiu metu, todėl jį tėvai išmetę jūron. Ten jį prarijusi žuvis (*matsya*). Jai nuplaukus į vandenyno dugną, Matsjendra išgirdęs, kaip Šiva moko Parvatę jogos paslapčių. Jas perpratęs, Matsjendra žuvies pilve pradėjęs sadhaną ir po dvylikos metų pasirodęs tarp žmonių kaip didis sidhas. Pasak kitos legendos, Matsjendra gimęs kaip žuvis, bet sidhu paverstas Šivos.

Matsjendranathas turėjęs keletą mokinių, iš kurių žymiausias Gorakhnathas, ir labiausiai siejamas su kaulos šaivizmo tradicija. Matsjendra (kaip Maččhindranathas) garbinamas Nepale (ypač Patane), kur laikomas Šivos inkarnacija (budistai jį laiko Avalokitešvaros hipostaze).

## Šaltiniai
Smailialapis papartis

**Smailialapis papartis** (*Dryopteris carthusiana,* sin. *Dryopteris spinulosa*) – papartinių (*Dryopteridaceae*) šeimos daugiametis augalas, kurio gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito ir gametofito) kaita. Sporofitai labai dažnai pasitaiko krūmuose, mišriuose miškuose. Gametofitai beveik mikroskopiniai, širdiški, trumpaamžiai. Sporifikuoja liepos–rugpjūčio mėnesiais. Viena iš labiausiai paplitusių šertvūnų rūšių Lietuvos teritorijoje.

## Morfologija
Augalas iki 90 cm aukščio, su gana tankia lapų puokšte. Lapkotis žalsvas ar gelsvas, maždaug tokio pat ilgio kaip lapalakštis, apaugęs šviesiai rusvos spalvos apie 5–8 mm ilgio plėviškais žvyneliais. Lapalakštis dažniausiai žalias, tačiau saulėkaitoje išaugusių augalų gali būti ir gelsvai žalias. Lapalakštis (pagrindinė ir stambiausia lapo dalis) yra siaurai kiaušiniškas bei dukart plunksniškai suskaldytas, 2,5–4 kartus ilgesnis už plotį. Lapkotis ir laplakštis be liaukų arba su labai retomis. Lapelių skilčių danteliai su ilgu šereliu. Sporos rudos spalvos. Sorai maži, yra ant apatinės lapalakščio pusės. Induzijos mažos, lygiakraštės ir neturi liaukų. Apatinė viena arba dvi poros lapelių paprastai lieka sterilios, labiau nutolusios nuo kitų. 

## Anatomija

Šakniastiebio tarpląstelinėje ertmėje yra 80–100μm ilgio vidiniai plaukeliai. Turi stelę, kurią sudaro parenchiminė šerdis ir apytakos audiniai: vandens indai (dar vadinami mediena) ir rėtinai indai (dar vadinami karniena), juos dengia endodermis. Paparčiams būdinga diktostelė yra sifonostelijos variantas, kurioje pertrūkimai atsiranda dėl apytakos audinių atsišakojimų į lapus. Lapkotyje yra 5-11 indų kūlelių.



## Gyvenimo ciklas

Gyvenimo cikle dominuoja sporofitas. Vasarą lapalakščio apačioje esantys sorai praplyšta ir išplatina daugybę sporų, kurias išnešioja vėjas arba gyvūnai. Sporoms patekus ant substrato iš jų išauga gametofitas (polaiškis), gametofite formuojasi anteridžiai ir archegonės. Anteridžiuose formuojasi spermatozoidai kurie turi daug žiuželių, o archegonėse fomuojasi kiaušialąstės. Aplinkoje esant pakankamam drėgmės kiekiui, spermatozoidai pasiekia kiaušialąstes ir jas apvaisina, tuomet susidaro zigota. Iš zigotos (dažniausiai peržiemojus, tačiau labai priklauso nuo aplinkos sąlygų) formuojasi naujas organizmas, kuris irgi formuoja savo sporas ir ciklas kartojasi.

## Paplitimas

Auga beveik visoje Europoje, Kaukaze, Viduržemio jūros srities kalnuose, Rytų Sibire Jenisiejaus rajone, Šiaurės Amerikos rytinėje dalyje. Dažniausiai auga vidutiniškai rūgščiame dirvožemyje (Elenbergo vertė pH=5).



## Šaltiniai
Daujotiškės ežeras

**Daujotiškės ežeras** – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Inturkės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 162,2 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštas ir apaugęs medžiais ir krūmais. Pakrantės kalvotos, aplink plyti pievos. Ežeras nenutekantis, priklauso Bebrusų ežero baseinui (Siesarties upės baseinas).

Šalia įsikūrę Daujotiškės kaimas ir Pagojės viensėdis. Rytine pakrante eina kelias Nr.2810 (Kirneilė – Pagaluonė – Gačkiškiai).

## Šaltiniai
Nelygialapis papartis

**Smailialapis papartis** (*Dryopteris expansa*) – papartinių (*Dryopteridaceae*) šeimos daugiametis augalas.

Jo gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų – sporofito (2n) ir gametofito (n) – kaita. Sporofitai kartais pasitaiko drėguose ūksminguose miškuose. Gametofitai beveik mikroskopiniai, širdiški, trumpaamžiai. Lietuvoje saugotinas, retas.

## Morfologija
Lapalakštis šviesiai žalias, gležnas, maždaug tokio pat ilgio kaip lapkotis. Šakniastiebis trumpas, status arba kylantis. Lapų puokštė labai panaši į *[[Skėstalapis papartis|D. dilatata]]*. Lapai 0,25-1,1 m ilgio, 0,1-0,35 m pločio, su liaukutėmis. Lapkotis apaugęs dvispalviais plėviškais žvynais, jie nuo D. dilatata šiek tiek skiriasi savo forma ir spalva. Lapalakštis plokščias, platus, šviesiai žalias. Apatinės plunksniškų skilčių poros pirmas žemutinis segmentas nusmailėjęs ir yra pusės ar daugiau nei pusės viso pirmos plunksniškos skilties ilgio. Sporos tamsiai geltonos, su smailiais kauburėliais. Induzijos su liaukutėmis.

## Panaudojimas
Šaknyje yra filicino – medžiagos, paralyžiuojančios kaspinuočius ir kitus vidinius parazitus, kuri buvo naudojama vaistažolių medicinoje kaip kirminų šalinimo priemonė.

## Šaltiniai
Doverio uostas

**Doverio uostas** – jūrinis uostas Doveryje, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Specializuojasi keleivių ir krovos srityse. 2017 m. Doverio uostas buvo antras pasaulyje pagal metinį keleivių skaičių.

Keltai kasdien kursuoja iš Doverio į Kalę ir Diunkerką.

## Istorija
1606 m. Jokūbo VI karališkojo statuto įsaku įkurta Doverio uosto taryba, kuriai oficialiai priklauso Doverio uostas. Dauguma tarybos narių yra transporto departamento atstovai. 1861 m. uostas prijungtas prie geležinkelių tinklo.

1927 m. birželio 10 d. Doverio uosto geležinkelio stotis uždaryta.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Wu Song

**Vu Songas** () – legendinis Kinijos liaudies pasakojimų herojus, labiausiai žinomas iš XIV a. kūrinio *[[Vandens pakraštys]]* (). Dėl to, kad įkūnija herojišką nusikaltėlį, Vu Songas kartais vadinamas kiniškuoju Robinu Hudu.

Teigiama, kad Vu Songas gimė Šandongo provincijoje, o mirė Hangdžou mieste. Kūriniuose jis pristatomas kaip drąsus kovotojas, teisybės ieškotojas, vargšų rėmėjas, tačiau padauginantis alkoholio ir atsiduriantis už įstatymo ribų. Vieną dieną išgėręs jis įsivelia į barnį ir iki sąmonės netekimo primuša žmogų. Manydamas, kad jį užmušė, Vu Songas ima slapstytis ir susideda su plėšikų vadu Songu Dziangu, tampa jo gaujos nariu.

Kita istorija apie Vu Songą pasakoja kaip jis būdamas girtas buvo užpultas žmogėdros tigro, tačiau jį sėkmingai užmuša kovoje. Kadangi tigras prieš tai buvo suėdęs daug žmonių, Vu Songas tampa didvyriu tarp vietos gyventojų.

Pagal pasakojimus apie Vu Songą yra sukurti kino filmai, Pekino operos pasirodymai, teatro spektakliai.

## Šaltiniai
Charunas

**Charunas** arba **Charu** (*Charun*, *Charu*) – mirties demonas etruskų mitologijoje.

Vaizduotas bjauraus veido, su žvėries ausimis, neretai sparnuotas. Būdingas Charuno atributas – kūjis. Charuno atvaizdų aptikta etruskų kapaviečių piešiniuose, ant sarkofagų, urnų ir kitur. Neretai vaizduojamas drauge su demone Vanth: jiedu pasiruošę vesti mirusiuosius į požemio pasaulį. *Tomba dei Caronti* kapavietės freskoje pavaizduoti keturi demonai, kiekvienas iš jų vardu Charunas.

Šio demono vardas kilęs iš graikų Charono. Skirtingai nuo pastarojo, Charunas dažniausiai nebuvo vaizduojamas kaip požemio pasaulio keltininkas. Visgi Tarkvinijoje aptiktas „Mėlynųjų demonų kapas“ (*Tomba dei Demoni Azzurri*), kur Charunas pavaizduotas būtent plukdantis mirusiuosius į požemio pasaulį.

Priskaičiuojama mažiausiai dešimt įrašų su šio demono vardu.

## Šaltiniai
Margasis asiūklis

**Margasis asiūklis** (*Equisetum variegatum*) – asiūklūnų (*Equisetophyta*) skyriaus daugiametis augalas, kurio sporofitai auga pelkėse, paupių, paežerių smėlynuose, nuimtų velėnų dirvose, žvyro karjeruose. Gana retas, sudaro vejas. Sporifikuoja liepos – rugsėjo mėn. Gametofitai trumpaamžiai, plokštelės pavidalo, labai retai aptinkami.

## Morfologija

Augalo aukštis siekia apie 30 cm. Stiebas nešakotas arba šakota pamatinė dalis, gulsčio arba kylančio tipo, rečiau stataus. Centrinio stiebo kanalas sudaro apie ketvirtadalį stiebo skersmens, gali būti užakęs. Tarpubamblių ilgis apie 1-3 cm ilgio. Briaunelės šiurkščios, 4-12 cm ilgio, plotis apytiksliai dukart mažesnis už vagelių plotį. Lapai redukuoti į makštis su danteliais. Makščių kraštai juodi, danteliai dažniausiai būna baltos spalvos arba juodos su ruda žyme. Danteliai yra ovališkos arba lancetiškos (ietiškos) formos. Viršūnė baigiasi akuotu, kuris yra šiurkštus ir dažnai nutrupantis. Varpa (strobilas) yra juoda ir trumpa, kūgiškos formos, jos centrinės ašis – tuščiavidurė.

## Anatomija
Stiebo vagelės turi periferinius (valekuliarinius) kanalus. Stiebas turi du bendrus endodermius, kurie gaubia indų kūlelius.

Turi karinalinius kanalus su prigludusia karniena, per kuriuos vyksta vandens apykaita.

Turi enciklocitinį žiotelinį aparatą – epidermio ląstelių vientisas žiedas gaubiantis varstomąsias ląsteles.

## Gyvenimo ciklas
Kaip ir kitų sporinių induočių, gyvenimo ciklą sudaro dviejų kartų (sporofito (2n) ir (gametofito (n)) kaita. Sporangėse susidaro sporangiosporos. Sporanges praveria liepos pabaigoje arba rugpjūtį, jei jos neprasiveria, sporangiosporos išbarstomos pavasarį. Iš sporangiosporų išauga gametofitai. Gametofitai trumpaamžiai, plokštelės pavidalo. Gametofituose formuojasi vyriški ir moteriški lytiniai organai – anteridžiai ir archegonės. Susiliejus gametoms susidaro zigota, iš kurios išauga naujas sporofitas, ciklas kartojasi.

## Paplitimas
Auga smėlinguose, žvyringuose, pelkėtuose ir drėgnuose dirvožemiuose. Juos galima rasti paežerėse, paupiuose ir jų rezervatuose, kalkingose žemapelkėse. Gali augti ir jūros pakrantės suneštame smėlyje, tačiau įsigalėjus augalų tarprūšinei konkurencijai, asiūklis dažnai išnyksta

Retas Lietuvos augalas, paplitęs Palangos, Pažaislio, Jurbarko, Sodėnų, Druskininkų apylinkėse.

Paplitęs Arktyje, Skandinavijoje, Vidurio Europoje, Prieškaukazėje, Vakarų Užkaukazėje, Mongolijoje, Vakarų ir Rytų Sibire, Tolimuosiuose Rytuose, Šiaurės Amerikoje.

## Panaudojimas
Šiame augale gausu silicio rūgšties druskų, kurios padeda palaikyti stabilią medžiagų apykaitą.

Termiškai neapdorojus šio augalo, galima mirtinai perdozuoti tiaminazės – tai fermentas, kuris skaido vitaminą B1.

## Šaltiniai
Kuveito nacionalinės asamblėjos pastatas

**Kuveito nacionalinės asamblėjos pastatas** () – pastatas Kuveito sostinėje Kuveite. Čia posėdžiauja Kuveito nacionalinė asamblėja. Pastatas suprojektuotas Danijos architekto Jorno Utsono 1972 m., 1982 m. užbaigtas jo sūnaus Jano. Konstrukcijos dizainą pateikė Maksas Voltas. Pastatas buvo sugriautas 1991 m. vasario mėn., kai besitraukiančios Irako kariuomenės pajėgos jį padegė, tačiau nuo to laiko jis buvo atstatytas.

## Šaltiniai
Kantata

**Kantata** ( < *cantare* 'dainuoti') – didelis vokalinės instrumentinės muzikos kūrinys, paprastai atliekamas solistų, choro ir orkestro. Kantatą sudaro nuo kelių iki keliolikos smulkesnių dalių (arijų, ansamblių, chorų, orkestro epizodų). Kantata artima oratorijai, bet nuo jos skiriasi mažesne apimtimi ir vientiso, išplėtoto siužeto nebuvimu, kameriniu pobūdžiu. Kantatos skiriamos į pasaulietines (*cantata da camera*) ir bažnytines (*cantata da chiesa*), pagal nuotaiką skiriamos į lyrines, epines, dramatines, mitologines, iškilmingas.

Kantatos žanras išplėtotas XVII a. pr. Italijoje. Ji išsivystė iš madrigalo, kurį atlieka vienas solistas su instrumentiniu (dažniausiai liutnios) pritarimu. Vėliau kantata priartėjo prie operos. XVII a. pab. kantatos pradėtos kurti Vokietijoje, o XVIII a. pab. – Prancūzijoje. Pirmosios italų kantatos (Dž. Karisimio, A. Skarlačio, A. Stradelos) buvo pasaulietinės, o Vokietijoje paplito bažnytinių kantatų žanras, buvo įvestas choras. Kantatos žanrą ypač išplėtojo J. S. Bachas, sukūręs ~300 kantatų. Kiti svarbesni XVIII a. kantatų kūrėjai buvo F. Tunderis, J. F. Krygeris, J. Kuhnau, D. Bukstehudė, A. Kampra, N. Bernijė, M. P. de Montekleras.

XIX a. kantatos nebuvo labai populiarios, nors proginių kantatų yra parašę daugelis žymių to meto kompozitorių (J. Haidnas, V. A. Mocartas, L. van Bethovenas, F. Šubertas, R. Šumanas, F. Listas). XX a. kantatas rašė A. Šionbergas, K. Orfas, B. Bartokas, I. Stravinskis, B. Britenas, L. Nono, S. Prokofjevas ir kt., kantatos elementai įtraukti į simfonijas, baletus.

A. Milvydas (XVIII a.) buvo pirmasis lietuvių kilmės kompozitorius, kūręs kantatas. Vilniuje gyvenęs kompozitorius S. Moniuška sukūrė kantatų lietuvių mitologijos temomis „Milda“ (1848 m.) ir „Nijolė“ (po 1848 m.) bei kantatų pobūdžio „4 Aušros Vartų litanijas“ (1843–1855 m.). Kiti žymesni lietuvių kantatų kūrėjai – M. K. Čiurlionis (*De profundis*), Č. Sasnauskas (*Broliai*), J. Naujalis, J. Gruodis, J. Karnavičius, S. Šimkus, J. Tallat Kelpša, E. Balsys, V. Laurušas, J. Tamulionis, A. Martinaitis, A. Šenderovas, J. Kačinskas, J. Juzeliūnas, V. Augustinas, F. Latėnas, B. Kutavičius, N. Valančiūtė, D. Kairaitytė, A. Klova ir kiti.

## Šaltiniai
Volfo premija

**Volfo meno premija** – kasmet suteikiama premija meno srityje. Premiją įsteigė ne pelno siekianti organizacija Wolf Foundation, Izraelyje. Tai viena iš šešių fondo įsteigtų premijų, ji skiriama nuo 1981 m.; kitos yra skiriamos už pasiekimus žemės ūkyje, chemijoje, matematikoje, medicinoje ir fizikoje. Prizas įteikiamas tapybos, muzikos, architektūros ir skulptūros srityse.

## Laureatai

## Šaltiniai
Septynliepiai

**Septynliepiai** (, nuo 1928 m. *Siebenlinden*, nuo 1946 m. ***Petrovskojė***, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 9 km į vakarus, šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 19 km į pietvakarius nuo Lazdynų, prie Būdupės (Įsruties intakas).

## Istorija

Minimi nuo 1625 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 17 ugniakurų, 1823 m. – valstiečių kaimas su 81 gyventoju. 1854 m. kaime buvo 24 gyvenamieji pastatai ir 135 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Kusų, Liepgalio domenų valsčiams, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Enskiškių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Kusų evangelikų liuteronų parapijai.

Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bagsverdo bažnyčia

**Bagsverdo bažnyčia** () – liuteronų bažnyčia šiauriniame Kopenhagos priemiestyje Bagsverde, Danijoje. Pastatą 1968 m. suprojektavo garsus danų architektas Jornas Utsonas, o pabaigtas 1976 m. Pastatas laikomas šiuolaikinės bažnytinės architektūros šedevru, vertinamas jo šviesus, natūraliai apšviestas interjeras, o lubos yra švelniai apskliaustos.

1538 m. čia stovėjusi katalikų bažnyčia buvo nugriauta, buvo sumanyta pastatyti liuteronų bažnyčią. 1967 m. suprojektuoti bažnyčią buvo pavesta danų architektui J. Utsonui. Darbai nekart stabdyti, užbaigti tik prie „Christiani & Nielsen“ statybų įmonės. Pastatas kainavo 10 mln. Danijos kronų, bažnyčia konsekruota 1976 m. rugpjūtį.

## Šaltiniai
Svanekės vandens bokštas

**Svanekės vandens bokštas** () – Bornholmo saloje esančio Svanekės miestelio vandens bokštas. Šį vandens bokštą suprojektavo danų architektas Jornas Utsonas, tai buvo pirmasis stambus jo projektas. 

## Architektūra
Iš pažiūros keistos formos vandens bokštą įkvėpė farvateriui žymėti skirti jūros ženklai. Piramidės formos vandens rezervuarą laiko trys plonos gelžbetoninės kojos, susitinkančios bokšto viršuje. Centre esantys spiraliniai laiptai, taip pat pagaminti iš betono, elegantiškai vingiuoja nuo žemės. Šis vandens bokštas nebeatlieka savo funkcijos nuo 1988 m., nuo 1990 m. yra įregistruotas kaip pastatas.

Vandens bokštas Svaneke buvo pirmasis iš penkių Utsono darbų, kuriuos galima apibūdinti kaip betoninę architektūrą.

## Šaltiniai
Alvaro Alto medalis

**Alvaro Alto medalis** () – nuo 1967 m. teikiama premija už išskirtinius pasiekimus architektūros srityje. Premiją skiria Suomijos architektūros muziejus, o pats medalis pavadintas suomių architekto Alvaro Alto vardu. Apdovanojimas įteikiamas už svarų indėlį į kūrybinę architektūrą. Apdovanojimas anksčiau teiktas Alvar Aalto gimtajame mieste Juveskiulėje. Anksčiau ceremonija buvo organizuojama per A. Alto gimtadienį – vasario 3 d., dabar – per nacionalinę Suomijos architektūros dieną.

Medalis įteikiamas kas kelerius metus, paskutinį kartą – 2017 m.

## Laureatai
* 1967 –  Alvar Aalto
* 1973 –  Hakon Ahlberg
* 1978 –  James Stirling
* 1982 –  Jørn Utzon
* 1985 –  Tadao Andō
* 1988 –  Álvaro Siza
* 1992 –  Glenn Murcutt
* 1998 –  Steven Holl
* 2003 –  Rogelio Salmona
* 2009 –  Tegnestuen Vandkunsten
* 2012 –  Paulo David
* 2015 –  Fuensanta Nieto ir Enrique Sobejano
* 2017 –  Zhang Ke

## Šaltiniai
Nykredit architektūros premija

**„Nykredit“ architektūros premija** () – svarbiausia Danijos architektūros premija. Premija įsteigta danų įmonės *Nykredit Foundation* (''Nykredit Group'' dalis), ji kasmet skiriama asmeniui ar žmonių grupei, kurie asmeniškai ar savo darbais svariai prisidėjo prie architektūros ar darbų projektavimo. Pagrindinio prizo laureatas gauna 500 tūkst. DKK – tai yra vienas didžiausių architektūros apdovanojimų pasaulyje pagal galimą laimėti sumą.

1991 m. *Nykredit Foundation* pradėjo skirti Motyvacijos apdovanojimą/Skatinimo prizą talentingiems jauniems architektams.

## Laureatai

## Motyvacinis apdovanojimas

* 2015: Cornelius+Vöge
* 2014: Svendborg Architects
* 2013: Effekt
* 2012: Powerhouse Company
* 2011: JAJA Architects
* 2010: Mette Lange
* 2009: Polyform
* 2008: ONV Arkitekter
* 2007: Dan Stubbergaard
* 2006: TRANSFORM/Lars Bendrup

## Paskatinimo prizas

* 2005: 	NORD Arkitekter
* 2004: 	Henrik Valeur
* 2003: 	Kollision/Andreas Lykke-Olesen, Rune Nielsen and Tobias Løssing
* 2002: 	Hanne Birk and Merete Lind Mikkelsen
* 2001: 	Christina Capetillo
* 2000: 	Sergio George Fox
* 1999: 	Hotel Proforma
* 1998: 	Arkitekturtidsskrift B
* 1997: 	Jens Lindhe
* 1996: Inge Mette Kirkeby
* 1995: 	Pluskontoret
* 1994: *nebuvo suteiktas*
* 1993: 	Kristine Jensen, Otto Käszner and Jens Rørbech
* 1992: Merete Ahnfeldt-Mollerup and Thomas Wiesner
* 1991: 	Suzanne Eben Ditlevsen

## Šaltiniai
Imperatorius Košio

**Imperatorius Košio** (孝昭天皇, Kōshō-tennō), taip pat žinomas kaip *Mimatsuhikokaeshine no Mikoto* (真津日子訶恵志泥命) buvo penktasis Japonijos imperatorius pagal tradicinį imperatorių sąrašą. Apie šį imperatorių žinoma labai mažai dėl šaltinių trūkumo, tarp istorikų Košio laikomas „legendiniu imperatoriumi“, nes jo egzistavimas yra abejotinas. Kodžiki ir Nihon Shoki apie jį nėra nieko parašyta, išskyrus vardą ir genealogiją. Košio valdymas neva prasidėjęs 475 m. pr. m. e., jis turėjęs žmoną ir du sūnus. Po jo mirties 393 m. pr. m. e., jo antrasis sūnus neva tapęs sekančiu imperatoriumi.

Japonijoje tradiciškai laikoma, kad imperatorius Košio buvęs istorine asmenybe, yra prižiūrimas Košio imperatoriškasis kapas, tačiau jokių tuometinių šaltinių, patvirtinančių, kad tokia istorinė asmenybė egzistavo nėra. Pagal tradicinę genealogiją Košio buvęs vyriausiuoju imperatoriaus Itoku ir jo žmonos Amanotoyototsu-hime sūnumi.

## Nuorodos
Juan de Flandes

**Chuanas de Flandesas** (, apie 1450 (?) – 1519 m.) – Nyderlandų renesanso tapytojas, kūręs Ispanijoje.
 
## Biografija
Chuanas de Flandesas anksčiausiai paminėtas 1496 m. Ispanijoje. Nieko nežinoma apie jo ankstesnius gyvenimo metus. Jo vardas reiškia „Jonas iš Flandrijos“, kas nurodo, kad jis atvyko iš Flandrijos. Jo kūryboje žymūs Briugės dailės mokyklos bruožai, tapytojų Hugo van der Guso ir Justo iš Gento įtaka. Jis apsistojo Burgose, kur susitiko Mikelį Zitovą, tapytoją iš Flandrijos, dirbusį karalienei Izabelei I. Pirmasis Chuano darbas buvo Šv. Jono Krikštytojo altorinis paveikslas vietos kartuziečių vienuolynui, už kurį jam mokėta 1496−1499 m. laikotarpiu. 1498 m. jis paminėtas Izabelės I dvaro tapytoju, kuriuo tikriausiai išbuvo iki 1504 m. karalienės mirties. Karalienei Izabelei I Chuanas sukūrė Izabelės Katalikės poliptiką pagal Kristaus ir Marijos gyvenimus, kuris 1505 m. inventoriuje paminėtas buvęs iš 47 panelių, iš kurių 27 išliko. Jo darbai paprastai buvo mažų matmenų, tikslaus vaizdavimo ir bendrai atitiko ankstyvosios Nyderlandų tapybos bruožus.

1505−1508 m. Chuanas de Flandesas buvo Salamankoje, kur nutapė altorinį paveikslą universiteto koplyčiai ir Šv. Mykolo altorių senosios katedros kluatrui. 1509−1518 m. jis dirbo Palensijoje ties vietos katedros altorinės tapybos praplėtimu vyskupui Chuanui Rodrigesui de Fonsekai užsakius nutapyti 11 scenų. Be religinės kūrybos, jis yra palikęs portretų. Nežinoma, kada Chuanas mirė. 1519 m. gruodžio 13 d. datuotame įraše jo žmona paminėta našle.

## Darbų galerija

Vaizdas:Christ Appearing to His Mother MET DT2649.jpg| „Kristaus pasirodymas Marijai“ (apie 1496 m., Metropoliteno muziejus, Niujorkas)
Vaizdas:Juan de Flandes 003.jpg| „Joanos Beprotės portretas“ (apie 1496−1500 m., Vienos meno istorijos muziejus)
Vaizdas:Juan de Flandes - Isabel la Católica (Palacio Real, Madrid, 1500-04. Óleo sobre tabla, 63 x 55 cm).jpg| „Izabelės Katalikės portretas“ (apie 1500−1504 m., Madrido karališkieji rūmai)
Vaizdas:Crucifixión Juan de Flandes.jpg| „Nukryžiavimas“ (1509−1518 m., Prado muziejus, Madridas)


## Šaltiniai

* Tiseno-Bornemisos muziejus
* Vašingtono nacionalinė dailės galerija