open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cilindrinė dirvabudė

**Cilindrinė dirvabudė** – () – tai kiškiabudinių šeimos valgomas grybas, turintis labai geras maistines savybes. Ši rūšis Lietuvoje nesutinkama, reta ji ir Vidurio Europoje.

**Sinonimai**: *Agrocybe cylindracea*, *Pholiota aegerita*.

## Išvaizda

Kepurėlė 3-10 cm skersmens, iš pradžių pusiau apvali, vėliau paplokščiai iškili ir galiausiai įdubusi, vidury gali būti nedidelis gūbrelis. Kraštai iš pradžių užsirietę žemyn, vėliau dažnai sutrūkinėję. Luobelė lygi sausa blizganti. Jaunų grybų luobelė dažnai susiraukšlėja, neretai nuo sausumo suaižėja. Kotas 4 – 15 cm ilgio, cilindriškas ir laibas, neretai kreivas ir plaušingas. Rinkis storas, viršutinė dalis vagota, jis gana aukštai juosia kotą. Koto dalis tarp kepurėlės ir rinkio apžėlusi tankiais pūkeliais.Lakšteliai labai tankūs siauri, kartais šiek tiek nuaugę kotu žemyn. Trama balkšva, palyginti kompaktiška, yra malonaus skonio ir kvapo.

Spalvos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo tamsiai rudos iki riešuto, kartais turi rausvą atspalvį. Kraštuose spalva pašviesėja iki pilkšvo atspalvio. Lakšteliai iš pradžių balsvi, vėliau gelsvi ir galiausiai tabako spalvos.

## Augavietė

Šis Vidurio Europoje retas grybas labai mėgsta šilumą ir dažnai auga didelėmis grupėmis ant gyvų arba mirusių medžių, ypač topolių, kamienų ir kelmų.

Sezonas: gegužė – spalis.

Panašios rūšys: Jį galima supainioti su ***Agrocybe firma***

## Literatūra

* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (127 psl.) ISBN 9955-573-65-1
Burkina Faso sportas

Viena populiariausių **[[Burkina Fasas|Burkina Faso]] sporto šakų** yra futbolas. Taip pat šalyje propaguojamas krepšinis, dviračių sportas, regbis, rankinis ir kitos sporto šakos.

## Futbolas
Futbolas šalyje yra pagrindinė sporto šaka. Futbolas žaidžiamas tiek profesionaliu, tiek mėgėjišku lygiu.

Burkina Faso vyrų futbolo rinktinė dalyvavo 9 Afrikos čempionatuose. 2013 m. Afrikos Tautų taurės turnyre šalies futbolininkai tapo vicečempionais, o šalies ekipos lyderis Jonathan Pitroipa tapo geriausiu turnyro žaidėju.

## Dviračių lenktynės
Dviračiai šalyje yra populiarūs ne tik kaip sportas, tačiau kaip ir susisiekimo priemonė. Kasmet nuo 1987 m. šalyje vyksta tarptautinės dviračių lenktynės *Tour du Faso*.

## Olimpinės žaidynės
Burkina Faso sportininkai dalyvavo visose vasaros olimpinėse žaidynėse nuo 1988 m. Tačiau nei vieneriose žaidynėse šalies atletams nepavyko užimti prizinių vietų. Taip pat nė karto šalis nėra dalyvavusi žiemos olimpiadose.
Universal

**Universal** gali reikšti:

* NBCUniversal – žiniasklaidos ir pramogų industrijos kompanija;
* Universal Studios – JAV kino studija, dukterinė „NBC Universal“ įmonė;
* Universal Channel – televizijos kanalas;
* Universal Music Group – įrašų kompanijų grupė;
* Universal Records – JAV įrašų kompanija, valdoma „UMG“, įkurta 1995 m.;
* Universal Music Latin Entertainment – JAV įrašų kompanija.
Tara (budizmas)

**Tara** (, ) – budizme sutinkama dievybė, moteriška Budos inkarnacija (bodhisatva). Jos kultas labiausiai paplitęs Tibete (Mahajanos atšakoje) ir Vadžrajanoje, taip pat kinų, japonų budizme. Ji laikoma „išsivadavimo motina“, sėkmės ir gerovės nešėja, išvaduotoja kenčiančių samsaroje.

Išskiriama daug Taros formų:
* Žalioji Tara – populiariausia forma, nušvitusi Buda, išvaduotoja iš baimių;
* Baltoji Tara – ramybės, gerovės, norų išpildymo forma;
* Raudonoji Tara – nuožmi forma, pritraukianti gerus dalykus;
* Juodoji Tara – siejama su valdžia;
* Geltonoji Tara – siejama su klestėjimu, turtais;
* Mėlynoji Tara (Ekadžati) – žiauriausia ir baisiausia Taros forma; dharmos gynėja.

Dalis budizmo mokyklų įvardija, kad iš viso yra 21 Tara. Taros mantra yra *Ooṃ tāre tuttāre ture svāhā*.

Manoma, kad Taros kultas į budizmą pateko iš hinduizmo kaip deivė Durga.
Arvydas Brazdžiūnas-Dusė

**Arvydas Brazdžiūnas-Dusė** (g. 1960 m. kovo 25 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.

## Biografija
1978–1984 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute, kur įgijo architekto specialybę. Nuo 1995 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Parodose dalyvauja nuo 1984 m. Dirba tapybos, sieninės tapybos srityse.

## Personalinės parodos

* 1994 – „Pigmėjų kovos su gervėmis“, Kauno paveikslų galerija.
* 1995 – Tapyba, galerija „Bohema“, Klaipėda.
* 1996 – „Išpažintis. Naglis ir Dusė“ (su dail. N. R. Baltušniku), Kauno paveikslų galerija.
* 2000 – „Menulio kelias“, Kauno paveikslų galerija.
* 2000 – „Laiko faktūros“, Kauno paveikslų galerija.
* 2012 – Personalinė paroda, Jonava.
* 2013 – Personalinė paroda, Kauno paveikslų galerija.
* 2014 – Personalinė paroda „Grobuonis ir kiti“, galerija „Meno niša“, Vilnius.

### Svarbesnės tarptautinės parodos

2000 – „10 Kauno menininkų“, D. Rostvorovskio galerija, Krokuva, Lenkija.
2006 – „Ženklas žmogui“, XIII-sis tarptautinis tapybos pleneras, skirtas A. Samuoliui atminti, galerija „Meno parkas“, Kaunas.

### Sieninė tapyba

* Kretingoje, sodyba „Vienkiemis“ (2012)
* Vilniuje, Vokiečių g. 24 (2014)
* Veliuonoje, Zaleskių koplyčia (2020)

## Apdovanojimai

* Diplomas už kūrinį „Karininkų puota“, paroda „Geriausias 2007 m. kūrinys“, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus (2008).
* Populiariausio publikos autoriaus apdovanojimas už kūrinį „Mergaitės“, paroda „Geriausias 2010 m. kūrinys“, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus (2011).

## Šaltiniai
Bisas

**Bisas** () – papildomas vieno ar kelių kūrinių atlikimas, to reikalaujant žiūrovams. Bisas paprastai prasideda atlikėjams sugrįžus į sceną po užsitęsusių publikos plojimų arba šūksnių. Jo metu gali būti pakartojami tiek jau prieš tai atlikti, tiek ir su pagrindiniu koncertu nesusiję kūriniai. Nors atlikėjai kartais iš anksto planuoja, ką galėtų atlikti bisui, apie pasirinkimą nėra skelbiama renginio programoje.

Bisas kilo iš XVII a. atsiradusios praktikos, kada publika pasibaigus operos pasirodymui reikalaudavo pakartoti labiausiai patikusias arijas. Vėliau bisą pradėjo atlikti orkestrai, mažesni ansambliai, solistai, o nuo XX a. jis tapęs įprastu tarp popmuzikos, roko atlikėjų.

## Šaltiniai
Lisakovskas

**Lisakovskas** () – miestas Kazachstano šiaurėje, Kostanajaus srityje, Tobolo dešiniajame krante, į pietvakarius nuo Kostanajaus. Geležinkelio stotis (linija į Kostanajų). Kalnakasybos pramonė (geležies rūdos kasimas ir perdirbimas). Žemės ūkio mašinų surinkimo, maisto pramonė.

## Istorija
Lisakovskas pradėjo kurtis ~1950 m., pradėjus rūdos gavybą. Miesto teisės suteiktos 1971 m.

## Šaltiniai
Kandyagašas

**Kandyagašas** (, ) – miestas Kazachstano šiaurės vakaruose, Aktobės srityje, prie Ileko upės, 95 km į pietus nuo Aktobės. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Maskvos–Taškento ir Atyrau–Orsko linijų sankirtos. Plentai į Aktobę, Embą, Atyrau. Kasami fosforitai.

## Istorija
1967 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas, iki 1997 m. ji vadinta ***Oktiabrsku*** (*Октябрьск*).

## Šaltiniai
Temiras

**Temiras** (, ) – miestas Kazachstano šiaurės vakaruose, Aktobės srityje, Temiro rajone, prie Temiro upės, į pietvakarius nuo Aktobės. Temiro geležinkelio stotis (prie Atyrau–Orsko linijos) yra už 25 km. Veikia miškų ūkis, naftos tiekimo bazė.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1870 m. kaip ***Karakamysas*** (*Каракамыс*). Tapo svarbiu prekybiniu centru. 1896 m. Temirui suteiktas miesto statusas. Sovietmečiu veikė aliejaus gamykla.

## Šaltiniai
Šalkaras (miestas)

**Šalkaras** (, ) – miestas Kazachstane, Aktobės srityje, 363 km į pietryčius nuo Aktobės, Didžiųjų Barsukų dykynėje. Geležinkelio stotis prie Transaralo geležinkelio linijos. Yra vietinės reikšmės oro uostas, Oralo–Šymkento plento atšaka. Maisto (aliejaus) pramonė, geležinkelio aptarnavimas.

## Istorija
Miesto statusas suteiktas 1928 m.. Iki 2000 m. miestas vadintas ***Čelkaru*** (*Челкар*).

## Šaltiniai
Emba (miestas)

**Emba** (, ) – miestas Kazachstane, Aktobės srityje, Mugalžaro rajone, prie Embos upės, į pietryčius nuo Aktobės. Geležinkelio stotis prie Transaralo geležinkelio linijos, plentas į Kandyagašą. Maisto (mėsos) pramonė, naftos gavyba, geležinkelių aptarnavimas. Už 10 km yra Embos karinis poligonas, kurio centras – Žemas (Emba-5).

## Istorija
Emba įkurta XX a. pr., nutiesus geležinkelį. Miesto statusas suteiktas 1967 m.

## Šaltiniai
Žemas

**Žemas** () – miestas Kazachstane, Aktobės srityje, Mugalžaro rajone, 10 km į pietus nuo Embos miesto. Geležinkelis į Žanažolo naftos ir dujų verslovę. Geležinkelio ir verslovių aptarnavimas.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1960 m. kaip Embos karinio poligono centras. Tai buvo uždara gyvenvietė, pavadinta kodiniu pavadinimu ***Emba-5*** (*Эмба-5*). Veikė raketų bandymo kompleksas, vykdyti kariniai mokymai. 1999 m. poligonas panaikintas, Rusijos kariai perkelti į Kapustin Jarą Rusijoje. Kariniai įrenginiai buvo apleisti ir nuniokoti. Miestas pervadintas į Žemą.
Park Geun-hye

**Pak Kinhė** (; g. 1952 m. vasario 2 d. Tegu, Pietų Korėjoje) – Pietų Korėjos politikė, buvusi šalies prezidentė (2013–2017 m.), pirmoji šias pareigas užėmusi moteris šalies istorijoje. Iškėlus įtarimus dėl didelio masto korupcijos, 2017 m. po apkaltos buvo nušalinta nuo pareigų, o vėliau teismo pripažinta kalta ir nuteista 32 metų kalėjimo bausme, kuri vėliau sumažinta iki 20 metų.

## Biografija

Gimė 1952 m. sausio 2 d. Tegu mieste Pak Čionghy, trečiojo šalies prezidento (1963–1979 m.), ir Juk Jongsu šeimoje. 1953 m. persikėlė į Seulą, 1974 m. baigė Sogang universitetą. Po to, kai jos motina buvo nužudyta 1974 m., Pak formaliai tapo pirmąja šalies ledi ir šias pareigas ėjo iki tėvo žūties 1979 m. Jos artimos sąsajos su Pak Čionghy autoritariniu valdymu vėliau tapo plačiai diskutuojamu klausimu Pak darant tolimesnę politinę karjerą.

1998 m. Pak buvo išrinkta į parlamentą kaip Naujo Pasaulio partijos narė (prieš tai ji vadinosi Didžiąja Nacionaline partija). Nuo 2004 m. ėjo partijos pirmininkės pareigas. 2007 m. buvo viena iš partijos kandidačių į prezidentus, tačiau pralaimėjo I Mjongbakui. Iš naujo savo kandidatūrą iškėlė per 2012 m. prezidento rinkimus ir juos laimėjo nedidele persvara.

## Politinės pažiūros

Pak pasisakymai buvo dažniausiai konservatyvūs, tačiau juose iškeldavo ir siekius stiprinti šalies socialinę gerovę. Tarptautinėje politikoje Pak palaikė ryšių su JAV stiprinimą ir nuosaikią poziciją santykiuose su Šiaurės Korėja.

## Šaltiniai

|-
Žitikara

**Žitikara** (, ) – miestas Kazachstano šiaurėje, Kostanajaus srityje, prie Šortandi upės. Rajono centras. Geležinkelio stotis (atšaka iš Tobolo). Asbesto kasybos ir apdirbimo pramonė.

## Istorija
Žitikara pradėjo kurtis XIX a. pab. Miesto teisės suteiktos 1939 m. (tada miestas buvo žinomas kaip ***Džetygara*** (*Джетыгара*)) Nuo 1997 m. vadinamas Žitikara.

## Šaltiniai
Alga (miestas)

**Alga** (, ) – miestas Kazachstano šiaurės vakaruose, Aktobės srityje, prie Ileko upės, 44 km į pietus nuo Aktobės. Rajono centras. Geležinkelio stotis, eina Aktobės–Kandyagašo plentas.

## Istorija
Alga 1934 m. gavo miesto tipo gyvenvietės, o 1961 m. miesto statusą. Sovietmečiu buvo chemijos pramonės centras (veikė trąšų gamykla).

## Šaltiniai
Vasilijus Matė

**Vasilijus Matė** () (1856 m. kovo 6 d. Virbalyje, Rusijos imperijoje - 1917 m. balandžio 22 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija) – dailininkas, braižytojas ir graveris. XIX a. pabaigoje buvo vienas iš žymiausių graverių Rusijos imperijoje.

## Biografija

Gimė 1856 m. kovo 6 d. Virbalyje. 1870-1875 m. studijavo dailės akademijoje ir 1875-1880 m. Sankt Peterburgo imperatoriškoje dailės akademijoje. Taip pat studijavo Prancūzijoje, Vokietijoje, Olandijoje ir Didžiojoje Britanijoje.  

Per savo darbo metus sukūrė daug ofortų ir medžio raižinių, susijusių su Rusijos žmonėmis ir kraštovaizdžiu. Bendradarbiavo su kitais rusų dailininkais ir graviūruodavo jų paveikslus. Dailininko darbai buvo spausdinami svarbiausiuose to meto Rusijos imperijos laikraščiuose, žurnaluose ir kituose leidiniuose. 1884-1909 m. dirbo dėstytoju Sankt Peterburgo dailės ir pramonės akademijoje, 1894-1917 m. dailės akademijoje. 1913 m. paskirtas tikruoju valstybės patarėju. 

## Graviūros


Vaizdas:Antony Tomishko, engraving by Vasily Mate.jpg|Antonas Tomiško
Vaizdas:Granovskiy Timofey Nikolaevich.jpg|Timofėjus Granovskis
Vaizdas:Mate tretyakov by repin ofort.jpg|Tretjakovas
Vaizdas:Pushkin (by Mate).jpg|Puškinas
Vaizdas:Serov Alexandr Nikolaevich.jpg|Aleksandras Serovas
Vaizdas:Vasiliy Nazarovich Karazin.jpg|Vasilijus Karazinas
Vaizdas:Zotov Pavel Dmitrievich.jpg|Pavelas Zotovas


## Nuorodos

* Biografija I (rus.) ;
* Biografija II (rus.).
19 (Adele albumas)

**19** – debiutinis Anglijos atlikėjos ir dainų autorės Adele albumas, išleistas 2008 m. sausio 28 d. Jungtinės Karalystės topuose pirmąją savaitę jis užėmė pirmąją vietą. Albume įtraukta perdainuota Bob Dylan daina „Make You Feel My Love“.

## Dainos

### Papildyta versija (2009)
;I kompaktinis diskas
# „Daydreamer“
# „Best for Last“
# „Chasing Pavements“
# „Cold Shoulder“
# „Crazy for You“
# „Melt My Heart to Stone“
# „First Love“
# „Right as Rain“
# „Make You Feel My Love“
# „My Same“
# „Tired“
# „Hometown Glory“

;II kompaktinis diskas (akustinė versija iš Hotel Café, Los Andželo)
# „Chasing Pavements“
# „Melt My Heart to Stone“
# „That's It, I Quit, I'm Movin' On“ (perdainuota Sam Cooke daina)
# „Crazy for You“
# „Right as Rain“
# „My Same“
# „Make You Feel My Love“
# „Daydreamer“
# „Hometown Glory“
# „Many Shades of Black“ – papildoma daina, kurią atliko Adele ir „The Raconteurs“

## Singlų chronologija
;Jungtinė Karalystė
* „Chasing Pavements“
* „Cold Shoulder“
* „Hometown Glory“
* „Make You Feel My Love“
;Europa, Australija ir Japonija
* „Chasing Pavements“
* „Cold Shoulder“
;Kanada ir JAV
* „Hometown Glory“
* „Chasing Pavements“
;Ispanija
* „Chasing Pavements“
;Vokietija
* „Chasing Pavements“
;Olandija
* „Chasing Pavements“
* „Cold Shoulder“
* „Make You Feel My Love“
* „Hometown Glory“

## Išleidimo istorija

## Išnašos
Kuachada

**Kuachada** ( 'sutraukintas'; ) – ispaniškas avies pieno produktas, varškės gaminys, būdingas baskų virtuvei, populiarus šiaurinėje Ispanijoje (Baskija, Navara, Kastilija ir Leonas, La Riocha).

## Gamyba
Tradiciškai daroma iš avies pieno, bet dabar pramoninu būdu ją dažnai gamina ir iš karvės pieno.

Gaminant kuachadą avies pieną pakaitina iki 40 °C ir prideda šliužo fermentų (chimozino ir pepsino mišinio). Fermentuojamas pienas įgyja jogurto konsistenciją.
Kartais pieną šildo įkaitintais akmenimis ar iki raudonumo įkaitintu žarstekliu, tada kuachada įgauna ne tik būdingą švelnų avies pieno skonį, bet ir silpną rūkyto produkto aromatą.

Kuachada pateikiama atvėsinta kaip desertas, pateikiama su medumi ir graikiniais riešutais ar kartais su cukrumi. Rečiau valgoma pusryčiams su vaisiais ar medumi.

## Panašūs produktai
Panašus produktas  ('sutraukintas') gaminamas Brazilijoje, ypač kaimo rajonuose, kur naudojama daug tradicinių produktų receptų. Gaminamas iš sutraukinto pieno ir jogurto. Pienas (paprastai karvės ar ožkos) traukinamas įpilant rūgščių augalinės kilmės skysčių (citrinų ar kitų citrusinių vaisių sulčių, acto). Receptai įvairuoja, bet dažniausiai šis produktas saldinamas cukrumi ar vaisių sultimis.
Ištrūkęs Džango

**Ištrūkęs Džango** () – 2012 m. sukurtas vesterno filmas, kurį režisavo JAV režisierius Quentin Tarantino. Filme vaidina tokie aktoriai kaip Jamie Foxx, Christoph Waltz, Leonardo DiCaprio, Kerry Washington ir Samuel L. Jackson. Filmo debiutas kino teatruose įvyko 2012 m. gruodžio 25 d.

Filmo veiksmas vyksta 1858 m. JAV. Foxx vaidinamas vergas Django yra išlaisvinamas ir prisideda prie premijų medžiotojo (Waltz). Vėliau Django bando išlaisvinti savo žmoną (Washington) iš vergų plantacijos valdytojo (DiCaprio).

Filmas buvo nominuotas Oskarams ir laimėjo dvejose kategorijose: Christoph Waltz buvo išrinktas geriausiu antro plano aktoriumi, o Q. Tarantino – geriausio originalaus scenarijaus kūrėju.

## Aktoriai

* Jamie Foxx – Django
* Christoph Waltz – Dr. King Schultz
* Leonardo DiCaprio – Calvin J. Candie
* Kerry Washington – Broomhilda Von Shaft
* Samuel L. Jackson – Stephen
* Don Johnson – Spencer 'Big Daddy' Bennett
* Walton Goggins – Billy Crash
* Dennis Christopher – Leonide Moguy
* James Remar – Butch Pooch / Ace Speck
* David Steen – Mr. Stonecipher
* Dana Michelle Gourrier – Cora
* Nichole Galicia – Sheba
* Laura Cayouette – Lara Lee Candie-Fitzwilly
* Ato Essandoh – D’Artagnan
* Sammi Rotibi – Rodney
* Clay Donahue – Fontenot
* Escalante Lundy – Big Fred
* Miriam F. Glover – Betina
* Franco Nero

## Šaltiniai
Dalia Tamulevičiūtė

**Dalia Tamulevičiūtė**:

* Dalia Tamulevičiūtė (1929) – medikė
* Dalia Tamulevičiūtė (1940) – režisierė, pedagogė
Rangleklods

**Esbenas Andersenas** – Danijos elektroninės muzikos atlikėjas pasivadinęs **Rangleklods**. Muziką pradėjo kurti gyvendamas Danijoje, o karjera prasidėjo 2010 m. persikėlus į Vokietiją, Berlyną. Vėliau savo pasirodymus atliko gimtojoje šalyje – Orhuso ir Kopenhagos miestuose. 2012 m. vasarą Esbenas gavo elektroninės muzikos magistro laipsnį Orhuso karališkojoje muzikos akademijoje.

## Diskografija
* *Straitjacket* (2015 m.)
* *Beekeeper* (2012 m.)
* *Home EP* (2011 m.)
Žanatasas

**Žanatasas** (, ) – miestas pietų Kazachstane, Žambylo srityje, į šiaurės vakarus nuo Tarazo. Rajono centras. Miestą pasiekia plentas ir geležinkelis iš Tarazo. Kasami fosforitai.

## Istorija
Žanatasui miesto statusas suteiktas 1969 m.

## Šaltiniai
Karatau

**Karatau** (, ) – miestas pietų Kazachstane, Žambylo srityje, 90 km į šiaurės vakarus nuo Tarazo, Karatau kalnų papėdėje. Pro miestą eina Tarazo–Žanataso plentas ir geležinkelis. Kasami fosforitai.

## Istorija
Karatau miesto statusas suteiktas 1963 m.

## Sportas
* FK Igilik – futbolo klubas.
* Centrinis stadionas

## Šaltiniai
Wsiewołod Strażewski

**Vsievolod Straževski** (, ) (1897 m. rugpjūčio 21 d. Virbalyje, Rusijos imperijoje – 1973 m. rugpjūčio 25 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lenkijos liaudies respublikos kariuomenės ir Raudonosios armijos generolas.

## Biografija

Gimė 1897 m. rugpjūčio 21 d. Virbalyje. 1917 m. baigė Suražo mokytojų mokyklą. 1920 m. Maskvoje baigė aukštąją pedagogų mokyklą. Nuo 1923 m. Raudonosios armijos karininkas. 1935–1936 m. baigė Maskvos karo akademiją. Per Stalino vykdytus karininkų valymus, 1938 m. birželį buvo suimtas, bet vėliau išleistas į rezervą.

1941–1944 m. kariavo įvairiose fronto linijose. 1944 m. kovo mėnesį tapo Lenkijos liaudies respublikos kariuomenės karininku. Nuo 1945 m. paskirtas Lenkijos krašto apsaugos ministerijos viceministru. 1946–1956 m. buvo įvairių Lenkijos karinių apygardų generolu. 1956 m. lapkričio 28 d. grįžo į TSRS, kur 1957 m. kovą buvo demobilizuotas ir išleistas į pensiją. Mirė 1973 m. rugpjūčio 25 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.


Vaizdas:Nagrobek wsiewolod strazewski.JPG|Straževskio ir jo dukros Helenos kapas


## Literatūra

* Bohdan Urbankowski, Czerwona msza czyli uśmiech Stalina, t. I, Warszawa 1998, s. 631.
* Poznański Czerwiec 1956, Poznań 1981, ISBN 83-210-0319-2, s.88.
* H.P. Kosk, Generalicja polska, t. 2, Oficyna wydawnicza „Ajaks“, Pruszków 2001.
* Mała Encyklopedia Wojskowa, Wydawnictwo MON, Warszawa 1971.
* Warszawski Okręg Wojskowy. Historia i współczesność, Wydawnictwo Bellona, Warszawa 1997.

## Nuorodos

* Biografija (angl.).
Baltoji musmirė

**Baltoji musmirė** () – skydabudinių šeimos mirtinai nuodingas grybas. Ši rūšis Lietuvoje sutinkama gana dažnai. Kartais ši rūšis laikoma anksčiausiai išdygstančiu žalsvosios musmirės (*Amanita phalloides*) porūšiu.

Apsinuodijimo pavojus: kaip ir žalsvosios musmirės apsinuodijimo požymiai tie patys. Jie pasireiškia vėlai – maždaug po 8–40 valandų. Išgelbėti apsinuodijusį žmogų galima tuo greičiau, kuo anksčiau pastebimi pirmieji požymiai, tačiau kai kurie požymiai pasireiškia tik tada, kai kepenyse jau įvykę negrįžtami procesai. Šiandien nėra nė vieno veiksmingo vaisto nuo šio apsinuodijimo.

Nuodingos medžiagos grybe: žiedinės struktūros baltymai (ciklopetidai, kurie dėl struktūros verdant nesuyra (termostabilūs nuodai). Tai falinas, alfa amanitinas, beta amanitinas ir gama amanitinas, kurie sunaikina kepenų ląsteles (nekrozė). Kad žmogus mirtų, pakanka kelių miligramų šių medžiagų kiekio, tenkančio vienam kilogramui kūno svorio.

**Sinonimai**: *Agaricus vernus*, *Amanitina verna*, * Venenarius vernus*, *Agaricus bulbosus vernus*.

## Išvaizda

Baltosios musmirės kepurėlė yra 5–15 cm skersmens, ji iš pradžių pusiau apvali, vėliau iškili ir galiausiai paplokščia, lygi balta, vidury kreminio atspalvio, kraštai kartais skiltėti. kotas 5 – 12 cm ilgio, baltos spalvos, prie pagrindo šiek tiek storėjantis, be to, šį sustorėjimą gaubia odiška išnara. Rinkis paprastai neryškus ir greitai nukrenta. Lakšteliai labai tankūs balti, su daugybe lakšteliukų. Minkšta balta trama yra bekvapė ir nemalonaus skonio. Sporos baltos, lygios, turi elipsės formą.
Spalvos ir formos kaita: nežinoma

## Augavietė
Šis grybas auga daugiausiai lapuočių miškuose, ypač po ąžuolais, dažnai ir parkuose.

Sezonas: birželis – rugsėjis.

Panašios rūšys: Jį galima supainioti su miškiniu pievagrybiu (* Agaricus silvicola*) ir *[[Amanita ovoidea]]* kurie abu yra valgomi. Taip pat labai panaši į baltikinių šeimos grybus * Tricholoma auratum*, juosvažalį baltiką ir žalsvagelsvį baltiką.

## Literatūra
* Didysis gamtos vadovas „Grybai“, išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga“, 2004 m., (55 psl.) ISBN 9955-573-65-1
Gustav Petrat

**Gustavas Petratis** () (1924 m. lapkričio 12 d. Virbalyje, Lietuvoje – 1948 m. lapkričio 19 d. Landsberge prie Lecho, Vakarų Vokietija) – lietuvių kilmės SS rotenfiureris, Mauthauzeno koncentracijos stovyklos prižiūrėtojas.

## Biografija
Gimė 1924 m. lapkričio 12 d. Virbalyje. Nuo 1943 m. gruodžio iki 1944 m. gegužės priklausė Waffen-SS ir kovojo Rytų fronte. Po sužeidimų patirtų fronte, 1944 m. gegužę išsiųstas dirbti į Mauthauzeno koncentracijos stovyklą, kur dirbo stovyklos apsauginiu. Pasižymėjo brutaliu elgesiu su kaliniais, stovyklos evakuacijos metu nušovė kelis kalinius. 1945 m. gegužės 10 d. Linco mieste buvo suimtas amerikiečių.

1947 m. rugpjūčio mėnesį užbaigus nagrinėti Mauthauzeno koncentracijos stovykloje įvykdytus nusikaltimus, kartu su kitais stovyklos prižiūrėtojais nuteistas mirties bausme. Teismo posėdžio metu Petratis tvirtino, kad amerikiečių tardytojai, vykstant tardymams jį mušė ir kankino, o per apklausą tvirtino esąs lietuvis ir beveik nemokantis vokiškai. 1948 m. lapkričio 19 d. buvo pakartas Landsbergo prie Lecho kalėjime.

## Nuorodos
* Mauthauzeno stovyklos prižiūrėtojų byla (angl.).

## Šaltiniai
Kazali

**Kazali** () arba ***Kazalinskas*** () – miestas pietiniame Kazachstane, Kyzylordos srityje, Kazali rajone, prie Syrdarjos žemupio, į rytus nuo Aralo jūros. Kazali geležinkelio stotis (prie Maskvos–Taškento linijos) yra Aiteke Bi (Novokazalinsko) gyvenvietėje, už 12 km. Yra XIX a. pab. – XX a. pr. architektūros paminklų (mečetė, biblioteka, kultūros namai, Ganibajaus namas).

## Istorija
Vietovardis reiškia 'žąsynė, vieta, kur daug žąsų' (iš  'žąsis').

Kazali įkurtas 1853 m. kaip rusų tvirtovė. Miesto statusas suteiktas 1867 m., gyvenvietė pavadinta Kazalinsku. Cariniais laikais buvo svarbiu prekybiniu miestu. TSRS laikais verstasi žvejyba, veikė plytų gamykla. Nusekus Aralo jūrai, miestas patyrė ekonominį nuosmukį.

## Šaltiniai
Bulajevas

**Bulajevas** (, ) – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, 96 km į rytus nuo Petropavlo. Rajono centras. Stotis prie Pietų Uralo geležinkelio, praeina Petropavlo–Omsko plentas. Maisto (duonos, grūdų, aliejaus) pramonė.

## Istorija
Bulajevas įkurtas 1893 m., miesto statusas suteiktas 1969 m..

## Šaltiniai
Mamliutas

**Mamliutas** () arba ***Mamliutka*** () – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, 40 km į vakarus nuo Petropavlo. Rajono centras. Stotis prie Pietų Uralo geležinkelio, praeina Petropavlo–Omsko plentas, atsišakoja kelias į Kostanajų. Gyvulininkystės ūkio įrengimų gamyba.

## Istorija
Mamliutui miesto statusas suteiktas 1969 m..

## Šaltiniai
Sergejevas

**Sergejevas** () arba ***Sergejevka*** () – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, prie Išimo upės (greta įrengta Sergejevo tvenkinio užtvanka). Rajono centras. Pro miestą eina Petropavlo–Arkalyko kelias. Veikia pieno miltelių, gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos, hidroelektrinė.

## Istorija
Sergejevui miesto statusas suteiktas 1969 m..

## Šaltiniai
Mocarela

**Mocarela** () – šviežių sūrių rūšis, gaminama pietų Italijoje. Šio sūrio gamybai naudojamas sukimo ir pjaustymo metodas.

Išskiriamos šios mocarelos rūšys:
* *mozzarella di Bufala* – pagamintas iš nepasterizuoto naminių azijinių buivolių pieno;
* *mozzarella fior di latte* – pagamintas iš šviežio pasterizuoto arba nepasterizuoto karvės pieno;
* *mozzarella affumicata* – rūkytas sūris;
* sausa mocarela – gaminamas iš lieso pieno, naudojamas maisto pramonei.

Šviežias mocarelos sūris dažniausiai būna baltos spalvos, kartais šiek tiek geltonas, priklausomai nuo gyvūno pašaro. Dėl sūrio gamybos technologijos, jis neišsilaiko daugiau nei 12–24 valandas. Tinkamai įpakuotas mocarelos sūris gali laikytis ir iki savaitės. Dažniausiai šis sūris naudojamas įvairioms picoms, makaronų patiekalams, taip pat patiekiamas kartu su pomidorais ir bazilikais Kaprio salotose.

Mocarelos sūris patiekiamas šviežias arba sausas. Šviežias sūris dažniausiai būna susuktas į 80–100 gramų kamuoliukus įmerktus sūdytame vandenyje. Sauso mocarelos sūrio gaminiai būna labiau kompaktiški, jų formos dažniausiai būna skirtos picoms ar lazanijoms ruošti.
ITunes Live from SoHo (Adele EP)

**iTunes Live from SoHo** – debiutinis Anglijos atlikėjos ir dainų autorės Adele EP, išleistas 2009 m. vasario 3 d. JAV. EP pasiekė aukščiausią – 105 – vietą Billboard 200.

## Dainos

## Išnašos
Virbalio konfederacija

**Virbalio konfederacija** () - karinė konfederacija įkurta Virbalyje 1655 m. rugpjūčio 23 dieną. Konfederaciją įkūrė Švedijos karalystė ir Jonušas Radvila siekdami išlaikyti karalių Jona Kazimierą Vazą savo soste ir bendrai kovoti prieš LDK puolančius rusus. Konfederacijos sudarymas buvo vienas iš pirmųjų Jonušo Radvilos bandymų gelbėti LDK suartėjant su švedais ir nutraukiant ryšius su Lenkija. Radvilos bandymų suartėti su Švedija pasekoje 1655 m. spalio 20 d. buvo pasirašyta Kėdainių sutartis. 

## Literatūra

* Tomasz Krzywicki: Litwa: przewodnik. Pruszków: Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, s. 59. ISBN 83-89188-40-6.
Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio parapija

**Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio parapija** - viena iš Kauno stačiatikių dekanato parapijų, Kybartuose. Parapijai priklauso Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė. Parapija pavadinta Aleksandro Neviškio garbei.

## Istorija

Parapija įkurta 1870 m., pastačius cerkvę per miestelį geležinkelį tiesiantiems darbininkams. 1919 m. pradžioje vidaus reikalų ministerija cerkvę, mokyklos pastatą ir 2 parapijos namus su žeme perdavė Seinų vyskupijai. Įkurta bažnyčia. Tuo metu apie 420 stačiatikių rinkdavosi maldai nuomojamose patalpose. Jie daug kartų kreipėsi į valdžią gražinti cerkvę. Pastatui reikėjo kapitalinio remonto. 

1929 m. katalikų parapija iš finansų ministerijos išsireikalavo gauti paskolą naujai bažnyčiai statyti. Tada apgriuvusi cerkvė ministrų kabineto nutarimu grąžinta stačiatikiams. 1935 m. atnaujinta cerkvę iškilmingai pašventinto Lietuvos ir Vilniaus metropolitas Dimitrijus Bogojavlenskis.

1937 m. parapijai priklausė 1431 tikintysis. Prie jos veikė Apvaizdos brolija. Parapija visos Lietuvos cerkvėms gamino žvakes. 1945 m. parapijoje buvo 280 tikinčiųjų. 1947 m. tarybų valdžia ją oficialiai įregistravo. Į Kybartus vykdavo tikintieji iš Kaliningrado srities.

## Nuorodos

* Parapijos informacija ;
* Parapijos istorija (lenk.).
21 (Adele albumas)

**21** – antrasis Anglijos atlikėjos ir dainų autorės Adele studijinis albumas. Jis Japonijoje išleistas 2011 m. sausio 19 d., didžiojoje Europos dalyje – 2011 m. sausio 24 d., o Šiaurės Amerikoje – 2011 m. vasario 22 d. Albumas pavadintas *21*, nes tiek metų buvo Adele jo kūrimo metu. Albumas sukurtas po atlikėjos išsiskyrimo su vaikinu, tad jaučiami pykčio, keršto, širdgėlos, savianalizės ir atleidimo prieskoniai.

Dainas albumui Adele pradėjo rašyti 2009 m. balandį, kai dar draugavo su tuometiniu vaikinu. Debiutiniame albume save vaizdavusi kaip muzikinę tragikę, antrąjį albumą Adele norėjo parašyti optimistiškesnį. Tačiau įrašų sesijos baigėsi pirma laiko dėl įkvėpimo stokos. Adele atnaujino kūrybinį procesą iš karto po santykių iširimo, perkeldama savo širdgėlą ir depresiją į savo dainas. Ji bendradarbiavo su įvairiais dainų autoriais ir prodiuseriais.

## Dainos

## Išleidimo istorija

## Išnašos
Tajynša

**Tajynša** () – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje. Rajono centras. Stotis prie Petropavlo–Kokšetau geležinkelio. Veikia bioeteanolio, pieno miltelių, baldų gamyklos, remonto dirbtuvės.

## Istorija
Miesto statusas suteiktas 1962 m. Iki 1997 m. miestas vadintas ***Krasnoarmeisku*** (*Красноармейск*).

## Šaltiniai
Krasnoarmeiskas

**Krasnoarmeiskas** () gali reikšti:

* Krasnoarmeiskas – miestas Rusijoje, Maskvos srityje;
* Krasnoarmeiskas – miestas Rusijoje, Saratovo srityje;
* Krasnoarmeiskas, dabar Pokrovskas – miestas Ukrainoje, Donecko srityje;
* Krasnoarmeiskas – buvęs Tajynšos miesto Kazachstane pavadinimas.
Kauno-Klaipėdos stačiatikių dekanatas

**Kauno-Klaipėdos stačiatikių dekanatas** – iki 2014 m. egzistavęs vienas iš trijų Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras buvo Kaune, dekanu *Anatolijus Stolbovskis*. Dekanatas panaikintas 2014 m., vietoje jo įkurtiKauno stačiatikių dekanatas ir Klaipėdos stačiatikių dekanatas.

## Parapijos

Dekanate buvo 16 parapijų:

* Kauno Kristaus Prisikėkimo parapija;
* Klaipėdos visų Rusijos Šventųjų parapija;
* Klaipėdos Šv. kankinių Veros, Nadeždos ir Liubovės bei jų motinos Sofijos parapija;
* Klaipėdos Mykolo Apvaizdos parapija;
* Palangos Iveros Dievo Motinos ikonos parapija;
* Kėdainių Viešpaties Atsimainymo parapija;
* Šiaulių Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija;
* Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo parapija;
* Telšių Šv. Nikolajaus Stebukladario parapija;
* Mažeikių Dievo Motinos Dangun ėmimo parapija;
* Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja“ parapija;
* Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus parapija;
* Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio parapija;
* Viekšnių Šv. Sergijaus Radonežiečio parapija;
* Šilutės Arkangelo Mykolo parapija;
* Marijampolės Švč. Trejybės parapija.

## Nuorodos

* Aprašymas apie dekanatą (rus.).
Maskarponė

**Maskarponė** () – itališko sūrio, gaminamo iš grietinėlės ir maišomo su acto ar citrinų rūgštimi, rūšis.

Po denaturacijos išrūgos yra pašalinamos be stovėjimo ir spaudimo.

Maskarponės sūris yra pieno spalvos, lengvai tepamas. Šis sūris labai populiarus Lombardijos regiono, iš kurio yra kilęs, patiekaluose. Maskarponės sūris yra pagrindinė Tiramisu sudedamoji dalis. Šis sūris dažnai naudojamas vietoj sviesto ar parmezano Rizoto pagardinti.

## Šaltiniai
Harald Serafin

**Haraldas Serafinas** (; 1931 m. gruodžio 24 d. Kybartuose, Lietuvoje – 2025 m. rugsėjo 15 d. Vienoje, Austrijoje) – Austrijos operos dainininkas, TV laidų dalyvis ir vedėjas, koncertų organizatorius.

## Biografija
Gimė 1931 m. gruodžio 24 d. Kybartuose. 1939 m., šalyje pagal Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartį dislokavus Raudonosios armijos dalinius, su šeima iš gimtųjų Kybartų pabėgo į Klaipėdą, kur gyveno apie metus. Prasidėjus Trečiojo Reicho ir TSRS karui su šeima pesikraustė gyventi į Bambergą, kur jo tėvai įkūrė tekstilės parduotuvę. 1951 m. baigus mokyklą, tėvai norėjo, kad sūnus studijuotų mediciną, tačiau Serafinas nutarė mokytis dainuoti.

Dainuoti mokėsi Niurnberge pas vokiečių operos dainininką Willi Domgraf-Fassbaender. Dainuodavo Austrijoje, Vokietijoje ir Šveicarijoje kartu su garsiais šių šalių dainininkais. Nuo 1992 iki 2012 m. Serafinas buvo Rytų Austrijoje, Miorbišo mieste vykstančio dainų festivalio organizatorius.

Vaikai Daniel Serafin ir Martina Serafin taip pat yra operos dainininkai.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Straipsniai apie Haraldą Serafiną (vok.);
* Asmeninis tinklalapis (vok.) ;
* Biografija (vok.).
Jonukas ir Grytutė: raganų medžiotojai

** Jonukas ir Grytutė: raganų medžiotojai ** – 2013 m. JAV ir Vokietijoje sukurtas nuotykinis fantastinis filmas, kurio pagrindas yra Brolių Grimų pasakos Jonukas ir Grytutė interpretacija.
 
Filmas sukurtas ir 3D formatu.

Juostos filmavimas kainavo 50 mln. dolerių, o pajamos viršijo 164 milijonus.

## Siužetas

Filme pasakojama brolio ir sesers Jonuko ir Grytutės istorija po to, kai tėvas juos paliko miške, o šie, atklydę į raganos namus, sugebėjo ją įveikti. Vaikai užaugo ir tapo žinomais raganų medžiotojais, kuriuos samdo nuo raganų negalintys apsiginti kaimai. Atsidūrę Augsburgo miestelyje, jie priversti susikauti su galinga ragana Muriele ir jos parankinėmis, planuojančioms visų raganų sueigą, kurios metu jos išsivaduotų nuo naikinančio ugnies poveikio.

Filme taip pat paaiškėja, kad Jonuko ir Grytutės motina buvo baltoji ragana, išsiuntusi juos į mišką norėdama apsaugoti nuo kitų raganų.

## Aktoriai

: *Aktorius – vaidmuo*
* Jeremy Renner – Jonukas
* Gemma Arterton – Grytutė
* Famke Janssen – Murielė
* Pihla Viitala – Mina
* Derek Mears – trolis Edvardas
* Thomas Mann – Benjaminas Voseris
* Peter Stormare –šerifas Beringeris
* Rainer Bock – meras Englemanas
* Bjørn Sundquist – Džeksonas
* Ingrid Bolsø Berdal – ragana
* Joanna Kulig – ragana
* Zoë Bell – ragana

Grytutės vaidmuo pradžioje buvo kuriamas specialiai aktorei Noomi Rapace. Vėliau su šiuo vaidmeniu buvo siejamos aktorės Eva Green ir Diane Kruger.
Ivanas Kučerovas

**Ivanas Kučerovas** (1929 m. gegužės 10 d. Barsukuose, Smolensko sritis – 1996 m.) – sovietinis teisininkas, partinis veikėjas.

## Biografija
1953 m. baigė Minsko teisės institutą. 1953–1959 m. dirbo Minsko kriminalistikos mokslinėje tyrimų laboratorijoje, 1959–1968 m. Baltarusijos SSR, 1968–1982 m. Lietuvos SSR teismo ekspertizės moksliniame tyrimo institute. 1979 m. teisės mokslų daktaras. 1982–1990 m. dėstė Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje. Parašė eilėraščių rusų kalba (slapyvardis *Gračas*).

1988–1989 m. „Jedinstvo“ narys. 1990–1991 m. LKP (SSKP) Ideologinio skyriaus konsultantas. 1991 m. pasitraukė į Baltarusiją.

## Šaltiniai
Karagijė

**Karagijė** () arba **Batyras** (*Батыр*) – sausumos įduba pietvakarių Kazachstane, Mangystau srityje, Mangyšlako pusiasalyje, netoli Kaspijos jūros kranto (Pakaspijo žemumoje). Tai žemiausia vieta Kazachstane ir viena žemiausių visoje Azijoje. Ji plyti 132 m žemiau jūros lygio. Įduba išsidriekusi į pietryčius, jos ilgis 85 km, plotis iki 25 km. Dugne plyti daugiausia druskos lygumos, telkšo išdžiūstantis Batyro ežeras.

## Šaltiniai
Užilės Alatau

**Užilės Alatau** (, , ) – kalnagūbris Tianšanio masyvo šiaurės vakaruose, driekiasi Kazachstano–Kirgizijos siena. Ilgis rytų–vakarų kryptimi 350 km. Aukštis siekia iki 4973 m (Talgaro kalnas). Kalnai sudaryti iš granito, konglomerato, smiltainio ir skalūnų. Būdingas aukštikalnių reljefas, vyraujantis aukštis 4000-4600 m. Masyvą giliai suraižę Ilio intakai, pietuose kalnai stačiai leidžiasi į Šiliko ir Čong Kemino slėnius.

Šlaituose plyti sausosios stepės, pereinančios į krūmynų stepes ir kalnų miškus. Aukštikalnėse driekiasi kalnų pievos. Ledynai užima 484 km².

Užilės Alatau yra populiarus turistinis Kazachstano objektas, čia yra slidinėjimo kurortų (Medeu), saugomų teritorijų (Almatos draustinis, Ilio-Alatau nacionalinis parkas). Šiaurinėje papėdėje įsikūręs Almatos didmiestis.


Image:Вид Алматы с комплекса Алатау.jpg|Vaizdas į kalnus iš Almatos apylinkių
File:Ibisbillhabitat.jpg|Apsnigti kalnai
File:Piktalgar.jpg|Talgaro kalnas


## Šaltiniai
Česlovas Kazimieras Blažys

**Česlovas Kazimieras Blažys** (g. 1943 m. rugpjūčio 18 d. Kybartuose, Vilkaviškio apskrityje) – teisininkas, politikas.

## Biografija

1965–1970 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1967 m. pradėjo dirbti milicijoje. 1977–1980 m. stažavosi TSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje.

1981–1989 m. Vilniaus rajono vidaus reikalų skyriaus viršininkas. 1989–1990 m. Lietuvos SSR vidaus reikalų ministerijos viršininko pavaduotojas.

1990–1991 m. Lietuvos Policijos akademijos direktorius. 1991–1993 m. Policijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos komisaras. 1993–1995 m. Migracijos departamento direktorius. 1995–1997 m. privačios apsaugos įmonės UAB „Gelvora“ generalinis direktorius. 1997–1999 m. Vilniaus miesto policijos komisariato vyriausiasis komisaras.

1999–2000 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministras. 2001–2008 m. Valstybinės lošimų priežiūros komisijos pirmininkas.

Iki 1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys.

|-

## Literatūra

* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2006, Vilnius 2006, s. 465
Fort Ševčenka

**Fort Ševčenka** () – miestas pietvakarių Kazachstane, Mangystau srityje, Mangyšlako pusiasalio gale (Tiubkaragano pusiasalyje), Kaspijos jūros pakrantėje. Rajono centras. Yra jūrų uostas (Bautinas), plentas į Aktau. Žuvies apdirbimo pramonė. Kasamos klintys. Yra memorialinis, etnografinis muziejai, XIX a. forto liekanos, armėniška varpinė. Už 31 km nuo miesto yra XVII–XIX a. Beisenbajaus nekropolis.

## Istorija
Gyvenvietė įkurta 1846 m. kaip rusų ***Novopetrovskojės*** tvirtovė (*Новопетровское укрепление*). 1857 m. vietovė pervadinta ***Fort Aleksandrovsku*** (*Форт-Александровский*). 1899 m. suteiktas miesto statusas. 1939 m. miestas pervadintas Taraso Ševčenkos garbei.

## Šaltiniai
Emil Młynarski

**Emilis Mlynarskis** () (1870 m. liepos 18 d. Kybartuose, Rusijos imperijoje - 1935 m. balandžio 5 d. Varšuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – smuikininkas, dirigentas, kompozitorius, vienas iš Varšuvos filharmonijos įkurėjų ir direktorius 1901-1905 metais. 

## Biografija

Gimė 1870 m. liepos 18 d. Kybartuose. Būdamas 10 metų pradėjo mokytis groti smuiku Sankt Peterburgo konservatorijoje. Tolimesnes muzikos studijas tęsė pas garsų to meto vengrų smuikininką Leopoldą Auerį. Kompozicijos mokėsi pas rusų kompozitorių Anatolijų Liadovą, o instrumentuotę pas Nikolajų Rimskį-Korsakovą. 

Mlynarskis studijų metu išsiskyrė talentu ir ypatingu muzikalumu, todėl tik baigusiam studijas iš karto buvo pasiūlyta groti antruoju smuiku Leopoldo Auerio styginių kvartete. Nuo 1890 m. pradėjo smuikininko karjerą, šalia muzikavimo kvartete sekė daugybė koncertinių kelionių Peterburge, Minske, Gardine, Kaune, Vilniuje, Kijeve, Odesoje, Varšuvoje, Berlyne, Leipcige, Magdeburge, Hanoveryje, Manheime, Augsburge ir Londone. 

1893 m. tapo muzikos mokytoju Odesos muzikos mokykloje. 1895 m. vedė *Oną Grincevičiūtę* iš Ilguvos dvaro, kuris kaip žmonos kraitis atiteko Mlynarskiui, kuris dvare dažnai lankydavosi ir kurdavo iki I pasaulinio karo pradžios. Mlynarskis simpatizavo lietuviams, gabius muzikos studentus skatindavo materialiai. Finansiškai parėmė Mikalojų Konstantiną Čiurlionį, Stasį Šimkų bei dukterėčią Beatričę Grincevičiūtę.

1897 m. persikėlė gyventi į Varšuvą. 1900 m. tapo pirmuoju naujai įkurtos Varšuvos filharmonijos dirigentu. 1904-1907 m. Varšuvos muzikos instituto direktorius. 1916 m. išvyko į Maskvą, kur dirbo didžiojo teatro dirigentu. 1918 m. grįžo į Varšuvą, kur toliau dirbo filharmonijoje. 1919 m. paskirtas Varšuvos konservatorijos direktoriumi. Tais pačiais metais tapo Varšuvos operos meno direktoriumi, kuriuo išbuvo iki 1929 metų. 

1929-1931 m. gyveno JAV, Filadelfijos mieste, kur dirbo miesto orkestre ir operoje bei dėstė *Music of Curtis* universitete. 1931 m. grįžo į Varšuvą, 1932-1933 m. buvo Varšuvos operos direktoriumi. 1934 m. išrinktas Lenkijos kompozitorių asociacijos prezidentu. Mirė 1935 m. balandžio 5 d. Varšuvoje. Dukra *Aniela* ištekėjo už žymaus pianisto Arthur Rubinstein.


Vaizdas:Tablica upamiętniająca Emilia Młynarskiego na ul. E. Młynarskiego 2 w Warszawie.JPG|Paminklinė lenta Varšuvoje, E. Mlynarskio gatvėje
Lenta, Mlynarskis. Ilguvos dvaras.JPG|Atminimo lenta Ilguvoje


## Nuorodos

* Gyvenę ir dirbę Ilguvoje ;
* Biografija I (lenk.) ;
* Biografija II (lenk.) .

## Šaltiniai
Migdolų pienas

**Migdolų pienas** – gėrimas, gaminamas iš vandenyje sumaltų migdolų. Naudojamas kaip pieno pakaitalas, populiarus veganiškoje arba pienui alergiškų žmonių mityboje. Nuo seno vartojamas Artimuosiuose Rytuose ir Vakarų Europoje.

## Istorija
Migdolų pieno naudojimas valgių gamyboje buvo plačiai paplitęs viduramžių Europoje, ypač Anglijoje. Jis minimas receptų knygose jau nuo XIV a. kaip sudėtinė tiek mėsiškų, tiek vegetariškų patiekalų, taip pat ir desertų dalis. Migdolų pienas buvo vienas iš pagrindinių pieno pakaitalų gavėnios laikotarpiu, kada ribojami gyvūniniai maisto produktai.

## Gamyba
Migdolų pieną galima pasidaryti namuose, smulkiai sumalus brinkintus migdolus plaktuvu su vandeniu, nukošus tirščius ir pridėjus pagal skonį cukraus, druskos. Jis taip pat gaminamas pramoniniu būdu, parduodamas įvairiose pakuotėse, būna tiek natūralaus, tiek ir vanilinio, šokoladinio ar kitokio skonio.

## Šaltiniai
Avies pienas

**Avies pienas** – naminės avies (*Ovis aries*) pienas. Šiais laikais pats pienas geriamas gana retai, tačiau iš jo plačiai gaminami pieno produktai. Gerai žinomi avies pieno sūriai yra graikų feta, prancūzų rokforas, ispanų mančegas, itališki *Pecorino Romano* ( 'avis'), *Pecorino Sardo* ir *Ricotta*.

Iš avies pieno gaminami ir kai kurie jogurtai. Nors avis pieno duoda žymiai mažiau nei karvė, tačiau pienas turi daugiau riebalų, sausųjų medžiagų ir mineralinių druskų. Dėl to avies pienas labai tinka sūriams gaminti. Tiesa, avies pienas netinka žmonėms su nepakantumu laktozei, kadangi avies piene laktozės daugiau negu karvės piene.

Dalis avių veislių buvo sukurtos ir auginamos kaip pieninės, pienui gaminti. Tokios veislės yra pieningesnės už pieno gamybai nespecializuotas avis. Labiausiai įprastos ir produktyvios pieninės avių veislės yra *lakonai* (), *rytų frizės* (), *Sardinijos avys* () ir *avasiai* ().

## Skirtingų pieno rūšių maistingumas
100 g pieno sudėtis:

## Šaltiniai

## Literatūra
* Pieninė avininkystė: monografija / Birutė Zapasnikienė. – Baisogala: Lietuvos veterinarijos akademijos Gyvulininkystės institutas, 2006. – 125 p.: iliustr. – ISBN 9955-731-01-X
Nessun dorma

**Nessun dorma** () – arija iš paskutiniojo Džiakomo Pučinio operos „Turandot“ veiksmo, viena žinomiausių tenorų arijų. Ji dainuojama Kalafo, *il principe ignoto* ('nežinomojo princo'), kuris iš pirmo žvilgsnio pamilsta nuostabiai gražią, tačiau šaltą princesę Turandot. Vyras, norintis vesti Turandot, pirma privalo įminti tris mįsles. Jei to padaryti nepavyksta, jam nukertama galva.

## Išnašos

## Nuorodos
* 
* „Nessun Dorma“, atliekama Jussi Björling 1944 m.
Avelis Levitanas

**Avelis Levitanas** () (1859 m. Kybartuose, Rusijos imperijoje - 1933 m. Kryme, Tarybų Sąjunga) – lietuvių ir rusų dailininkas, vyresnysis Isako Levitano brolis. 

## Biografija

Gimė 1859 m. Kybartuose, išsilavinusių, tačiau neturtingų žydų šeimoje. Tėvas dėstė prancūzų ir vokiečių kalbas Kaune, o vėliau dirbo vertėju statant geležinkelio tiltą Kybartuose. Apie 1870 m. šeima persikėlė gyventi į Maskvą. 1871 m. įstojo į Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokyklą. Studijavo pas žymius to meto dailininkus Vasilijų Perovą, Aleksejų Savrasovą, Vasilijų Polenovą. 

1875 m. mirus motinai ir sergant tėvui, dailės mokykla, kaip daug pasiekusius mokinius (Avelį ir Isaką), rėmė finansiškai, o 1876 m. nebereikalavo pinigų už mokslą dėl prastos materialinės šeimos padėties. 1877 m. mirė tėvas. Mokykla toliau rėmė brolius dailininkus. 1878 m. mažuoju sidabro medaliu baigė mokslus.

Levitanas daug kūrinių nutapė su akvarele, tapė portretus, peizažus. 1882-1886 m. dirbo kelių didžiausių Rusijos imperijos žurnalų iliustratoriumi. 1902 m. sukūrė ir pastatė paminklą ant savo brolio Isako kapo. Mirė 1933 m. Kryme. Dalis dailininko darbų eksponuojama Tretjakovo galerijoje.
 
## Nuorodos

* Biografija (rus.).
Maria Znamierowska-Prüfferowa

**Marija Znamierovska-Priuferova** () (1898 m. gegužės 13 d. Kybartuose, Rusijos imperijoje - 1990 m. rugpjūčio 20 d. Torūnėje, Lenkija) – etnografė, etnologė, Torūnės Mikalojaus Koperniko universiteto profesorė, Torūnės etnografinio muziejaus įkurėja ir direktorė. 

## Biografija

Gimė 1898 m. gegužės 13 d. Kybartuose. Jos tėvas Stanislovas buvo muitinės darbuotojas, vyresnis brolis Jerzy Znamierowski filosofas. Vaikystėje bendraudama su lietuvių vaikais, gerai išmoko lietuvių kalbą. 1915 m. baigė Liepojos gimnaziją. Nuo 1915 m. spalio trejus metus gyveno Kijeve, kur aktyviai įsitraukė į vietos lenkų bendruomenės gyvenimą, taip pat dalyvavo filologijos fakulteto paskaitose. 

1918 m. rudenį persikėlė gyventi į Varšuvą. 1920 m. pabaigoje atvyko gyventi į Vilnių, kur studijavo Vilniaus Stepono Batoro universiteto humanitarinių mokslų fakultete. Vėliau studijavo matematikos ir gamtos mokslų fakultete, kur nuo 1922 m. dėstytoju dirbo profesorius Jan Prüffer. 1925 m. vasario 4 d. Znamierovska susituokė su profesoriumi Priuferiu. 

Aktyviai puoselėjo etnografinio muziejaus įkūrimą Vilniuje. Kaip teigė pati profesorė: *Vilniaus muziejus po atviru dangumi turi mums duoti visų sluoksnių, kaimo, dvarų, miestų ir miestelių buvusios Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijoje tradicinės kultūros vaizdą jos charakteringais materialiniais ir dvasiniais kūriniais*. 1926 m. pradėjo studijuoti etnografiją, dirbo etnografijos muziejuje. 1930 m. išleido leidinį apie Trakų krašto ežerus. Iki 1939 m. kartu su talkininkais rinko žvejybos įrankius Vilniaus, Trakų ir Zarasų apylinkėse. 1942 m. vokiečiai nebeleido jai daugiau dirbti Vilniaus etnografijos muziejuje, 1944 m. liepą grįžo dirbti į muziejų. 

1945 m. liepos mėnesį kartu su kitais Vilniaus universiteto akademikais repatrijavo į Lenkijos Torūnės miestą, kur įsidarbino Torūnės universiteto etnologijos skyriuje. Po karo išleido knygą apie Vilnių - *Vilnius, miestas arčiausia širdies*.1955 m. gavo profesorės laipsnį. Per savo darbo metus išleido apie 130 leidinių.

1959 m. sausio 1 d. profesorės pastangomis buvo atidarytas Torūnės etnografijos muziejus, kurio direktore ji dirbo iki 1972 metų. Muziejuje sukaupė apie 14,000 eksponatų susijusių su šiaurės Lenkijos regionu. 1976 m. profesorė lankėsi Lietuvos TSR liaudies buities muziejuje ir buvo jo sužavėta. 1999 m. gruodžio 15 d. Torūnės etnografijos muziejus pervadintas profesorės vardu bei viena iš Torūnės miesto gatvių pavadinta Priuferių garbei.   

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Biografija (lenk.).
Šilainių prancūzų karių kapinės

**Šilainių prancūzų karių kapinės** – prancūzkapiai, kapinės buvusiame Šilainių kaime, Kauno miesto savivaldybėje. Pripažintos istoriniu ir memorialiniu regioninės reikšmės paminklu. Į  Kultūros vertybių registrą kapinės įtrauktos 1994 m. Užima 1 639 m² dydžio teritoriją.

Kapinės išsidėsčiusios ant nedidelės, pušimis apaugusios kalvos, prie pat automagistralės „Via Baltica“, Šilainių mikrorajono kaimynystėje. Iš kitos pusės driekiasi statomų privačių namų kvartalas (ties J. Semaškos ir B. Bradzdžionio gatvių kryžkele). Teritoriją žymi medinis kryžius, šalia jo pastatytas granitinis kryžiaus formos paminklas. Kapinės sunykusios, antkapinių paminklų neišlikę.

## Istorija

Napoleono armijos kareivių kapų atsiradimas Šilainiuose siejamas su netoliese, apie 0,7 km į vakarų pusę, esančiu Linkuvos dvaru, kuomet XIX a. pradžioje jis priklausė dvaro ūkvedžiui J. Strumilai. 1812 m. prancūzmečiu Napoleono kariuomenei traukiantis per Lietuvą iš žygio į Rusiją, dalis kareivių buvo apsistoję ir Strumilos dvare. Apie čia mirusius prancūzus byloja dvikalbis įrašas lietuvių ir prancūzų kalbomis ant granitinio paminklo: *„Grįžtantiems iš Rusijos 1812–1814 m. karo prancūzų kariams, mirusiems Strumilos dvare, atminti. Su pagarba Šilainių kaimo gyventojai“*.

## Galerija

Šilainių kaimo kapai.jpg|Medinis kryžius
Šilainių prancūzų karių kapinės.JPG|Granitinis paminklas


## Šaltiniai