Vaclovas Bartuševičius

**Vaclovas Bartuševičius** (; 1836 m. kovo 5 d. – 1914 m. spalio 27 d.) –  Lietuvos gydytojas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

## Biografija

Vaclovas Bartuševičius (pavardė gali būti verčiama kaip *Bartusevičius* arba *Bartoševičius*) gimė 1836 m. kovo 5 d. Panemunio dvare, vieno iš Birštono kurorto įkūrėjų Adomo Bartuševičiaus ir Dominykos Jodkovskytės Bartuševičienės šeimoje. Buvo vyriausiasis Bartuševičių sūnus.

Po dvejų metų gimė jaunesnysis Vaclovo brolis Adomas Dominykas, vėliau dar trys seserys: Ieva, Dominyka ir Valerija, iš kurių išgyveno tik Valerija. 1842 metais mirė motina Dominyka, todėl vaikų auklėjimo našta teko tėvui.

## Mokslo metai
Ūgtelėjęs Vaclovas mokėsi parapijos mokykloje, vėliau Punios miestelio mokykloje. Baigęs mokyklą įstojo į Vilniaus gimnaziją. Po gimnazijos įstojo į Maskvos Michailo Lomonosovo universitetą, studijuoti mediciną. Kilus Maskvoje lenkų studentų demonstracijoms, Universiteto valdžia pašalino nepalankius studentus ir Vaclovui teko grįžti namo į Panemunį.
1862 m. Vaclovas išvyko tęsti studijų į Vakarus, į Paryžiaus Sorbonos universitetą. 

## Dalyvavimas 1863 m. sukilime
Grįžę atostogų namo prieš 1863 m. šv. Velykas, broliai Adomas Dominykas ir Vaclovas įsitraukė į sukilimą. Jie patraukė į miškus ir prisijungė prie sukilėlių. Vaclovas sukilėliams teikė medicinos pagalbą. Sukilimą malšinant, Adomas Dominykas Bartuševičius ir Vaclovas Bartuševičius buvo paskelbti ieškomais asmenimis visoje Rusijos imperijoje. Vaclovas kažkiek laiko slapstėsi dėdės Leono Jurgio Jodkovskio Kisieliškių dvare, dėl to pastarajam buvo iškelta politinė byla. Vaclovui taip pat pavyko pasitraukti į Paryžių. Po 1863 m. sukilimo abu broliai negalėjo sugrįžti į Lietuvą iki pat caro amnestijos.

## Veikla Paryžiuje
1866 m. abu broliai Bartuševičiai įstojo į Paryžiuje veikusią generolo Liudviko Mieroslavskio suburtą politinę organizaciją (L. Mieroslavskis naujo antirusiško Lenkijos ir Lietuvos sukilimo idėja bandė užkrėsti net Prancūzijos imperatorių Napoleoną). Teigiama, kad 1871 m., kilus Paryžiaus komunai, Vaclovas Bartuševičius gelbėjo sužeistuosius; jis yra įtrauktas į Prancūzijos karo medicinos muziejaus istoriją. 

Paryžiaus Sorbonos universitete V. Bartuševičius tęsė medicinos studijas; jas baigė 1881 m. gavęs medicinos mokslų daktaro laipsnį. Po studijų užsiėmė medicinos praktika, parašė ir išleido medicinos vadovėlį.

Dirbdamas užsienyje vedė vokiečių kilmės Aną Albanti.

## Grįžimas į Tėvynę ir tolesnis gyvenimas
Vaclovas Bartuševičius namo sugrįžo 1882 m. liepos 4 d. po caro amnestijos, o jau liepos 5 d. Trakų žandarmerijoje jo atžvilgiu užvesta politinio sekimo byla (*LVIA fondas 1386, apyrašas 1, byla Nr. 285*). Vaclovas Bartuševičius Trakų žandarmerijos buvo sekamas metus laiko.

Grįžęs į Tėvynę Vaclovas užsiėmė medicinos praktika, gydė Jiezno ligoninės (špitolės) pacientus, vertėsi medicinos praktika Vilniuje. Į Lietuvą parsivežė vokietę žmoną Aną Albanti, susilaukė trijų vaikų: sūnaus Adomo Dominyko ir dukterų Jadvygos bei Leonoros. Laisvės gynėjas Adomas Bartuševičius-Narsuolis jo vaikaitis.

Prisidėjo prie redakcijoje „Kurjer Litewski“ rinktų lėšų Adomo Mickevičiaus paminklui.

Vaclovas Bartuševičius mirė 1914 m. spalio 27 d. savo dvare Panemunyje. Palaidotas Nemajūnų kapinėse.
Gydytojas per visą savo gyvenimą turėjo sukaupęs didelę knygų kolekciją, kuri, deja, sudegė dvaro gaisro metu. Jo portretą su Prancūzijos karininko uniforma yra nutapęs dailininkas Nikodemas Silvanavičius.

## Išleista knyga
*Bartoszewicz Venceslas. Traitement des affections cutanes par les scarifications. Paris, 1882. https://lib.ugent.be/catalog/rug01:001886180

## Išnašos