open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lumpėnų seniūnija

**Lumpėnų seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pagėgių savivaldybėje rytinėje dalyje, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Lumpėnai.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante, pietrytinėje dalyje įkurtas Rambyno regioninis parkas, Nemuno pakrantėje stūkso Rambyno kalnas. Didžiausi miškai – Rambyno miškas ir Bardėnų miškas. Pietryčiuose telkšo ežerai Merguva ir Bitežeris, vakarinėje dalyje – Užlenkis, Sennemunė, Kurmežeris. Pagrindiniai keliai – , , , . Vakarine riba praeina Klaipėdos–Tilžės geležinkelis.

## Istorija

Seniūnija įkurta 2001 m. birželio 12 d. iš vakarinės Vilkyškių seniūnijos dalies. 2014 m. patvirtintas Lumpėnų herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2009-09-01  || 62 || 1340 || 13 kaimų
|-
| 2011 m.  || || 1040 || 13 kaimų
|-
| 2016-08-13  || || || 13 kaimų
|-
| 2021 m.  || || 843 || 11 kaimų
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bardėnai, k. || 88 || 112
|-
| Bitėnai, k. || 75 || 76
|-
| Kerkutviečiai, k. || 44 || 49
|-
| Krakeniškiai, k. || || 2
|-
| Lumpėnai, k. || 418 || 533
|-
| Nepertlaukiai, k. || || 12
|-
| Palumpiai, k. || 43 || 52
|-
| Pempynė, k. || 11 || 21
|-
| Sodėnai, k. || || 2
|-
| Strazdai, k. || 18 || 14
|-
| Strazdeliai, k. || || 7
|-
| Šakininkai, k. || 69 || 89
|-
| Trakininkai, k. || 63 || 71
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurta 1 seniūnaitija:
* **Lumpėnų** seniūnaitija: Bardinų k., Bitėnų k., Kerkutviečių k., Krakeniškių k., Lumpėnų k., Nepertlaukių k., Palumpių k., Pempynės k., Sodėnų k., Strazdų k., Strazdelių k., Šakininkų k., Trakininkų k. (1304 gyventojai).

## Šaltiniai
Natkiškių seniūnija

**Natkiškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pagėgių savivaldybės šiaurėje, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione (maža dalis šiaurės vakaruose priklauso Žemaitijai). Centras – Natkiškiai.

## Geografija

Per seniūniją teka Sartė, Timsrupė, vakarinėje dalyje yra miškų. Šiaurės vakaruose telkšo užpelkėję ežerai. Pagrindinis kelias – .

## Istorija

Seniūnija įkurta 2001 m. birželio 19 d. iš šiaurinės Pagėgių seniūnijos dalies. 2014 m. patvirtintas Natkiškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2009-09-01  || 52 || 1015 || 13 kaimų, 4 viensėdžiai
|-
| 2011 m.  || || 824 || 13 kaimų, 4 viensėdžiai
|-
| 2016-08-13  || || || 13 kaimų, 4 viensėdžiai
|-
| 2021 m.  || || 654 || 12 kaimų, 2 viensėdžiai
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Daubarai, k. || 34 || 44
|-
| Endrikaičiai, vs. || || 0
|-
| Gailiškiai, vs. || || 0
|-
| Giegždai, k. || || 5
|-
| Kiūpeliai, k. || || 5
|-
| Kuturiai, k. || || 0
|-
| Minjotai, k. || 21 || 31
|-
| Natkiškiai, k. || 477 || 580
|-
| Pėteraičiai, k. || 27 || 35
|-
| Ropkojai, k. || 49 || 55
|-
| Sauliai, vs. || || 8
|-
| Skrodliai, vs. || || 0
|-
| Smukutė, k. || || 7
|-
| Šlepai, k. || 15 || 34
|-
| Tamošaičiai, k. || 12 || 10
|-
| Timsriai, k. || || 8
|-
| Žemučiai, k. || || 2
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurta 1 seniūnaitija:
* **Natkiškių** seniūnaitija – Daubarų k., Endrikaičių k., Gailiškių k., Girgždų k., Kuturių k., Kiupelių k., Minjotų k., Natkiškių k., Pėteraičių k., Ropkojų k., Saulių k., Skrodlių k., Smukutės k., Šlepų k., Tamošaičių k., Timsrių k., Žemučių k. (980 gyventojų).

## Šaltiniai
Pagėgių seniūnija

**Pagėgių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pagėgių savivaldybės viduryje, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Pagėgiai.

## Geografija

Seniūnija yra pasienyje su Rusija, dešiniajame Nemuno krante. Į šiaurės vakarus nuo Pagėgių plyti miškai, prateka Vilka, prie Pagėgių yra Mikytų miškas. Seniūnijos teritorija eina keliai  ir , čia susijungia Klaipėdos–Tilžės geležinkelis ir Radviliškio–Pagėgių geležinkelis.

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Pagėgių apylinkės, iki 2000 m. priklausė Šilutės rajonui. 1994 m. patvirtintas Pagėgių herbas, kurį naudoja ir seniūnija. 2001 m. iš šiaurinės seniūnijos dalies atskirta nauja Natkiškių seniūnija. Anksčiau seniūnijos administracija veikė adresu Vilniaus g. 25.

|-
| 2001-04  || || 3234 || 35 kaimai, 1 viensėdis
|-
| 2009-09-01  || 140 || 5000 || 2 miestai (Pagėgiai, Panemunė), 24 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 4067 || 2 miestai, 24 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 2 miestai, 24 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 3196 || 2 miestai, 23 kaimai
|}

## Seniūnai
* Dainius Maciukevičius, 2012–2023 m.
* Irena Kentrienė, nuo 2023 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Bajėnai, k. || 30 || 30
|-
| Benininkai, k. || 293 || 367
|-
| Birštoniškiai, k. || 46 || 34
|-
| Būbliškė, k. || 133 || 177
|-
| Eisraviškiai, k. || 11 || 30
|-
| Endriškiai, k. || || 13
|-
| Geniai, k. || 18 || 35
|-
| Grigolaičiai, k. || 18 || 21
|-
| Gudai, k. || 74 || 103
|-
| Jonikaičiai, k. || 37 || 65
|-
| Kentriai, k. || 130 || 182
|-
| Kulmenai, k. || 21 || 25
|-
| Mantvilaičiai, k. || 11 || 9
|-
| Mikytai, k. || 15 || 26
|-
| Pagėgiai, k. || 52 || 63
|-
| Pagėgiai, m. || 1576 || 1941
|-
| Panemunė, m. || 217 || 274
|-
| Pavilkiai, k. || 34 || 46
|-
| Piktupėnai, k. || 264 || 366
|-
| Plaušvariai, k. || 13 || 21
|-
| Strepeikiai, k. || 46 || 50
|-
| Sūdėnai, k. || || 0
|-
| Užbaliai, k. || || 10
|-
| Vėlaičiai, k. || 28 || 35
|-
| Vidgiriai, k. || 87 || 109
|-
| Vydutaičiai, k. || 27 || 35
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 5 seniūnaitijos:
* **Kentrių** seniūnaitija – Kentrių k., Kulmenų k., Vėlaičių k., Vydutaičių k. (342 gyventojai).
* **Pagėgių kaimiškoji** seniūnaitija – Bajėnų k., Beniniñkų k., Būbliškės k., Menininkų k., Eistraviškių k., Grigoraičių k., Gudų k., Pagėgių k., Jonikaičių k., Plaušvarių k., Montvilaičių k., Pavilkių k. (1107 gyventojai).
* **Pagėgių miesto** seniūnaitija – Pagėgių miestas (2164 gyventojai).
* **Panemunės** seniūnaitija – Panemunės miestas (378 gyventojai).
* **Piktupėnų** seniūnaitija – Birštoniškių k., Endriškių k., Genių k., Mikytų k., Piktupėnų k., Strepeikių k., Užbalių k., Vidgirių k. (747 gyventojai).

## Šaltiniai
Uliūnai

**Uliūnai** – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, rytiniame kelio Panevėžys-Ramygala pakraštyje, apie 10 km į pietus nuo Panevėžio centro. Seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Uliūnų Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia (įrengta 1914 m.), iki 2010 m. veikė Uliūnų pagrindinė mokykla, paštas (LT-38028).

Kaime vyksta Šv. Onos atlaidai, viena didžiausių Uliūnų švenčių.

## Istorija

Uliūnai (*Velenste*), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių. 1914 m. iš Ėriškių į Uliūnus atvyko kun. Jonas Balvočius, kuris čia pastatė bažnyčią ir įkūrė parapiją.

Atkūrus Lietuvos valstybę Uliūnai priklausė Velžio, vėliau Panevėžio valsčiui. 1923 m. bažnytkaimyje buvo 23 sodybos su 160 gyv. Sovietų okupacijos metais buvo „Uliūnų“ ir „Raudonosios žvaigždės“ kolūkiai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Simas Račiūnas (1928–1998), poetas, vertėjas
* Vytautas Vidmantas Zimnickas (1956–2020), politinis veikėjas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Žemėlapiai
Valakbūdis

**Valakbūdis** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9,5 km į pietvakarius nuo Šakių, prie kelio , šalia Šunkarių. Stovi Valakbūdžio Švč. Mergelės Marijos Angelų Karalienės bažnyčia (pastatyta 1945 m.). Yra veikiančios kapinės, Valakbūdžių tvenkinys.

## Istorija

Seniau kaimas buvo vadinamas Šunkariais, priklausė Slavikų parapijai ir valsčiui. XX a. tarpukariu čia veikė pradinė mokykla, paštas, krautuvė, grietinės nugriebimo punktas.

## Gyventojai

;Žymūs žmonės
* Bonifacas Kasparaitis (1925–1997), geodezijos inžinierius
* Elena Spurgaitė (1924–1971), vaikų rašytoja


Valakbūdis, Marija.JPG|Švč. Mergelės Marijos statula
Žuvusiems už Lietuvos laisvę, Valakbūdis.JPG|Kryžius žuvusiems už Lietuvos laisvę


## Šaltiniai

* http://www.mockus.us/optimum/deksnys/valakbudis.html
Bafino Žemė

**Bafino Žemė** (, ; ) – didžiausia sala Kanadoje, Kanados Arktiniame salyne, Nunavuto teritorijoje. Plotas 507 451 km². Salos ilgis 1 500 km, plotis 200–700 km. Tai penkta pagal dydį sala pasaulyje. Iš pietų skalauja Hadsono sąsiauris, iš rytų – Deiviso sąsiauris ir Bafino jūra, iš vakarų – Fokso baseinas, Butijos įlanka ir Lankasterio sąsiauris.

Šiaurinė dalis, vadinamoji Kokbarno žemė, padengta ledyno. Salos krantai aukšti, statūs, dėl to sunkiai prieinami. Rytiniai krantai aukštesni, labai išraižyti, apledėję, vakariniai – žemi mažiau vingiuoti. Per salą driekiasi 3 kalnynai, kurių aukščiausios viršūnės siekia virš 2000 m (didžiausias aukštis 2591 m; *Penny* kalnai). Kalnų viršūnes dengia ledynai (Barneso, *Penny* ledyniniai kupolai ir kt.). Vakaruose ir pietvakariuose plyti pelkėtos žemumos. Pietinėje Bafino žemės dalyje yra du dideli ežerai – Netilingo ir Amadjuako. Klimatas poliarinis, drėgnas. Vyrauja tundra.

## Istorija
Pirmieji žmonės, inuitų protėviai, saloje pasirodė apie 2000 m. pr. m. e. XI a. pr. salą pasiekė vikingai – Bafino žemė tapatinama su islandų sagose minimu Helulandu. 1576 m. salą atrado anglų jūrininkas Martinas Frobišeris; pavadinta (XVII a.) ją tyrusio jūrininko V. Bafino vardu. Politiniu atžvilgiu sala nuo 1879 m. yra Kanados dalis.

## Gyventojai
Apie 11 000 gyv. (2007), daugiausia inuitų. Verčiamasi medžiokle, žvejyba. Pagrindinė gyvenvietė – Ikaluitas.

## Gamtiniai ištekliai
Yra geležies, cinko, švino rūdų, sidabro, akmens anglių.

## Šaltiniai
Valdeikiai (Radviliškis)

**Valdeikiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Pociūnų ir tiek pat į rytus nuo Pakalniškių, šalia kelio . 

## Istorija

Kurį laiką kaimas buvo vadinamas ***Dambava*** (pagal gretimą Dambavos bažnytkaimį).

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Valdeikių žemėlapiai
Pociūnai

**Pociūnai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės rytuose, prie kelio , 6 km į vakarus nuo Smilgių, šalia Liūlio upelio. Seniūnaitijos centras. Veikia Pakalniškių mokyklos skyrius, biblioteka, paštas (LT-82004).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Postulatas

**Postulatas** ( – reikalaujamas) – kurios nors mokslinės teorijos principas ar teiginys, paimtas joje kaip pradinis, jos rėmuose neįrodomas. Šiuolaikinėje logikoje ir mokslo metodologijoje „postulato“ sąvoka paprastai naudojama kaip plačiau vartojamos sąvokos „aksioma“ sinonimas. Kartais išlieka dar antikinėje filosofijoje buvęs šių sąvokų reikšmių skirtumas: aksiomomis laikomi pradiniai loginiai kurios nors teorijos principai, postulatais – pradiniai specialūs moksliniai šios teorijos principai. Atskirais atvejais terminu „postulatai“ žymimos kurios nors teorijos aksiomos ir išvedimo taisyklės.
Stoniškių seniūnija

**Stoniškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pagėgių savivaldybės vakaruose, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Stoniškiai.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi dešiniajame Nemuno krante, pasienyje su Rusija. Prateka Gėgė, Vilka, telkšo ežerai Senrusnė ir Sennemunė. Rytuose dunkso miškai. Per seniūniją eina kelias  ir Klaipėdos–Tilžės geležinkelis.

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Stoniškių apylinkės, iki 2000 m. priklausė Šilutės rajonui. 2006 m. patvirtintas Stoniškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija. Ilgą laiką administracinis centras buvo Rukai.

|-
| 2001-04  || || 2742 || 27 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 134 || 2876 || 25 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 2019 || 25 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 25 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1534 || 21 kaimas
|}

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Aleknai, k. || 25 || 30
|-
| Anužiai, k. || 100 || 110
|-
| Berštininkai, k. || 26 || 36
|-
| Dinkiai, k. || || 0
|-
| Karceviškiai, k. || || 0
|-
| Kovgiriai, k. || || 12
|-
| Kuciai, k. || 24 || 28
|-
| Lazdėnai, k. || || 4
|-
| Mažaičiai, k. || 171 || 204
|-
| Naujapieviai, k. || || 9
|-
| Nausėdai, k. || || 5
|-
| Pageldyniai, k. || || 13
|-
| Pakamoniai, k. || 67 || 86
|-
| Peleniai, k. || || 3
|-
| Plaškiai, k. || 89 || 112
|-
| Pleinė, k. || || 8
|-
| Rėžiai, k. || || 10
|-
| Rukai, k. || 463 || 600
|-
| Spengiai, k. || 10 || 22
|-
| Stoniškiai, k. || 142 || 178
|-
| Stumbragiriai, k. || 32 || 43
|-
| Šilgaliai, k. || 343 || 491
|-
| Šuneliai, k. || || 13
|-
| Tutliai, k. || || 0
|-
| Vičiai, k. || || 2
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
* **Stoniškių** seniūnaitija – Rukų k., Mažaičių k., Stoniškių k., Pakamonių k., Plaškių k., Stumbragirių k., Spengių k., Rėžių k., Dinkių k., Berštininkų k., Kovgirių k., Aleknų k., Pleinės k., Tutlių k., Šunelių k., Pageldynių k., Naujapievių k., Karceviškių k., Lazdėnų k. (1585 gyventojai).
* **Šilgalių** seniūnaitija – Šilgalių k., Anužių k., Kucių k., Nausėdų k., Pelenių k., Vičių k. (811 gyventojų).

## Šaltiniai
Žarėnai (Šiauliai)

**Žarėnai** (arba ***Žarėnai-Latveliai***) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 6 km į vakarus nuo Šakynos. Seniūnaitijos centras. Yra Šv. Mikalojaus bažnyčia (pastatyta 1790 m.), Žarėnų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-81012), XIX a. vėjo malūnas. Šalia teka Žarės upelis, pagal kurį buvo pavadintas ir kaimas.
 
Prie Žarėnų yra Šakynos geomorfologinis draustinis.

## Istorija

1578 m. minimas Žarėnų dvaras. LTSR laikais buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Kaimas anksčiau vadintas Žarėnais-Latveliais.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Boleslovas Liutikas (1884–1970), politikas, visuomenės veikėjas

## Šaltiniai

* 
* 

## Nuorodos
* Žarėnų žemėlapiai
Žuklijai (Šakiai)

**Žuklijai** – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Kriūkų.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* http://www.mockus.us/optimum/deksnys/zuklijai.html
Vilkyškių seniūnija

**Vilkyškių seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Pagėgių savivaldybės rytuose, Mažosios Lietuvos etnografiniame regione. Centras – Vilkyškiai.

## Geografija

Seniūnija įsikūrusi pasienyje su Rusija, dešiniajame Nemuno krante, abipus vingiuojančios Jūros upės, kuri čia įteka į Nemuną. Dalis teritorijos priklauso Rambyno RP. Pietvakariuose ir rytuose dunkso miškai, į pietus nuo Vilkyškių yra nedidelis Vilkyškių miškas. Pagrindinis kelias – .

## Istorija

Įkurta 1995 m. vietoje Vilkyškių apylinkės, iki 2000 m. priklausė Šilutės rajonui. 2001 m. iš vakarinės seniūnijos dalies įkurta nauja Lumpėnų seniūnija. 2006 m. patvirtintas Vilkyškių herbas, kurį naudoja ir seniūnija.

|-
| 2001-04  || || 3510 || 1 miestelis (Vilkyškiai), 36 kaimai
|-
| 2009-09-01  || 157 || 2003 || 1 miestelis, 24 kaimai
|-
| 2011 m.  || || 1550 || 1 miestelis, 24 kaimai
|-
| 2016-08-13  || || || 1 miestelis, 24 kaimai
|-
| 2021 m.  || || 1213 || 1 miestelis, 20 kaimų
|}

## Seniūnai
* Alvydas Petras Dumbliauskas, 2000–2003 m.
* Sigitas Stonys, 2003–2010 m.
* Stasys Petras Norvilas, 2010–2011 m.
* Darius Jurkšaitis, nuo 2011 m.

## Gyvenvietės

Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):

|-
| Adomiškiai, k. || || 15
|-
| Aušgiriai, k. || 39 || 46
|-
| Baltupėnai, k. || || 6
|-
| Barzūnai, k. || 19 || 33
|-
| Kalvaičiai, k. || || 0
|-
| Keleriškiai, k. || 16 || 9
|-
| Kriokiškiai, k. || 92 || 103
|-
| Lindikai, k. || || 6
|-
| Mažrimaičiai, k. || 30 || 35
|-
| Mociškiai, k. || 33 || 45
|-
| Naujininkai, k. || || 11
|-
| Nausėdai, k. || 16 || 20
|-
| Opstainėliai, k. || || 0
|-
| Opstainys, k. || 29 || 54
|-
| Pagenaičiai, k. || 22 || 29
|-
| Raudondvaris, k. || || 0
|-
| Sokaičiai, k. || 14 || 24
|-
| Stygliškiai, k. || 23 || 37
|-
| Šereitlaukis, k. || 31 || 36
|-
| Vartūliškiai, k. || 32 || 46
|-
| Vėžininkai, k. || 62 || 67
|-
| Vilkyškiai, mstl. || 524 || 666
|-
| Žagmantai, k. || || 5
|-
| Žagmantėliai, k. || || 0
|-
| Žukai, k. || 205 || 257
|}

## Seniūnaitijos

2009 m. įkurtos 2 seniūnaitijos:
* **Vilkyškių** seniūnaitija – Braziūnų k., Kalvaičių k., Keleriškių k., Mažrimaičių k., Opstainėlių k., Opstainio k., Raudondvario k., Šereitlaukio k., Vartūliškių k., Vilkyškių mstl. (1112 gyventojų).
* **Žukų** seniūnaitija – Adomiškių k., Aušgirių k., Baltupėnų k., Kriokiškių k., Lindikų k., Mociškių k., Naujininkų k., Nausėdų k., Pagenaičių k., Sokaičių k., Stygliškių k., Vėžininkų k., Žagmantų k., Žagmantėlių k., Žukų k. (808 gyventojai).

## Šaltiniai
Santariškės

**Santariškės** – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto centro, į vakarus nuo Verkių. Vakariniame Santariškių pakraštyje driekiasi Vilniaus-Utenos plentas. Šiaurėje, rytuose ir vakaruose vietovė ribojasi su Verkių regioniniu parku, pietryčiuose – su Verkiais, pietuose – su Jeruzale, vakaruose – su Visoriais. Garsėja viena iš didžiausių ligoninių Lietuvoje (Vilniaus universiteto ligoninės Santaros klinikos). Yra gyvenamųjų namų kvartalas, veikia vaikų darželis.

## Istorija ir pavadinimo kilmė
1976–1983 m. statytas ligoninės kompleksas. Keliais etapais įvairių medicinos įstaigų (VUL SK, NVI, Vilniaus universiteto vaikų ligoninės) pastatais užstatyta pietinė Santariškių dalis.

2004–2011 m. šiaurinėje Santariškių dalyje įkurti keli mažaaukščių gyvenamųjų namų kvartalai – Santariškių namai, Franko namai, Verkių namai ir kt.

Kalbininko Jono Jurkšto nuomone, vietovardis Santariškės yra dirbtinis, išverstas ir padarytas iš lenkiškos formos Zgoda (taika, santaika). Vietovardis Zgoda rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1938 m., o nuo 1945 m. rašoma sulietuvinta vietovardžio forma Santariškės.

## Susisiekimas
Iki rajono nenutiesta troleibusų linija. Bet Santariškes paprasta pasiekti iš daug Vilniaus vietų.

Iš stoties veža 1G, 2G maršrutai. Taip pat kursuoja autobusai į Pašilaičius, Viršuliškes, Karoliniškes, Lazdynus, Pilaitę, Šeškinę, Birelius, Verkius.

## Nuorodos

* 
* Klinikų svetainė
Ikaluitas

**Ikaluitas** (pranc. ir ) – miestas Kanadoje, Bafino Žemėje, Frobišerio įlankos pakrantėje. Nunavuto teritorijos administracinis centras. 6,6 tūkst. gyventojų (2007; iš jų apie 60 % inuitai).

## Istorija
Pirmoji gyvenvietė čia įkurta 1942 m. kaip JAV karinė oro bazė *Frobisher Bay*. Dėl vystomos karinės pramonės gyvenvietė augo, steigėsi mokyklos, sporto centrai. 1963 m. JAV armija pasitraukė iš Frobišer Bėjaus, ėmė formuotis vietinė bendruomenė. 1970 m. Frobišer Bėjus oficialiai pripažintas kaip gyvenvietė. 1980 m. gavo miesto statusą. 1987 m. pervadintas į Ikaluitą (inuitų k. „vieta, kur daug žuvų“). 1995 m. Ikaluitas tapo Nunavuto teritorijos administraciniu centru.

## Susisiekimas
Šalia miesto yra modernus Ikaluito oro uostas, kuriame bandomi naujausi lėktuvų modeliai. Vidurvasarį galima susisiekti laivais. Žiemą miestą galima pasiekti sniegomobiliais ar šunų kinkiniais per užšalusį Hadsono sąsiaurį. Į kitas salos gyvenvietes vykstama visureigiais.

## Lankytini objektai
* 1950 m. karių gyvenamieji namai,
* moderni Šv. Judo katedra,
* Vyriausybės pastatas,
* *Nunatta Sunakkutaangit* inuitų kultūros muziejus,
* į vakarus nuo miesto yra *Sylvia Grinnell* gamtos rezervatas,
* taip pat *Katannilik, Soper Heritage River, Qaummaarviit* gamtos parkai.

## Klimatas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė 
* Miesto nuotraukos
Rozo

**Rozo** () – miestas Vest Indijoje, Dominikos Sandraugos sostinė. Išsidėstęs prie Rozo upės žiočių, kur ji įteka į Karibų jūrą. Tai pagrindinis šalies uostas, verslo ir transporto centras, eksportuojamos daržovės ir vaisiai. Miesto ekonomikai svarbus turizmo sektorius. XVIII a. čia pastatyta katalikų katedra, yra botanikos sodas, du kriokliai prie Trafalgaro pritraukia daug turistų. Prie miesto yra terminiai šaltiniai, gražūs lygumų kraštovaizdžiai.

## Etimologija

Gyvenvietei pavadinimą suteikė prancūzų pirkliai ir jis reiškia „nendrės“. Nors dar 1888 m. vietovė pavadinta *Jadis*, jau 1894 m. imtas vartoti Rozo pavadinimas.

## Sportas
* Bath Estate FC, futbolo klubas, rungtyniavęs aukščiausioje šalies lygoje.

## Šaltiniai
Eduardo Duhalde

**Eduardas Dualdė** (*Eduardo Alberto Duhalde Maldonado*; g. 1941 m. spalio 5 d. Lomas de Samoroje, Buenos Airių prov.) – Argentinos prezidentas (2002–2003 m.).

1970 m. gavo teisininko išsilavinimą. 1987 m. Dualdė tapo Argentinos Nacionalinio Kongreso nariu, 1989–1991 m. prezidento Karloso Menemo viceprezidentu. Vėliau tapo Buenos Airių provincijos gubernatoriumi. 1999 m. dalyvavo prezidento rinkimuose, bet jį įveikė Fernando de la Rúa. Netrukus prasidėjo ekonominė krizė, riaušės. Nušalinus de la Rúa, 2002 m. sausio 2 d. Dualdė kongreso paskiriamas laikinuoju prezidentu. Per savo valdymo laikotarpį Dualdė sureguliavo ekonomiką, sumažino infliaciją. 2003 m. jį pakeitė Nestoras Kiršneris.

|-
Eduardo Camaño

**Eduardas Kamanjas** (isp. *Eduardo Óscar Camaño*; g. 1946 m. birželio 17 d. Buenos Airėse) – Argentinos politikas. Nuo 2001 m. gruodžio 31 d. iki 2002 m. sausio 1 d. laikinai ėjo Argentinos prezidento pareigas.

1987 – 1991 m. buvo Kilmeso miesto meru. Vėliau tapo Kongreso nariu. Nušalinus laikinąjį prezidentą Adolfo Rodríguez Saá ir Senato vadovą Ramón Puerta, paskirtas laikinuoju prezidentu, bet netrukus pakeistas.

|-
Ramón Puerta

**Ramonas Puerta** (; g. 1951 m. rugsėjo 9 d. Misioneso prov.) – Argentinos politikas. Nušalinus ekonominę krizę sukėlusį prezidentą Fernando de la Rúa, paskirtas laikinuoju prezidentu (2001 m. gruodžio 21 – 22 d.), kadangi buvo Senato prezidentu, o viceprezidento tuo metu nebuvo.

Jau kitą dieną Senatas laikinuoju prezidentu paskyrė Adolfo Rodríguez Saá. Puerta netrukus atsistatydino ir iš Senato prezidento posto.

|-
Migros

**Migros** – didžiausias Šveicarijoje prekybos centrų ir paslaugų sferos įmonių tinklas. Pavadinimas sudarytas iš prancūziškų žodžių „*mi*“, reiškiančio *pusę* arba *vidurkį*, bei „*gros*“ – *didmeninė prekyba*. Pavadinimo prasmę galima būtų apibūdinti kaip mažmeninė prekyba už didmenines kainas. „Migros“ parduotuvės ir yra orientuotos į žemas kainas.

## Istorija
Įmonę 1925 m. Ciuriche įkūrė Gottlieb Duttweiler, su idėja pigiai prekiauti pagrindinėmis maisto prekėmis. Orientuotasi į žemesnio pragyvenimo lygio pirkėjus, kurie tuo metu negalėjo įpirkti daugumoje prekybos centrų.

Pradžioje buvo pardavinėjamos tik kava, cukrus, ryžiai ir pan., iš pravažiuojančių pro kaimus ir miestelius vilkikų.

1926 m. Ciuriche buvo pastatyta pirmoji parduotuvė. Antroji atsivėrė Tičino kantone.

1935 m. „Migros“ išsiplėtė ir į kitas sritis: atsidarė kelionių agentūra „Hotelplan“, taip pat orientuota į žemas kainas. Vėliau, 1942 m., „Migros“ prekinis ženklas buvo panaudotas ir žurnalui „Wir Brückenbauer“.

Šiuo metu su „Migros“ ženklu egzistuoja įvairiausios parduotuvės ir paslaugų įmonės: kavinės, sporto klubai, degalinės, restoranai, kalbų mokyklos, bankas, draudimo kompanija, vakarinės mokyklos suaugusiems. 1986 m. Gottlieb Duttweiler atidarė ir pirmą poilsio parką. 2005 m. buvo įkurta ir žemų tarifų mobiliojo ryšio kompanija.

## Ideologija
„Migros“ deklaruoja altruistinę ideologiją, kurią pabrėžia žemomis kainomis ir visuomenei naudingų įstaigų, kaip kad vakarinės mokyklos, steigimais. Taip pat „Migros“ neparduoda nei alkoholio, nei tabako produktų.

## Nuorodos
*  (vokiečių, italų, prancūzų k.)
Žingis

**Žingis** (*Arisaema*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Aroideae* pošeimio augalų gentis.

Paplitę rytinėje ir centrinėje Afrikoje, Azijoje bei Šiaurės Amerikos rytinėje dalyje. 

## Rūšys
Yra apie 150 rūšių:
{|
|- valign=top
|
* Amūrinis žingis(*Arisaema amurense*)
* *[[Arisaema angustatum]]*
* *[[Arisaema candidissimum]]*
* *[[Arisaema concinnum]]*
* *[[Arisaema consanguineum]]*
* *[[Arisaema costatum]]*
* *[[Arisaema drancontium]]*
* *[[Arisaema elephas]]*
* Gausialapis žingis(*Arisaema erubescens*)
* *[[Arisaema fimbriatum]]*
* *[[Arisaema flavum]]*
|
* *[[Arisaema griffithii]]*
* Įvairialapis žingis(*Arisaema heterophyllum*)
* *[[Arisaema jacquemontii]]*
* *[[Arisaema kiushianum]]*
* *[[Arisaema lidaense]]*
* *[[Arisaema lihenganum]]*
* *[[Arisaema monophyllum]]*
* *[[Arisaema nepenthoides]]*
* *[[Arisaema peninsulae]]*
* *[[Arisaema propinquum]]*
* *[[Arisaema ringens]]*
* *[[Arisaema robustum]]*
|
* Dantytasis žingis(*Arisaema serratum*)
* *[[Arisaema sikokianum]]* 
* *[[Arisaema speciosum]]*
* *[[Arisaema thunbergii]]*
* *[[Arisaema tortuosum]]*
* Trilapis žingis(*Arisaema triphyllum*)
* *[[Arisaema undulatifolium]]*
* *[[Arisaema urashima]]*
* *[[Arisaema utile]]*
* *[[Arisaema wattii]]*
* *[[Arisaema yamatense]]*
Fernando de la Rúa

**Fernandas de la Rua** (; 1937 m. rugsėjo 15 d. Kordoboje – 2019 m. liepos 9 d. Buenos Airėse) – Argentinos politikas. Nuo 1999 m. gruodžio 10 d. iki 2001 m. gruodžio 21 d. buvo šalies prezidentu. Argentinos socialistų partijos narys.

Gimė Kordoboje, mokėsi vietiniame kariniame licėjuje. Kordobos universitete gavo teisininko išsilavinimą. 1973 m. tapo Senato nariu. Netrukus įgavo didelę įtaką partijoje. 1983 m. išrinktas į Deputatų Rūmus, o 1989 m. vėl tapo Senato nariu. 1996 m. išrinktas Buenos Airių meru. 1999 m. dalyvavo prezidento rinkimuose. de la Rua sudarė ramaus, nuoširdaus, nuosaikaus politiko įvaizdį. Kritikavo Karloso Menemo korumpuotą administraciją. Laimėjo rinkimus surinkęs 50 % rinkėjų balsų.

Fernando de la Rua valdymo laikotarpiu finansų ministro Domingo Kavaljo finansų reforma sukėlė ekonominę krizę, politinę suirutę, demonstracijas, riaušes. Prezidentas nesiėmė ryžtingų veiksmų ir nesugebėjo sustabdyti nuosmukio. 2001 m. gruodžio mėn. kilo demonstracijos, kurių metu buvo skelbiamas šūkis *¡que se vayan todos!* (visus lauk!). Galiausiai prezidentas atsistatydino, tačiau net ir po to dar beveik pusmetį krizė tęsėsi.

Prezidento sūnus Antonijus de la Rua buvo vedęs Kolumbijos dainininkę Šakirą.

|-
Tarptautinė Šafhauzeno mokykla

**Tarptautinė Šafhauzeno mokykla** – nedidelė Šafhauzene įsikūrusi privačioji tarptautinė mokykla. Nors skirta Šveicarijoje dirbančių užsieniečių vaikams, čia mokosi ir keli šveicarai. Ji įsikūrusi ant Reino upės kranto, netoli didžiausio krioklio Europoje – Reino krioklio.

1999 m. įkurta, siekant padėti dirbančių užsieniečių vaikams mokytis.

Mokykloje yra klasės vaikams nuo 3 iki 15 metų. Mokslo standartai atitinka Tarptautinės bakalaurato organizacijos (*International Baccalaureate Organization*) normas.

Pamokų kalba – anglų. Beveik visi mokytojai atvykę iš angliškai kalbančių šalių – Australijos, Britanijos ir kt.

Didelis dėmesys skiriamas moksleivių kritinio mąstymo, išradingumo, bendravimo ir bendradarbiavimo skatinimui.

Tarptautinės Šafhauzeno Mokyklos patalpos išsidėsčiusios trijuose gretimai esančiuose pastatuose.

Mokyklos direktorės pareigas šiuo metu eina *Gundula Kohlhaas* iš Vokietijos.

## Nuorodos
* Oficialus puslapis 
* International Baccalaureate Organization

## Šaltiniai
Carlos Menem

**Karlosas Saulis Menemas** (; 1930 m. liepos 2 d. Aniljake, La Riochos provincijoje – 2021 m. vasario 14 d. Buenos Airėse) – Argentinos prezidentas (nuo 1989 m. liepos 8 d. iki 1999 m. gruodžio 10 d.). Peronistų partijos narys.

## Biografija
Gimė musulmonų imigrantų iš Sirijos Saúl Menem ir Mohibe Akil šeimoje Aniljako miestelyje. Kordobos universitete įgijo teisininko specialybę ir tapo aktyviu Chuano Perono rėmėju. 1957 m. suimtas už smurto akcijos prieš diktatorių Pedro Eugenio Aramburu rėmimą.

Nepaisant to, kad buvo katalikas, palaikė gerus santykius su musulmonais. 1964 m. keliavo po Siriją, kur susipažino su Zulema Fátima Yoma ir ją vedė 1966 m. Menemas taip pat buvo sirų – libaniečių La Riochoje asociacijos prezidentu.

Su Zulema Yoma išsiskyrė 1991 m., todėl šalies pirmosios damos pareigas atliko jo dukra Zulema María Eva Menem. 2001 m. vedė Čilės modelį Cecilia Bolocco (Mis Visata 1987), kuri už Menemą jaunesnė 35 metais.

## Politinė karjera
1973 m. Menemas tapo La Riochos provincijos gubernatoriumi. Tačiau 1976 m. nuvertus peronistų valdžią buvo įkalintas karinės chuntos iki 1981 m. 1983 m. žlugus kariniam režimui, Menemas vėl tapo gubernatoriumi.

1989 m. remiamas darbininkų klasės Karlosas Menemas išrinktas Argentinos prezidentu. Tuo metu jau buvo įsibėgėjusi ekonominė krizė (hiperinfliacija ir nuosmukis). Finansų ministras Domingo Cavallo ėmėsi reformų, kurių metu Argentinos pesas buvo susietas su JAV doleriu, pradėta komunalinių įstaigų privatizacija, padidėjo užsienio investicijos, sumažinusios infliaciją. Tačiau išaugo nedarbas. Menemo valdymo metu Argentinos ekonomika ėmė lyderiauti visoje Lotynų Amerikoje. Tačiau dolerio kursui pakilus ir pasaulyje prasidėjus ekonominėms krizėms, šalies ekonomika išgyveno sunkų laikotarpį.

Menemo valdymas pagarsėjo korupcijos suvešėjimu. Jis buvo kritikuojamas už prastą šalies saugumą po 1992 m. Izraelio ambasados ir 1994 m. žydų bendrijos sprogdinimų. Taip pat didelės kritikos susilaukė 1976–1983 m. karinės chuntos vadovų (Jorge Rafael Videla, Emilio Massera, Leopoldo Galtieri) atleidimas nuo atsakomybės. Be to, daugeliui nepatiko pernelyg kairiosios prezidento pažiūros. Menemas atnaujino santykius su Jungtine Karalyste, kurie buvo nutraukti Folklandų karo metu. 1994 m. Menemas pakeitė konstituciją taip, kad galėtų dalyvauti ir kituose prezidento rinkimuose 1995 m., kuriuose buvo perrinktas.

1999 m. jis nesėkmingai siekė trečiosios kadencijos. 2003 m. vėl dalyvavo prezidento rinkimuose ir pirmajame surinko daugiausiai iš visų (25 %) balsų, tačiau antrajame rinkimų rate daug didesnę paramą gavo jo konkurentas Nestoras Kiršneris ir Menemas, nesulaukęs galutinių rezultatų, iš rinkimų pasitraukė. Jis taip pat ne kartą įsivėlė į korupcijos skandalus, jam buvo paskirtas namų areštas. Menemas emigravo į Čilę, bet vėliau grįžo. Nepaisant to, Menemas išliko aktyvus politiniame gyvenime. 2007 m. nesėkmingai kandidatavo La Riochos provincijos gubernatoriaus rinkimuose. 2013 m. nuteistas septyneriems metams kalėjimo už ginklų kontrabandą į Ekvadorą ir Kroatiją.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali Karloso Menemo svetainė;
* BBC straipsnis apie Karlosą Menemą.

|-
Salininkai

**Salininkai** – Vilniaus miesto dalis, esanti 8 km į pietus nuo miesto centro, ties Salininkų gatve, Naujininkų seniūnijoje. Salininkus sudaro 3 pagrindinės dalys: Melioratorių, Naujoji ir Senoji. Salininkai rytuose ir pietryčiuose ribojasi su Pakupečiais, Pupine, Mickūnais, Kuzmiškėmis, pietuose – su Kelmijos sodais, vakaruose siekia Panerių miško pakraščius ir Raistelius, šiaurės vakaruose ribojasi su Ąžuolijais, o šiaurėje prieina Vilniaus oro uostas (prie jo – Sakalaičių ir Salininkų sodai). Rytiniu pakraščiu praeina Vilniaus–Lydos geležinkelis. Veikia paštas, ambulatorija, Vilniaus Salininkų gimnazija, lopšelis-darželis, biblioteka.

Salininkus aptarnauja 3, 9, 19, 42, 82 nr. autobusai (pagrindinės stotelės: Salininkai, Jono Štašaičio, Salininkų žiedas).

## Etimologija

Salininkai kildinami iš žodžio *sala*. Pasak vietos gyventojų gyvenvietė taip pavadinta, kadangi išsidėsčiusi žemoje, drėgnoje vietovėje.

## Istorija

Salininkų kaimas ir dvaras iš istorinių dokumentų žinomas XVI a. 1629 m. dvaro ribų apmatavimo dokumente valdytojų įrašytas LDK iždininkas Mikalojus Brosnickis. XVII a. dėl ribų bylinėjosi Vilniaus magistras su Vladislavu Goreckiu, Lydos pavieto iždininku („skarbny“). 1784–1866 m. kaime stovėjo Salininkų bažnyčia.

XIX a. Salininkų dvaras susijęs su Goreckių gimine. 1828 m. Antonas Goreckis, kariškis ir poetas, 1830–1831 m. laisvės kovų dalyvis, emigravęs į Paryžių, sudarė sutartį su Vilniaus karmelitais dėl pamaldų laikymo dvare. Antono sūnus Tadas Goreckis, dailininkas, priklausęs S. Daukanto draugų ratui, jį rėmęs materialiai, vedęs A. Mickevičiaus dukrą. 1864 m. revizija rodo, kad dvare buvo 48 „revizinės sielos“. Devintame XIX a. dešimtmetyje palivarke buvo 30, o kaime – 50 katalikų, gyveno ir 4 provoslavai. Antroji XIX a. pusė susiejo Salininkus su Vrublevskių gimine. Tuo metu kaimas priklausė Vilniaus apskrities Rudaminos valsčiui.

Vilniaus vaivadijos iždo rūmų 1923 m. sąraše nurodyta dvare buvus 197 dešimtinės žemės. Vladislavas Vrublevskis II pasaulinio karo metais giminės dvare buvo ūkvedžiu. Vokiečių okupacinė valdžia dvarą paėmė reicho reikalams. Tuomet (1942 m. gegužės 27 d. visuotinio gyventojų surašymo žiniose), dvare gyveno 36 asmenys (7 šeimos).

Sovietmečiu melioratorių gyvenvietė pradėjo kurtis 1949 m., buvusio Salininkų dvarininko V. Vrublevskio rūmuose. Buvo reikalingi mechanizatoriai, techninis personalas, darbų vykdytojai, statybininkai, raštinės darbuotojai ir kiti specialistai. Darbų vykdytojai statė gyvenamuosius namus, dirbtuves. Buvo išgręžtas artezinis šulinys, kuris tiekė vandenį melioratorių gyvenvietei. Išvalyti du užakę tvenkiniai, o vienas įrengtas naujai. Keitėsi Salininkų gyvenvietės: kilo nauji namai, dirbtuvės, bendrabučiai, katilinė, projektavimo instituto pastatas. Melioracijos pastatyta moderni autoįmonė, su didžiausiu autoparku Vilniaus rajone. Atvestos gamtinės dujos.

## Gyventojai

## Sportas
* FK Salininkai (futbolas)
* BC Salininkai (krepšinis)

## Šaltiniai
Adolfo Rodríguez Saá

**Adolfas Rodrigesas Sa** (; g. 1947 m. liepos 25 d. San Luise) – Argentinos politikas. 7 dienas (2001 m. gruodžio 23 – 30 d.) buvo laikinuoju šalies prezidentu.

Teisininkas. Nuo 1983 m. buvo San Luiso provincijos gubernatoriumi. Vėliau tapo Kongreso nariu. Paskirtas laikinuoju prezidentu, nušalinus iki tol laikinuoju prezidentu buvusį Ramón Puerta. Dėl politinės suirutės netrukus atleistas. Dalyvavo 2003 m. prezidento rinkimuose, bet surinko tik 14,1 % balsų ir liko ketvirtas.

|-
Kontraceptinis žiedas

**Kontraceptinis žiedas** – kontracepcijos priemonė: tai lankstus mažą hormonų kiekį turintis maždaug 5 cm skersmens žiedas, saugantis nuo neplanuoto pastojimo. Žiedas įdedamas į makštį vieną kartą per mėnesį: jis ten laikomas tris savaites. Visą šį laikotarpį kontraceptinis žiedas nuolat išskiria ypač mažą moteriškų lytinių hormonų kiekį, taip saugodamas nuo nepageidaujamo nėštumo. Po 21 dienos žiedas iš makšties ištraukiamas ir laukiama ateinant mėnesinių. Po šios pertraukos reikia įsidėti naują žiedą. Kontraceptiniame žiede yra dviejų rūšių moteriškųjų hormonų: estrogenų ir progestinų (tokių, kokių yra ir kontraceptinėse tabletėse). Šie hormonai stabdo kiaušinėlio brendimą kiaušidėse. Kontraceptinio žiedo veikimo principas iš esmės tapatus  kontraceptinėms tabletėms ir turi panašų veiksmingumą.

Hormonus išsiskirti skatina kūno temperatūra. Per makšties sienelę jie patenka tiesiai į kraujotaką, aplenkdami skrandį bei kepenis. Idealaus naudojimo atveju jo kontracepcijos veiksmingumas yra apie 99 proc.

Naudojant kontraceptinį žiedą moters organizme hormonų pusiausvyra keičiasi mažiau nei naudojant oralinę kontracepciją, vartojamą kasdien ar keliskart per savaitę.
Aglaonema

**Aglaonema** (*Aglaonema*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Aroideae* pošeimio augalų gentis.

Paplitusios Azijoje nuo Bangladešo iki Filipinų.

## Rūšys
Yra apie 65 rūšys:

## Nuorodos
Blindė

**Blindė** (*Salix caprea*) – gluosninių augalų šeimos daugiametis medis ar krūmas.

## Paplitimas ir augavietės
Paplitusi Europoje, Vakarų, bei Vidurinėje Azijoje. Natūraliai gamtoje paplitusi ir Lietuvoje, tai vietinė Lietuvos augalų rūšis. Labai dažna miškuose, kirtimuose, jaunuolynuose, paupiuose, drėgnokose pievose. Kartais auginama prie sodybų.

## Morfologija

Dvinamis augalas auga kaip neaukštas medis, rečiau kaip krūmas iki 2-12 m, retai iki 22 m aukščio. Laja plačiai kiaušiniška arba skėtiška. Žievė pilkai žalia, lygi, apatinėje liemens dalyje suaižėjusi. Pumpurus dengia tik vienas žvynelis. Lapai elipsiški, nusmailėję, 5-18 cm ilgio ir 3-8 cm pločio, lygiais arba dantytais kraštais, su trumpa, dažnai atgal atsilenkusia raukšlėta viršūne, postoriai, pilkai žalia viršutine ir balsva plaukuota apatine puse; prielapiai dantyti. Žiedai vienalyčiai, susitelkę į stačius, stambius žirginius, iš pradžių apaugę švelniais baltais plaukeliais, vėliau gelsvi, kvapūs. Kuokeliniai žirginiai 5-6 cm ilgio ir apie 2 cm skersmens, gausiažiedžiai. Žiedas be apyžiedžio, kuokeliai du, su gelsvomis apvaliomis dulkinėmis, kuriose subręsta daug žiedadulkių. Piesteliniai žirginiai iš pradžių kotuoti, cilindriški, augalams žydint apie 6 cm ilgio, o vaisiams bręstant dar labiau pailgėja. Žiedai taip pat be apyžiedžio. Piestelė ilgakotė, mezginė trumpu liemenėliu, purka geltona. Žieduose gausu nektaro. Vaisius – dėžutė; sėklos su baltų plaukelių kuokšteliais, smulkios.

Žydi balandžio mėn., prieš skleidžiantis lapams. Dauginasi sėklomis. Išgyvena apie 60 metų. Šviesamėgė. Atspari šalčiui ir sausrai.

## Panaudojimas
Augalas medingas. Žievėje yra 16-21 % rauginių medžiagų, salicilo. Iš žievės gaminami juodi dažai. Mediena vartojama malkoms, įvairiems drožiniams, celiuliozės gamybai

## Lietuvių mitologija
T. Narbutas, L. Jucevičius ir J. I. Kraševskis mini ypač vaisingą lietuvių mitologijoje moterį. Ši moteris galėjusi gimdyti iš bet kurios kūno dalies, kojų, rankų ir pan. Pati Žemė pradėjo jai pavydėti vaisingumo, todėl ją pavertusi medžiu, blinde. Pagal T. Narbutą, jo laikais ties blinde būdavo atliekamos ištekėjusių moterų apeigos. Nors tautosakoje tokio motyvo nėra, tačiau gausu mitologinių sakmių apie medžiais paverstus žmones.

## Šaltiniai

## Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 150 psl.

## Galerija

Image:Salix_caprea.jpg|Žydinčios blindės žirginiai
Image:Salix_caprea_010.jpg|Žydinčios blindės moteriški „kačiukai“
Image:Salix_caprea_019.jpg|Žydintis blindės krūmas
Image:Salix-caprea-leaf.JPG|Lapo viršus
Image:Salix_caprea_026.jpg|Lapo viršus
Image:2008-08-29Salix_caprea052.jpg|Lapo apačia
Image:Salix_caprea_027.jpg|Blindės stiebeliai
Reino krioklys

**Reino krioklys** () – Reino upės krioklys ties Šafhauzenu (Šveicarija), vandeningiausias krioklys Europoje.

Krioklys yra 150 metrų pločio ir 23 metrų aukščio. Vidutinė tėkmė – 700 kubinių metrų vandens per sekundę (maždaug 100–200 kubinių metrų žiemą ir apie 700–1000 vasarą). Susiformavo maždaug prieš 17 000 metų.

## Nuorodos

* Reino krioklio tinklalapis
Alokazija

**Alokazija** (*Alocasia*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Aroideae* pošeimio augalų gentis.

Auga tropikuose pietryčių Azijoje ir Brazilijoje.

## Rūšys
Yra apie 70 rūšių:

Hibridai:

## Nuorodos
Simonas Stanevičius

**Simonas Stanevičius** (1799 m. spalio 26 d. Kanopėnuose, dab. Raseinių raj. – 1848 m. kovo 10 d. Stemplėse) – vienas iškiliausių XIX amžiaus lietuvių kultūros veikėjų bei rašytojų, labiausiai žinomas savo pasakėčiomis.

Gimė smulkių žemaičių bajorų šeimoje. Nuo 17 metų pradėjo gyventi savarankiškai, studijoms pinigus uždirbdavo pats. Mokėsi Kražių gimnazijoje, vėliau liko ten dar metus, dirbo korepetitoriumi, tačiau po metų išvyko. 1822 metais įstojo į Vilniaus universitetą, kuriame tuo metu vyravusi lietuvybės dvasia padarė lemiamą įtaką Stanevičiaus pasaulėžiūrai. Po svarbiausių darbų išleidimo 1829 m. jį pradėjo remti grafas Jurgis Pliateris. 1848 m. mirė susirgęs džiova. Tiksli palaidojimo vieta nėra žinoma. 1984 m. tautodailininkas Vytautas Majoras pastatė paminklą ant simbolinio kapo (kenotafo) Švėkšnos kapinėse.

Stanevičiaus kūryboje svarbūs tautosakos motyvai, jo kūryba artima liaudžiai. Pasakėčiose dažnai išreiškė moralines idėjas, kartais naudojo senovės graikų klasiko Ezopo motyvus.

## Atminimo įamžinimas
* 1999 m. išleistas pašto ženklas, kuriame pavaizduotas pasakėčios „Meška ir arklys“ motyvas (dail. N. Šaltenytė).
* S. Stanevičiaus vardu pavadintos dvi mokyklos – Viduklės Simono Stanevičiaus gimnazija ir Vilniaus Simono Stanevičiaus progimnazija.
* 1986 m. įkurtas Simono Stanevičiaus sodyba-muziejus Kanopėnuose.
* 1984 m. pastatytas paminklas – kenotafas Švėkšnos kapinėse.

## Bibliografija
* Szeszes pasakas Symona Stanewiczes žemaycze yr antras szeszes Kryžža Donalayczia lituwynynka prusa. – Vilnius: B. Neumano sp., 1829.
* Daynas Žemaycziu surynktas yr yszdutas par Symona Stanewicze Mokslynynka Lyteraturas yr Gražiuju Prytirymu. – Vilnius: B. Neumano sp., 1829.
* Pažimes žemaytyszkas gaydas prydietynas pry Daynu Žemaycziu surynktu yr yszdutu Symona Stanewicze Mokslynynka Lyteraturas yr Gražiuju Prytirymu Wylniuje, Spaustuwiej' B. Neumana, metuse 1829. – Ryga, 1833.
* Pasakėčios / paruošė J. Lebedys. – Kaunas: Valst. grož. lit. leidykla, 1948.
* Dainos Žemaičių: fotogr. leidimas / tekstus paruošė J. Lebedys. – Vilnius: Valst. grož. lit. leidykla, 1954.
* Pasakėčios. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1959.
* Raštai. – Vilnius: Vaga, 1967. – 656 p.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Simonas Stanevičius ŠEŠIOS PASAKOS
Raketa

**Raketa** – transporto priemonė, ginklas ar skraidantis prietaisas, kuris skrenda dėl reaktyvinės jėgos, atsiradusios dėl dalies savo masės išmetimo. Raketos skrydis nereikalauja atmosferos, dujinės, aplinkos, todėl jis gali vykti ir visiškame vakuume.

## Istorija
Tiksliai nežinoma, kada pradėta naudoti raketines technologijas. Romėno *Aulus Gellius* raštuose minima, kad graikas filosofas *Archytas* apie 400 m. pr. m. e. privertė medinį balandį garo pagalba skrieti viela. Kituose šaltiniuose rašoma, kad kinų Han Dinastijos laikais buvo naudojamos petardos.

1926 m. kovo mėn. buvo paleista pirmoji skystuoju kuru varoma raketa.

## Taip pat skaitykite
* Plokštinės požeminė balistinių raketų su termobranduoliniais užtaisais bazė
* Raketa „žemė–oras“

## Šaltiniai
Ciuricho ežeras

**Ciuricho ežeras** () – ežeras Šveicarijoje, Ciuricho kantone, (nedidelė dalis – Švico kantone), į pietryčius nuo Ciuricho.

Ežeras yra maždaug 90 kvadratinių kilometrų ploto, ilgis ilgiausioje vietoje – 40 km, plotis plačiausioje vietoje 3 km, giliausia vieta – 143 metrai. Paviršius – 406 metrai virš jūros lygio.

Ciuricho ežeras yra žinomas dėl ypač švaraus vandens. Papildomai išvalytas, jis naudojamas Ciuricho vandentiekio sistemoje.
Prapuntai

**Prapuntai** – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Šventežerio, Prapunto ežero šiauriniame pakraštyje. Šiaurėje siekia Babrų ir Paliūnų ežerus. Iš kaimo vietiniai keliai veda į Paliūnus, Mikyčius, Babrus, Žališkę. Iš šiaurės kaimą juosia miškas Rudiškė (arba Ostupas; vyrauja skroblynai).

Ežero saloje kadaise buvęs Malkevičių giminės Prapuntų dvaras, kurį Malkevičiai nupirkę iš Šumkausko, o salą su krantu jungęs tiltas. Ežero pakrantėje dar iki šių dienų yra išlikę ūkiniai dvaro pastatai. Prie kelio stovėjo didžiulė Prapuntų tuopa, o šiek tiek toliau, yra kryžiumi pažymėta masinė 1863 m. sukilėlių kapavietė (paveldo objektas). Prapuntų ežero pusiasalyje palaidoti dvaro ponai.

## Etimologija

Kaimo pavadinimas kilęs nuo *Prapunto* ežero vardo.

## Istorija

XIX a. pab. minimas Prapuntų palivarkas Seinų apskrities Šventežerio valsčiuje ir parapijoje. Jam priklausė Buteliūnų ir Žališkės kaimai.

## Gyventojai

## Galerija

Prapuntų dvaro namas.JPG|Namas dvarvietėje
Prapuntai, dvarininkų kryžius.JPG|Dvarininkų kryžius
Prapuntai, dvarininkų kapas.JPG|Dvarininkų kapas


## Šaltiniai
Vorėnai

**Vorėnai** – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Suginčių. Čia rastos kelių tūkstančių metų senumo stovyklavietės. Nuo Vorėnų piliakalnio už 300 m miške yra Vorėnų pilkapiai.

## Vorėnų piliakalnis

Prie kaimo stūkso Vorėnų piliakalnis – ankstyvojo geležies amžius laikotarpio gyvenvietė, pylimais ir grioviais sustiprintas mažas kaimas. Jame gyventa I tūkst. prieš Kristų antroje pusėje-I tūkst. po Kristaus pradžioje. 1913 metais piliakalnį tyrė I. Kžyvickis, 1936 – P. Tarasenka. Rasta brūkšniuotosios keramikos šukių, įvairių dirbinių.

## Istorija

1554 m. užrašyta **Žalnieriškių** dykynė (pustovščizna), kurią, matyt, galima tapatinti su dab. Vorėnais. Plg. Čivylių seniūnijos vienkiemį *Zascianek Zolnieryszki alias Waranie* (1765), kuriame buvo žydo Jankelio karčema. Vorėnai užrašyti 1694 metais Molėtų bažnyčios metrikų antroje knygoje *de Worance*. Vorėnuose anuomet gyveno Steponas Kadonas 1694, Marijona Šunkienė 1695, Gabrielis Drąseika, Kotryna Ivankevičiovna 1697, Tomas Giedraitis 1698, Tomas Čionis 1703, Kotryna Tumienė 1708 ir kt. (duomenys iš nurodyto šaltinio). 1701 metais Kuktiškių santuokos metrikų knygoje (1700–1796; originalių knygų nuorašas; LVIA F 603 Ap 31 B 36, p. 1v) užrašyta forma *de Woreny*. Kaimas visą laiką priklausė Kuktiškių parapijai.

1959 m. buvo Vorėnų kolūkis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Anturis

**Anturis** (*Anthurium*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Pothoideae* pošeimio augalų gentis.

Genties pavadinimas *uodeguotoji gėlė* kilęs iš graikų kalbos žodžių *anthos* – žiedas ir *oyra* – uodega. Romantikai ir poetai vadina **flamingo gėle**.

Kilę iš Centrinės ir Pietų Amerikos tropikų.

## Rūšys
Didžiausia šeimos gentis, kurioje yra iki 1000 rūšių ir kasmet atrandama vis naujų.
* Andrės anturis (*Anthurium andreanum*)
* Sidabrinis anturis (*Anthurium crystallinum*)
* Puikusis anturis (*Anthurium magnuficum*)
* Karališkasis anturis (*Anthurium regole*)
* Laipiojantysis anturis (*Anthurium scandens*)
* Šercerio anturis (*Anthurium scherzerianum*)

## [[Dekoratyviniai augalai]]
Sąlyginai gentyje išskiriamos trys anturių grupės:
* rūšys išauginantys skynimui tinkamus žiedus
* rūšys su margais lapais
* rūšys su žaliais lapais.


Image:Anthurium digitatum0.jpg
Image:Anthurium-digitatum2.jpg
Image:Anthurium.andraeanum1web.jpg


## Nuorodos
Amorfofalas

**Amorfofalas**, **Lavongėlė**, **Velnio liežuvis** (*Amorphophallus*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Aroideae* pošeimio augalų gentis.

Paplitę senajame pasaulyje tropikuose ir subtropikuose. Amerikoje neaptinkami.

## Rūšys
Yra apie 170 rūšių:

## Dekoratyviniai augalai
Tai gana įdomūs augalai, kurių pražydę žiedai labai dvokia. Kai kurios amorfofalo rūšys naudojamos kaip dekoratyviniai augalai.

## Nuorodos
Regimasis spektras

**Regimasis spektras** arba **optinis spektras** – šviesos intensyvumo pasiskirstymas pagal dažnius (energijas) (buitinėje kalboje – pagal *spalvas*), gaunamas, pvz., perleidus baltos šviesos spindulį per trikampę prizmę (arba difrakcinę gardelę). Spalvas pagal jų bangos ilgį ir dažnį galima išdėlioti taip:

Gamtoje visą regimosios šviesos spektrą galima pamatyti vaivorykštėje.

## Šaltiniai
Aronas

**Aronas** (*Arum*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Aroideae* pošeimio augalų gentis.

Paplitę Europoje, šiaurės Afrikoje ir rytų Azijoje.

## Rūšys
Yra apie 25 rūšys:

## Nuorodos
Bartkūniškiai

**Bartkūniškiai** – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kėdainių, Smilgos upės dešiniajame krante, priešais Kėbonius. Gyvenvietės pakraštyje į Smilgą įteka Klamputis (ant jo įrengti du tvenkinukai). Šalia eina kelio  atšaka link Kėbonių, yra autobuso Kėdainiai–Lipliūnai stotelė.

Seniau buvo dvaro palivarkas, plytinė. Išlikę palivarko, tvarto pastatai, liepų alėja.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Bartkūniškiuose gyvena politikas, buvęs Kėdainių meras, Seimo pirmininkas Viktoras Muntianas.

## Galerija

Bartkūniškiai001.JPG|Senovinis palivarko tvartas
Bartkūniškiai, alėja.JPG|Kaiman vedanti liepų alėja
Bartkūniškiai, palivarkas.JPG|Palivarko pastatas


## Šaltiniai
Pelkinis žinginys

**Pelkinis žinginys** (*Calla palustris*) – aroninių (*Araceae*) šeimos *Calloideae* pošeimio monotipinės **žinginio** (*Calla*) genties augalas.

Visos augalo dalys nuodingos.

## Rūšys
Vienintelė šios genties rūšis **Pelkinis žinginys** (*Calla palustris*)

Rūšis paplitusi šiaurės pusrutulyje: centrinėje, rytų ir šiaurės Europoje, šiaurės Azijoje ir Šiaurės Amerikoje.

## [[Morfologija (biologija)|Augalų morfologija]]
Daugiametis žolinis augalas su storais šliaužiančiais šakniastiebiais.

Lapai dideli, širdiški. Papėdlapio vidinė pusė balta, išorinė žalia. 

Žiedynas – burbuolė trumpa, cilindriška. Žydi gegužės-birželio mėn. 

Vaisius – raudonos uogos su daug sėklų. Subrendę vaisiai būna gleivėti, todėl prilimpa prie vandeninių paukščių kojų bei plunksnų ir taip išplatinami. Vaisius ir sėklas gali išplatinti ir vandens srovės.

Auga pelkėtose vietose, žemapelkėse, juodalksnynuose ir kt.
Raúl Alfonsín

**Raulis Alfonsinas** (;  1927 m. kovo 12 d. Časkomuse – 2009 m. kovo 31 d. Buenos Airės) – Argentinos politikas ir prezidentas (nuo 1983 m. gruodžio 10 d. iki 1989 m. liepos 9 d.).

Kaip socialistų partijos narys, teisininkas Alfonsinas 1958 m. išrinktas į Buenos Airių provincijos įstatymų leidybos organus. 1973 m. pralaimėjo partijos vadovybės rinkimus Rikardui Balbinui. 1983 m. žlugus karinei chuntai paskelbti nauji prezidento rinkimai. Alfonsinas, jau tapęs partijos lyderiu, rinkimus laimėjo. Jis patraukė baudžiamojon atsakomybėn dalį karinio režimo vadų. 1984 m. pasirašė Taikos ir Draugystės sutartį (*Tratado de Paz y Amistad*) su Čile. 1989 m. Argentina pateko į gilią ekonominę krizę dėl hiperinfliacijos. Prasidėjo riaušės ir demonstracijos. Alfonsinas paleido valdžią ir pats atsistatydino, likus 6 mėnesiams iki kadencijos pabaigos. 1995 m. atstatydintas iš partijos vadovo posto.

## Išnašos

|-