open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Naujas žodis (žurnalas)

**Naujas žodis** – *kultūros-visuomenės paveiksluotas laikraštis* (žurnalas), leistas 1925–1933 m. Kaune, Rygoje (1925–1926 m. Nr. 16).

## Istorija
Leido lietuvių jaunimo organizacija „Rūta“, Justas Paleckis (1926 m. Nr. 17/18 – 1927 m. Nr. 10/11; 1930 m. Nr. 18 – 1931 m. Nr. 10), bendrovė „Naujas žodis“ (1927 m. Nr. 12/13 – 1930 m. Nr. 17; 1931 m. Nr. 11 – 1932 m. Nr. 21), bendrovė „Žodis“ (1932 m. Nr. 22 – 1933 m. Nr. 33).Ėjo kartą per mėnesį, nuo 1926 m. – dukart per mėnesį, o 1933 m. Nr. 4-23 – kaip „Dienos“ priedas. Spausdino K. Narkevičiaus spaustuvė Rygoje, spaustuvės „Menas“, „Spindulys“, „Varpas“ Kaune.

Nagrinėjo Lietuvos, Latvijos kultūros, meno, istorijos klausimus, spausdino žymiausių lietuvių ir užsienio šalių menininkų kūrybą.

Bendradarbiavo Vytautas Pranas Bičiūnas, Mykolas Biržiška, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Tadas Ivanauskas, Liūnė Janušytė, Steponas Kolupaila, Pranas Mataitis, Antanas Miškinis, Bronys Raila, Stasys Santvaras, Teofilis Tilvytis, Petras Vaičiūnas, Jonas Vileišis, Antanas Vienuolis, Juozas Žlabys-Žengė ir kt. 

„Naujas žodis“ buvo liberalios krypties, nepartinis, bulvarinis geraja šio žodžio prasme žurnalas. Iki 1927 m. redaktoriumi ir leidėju buvo Justas Paleckis, faktiškai pats vienas organizavęs žurnalo leidybą. Persikėlus į Kauną žurnalas buvo leidžiamas operatyviau, nuo 1929 m. iš mėnesinio tapo dvisavaitiniu, darėsi įvairesnis turiniu ir forma. Tačiau, tobulinant žurnalą, išaugo ir jo leidybos kaštai bei poreikiai, reikėjo daugiau bendradarbių, geresnės technikos, savos spaustuvės ir cinkografijos. 1927 m. birželio 17 d. įsteigta „Naujo žodžio“ bendrovė nuo 1927 m. liepos 27 d. (Nr. 12/13) ėmėsi „Naujo žodžio“ žurnalo leidybos, po to ir kitų bendrovei priklausiusių leidinių. „Naujo žodžio“ bendrovę įsteigė Justas Paleckis, Vytautas Bičiūnas bei „Taikomojo Meno“ bendrovės atstovai: dailininkas Vilius Jomantas ir inžinierius, pašto valdybos viršininkas Adolfas Sruoga.

Žurnalo „Naujas žodis“ redakcija ir administracija Kaune iš pradžių buvo Laisvės al. 60, 1927 m. Nr. 10-11 nurodoma Nepriklausomybės a. 7 (ten pat buvo „Mokslo“ bendrovė bei knygynas), o nuo Nr. 12-13 redakcijos adresas Daukanto g. 12-10 (šiuo adresu gyveno žurnalo redaktorius J. Paleckis), administracijos ir bendrovės adresas Nepriklausomybės a. 7. Nuo 1928 m. Nr. 2 „Naujo žodžio“ administracijos adresas Laisvės al. 9 (kampas Laisvės al. ir Nepriklausomybės a. prie Įgulos bažnyčios, ten buvo ir „Tulpės“ bendrovės, kuri priklausė A. Sruogai, knygynas), redakcijos adresas Daukanto g. 12-10. Nuo 1928 m. Nr. 22 (gruodžio mėn.) redakcija ir administracija Maironio g. 6, o 1929 m. susiformavus spaudos koncernui, jo rūmai buvo Laisvės al. 70, priešais Valstybės teatrą (pastatas iki šių dienų neišliko).

## Redaktoriai
* Justas Paleckis – 1926 m. Nr. 17/18 – 1929 m. Nr. 2
* Juozas Šimukėnas – 1929 m. Nr. 3 – 1933 m. Nr. 20
* Petras Tarulis (Juozas Petrėnas) – 1933 m. Nr. 21-32 – 1933 m. Nr. 19, 33.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* https://www.epaveldas.lt/object/recordDescription/LNB/C1C1B0000746021
Naujasis Tilžės keleivis

**Naujasis Tilžės keleivis** – prūsų lietuvių tautinės mažumos laikraštis, ėjęs 1924–1940 m. Tilžėje.

## Istorija
Leistas vietoje laikraščio „Tilžės keleivis“ gotišku šriftu. Leido Spaudos draugija, E. Jagomasto leidykla „Lituania“ dukart per savaitę. Spausdino Jagomasto spaustuvė, spaustuvė „Lituania“ Tilžėje.

Leido priedus: „Kalėdų dovanėlė mūsų kūdikėliams“, „Keleivio draugas“, „Mittelungen für preussischen Litauer“, „Naujojo Tilžės keleivio priedas“, „Prūsų lietuvininkų draugas“, „Prūsų lietuvių jaunimas“.

Informavo apie svarbiausius įvykius Mažojoje Lietuvoje, Vokietijoje, Didžiojoje Lietuvoje ir užsienyje, rašė politikos, ekonomikos temomis, spausdino lietuvių rašytojų M. Katkaus, Lazdynų Pelėdos, Donelaičio, Maironio ir kitų kūrinius.

Redagavo F. Domašius, Enzys Jagomastas, Ona Jagomastaitė-Vilmantienė, J. A. Mikutaitis. 

## Šaltiniai
Naujasis Židinys-Aidai

**Naujasis Židinys-Aidai** – mėnesinis religijos ir kultūros žurnalas, einantis nuo 1991 m. sausio mėn. Vilniuje.

## Istorija
Įsteigė Lietuvos vyskupų konferencija pavadinimu „Naujasis židinys“, žurnalas turėjo tęsti tarpukario „Židinio“ tradiciją. 1991 m. pabaigoje prie „Naujojo židinio“ prisijungė 1949–1991 m. JAV leistas žurnalas „Aidai“ ir toliau eina kaip jungtinis žurnalas „Naujasis židinys-Aidai“. Žurnalą nuo 1991 m. leido leidykla „Katalikų pasaulis“, 1994 m. leidybą perėmė leidykla „Aidai“. 1994 m. mėnraščio steigėjų teises iš Lietuvos Vyskupų Konferencijos perėmė Ateitininkų federacija ir leidykla „Aidai“. Nuo 2010 m. žurnalo „Naujasis židinys-Aidai“ steigėjų teisės priklauso Ateitininkų federacijai ir Lietuvių katalikų mokslo akademijai.

Tiražas: 1991 m. – 7400 egz., 1993 m. – 2200 egz., 1997 m. – 1200 egz., 2004 m. – 1000 egz., 2011 m. – 1600 egz. 

Žurnalas „Naujasis Židinys-Aidai“ įkurtas ir leidžiamas siekiant:
* gaivinti krikščioniškosios kultūros tradiciją
* ugdyti akademinę visuomenę, besiremiančią intelektiniu sąžiningumu ir profesine atsakomybe
* skatinti krikščioniškai orientuotą politinį mąstymą

„Naujasis Židinys-Aidai“ spausdina originalius ir verstinius straipsnius. Svarbiausios temos – filosofija, teologija, religijotyra, istorija, literatūros ir kalbos klausimai, menas, socialiniai mokslai, kultūros teorija, politika. Taip pat publikuojami klasikiniai Europos ir Lietuvos krikščioniškosios tradicijos tekstai, grožinės literatūros kūriniai. Kiekviename numeryje dedamos periodinės Lietuvos ir pasaulio religijos, kultūros bei visuomenės gyvenimo apžvalgos, knygų ir žurnalų recenzijos.

## Vyriausieji redaktoriai
* 1991–2004 m. Petras Kimbrys
* 2004–2009 m. Saulius Drazdauskas
* 2009–2016 m. Nerijus Šepetys
* 2016–2019 m. Tomas Vaiseta
* 2019–2021 m. Rūta Tumėnaitė
* nuo 2021 m. Antanas Terleckas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Žurnalas „Naujasis Židinys – Aidai“
Naujienos (Tilžė)

**Naujienos** – mėnesinis žurnalas, ėjęs 1901–1903 m. Tilžėje.

## Istorija
Leido žurnalų „Varpas“ ir „Ūkininkas“ redakcijos. 1901 m. ėjo priedas „Vanduo ant žemės, po žeme ir viršuje žemės“. Tiražas 1903 m. – 1500 egz.

Spausdino mokslo populiarinimo straipsnius, grožinės literatūros kūrinius. Bendradarbiavo Petras Avižonis, Jonas Biliūnas, Konstantinas Jasiukaitis, Povilas Višinskis, Žemaitė.

Redaktorius Juozas Bagdonas. 

## Šaltiniai
Naujienos (Šiauliai)

**Naujienos** – *provincijos visuomenės [[savaitraštis]]*, leistas 1931–1932 m. Šiauliuose.

## Istorija
Leido ir redagavo Petras Kežinaitis. Spausdino Perkūno spaustuvė Telšiuose. Išėjo 38 numeriai.

Informavo apie Šiaulių apylinkių įvykius, spausdino populiarių romanų ištraukas. Bendradarbiavo Jonas Daugėla, A. Knyva, J. Paliulis, S. Žiemys ir kt. 

## Šaltiniai
Naujasis gyvenimas

**Naujasis gyvenimas** – Lietuvių karo pabėgėlių periodinis leidinys, leistas 1945–1948 m. Miunchene (Vokietija).

## Istorija
1945–1946 m. ėjo kaip dvisavaitis religinės kultūros laikraštis (po 12-16 p.), o 1947–1948 m. – kaip mėnesinis religinio turinio žurnalas (po 16 p.). Leido Lietuvių katalikų kunigų sąjunga, redagavo kun. Vytautas Jonas Bagdanavičius. Išėjo 44 numeriai. Iš pradžių tiražas buvo 12 000 egz., vėliau – 3000 egz. Leido priedą „Ateitis“. 

## Nuorodos
* „Naujasis gyvenimas“ 1946-1948 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org

## Šaltiniai
Naujasis kapitalas

**Naujasis kapitalas** – Lietuvos verslo savaitraštis, ėjęs 1994–1995 m. Vilniuje.

## Istorija
Leido UAB Naujasis kapitalas. Tiražas 6000 egz. Laikraščio apimtis – 12-24 p.

Rašė biznio, rinkos, finansų, investicijų, vertybinių popierių, reklamos, kredito, kitais verslo klausimais.

Vyriausias redaktorius Gediminas Grigelevičius.

## Šaltiniai
Chama-Koakės kultūra

**Chama-Koakės kultūra** () – ikikolumbinė Andų civilizacijos kultūra, gyvavusi Šiaurinių Andų Kostoje, dabartiniame Ekvadoro pajūryje, Manabi provincijos šiaurinėje dalyje (maždaug tarp dabartinių gyvenviečių *Cabo de San Francisco* ir *Bahía de Caráquez*). 

Ši kultūra klestėjo labai ilgą laiką, ir išskiriami du jos laikotarpiai. Pirmasis laikotarpis sutapo su ankstyvuoju tarpiniu (regionio vystymosi) periodu (V a. pr. m. e.-V a.). Tuo metu pietinė Chama-Koakės kaimynė buvo Bahijos kultūra, o šiaurinė - La Tolito kultūra. Antrasis laikotarpis siejamas su integracijos periodu (VI-XVI a.). Tuo metu piečiau klestėjo Mantenjo-Uankavilkos kultūra, o šiauriau gyveno indėnai Atakamai. Vietos indėnų lingvistinė priklausomybė neidentifikuota.

## Bruožai
Ši lokali kultūra susiformavo po Čoreros kultūros žlugimo, ir tikriausiai paveldėjo šiek tiek pastarosios bruožų. Tačiau kultūros artefaktuose jaučiama ypač didelė įtaka iš Mezoamerikos, ypač Oašakos. Nėra tiksliai žinoma, kiek kultūros atstovai buvo konsoliduoti politiškai, t. y. ar jie buvo sukūrę vieningą valstybę, tačiau greičiausiai gyveno nedidelėmis bendruomenėmis, apjungtomis religinių vadų.

Kultūra žinoma dėl savo ypač puikios keramikos, kurioje jaučiama stipri Mezoamerikos įtaka. Gali būti, kad ši įtaka regioną pasiekė jūros keliu. Rausvoka keramika labai išraiškinga savo formomis. Ji vaizduoja sumažintas šventyklas, įvairius objektus, žmonių skulptūras su smulkiausiomis drabužių ir papuošalų detalėmis. Ši keramika laikoma viena iš labiausiai išsivysčiusių ikikolumbinio Ekvadoro istorijoje.

## Nuorodos
* Chama-Koakės kultūra (isp.) 
* Chama-Koakės kultūra (ang.)
Naujoji banga (Urugvajus)

**Naujoji banga** – Urugvajaus lietuvių dvisavaitis laikraštis, ėjęs 1931–1940 m. Montevidėjyje.

## Istorija
Leido Urugvajaus socialistų partijos lietuvių skyrius. Redagavo Pranas Vikonis. 

## Šaltiniai
Opava (reikšmės)

**Opava** yra:

* Upė:
** Opava – upė Čekijoje ir Lenkijoje, kairysis Odros intakas
** Opava – upelis Lenkijoje, kairysis Bobro intakas, teka per Opavą
** Opava – upė Malbrou regione Naujojoje Zelandijoje, įteka į Kuko sąsiaurį
** Opava – upė Kenterberio regione Naujojoje Zelandijoje, įteka į Tengavai (Opihi upės baseine)

* Gyvenvietė
** Opava – miestas rytinėje Čekijoje, rajono centras
** Opava – kaimas pietų Slovakijoje, Veľký Krtíš rajone (Banska Bistricos kraštas)
** Opava – kaimas Lenkijoje, Žemutinės Silezijos vaivadijoje
** Opava – Naujosios Zelandijos miesto Kraistčerčo rajonas pietrytinėje miesto dalyje

## Taip pat skaitykite
SFC Opava – Čekijos futbolo klubas iš Opavos
Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija

**Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija** (, **IUCN**) – tarptautinė, pelno nesiekianti organizacija, užsiimanti planetos biologinės įvairovės problemų sprendimu, rengianti naujienas, kongresus, vykstančius įvairiose valstybėse, rūšių, kurioms reikalinga ypatinga apsauga įvairiose planetos regionuose, sąrašus. Organizacija turi JT Generalinės Asamblėjos stebėtojo statusą.

Organizacija įkurta 1948 m., būstinė įsikūrusi Glane, Šveicarijoje. Sąjunga apima 82 valstybes, 111 vyriausybinių organizacijų, daugiau nei 800 nevyriausybinių organizacijų ir apie 10 tūkst. mokslininkų ir ekspertų iš 181 pasaulio šalies.

## Uždaviniai
IUCN misija yra daryti įtaką, skatinti ir padėti visuomenei visame pasaulyje, siekiant išlaikyti gamtos vientisumą ir įvairovę ir užtikrinti, kad bet koks gamtos išteklių naudojimas būtų teisingai ir ekologiškai subalansuotas.

Į organizacijos sudėtį, be jos narių, patenka 6 mokslinės komisijos ir profesionalus sekretoriatas.

## Nariai
Į organizacijos sudėtį patenka tiek vyriausybinės, tiek nevyriausybinės organizacijos. Jos nustato sąjungos politiką, aptaria pasaulinės programos darbus ir išrenka *Pasauliniame IUCN kongrese* išrenka tarybą. Ornanizacijos nariai organizuojasi į nacionalinius ir regioninius komitetus.

## Komisijos
* **Rūšių išlikimo komisija** (SSC)
: SSC pataria sąjungai techniniais rūšių išsaugojimo aspektais ir imasi veiksmų tų rūšių išsaugojimui, nuo išnykimo. Ši komisija sudaro Raudonąjį sąrašą rūšių, kurioms gresia išnykimas.

* **Pasaulinė saugomų teritorijų komisija** (WCPA)
: WCPA užsiima sausumos ir vandens saugomų teritorijų tinklo skatinimu ir valdymu.

* **Ekologinės teisės komisija** (CEL)
: CEL teikia ekologinius įstatymus, kuria naujas juridines sąvokas ir mechanizmus.

* **Ekologinės, ekonominės ir socialinės politikos komisija** (CEESP)
: CEESP teikia žinias ir patarimus apie politiką dėl ekonominių ir socialinių veiksnių išsaugojimo ir subalansuoto biologinės įvairovės naudojimo.

* **Švietimo ir komunikacijos komisija** (CEC)
: CEC ragina strategiškai panaudoti ryšius ir švietimą siekiant apmokyti suinteresuotas šalis protingai naudoti gamtinius išteklius.

* **Ekosistemų valdymo komisija** (CEM)
: CEM teikia ekspertizę gamtinių ir modifikuotų ekosistemų valdymui.

## Nuorodos
* Raudonasis IUCN sąrašas
Naujoji gadynė (Filadelfija)

**Naujoji gadynė** – JAV lietuvių *socializmo teorijos, mokslo, literatūros mėnesinis žurnalas*, ėjęs 1916 m. birželio mėn. – 1917 m. spalio mėn. Filadelfijoje.

## Istorija
Leido Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. Pasirodė 17 numerių.

Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Jurgis Baltrušaitis, Nikolajus Bucharinas, A. Herman, Kleopas Jurgelionis, P. Kurkulis, Vincas Paukštys, Leonas Prūseika, Jonas Smelstorius, Jonas Vireliūnas, Žemaitė ir kt.

## Redaktoriai
* Pijus Grigaitis – 1916 m., Nr. 1-3;
* Vincas Kapsukas – 1916–1917 m.
* Kazimieras Vidikas-Tauras – 1917 m., Nr. 5-10 
* Kazys Daugirdas

## Šaltiniai
Gvajaso provincija

**Gvajaso provincija** () – provincija vakarinėje Ekvadoro dalyje, prie Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – Gvajakilis.

Tai daugiausiai gyventojų turinti šalies provincija.

## Geografija

Provincijos paviršius labai įvairus: centre driekiasi drėgnas ir derlingas Gvajaso upės slėnis; į šiaurę nuo Gvajakilio driekiasi Pakrantės kalnagūbris, o į vakarus nuo jo – sausringa pakrantės lyguma. Gvajaso provincijai priklauso Punos sala Gvajakilio įlankoje. Daulės, Babahojo ir Gvajaso upės sudaro vieną didžiausių baseinų Pietų Amerikoje, į vakarus nuo Andų.

## Administracinis suskirstymas
  
Provincija padalinta į 25 kantonus:

* Alfredo Bakeriso Morenas
* Balao
* Balsaras
* Kolimesas
* Koronel Marselino Mariduenja
* Daulė
* Duranas (Eloj Alfaras)
* El Empalmė (Velasko Ibara)
* El Triunfas
* Cheneral Antonio Elisaldė (Bukajus)
* Gvajakilis
* Isidro Ajora
* Lomas de Sarchentiljas
* Milagras
* Naranchalis
* Naranchitas
* Nobolis (Narsisa de Chesus)
* Palestina
* Pedro Karbas
* Plajasas
* El Salitrė
* Samborondonas
* Santa Lusija
* Simon Bolivaras
* Jaguačis

## Šaltiniai
Naujoji gadynė (Kaunas)

**Naujoji gadynė** – socialdemokratų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1926–1927 m. Kaune.

## Istorija
Leido Lietuvos socialdemokratų partijos centro komitetas. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 8 numeriai. Leido priedą „Žaizdras“. 1927 m. Nr. 2/3 (7/8) buvo konfiskuotas, žurnalas uždraustas.

Svarstė švietimo, socialinės apsaugos klausimus, spausdino literatūrinio, politinio ir ekonominio gyvenimo apžvalgas.

Bendradarbiavo Kipras Bielinis, Vaclovas Bielskis, Steponas Kairys, Juozas Paplauskas, Antanas Purėnas, Bronys Raila, Albinas Žukauskas ir kt.

Redagavo Jonas Januškis. 

## Šaltiniai
Naujoji komunikacija

**Naujoji komunikacija, NK** – dvisavaitis laikraštis, vėliau žurnalas, ėjęs nuo 1997 m. balandžio 23 d. iki 2012 m.

Nuo 1999 m. turėjo laidą NKTV per LNK

2012–2016 m. – interneto portalas **nk.lt**

## Istorija
Leido įmonė „Naujoji komunikacija“, vėliau – VšĮ „Kita komunikacija“. Tiražas 1997 m. – 40 000 egz., 2010 – 5 000 egz.

Rašė apie internetą, jo panaudojimą įvairiems informaciniams poreikiams tenkinti.

Taip pat publikavęs informacinių technologijų (IT) analizes, komentarus, aktualijas, IT verslo, IT produktų apžvalgas.

## Vyriausieji redaktoriai

* Arvydas Praninskas
* Mindaugas Taraila – 2005–2006 m.
* Gintaras Gimžauskas – 2007–2009 m.
* Tomas Fedaravičius – 2009–2010 m.
* Adomas Rutkauskas – 2010–2015 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Naujoji komunikacija“
Naujoji mokykla

**Naujoji mokykla** – tęstinis leidinys, pedagoginių straipsnių rinkinys, leistas 1928–1940 m. Kaune.

## Istorija
Spausdino rašinius mokyklos gyvenimo, įvairių dalykų dėstymo metodikos, gamtosaugos bei kraštotyros klausimais. Tiražas 1500 egz. (1940 m.). Išleisti 3 tomai: 1928 m. – 371 p., 1929 m. – 152 p., 1940 m. – 229 p.

Redagavo Vincas Ruzgas. 

## Šaltiniai
Naujoji Lietuva (Rusija)

**Naujoji Lietuva** – Lietuvos revoliucinės socialistų liaudininkų partijos laikraštis, leistas 1915 m. gruodžio 22 d. – 1918 m. lapkričio 15 d. Petrograde, nuo 1918 m. Nr. 15 Maskvoje.

## Istorija
Ėjo kartą per savaitę. Spausdino D. P. Vaisbruto spaustuvė Petrograde. Išėjo 20 numerių.

Spausdino politines apžvalgas, propagavo socialistų liaudininkų idėjas.

Redagavo P. Balys, A. Čerškus, Albinas Iešmanta, Mykolas Januškevičius, Antanas Sugintas. 

## Šaltiniai
Guajasas

**Guajasas** (, ) – upė vakarų Ekvadore, Guajaso provincijoje. Susidaro susiliejus Babahojo ir Daulės upėms, prasidedančioms vakarų Anduose. Šios upės susilieja ties šiaurės rytiniu Gvajakilio miesto pakraščiu. Tuoj už santakos upėje yra didelė Santajaus sala. Guajasas plačia, vingiuota vaga teka į pietus. Prieš įtekėdamas į Ramiojo vandenyno Gvajakilio įlanką sudaro deltą. Priešais upės žiotis susidariusi Punos sala.

Guajaso baseinas yra didžiausias Pietų Amerikoje į vakarus nuo Andų. Prie Guajaso įsikūręs Gvajakilio miestas ir jo priemiesčiai (Duranas ir kt.).
Daulė (upė)

**Daulė** () – upė vakarų Ekvadore, viena iš Guajasą sudarančių upių. Prasideda Anduose, netoli Čimboraso ugnikalnio. Teka į pietus tarpukalnių slėniu, žemupyje patenka į Guajaso lygumą. Ties Gvajakiliu susilieja su Babahoju ir sudaro Guajaso upę.

Daulės aukštupyje sudaryti keli tvenkiniai. Miestai prie upės: Pičinča, Balsaras, Kolimesas, Palestina, Santa Lusija, Daulė, Nobolis, Gvajakilis.
Sokbaro kalnas

**Sokbaras** () – aukščiausia Benino viršukalnė, kurios aukštis 658 m. Ji yra ties Benino ir Togo siena.

## Išnašos
Naujoji Romuva

**Naujoji Romuva** – *iliustruotas savaitinis kultūros, literatūros, meno žurnalas*, leistas 1931–1940 m. Kaune, 1940 m. Vilniuje ir *mėnesinis iliustruotas kultūros gyvenimo žurnalas*, einantis nuo 1994 m. liepos 7 d. Vilniuje kaip atgaivintas 1931–1940 m. leistas to paties pavadinimo leidinys.

## Istorija
Leido ir redagavo Juozas Keliuotis. 1931–1940 m. spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė bei „Spindulio“ spaustuvė Kaune.

Bendradarbiavo Vytautas Alantas, Vytautas Kazimieras Alseika, Juozas Balčikonis, Vytautas Bičiūnas, Bernardas Brazdžionis, Bronė Buivydaitė, Juozas Eretas, Ernestas Galvanauskas, Juozas Grušas, Liudas Gira, Juozapas Albinas Herbačiauskas, Adomas Jakštas, Fabijonas Kemėšis, Faustas Kirša, Steponas Kolupaila, Antanas Maceina, Juozas Miltinis, Antanas Salys, Balys Sruoga, Paulius Slavėnas, Matas Šalčius, Adolfas Šapoka, Mykolas Vaitkus, Antanas Vienuolis, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.

1994 m. atkurto žurnalo steigėjai: Jonas Algirdas Antanaitis, Mindaugas Julius Bloznelis, Liudas Dambrauskas, Arvydas Juozaitis, Kazimieras Vasiliauskas. Leidžia „Naujosios Romuvos fondas“. Tiražas: 1994 m. – 2000 egz., 1997 m. – 1000 egz., 2010 m. – 800 egz. 

## Redaktoriai
* 1931–1940 m. Juozas Keliuotis
* 1994–1995 m. Vaidotas Daunys
* 1995–2000 m. Arvydas Juozaitis
* 2000–2021 m. Andrius Konickis

## Šaltiniai

## Literatūra
* „Naujosios Romuvos“ fotografija: dokumentas, organizacija, žurnalistika (sud. Andrius Vaišnys). – Vilnius: Baltijos kopija, 2008. – 316 p. – ISBN 978-9955-568-67-4

## Nuorodos
* Naujoji Romuva, 1931–1940
Punos sala

**Punos sala** () – sala Ramiojo vandenyno Gvajakilio įlankoje, priešais Guajaso upės žiotis. Priklauso Ekvadorui (Guajaso provincija, Gvajakilio kantonas). Plotas – 855 km².

Sala susidarė ant senovinių vulkaninių uolienų susikaupus Guajaso upės nešamoms sąnašoms. Paviršiaus aukštis iki 253 m. Dėl Humbolto srovės įtakos Punos saloje būdingas sausringas klimatas.

Punos saloje gyvena apie 6500 gyventojų, daugelis verčiasi žvejyba. Svarbiausia gyvenvietė – Puna (salos šiaurės rytuose).

## Išnašos
Naujoji sąmonė

**Naujoji sąmonė** – mėnesinis iliustruotas žurnalas, ėjęs 1936 m. Kaune ir *filosofinis leidinys* (žurnalas) nuo 1991 m. einantis Vilniuje kaip atkurtas Kaune leistas to paties pavadinimo žurnalas.

## Istorija
1936 m. leido M. Juknevičius. Nagrinėjo visuomenės, meno, filosofijos ir dvasinės kultūros problemas. Atsakingasis redaktorius V. Butkevičius. Išleisti 2 numeriai.

1991 m. įsteigė ir leidžia Lietuvos kultūros fondo Rericho draugija ir Vydūno draugija. Tiražas 1991 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1000 egz.

Rašo filosofijos, meno ir kultūros klausimais, propaguoja Vydūno mokslinį palikimą.

Redaguoja redakcinė kolegija.

Bendradarbiai: Vaclovas Bagdonavičius, Alfonsas Bukontas, Steponas Stulginskis, Petras Tarabilda.

## Šaltiniai
Afadžato kalnas

**Afadžatas** (*Afadja, Afadjato*) – aukščiausia Ganos viršukalnė. Kalno pavadinimas eve kalba reiškia „kova su krūmais (mišku)“, nes kai kurie augalai gali sukelti dirginimą ir odos ligas.

Kalno aukštis virš jūros lygio – 885 m. Afadžatas stūkso Voltos tvenkinio rytuose, netoli sienos su Togu. Netoli yra Liati-Vote ir Gbledi kaimai. Administraciniu požiūriu teritorija priklauso Voltos rajonui.

Kalnas priklauso Atakoros kalnų grandinei. Afadžato šlaite yra krioklių, kurie yra viena iš turistų lankomų vietų.

## Šaltiniai
Daulė

**Daulė** () – miestas vakarų Ekvadore, Guajaso provincijoje, 44 km į šiaurę nuo Gvajakilio, prie Daulės upės. Transporto mazgas (keliai į Gvajakilį, Mantą, Kevedą). Verčiamasi žemės ūkiu (ypač ryžių auginimu). Mieste yra Viešpaties Stebukladario (*El Señor de los Milagros*) bažnyčia.

## Šaltiniai
Bahijos kultūra

**Bahijos kultūra** () – ikikolumbinė Andų civilizacijos kultūra, gyvavusi Šiaurinių Andų Kostoje, dabartiniame Ekvadoro viduriniame pajūryje (į pietus nuo dabartinės Bahija de Karakeso gyvenvietės iki La Platos salos). Jos klestėjimas sutapo su ankstyvuoju tarpiniu periodu.

## Bruožai
Ši lokali kultūra susiformavo po Čoreros kultūros žlugimo, ir paveldėjo daug pastarosios bruožų. Gyventojai vertėsi žemdirbyste, tačiau didele dalimi gyveno ir iš jūros produktų, taip pat vertėsi jūrine prekyba. Kultūros atstovai gyveno nedidelėmis konsoliduotomis bendruomenėmis ir turėjo gana ryškią visuomenės stratifikaciją ir pasidalinimą specialybėmis. Religija vaidino svarbų vaidmenį. Atrodo, kad La Plata saloje buvo Saulės garbinimo centras.

Kultūros atstovai gamino puikius dirbinius iš akmens, medžio, metalo, kriauklių, garsėjo tekstile. Kultūros keramika pasižymi kruopštumu, atidumu detalėms. Vaizduojamos šventyklos, gyvūnai, daiktai, žmonės, muzikos instrumentai. Gausu natūralistinių motyvų.

## Nuorodos
* Bahijos kultūra (isp.)
Tochtamyšas

**Tochtamyšas** (m. 1405 m.) – Baltosios Ordos chanas, laikinai sujungęs ją su Mėlynąja Orda atgal į vieningą Aukso Ordą. Vieno iš Čingischano proanūkių sūnus, tikriausiai chano Ordos.

## Biografija
Duomenų apie ankstyvąjį Tochtamyšo gyvenimą beveik nėra. Pirmą sykį jis paminimas, kai bandė nuversti chaną Urusą ir užgrobti valdžią Baltojoje Ordoje. Nepavykus, jis pabėgo pas Timūrą. 1378 m., po Uruso ir jo sūnų mirties Tochtamyšas su Timūro užnugariu tapo Baltosios Ordos chanu.

Tochtamyšas svajojo atkurti Aukso Ordos vienybę ir galybę, todėl 1380 m. jis užpuolė ir įveikė Mėlynąją Ordą.

1382 m. vadovaudamas vieningai Aukso Ordai, jis sėkmingai kariavo prieš Maskvą, nuslopindamas rusų bandymus išsivaduoti iš mongolų valdžios. Per kitus šešerius metus Tochtamyšas suvienijo mongolų žemes nuo Krymo iki Balchašo ežero.

Padrąsintas savo sėkmės, Tochtamyšas nusprendė prie Aukso Ordos žemių prijungti ir Persiją. 1385 m. su penkiasdešimties tūkstančių žmonių armija jis netikėtai užpuolė ir išplėšė Tebrizą. Tačiau Persijos žemes prie savo valdų pamažu jungė ir Timūras. Tarp buvusių sąjungininkų prasidėjo karas. Pirmąjį mūšį prie Kondurčos upės laimėjo Timūras. Tačiau atsigavęs ir surinkęs naują armiją, Tochtamyšas vėl pradėjo žygius į Timūridų žemes. Timūras tuomet savu ruožtu pradėjo puldinėti ir plėšti Aukso Ordos teritoriją. Antrasis didelis mūšis tarp jų įvyko 1395 m. balandžio 15 d., kurį vėlgi įtikinamai laimėjo Timūras. Tais pačiais metais Timūras išplėšė keturis Aukso Ordos miestus, įskaitant Azovą bei Aukso Ordos sostinę Sarajų, ir visiškai sudegino penktąjį – Astrachaną. Tochtamyšas pabėgo, o valdžią Aukso Ordoje perėmė Edigu. Edigu nekentė Tochtamyšo, kadangi šis kadaise nužudė jo tėvą, kilmingą mongolą iš Krymo manhutų genties. Edigu anksčiau buvo Timūro karvedys ir tebeliko jam ištikimas.

Tochtamyšas pagalbos atgaunant sostą pasiprašė iš LDK kunigaikščio Vytauto. Jungtinės Vytauto ir Tochtamyšo kariuomenės Vorsklos mūšyje susikovė su Aukso Ordos ir Timūro armija, vadovaujama Edigu ir Timūro karvedžio Temur Qutlugh. Tochtamyšo pusė patyrė triuškinantį pralaimėjimą, o jis pats vėl pabėgo.

1405 m. Tiumenėje Tochtamyšas buvo nužudytas Edigu žmonių.

## Šaltiniai
Duranas

**Duranas** (arba ***Eloj Alfaras***) – miestas vakarų Ekvadore, Guajaso provincijoje, prie Daulės ir Babahojo upių santakos, priešais Gvajakilį. Šalia yra vienintelis tiltas per Guajaso upę. Yra geležinkelio stotis.

Duranas yra „miegamasis“ Gvajakilio primiestis, dauguma gyventojų dirba didmiestyje.

## Istorija

Oficialusis miesto pavadinimas kilo nuo Ekvadoro prezidento Eloy Alfaro. 1986 m. Duranas tapo kantono centru.

## Šaltiniai
Plajasas

**Plajasas** (), pilnas pavadinimas – **Cheneral Viljamil Plajasas** (*General Villamil Playas*) – miestas vakarų Ekvadore, Guajaso provincijoje, 96 km į pietvakarius nuo Gvajakilio, Ramiojo vandenyno pakrantėje.

Tai svarbus šalies turistinis centras, pasižymintis smėlio paplūdimiais ir sausringu klimatu. Taip pat verčiamasi žvejyba. Veikia karo akademija.

## Istorija

Miestas pavadintas Ekvadoro nepriklausomybės didvyrio Chosė de Viljamilio garbei.

## Šaltiniai
Rusijos prokuratūros laipsniai

**Rusijos prokuratūros laipsniai** – Rusijos Federacijos prokuratūros darbuotojo padėtį nurodantis laipsnis ().

Laipsnių sistema įvesta 1993 m. birželio 28 d. RF Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo nutarimu Nr. 5275-1 (*Об утверждении Положения о классных чинах работников органов прокуратуры Российской Федерации, норм выдачи и описания форменной одежды для прокурорских работников*). Kadangi Rusijos Federacijos prokuratūros sistemos dalis yra Karinė prokuratūra ir darbuotojai iš vienos sistemos gali pereiti į kitą, buvo numatyta prokuratūros ir karinių laipsnių atitikimo sistema.

! Antpetis
! Laipsnis
! Laipsnis rusiškai
! Atitinkantiskarinis laipsnis
|-----
| 
| tikrasis valstybės justicijos patarėjas
| *действительный государственный советник юстиции*
| armijos generolas
|-----
| 
| pirmos klasės valstybės justicijos patarėjas
| *государственный советник юстиции 1 класса*
| justicijos generolas pulkininkas
|-----
| 
| antros klasės valstybės justicijos patarėjas
| *государственный советник юстиции 2 класса*
| justicijos generolas leitenantas
|-----
| 
| trečios klasės valstybės justicijos patarėjas
| *государственный советник юстиции 3 класса*
| justicijos generolas majoras
|-----
| 
| vyresnysis justicijos patarėjas
| *старший советник юстиции*
| justicijos pulkininkas
|-----
| 
| justicijos patarėjas
| *советник юстиции*
| justicijos papulkininkis
|-----
| 
| jaunesnysis justicijos patarėjas
| *младший советник юстиции*
| justicijos majoras
|-----
| 
| pirmos klasės juristas
| *юрист 1 класса*
| justicijos kapitonas
|-----
| 
| antros klasės juristas
| *юрист 2 класса*
| justicijos vyresnysis leitenantas
|-----
| 
| trečios klasės juristas
| *юрист 3 класса*
| justicijos leitenantas
|-----
| 
| jaunesnysis juristas
| *младший юрист*
| justicijos jaunesnysis leitenantas
|}

## Nuorodos
*  ПОЛОЖЕНИЕ о классных чинах прокурорских работников Российской Федерации (30 июня 1997 г.)
Jūreivis (laipsnis)

**Jūreivis** (; ) – pirmasis daugelio valstybių karinių jūrų pajėgų karių laipsnis. Atitinka kitų ginkluotųjų pajėgų rūšių karių eilinį.

Kai kurių valstybių karinių jūrų pajėgose būna po keletą jūreivio laipsnių, pvz., jaunesnysis jūreivis, vyresnysis jūreivis, jūreivis naujokas, 1-osios, 2-osios, 3-iosios klasės jūreivis ir kt.

## Lietuvos Karinės jūrų pajėgos
Iki 2011 m. sausio 1 d. Lietuvos karinėse jūrų pajėgose buvo du jūreivio lygio laipsniai:
* *jūreivis* (NATO kodas OR-1)
* *[[Grandinis#Grandinis Lietuvos kariuomenėje|grandinis]]* (NATO kodas OR-4)

Pagal naują įstatymo redakciją, galiojančią nuo 2011 m. sausio 1 d., Lietuvos karinėse jūrų pajėgose numatyti trys jūreivio lygio laipsniai (NATO kodai spėjami):
* jaunesnysis jūreivis (NATO kodas OR-1)
* jūreivis (NATO kodas OR-2)
* vyresnysis jūreivis (NATO kodas OR-3)
Grandinio laipsnis nuo 2011 m. sausio 1 d. priskirtas nebe jūreivių lygiui, o puskarininkių (anksčiau vadintam seržantų ir viršilų) lygiui.

## Rusija ir TSRS
Iki 1917 m. Rusijos kariniame jūrų laivyne egzistavo du jūreivio laipsniai:
* antro laipsnio jūreivis () – laipsnis būdavo suteikiamas išsyk davus priesaiką;
* pirmo laipsnio jūreivis () – laipsnis būdavo suteikiamas ištarnavus daugiau kaip metus.

Po 1917 m. Tarybų Rusijos, vėliau TSRS kariniame jūrų laivyne jūreivio laipsnį pakeitė laipsnis *[[raudonlaivynietis]]* (). 1946 m. laipsnis jūreivis (*матрос*) buvo atkurtas. TSRS egzistavo ir laipsnis *[[vyresnysis jūreivis]]*, atitikęs armijos grandinį (jefreitorių). Dabar laipsnis *vyresnysis jūreivis* egzistuoja Rusijos Federacijos kariniame laivyne. TSRS ir Rusijos Federacijoje egzistuoja ir laipsnio variantas *gvardijos jūreivis*, kurį turi gvardijos daliniuose ir gvardijos laivuose tarnaujantys jūreiviai.

Image:Rank insignia of матрос of the Soviet Navy.svg|TSRS karinių jūrų pajėgų jūreivio antpetis
Image:RAF N R1SM 2010parad.png|Rusijos Federacijos karinių jūrų pajėgų jūreivio antpetis


## D. Britanija
D. Britanijos karališkajame laivyne šiuo metu egzistuoja du jūreivio laipsniai (abu priskiriami NATO rangui OR-2):
* *ordinary seaman* 'paprastas jūreivis' (kitaip *ordinary rate*)
* *able seaman* 'patirties turintis jūreivis' (kitaip *able rate*)

## Šaltiniai
Raudonlaivynietis

**Raudonlaivynietis** () – žemiausios pareigos TSRS Kariniame jūrų laivyne 1918-1935 m., nuo 1935 m. – žemiausias jūrininkų asmeninis karinis laipsnis.  

Pareigybės kategorijos pavadinimas *raudonlaivynietis* imtas naudoti 1918 m. vasario mėnesį. 1935 m. imtas naudoti ir kaip asmeninis karinis laipsnis. 1918–1943 m. raudonlaivyniečio laipsnis atitiko *[[raudonarmietis|raudonarmiečio]]* laipsnį armijoje.

1940 m. įvestas *vyresniojo raudonlaivyniečio* () laipsnis, atitikęs Raudonosios Armijos jefreitorių.

1946 m. raudonlaivyniečio laipsnį pakeitė jūreivis (), o vyresniojo raudonlaivyniečio – vyresnysis jūreivis ().
Vitalijus Stankevičius

**Vitalijus Stankevičius** (g. 1958 m. balandžio 2 d.) – futbolo treneris, buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje.

Turi UEFA Pro trenerio liceciją.

## Biografija
### Žaidėjo karjera
Žaidė Kauno "Inkaro", Vilniaus "Žalgirio", Kauno "Bangos" komandose. Pabaigęs karjerą žaidė Kauno "Inkaro" veteranų komandoje.

### Trenerio karjera
Per savo karjerą V. Stankevičius treneriu dirbo Kauno „Inkaro“, „FBK Kauno“, Kėdainių „Nevėžio“ ir „Lviv“ (Ukraina) klubuose. Pastaruosius septynerius metus jis treniravo Lietuvos jaunimo rinktinę ir buvo nacionalinės Lietuvos rinktinės trenerio asistentas. Prieš pat 2011 metus pasirašė kontraktą su Vilniaus "Žalgiriu". 2012 m. kovo pabaigoje tapo Lietuvos vyrų rinktinės vyr. trenerio asistentu.

#### FK Nevėžis
V.Stankevičius pradėjo dirbti FK Nevėžio klube dar 2004 m.

2017 m. gruodžio viduryje pasirašė sutartį su Kėdainių „Nevėžio“ klubu ir užėmė vyr. trenerio pareigas.

Jam vadovaujant, didžiausias pasiekimas pasiektas 2020-aisiais metais kuomet „Nevėžis“ tapo Pirmos lygos nugalėtoju ir iškovojo teisę rungtyniauti A lygoje.

„Optibet A lygos“ 2021 m. sezoną „Nevėžis“ pradėjo nesėkmingai. Kėdainiečiai nugalėjo pirmose sezono rungtynėse, o po to patyrė dvylika pralaimėjimų iš eilės. 2021 m. gegužę klubas išplatino pranešimą, kad treneris palieka postą.

V.Stankevičius buvo antrą kartą paskirtas komandos vyr. treneriu 2026 metais, po to kai klubas 2025 m. Pirmoje lygoje užėmė 15 vietą ir sportiniu pagrindu iškrito į Antrą lygą. Tai buvo prasčiausias rezultatas „Nevėžio“ klubo istorijoje nuo 1960 m.

#### FK Garliava
2022 m. sausio 31 d. pranešta, kad tapo Pirmos lygos debiutantų FK Garliava vyr. treneriu. Vadovavo komandai iki 2023 m. gegužės.

## Kita
Sūnus Vitalis Stankevičius – taip pat futbolo treneris.

## Šaltiniai

## Nuorodos
*
Naujoji sodyba

**Naujoji sodyba** – dvisavaitis *[[daržininkystė]]s, [[sodininkystė]]s ir kitų smulkiųjų ūkio šakų [[žurnalas (spauda)|žurnalas]]*, leistas 1938 m. gruodžio mėn. – 1944 m. spalio mėn. Kaune.

## Istorija
Leistas vietoje žurnalo „Sodyba“. Leido Žemės ūkio rūmai, 1940–1941 m. – LTSR žemės ūkio liaudies komisariatas, nuo 1942 m. – Žemės ūkio valdyba. Spausdino Raidės spaustuvė, Spindulio spaustuvė Kaune.

Bendradarbiavo Kazimieras Čikotas, Jonas Kriščiūnas, Jonas Martinaitis, Juozas Mockaitis, Stasys Nacevičius, Petras Šalčius, Mykolas Žilevičius ir kt.

Redagavo Pranas Rimkus, Juozas Strazdas, Zigmas Vinickas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Naujoji sodyba. E-paveldas.lt
Milagras (Ekvadoras)

**Milagras** (pilnas pavadinimas ***San Fransisko de Milagras***, ) – miestas vakarų Ekvadore, Gvajaso provincijoje, į rytus nuo Gvajakilio, prie Milagro upės. Pro Milagrą eina Panamerikos plento aplinkkelis. Verčiamasi daugiausia cukranendrių bei ananasų auginimu.

## Istorija
Miestas įkurtas 1884 m. Rafaelio Valdeso Servanteso.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* www.milagro.gob.ec
Milagras

**Milagras** ( – „stebuklas“) gali reikšti:

* Milagras – miestas Ekvadore;
* Milagras – miestas Ispanijoje, Navaroje.
Palangos seniūnija

**Palangos seniūnija** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pajūryje, į šiaurę ir šiaurės rytus nuo Klaipėdos. Centras – Palanga.

## Istorija

Seniūnija sudaryta 1529 m. Seniūnijai priklausė Palangos dvaras, daug žemių aplink Kretingą, Gargždus. Seniūnija gyvavo iki XVIII a. pabaigos.

## Vadovai
* Eberhardas Kristofas fon Mirbachas, valdytojas 1752–1769 m.
* Karolis Mirbachas, valdytojas 1770–1782 m.

## Šaltiniai
Naujoji spaktyva

**Naujoji spaktyva** – mėnesinis satyros žurnalas, ėjęs 1938–1939 m. Kaune.

## Istorija
Leido M. Ugianskis. Spausdino E. Norkienės ir P. Stikliaus spaustuvė bei Vilniaus spaustuvė Kaune. Išėjo 14 numerių.

Redagavo Simas Miglinas, J. N. Narbutas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Naujoji spaktyva. E-paveldas.lt
Solvita Āboltiņa

**Solvita Aboltinia** (, g. 1963 m. vasario 19 d.) – Latvijos politikė, 2010-2014 m. 10-osios Saeimos pirmininkė. Parlamente nuo 2006 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.saeima.lv/en/about-saeima/work-of-the-saeima/speaker-2
Naujoji vaidilutė

**Naujoji vaidilutė** – katalikiškas mėnesinis žurnalas, ėjęs 1921–1940 m. Kaune.

## Istorija
Įsteigė ir redagavo Pranas Dovydaitis, leido Lietuvių ateitininkų sąjunga. 1921–1931 m. buvo skirtas moksleivėms ateitininkėms. 1931 m. pertvarkytas į moterų inteligenčių žurnalą. 1933–1935 m. leido priedą moksleivėms „Rimties valandėlė“ (redaktorė Danutė Lipčiūtė-Augienė). Spausdino „Šviesos“ spaustuvė.

Spausdino straipsnius kultūros, meno, švietimo, auklėjimo klausimais, grožinę kūrybą.

Bendradarbiavo Liudas Gira, Nelė Mazalaitė, Salomėja Nėris, Petronėlė Orintaitė, Marija Pečkauskaitė ir kt.

## Redaktoriai
* Pranas Dovydaitis, Stefanija Ladigienė, Jadvyga Laurinavičiūtė, E. Maželytė,
* Jadvyga Drungaitė – 1932–1933 m. ir 1936–1937 m.
* Izabelė Motekaitienė – 1934–1937 m.
* Ona Gaigalaitė-Beleckienė.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Naujoji vaidilutė“ 1921-1940 suskaitmenintas archyvas pas spauda.org
* „Naujoji Vaidilutė“ skenuoti puslapiai pas epaveldas.lt
Naujoji viltis

**Naujoji viltis** – JAV lietuvių politikos ir kultūros žurnalas, leistas 1970–2001 m. Čikagoje.

## istorija
Leidžia korporacija „Neo-Lithuania“ ir Amerikos lietuvių tautinė sąjunga. Spausdina dienos aktualijas ir stambesnes studijas. 

## Redaktoriai
* Jonas Balys – 1970–1976 m., 1979 m. Nr. 12 – 1980 m. Nr. 13;
* Aleksandras Laikūnas – 1977 m. Nr. 10 – 1978 m. Nr. 11, 1981–1986 m.;
* Vytautas Abraitis – 1987 m. Nr. 20 – 1990 m. Nr. 23;
* Algirdas Martynas Budreckis – 1993 m. Nr. 24 – 1994 m. Nr. 25;
* Antanas Juodvalkis, Leonas Kriaučeliūnas – 1995 m. Nr. 26 – 1997 m. Nr. 28;
* Antanas Juovalkis, Petras Buchas – 1998 m. Nr. 29;
* Irena Kriaučeliūnienė, Petras Buchas – 1999 m. Nr. 30 – 2001 m. Nr. 31.

## Šaltiniai
Naujosios Biržų žinios

**Naujosios Biržų žinios** – savaitinis (kelis pirmuosius mėnesius – dvisavaitis) *visuomenės, politikos ir literatūros* Biržų apskrities laikraštis, leistas 1941–1944 m. Biržuose.

## Istorija
Leido Lietuvių aktyvistų frontas. Ėjo kaip 1922–1933 m. leisto laikraščio „Biržų žinios“ tęsinys.

Redagavo Jonas Mekas (1941–1942 m.), Julius Petronis, vyriausiasis redaktorius Stasys Lipniūnas.

## Šaltiniai
Naujos žinios (Kaunas)

**Naujos žinios** – *iliustruotas informacinis visuomenės [[dienraštis]]*, leistas 1933–1936 m. Kaune.

## Istorija
Nuo 1933 m. Nr. 1 iki 1935 m. Nr. 134 vadinosi „Rytmetinės naujos žinios“. Leido Vincas Vebras. Spausdino Brolių Gurvičių spaustuvė, Šviesos spaustuvė Kaune. Leido priedą „Ekstra vakarinis leidinys“. Išėjo 912 numerių.

Redagavo Petras Kupčiūnas, Vincas Vebras. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Naujos žinios. E-paveldas.lt
Naujos žinios (Ragainė)

**Naujos žinios** – savaitraštis, leistas 1889 m. gruodžio 11 d. – 1890 m. kovo 26 d. Ragainėje.

## Istorija
Spausdintas gotišku šriftu. Leido ir redagavo Kristupas Voska. Išėjo 15 numerių. Rašė rinkimų klausimais, aiškindamas lietuvių interesus bei gyventojų lietuvininkų siekius. Sustojo dėl skaitytojų stokos. 

## Šaltiniai
Naujokas (laikraštis)

**Naujokas** – nelegalus laikraštis jauniems kareiviams, leistas 1926–1929 m. Kaune.

## Istorija
Leido LKJS Centro komitetas. Spausdino LKP CK spaustuvės „Kova“, „Spartakas“. Tiražas 1500–2000 egz. Išėjo 5 numeriai.

Redagavo Karolis Didžiulis, Motiejus Šumauskas, J. Žagas. 

## Šaltiniai
Naujovė (žurnalas)

**Naujovė** – *lietuvių labui skiriamas laikraštis*, tautinės krypties žurnalas, ėjęs 1915 m. Tilžėje.

## Istorija
Leido ir redagavo Vydūnas bei leidykla „Rūta“ ir Marta Augusta Raišukytė. Didesnę leidinio dalį užėmė jo rašiniai apie gėrį, žmoniškumą, tautiškumą, žmonių ydas, negeroves. Taip pat išspausdino ištraukų iš senovinių religijos bei filosofijos veikalų. Išėjo 3 numeriai po 48 p. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Naujovė. E-paveldas.lt
Benjamin Boukpeti

**Bendžamen Kudžou Tomas Bukpeti** (; 1981 m. rugpjūčio 4 d. Prancūzija) – Togo baidarininkas, iškovojęs pirmąjį olimpinį medalį šalies istorijoje.

2008 m. Pekino olimpinių žaidynių bronzinis prizininkas vyrų vienetų baidarių slalome. 2004 m. olimpinių žaidynių dalyvis (pusfinalyje užėmė 18-tą vietą). 2008 m. sausį tapo Afrikos čempionu. Gyvena Tulūzoje.

Turi antrąją Prancūzijos pilietybę. Bedžameno motina – prancūzė, tėvas – togietis. Irkluoti pradėjo būdamas 10 metų. Iki pasisekimo olimpinėse žaidynėse ir išpopuliarėjimo Bendžamenas Toge buvo tik kartą vaikystėje.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Nedėldienio skaitymas

**Nedėldienio skaitymas** – savaitinis laikraštis, leistas 1905–1907 m. Kaune.

## Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1905 m. lapkričio 24 d. Leido Šv. Kazimiero draugija ir Adomas Dambrauskas-Jakštas, Antanas Karosas (iki 1906 m. Nr. 53). Spausdino S. Banaičio spaustuvė, M. Sokolovskio spaustuvė Kaune. Išėjo 102 numeriai. Tiražas 3800 egz. (1907 m.). 1906–1907 m. leido priedą „Tiesos žodis“, kuriame spausdino pamokslus, religinius straipsnius, evangelijas. Nuo 1907 m. gruodžio 4 d. vietoje „Nedėldienio skaitymo“ pradėjo eiti „Vienybė“.

Krikščioniškos orientacijos leidinys, skirtas skleisti tikėjimą, žinias apie ūkininkavimą, informuoti apie įvykius Lietuvoje ir užsienyje, pratinti gyventojus prie knygų skaitymo, rašto.

Bendradarbiavo Jurgis Baltrušaitis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Jonas Karbauskas, Kazimieras Pakalniškis, Jurgis Mikalavičius, J. Račius, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.

Redagavo A. Dambrauskas-Jakštas, Domininkas Tumėnas, Antanas Karosas. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* „Nedėldienio skaitymas“. E-paveldas.lt
* „Tiesos žodis“ E-paveldas.lt
Neįdomus momentas

**Neįdomus momentas** – bulvarinio pobūdžio laikraštis, ėjęs 1989–1991 m. Šiauliuose.

## Istorija
Iki 1991 m. buvo leidžiamas pavadinimu „Nelabai įdomus Mūsų momentas“. Steigėjas ir leidėjas – gamybinis komercinis susivienijimas „Astra“, nuo 1991 m. – Šiaulių dizaino centro leidybinė grupė „Momentas“.Tiražas 1989 m. – 4300 egz., 1991 m. – 61 500 egz.  Dizaineris Vilius Puronas.

Redagavo Vladas Vertelis.

## Šaltiniai
Neliūdėk!

**Neliūdėk!** – pramoginis savaitraštis, ėjęs nuo 1993 m. kovo 15 d. iki 1999 m. kovo 29 d. Panevėžyje.

## Istorija
Leido UAB „Privatus seklys“. Tiražas 1993 m. – 30 000 egz., 1996 m. – 36 800 egz.

## Redaktoriai

* Alvydas Ulys – 1993–1999 m.
* Rita Osteikienė – 1999 m.

## Šaltiniai
Nemunas (Skrantonas)

**Nemunas** – iliustruotas nepriklausomas kultūros žurnalas, ėjęs 1950–1951 m. Čikagoje bei Skrantone (JAV).

## Istorija
Redagavo ir leido Liudas Dovydėnas, 1951 m. – Balys Vosylius. Bendradarbiavo Jeronimas Cicėnas. Išėjo 6 numeriai.

## Šaltiniai
Nemuno kraštas

**Nemuno kraštas** – literatūrinis-meninis ir informacinis iliustruotas žurnalas, ėjęs 1964–1991 m. Vitcenkauze-Veroje (Vokietija) lietuvių ir vokiečių kalba.

## Istorija
Nuo 1982 m. – Vokiečių-lietuvių literatūrinės draugijos organas. Iš pradžių buvo dvimėnesis, nuo 1982 m. – ketvirtinis leidinys. Leidėja – Cimermanų leidykla. Tiražas 1991 m. – 2150 egz. Žurnalą puošė Mažosios Lietuvos vėliava ir herbas Vytis.

Atsakingieji redaktoriai:
* Albertas Anysas – 1964–1979 m.
* Hansas Masalskis – 1980–1991 m. 

## Šaltiniai
EURIBOR

**EURIBOR** (; Europos tarpbankinės rinkos palūkanų norma) – vidutinės tarpbankinės palūkanų normos, kuriomis bankai pageidauja (pasiruošę) paskolinti lėšas kitiems bankams eurais; orientacinis eurozonos palūkanų dydis. EURIBOR skaičiuoja ir skelbia Europos bankų federacija, kuri atstovauja 4,5 tūkst. bankų 27 ES narėse ir Islandijoje, Norvegijoje bei Šveicarijoje.

EURIBOR indeksas skelbiamas kiekvieną dieną. Pirmą kartą EURIBOR paskelbtas 1998 m. sausio 2 d.. EURIBOR palūkanų norma taip pat laikoma baziniu dydžiu nustatant paskolų palūkanų normas Lietuvoje ir kitose šalyse, ateities sandoriams sudaryti ir kitiems tikslams.

2008–2009 m. finansų krizės įvykiai atskleidė, kad bankai turėjo paskatų nurodyti realybės neatitinkančias palūkanų normas. Teikdami skaičiavimo agentūroms savo skolinimo(-si) kainą, jie remdavosi ne rinkoje iš tikrųjų įvykusiais sandoriais, o „numanomu“ palūkanų normų lygiu tarpbankinėje rinkoje. Pavyzdžiui, kai kurie bankai kartais nurodydavo tokias palūkanų normas, kurios būdavo parankios jų turimoms didžiulės vertės nuo palūkanų normų lygio priklausančioms investicinėms priemonėms. 2013 m. Europos Komisija keturiems bankams („Barclays“, „Deutsche Bank“, „Société Générale“, RBS) paskyrė iki šiol didžiausias baudas dėl dalyvavimo „Euribor“ fiksavimo kartelyje, bendra baudų suma siekė beveik 1 mlrd. eurų.

## Taip pat skaitykite
* VILIBOR
* LIBOR

## Šaltiniai
Hansas Masalskis

**Hansas Masalskis** (g. 1924 m. gegužės 23 d. Klaipėda – 2006 m. balandžio 19 d. Hanoveris) – Lietuvos ir Vokietijos architektas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Teta – Ieva Simonaitytė. Iki 1939 m. mokėsi Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1943 m. paimtas į Vermachtą tarnavo tankų daliniuose. Po karo studijavo architektūrą, dirbo architektu Hanoveryje. 1971 m. įkūrė „Vokiečių-lietuvių literatūrinę draugiją“, kurioje būrėsi lietuvių kalba ir literatūra besidomintys žmonės, jai pirmininkavo iki 1998 m. 1980-1991 m. redagavo žurnalą „Nemuno kraštas“.

Daug nuveikė tyrinėdamas Jurgio Zauerveino gyvenimą ir veiklą. Dalyvavo rengiant Mažosios Lietuvos enciklopediją.

## Bibliografija
* *Dr. Georg Sauerwein – sein Leben und Wirken*. Witzenhausen, 1971, 1981 m.
* *Paskutinis Lietuvių literatūros draugijos narių sąrašas*: publikacija / parengė Domas Kaunas, Hansas Masalskis. Knygotyra, 1998, t. 34, p. 207.
* *Das Sprachgenie Georg Sauerwein– Eine Biographie*. Igel Verlag, Oldenburg, 2003 m. ISBN 3896211579
* *Kleine Geschichte Litauens im Zusammenhang mit seinen Nachbarn - Mit zahlreichen Bildern und Dokumenten*. Taschenbuch, Schardt, 2005 m. ISBN 3898411826

## Šaltiniai
Nemuno sargas

**Nemuno sargas** (*Niamuno sargas, broliams lietuvininkams žinias pranešąs*) – savaitraštis, leistas 1884–1887 m. Ragainėje, Tilžėje (nuo 1885 m.).

## Istorija
Leido ir redagavo Jurgis Mikšas, Julius Zybertas, Ernestas Vejeris. Spausdino F. Zyberto spaustuvė Ragainėje, J. Mikšo spaustuvė Tilžėje. Spausdintas gotišku šriftu. Išėjo 39 numeriai. Išleido „Lietuviškas kalendras“ (1885 m.) keletą priedų.

Spausdino žinias iš Lietuvos ir Prūsijos, iš užsienio, straipsnius apie ūkininkavimą, gromatas iš Amerikos, pateikdavo straipsnių iš laikraščių „Aušra“, „Lietuviškasis balsas“ ir kitų lietuviškų leidinių. 

Bendradarbiavo Petras Arminas-Trupinėlis, Antanas Kriščiukaitis, Jurgis Zauerveinas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Nemuno sargas. E-paveldas.lt
Nemuno upeivis

**Nemuno upeivis** – Nemuno laivininkystės laikraštis, leistas 1949–1956 m. Kaune.

## Istorija
1949 m. leistas rusų kalba nuo 1950 m. ir lietuvių kalba. 1949–1953 m. ėjo du kartus, nuo 1954 m. – tris kartus per savaitę. Tiražas 1956 m. – 500 egz.

## Redaktoriai
* A. Ivanovas – 1950–1954 m.
* G. Rimkevičius – 1954–1956 m. 

## Šaltiniai
Nenuorama

**Nenuorama** – Lietuvos moksleivių laikraštis (mėnraštis), ėjęs nuo 1993 m. rugpjūčio iki 2000 m. Vilniuje.

## Istorija
Leidėjas almanachas „Tautodailė“. Tiražas 1993 m. – 2200 egz., 1997 m. – 2100 egz.

Vyr. redaktorė Kristina Marcinkaitė (Lietuvos rekordų knyga 1993 m. ją paskelbė jauniausia laikraščio vyriausiąja redaktore – laikraščio įsteigimo metu jai buvo 13 metų), redaktorė D. Martinkėnaitė. 

## Šaltiniai
Nepriklausoma Lietuva (Kanada)

**Nepriklausoma Lietuva** – Kanados lietuvių demokratinės minties savaitraštis, ėjęs 1940 m. Toronte ir 1941–2001 m. Monrealyje.

## Istorija
Įsteigė ir leido Kanados lietuvių taryba, nuo 1959 m. leidžia spaudos bendrovė „Nepriklausoma Lietuva“. įsteigta 1949 m. Iki 1947 m. buvo spausdinama rotatoriumi, vėliau – spaustuvėje.

## Redaktoriai
* V. Dagilis, Marija Aukštaitė (Radkevičiūtė-Navikevičienė), Jonas Yla, M. Arlauskaitė, J. Norvaiša-L. Girinis, Pranas Rudinskas – iki 1949 m.
* Jonas Kardelis – 1949–1968 m.
* Henrikas Nagys – 1968–1986 m.
* Birutė Nagienė – 1987 m.
* redakcinė kolegija. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Suskaitmeninti „Nepriklausoma Lietuva“ laikraščio numeriai (1941-2001)
Didžioji Orda

**Didžioji Orda** (**Sarajaus chanatas**, **Volgos Orda**) – viduramžių šaltiniuose ir dabartinėje istoriografijoje naudojamas terminas, kuriuo apibūdinamas totorių chanatas, atsiradęs nuo Aukso ordos XV a. atsiskyrus Kazanės (1438 m.), Krymo (1441 m.), Nogajų (1440 m.) ir kitiems chanams. Didžiosios Ordos amžininkai jos neskyrė nuo Aukso ordos, o jos chanai laikė save aukščiausiaisiais valdovais visose totorių valstybėse, kurios susikūrė Džučio uluso teritorijoje. Į Didžiąją Ordą įėjo teritorijos tarp Dono ir Volgos, žemutinis Pavolgis bei šiaurės Kaukazo stepės. Sostine buvo Sarajus. Pirmuoju Didžiosios Ordos chanu galima laikyti Seid Achemedą I, Tochtamyšo vaikaitį.

Didžiosios Ordos gyventojų pagrindą sudarė klajokliai tiurkai – nogajai. Jie vertėsi klajokline gyvulininkyste, iš dalies žemdirbyste. Valstybinė santvarka buvo pusiau karinė – karinės ir administracinės pareigos paprastai nebuvo atskiriamos. Didžioji Orda galėjo surinkti gausią raitąją ir pėsčiąją kariuomenę (iki 100 tūkst.), karinė organizacija ir taktika buvo tokios pat kaip ir mongolų-totorių.

## Istorija

XV a. viduryje Didžioji Orda turėjo didelę reikšmę politiniame Rytų Europos gyvenime, tačiau ją, kaip ir Aukso Ordą, draskė vidiniai nesutarimai. 1455–1456 m. Didžiąją Ordą nugalėjo Krymo chanas Chadži I Girėjus. 1459 m. nuo Didžiosios Ordos atsiskyrė Astrachanė, kurioje chanas Machmudas (valdė 1459–1465 m.), pabėgęs nuo prieš jį sukilusio brolio, sukūrė nepriklausomą Astrachanės chanatą.

Orda subyrėjo 1502 m. Krymo chanatui užpuolus Aukso Ordą ir prisijungus dalį teritorijos. Rytinės Didžiosios Ordos teritorijos atiteko Nogajų Ordai.

## Literatūra
* Греков И. Б. Восточная Европа и упадок Золотой Орды (на рубеже 14-15 вв.). – М., 1975.
* Сафаргалиев М. Г. Распад Золотой Орды. – Саранск, 1960.