open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Armėnų apaštališkoji bažnyčia

**Armėnų apaštališkoji bažnyčia** () – seniausia pasaulyje valstybinė bažnyčia ir viena seniausių krikščioniškų bendruomenių. Susikūrė apie I amžiuje. Jos įkūrėju laikomi apaštalai Tadas Judas ir Baltramiejus. Armėnų apaštališkai bažnyčiai vadovauja vyskupas, vadinamas katoliku. Apeigos bažnyčioje vykdomos tik armėnų kalba.

## Taip pat skaitykite

* Armėnų katalikų bažnyčia

## Nuorodos
* Armėnų apaštališkoji bažnyčia
Riufiskas

**Riufiskas** (, ) – miestas vakarų Senegale, Dakaro regione, Žaliojo kyšulio pusiasalyje. Mieste gyvena 162 056 gyentojai (2007 m.). Seniau Riufiskas buvo svarbus Senegalo uostas, tačiau šiuo metu tai yra Dakaro priemiestis.

Riufiskas taip pat yra to paties pavadinimo rajono sostinė. 

## Istorija
Iš pradžių miestas buvo žvejybinis kaimas, vadintas Tenguedj (), Riufiskas tapo svarbus XVI a. kaip pagrindinis Kajorų karalystės uostas. Miestą dažnai lankė portugalai (kurie pavadino jį Rio Freska ar „Gėlavandene Upe“), Olandijos, Prancūzijos ir Anglijos prekybininkai.

1840 m. pora Sen Lui prekiautojų pastatė ant kranto sandėlius riešutams saugoti. Kiti prekiautojai pasekė šiuo pavyzdžiu. Kadangi arachisų riešutų prekyba sparčiau augo, miestas plėtėsi komerciškai. 1859 m. Riufiske prancūzai pastatė uostą ir prijungė miestą prie Senegalo kolonijos. 1880 m. Riufiskas paskelbtas komuna, o 1885 m. jo uostas buvo sujungtas su geležinkelio linija Dakaras–Sen Lui. 1909 m. Galandou Diouf (m. 1941 m.) buvo išrinktas atstovu Sen Lui kolonijos Taryboje, tapdamas pirmuoju afrikiečiu tokiose pareigose.

### Uosto smukimas
XX a. pradžioje turėdamas geresnius uostus sparčiai vystėsi Dakaras, o tai smukdė Riufiską. Miestas prarado visas turizmo sektoriaus ir visuomenines investicijas, todėl šiuo metu jis yra vienas iš labiausiai apleistų Senegalo didžiųjų miestų.

## Sportas
* Teungueth FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Ngalanu Diufo stadionas (), namų arena, talpinanti 10 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
San Rafelio rezervatas

**San Rafelio rezervatas** () yra rytų Paragvajuje, Itapujos ir Kasapos departamentuose, San Rafaelio Kordiljeroje. Įkurtas 1992 m. kaip nacionalinis parkas, o 2002 m. tapo rezervatu. Užima 78 tūkst. ha plotą.

Rezervato teritorijoje saugomi subtropiniai drėgnieji miškai (Aukštutinės Paranos Atlanto miškai). Tai vienintelis šalyje išlikęs vientisas miškų masyvas. Būdingas tankus upių tinklas, dirvožemiai lateritiniai, raudonos spalvos. Tai taip pat daugiakultūris regionas dėka didelio imigrantų skaičiaus bei 34 indėnų bendruomenių.

Ekologiniu požiūriu San Rafelio miškai yra viena turtingiausių sričių. Yra daug endeminių faunos ir floros atstovų. Suskaičiuotos 282 augalų rūšys, čia auga 52 % saugomų vaistinių augalų rūšių šalyje. Rezervato teritorijoje gyvena 329 paukščių rūšys (trupialai, harpijos, tarškučiai), gausu varliagyvių, roplių, žuvų. Žinduolių suskaičiuota 61, tarp jų: tapyras, jaguaras, puma, kapibara, šarvuotis, lapė, kiškis.

## Nuorodos
* 
* Aprašymas, nuotraukos 
* Gamta, paukščių sąrašas
TRNR

**tRNR** (transportinė RNR) – transportinė ribonukleino rūgštis, kurios svarbiausia funkcija yra dalyvavimas baltymų sintezėje (mRNR transliacijoje). tRNR turi specifinę trijų nukleotidų seką, atitinkančią genetinio kodo nukleotido tripletą. Gali būti kelios tą patį tripletą atpažįstančios tRNR, taip pat ta pati tRNR gali atpažinti kelis tripletus. Kai kurios tRNR stipriai sąveikauja tik su pirmaisiais dviem koduojančio tripleto nukleotidais. Pavyzdžiui, izoleucino kodonus AUC ir AUU atpažįsta ta pati tRNR. tRNR erdvinė forma yra „L“ raidės pavidalo.

Prie tRNR prijungiama jai specifinė aminorūgštis. Ribosomoje, tRNR prikibus prie ją atitinkančio mRNR tripleto, ši aminorūgštis perkeliama į naujai sintetinamą baltymo grandinę.

## Šaltiniai
San Kasimiras

**San Kasimiras de Gviripa** () – miestas ir savivaldybė šiaurės Venesueloje, Aragvos valstijos centrinėje dalyje, 569 m aukštyje. 22,5 tūkst. gyventojų (2001 m.). Miestas pavadintas Lietuvos globėjo Šv. Kazimiero garbei.
Turija (Ukraina)

**Turija** (), – upė Voluinės srityje, Ukrainoje; Pripetės dešinysis intakas. Prasideda Voluinės aukštumoje, netoli Voluinės Volodymyro miesto. Teka į šiaurės rytus Volynės aukštumomis. Prie upės išsidėstę Kovelio ir Turijsko miestai (Ukraina).
Ga

**GA** gali reikšti:

* Gabonas – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
* ISO 3166-2:GA – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Gabono padalijimą į regionus;
* GA – genetinis algoritmas;
* GA – Džordžija, viena iš JAV valstijų.

**Ga** gali reikšti:
* Ga – galis (cheminis elementas).

**ga** gali reikšti:
* Airių kalba – kodas pagal ISO 639-1 standartą;
* Airių Vikipedija (:ga:);
* Ga – Ga tauta Ganoje.
Ge

**GE** gali reikšti:

* Gruzija – šalies dviejų raidžių kodas pagal ISO 3166-1 standartą;
* ISO 3166-2:GE – ISO 3166-2 standarto sudėtinė dalis, apibrėžianti Gruzijos padalijimą į regionus;
*  – art deco dangoraižis Niujorke;
*  – Tarptautinė JAV technologijų ir paslaugų korporacija.

**Ge** gali reikšti:
* Ge – germanis (cheminis elementas).

**ge** gali reikšti:
* ge – ilgakotis kiniškas alebardą primenantis ginklas.
Stochidas

**Stochidas** () – upė Voluinės srityje, Ukrainoje; Pripetės dešinysis intakas. Prasideda Voluinės aukštumoje, Teka į šiaurės rytus Volynės aukštumomis. Plotis – 6-15 metrų, didžiausias 60 m. Prie upės išsidėstęs Liubešivo miestas (Ukraina).
Teizmas

**Teizmas** ( Dievas) – tikėjimas Dievo ar dievybių egzistavimu, jų bendravimu su visata. Yra ir siauresnė **teizmo** prasmė, apibūdinanti tikėjimą amžinu dieviškumu pasaulyje ir už jo ribų, teigianti, kad dievybė ar dievybės yra visagalės, visažinės, neklystančios.

Galima išskirti dvi pagrindines teizmo rūšis:
* Monoteizmas – tikėjimas ir garbinimas vieno Dievo.
* Politeizmas – tikėjimas ir garbinimas kelių dievų ar dievybių.

Teizmui priešingas yra ateizmas.
Indijos piliakalnis

**Indijos piliakalnis** – piliakalnis (A707KP) su priešpiliu (A707K 2P) Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Indijos kaimo, Akmenos dešiniojo kranto slėnyje, Pagramančio regioniniame parke. (Indija – )

## Piliakalnis

Piliakalnis dar vadinamas **Pilė**, **Pilis**. Apardytas, jo šiaurinę dalį nuplovė Akmena. Piliakalnį juosia slėnis. Šlaitai statūs, 8–10 m aukščio. Aikštelės išliko apie 20 m ilgio ir 2–3 m pločio pietvakarinis kraštas bei pietrytiniame jos gale buvusio apie 4 m aukščio pylimo dalis. Už jo yra 2 m pločio (viršuje) ir 1 m gylio griovys. Rytiniame šlaite, 7 m žemiau aikštelės, yra antras, žemas, pylimėlis. Šiauriau piliakalnio, už 10 m gylio griovio, yra dar viena kalva, kurioje greičiausiai buvo papilys, tačiau ir jos didžiąją dalį nuplovė Akmena. Anksčiau piliakalnį Akmena galėjo juosti iš trijų pusių, likusi senvagė.

## Tyrimai
Piliakalnį 1907 m. aprašė Liudvikas Kšivickis. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1997–1998 m. tyrinėjo Vida Kliaugaitė. 1998 m. sutvirtintas griūvantis šlaitas, nukreipta upelio vandens vaga, iškirsti medžiai ir krūmai, užsėta žolė ir sutvarkyta piliakalnio teritorija.

## Istorija
Istorikai Rimantas Jasas ir Romas Batūra, archeologas Gintautas Zabiela spėja, kad XIV a. pirmaisiais dešimtmečiais čia stovėjo šaltiniuose minima viena svarbiausių Karšuvos žemės pilių, Pūtvės pilis, kurią 1307 ir 1315 du kartus sudegino kryžiuočiai. Dabartinio Pūtvės kaimo žemės prasideda vos už pustrečio kilometro į pietus nuo piliakalnio. Anksčiau jos galėjo apimti ir piliavietę. Tokią tikimybę padidina faktas, kad bajorams Pūtviams priklausiusio dvaro žemės, 1562 m. Karšuvos valsčiaus inventoriaus duomenimis, siekė Vaičius, kitapus Akmenos esantį kaimą. Tačiau ir pačiame Pūtvės kaime būta piliakalnio.

1307 m., per pirmąjį žinomą užpuolimą, pasinaudoję tuo, kad pilėnai dar miegojo, Ragainės komtūro vedami priešai „slapta įsibrovė į papilį ir pavertė jį pelenais, paimdami į nelaisvę ar nukaudami [visus], išskyrus tuos, kurie suskubo pasprukti į pilį“. Tų pačių metų rudenį, tas pats „komtūras su savo broliais bei raiteliais ir antrą kartą sudegino tą papilį“. Tačiau pačią pilį kryžiuočiai užėmė ir iš pamatų sunaikino tik po kelerių metų, kai jos vartus priešams atkėlė vietos didžiūnas išdavikas Spudas, už tai su šeima jis gavo krikšto malonę. Tvirtovė, matyt, buvo greitai atstatyta, nes 1328 m. vėl „Ragainės broliai su 80 vyrų puolė papilį ir stojo į kovą su Pūtvės pilėnais“. Vėlesniuose šaltiniuose Pūtvės pilis nebeminima.

2013 m. surengta Indijos piliakalnio paroda Delyje, ambasados surengtame „Lietuvos dienų“ renginyje

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Indijos piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ustyluhas

**Ustyluhas** () – miestas Ukrainoje, Voluinės srityje, Voluinės Vladimiro rajone, prie pat sienos su Lenkija; dešiniajame Vakarinio Bugo krante. Įkurtas 1150-aisiais, nuo 1940-ųjų miesto statusas.  

Po atsiskitymo nuo TSRS Mieste atidarytas sienos kirtimo punkstas Ustyluhas-Zosinas.


Image:Ustyluh pasienis.jpg||Ukrainos pasieničių statomi spaudai Ustyluhe
Deizmas

**Deizmas** ( – Dievas) – religinė filosofija, teigianti, kad nors Dievas ir egzistuoja, reikia pasikliauti savo protu, logika ir asmenine patirtimi; tikėjimas Dievu remiantis racionaliu pagrindu, be jokio pasitikėjimo religijomis bei jų autoritetais. Deizmo priešingybe laikomas fideizmas, aptinkamas daugelyje krikščionybės formų.

Deistai paprastai teigia, jog Dievas sukūręs visatą, atsiribojo nuo savo kūrinio, į tolimesnę jos raidą nebesikiša. Filosofijos taip pat yra atmetami visi antgamtiniai reiškiniai (stebuklai, apsireiškimai, pranašystės). Skeptiškai vertinami daugelis tikėjimų, teigiančių, kad Dievas save atskleidė per religinius tekstus. Šventasis Raštas, Koranas ir kiti religiniai tekstai yra laikomi paprastų žmonių interpretacijomis, o ne autoritetingais šaltiniais. Teigiama, jog Dievas nėra pasiekiamas per jokias religijas, sakramentus, apeigas ir t. t.

Deizmas buvo labai populiarus Švietimo epochoje ir XIX a.

## Žymūs deistai
*Volteras
*Žanas Žakas Ruso
*Michailas Lomonosovas
*Izaokas Niutonas

## Išnašos
Gjero ežeras

**Gjero ežeras** () – ežeras šiaurės Senegale, į pietus nuo Ričard Toli miesto. Ežeras yra pagrindinis Dakaro miesto gėlo vandens, kuris tiekiamas kelis šimtus kilometrų požeminiais vamzdžiais, šaltinis.

Ežeras yra maždaug 35 km ilgio ir 8 km pločio. Į jį įteka Bonomo upė. Pro ežerą prateka Senegalo upė, o šiaurės krantai yra paversti didžiulėmis cukraus plantacijomis, kurios drėkinamos ežero vandeniu.

Ežeras turi ilgą istoriją, susietą su Tekrūro ir Vaalo karalystėmis bei Džolofo imperija. Senais laikais trečioji ir paskutinė Valo karalystės sostinė Nderas stovėjo ant ežero kranto.
Rudra

: *Muzikos grupė: [[Rudra (grupė)]].*
**Rudra** (, reiškia „šiurpus“, „pasibaisėtinas“, „keliantis raudas“) – vediškasis dievas, įkūnijantis audrą, įtūžį, griaunamąją galią. Jo buvo baiminamasi ir buvo stengiamasi, kad jis būtų kuo atokiau nuo aukojimo ritualų.

„Rigvedoje“ jis laikomas marutų, vėtrų, griaustinio, žaibavimo dievų (dar vadinamų rudrais), tėvu. Viena jo funkcijų – vaisingumas ir derlumas, kita – naikinimas ir siaubas. „Rigvedoje“ Rudrai skirtos 3 giesmės, iš viso šiame tekste jis yra paminėtas 75 kartus. Ghoru (Siaubinguoju) vadinamas Rudra siųsdavęs mirtį, bet sykiu galėdavęs padėti jos išvengti. Tituluojamas Pašupačiu (Žvėrių valdovu) ir siejamas su gydomosiomis žolėmis. Rudra „Rigvedoje“ vadinamas „trimočiu“ (*trayambaka* – iš garsios Mahamritjundžajos mantros), jo žmona – Rudranė arba Rodasė („abu pasaulio skliautai“).

„Jadžurvedoje“ yra Rudrai skirta svarbi šlovinimo litanija „Šatarudryja“ (dar vadinama *Rudram*), kuri kas dieną recituojama Pietų Indijos šaivų šventyklose.

Vėliau imta jį tapatinti su Šiva (jau Švetašvatara upanišadoje Rudra tapatinamas su Aukščiausiuoju Dievu) ir Rudra pradėjo įkūnyti niršiąsias, gąsdinančias savybes: Šiva Rudros pavidale yra niršus griovėjas ir naikintojas. Pagal vieną iš mitologijos tyrinėtojų versijų, Šiva buvo vienas iš Rudros epitetų, kuriuo buvo siekiama suminkštinti jo žiaurumą (šiva reiškia „palankusis“). Taip pat kaip Šiva, Rudra vadinamas kitais vardais, būdingais ir Šivai: Bhava, Šarva, Išana, Pašupatis, Bhyma, Ugra, Mahadeva.

Štai kaip Rudra apibūdinamas viename iš daugybės mitų: 

Pasak puranų, Rudra nebuvo pakviestas į Dakšos rengiamą aukojimą, kur dalyvavo visi dievai, todėl įtūžęs pasirodė per patį aukojimo įkarštį, strėle peršovė auką (ši pavirto antilope ir pakilusi į dangų virto Mrigaširšos žvaigždynu). Užpuolęs dievus, Rudra juos sužalojo, o Dakšai nukirto galvą (vėliau jam grąžino ožio galvą). Kitur pasakojama, kad dievai patys pasikvietė Rudrą į aukojimą, kad šis nugalėtų Pradžapatį. Rudra taip pat dalyvauja dievų kovoje prieš asurus, dėl Brihaspačio žmonos Taros. Rudra dar laikomas Angirasų giminės globėju.

Šaivų pašupatų mokyklos tradicijoje Rudra ėmė reprezentuoti ezoterines Šivos funkcijas, susijusias su apeiginiu mirties nešvarumu ir mirusiųjų deginimo vietomis. Rudra vaizduojamas kaip medžiotojas, apsirengęs žvėrių oda, susitaršiusiais plaukais, su lanku ir juodomis strėlėmis.

Žodis *rudra-* kildinamas iš  („laukinis, šviežias, ūmus“) < **rū̆-* „plėšti, atverti, kasti, gauti“. Indiškoje tradicijoje dievavardis kildinamas iš veiksm. *ru-/rauti* („kaukia, riaumoja“) arba *rudh-/ruṇáddhi* („trukdo, varo, stabdo“).

## Šaltiniai
Novovolynskas

**Novovolynskas** () – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Voluinės srityje. Įkurtas 1951-aisiais, miesto statusas nuo 1957-ųjų, srities pavaldumo miesto statusas – nuo 1958-ųjų.

Miestas išsidėstęs Lvovo-Voluinės anglių baseine. Kasama akmens anglis, yra gelžbetonio gamykla, medžio apdirbimo kombinatas.
Zigomicetai

**Zigomicetai** – grybų klasė, kurią sudaro daugiau nei 900 rūšių grybų. Šioje klasėje dažniausiai sutinkami,saprofitai. Jie gyvena ant augalų ir gyvūnų liekanų dirvoje arba ant kepinių. Kai kurie grybai parazituoja mažus dirvos vienaląsčius ir kirmėles, arba net vabzdžius.

Dauginasi lytiniu ir nelytiniu būdu. Nelytiniu būdu grybai dauginasi sporangio sporomis arba konidijomis, o lytinis dauginimasis yra ypatingo tipo zigogamija, kai susilieja dvi, nediferencijuotos  į gametas, ląstelės. Skiriamos keturios dažniausiai sutinkamos klasės eilės:  *Mucorales*,  *Enthomoptorales*,  *Endogonales*,  *Zoopagales*. Visos eilės skiriasi dauginimosi ciklais, anamorfų išvaizda ir ekologija. Zigomicetų klasės grybai turi tiek neląstelinę, tiek ląstelinę grybieną. Pavyzdžiui,  *Mucorales* eilės grybų (pelėsiečių) talomo sandara turi daug bendrų bruožų su oomicetais. Vegetatyvinį jų kūną sudaro gerai išsivystę šakoti hifai. Daugeliui jų būdingi du dauginimosi ciklai – lytinis ir nelytinis. Sporos vystosi ant sporangėkočių.

## Literatūra

* E. Kutorga, „Botanikos ir mikologijos nomenklatūra“, Mokomoji priemonė, Vilniaus universiteto leidykla , 1997 m.
* Z. Dabkevičius, „Mikologijos pagrindai“, Mokomoji priemonė, Lietuvos žemdirbystės institutas, 2009 m.
* Э. Мюллер, В. Лёффлер, „Микология“, Москва: Мир, 1995м.
* В. Билай „Основы общей микологии“, Киев, 1974м.

## Nuorodos

* Straipsnis apie Zigomicetus  (en)
* Išsamiau apie Zigomicetų šeimą (en)
*  Daug informacijos apie grybus  (en)
*  Daug informacijos apie grybų sukeliamas ligas
Tribhuvanas

**Tribhuhvan Bir Bikramas Šahadeva** (nep. त्रिभुवन वीर विक्रम शाहदेव, 1906 m. birželio 30 d. – 1955 m. kovo 13 d.) – Nepalo karalius, šalį valdęs nuo 1911 m. gruodžio 11 d. iki mirties, išskyrus periodą nuo 1950 iki 1951 m. Sostą iš savo tėvo Prithvio paveldėjo būdamas penkerių.

## Nuorodos
* Tribhuvanas Karališkoje Arkoje
Pranašas Jona

**Pranašas Jona**, pasak Biblijos, buvo Amačio iš Geto sūnus. Kartą Dievas jam liepė eiti Ninevę ir sakyti žmonėms, kad jų miestas bus sunaikintas. Bet Jona nepaklausė ir pabėgo išplaukdamas laivu. Užėjus stipriai audrai jūreiviai manydami, kad dėl to kaltas Jona, išmetė jį į jūrą. Tada Dievas pasiuntė didelę žuvį, kuri jį prarijo. Jis išbuvo žuvies pilve tris dienas ir tris naktis. Jona meldėsi, kad Dievas jį išgelbėtų. Tada žuvis jį išspjovė į krantą. Dievas vėl liepė Jonai eiti į Ninevę ir pasakyti žmonėms viską, ką jis anksčiau sakė. Jona taip ir padarė. Jis sakė Ninevės gyventojams, kad dar keturiasdešimt dienų ir Ninevė bus sunaikinta. Tada nineviečiai atgailavo Dievui, todėl Dievas jų nenubaudė. Jona dėl to labai supyko, nes Ninevė buvo asirų, Izraelio priešų sostinė. 

Jona išvyko iš miesto ir sustojo pailsėti, nes buvo labai karšta. Toje vietoje Dievas išaugino plačialapį augalą, kad Jonai būtų pavėsis. Jis labai džiaugėsi tuo augalu. Naktį Dievas pasiuntė kirminą, kuris pagraužė tą augalą ir tas nudžiūvo. Jona gailėjo jo. Tada Dievas Jonai pasakė, jog jeigu jam taip gaila augalo, tai tuo labiau reikia pasigailėti žmonių.
Rožinis ežeras

**Retba** arba **Rožinis ežeras** () – ežeras Žaliojo kyšulio šiaurėje, Senegale, į šiaurės rytus nuo Dakaro. Ežeras žinomas dėl jo neįprastos spalvos ir itin aukštos druskos koncentracijos.

Ežeras taip vadinamas dėl jo rožinės spalvos vandens. Ežerui spalvą duoda ežere gyvenantys *Dunaliella salina* halofilai dumbliai, kurie išskiria raudoną pigmentą. Spalva ryškiausia sausuoju laikotarpiu, kadangi drėgnuoju metu krituliai atskiedžia pigmento koncentraciją. Esant aukštai druskos koncentracijai, ežero spalva gali pakisti į raudoną.

Ežero druskos koncentracija – viena aukščiausių pasaulyje. Ji siekia net 40 %. Dėl to ežeras palaiko vietinę druskos industriją. Apie 1000 žmonių dirba ežere kasdien. Iš ežero kasmet išgryninama ir surenkama 24–34 tūkst. tonų druskos.

Ežeras yra viena lankomiausių vietų Senegale. Nuo 2005 m. Pasaulio paveldo sąrašo kandidatė. Prie ežero būdavo Dakaro ralio finišas.

## Šaltiniai
Ižiniškių piliakalnis

**Ižiniškių piliakalnis** – piliakalnis (A374K1P) ir gyvenvietė (A374K2P) Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Ižiniškių kaimo, Šešuvies kairiajame krante. Pasiekiamas iš autostrados Klaipėda–Vilnius pervažiavus Šešuvį ir pasukus į dešinę keliuku, pavažiavus 1,4&nbsp;km iki pirmos tolimesnės sodybos dešinėje, šiaurės vakaruose, piliakalnis yra už sodybos.

## Piliakalnis

Piliakalnis, dar vadinamas **Papilės kalnu**, Guru, o jo pylimas Guruku, yra stačiašlaitė kalva, kurią iš pietryčių, pietų ir pietvakarių juosia Šešuvis ir jo daubos. Dalis kalno nuplauta upės. Šlaitai 7–9 m aukščio. Kalvos viršuje, šiauriniame krašte, buvęs pylimas nulygintas 1956 m. suformuojant 16x9 m dydžio aikštelę šokiams. Lyginant pylimą jame buvo rasta molio tinko, žmonių kaulų. Išliko trikampė apie 100 m² ploto, iki 3 m ilgio, 14 m pločio aikštelės dalis. Papilės kalno papėdėje iškastas 17 m pločio, 4 m gylio griovys, už jo lanku buvo supiltas apie 85 m ilgio ir 3–5 m aukščio pylimas. Už jo yra 5 ha ploto senovės gyvenvietės liekanų.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Rasta lipdytos lygiu ir grublėtu paviršiumi keramikos, apdegusio molio gabaliukų, gyvulių kaulų, šlako, akmenų. Pylime rastas geležinis plačiaašmenis kirvis. Piliakalnis naudotas I tūkstantmetyje ir II tūkstantmečio pradžioje, gyvenvietė datuojama I tūkstantmečiu. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Istorija
Archeologas Gintautas Zabiela spėja, kad Papilės kalne XIV a. stovėjusi Pilėnų pilis. 

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Ižiniškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Zenonas Baubonis

**Zenonas Baubonis** (g. 1966 m. vasario 14 d. Mergalaukis, Alytaus raj.) – Lietuvos archeologas.

## Biografija
1984 m. baigė Alytaus 4-ąją vidurinę mokyklą. 1984–1991 m. mokėsi Vilniaus universitete ir įgijo archeologo, istoriko, istorijos dėstytojo specialybes.

1984–1986 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1986–1990 m. Paminklų restauravimo instituto kartografo asistentas. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos kultūros paveldo inspekcijos Vilniaus apygardos viršininko pavaduotojas, 1991–1997 m. Paminklotvarkos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės vyr. specialistas – archeologas. 1997–2006 m. Kultūros paveldo centro Archeologijos paveldo instituto vyriausiasis archeologas.

2006–2010 m. dirbo VĮ „Lietuvos paminklai“. Nuo 2011 m. VšĮ „Kultūros paveldo išsaugojimo pajėgos“ direktoriu.

Nuo 1996 m. Lietuvos archeologijos draugijos narys, 2005–2012 m. draugijos Tarybos pirmininkas.

Liberalų ir centro sąjungos narys. Žmona Danguolė, vaikai Monika, Vincentas, Patricija.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai iš oro 
* Zenonas Baubonis. Archeologiniai tyrimai
Tarptautinė kultūrizmo federacija

**Tarptautinė kultūrizmo federacija** (, **IFBB**) – tarptautinė sporto organizacija, organizuojanti kultūrizmo čempionatus ir koordinuojanti šią sporto šaką.

1946 m. ją įkūrė Ben ir Joe Weider. Tarptautinė kultūrizmo federacija organizuoja prestižinį kultūristų pasirodymo čempionatą Mr. Olympia, taip pat Pasaulio kultūrizmo mėgėjų varžybas ir Pasaulio moterų kultūrizmo čempionatus. Tarptautinė kultūrizmo federacija 1994–2003 m. taip pat organizavo varžybas *Masters Olympia*.

Nuo 1980 m. Tarptautinės kultūrizmo federacijos prezidentas Ben Weider siekė, kad Tarptautinis olimpinis komitetas (IOC) įtrauktų kultūrizmą į olimpines žaidynes. Kol kas nežinoma, ar kultūrizmas bus laikomas olimpine sporta šaka ir įtrauktas į žaidynes.

Nuo 1986 m. šios organizacijos varžybose vykdoma dopingo kontrolė, kuri atitinka šiai procedūrai keliamus Tarptautinio olimpinio komiteto (IOC) reikalavimus.

1969 m. įkurta Lietuvos kultūrizmo federacija (LKF; iki 1991 m. Lietuvos atletinės gimnastikos federacija), kuri 1991 m. priimta į Tarptautinę kultūrizmo federaciją.

## Nuorodos
* Tarptautinės kultūrizmo federacijos tinklalapis
Lietuvos kultūrizmo federacija

**Lietuvos kultūrizmo federacija** (**LKF**) – Lietuvos sporto organizacija, koordinuojanti kultūrizmo sporto šaką ir organizuojanti Lietuvos kultūrizmo čempionatą ir taurės varžybas.

Lietuvos kultūrizmo federacija buvo įkurta 1969 m. vasario 14 d. ir iki 1991 metų vadinama atletinės gimnastikos federacija.

Federacijai vadovauja Lietuvos kūno kultūros akademijos docentas Ramutis Kairaitis, kuris buvo apdovanotas Tarptautinės kultūrizmo federacijos prezidento aukso (1999 m.) ir sidabro (1991 m.) medaliais.

1991 m. rugsėjo 3 d. Lietuvos kultūrizmo federacija buvo priimta į Tarptautinę kultūrizmo federaciją (IFBB). Nuo 2002 m. Lietuvos kultūrizmo federacija yra Europos kultūrizmo ir fitneso federacijos (EBFF) narė.

Pirmasis oficialus Lietuvos čempionatas buvo surengtas 1966 m. Vilniuje. Nors 1972–1985 m. oficialios šios sporto šakos varžybos TSRS Sporto komiteto įsakymu buvo draudžiamos, Lietuvoje jos vyko neoficialiai.

Lietuvos kultūrizmo federacija kasmet pavasarį rengia šalies čempionatą, rudenį – Lietuvos taurės varžybas. Organizuojamos ir tarptautinės varžybos – turnyras „Mis ir misteris Baltija“.

Aukščiausias Federacijos organas – kartą per metus vykstanti LKF delegatų konferencija. Laikotarpiu tarp konferencijų Federacijos veiklai vadovauja Vykdomasis komitetas. Federacija jungia daugiau nei 30 šalies sporto klubų ir sveikatingumo centrų.

## Nuorodos
* 
* Lietuvos kultūrizmo federacijos valdybos nariai
Mr. Olympia

**Mr. Olympia** – prestižinis pasaulio kultūrizmo čempionatas, kurį organizuoja Tarptautinė kultūrizmo federacija (, IFBB).

Laimėti Mr. Olympia čempionatą – aukščiausias pasiekimas kultūristams. Varžybų iniciatoriumi buvo Joe Weider, kuris taip siekė padėti šių varžybų nugalėtojams toliau tęsti sportinę karjerą ir užsidirbti pinigų.

Pirmosios varžybos įvyko 1965 m. rugsėjo 18 d. Bruklino muzikos akademijoje Niujorke, jas laimėjo Larry Scott.

Daugiausiai laimėjimų Mr. Olympia varžybose – aštuonis – iškovojo Lee Haney (1984–1991 metais) ir Ronnie Coleman (1998–2005 metais).

Mr. Olympia čempionate dalyvauja vyrai. Moterys varžosi kituose čempionatuose – Ms. Olympia, Fitness Olympia ir Figure Olympia.

## Laimėtojai

### Laimėjimų skaičius

## Taip pat skaitykite
* Kultūrizmas
* Lietuvos kultūrizmo federacija

## Išnašos

## Nuorodos
* Mr. Olympia 2006
* Visų Mr. Olympia laimėtojų nuotraukos
* Svetainė su nuotraukomis ir rezultatais
* Mr. Olympia istorija 
* Mr. Olympia 2013
Štanga

**Štanga** ( – strypas) – metalinis virbalas su galuose užmaunamais svorio diskais. Naudojama įvairiose sporto šakose (kultūrizmas, fitnesas ir kt.) atlikti fizinius kėlimo, spaudimo ir kt. pratimus treniruojant įvairias raumenų grupes (krūtinę, nugarą, rankas ir kt.).

## Olimpinė štanga
Olimpinės štangos virbalas sveria 20 kg, yra 220 cm ilgio ir 28 mm diametro, o virbalo galai yra storesni (51 mm diametro). Ant galų užmaunami įvairaus svorio 450 mm diametro diskai – 25 kg (raudonos spalvos), 20 kg (mėlynos spalvos), 15 kg (geltonos spalvos) arba 10 kg (žalios spalvos). Kad diskai nenuslystų nuo virbalo, dedami užraktai, kurio vieno standartinis svoris 2,5 kg.

Pasitaiko diskų, kurių svoris 50 kg.

## Standartinė štanga
Standartinės štangos virbalas sveria 10 kg ir yra 25 mm diametro. Ant galų užmaunami įvairaus svorio diskai – 20, 15, 10, 5, 2,5, 1,25 kg.

## Štanga su išlenktu virbalu
Kai kuriais atvejais naudojama štanga su išlenktu virbalu (dar vadinamu EZ virbalu). Ši štanga dažniausiai naudojama atliekant fizinius pratimus treniruoti rankų raumenis (dažniausiai bicepsus).

## Taip pat skaitykite
Kita sportinė įranga raumenims treniruoti:
* Svarmuo (*hantelis*)
* Tampyklė (*espanderis*)
* Svarstis (*gyra*)

## Nuorodos
* Treniruotės su svarmenimis 
* Pratimai su štanga treniruoti rankų raumenims 
* Pratimai visoms raumenų grupėms
Olegas Žuras

**Olegas Žuras** (g. 1966 m. lapkričio 19 d.) – Lietuvos sportininkas, vienas garsiausių kultūristų. Pradėjo sportuoti 1985 m. Vilniuje. Svoris – apie 90 kg.

## Biografija

## Pasiekimai
* Pasaulio absoliutus kultūrizmo čempionas (2004)
* Europos kultūrizmo čempionas (1993)
* Pasaulio neolimpinių sporto šakų žaidynių nugalėtojas (2001) ir bronzos medalininkas (1997)
* Europos vicečempionas (2000) ir 3-iosios vietos laimėtojas (2001 ir 1992)
* Pirmas Lietuvos kultūristas, kuriam buvo suteiktas TSRS atletizmo sporto meistro vardas (1988)
* Septynis kartus Lietuvos absoliutus kultūrizmo čempionas (1990–1992, 1996, 2000, 2001, 2005)
* Šešių pasaulio kultūrizmo čempionatų (1991, 1992, 1994, 1996, 2000, 2004) dalyvis
* EBFF Aukso medalio laureatas (2005).

## Nuorodos
* Lietuvos kultūrizmo pasiekimai 
* Olego Žuro pasirodymas (YouTube įrašas)
* Musclefx.com - Olego Žuro nuotraukų galerija 
* Interviu su Olegu Žuru
Nike SB

**Nike SB** - Nike prekės ženklas, skirtas riedlenčių sporte naudojamiems drabužiams, avalynei ir įrangai.

## Istorija
1980-aisiais riedlenčių gamybos kompanijos pradėjo dygti viena po kitos, bet riedlenčių sportas vis dar turėjo palyginti mažą bendruomenę; nepakankamai, kad domintų pagrindinius batų gamintojus, kurie tuo metu daugiausiai gamino sportbačius krepšiniui. Tai davė mažesnėms kompanijoms galimybę įsitvirtinti riedlenčių sporto rinkoje. *Airwalk* sukūrė didelį batą, kuris buvo su didžiuliu pripūstu liežuviu, storu padu ir keletu zomšo detalių bato viršuje.

Nors Nike niekada oficialiai neįėjo į riedlenčių rinką 1980-aisiais, daugelis jos batų (ypač specifiniai, skirti krepšiniui) įgijo susidomėjimą riedlentininkų bendruomenėje dėl to, kad riedlentininkų batai ir krepšinio batai turi daug panašumų: ilgalaikis kulkšnies palaikymas ir patogumas buvo pranašumas, kuris pritraukė riedlentininkus, tačiau šie batai nebuvo perkami dėl 'underground’inės' riedlenčių kultūros tuo laiku. Daug riedlentininkų tuo metu atmetė Nike dar ir todėl, kad manė, kad šis prekės ženklas per daug komercinis.

1990-aisiais metais riedlenčių sportas pasiekė tikrą populiarumo viršūnę, todėl jam buvo skiriama daug dėmesio ir riedlentininkų batai buvo nuolat gerinami. Labiausiai domėtąsi naujosiomis batų technologijomis ir jas kūrė kompanija „DC“. Ji pridėjo stipresnius audinius, multitankumo kaučiuką, gelio kišenes, plastmasines kilpeles batų raišteliams ir kt. *Airforce* batai tapo populiarūs riedlentininkų batų rinkoje. 1990-ųjų viduryje riedlentininkų batai tapo mados kryptimi. Jų vystymuisi darė įtaką taip pat smarkiai populiarėjanti masinė kultūra. Nike pradėjo bandyti įeiti į riedlenčių sporto rinką, pakartotinai išleisdama kai kuriuos batų modelius riedlentininkams.

## Prieštaravimai
Nuo Nike SB prekės ženklo atsiradimo kilo daug prieštaravimų dėl avalynės su šiuo prekės ženklu gamybos prioritetų ir motyvų. Daugelis manė, kad Nike nedaro jokios įtakos riedlenčių, snieglenčių bei banglenčių sporto šakoms ir tik siekia pasipelnyti iš jų.

## Ženklo kūrimas
Nike kompanija samdė atstovus, pardavinėjančius technologiją, kad skatintų jos sportinės linijos drabužių pardavimą. Nike SB prekės ženklo kūryba buvo pradėta kartu su stipria riedlentininkų komanda: Paul Rodriguez, Chet Childress, Daniel Shimizu, Clark Hassler, Ieties Kalnas, Danny Supa, Lewis Marnell, Wieger Van Wageningen, Todd Jordan, Dan Murphy, Brian Anderson, Gino Iannucci, Reese Forbes, Stefan Janoski, Omar Salazar, Blake Taylor ir Aaron Oztrozinski.

Nike SB prekės ženklas tapo žinomas ir dėl to, kad avalynės su šiuo ženklu kiekis buvo ribotas: tokie batai yra žinomi pavadinimais Dunk Low Supreme, What The Dunk, Pigeon Dunk, ir Tiffany Dunk.

## Nuorodos
* Oficialus „Nike SB“ puslapis
* Visų „Nike SB“ sportbačių kolekcija nuo 2002 metų
Vaalo

**Vaalo** (volofų kalba: *Waalo*, pr. *Oualo*) - Afrikos valstybė, XIII-XIX a. egzistavusi Senegalo upės žemupyje, dab. Senegalo ir Mauritanijos teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos valdovai tituluoti *brak*.

## Istorija

Vaalo buvo pirmoji istorijoje volofų tautos valstybė, įkurta XIII a., susiformavusi byrant Tekrūro imperijai. Po to ji ilgą laiką buvo Malio imperijos vasalė. Iš šios valstybės kilęs žmogus vėliau įkūrė Džolofą.

Iškilus Džolofui, Vaalo tapo viena iš Džolofo konfederacijos sudėtinių dalių, išlaikiusi savo savivaldą ir valdyta.

Pirmoji Vaalo sostinė buvo Guribelis šiauriniame Senegalo krante (dab. Mauritanijoje), vėliau perkelta į Ndiangue pietiniame, o trečiąja sostine tapo Nderas ant Gjerso ežero kranto.

XVI a. prasidėjus Džolofo silpimui, Vaalo iškovojo visišką nepriklausomybę. Ši valstybė ėmė dalyvauti vergų prekyboje. Prancūzai pajūryje įkūrė Sen Lui miestą, per kurį Vaalo pardavinėjo gumiarabiką ir vergus.

Tačiau ilgainiui valstybė silpo. Senegalo deltoje nuo jos atskilo Bifešė, šiaurėje - Bethio, smulkios karalystės, kurios kovojo su centrine valdžia.

1855 m. Vaalo buvo užkariautas prancūzų, Lui Fadherbės ekspedicijos metu. Tai buvo pirmoji prancūzų įgyta teritorija Senegalo žemyne, nuo kurios prasidėjo užkariavimai tolyn į rytus.

## Kultūra, valdymas
Kaip ir daugumoje volofų valstybių, Vaalo visuomenė buvo griežtai pasidalinusi į kastas. Islamas buvo nominali valstybės religija, tačiau iš tikro jis įsitvirtino tik valstybės egzistavimo saulėlydyje.

Valdovas *brakas* buvo renkamas iš trijų viešpataujančių giminių. Jis valdė per tarybą.
Ignas Jablonskis

**Ignas Jablonskis** (1911 m. gegužės 26 d. Budriuose, Mosėdžio vls., Telšių aps., Kauno gub. – 1991 m. gruodžio 6 d. Vilniuje, palaidotas Kretingoje) – Lietuvos inžinierius, kraštotyrininkas, archeologas, muziejininkas, Kretingos rajono garbės pilietis.

## Biografija
1936 m. baigęs Kauno aukštesniąją technikos mokyklą dirbo inžinieriumi Rusnėje, Kretingoje. 1945–1949 m. Kretingos kraštotyros muziejaus direktorius.

1972–1987 m. Kretingos ir Skuodo rajonuose tyrė archeologijos paminklus. Iš viso ištyrė 21 paminklą, daugiausia laidojimo vietas. Taip pat tyrinėjo liaudies architektūrą, dalyvavo kultūros paminklų apsaugos ir kraštotyros draugijos veikloje. Jo pastangomis buvo surasta ir paskelbta valstybės saugomais daugiau kaip 60 archeologijos ir architektūros paminklų.

Paskelbė publikacijų apie XVII a. – XIX a. žemaičių trobas bei pajūrio žvejų ir valstiečių gyvenamuosius namus, jų apdailą, puošybą, kryžius, senovės sukamąsias girnas, puodyninius koklius. Parašė knygą „Budrių kaimas“ (1993 m.) . Mirė 1991 m. gruodžio 6 d. Vilniuje, palaidotas Kretingos Senosiose kapinėse.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jablonskis Ignas. Kretingos Personalijų žinynas
Babyshambles

**Babyshambles** – Anglijos indie roko grupė, įkurta Londone. Grupę įkūrė Pete Doherty, anksčiau koncertavęs garsioje grupėje *[[The Libertines]]* („Ištvirkėliai“) iš kurios vėliau buvo išmestas dėl
didėjančio potraukio narkotikams ir nesuvaldomo elgesio.

Babyshambles gauna įkvėpimo iš pankiškojo roko žanro. Yra išleidus du albumus ir keletą singlų bei tris DVD.

## Diskografija

### Albumai
* „Down in Albion“ (2005)
* „Shotter's Nation“ (2007)

### Singlai
* „Babyshambles“ (2004)
* „Killamangiro“ (2004)
* „Fuck Forever“ (2005)
* „Albion“ (2005)
* „Janie Jones“ (2006)
* „Delivery“ (2007)
* „You Talk“ (2007)

### DVD
* „We Like To Boogaloo“ (2007)
* „Up the Shambles – Live in Manchester“ (2004)
* "OH! What a lovely tour! " (2007)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
2K Czech

**2K Czech** (anksčiau buvo žinoma kaip **Illusion Softworks**) yra kompiuterinių žaidimų kūrėja, įsikūrusi Brno mieste, Čekijoje. Ją 1997 metais įkūrė Petr Vochozka ir akcininkai.

## Žaidimai

### Atšaukti žaidimai
* *Enemy in Sight* (AK)

## Nuorodos

* „Illusion Softworks“
* „2K Czech“
* „2K Games“
Inga Neverauskaitė

**Inga Neverauskaitė** (g. 1980 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos sportininkė, viena garsiausių kultūrisčių ir fitneso sportininkių.

## Biografija
## Svarbiausi laimėjimai
### Profesionalų varžybos
* 2009:
4 vieta IFBB Europa Show of Champions

* 2007:
13 vieta Figure Olympia
10 vieta Arnold Classic Figure International

* 2006:
1 vieta Olandijos Pro Figure
14 vieta Figure Olympia
2 vieta Monrealio Pro Figure Classic
5 vieta Kolorado Pro Figure
6 vieta Pitsburgo Pro Figure

* 2005:
14 vieta Šarlotės Pro Figure
17 vieta Europa Pro Supershow

* 2004:
19 vieta Kalifornijos Pro Figure

### Mėgėjų varžybos
* 2007:
Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionė
4 vieta Šiaulių apskrities atvirajame fitneso čempionate

* 2003:
Didžiosios Britanijos fitneso čempionė
Pasaulio kūno fitneso čempionė (per 163 cm)
Europos kūno fitneso čempionė (per 163 cm ir absoliuti)
Lietuvos fitneso čempionė
Lietuvos mišriųjų porų (su Valerijumi Aleinikovu) čempionė
2 vieta Tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija
D. Britanijos Pietų Pakrantės fitneso čempionė
1 vieta Lietuvos sportininkų Reitinge

* 2002:
Lietuvos figūros kategorijos čempionė
Lietuvos fitneso čempionė
2 vieta Tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija
Šiaulių apskrities atvirojo fitneso čempionato nugalėtoja
Šiaulių apskrities atvirojo mišriųjų porų čempionato (su Valerijumi Aleinikovu) laimėtoja

* 2001:
7 vieta Europos fitneso čempionate
2 vieta Tarptautiniame turnyre Mis ir misteris Baltija
Lietuvos fitneso čempionė
2 vieta Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionate
Šiaulių apskrities atvirojo fitneso čempionato nugalėtoja
12 vieta pasaulio jaunimo fitneso čempionate
2 vieta Lietuvos fitneso čempionate

* 2000:
2 vieta Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionate
3 vieta Lietuvos taurėje
Šiaulių apskrities atvirojo fitneso čempionato laimėtoja

* 1999:
5 vieta Lietuvos fitneso čempionate
4 vieta Lietuvos mišriųjų porų (su Rolandu Remeikiu) čempionate
2 vieta Lietuvos taurėje
2 vieta Šiaulių apskrities atvirajame fitneso čempionate

## Nuorodos
* Ingos Neverauskaitės asmeninis tinklalapis 
* Apie Ingą Neverauskaitę Lietuvos kultūrizmo federacijos tinklalapyje
Kajoras

**Kajoras** (volofų kalba: *Kajoor*, pr. *Cajor*) - Afrikos valstybė, XVI-XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos valdovai tituluoti *damel*, o sostinė buvo Mbulis.

## Istorija

Kajoras buvo viena didžiausių sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Sąlygos visiškai jos nepriklausomybei susiformavo XVI a., silpstant centrinei valdžiai. 1549 m. jos valdytojas Detie Fu Ndiogu tapo pirmuoju nepriklausomu valdovu, tituluojamu *damel*.

Ši valstybė turėjo daug ryšių su vakarų tautomis, kurios pajūryje įkūrė Dakarą. 

Vienas iš Kajoro damelių, *Lat Dior Ngoné Latyr Diop* (1842 - 1886), XIX a. besipriešindamas didėjančiai prancūzų ekspansijai regione, susivienijo su islamo džihadą propaguojančia Salumo valstybe ir 1861 m. priėmė islamą.

1864 m. Kajoras bandė užkariauti aplinkines valstybes - Sinę, Baolį, Džolofą, laikinai užėmė Vaalo. Tačiau sugrįžę prancūzai keletą kartų sumušė Lat Dioro armijas, kas vedė prie Kajoro valstybės galutinio žlugimo 1886 m.

## Kajoro valdovai
Jadagonių piliakalnis

**Jadagonių piliakalnis** (A350) – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, 0,2 km į šiaurės rytus nuo Jadagonių kaimo (Zapyškio seniūnija), prie Nemuno ir Upio, 1,2 km į pietus nuo Liekės ir Nemuno santakos, Nemuno kairiojo kranto kyšulyje, į vakarus nuo kelio .

## Piliakalnis

Piliakalnis dar vadinamas Raguvos kalnu. Jį iš vakarų ir šiaurės juosia Upio, iš rytų Nemuno slėniai, pietų pusėje tęsiasi kyšulys. Nuo slėnių pusės šlaitai statūs, kai kur apgriuvę, 15–30 m aukščio. Piliakalnio viršuje yra ovali 40x15 m dydžio, manoma, pagrindinė aikštelė. Joje yra kultūrinio sluoksnio liekanų.Žemiau aikštelės, jos pietiniame pakraštyje buvo įrengti du priešpiliai. Išliko 3 m aukščio pylimas ir 1,5 gylio gynybinis griovys, už kurio yra 60 m ilgio ir 2–3 m pločio aikštelė. Jos rytinis pakraštys nuvirtęs į Nemuno slėnį, pietiniame pakraštyje – žemas pylimėlis, o už jo antrojo priešpilio 10x10 m dydžio aikštelė, kurios pietiniame gale supiltas pylimas (sulėkštėjęs). Priešpiliai piliakalnį skyrė nuo kitos kyšulio dalies. Visas piliakalnis apaugęs mišku.
Apie 1,5 km į pietryčius nuo Jadagonių piliakalnio yra Jadagonių alkakalnis.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1960 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1972 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.

## Istorija
Jadagonių piliakalnis laikytinas ne kartą kryžiuočių minima lietuvių Junigedos pilies vieta, kuri daugelio istorikų tapatinama su Veliuonos piliakalniu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Jadagonių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Baolis

**Baolis** (volofų kalba: *Bawol*, pr. *Baol*) – Afrikos valstybė, XVI-XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos valdovai tituluoti *tegne*, o sostinė buvo Diurbelis.

## Istorija

Baolis buvo viena sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Sąlygos visiškai jos nepriklausomybei susiformavo 1555 m., silpstant centrinei valdžiai.

Šioje valstybėje gyveno daugiausia etniniai volofai, tačiai nemaža dalis buvo ir sererų. Valstybė turėjo daug panašumų su Kajoro valstybe šiaurėje, su kuria ji dažnai sudarydavo sąjungas.

1874 m. valstybė buvo užkariauta prancūzų ir įjungta į jos koloniją.

## Baolio valdovai XIX a.
* 1790-1809 : Amari Ngone Ndèla Komba Fal
* 1809-1812 : Ce Yasin Jeng Fal
* 1812- 1815 : Ce Kumba Fatim Pènda Fal
* 1815- 1825 : Amari Jor Borso Fal
* 1825-1832 : Biram Fatma Cub Fal
* 1832 : Ma-Kodu Kumba Yande Fal
* 1832-1842 : Lat Jegeñ Fal
* 1842 : Malik Kumba Jaring Xuja Fal
* 1842-1854 : Maysa Tènde Jor Samba Fal
* 1854-1855 : Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal
* 1855-1856 : Ma-Kodu Kumba Yande Fal
* 1856-1860 : Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal
* 1860 : Ma-Kodu Kumba Yande Fal
* 1860-1871 : Ce Yasin Ngone Jegeñ Fal
* 1871-1873 : Ce Yasin Jor Galo Gana Fal
* 1873-1874 : Lat Dior Ngoné Latyr Diop
* 1874-1890 : Ce Yasin Jor Galo Gana Fal
* 1890-1894 : Taanor Goñ Jeng
Skovshoved IF

**Skovshoved IF** – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos priemiesčio Skoushovedo. 

## Istorija

2008 m. žaidė Kopenhagos lygoje.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
KFUM København

**Kopenhagos KFUM** – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos.

## Istorija
1899 m. liepos 4 d. įkurtas klubas. Žaidė nacionalinuose turnyruose. Karo metais (1941 m.) sugebėjo iškovoti trečią vietą čempionate. Vėliau tokių aukštumų nebepasiekė.

1958 m. pateko į Pirmą divizioną 9tuo metu tai būta pirmos pakopos).

Sezonas nesusiklostė sėkmingai ir ekipa prarado vietą aukščiausioje šalirs futbolo lygoje.

Vėliau klubas pasitraukė iš profesionalaus futbolo.

## Pasiekimai

## Sezonai

|}

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Aalborg Chang IK

**Olborgo „Chang“** – Danijos futbolo klubas iš Olborgo.

## Istorija

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
Helsingør IF

**Helsingioro IF** – Danijos futbolo klubas iš Helsingioro.

## Istorija

Klubas įkurtas 1899 m. spalio 5 d. Kartą iškovojo bronzos medalius.

2005 m. susijungė penki miesto futbolo klubai ir Helsingør IF nustojo gyvavęs.

## Pasiekimai

## Išnašos

## Nuorodos
*
Janonių piliakalnis

**Janonių piliakalnis ir pilkapynas** – piliakalnis (A830P) ir pilkapynas (A831P) Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Janonių kaimo (Alantos seniūnija), Šilalio miško vakariniame pakraštyje.

## Piliakalnis

Piliakalnis, vadinamas Pilale, yra pailgos kalvos vakarinė, aukštesnė, dalis, kurią iš trijų pusių juosia daubos, rytuose yra kalvos žemesnioji dalis. Pilalės pietiniai, vakariniai ir šiauriniai šlaitai 13 m aukščio, statūs, šiaurinio šlaito viršutinė dalis stačiai nukasta. Aikštelė ovali, 46x25 m dydžio. Jos rytinis pakraštys buvo sutvirtintas pylimu ir grioviu, išliko jų žymių.

Apie 0,3 km į šiaurės vakarus nuo Pilalės yra pilkapynas, kurį sudaro 26 pilkapiai. Jų sampilai 10–15 m skersmens ir 0,8-1,5 m aukščio. Sampilus juosia grioviai arba supa duobės. Dalis pilkapių XX a. pradžioje buvo iškasinėti senienų mėgėjų.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1978 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Janonių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Dzeržinskas (Rusija)

**Dzeržinskas** – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, kairiajame Okos krante, 25 km į vakarus nuo Žemutinio Naugardo. Išvystyta chemijos, mašinų, lengvoji, statybų, maisto pramonė. Yra chemijos technologijos institutai, dramos ir lėlių teatrai, kraštotyros muziejus.

## Istorija

Prie Čiornajos ir Okos santakos nuo seno buvo *Черноречье* valsčius su centru Čiornojės () kaime. Šis kaimas, gretimas Rastiapino () kaimas ir geležinkelio stoties gyvenvietė (iki 1904 m. gel. st. Čiornojė () buvo sujungti į chemijos pramonės darbininkų gyvenvietę ***Rastiapiną***. 1929 m. jis pervadintas ***Dzeržinsku*** sovietų politiko F. Dzeržinskio (1877–1926) garbei. 1930 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas.

## Ekologinės problemos
Miestas labai užterštas, nes 1930–1998 m. čia buvo palaidota virš 200 tūkst. tonų cheminių atliekų. Užterštumo lygis daugiau nei 1000 kartų viršija įvairias normas, vanduo užterštas dioksinais ir fenoliais. Vidutinė žmonių gyvenimo trukmė apie 45 metai.
Jatkūniškių piliakalnis

**Jatkūniškių piliakalnis**, *Kiaušinėlis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas ; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1511; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, 0,3&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Jatkūniškių kaimo (Dusetų seniūnija) ir Jatkūniškių ežero, apie 0,37&nbsp;km į pietus nuo Pajuodžio ežero pietvakarinio kranto.

## Piliakalnis

Piliakalnis yra ilgos kalvos pietiniame gale. Jį iš visų pusių juosia daubos. Piliakalnio šiaurinis šlaitas žemas, iki 2 m aukščio, vakarinis šlaitas aukštas, iki 17 m aukščio ir status. Pietinis ir rytinis šlaitai 7 m aukščio, apardyti (nuarti). Aikštelė ovali, 27x15 m dydžio. Piliakalnio pietrytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų. Piliakalnis su apsaugos zona užima 6,2 ha plotą. 

Apie 0,5&nbsp;km į šiaurės vakarus nuo Jatkūniškių piliakalnio yra Betiškių piliakalnis.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1972 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1975 m.ir 1985 m.  tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Rasta lipdytos brūkšniuotu paviršiumi keramikos, tinko, molinio svarelio dalis. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu prieš m.e. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Rokiškio krašto muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 16&nbsp;000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2&nbsp;374&nbsp;000 m².

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.213
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.63
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 400-401.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Jatkūniškių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Voluinės aukštuma

**Voluinės aukštuma** () yra Ukrainos vakaruose, į rytus nuo Vakarinio Bugo upės, į pietus nuo Polesės žemumos. Pietryčiuose pereina į Podolės aukštumą. Ilgis 200 km. Vyraujantis aukštis 220-250 m, didžiausias - 342 m. Skliautkalvės, raguvos, yra karstinių reljefo formų. Dengia miškastepė.

Kartu su Podolės aukštuma sudaro Voluinės-Podolės aukštumą.
Jaučakių piliakalnis

**Jaučakių piliakalnis ir alkakalnis** (A346K) – piliakalnis (A346K 1) ir gyvenvietė (A346K 2) Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, prie Jaučakių kaimo, (Vilkijos apylinkių seniūnija), 0,95 km į pietvakarius nuo kelio Kaunas-Jurbarkas.

## Piliakalnis
Piliakalnis, vadinamas Kartuvių kalnu, yra į pietvakarius nuo kaimo, 0,6 km į rytus nuo Nemuno dešiniojo kranto, Pilies ir Piliakalnio upelių santakoje, miške. Tai tarp upelių įsiterpusio kyšulio vakarinė (aukštesnė) dalis. Jį iš šiaurės ir pietų juosia gilios daubos, rytinėje pusėje likusi kyšulio dalis. Nuo daubų pusės piliakalnio šlaitai statūs, 10–12 m aukščio. Viršūnės aikštelė pailga, 46x22 m dydžio. Išliko apie 0,6 m storio kultūrinis sluoksnis.

## Gyvenvietė
Piliakalnio rytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietė. Rastas iki 1,1 m storio kultūrinis sluoksnis, kuriame aptikta lipdytos grublėtu paviršiumi ir žiestos keramikos, gargažių, akmeninių sviedinių, židinių liekanų, molio tinko gabalų, Romos moneta. Gyvenvietės dalis sunaikinta kuriant sodų bendriją. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Vytauto Didžiojo karo muziejus.
## Alkakalnis
Apie 0,3 km į pietvakarius nuo piliakalnio ir apie 0,3 km į rytus nuo Nemuno dešiniojo kranto yra alkakalnis. Jis dar vadinamas **Svirnakalniu**. Tai didelė pušimis apaugusi aukšta kalva, iš šiaurės juosiama gilaus bevardžio upelio, iš pietų ir pietvakarių pusių yra Nemuno dešiniojo kranto slėnis, iš rytų – žemuma. Viršūnės aikštelė apskrita, apie 25 m skersmens. Šlaitų viršutinėje dalyje išliko kultūrinio sluoksnio žymių.

Pasak gyventojų, ant kalno stovėjo bažnyčia, kuri prasmegusi į kalno vidų.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1951 m. atliko Petras Tarasenka. Gyvenvietės žvalgomuosius tyrimus 2003 m. atliko Aleksandras Vaškelis ir Lietuvos istorijos institutas.

## Istorija
Spėjama, kad čia stovėjusi **Paštuvos pilis** (*Castra Pasten*). Petras Dusburgietis savo kronikoje mini 1292 m. kryžiuočių įsiveržimą į Paštuvos (*Pastovis*) žemę. Paštuvos žemę dažnai mini ir XIII a. antrosios pusės – XIV a. Vartbergės kronika, Vygando Marburgiečio kronika, Dietmaro kronika.

1369 m. po 5 paras trukusios apgulties pilis kryžiuočių, kuriems vadovavo maršalas Hermanas Šindenkopfas, buvo sunaikinta, bet greitai lietuvių atstatyta. Vygandas Marburgietis mini, kad Paštuvos pilis stovėjusi Nemuno saloje. Pilį ir gyvenvietę nuo XIV a. antrosios pusės lietuviai, manoma, ėmė vadinti Vilkija – XV a. pirmosios pusės Vytauto dokumentuose minima **Vilkijos pilis**. Kai kurie istorikai mano, kad tai yra 1388 m. kryžiuočių sudeginta *Wildenberg* pilis.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Jaučakių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Liubomlis

**Liubòmlis**  () – miestas šiaurės vakarų Ukrainoje, Voluinės srityje, prie sienos su Lenkija. Mieste yra Liubomilio Šv. Trejybės bažnyčia ir keturios stačiatikių cerkvės.

## Istorija

Minimas nuo 1287 m. XX a. tarpukariu buvo Liubomlio apskritis. 1951 m. suteiktos miesto teisės.

## Šaltiniai
Kiverciai

**Ki̇̀verciai**  () – miestas šiaurės vakarų Ukrainoje, Voluinės srityje, Lucko rajone. Miestas išsidėstęs prie penkių upių, didžiausia kurių – Styrė. Geležinkelio mazgas.

## Istorija

Įkurtas 1870 m. XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Lucko apskrities Podubcų valsčiuje. 1951 m. suteiktos miesto teisės. 1940–2020 m. buvo rajono centras.

## Šaltiniai