open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pranas Dailidė

**Pranas Dailidė** (1888 m. rugsėjo 29 d. Sintautai – 1965 m. rugsėjo 1 d. Sirakūzas, Niujorko valstija) – Lietuvos visuomenės veikėjas, diplomatas, žurnalistas, publicistas.

## Biografija
Brolis Bronius Edmundas Dailidė. 1911 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. Studijuodamas aktyviai dalyvavo studentų organizacijos veikloje. 1935 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą.

Žurnalistinėje veikloje dalyvavo nuo 1908 m. 1918–1921 m. Lietuvos Tarybos, vėliau Lietuvos Respublikos atstovas Kaukazo valstybėms, rūpinosi grąžinti i Lietuvą karo pabėgėlius. 1921–1939 m. (su pertraukomis) dirbo Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje, 1921 m. vadovavo Ypatingajam skyriui, kuris vykdė sutartį su Rusija. Už brošiūrą „Bažnyčios padėtis valstybėje“ (1925 m.) valdančioji LKDP jam pasiūlė pasitraukti iš tarnybos. 1925–1926 m. dirbo Lietuvos banke.

Nuo 1925 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos veikėjas, 1926 m. ir 1930 m. CK narys. 1926–1927 m. Seimo atstovas, pritarė Bažnyčios atskyrimui nuo valstybės. Per 1926 m. valstybės perversmą suimtas, netrukus paleistas. 1926 m. laikraščio „Lietuva“, 1927–1928 m. faktinis laikraščio „Lietuvos žinios“ redaktorius. 1935–1939 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, 1934–1939 m. – Eltos direktorius. 1939–1940 m. Lietuvos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Latvijai. 1940–1941 m. vertėsi advokato praktika.

1944 m. pasitraukė į Švediją, Stokholmo universitete dėstė slavų kalbas. 1947 m. persikėlė į JAV. Nuo 1951 m. Sirakūzo universitete dėstė rusų kalbą.

Lietuvių tremtinių draugijos veikėjas, 1947 m. pirmininkas, BALF veikėjas. Bendradarbiavo JAV lietuvių leidiniuose „Sandara“, „Margutis“, „Draugas“, „Darbininkas“, „Vienybė“. 1947–1953 m. žurnale „Margutis“ paskelbė atsiminimų. Išspausdino daugiau kaip 3000 straipsnių Lietuvos spaudoje ir per 400 straipsnių JAV lietuvių laikraščiuose.  Parašė matematikos vadovėlių, parengė spaudai rinkinį „Lietuvos sutartys su svetimomis valstybėmis“, (2 t. 1930–1939 m.).

## Šaltiniai
1498 m.

**1498** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Pasaulyje

### Gimtadieniai

**Nedatuota**

* Hansas Holbeinas Jaunesnysis, vienas žymiausių vokiečių renesanso tapytojų. Jis nutapė daugybės to meto garsių žmonių portretų taip pat tapė religine temomatika (m. 1543 m.).
### Mirtys
* **[[Balandžio 7]]** d. – Karolis VIII Maloningasis, 1483-1498 m. Prancūzijos karalius (g. 1470 m.).
* **[[Gegužės 23]]** d. – Džirolamas Savonarola, garsus italų humanistas, pamokslininkas, poetas, politinis veikėjas, bažnyčios reformatorius (g. 1452 m.).
* **[[Rugsėjo 16]]** d. – Tomas de Torkemada, Ispanijos dominikonų ordino vienuolis, karalienės Izabelės nuodėmklausys, pirmasis ir žymiausias Ispanijos generalinis inkvizitorius. Sebastiano de Olmedo kronikoje aprašomas kaip „eretikų kūjis, Ispanijos šviesa, savo šalies išganytojas ir ordino garbė“ (g. 1420 m.).

## Nuorodos
1499 m.

**1499** m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.

## Lietuvoje
#### Įvykiai

#### Nedatuoti
* Vilniaus kapitulos kanauninko Martyno parašyta pirmoji knyga Lietuvoje - *Agenda*. Tačiau išleista Gdanske;
*Šaukėnų miesteliui suteikta privilegija rengti savaitinį turgų ir laikyti smukles;

### Gimtadieniai
* **[[Sausio 8]]** d. – Jonas iš Lietuvos kunigaikščių, Vilniaus ir Poznanės vyskupas (m. 1538 m.).

**Nedatuota**

* Mykolas Tiškevičius, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas,  valstybės ir karinis veikėjas (m. 1549 m.).

## Pasaulyje

### Gimtadieniai
* **[[Rugsėjo 3]]** d. – Diana de Puatjė, Normandija, (Eras ir Luara), Prancūzijos karaliaus Henriko II favoritė (m. 1566 m.).
* **[[Spalio 14]]** d. – Klaudija Prancūzė, 1515-1524 m. Prancūzijos karalienė (m. 1524 m.).
##### Neaprašyti

* **[[Kovo 31]]** d. – Popiežius Pijus IV (m. 1565 m. gruodžio 9 d.), popiežiaus pareigas ėjo nuo 1559 m. gruodžio 25 d. iki 1565 m. gruodžio 9 d.

### Mirtys
* **[[Spalio 1]]** d. – Marsillio Ficino, italų humanistas, filosofas, teologas ir vertėjas (g. 1433 m.).

**Nedatuota**

* Giovanni Caboto, dėl savo kelionių ir tyrinėjimų po Anglijos vėliava labiau žinomas anglišku vardu **John Cabot** – garsus italų jūreivis ir keliautojas (g. 1450 m.).
## Nuorodos
Monakas Eurovizijoje

**[[Monakas]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 24 kartus. Prabėgus 12 metų po nesėkmingo debiuto, Monakas iškovojo pergalę, 12 taškų aplenkdamas antroje vietoje likusią Ispaniją. Paskutinį kartą šalis Eurovizijoje dalyvavo 2006 m..

Neatmetama, kad ši maža valstybė gali grįžti į 2023 m. konkursą - planuojame valstybės biudžete numatyta 100 000 eurų Monako dalyvavimui konkurse.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 1975–2006

### Taškai nuo Monako į…

### Taškai Monakui nuo…

## Nuorodos
GM Sigma platforma

**GM Sigma platforma** – automobilinė platforma, skirta galiniais ratais varomiems vidutinės klasės automobiliams. Platformą kūrė koncernas „General Motors“. Pasirodė 2002 m. su Cadillac CTS automobiliu.

Automobiliai, kuriuose naudota Sigma platforma:
* Cadillac CTS 2003–2007
* Cadillac SRX 2004–dabar
* Cadillac STS 2005–dabar

Automobiliai, kuriuose naudota Sigma II platforma:
* Cadillac CTS 2008–dabar
Italija Eurovizijoje

**[[Italija]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 48 kartus, debiutavo 1956 metais. Nuo 2011 m. Italija yra viena iš „Didžiojo penketo“ šalių (kartu su Prancūzija, Vokietija, Jungtine Karalyste ir Ispanija) ir todėl automatiškai patenka į finalą, nes jie yra penki didžiausi Eurovizijos finansuotojai.

Šalis laimėjo konkursą tris kartus: 1964 m. (Gigliola Cinquetti su daina „Non ho l'età“), 1990 m. (Toto Cutugno su daina „Insieme: 1992“) ir 2021 m. (Måneskin „Zitti e buoni“). Dėl to Italija rengė konkursus 1965 m. Neapolyje, 1991 m. Romoje ir 2022 m. Turine.

## Istorija

Italija yra viena iš septynių šalių, kurios dalyvavo pirmajame konkurse 1956 m. Nuo 1997 m. ilgą laiką buvo pasitraukusi ir sugrįžo į konkursą tik 2011 m.

### Grįžimas į konkursą
Per spaudos konferenciją kanalui Rai 2 direktorius Massimo Liofredi paskelbė, kad konkurso „X Factor“ laimėtojas galėtų atstovauti Italijai Eurovizijos dainų konkurse, o ne dalyvauti Sanremo muzikos festivalyje, kaip ir ankstesniais metais. 2010 m. gruodžio 2 d. „Eurovizijos“ dainų konkurso oficialiame tinklalapyje buvo paskelbta, kad Italija dalyvaus 2011 m. konkurse.

## Italija ir „Didysis penketas“ (''Big Five'')
Nuo 1998 m. keturios konkrečios šalys automatiškai patenka į „Eurovizijos“ finalą, nepriklausomai nuo užimamų vietų ankstesniais metais (Italija į konkursą grįžo 2011 m., taip tapdama penktąja tokia šalimi). Šios šalys gavo šį statusą, nes jos yra penkios didžiausios finansinės rėmėjos. Be Italijos, tokį statusą turi Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Ispanija ir Vokietija. Dėl jų neliečiamumo statuso konkurse, šios šalys tapo žinomos kaip *„Didžiuoju penketu“ („Big Five“)*.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 1957–2023 m.

## Galerija

File:Eurovision Song Contest 1958 - Domenico Modugno.png|Domenico Modugno 1958 m.
File:Eurovision Song Contest 1965 - Bobby Solo.jpg|Bobby Solo 1965 m.
File:Gianni Morandi (Italie), Bestanddeelnr 923-3708.jpg|Gianni Morandi 1970 m.
File:Eurovision Song Contest 1976 rehearsals - Italy - Al Bano & Romina Power 4.png|Al Bano ir Romina Power 1976 m.
File:Raphael Gualazzi cropped.jpg|Raphael Gualazzi 2011 m.
File:ESC2013 - Italy 07.jpg|Marco Mengoni 2013 m.
File:Emma Marrone, ESC2014 Meet & Greet 12 (crop).jpg|Emma 2014 m.
File:20150520 ESC 2015 Il Volo 8866.jpg|Il Volo 2015 m.
File:ESC2016 - Italy 13.jpg|Francesca Michielin 2016 m.
File:Francesco Gabbani Eurovision 2017.jpg|Francesco Gabbani 2017 m.
File:Ermal Meta and Fabrizio Moro (Italy 2018).jpg|Ermal Meta ir Fabrizio Moro 2018 m.
File:Mahmood at the 2019 Eurovision Song Contest Grand Final Dress Rehearsal (3).jpg|Mahmood 2019 m.
File:ESC 2021 Rotterdam 1st Semi Jury Show Italy2.jpg|Måneskin 2021 m.
File:Eurovision 2023 - Jury Semi-final 1 - Italy - Marco Mengoni (03).jpg|Marco Mengoni 2023 m.


## Konkursų rengimas

## Congratulations: 50 metų Eurovizijos dainų konkursui
:*Apie šį konkursą skaitykite straipsnyje [[Congratulations (Eurovizija)]]*.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Italijos Eurovizinis puslapis
Joana Judita Dailidienė

**Joana Judita Dailidienė** (g. 1935 m. liepos 31 d. Marijampolėje) – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė.

## Biografija
1964 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1967–1971 m. stažavo Maskvos ikimokyklinio auklėjimo Mokslo tyrimų institute. 1998 m. habilituota socialinių mokslų daktarė.

1954–1966 m. mokytojavo Gardame, Šilutėje, Baisogaloje, Šiauliuose. 1971–1991 m. Šiaulių pedagoginio instituto, 1991–2000 m. Klaipėdos universiteto dėstytoja, nuo 1975 m. docentė.

## Bibliografija
* Ankstyvojo amžiaus vaikų kalbos ypatybės, 1977 m.
* Vaikų kalbos ugdymo metodika, 1989 m.
* Ankstyvojo amžiaus vaikų žaidimai, Kaunas, Šviesa, 1991 m.
* Pažaiskime, mažyliai, 1992, rusų kalba
* Vaiko kalba – vaiko dvasia, 1995 m., 2 leid. Kaunas, Šviesa, 1997 m.

## Šaltiniai
Zigmas Dailidka

**Zigmas Dailidka** (1920 m. liepos 16 d. Lapočiškės, Lydos apskritis – 1978 m. rugpjūčio 12 d. Čikaga) – teisininkas, Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

## Biografija
1949 m. baigė Pabaltijo universitetą (Vokietija), 1948 m. universiteto lietuvių studentų valdybos pirmininkas. 1950 m. persikėlė į JAV. 1961–1964 m. JAV lietuvių bendruomenės centro valdybos iždininkas, 1964–1967 m. centro valdybos Kultūros fondo pirmininkas. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos veikėjas, CK narys, generalinis sekretorius. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.

## Šaltiniai
Jonas Dainauskas

**Jonas Dainauskas** (1904 m. sausio 21 d. Kaunas – 2000 m. gegužės 27 d. Čikaga) – Lietuvos spaudos darbuotojas, istorikas, publicistas, bibliografas.

## Biografija
1924–1933 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo techniką ir teisę, 1957–1961 m. – Paryžiaus universitete teisės istoriją ir bibliotekininkystę.

1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime. 1927–1940 m. dirbo Vidaus reikalų ministerijoje. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Trimitas“, „Karys“, „Policija“ ir kt., per radiją skaitė paskaitas.

1941 m. per nacių okupaciją kalintas. 1944 m. traukdamasis iš Lietuvos mobilizuotas į vokiečių kariuomenę pagalbiniams darbams. 1945 m. vasario mėn. Raudonosios armijos paimtas į nelaisvę, tačiau po 9 mėnesių pabėgo į Lenkiją. 1957 m. išvyko į Prancūziją. 1958–1961 m. akredituotas žurnalistas, daug rašė lietuvių tremties spaudoje. 1961 m. persikėlė į JAV, dirbo bibliotekininku, aktyviai dalyvavo kultūrinėje ir skautų veikloje. 1964–1971 m. žurnalo „Tautos praeitis“ redaktorius.  Nuo 1968 m. dėstė Pedagoginiame lituanistikos institute Čikagoje.

Vienas Lituanistikos tyrimo ir studijų centro Čikagoje kūrėjų, perdavė jam apie 18 000 egz. asmeninę biblioteką. 1961–1987 m. redagavo kai kuriuos tęstinio leidinio „Lietuvių tautos praeitis“ () tomus, 1970–1974 m. ir 1975–1979 m. lietuvių išeivijos spaudos bibliografiją (išleista 1977 m. ir 1984 m.), J. Jakšto knygą „Daktaras Jonas Šliūpas“ (1979 m., sudarė J. Šliūpo darbų sąrašą). Tyrė XIV a. – XVI a. Lietuvos teisę, Lietuvos ir Lenkijos santykius, Lietuvos krikšto istoriją. Parengė lituanistikos sąrašą „Lietuvos istoriografija“ (11 sąsiuvinių, 1971–1984 m.), antisovietinio pasipriešinimo žurnalo „Aušra“ perspaudą (7 t. 1977–1986 m.), fotografuotiniam „Aušros“ (1883–1886 m.) leidimui 1983 m. parašė studiją „Auszra ir jos gadynė“, sudarė rodykles. Svarbiausias veikalas – „Lietuvos bei lietuvių krikštas ir 1387-ji metai“ (1991 m.). Rašė Mažosios Lietuvos, daugiausia Karaliaučiaus krašto, politikos klausimais. Bendradarbiavo Lietuvos ir JAV lietuvių spaudoje.

## Šaltiniai
Jūratė Daktaraitė

**Jūratė Kleopatra Daktaraitė** (g.  Kaune) – Lietuvos krepšininkė, trenerė.

## Biografija
1954 m. baigė Klaipėdos vidurinę mokyklą. 1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958-1964 m. Kauno politechnikos instituto, 1964-1981 m. – Vilniaus universiteto dėstytoja. 1981-1991 m. Respublikinės olimpinio rezervo specializuotos Vaikų ir jaunių sporto mokyklos krepšinio vyr. trenerė.

Lietuvos ir TSRS moterų krepšinio rinktinių, Kauno „Politechnikos“ klubo centro puolėja. Krepšinio veteranių klubo „Kamanės“ garbės prezidentė.

Pirmieji treneriai Jonas Urvakis ir Birutė Monstavičiūtė, Vladas Knašius.

## Pasiekimai
* 1959 m. Pasaulio moterų krepšinio čempionė
* 1960 m., 1962 m. Europos moterų krepšinio čempionė.

## Šaltiniai
Emilija Daktaravičienė

**Emilija Kublickaitė-Daktaravičienė** (1919 m. rugsėjo 27 d. Ruoniuose, Žeimelio valsčius, Biržų-Pasvalio apskritis – 2015 m. rugpjūčio 31 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja oftalmologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

## Biografija
1926–1930 m. mokėsi Žeimelio pradžios mokykloje, 1931–1935 m. progimnazijoje, 1935–1940 m. Linkuvos gimnazijoje. 1940–1942 m. lankė gailestingųjų seserų kursus prie Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninės, 1943–1944 m. Kauno universiteto medicinos technikų kursus. 1944–1949 m. studijavo Kauno universiteto Medicinos fakultete.

1949–1950 m. Kauno universiteto Medicinos fakulteto Akių ligų katedros vyr. laborantė. 1951–1953 m. Kauno medicinos instituto (KMI) Akių ligų katedros ordinatorė. 1953–1956 m. Leningrado I. Mečnikovo medicinos instituto aspirantė, 1957 m. apgynė medicinos mokslų kandidatės disertaciją.

1956–1958 m. KMI Akių ligų katedros asistentė, 1958–1988 m. katedros vedėja. 1963 m. suteiktas docentės laipsnis. 1963–1965 m. KMI doktorantė, 1967 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją. Nuo 1969 m. profesorė. 1970–2001 m. KMI (nuo 1998 m. KMU) Akių ligų klinikos Regos apsaugos (nuo 1992 m. Reabilitacinės regos) laboratorijos vedėja. 1977–1988 m. Akių ir ausų, nosies, gerklės ligų katedros vedėja. Nuo 2004 m. profesorė emeritė.

Lietuvos aklųjų, Lietuvos oftalmologų, Pabaltijo oftalmologų, Lietuvos glaukomos draugijų, LASS garbės narė. Nuo 1992 m. Katalikiškojo Prano Daunio fondo tarybos narė.

Palaidota Palangos kapinėse.

## Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – aklumo ir silpnaregystės priežastys Lietuvoje. 3 išradimų ir 22 racionalizacinių pasiūlymų bendraautorė.

## Bibliografija

* Akių ligų praktikos darbai (su kitais). – Kaunas: Kauno medicinos institutas, 1974. – 160 p.: iliustr.
* Akių ligų praktikos darbai: metodinė medžiaga studentų saviruošai (su kitais) – Kaunas: KMI, 1981. – 48 p.
* Akių ligų praktikos darbai: klinikinė dalis / E. Daktaravičienė, A. Valentinienė, I. Vaškelienė. – Vilnius, 1982. – 66 p.
* Glaukoma ir jos profilaktika / Emilija Daktaravičienė, Mūza Tornau. – Vilnius: Mokslas, 1982. – 65 p.
* Akies junginės mikrocirkuliacijos klinikiniai aspektai: monografija / Emilija Daktaravičienė, Irena Vaškelienė. – Vilnius: Mokslas, 1988. – 130 p.: iliustr. – ISBN 5-420-00174-8
* Akių ligos: vadovėlis / Emilija Daktaravičienė, Gražina Juodkaitė, Kęstutis Sukarevičius. – Vilnius: Mokslas, 1992. – 248 p.: iliustr. – ISBN 5-420-00329-5
* Kauno medicinos universiteto Akių ligų klinikos istorija / Emilija Daktaravičienė, Aldona Valentinienė. – Vilnius: Lietuvos aklųjų biblioteka, 2002. – 63 p.: iliustr. – ISBN 9986-99-587-6


## Įvertinimas
* 1979 m. LSSR nusipelniusi mokslo veikėja
* 1996 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas 

## Šaltiniai
Jeronimas Dalbokas

**Jeronimas Dalbokas** (1867 m. sausio 17 d. Gudaičiai, netoli Krakių – 1930 m. gruodžio 31 d. Krakės) – Lietuvos knygnešys.

## Biografija
Brolis knygnešys Jonas Dalbokas. Mokėsi daraktorinėje mokykloje. Draudžiamąją lietuvių spaudą pradėjo platinti apie 1886 m. Knygų platinimui jam parūpindavo knygnešys Juozas Karabinas iš Šiluvos. Dirbo siuvėju, knygas platino keliaudamas po Krakių ir gretimas parapijas. Vėliau knygų ir periodinių leidinių gaudavo iš knygnešių J. Lukošiaus, V. Gikniaus. 1905 m. Krakių revoliucinio komiteto narys. Dalyvavo Didžiajame Vilniaus seime.

## Įvertinimas
* Pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.

## Šaltiniai
Gentis

**Gentis** gali reiškti antropologijoje ir biologijoje:

* Gentis – pirmykštėje visuomenėje bendruomenė, susijusi giminyste, kalba ar teritorija;
* Gentis – pagrindinis augalų ir gyvūnų suskirstymo vienetas, esantis tarp rūšies ir šeimos.
Kazimieras Dalenas

**Kazimieras Dalenas** (1802 m. Pryga, Seinų apskritis – 1872 m. kovo 24 d. Poznanė) – 1831 m. ir 1863 m. sukilimų veikėjas.

## Biografija
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas. 1831 m. įstojo į D. Chlapovskio sukilėlių junginį, dalyvavo kautynėse. Po sukilimo pralaimėjimo emigravo į Prancūziją. Amnestuotas 1850 m. apsigyveno Augustavo vaivadijoje.

1863 m. sukilimo pradžioje Trakų apskrities sukilėlių karinis viršininkas. Sujungė 5 būrius. Nuo 1863 m. balandžio mėn. Augustavo gub. sukilėlių raitelių organizatorius. Jo raitelių būrys birželio 14 d. kovėsi prie Živulčiškės, birželio 29 d. prie Jančikų (abu Seinų apskr.), liepos 25 d. prie Balbieriškio, kur su kitais būriais trukdė Rusijos kariuomenei keltis per Nemuną. Rugpjūčio 10 d. dalyvavo mūšyje prie Dumblio dvaro, rugpjūčio 25 d. prie Kurdimakščių, rugpjūčio 26 d. prie Krasnapolio (Seinų apskr.). 1863 m. pabaigoje nuvyko į Krokuvą, vėliau gyveno Paryžiuje ir Poznanėje.

## Šaltiniai
Generolo adjutanto korpusas (D. Britanija)

**Generolo adjutanto korpusas** () – D. Britanijos ginkluotųjų pajėgų dalis, atsakinga už daugelį bendrųjų administracinių funkcijų. Korpusas suformuotas 1992 m. balandžio 6 d. sujungus anksčiau egzistavusias užnugario tarnybas:
* Armijos juridinės tarnybos (*Army Legal Services Branch*)
* Karališkosios karinės policijos korpusas (*Corps of Royal Military Police*)
* Karinės provosto tarnybos korpusas (*Military Provost Staff Corps*)
* Karališkasis armijos edukacinis korpusas (*Royal Army Educational Corps*)
* Karališkasis armijos algų korpusas (*Royal Army Pay Corps*)
* Moterų karališkasis armijos korpusas (*Women’s Royal Army Corps*)

2002 m. Generolo adjutanto korpuse buvo 7000 žmonių.

## Struktūra
Dabar Generolo adjutanto korpusas turi keturias dalis:
* Štabų ir personalo palaikymo skyrius (*Staff and Personnel Support Branch*; sutrumpintai – *AGC(SPS)*). Skyrius buvo sudarytas iš Karališkojo armijos algų korpuso, Moterų karališkojo armijos korpuso bei Karališkojo armijos ginkluotės korpuso štabų klerkų bei likusių kariuomenės klerkų. Atsakingas už finansų ir personalo vadybą, aprūpina štabo klerkais visą kariuomenę, D. Britanijos ambasadas ir kt. institucijas.
* Provosto skyrius (*Provost Branch*; sutrumpintai *AGC Pro*). Skyrius jungia dvi anksčiau nepriklausomas tarnybas, kurios dabar sudaro bendrą darinį, bet išlaikė savo tapatybę ir kepurių emblemas. Karališkoji karinė policija (*Royal Military Police*, RMP) yra kariuomenės policijos pajėgos, o Karinė provosto tarnyba (*Military Provost Staff*, MPS) saugo karinius kalėjimus.
* Edukacinės ir treniravimo tarnybų skyrius (*Educational and Training Services Branch*, ETS). Skyrių sudaro apie 400 žmonių, visi – karininkai.
* Armijos juridinių tarnybų skyrius (*Army Legal Services Branch*, ALS). Užtikrina juridines paslaugas visuose kariuomenės lygiuose. Skyriaus nariai toliau dėvi buvusių Armijos juridinių tarnybų kepurės emblemą.
Balys Dainys

**Balys Dainys** (g. 1941 m. vasario 3 d. Skeldose, Zarasų apskritis) – Lietuvos chirurgas, nefrologas, urologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Žmona Nijolė Dainienė. 1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968–1970 m. Medicinos fakulteto Bendrosios chirurgijos katedros aspirantas, 1970 m. medicinos mokslų kandidatas. 1983 m. medicinos mokslų daktaras (2-asis Maskvos medicinos institutas).

1965–1968 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Bendrosios chirurgijos katedros asistentas, 1970–1979 m. Medicinos fakulteto Širdies – kraujagyslių chirurgijos probleminės laboratorijos vyr. mokslinis bendradarbis, 1974–1979 m. Bendrosios chirurgijos katedros asistentas, 1979–1986 m. docentas, nuo 1986 m. profesorius. 1986–1990 m. Gydytojų tobulinimosi fakulteto Chirurgijos katedros profesorius, nuo 1990–2004 m. Nefrourologijos klinikos vadovas, nuo 2004 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikos, Nefrologijos (nefrologijos, dializės, transplantacijos) ir urologijos centro direktorius.

Nuo 1980 m. Lietuvos inkstų fondo, nuo 1996 m. Lietuvos nefrologijos, dializės ir transplantacijos asociacijos pirmininkas.

## Mokslinė veikla
1968–1974 m. atliko nuodugnių inksto ir kepenų transplantacijos eksperimentų, ištyrė jų rezultatus. 1970 m. su kitais pirmą kartą Lietuvoje persodino inkstą, 1983 m. pasiūlė originalią inkstų paruošimo transplantacijai metodiką. Padarė pirmą sėkmingą gyvulio kepenų laikino prijungimo operaciją. 2000 m. pirmasis Lietuvoje atliko kepenų persodinimą. Darbai iš organų transplantacijos, kraujagyslių chirurgijos, nefrologijos, urologijos. Vieno išradimo autorius.

## Bibliografija
* Angiochirurginis ligonio ruošimas hemodializei, 1980 m., rusų kalba
* Dažniausios inkstų ligos, Presvika, 2008 m.
* Prostatos ligos, Presvika, 2008 m.

## Šaltiniai
Nijolė Dainienė

**Nijolė Dainienė-Trinkūnaitė ** (g. 1942 m. gegužės 1 d. Utenoje) – Lietuvos vargonininkė.

## Biografija
Vyras prof. Balys Dainys. 1967 m. baigė Lietuvos konservatorijos Stasio Vainiūno fortepijono ir Leopoldo Digrio vargonų klases, 1977–1978 m. tobulinosi Prahos ir Veimaro vargonininkų seminaruose.

1969–1975 m. dėstė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1975–1998 m. Čiurlionio menų gimnazijoje. 1965–1995 m. koncertavo Lietuvoje ir Rytų Europos šalyse.

## Šaltiniai
Romas Dalinkevičius

**Romas Dalinkevičius** (1950 m. balandžio 9 d. Kaunas – 2001 m. lapkričio 3 d. Vilnius, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos tapytojas monumentalistas.

## Biografija
1973 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Sofija Veiverytė, Kazimieras Morkūnas ir Leopoldas Surgailis.

Nuo 1981 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, 1989–1993 m. ir 1995–2001 m. Monumentaliosios dailės katedros vedėjas, nuo 1988 m. docentas.

## Kūryba
Nutapė temperos kompozicijų („Iš ugniagesių istorijos“, su N. Vilutyte, dab. Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamente Vilniuje, 1977 m.), sukūrė freskų, sgrafitų („Audėjos“, „Šokis“, abu su N. Vilutyte, dab. „Alytaus tekstilės“ kultūros namuose, 1980 m., „Teatro gimimas“ Jaunimo teatre Vilniuje, 1983 m., „Krentanti plunksna“ dab. Vilniaus apskrities A. Mickevičiaus bibliotekoje, reljefas dab. Vyriausybės rūmuose, abu 9 dešimtmetyje).

Nuo 1988 m. kūrybos pagrindinė sritis – molbertinė tapyba. Pirmieji kūriniai, daugiausia nedideli peizažai, plakatiškai dekoratyvūs, vėlesni paveikslai laisvesnės tapysenos, abstraktesnių formų, raiškios faktūros.

Nuo 1973 m. dalyvavo dailės parodose, individualios parodos:
* Vilnius – 1975–1976 m., 1990 m., 1993–94 m., 2000 m.
* TSRS – 1985 m., 1995 m.
* Liuksemburgas – 1986–87 m., 1989 m.
* JAV – 1989 m.
* Šveicarija – 1991 m., 1995 m.

## Šaltiniai
Jonas Damanskas

**Jonas Damanskas** (g. 1929 m. gegužės 26 d. Kaune) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto veikėjas, biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
1952 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1970 m. biologijos mokslų kandidatas.

1952–1955 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1955–1992 Fizinio auklėjimo katedros vedėjas.

1957–1967 m. Lietuvos lengvosios atletikos vyriausiasis treneris, treneris. Svarbiausi darbai apie fizinių pratimų poveikį organizmui. Padarė išradimų.

## Bibliografija
* Šuolis į aukštį krūtine, su kitais, 1966 m.
* Masažas, su kitais, 1995 m., 4-asis leid. Vilnius, Avicena, 2008 m.

## Šaltiniai
Pajėgų generolas adjutantas

**Pajėgų generolas adjutantas** (), paprastai vadinamas *generolu adjutantu* (*Adjutant-General*, AG) – vienas vyriausių D. Britanijos kariuomenės karininkų, vadovaujantis kariuomenės daliai, kuri vadinasi Generolo adjutanto korpusas. Jis yra atsakingas už administravimo, organizavimo ir personalo tvarkymo reikalus. Generolas adjutantas paprastai būna generolas ar generolas leitenantas. Nors generolas adjutantas dirba administracinį darbą, tačiau jis būna išrenkamas iš kovinių kariuomenės rūšių, o ne iš pagalbinių korpusų.

2008 m. balandžio 1 d. panaikintas generolo adjutanto štabas, jis sujungiamas su Sausumos vadovybės štabu (*Headquarters Land Forces*).
Vytautas Damaševičius

**Vytautas Damaševičius** (1944 m. vasario 11 d. Skomaičiuose, Gudžiūnų valsčiuje – 2021 m. gruodžio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, operatorius.

## Biografija
Nuo 1963 m. dirbo Lietuvos kino studijoje. 1980 m. baigė Teatro, muzikos ir kinematografijos institutą Leningrade. 1980–1992 m. Lietuvos kino studijos dokumentinių filmų režisierius. Nuo 1993 m. su J. Matoniu kuria televizijos dokumentinius filmus. Sukūrė filmų portretų, istorinių, buitinės ir socialinės tematikos filmų. Didžiąją kūrybos dalį sudaro kultūros tematikos filmų ciklai („Menininkų portretai“, nuo 1994 m., daugiau, kaip 60 filmų, „Lietuvos kultūros paveldas“, nuo 1996 m., „Repeticija: Teatro pulsas“, nuo 1997 m.).2004 m. įteiktas LDK Gedimino ordinas Riterio Kryžius. 2018 m. spalio 24 d., 18 val. vyko Vytauto Damaševičiaus dokumentinio filmo „Vilnietės“ (2018) peržiūra. Istoriniame archyve laikomi visi Vytauto Damaševičiaus filmai.

Mirė 2021 m. gruodžio 9 d. Buvo 77-ių metų.

## Filmografija
* Smokas ir Mažylis 1975 m.
* Almanto Grikevičiaus Sodybų tuštėjimo metas 1976 m.
* Gyčio Lukšo Mano vaikystės ruduo 1977 m.
* Rungtynės nuo 9 iki 9 1980 m.
* Stumbras 1981 m.
* Lapė 1981 m.
* Faktas 1981 m.
* Saigakai 1982 m.
* Kaimo mokytojas, 1983 m.
* Ieva nori dainuoti 1984 m.
* Vėlinių ugnys 1988 m.
* Liūdnoji Venecija, 1990 m.
* Sugrįžimas 1990 m.
* Barikadų vaikai, 1991 m.
* Mano kaimas, 1992 m.
* Kelias į Everestą 1992 m.
* Viktoras Petkus: Esu toks, koks esu, 1993 m.
* Tikra Armijos Krajovos istorija, 1993 m.
* Menininkų portretai, 1994 m.
* Lietuvos Kultūros paveldas, 1996 m.
* Kad įvykdyčiau Dievo valią: Kardinolas Vincentas Sladkevičius, 1996 m.
* Repeticija: Teatro Pulsas, 1996 m.
* Vilniaus senamiestis, 1996 m.
* Įveikti negalią, ciklas, nuo 1996 m.
* Dokumentinis filmas „Skulptorius Vladas Vildžiūnas“, 1997 m.
* Dokumentinis filmas „Dailininkas Mikalojus Vilutis“, 1999 m.
* Neris ir jos krantai, 2010 m.
* Vilniečiai, 2015 m.

## Šaltiniai
Adjutantas

**Adjutantas** (iš , veiksmažodžio *adiuvare* 'padėti' esamojo laiko dalyvis) – karininkas, kuris padeda aukštesnio laipsnio karininkui, paprastai vadovaujančiam daliniui ar junginiui. Kai kuriose kariuomenėse adjutantas yra laipsnis, analogiškas štabo seržantui (*staff sergeant*) ar puskarininkiui (*warrant officer*).

## Kiti adjutantai
* Generolas adjutantas – kai kuriose šalyse kariuomenės administracinės tarnybos vadas. Carinėje Rusijoje – generolo, caro svitos nario laipsnis.
* Fligel-adjutantas – caro, feldmaršalo ar generolo adjutantas karininkas Carinėje Rusijoje.
Visatos plėtimasis

**Visatos plėtimasis** – nuolatinis atstumo tarp toli vienas nuo kito esančių kosminių objektų didėjimas. 

Pagal Hablo dėsnį, objekto tolimo greitis yra proporcingas jo nuotoliui nuo stebėtojo. 

Neseniai buvo atrasta, kad Metagalaktika (stebimoji Visatos dalis) plečiasi greitėdama. Vienas iš pirmųjų greitėjančio plėtimosi aiškinimų yra tamsiosios energijos hipotezė. Neseniai grupė amerikiečių ir vengrų mokslininkų N-kūnų modeliavimo metodu parodė, kad greitėjimo efektą galima paaiškinti be tamsiosios energijos, iš skaičiavimų išmetus prielaidą apie tolygų visos Visatos plėtimąsi. Naudojant modelį, kuriame skirtingi Visatos regionai plečiasi besiskiriančia sparta, galima gauti dabar mūsų stebimą greitėjančio plėtimosi reiškinį.

## Šaltiniai
Didžiųjų Ežerų dubuma

**Didžiųjų Ežerų dubuma** () – tektoninė tarpukalnių dubuma vakarų Mongolijoje, tarp Mongolijos Altajaus, Changajaus kalnų ir Tanu Olos kalnagūbrio. Plotas ~100 000 km². Aukštis virš jūros lygio svyruoja nuo 750–800 m iki 1500–2000 m. Vyrauja klonių lyguma su kalvynų sritimis, smėlio masyvais ir druskožemiais. Telkšo keletas didelių ežerų – Ubsu Nuras, Chirgis Nuras, Chara Nuras, Chara Us Nuras, teka Kobdo, Dzabchano upės.

Vyrauja sausos stepės, pusdykumės ir dykumos. Upių pakrantėse – negausūs miškų sąžalynai, ežerų – nendrynai. Ganyklinė gyvulininkystė ir oazinė žemdirbystė.

## Šaltiniai
Ačit Nuras

**Ačit Nuras** () – gėlavandenis ežeras vakarų Mongolijoje, Ubso aimake, 1435 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 28 km, plotis 16 m. Pakrantėse auga stepės, šiaurės vakarinė ir šiaurės rytinė – pelkėtos. Išteka Usun Cholajaus upė (Kobdo intakas).
Terchin Cagan Nuras

**Terchin Cagan Nuras** () – ežeras centrinėje Mongolijoje, Changajaus kalnuose, 2060 m aukštyje virš jūros lygio. Ežero pakrantėje stūkso užgesęs Chorgo ugnikalnis. Iš Terchin Cagan Nuro išteka Sumano upė, priklausanti Selengos baseinui.
Išmintis

**Išmintis** – sąvoka, reiškianti visumą žinių, supratimo, patirties, atsargumo, intuityvaus supratimo bei gebėjimo šiuos elementus panaudoti ieškant problemų sprendimų.

Tam tikrais aspektais gali būti tapatinama su protu, intelektu. Išmintis laikoma vertybe kultūrinėje, filosofinėje, religinėje plotmėse.
FK Sostinės policija

:: *2005–2007 m. Vilniaus „Policija“ vardu vadinosi [[REO Vilnius]] komanda*.

**Vilniaus „Sostinės policija“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda 2004 m. debiutavo II lygoje.

## Sezonai

|}

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK LOSC

**Vilniaus LOSC** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

„Vilties“ komanda 1990 m. buvo aukštesniosios olimpinio rezervo sporto mokyklos (AORSM) ekipa. Tuo metu ji žaidė aukščiausiojoje lygoje. Vėliau ji priklausė Respublikos sportininkų rengimo centrui (RSRC), kuris 1997 m. tapo Kūno kultūros ir sporto departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Lietuvos olimpinis sporto centru (LOSC).

## Sezonai

|}

## Nuorodos
FK Lentvaris

**Lentvario FK** – Lietuvos futbolo klubas iš Lentvario.

## Istorija


LentvarisFK.png|iki tol naudotas logotipas
Fk lentvaris 2022.png|2022 m. pasirodęs logotipas


## Sezonai

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

### Lentvaris B

|}

## Sudėtis (2017)
Sudėtis: 2017 m. rugsėjo 15 d.

## Išnašos

## Nuorodos

* Klubo Facebook paskyra
Chovdas (upė)

**Chovdas** arba ***Kobdo*** () – upė vakarų Mongolijoje, Bajan Ulegėjaus, Chovdo ir Ubso aimakuose. Prasideda Mongolijos Altajuje, teka vakarų, pietvakarių kryptimi Didžiųjų ežerų dubuma. Įteka į Chara Us Nuro ežerą, sudaro pelkėtą deltą. Protaka jungiasi su Chara Nuro ežeru ir duoda pradžią Dzavchano upei.

Didžiausi intakai: Usun Cholajus (kairysis), Bujantas (dešinysis).

Prie Chovdo įsikūręs Ulegėjaus miestas.

## Šaltiniai
Chiuteno kalnas

**Chiuteno kalnas** () arba **Nairamdalas** (, ) – aukščiausia Mongolijos viršukalnė. Aukštis 4374 m. Iškilusi pačiuose Mongolijos vakaruose, Kinijos pasienyje, Altajaus kalnuose, Tavan Bogdo masyve. Viršūnę nuolat dengia sniegas.
SK Modulis

**„Modulio“ sporto klubas** (arba ***SK „Modulis“***, ankstesniais metais „Žeimena“) – Lietuvos futbolo klubas iš Pabradės.

## Istorija

Sovietmečiu, prie tuometinės skaičiavimo prietaisų gamyklos „Modulis“ egzistavo futbolo komanda, įkurta 1965 m. Atgavus Nepriklausomybę, Lietuvos futbolo pirmenybėse žaidė Pabradės „Modulis“. 2012 m. Pabradėje iregistruotas Sporto klubas „Modulis“.

2024 m. sezone žaidė kaip jungtinė komanda su SK Nemenčinė.

## Spalvinė gama

Raudona, juoda ir balta. Ankstesniais metais marškinėliai buvo raudoni, šortai juodi.

Nuo 2016 m. metų spalvinė gama pakitusi: bordo spalvos marškinėliai, ties kaklu ir krūtinės srityje du horizontalūs oranžiniai strypai. Balti šortai ir bordo spalvos kojinės.

## Sezonai

|}
|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Sudėtis
*[[2017]] m. [[lapkričio 10]] d.*
Žaidžiantysis treneris Grigorijus Kisel (2017 m.).

## Nuorodos

## Šaltiniai
Spartakas Vilnius

**Vilniaus „Spartaku“** skirtingais metais vadinosi šie klubai:

* FK Žalgiris Vilnius TSRS pirmenybėse 1948–1962 m.;
* FK Spartakas Vilnius LTSR pirmenybėse 1945–1962 m.;
* VFK Spartakas Vilniaus pirmenybėse nuo 2006 m.
SFK Rotalis

**Vilniaus Sporto ir futbolo klubas „Rotalis“** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Klubas įkurtas 2005 m. vasarą. Nuo 2008 m. žaidė III lygos Vilniaus zonoje. 2010 metais 1993 m. gimusių Lietuvos jaunių sporto mokyklų ir klubinių komandų aukščiausios lygos futbolo čempionate „Rotalis“ užėmė 2-ąją vietą, o 2011 metais 1998 m. gimusių Lietuvos mokinių mažojo futbolo 5 × 5 čempionate „Rotalis“ užėmė 3-ąją vietą.

## Sezonai

|}

## Sudėtis
2017 m. lapkričio 30 d.

## Šaltiniai

## Nuorodos
NS-Mileniumas Vilnius

**Vilniaus „NS-Mileniumas“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda atstovaudavo Naujosios Sąjungos partijai ir žaidė III lygoje.

## Sezonai

|}

## Nuorodos
FK Naujieji Verkiai

**Vilniaus „Naujieji Verkiai“** – Lietuvos futbolo klubas iš Naujųjų Verkių (Vilnius).

## Istorija

Žinomas nuo Nepriklausomybės atgavimo laikų. 1993 m. Naujųjų Verkių komandos pagrindu sudaryta dukterinė „Polonijos“ klubo komanda, tačiau 1998 m. Naujųjų Verkių „Polonija“ atkurta kaip savarankiškas klubas. 2004 m. žaidė II lygoje, bet vėl iškrito į III lygą. 2017 m. sezonas buvo nesėkmingas, prarado vietą III lygoje.

### Spalvinė gama
Mėlyna ir balta spalvos.

Juoda ir balta spalvos.

## Sezonai

|}
|}

|}

### [[SFL]] varžybos

|}

## Sudėtis
*[[2017]] m. [[lapkričio 10]] d.* 

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

## Šaltiniai

## Nuorodos
FK Lietuvos paštas

**Vilniaus „Lietuvos Paštas“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.

## Istorija

Komanda įkurta prie AB „Lietuvos paštas“. 2004 m. žaidė II lygoje, o 2006 m. – III lygoje, bet vėliau iš Lietuvos varžybų pasitraukė. 

## Sezonai

|}

## Nuorodos
Valija Dambė

**Valija Dambė** (, 1912 m. gegužės 26 d. Ryga – 1995 m. spalio 15 d. ten pat) – latvių kalbininkė, filologijos daktarė.

## Biografija
1941 m. baigė Latvijos universitetą. 1963 m. filologijos daktaras, 1993 m. Latvijos mokslų akademijos garbės daktaras.

Nuo 1946 m. dirbo Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institute. Daugiausia tyrė baltų toponimiką. Prisidėjo prie J. Endzelyno „Latvijos TSR vietovardžių“ (*Latvijas PSR vietvārdi* 2 t. 1956-1961 m.) ir „Rinktinių raštų“ (*Darbu izlase* 4 t. 1971-1982 m.) parengimo.
Parašė studiją apie Blidienės vietovardžius (1959 m.), Latvijos pietvakarių toponimiją (1963 m.) .

## Bibliografija
* Latvijas Vietvardu Vardnica (Vallija Dambe, O. Buss, Jānis Endzelīns, *Latvijos vietovardžių žodynas*), Latvijas Universitates Latviesu valodas instituts, 2006 m. ISBN 9984-742-07-5 (9984-742-07-5)
* Latvijas apdzīvoto vietu un to iedzīvotāju nosaukumi (*Latvijos gyvenamųjų vietų ir jų gyventojų pavadinimai*), Rīga, Zinātne, 1990 m., ISBN 5-7966-0264-0

## Literatūra
* Laimutė Baluodė. Vallija Dambe. In memoriam. – Onoma, Vol. 32 (1994–1995). Leuven, 1996 m.

## Šaltiniai
FK Kvintencija

**Kauno „Kvintencija“** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, po 2004 m. prisijungęs prie Šilas Kazlų Rūda klubo. Žaidė violetiniais marškinėliais, baltomis kelnaitėmis ir baltais šortais.

## Sezonai

|}

## Treneriai
* Egidijus Meidus

## Nuorodos
Kipras Eurovizijoje

**[[Kipras]] [[Eurovizija|Eurovizijos dainų konkurse]]** dalyvavo 31 kartą. Debiutavo 1981 m. ir nei karto nelaimėjo.

## Kipro istorija Eurovizijos dainų konkurse

Nuo pat debiuto, konkurse Kipras dalyvauja kasmet, išskyrus 1988, 2001 ir 2014 metais.

Dauguma Kipro dainų atliekamos graikų arba anglų kalba; išskyrus 2000 metus, kai daina „Nomiza“ (*Νόμιζα*) buvo atliekama graikų ir italų kalbomis ir 2007 m., kai Evridiki prancūzų kalba atliko „Comme Ci, Comme Ça“.

### Pasitraukimas

2013 m. spalio 3 d. Kipro transliuotojas *Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC)* pasitraukė iš 2014 m. konkurso, paskutinį kartą šalis dalyvavo 2013 m. konkurse Malmėje. Priežastys, kurios sąlygojo šį sprendimą, buvo visuomenės nuomone apie 2012–2013 m. Kipro finansų krizę ir biudžeto apribojimus.

### Balsavimas

Kipras garsėja visada keistis 12 taškų su Graikija pusfinalyje ir finale, nors ir buvo išimčių. Paskutinį kartą Kipras skyrė Graikijai mažiau nei 12 taškų 1996 metais (10 taškų), o paskutinį kartą Graikija suteikė Kiprui mažiau nei 12 taškų buvo 1995 metais (8 balai).

### Konkurso populiarumas

Nuo pirmojo dalyvavimo 1981 metais, Kipras turėjo gerų ir blogų rezultatų. Aukščiausią vietą - penktąją vietą - pasiekė Anna Vissi 1982 metais,  Hara ir Andreas Constantinou 1997 m. ir Lisa Andreas 2004 m. Žemiausią vietą užėmė 1986 metais, kai Elpida su daina *Tora Zo* () užėmė paskutinę vietą.

9-10 dešimtmečiuose Kiprui keletą kartų pavyko patekti į Top 10, dėl to konkursas šalyje tapo populiarus. 2006-2009, 2011 ir 2013 metais šalis neįveikė konkurso pusfinalių.

### Sugrįžimas į 2015 m. konkursą

2014 m. gegužės mėn. radijo stotis London Greek Radio paskelbė, kad Kipras planuoja grįžti į konkursą po vienerių metų pertraukos. Po kelių savaičių Eurovizijos tinklapyje Wiwibloggs paskelbė, kad transliuotojas Cyprus Broadcasting Corporation (CyBC) patvirtino šalies sugrįžimą. Tačiau šis patvirtinimas buvo vėliau atmestas.

2014 m. liepos 14 d. CyBC oficialiai patvirtino savo dalyvavimą 2015 m. Eurovizijoje. Šalis greičiausiai surengs nacionalinę atranką, kuri sudarys 2 pusfinaliai, antrojo šanso turas ir finalas.

## Dalyvavimas

* XX pusfinalyje reiškia automatinį patekimą į finalą. Tai gali būti viena iš šių dviejų priežasčių: jei šalis laimėjo praėjusiais metais, sekančiais metais nedalyvavo konkurso pusfinalyje. Kita priežastis, kad 2004–2007 m. dešimt šalių, kurie nebuvo „Big Four“ šalys, nedalyvauja kitų metų pusfinalyje. Jei, pavyzdžiui, Vokietija ir Prancūzija patenka į dešimtuką, šalys, užėmusios 11 ir 12 vietas, patenka į ateinančių metų finalą kartu su kitomis šalimis.
* XX finale reiškia nepatekimą į finalą.

## Balsavimų istorija 1981–2015

### Taškai nuo Kipro į…

### Taškai Kiprui nuo…

## Marcel Bezençon apdovanojimai

### Kompozitoriaus apdovanojimas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Kipro Eurovizinis puslapis
Antanina Dambrauskaitė

**Antanina Dambrauskaitė** (1905 m. kovo 7 d. Šiauliai – 1994 m. gegužės 18 d. Majamis, Floridos valstija, palaidota Kauno Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos dainininkė (sopranas).

## Biografija
1925–1929 m. dainuoti mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (mokytoja Marija Čerkaskaja), 1929–1930 m. Kauno muzikos mokykloje (Vladislava Grigaitienė). Klaipėdos lietuvių operoje dainavo M. Petrausko operoje „Birutė“ ir Š. Guno „Faustas“. 1929 m. debiutavo Valstybės operoje, 1929–1944 m. solistė. 1933 m. vasarą tobulinosi Šv. Cecilijos akademijoje Romoje. 1934 m. dainavo radijo koncertuose Prahoje, Vienoje, Budapešte, Liepojoje. 1935–1936 m. koncertavo Rygoje, Taline.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, koncertavo lietuvių stovyklose ir kitur. 1947 m. Augsburge atliko pagrindinius vaidmenis operose „Madam Baterflai“ ir „Parduotoji nuotaka“, vėliau dainavo lietuviškai per Miuncheno radiją. 1949 m. su A. Kalvaityte, S. Baru, I. Nauragiu, V. Jakubėnu koncertavo Anglijoje. 1949 m. atvyko į JAV, koncertavo lietuvių kolonijose.

## Svarbiausi vaidmenys
* Dona Elvira – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Don Žuanas
* Dezdemona – Džiuzepė Verdis. Otelas
* Margarita – Šarlis Guno. Faustas
* Elizabetė – Richardas Vagneris. Tanhoizeris
* Tatjana – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas
* Čio Čio San, Mimi – Džiakomas Pučinis. Madam Baterflai, Bohema
* Marzenka – Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka
* Tamara – Arturas Rubinšteinas. Demonas
* Sofija – Jurgis Karnavičius . Radvila Perkūnas
* Eglė – Mikas Petrauskas ir Jonas Dambrauskas. Eglė
* Danutė – Stasys Šimkus. Pagirėnai

## Literatūra
* Antanina Dambrauskaitė. Operos dainininkės meno kelias. Miunchenas, 1948 m.

## Šaltiniai
Klaipėdos FA

**Klaipėdos futbolo akademija** – Lietuvos futbolo klubas, futbolo akademija iš Klaipėdos. Buvo susijęs su „Atlanto“ klubu.

## Istorija

Klaipėdos futbolo akademija įkurta 2007 m. ir jau kitais metais debiutavo II lygoje. Po 2010 m. sezono Klaipėdos FA prisijungė „Argus“ komandą.

2022 m. žaidė Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse „Klaipėdos FA-Atlantas“ pavadinimu, užėmė 4 vietą.

2023 m. žaidė Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse „Klaipėdos FA-Atlantas“ pavadinimu, užėmė 7 vietą tarp 10 komandų.

2023 m. gegužės 17 d. organizacija išregistruota iš įmonių registro.

## Sezonai

|}

## Nuorodos

## Šaltiniai
Teresė Dambrauskaitė

**Teresė Dambrauskaitė** (g. 1932 m. sausio 7 d. Slanime, Antrojoje Lenkijos Respublikoje) – Lietuvos kultūros istorikė.

## Biografija
1958 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. Nuo 1959 m. dirbo Mokslinėje restauracinėje gamybinėje dirbtuvėje, nuo 1969 m. Paminklų konservavimo institute (nuo 1988 m. Paminklų restauravimo projektavimo institutas) istorinių tyrimų skyriuje.

Parengė Vilniaus Augustinų, Bazilijonų, Pranciškonų, Bonifratrų, Vizitiečių vienuolynų, Alumnato, Bžostovskiu rūmų (Universiteto g.) istorines apybraižas, Vilniaus Aukštutinės pilies, Visų šventųjų ir Šv. Jonų bažnyčių, Filharmonijos, Pacų rūmų (Šv. Jono g.), Siesikų rūmų istorinių tyrimų ataskaitas. Tyrė Vilniaus amatų cechų namų lokalizaciją, Vokiečių g. bulvaro vietoje buvusį užstatymą, daugumą senamiesčio kvartalų.

## Šaltiniai
Algirdas Dambrauskas

**Algirdas Dambrauskas** (g. 1932 m. sausio 8 d. Žemaičiuose, Dotnuvos valsčius) – Lietuvos inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

## Biografija
1964 m. baigęs Krasnojarsko politechnikos institutą jame dėstė. 1983 m. technikos mokslų daktaras. 1984–1991 m. Robototechnikos ir techninės kibernetikos katedros vedėjas, nuo 1984 m. profesorius. Nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, 1991–1996 m. Automatikos katedros vedėjas.

## Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš automatinio valdymo teorijos. 

## Bibliografija
* Simpleksinė paieška, 1979 m., rusų kalba
* Simpleksinės paieškos algoritmai ir programos, 1992 m., rusų k.
* Simpleksinės paieškos metodai, 1995 m.
* Automatizuoto projektavimo sistema, bendraautoris Dinas Šulskis, VGTU leidykla Technika, 2001 m.
* Simpleksinės paieškos statistinė teorija, monografija, Vilnius, Technika, 2007 m. ISBN 978-9955-28-100-9

## Šaltiniai
Anibaro įlanka

**Anibaro įlanka** – įlanka Nauru salos rytuose. Tai viena iš lankomiausių turistinių Nauru vietų. Šalia įlankos driekiasi koralų paplūdimiai. Šalia yra Anibaro apygarda. Paplūdimio ilgis – 2 km, jis tęsiasi nuo Ijuvo iki Menengo viešbučio salos pietuose. 2000 m. čia buvo pastatytas Anibaro uostas.

Įlanka yra tarp Ijuvo ir Menengo kyšulių. Susiformavo povandeninio ugnikalnio, esančio po Nauru salos, griūtimi. Nors ši įlanka – viena iš lankomiausių turistinių Nauru vietų, ji gali būti pavojinga dėl dažno bangavimo ir srovių.

## Šaltiniai
Antanas Dambrauskas (1896)

**Antanas Dambrauskas** (, 1896 m. gegužės 8 d. Kovališkiai prie Kauno – 1947 m. balandžio 16 d. Kaunas) – SJ, Lietuvos kunigas, teologas.

## Biografija
Nuo 1918 m. jėzuitas, Jėzuitų misijų Vakarų Ukrainoje ir Vakarų Baltarusijoje vienas organizatorių. Iki 1925 m. teologiją ir filosofiją studijavo Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje, Novi Sonče, Krokuvoje ir Romoje, Popiežiškajame Grigaliaus universitete. 1923 m. įšventintas kunigu.

1925-1931 m. Albertino (Slanimo apskritis) jėzuitų misijos dvasios tėvas ir noviciato magistras, neounitų parapijos administratorius, 1931-1933 m. Popiežiškosios Rytų seminarijos Dubne (Voluinė) rektorius, 1933-1938 m. Rytų misijų superioras, 1938-1940 m. Albertino misijos rektorius. Antrojo pasaulinio karo metais kunigavo Šiauliuose, Pagryžuvio jėzuitų noviciato rektorius. Nuo 1944 m. dėstė teologiją ir filosofiją Kauno kunigų seminarijoje.

1927-1934 m. lotynų, lenkų ir rusų kalbomis paskelbė studijų apie misijų jėzuitų veiklą.

## Šaltiniai
Genovaitė Dambrauskienė

**Genovaitė Dambrauskienė** (1940 m. spalio 5 d. Vaitkuškyje, Šešuolių valsčiuje – 2024 m. gruodžio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos teisėtyrininkė, MRU profesorė.

## Biografija
1960 m. baigė Vilniaus lengvosios pramonės technikumą, 1968 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1981 m. teisės mokslų kandidatė (socialinių mokslų teisės krypties daktarė).

Nuo 1960 m. dirbo Kauno tekstilės galanterijos fabrike "Pakaita", Radijo komponentų gamykloje. 1968 m. baigusi VU Teisės fakultetą, dirbo Alytaus medvilnės kombinato Juridinio skyriaus viršininke, kojinių trikotažo fabrike "Sparta". 1972–1977 m. Istorijos instituto Filosofijos, sociologijos ir teisės skyriaus jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1977–1990 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi (vadovaujančių darbuotojų ir specialistų tobulinimosi) instituto vyr. dėstytoja, 1991–1994 m. Socialinių problemų instituto, Darbo ir socialinių tyrimų instituto darbuotoja, 1993–1999 m. Teisingumo ministerijos tarnautoja.

Nuo 1994 m. Vilniaus technikos universiteto Teisės  katedros docentė, 1994–1999 m. dėstė Vilniaus Gedimino technikos universitete, 1992–2002 m. – Vilniaus universitete. Nuo 1999 m. Lietuvos teisės universiteto Darbo teisės ir socialinės saugos katedros vedėja, 2001 m. profesorė. Mokslinių interesų sritis – darbo teisė. Viena iš Lietuvos TSR darbo įstatymų kodekso, naujojo Lietuvos Respublikos darbo kodekso komentaro autorių.

1996 m. pretendentė į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus.

Našlė. Vyras Antanas Dambrauskas (1940–1995), teisininkas, VU docentas. Turi dvi dukras.

Palaidota Antakalnio kapinėse.

## Bibliografija
* *Garantijos ir kompensacijos*, su A. Dambrausku, 1982 m.
* *Konsultacinė veikla kvalifikacijos kėlimo institute*. LŪSTI, 1987.
* *Darbo įstatymų kodekso mokslinis praktinis komentaras*, su kitais, 1988 m.
* *Tarptautinė darbo organizacija ir Lietuva: Konvencijų priėmimas, ratifikavimas, vykdymas* (su I. Mačernyte–Panomarioviene), 2001 m.
* *Lietuvos Respublikos darbo kodekso mokslinis komentaras*, su kitais, 2003 m.

## Šaltiniai

## Literatūra
* Lietuvos darbo teisės raida ir perspektyvos. Liber Amicorum et Collegarum profesorei Genovaitei Dambrauskienei. Kolektyvinė monografija. Atsak. redaktorius Justinas Usonis. – Vilnius: Mykolo Romerio universiteto Leidybos centras, 2010. 380 p.
Sintautų herbas

**Sintautų herbas** – pagrindinis Sintautų miestelio ir Sintautų seniūnijos (Šakių rajono savivaldybė) heraldikos atributas. Herbo motyvas – trys dobilo lapai – yra vaizduojamas miestelio fontane.

## Aprašas

Herbo žaliame lauke susiaurintas ir šiek tiek nuleistas sidabrinis banguotas dvišakis bei trys auksiniai dobilo lapai: vienas viršuje, du apačioje.

## Simbolika

Žaliame lauke pavaizduotu susiaurintu dvišakiu parodyta vietovės geografinė padėtis – trijų upelių santaka. Trys auksiniai dobilo lapai simbolizuoja tris brolius Suntautaičius (Petrą, Jurgį, Grigą), kurie 1561 m. įkūrė gyvenvietę. Broliai ir jaunikaičiai liaudies kūryboje neretai vadinami dobilėliais.

## Istorija

2001 m. liepos 4 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1408. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

## Šaltiniai
Skirsnemunės herbas

**Skirsnemunės herbas** – pagrindinis Skirsnemunės kaimo ir Skirsnemunės seniūnijos (Jurbarko rajono savivaldybė) heraldikos atributas. Pirmojo herbo suteikimo 230-ųjų metinių proga 2022 m. atidengtas paminklas, skirtas bažnytkaimio herbui.

## Aprašas

Herbo skydo mėlyname lauke auksinis iš auksinės papėdės augantis atgal pasviręs lauro medelis sukryžiuotas su sidabriniu kalaviju smaigaliu aukštyn. Kalavijo efesas auksinis.

## Simbolika

Heraldikoje augantis medis simbolizuoja gyvybę, šiame herbe – miesto augimą. Kalavijas yra ne tik kovos įrankis, bet ir teisingumo simbolis. Istorinis herbas tarsi turėjo rodyti, kad įgytos savivaldos teisės miestiečiams garantuoja teisingumą ir miesto augimą.

## Istorija

Senąjį herbą 1792 m. gegužės 12 d. patvirtino ATR valdovas Stanislovas Augustas privilegija Nr. 54, tačiau netrukus jis buvo panaikintas. XX a. tarpukariu herbo atvaizdą sukūrė Bronius Šaliamoras.

Dabartinį herbą 2002 m. birželio 19 d. dekretu Nr. 1812 patvirtino prezidentas Valdas Adamkus. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.

## Šaltiniai