Charles Sturt

**Čarlzas Stertas** (; 1795 m. balandžio 28 d. Bengalijoje – 1869 m. birželio 16 d. Čeltname) – anglų keliautojas, Australijos tyrėjas. 

## Biografija
Gimė Britų Ost Indijos bendrovės teisėjo Tomo Lenokso Neperio Sterto (*Thomas Lenox Napier Sturt*) trylikos vaikų šeimoje, buvo vyriausias iš aštuonių sūnų. Penkerių metų išsiųstas pas giminaičius į Angliją mokytis. Būdamas penkiolikos įstojo į prestižinę Harou mokyklą Londone. 1813 m. pradėjo karjerą Britų armijoje, tarnavo Ispanijoje, Kanadoje, Prancūzijoje, Airijoje. 1823 m. paskirtas leitenantu, 1825 m. – kapitonu. 1827 m. su savo pulko daliniu (lydėjo katorgininkus) atvyko į Sidnėjų. Čia paskirtas Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus kariniu sekretoriumi. Susidomėjęs dar neištirtu žemynu, pasisiūlė vadovauti ekspedicijai į šalies gilumą. Gavęs leidimą, 1828 m. išvyko į savo pirmąją ekspediciją, ištyrė Makvorio, Bogano, Kaslrėjaus upes, atrado Darlingą.

Antrosios ekspedicijos metu (1829–1830 m.) plaukdamas valtimi Marambidžio upe pasiekė Murėjų, nuplaukė juo iki žiočių. Atrado Aleksandrinos ežerą, nustatė, kad Murėjus prateka jį ir įteka į Didžiąją Australijos įlanką, o Darlingas – į Murėjaus upę. Atgal grįžo tuo pačiu keliu, plaukdamas prieš srovę. Ši ekspedicija laikoma viena svarbiausių Australijos istorijoje, jos atradimai turėjo didelės reikšmės Naujojo Pietų Velso ir Pietų Australijos kolonijų plėtrai.

Išsekintas kelionės sunkumų, susirgo, beveik prarado regėjimą. Kiek atsigavęs trumpam nusiųstas į Norfolką, paskirtas įgulos vadu. Grįžęs į Sidnėjų vėl sirgo, todėl gavo leidimą išvykti į Angliją. 1832–1834 m. būdamas Anglijoje pasitaisė sveikatą, vedė šeimos draugų dukterį Šarlotę Grin (*Charlotte Greene*) ir išleido knygą „Dvi ekspedicijos į Pietų Australiją, 1828–31” (*Two Expeditions into the Interior of Southern Australia, 1828–31*). Knyga turėjo įtakos sprendimui įkurti britų koloniją Pietų Australijoje.

1835 m. su žmona grįžo į Sidnėjų. Pasinaudojęs jam suteikta teise įsigyti nemokamai 2000 ha valstybinės žemės, apie tris metus ūkininkavo Naujajame Pietų Velse, susilaukė pirmųjų dviejų sūnų. 1839 m. su šeima persikėlė į Pietų Australiją, dirbo kolonijos administracijoje. Pablogėjus santykiams su kolonijos vadovybe, prašė jį perkelti į kitą koloniją, vėliau bandė organizuoti ekspediciją į dar neištirtus vidinius Australijos rajonus. Gavęs leidimą ekspedicijai, 1844 m. rugpjūtį su 15 vyrų išvyko iš Adelaidės, keliavo Murėjaus ir Darlingo paupiais, Barjero ir Grėjaus kalnagūbriais, pasiekė Simpsono dykumą. 1846 m. grįžo į Adelaidę, ėjo kolonijos iždininko pareigas. 1847–1849 m. gyveno Anglijoje, išleido knygą „Pasakojimas apie ekspediciją į Centrinę Australiją (*Narrative of an Expedition into Central Australia*). 1849 m. paskirtas kolonijos sekretoriumi Adelaidėje, juo dirbo iki 1851 m., kai dėl pablogėjusio regėjimo išėjo į pensiją.

Nuo 1853 m. iki mirties gyveno Anglijoje, Čeltname. Buvo gerbiamas, konsultuodavo Australijos klausimais. 1855 m. siekė Viktorijos, 1858 m. – Kvynslando gubernatoriaus posto, bet nesėkmingai. Gyvenimo pabaigoje turėjo finansinių sunkumų.

## Atminimo įamžinimas

Č. Sterto vardu pavadinta dykuma Pietų Australijos, Kvynslando ir Naujojo Pietų Velso sandūroje, nacionalinis parkas Naujajame Pietų Velse, lyguma Šiaurės teritorijoje,
upė, įlanka, kyšulys, kalnas ir kiti geografiniai objektai Pietų Australijoje, Adelaidės miesto dalis, plentas iš Adelaidės link Sidnėjaus, universitetas Baterste.

## Šaltiniai