open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Justas Petravičius

**Justas Petravičius** (g. 1999 m. sausio 10 d. Šiauliai) – Lietuvos futbolininkas.

## Karjera
### FC Šiauliai
Karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. 2013–2015 m. atstovavo FC Šiauliai, tačiau daugiau žaidybinio laiko gaudavo dublerių ekipoje. 2016 m. pradžioje FC Šiauliai buvo išformuoti, o klubas likviduotas.

### Kelmės FK („Kražantė“)
Nuo 2016 m. atstovavo „Kelmės“ klubui. 2016 m. balandžio 23 d. rungtynėse prieš „Miniją“ (1962) pasižymėjo įvarčiu, kuris buvo vienintelis rungtyėse ir garantavo kelmiškiams pergalę. 2016 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse prieš Kėdainių Nevėžį pelnė įvartį ir prisidėjo prie kelmiškių pergalės rezultatu 3-2.

### FA Šiauliai
#### 2017 m. sezonas
2017 m. vasarą perėjo į FA Šiauliai, kurie žaidė Antroje lygoje. 2017 m. sezone sužaidė vienuolika rungtynių Antroje lygoje ir pelnė vieną įvartį.

#### 2018 m. sezonas
2018 m. atstovavo FA Šiauliai, kurie žaidė Antroje lygoje. 2018 m. sezone sužaidė keturiolika rungtynių Antroje lygoje ir pelnė net aštuonis įvarčius.

#### 2019 m. sezonas
2019 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2019 m. sezone sužaidė 24 rungtynes ir pelnė dvylika įvarčių. 

2019 m. balandžio 5 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen pelnė du įvarčius, o šiauliečiai sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.

2019 m. birželio 23 d. rungtynėse prieš Riteriai B pelnė du įvarčius, tačiau varžovai nugalėjo šiauliačius rezultatu 3:2.

#### 2020 m. sezonas
2020 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2020 m. sezone sužaidė šešiolikoje rungtynių ir pelnė du įvarčius.

#### 2021 m. sezonas
2021 m. FA Šiauliai žaidė Pirmoje lygoje. 2021 m. sezone sužaidė 26 rungtynes ir pelnė šešiolika įvarčių.

#### 2022 m. sezonas
2022 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas Šiaulių FA rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis.

2025 m. sausio 16 d. pranešta, kad futbolininkas it toliau atstovaus „Šiauliams“.

2026 m. sausio 5 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas palieka Šiaulius.

### FK Tauras
2026 m. sausio 8 d. paskelbta, kad futbolininkas prisijungė prie Tauragės Tauro.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės: 
: rungtyniavo A lygoje;
: varžėsi Pirmoje lygoje;

## Rinktinės
; Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!

**„Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!“** ( – „Rusų karo laive, eik velniop“) – internetinis memas, kurio pradžia buvo frazė, ištarta 2022 m. vasario 24 d. Rusijai užpuolus Ukrainą prie Gyvačių salos krantų. Citatos autorius – Ukrainos pasienietis Romanas Hrybovas. Tuo metu čia vyko Gyvačių salos mūšis, rusų karinis kreiseris „Moskva“ paliepė Ukrainos pasieniečiams pasiduoti, tačiau šie nesutiko, ištardami legendine tapusią frazę. Iš pradžių manyta, kad mūšio metu žuvo visi 13 Ukrainos pasieniečių, nors Rusijos kariškiai pranešė, kad 82 Ukrainos pasieniečiai pateko į nelaisvę. Kitą dieną Ukrainos prezidentas Volodymyras Zelenskis pasieniečius paskelbė Ukrainos didvyriais. Po mėnesio V. Zelenskis paskelbė, kad dalis salos gynėjų žuvo, o dalis išvaduoti Ukrainai ir Rusijai apsikeitus karo belaisviais. Tarp išvaduotųjų buvo ir frazės autorius R. Hrybovas. R. Hrybovas vėliau V. Zelenskio buvo apdovanotas medaliu. Ukraina taip pat pasakė, jog keitimosi metu susigrąžinta 19 saloje buvusių kovotojų ir kad kai kurie kiti greičiausiai žuvo. Tai neatitinka iš pradžių nurodyto 13 saloje buvusių pasieniečių skaičiaus.

## Atgarsiai
Pasieniečio frazė, nors ir laikoma necenzūrine, kaip mat išplito Ukrainoje – ji rodyta per žiniasklaidą, pakabinta miesto stenduose, rodyta stotelių švieslentėse ir kt. Frazė išpopuliarėjo ir kitose pasaulio šalyse, taip pat ir Lietuvoje (Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir Šiauliuose), taip išreiškiant palaikymą Ukrainai.

Frazę, protestuodami prieš Rusijos agresiją Ukrainoje, pirmomis karo dienomis pavartojo ir Sakartvelo jūreiviai, atsisakydami papildyti degalais Rusijos laivą ir pasiūlydami naudotis irklais.

## Galerija

Russkij korabl Freda.jpg|Ukrainą palaikantis užrašas, nudažytas Aukštojoje Fredoje (Kaune), 2022 m. vasario 27 d.
Russkij korabl Šilainiai.jpg | Kaunas
Russian ship, go f yourself. Bright. 2.jpg | Dnipras
Russian warship, go F yourself. Tablo.jpg | Užrašas autobusų stotelės švieslentėje, Dnipras
Manifestació contra la invasió russa d'Ucraïna a Barcelona, 26 febrer 2022.jpg | Manifestacija prieš Rusijos invaziją į Ukrainą, Barselona
Stamp of Ukraine s1985.jpg | Ukrainos pašto ženklas, išleistas 2022 m. balandžio 12 d.


## Šaltiniai
Starobilskas

**Starobi̇̀lskas** (arba ***Starobelskas***) – miestas rytų Ukrainoje, Luhansko srities šiaurinėje dalyje, 85 km į šiaurės vakarus nuo Luhansko, prie Aidaro upės.

## Istorija

### Rusijos imperija
Minimas nuo 1686 m. kaip *Бельский городок*. Vėliau pavadinimas pakeistas į *Старая Белая*. 

1797 m. tapo apskrities miestu *Старобельск*. 1835 m. priskirtas Charkivo gubernijai. Starobilsko apskritis buvo didžiausia Charkovo provincijoje ir užėmė daugiau nei ketvirtadalį jos ploto.

1900 m. gyveno 13 128 gyventojai, buvo 1 849 pastatai, veikė gimnazija ir dar septynios mokymo įstaigos, kelios parduotuvės, ligoninė, dvi vaistinės, Poltavos žemės banko filialas ir keturios stačiatikių šventyklos. 

Pilietinio karo metu (1918–1921) Starobilskas buvo karo veiksmų zonoje.

### TSRS

1922 m. mieste valdžią įtvirtino sovietai. Prasidėjus II pasauliniam karui, kelioms dienoms Starobilskas buvo tapęs Ukrainos TSR sostine. 1942 m. liepos 12 d., vykdant 6-osios Pauliaus armijos puolimą Stalingradui, miestą užėmė vokiečių kariuomenė. 1943 m. sausio 23 d., per įnirtingus mūšius, Starobilską užėmė Pietvakarių fronto sovietų kariuomenė, vykdžiusi puolimą Vorošilovgrado kryptimi.

1957 m. buvo įrengta variklių remonto gamykla, alyvos malūnas, alaus darykla, malūnas, kepykla, sviesto ir sūrio gamykla, trys vidurinės mokyklos, muzikos mokykla, vidurinė žemės ūkio mokykla, medicinos mokykla, pedagoginė mokykla, veterinarijos technikumas, žemės ūkio mechanizacijos technikumas, kultūros centras, kino teatras ir būrelis.

1975 m. gyveno 22,7 tūkst. žmonių, veikė remonto gamykla, gelžbetonio gaminių gamykla, alaus darykla, konservų fabrikas, pieno kombinatas, baldų fabrikas, drabužių fabrikas, geležinkelių priežiūros įmonės, transporto įmonės, valstybinis ūkis-technikos mokykla, medicinos mokykla ir kraštotyros muziejus.

1989 m. sausį gyveno 25 053 žmonės, tuo metu didžiausios įmonės buvo mechaninio remonto gamykla, vaisių ir daržovių konservų fabrikas, baldų fabrikas ir drabužių fabrikas.

### Nepriklausoma Ukraina

Nuo 1991 m. tapo Ukrainos valstybės dalimi. 1995 m. pradėta vykdyti objektų ir įmonių privatizacija.

2014 m. pavasarį prasidėjus karo veiksmams Rytų Ukrainoje, Starobilskas atsidūrė fronto zonoje.

2014 m. rugsėjį Luhansko nacionalinis pedagoginis universitetas buvo evakuotas į Starobilską.

2015 m. rugpjūčio 24 d. Starobilsko šlovės memoriale buvo atidengtas atminimo ženklas kariams, žuvusiems už Ukrainos nepriklausomybę.

2022 m. Rusijos įsiveržimo į Ukrainą metu dėl miesto vyko įnirtingi mūšiai.

### Starobilsko mūšis

XXI a. mieste vyko mūšiai, susiję su Rusijos invazija 2014 m. ir 2022 m.

## Galerija

Плотина Старобельск.jpg|Tiltas per Aidarą
Starobilsk(2015-06-28)monastur.jpg|Starobilsko vienuolynas
Starobilsk fire station.jpg|Senoji gaisrinė
Starobilsk Ремеслене училище.jpg|Pastatai
Starobilsk admin house.jpg|Istorinis miesto centas
Starobelsk.png|Originalusis herbas


## Taip pat skaitykite
* 2022 m. Rusijos įsiveržimas į Ukrainą

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Miesto svetainė 
* Starobilsk
2022 m. valiutos krizė Rusijoje

**2022 m. valiutos krizė Rusijoje** – smarkus Rusijos rublio kurso smukimas dėl tarptautinių sankcijų, įvestų po 2022 m. Rusijos įsiveržimo į Ukrainą. Per kiek daugiau nei savaitę rublio kursas santykiu su euru ir doleriu smuko apie 25 % ir pasiekė žemiausią visų laikų lygį. Manoma, kad rublis būtų smukęs dar labiau, jei Rusijos centrinis bankas nebūtų staiga padidinęs palūkanų normų ir apribojęs pinigų išvežimo iš šalies. Šis smukimas pranoko didžiausią ligtolinį smukimą 2014 m., dėl sankcijų, įvestų po Krymo aneksijos.

## Šaltiniai
Barbara Pravi

**Barbara Piévic** (), profesionaliai žinoma kaip **Barbara Pravi** – prancūzų atlikėja, dainų autorė ir aktorė iš Paryžiaus. Ji atstovavo Prancūzijai 2021 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su savo daina „Voilà“ ir užėmė antrąją vietą, nusileisdama tik italų grupei „Måneskin“. Tai geriausias Prancūzijos rezultatas konkurse nuo 1991 m.

Atlikėja yra išleidusi tris minialbumus: „Barbara Pravi“ (2018 m.), „Reviens pour l’hiver“ (2020 m.) ir „Les prières“ (2021 m.), o visai neseniai išleido ir naują pilnos trukmės albumą „On n’enferme pas les oiseaux“.

## Karjera
### 2014–2018: ankstyvoji karjera
Menininkų ir muzikantų šeimoje užaugusi Barbara pirmąjį singlą išleido 2017 m., kuris buvo įtrauktas į kitais metais pasirodžiusį dainų rinkinį. 2017–2018 m. Barbara dainavo Florent Pagny muzikiniame ture. 2018 m. pabaigoje atlikėja kiek pakeitė savo kūrybinį stilių, ir pradėjo kurti šansonų stiliaus dainas. Barbara Pravi taip pat žinoma kaip aktorė – 2017 m. prancūzė vaidino filme „La Sainte famille“.

Barbara taip pat prisidėjo prie dviejų pastarųjų Prancūzijos dainų „Vaikų Eurovizijoje kūrybos – 5-ą vietą 2019 metais užėmusios „Bim Bam Toi“ bei pernai pergalę iškovojusios „J’imagine“.

### 2019–dabar: eurovizinė sėkmė

2020 m. pabaigoje Barbara Pravi buvo paskelbta kaip viena iš atrankos „Eurovision France, c’est vous qui décidez !“ dalyvių. Ji varžėsi finale 2021 m. sausio 30 d. su daina „Voilà“, kurią ji pati sukūrė kartu su Igitu ir Lili Poe. Pravi laimėjo atranką su 204 taškais ir atstovavo Prancūzijai 2021 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Roterdame.

Kadangi Prancūzija yra viena „Didžiojo penketo“ šalių, Barbara Pravi kūrinį „Voilà“ pristatė „Eurovizijos“ finale, gegužės 22 dieną. Atlikėja surinko 499 taškus ir galutinėje lentelėje užėmė antrą vietą.

## Šaltiniai
Florida Kisas

**Florida Kisas** () – koralinių salų virtinė Jungtinėse Valstijose, per 300 km išsidriekusi į pietvakarius nuo Floridos pusiasalio gilyn į Meksikos įlanką. Užima 356 km² plotą. Driekiasi nuo Virdžinija Ki salos tuojau į pietus nuo Majamio, iki Logerhido Ki (Drai Tortugaso salyne). Tarp salyno ir pusiasalio driekiasi sekli Floridos įlanka, o ties šiauriniu galu, Biskeino įlanka.

Didžiausios salos: Ki Largas (150 km²), Virdžinija Ki, Longbot Ki, Ki Vestas ir kt. Dauguma salyno patenka į saugomas teritorijas: Evergleidso, Drai Tortugaso ir Biskeino nacionalinius parkus bei daug smulkesnių draustinių bei rezervatų. Salas supa koraliniai rifai, pačiose salose veši mangrovės. Gausu vandens paukščių, sutinkami aligatoriai, jūriniai vėžliai, lamantinai, virš 600 žuvų rūšių. Salas dažnai siaubia uraganai.

Florida Kisas priklauso Floridos valstijai, daugiausia Monro apygardai, nedidelė dalis – Majamio–Deido apygardai. 2010 m. salose gyveno 73 tūkst. gyventojų. Salas jungia tiltai ir keltai; eina automobilių kelias (pastatytas 1938 m., su 42 tiltais). Ki Veste ir Maratone veikia oro uostai. Verčiamasi daugiausia turizmu, pramonine žvejyba, sportine būkle. Didžiausias miestas – Ki Vestas.

Salyne nuo seno gyveno indėnai kalunai ir tekestai. 1513 m. salas prasiekė konkistadoras Chosė Ponsė de Leonas. 1822 m. pradėjo kurtis amerikiečiai, kurie vertėsi žvejyba, sudužusių laivų ardymu. Nuo XIX a. pab. prasidėjo demografinis ir ekonominis regiono augimas. 1935 m. Florida Kisą labai nuniokojo uraganas.

## Šaltiniai
Kijevo televizijos bokštas

**Kijevo televizijos bokštas** () – radijo ir televizijos bokštas Ukrainos sostinėje Kijeve. Bokšto aukštis yra 385 metrai ir tai yra aukščiausias statinys visoje šalyje. Šis bokštas buvo aukščiausias, laisvai stovintis metalinis statinys pasaulyje iki 2012 m., kai jį aplenkė Tokyo Sky Tree bokštas Tokijuje.

Televizijos bokštas buvo statomas nuo 1968 iki 1973 m., o statybos kainavo apie 12 milijonų dolerių.

TV bokšto konstrukcija išskirtinė, nes jo konstrukcijoje nėra jokių varžtų – visos metalinės detalės yra suvirintos. Tai yra pirmasis tik virinimu pastatytas bokštas pasaulyje.

2022 m. kovo 1 d., 2022 m. Rusijos įsiveržimo į Ukrainą metu, į bokštą pataikė rusų pajėgų paleista raketa. Pagal Ukrainos pateiktą informaciją, šio išpuolio metu žuvo 5 žmonės. Manoma, kad rusų pajėgos siekė sutrikdyti radijo ir televizijos transliacijas. Jos buvo nutrauktos, tačiau pats bokštas išliko.

## Šaltiniai
Biloksis

**Biloksis** () – miestas Jungtinių Valstijų pietryčiuose, Misisipės valstijos pietuose, Meksikos įlankos pakrantėje. Harisono apygardos centras (su Galfportu); trečias pagal dydį valstijos miestas. Sudaro aglomeraciją su Galfportu. Nuo tiesioginės jūros Biloksį užstoja Misisipės–Alabamos barjerinių salų juosta.

Pro miestą eina 90-asis JAV greitkelis, plentai į Naująjį Orleaną, Mobilą. Biloksio oro uostas yra Galfporte. Verčiamasi žvejyba ir žuvies perdirbimu, turizmu. Didelis lošimų centras (kazino). Veikia meno muziejus. Yra svarbi Keslerio oro pajėgų bazė. Miestą dažnai niokoja uraganai.

## Istorija
1699 m. prancūzai indėnų biloksių žemėse įkūrė Fort Morepo arba Senojo Biloksio tvirtovę. 1720 m. dabartinio miesto vietoje įkurtas Fort Lui. Vėliau kraštas priklausė britams, ispanams. 1848 m. pastatytas Biloksio švyturys. XIX a. pab. į miestą nutiestas geležinkelis, plėtota žuvies konservų pramonė. Nuo 1896 m. – miestas. 1941 m. įkurta karinės aviacijos bazė. XX a. antrojoje pusėje plėtojosi turizmas, steigėsi kazino. 1855, 1906, 1909, 1947, 1969, 2005 m. Biloksį smarkiai nusiaubė uraganai.

## Demografija
2020 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 49 449 žmonės, 17 923 namų ūkiai ir 10 922 šeimos.

2020 m. 58 % miesto gyventojų buvo baltieji, 21,8 % – afroamerikiečiai, 9,5 % – lotynoamerikiečiai, 5,8 % – mišrios kilmės.

## Šaltiniai
Prazoriškiai

**Prazoriškiai** – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kuigalių.

## Istorija

Kaimas panaikintas 1971 m.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mižutka

**Mižutka** – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, dabar Juljanavos kaimo dalis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Leonidas Pasečnikas

**Leonidas Ivanovičius Pasečnikas** (, , g. 1970 m. kovo 15 d.) – separatistinės Luhansko Liaudies Respublikos lyderis. Anksčiau, 2014–2017 m., jis ėjo respublikos valstybės saugumo ministro pareigas.

## Biografija
Pasečnikas baigė Donecko karinį-politinį koledžą ir dirbo Ukrainos saugumo tarnyboje (UST) Luhansko srityje būrio, kovojančio su kontrabandos operacijomis, viršininku ir Stachanovo rajono būrio viršininku. 2006 m. rugpjūčio 15 d. išgarsėjo tuo, kad Izvarynės pasienio kontrolės punkte sulaikė didelį kiekį kontrabandos (1,94 mln. JAV dolerių ir 7,24 mln. Rusijos rublių), kartu iš principo atsisakydamas kyšio.

2007 m. kovo mėn. UST pulkininkas leitenantas Pasečnikas iš Ukrainos prezidento Viktoro Juščenkos rankų gavo medalį už karinę tarnybą Ukrainai „už sąžiningumą ir profesionalumą atliekant tarnybines pareigas“.

2014 m. jis stojo į prorusiškų separatistų pusę ir 2014 m. spalio 9 d. tapo pasiskelbusios valstybės Luhansko Liaudies Respublikos (LLR) valstybės saugumo ministru.

2017 m. lapkričio 21 d. Luhansko centre ginkluoti vyrai su nepažymėtomis uniformomis užėmė pozicijas, o tai atrodė kaip kova dėl valdžios tarp respublikos vadovo Igorio Plotnickio ir (Plotnickio atleisto) LLR paskirto vidaus reikalų ministro Igorio Korneto. Po trijų dienų separatistų interneto svetainėje buvo paskelbta, kad Plotnickis atsistatydino „Dėl sveikatos. Daugybinės karo žaizdos, sprogimų padariniai padarė savo“. Tinklalapyje buvo teigiama, kad Pasečnikas paskirtas laikinai einančiu vadovo pareigas „iki kitų rinkimų“. Rusijos žiniasklaida pranešė, kad Plotnickis 2017 m. lapkričio 23 d. pabėgo iš nepripažintos respublikos į Rusiją. Lapkričio 25 d. LLR 38 narių Liaudies taryba vienbalsiai pritarė Plotnickio atsistatydinimui. 2017 m. lapkričio 25 d. Pasečnikas pareiškė, kad laikosi Minsko susitarimų, teigdamas: „Respublika nuosekliai vykdys pagal šiuos susitarimus prisiimtus įsipareigojimus“. 2018 m. kovo 30 d. Pasečnikas pareiškė: „Mūsų patirtis gali padėti visiems Ukrainos regionams galiausiai įgyti laisvę ir nepriklausomybę, o tada mes kartu galėsime paskelbti naująją Ukrainą, kurioje laisvai gyvens įvairių tautybių ir kultūrų atstovai.“ (2019 m. vasarą susitikdamas su žmonėmis, gyvenančiais LLR kontroliuojamoje teritorijoje) Pasečnikas pareiškė: „Tai yra labai svarbu: Tai nereiškia, kad mes grįšime atgal į Ukrainą. Tai vienintelis būdas sustabdyti šią beprotybę, šį karą. Turėtumėte suprasti, kad mes, kaip suvereni valstybė, būsime valstybė valstybėje – toks bus mūsų ypatingas statusas“.

2021 m. gruodžio 6 d. Pasečnikas tapo Rusijos valdančiosios partijos „Vieningoji Rusija“ nariu. „Vieningosios Rusijos“ pirmininkas Dmitrijus Medvedevas per metinį partijos suvažiavimą Maskvoje asmeniškai įteikė jam partijos bilietą.

2022 m. kovo 27 d. Pasečnikas pareiškė, kad Luhansko Liaudies Respublika artimiausiu metu gali surengti referendumą dėl prisijungimo prie Rusijos.

## Išnašos
Antonovo oro uostas

**Antonovo oro uostas** () – tarptautinis krovininis oro uostas Ukrainoje, įsikūręs , Kijevo priemiestyje Hostomelyje. Oro uosto statybos prasidėjo 1959 m., o komercinės transporto paslaugos teikiamos nuo 1989 m. Oro usoitas sertifikuotas pagal ICAO I kategoriją. Iki XXI a. pradžios vadintas tik „Hostomelio" oro uostu.

Oro uoste įrengta „Antonov“ koncerno orlaivių bandymų bazė (ukr. *Льотно-випробувальна і довідна база*) su įvairia įranga, pvz. žaibo generatoriais.

Oro uostą valdo „Antonov“ dukterinė kompanija „Antonov Airlines“. Jį, kaip krovininį taip pat naudojo ir Ukrainos karinės oro pajėgos. Šiame oro uoste iki jo sunaikinimo buvo laikomas didžiausias pasaulyje krovininis lėktuvas Antonov An-225.

2022 m. vasario 24 d., prasidėjus Rusijos kariniam įsiveržimui į Ukrainą, oro uoste įvyko Antonovo oro uosto mūšis - Rusijos pajėgos atakavo oro uoste buvusias Ukrainos pajėgas bei bombardavo oro uostą. Šių įvykių metu buvo sunaikintas remonto angare stovėjęs Antonov An-225.

## Išnašos
Ukrainos didvyris

**Ukrainos didvyris** () – aukščiausias Ukrainos valstybinis garbės vardas, skiriamas Ukrainos Prezidento savo šalies (atskirais atvejais ir užsienio) piliečiams už žymų didvyrišką poelgį ar žymius darbo pasiekimus. Ukrainos didvyriai už didvyrišką poelgį apdovanojami **Aukso Žvaigždės ordinu** (*орден „Золота Зірка”*), už ypatingus pasiekimus – **Valstybės ordinu** (*орден Держави*).

Ukrainos didvyrio garbės vardas įsteigtas 1998 m. rugpjūčio 23 d. tuometinio Ukrainos Prezidento Leonido Kučmos įsaku. Pirmasis, gavęs Ukrainos didvyrio vardą, buvo mokslininkas metalurgas Borisas Patonas (1998 m.), pirmasis užsienietis – baltarusis Michailas Žyznevskis (2017 m.), žuvęs 2014 m. vasario revoliucijos metu. Iki 2021 m. pabaigos Ukrainos didvyrio vardas suteiktas 489 asmenims, iš jų 225 apdovanoti Aukso Žvaigždės ordinu, 271 – Valstybės ordinu. 204 asmenims garbės vardas suteiktas po mirties.

2022 m. spalio 7 d. duomenimis, nuo Rusijos invazijos pradžios Ukrainos didvyrio vardas suteiktas 178 Ukrainos kariams.

Garbės vardą suteikia Ukrainos Prezidentas pagal Aukščiausiosios Rados, Ukrainos vyriausybės, Konstitucinio Teismo, Aukščiausiojo Teismo, ministerijų ir kitų valstybinių institucijų pasiūlymą. Asmuo, kuriam suteiktas didvyrio vardas, gauna atitinkamą ordiną, mažąjį medalį ir pažymėjimą, kurie jam įteikiami iškilmingoje ceremonijoje prezidento rūmuose Kijeve. Vienam asmeniui Ukrainos didvyrio garbės vardas gali būti suteiktas tik vieną kartą, tačiau tas pats asmuo gali gauti abu ordinus: Aukso Žvaigždės ordino kavalierius už ypatingus pasiekimus gali būti apdovanotas Valstybės ordinu, o Valstybės ordino kavalierius už didvyrišką poelgį – Aukso Žvaigždės ordinu. Netekti garbės vardo galima tik už sunkų nusikaltimą.

## Susiję straipsniai
* Ukrainos miestas-didvyris

## Šaltiniai
Alejo Carpentier

**Alechas Karpentjeras i Valmontas** (*Alejo Carpentier y Valmont*, g. 1904 m. gruodžio 26 – 1980 m. balandžio 24 d.) – prancūzų ir rusų kilmės Kubos romanistas, eseistas ir muzikologas, padaręs didžiulę įtaką Lotynų Amerikos literatūrai žymiojo bumo laikotarpiu.

Gimė Lozanoje, Šveicarijoje prancūzų architekto ir rusų kalbos mokytojos šeimoje, tačiau nuo septynerių augo Kuboje. Nors buvo gimęs Europoje, visą savo gyvenimą save laikė kubiečiu. Daug keliavo po Prancūziją, Pietų Ameriką ir Meksiką, kur susitikdavo su žymiais Lotynų Amerikos kultūros ir meno atstovais. Karpentjeras domėjosi Lotynų Amerikos politika, po Kubos revoliucijos buvo išreiškęs prielankumą Fidelio Kastro režimui. Prieš tai jis priešinosi Kubą valdžiusiam autoritariniam Cherardo Mačado režimui, už ką 1927 m. buvo 40 dienų kalintas. 1928 m. savo valia pasitraukė į Paryžių, kuriame praleido iki 1936 m. Buvo grįžęs į Kubą. Vėliau gyveno Haityje ir Venesueloje, o į Kubą sugrįžo jau po Batistos režimo nuvertimo. 1966 m. paskirtas dirbti Kubos ambasadoje Paryžiuje.

Kūrybai būdinga psichologiškumas, siurrealizmo ir magiškojo realizmo bruožai. Žymiausi kūriniai – romanai *Ecué–Yamba-O*, „Šios žemės karalystė“ (*El reino de este mundo*), „Gaudynės“ (*El acoso*), „Pradingę pėdsakai“ (*Los pasos perdidos*), istoriografinis romanas „Švietimo amžius“ (*El siglo de las luces*), veikalas „Kubos muzika“ (*La música en Cuba*). Taip pat yra parašęs eilėraščių, novelių.

1977 m. apdovanotas Servanteso premija. Alecho Karpentjero romanai „Šios žemės karalystė“, „Gaudynės“, „Švietimo amžius“ yra išverstas į lietuvių kalbą.

Mirė 1980 m. Paryžiuje. Palaidotas Havanoje esančiose Kolumbo kapinėse.

## Šaltiniai

## Literatūra
* 
*
Marija Razmukaitė

**Marija (Marytė) Razmukaitė** (g. 1941 m. balandžio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkė, lietuvių onomastikos tyrėja.

## Biografija
1965 m. baigė Vilniaus universitetą (lituanistiką).

Nuo 1963 m. pradėjo dirbti tuometiniame Lietuvių kalbos ir literatūros institute Kalbos istorijos ir dialektologijos sektoriuje, nuo 1972 m. darbą tęsė Toponimikos grupėje, vadovaujamoje Aleksandro Vanago, vėliau – Lietuvių kalbos instituto Vardyno skyriuje (iki 2009 m.).

## Mokslinė veikla
Tyrė lietuvių vietovardžius, asmenvardžius, prisidėjo prie kraštotyrinių leidinių parengimo. Paskelbė apie 80 populiarių onomastikos straipsnių, kalbotyros veikalų recenzijų.

1998 m. apginė daktaro disertaciją „Lietuvos priesaginiai oikonimai“.

Kartografavo dialektologinę medžiagą, dalyvavo dialektologinėse ekspedicijose. Skaitė pranešimus mokslinėse konferencijose Vilniuje, Klaipėdoje, Taline ir Rygoje, vadovavo įvairiems studentų lituanistų darbams.

1994 m. Klaipėdoje vykusioje konferencijoje *Vakarų baltų ir kultūrų reliktai* skaitė pranešimą „Apie Prūsų Lietuvos oikonimų darybos formantus ir jų paplitimą“, 2001 m. Vilniaus konferencijoje *Neišspręstos Karaliaučiaus krašto problemos* – pranešimą „Senieji Karaliaučiaus krašto vietovardžiai – vertingas ir saugotinas kultūros paveldas“.

Marija Razmukaitė – devynių mokslo veikalų autorė ar bendraautorė: *Lietuvių kalbos atlaso* (t. 1, 1977), *Lietuvių pavardžių žodyno* (t. 1, 2, 1985, 1989; su Aleksandru Vanagu ir Vitalija Maciejauskiene – už jį 1993 m. suteikta Lietuvos Respublikos mokslo premija), *Vietovardžių kirčiavimo žodyno* (1994; su Vytautu Vitkausku), *Lietuvos priesaginių oikonimų* (1998; mokslo daktaro disertacija su santrauka), *Lietuviškų tradicinių vietovardžių* (2002; su Aiste Pangonyte), ''Vietovardžių žodyno'' (2002; su Aldonu Pupkiu), ''Lietuvos vietovardžių žodyno'' (t. 1, 2008; su Laimučiu Bilkiu ir Vitalija Maciejauskiene).

## Įvertinimas
* 1993 m. Lietuvos mokslo premija

## Bibliografija
* 2011 m. Marijos Razmukaitės jubiliejaus proga dr. (HP) Kazimieras Garšva paskelbė publikaciją *Marijos Razmukaitės onomastikos darbai*.

## Šaltiniai
Debalcevės mūšis

2015 m. vasario 18 d. Ukrainos vyriausybės pajėgos buvo priverstos atsitraukti iš strategiškai svarbaus Debalcevės miesto, esančio į šiaurės rytus nuo pagrindinės separatistų tvirtovės Donecko, kovotojams surengus įnirtingą puolimą, dėl kurio iškilo grėsmė 2015 m. vasario 15 d. įsigaliojusioms trapioms paliauboms.

Prorusiškiems teroristams užėmus svarbų Debalcevės miestą, į nelaisvę buvo paimta daugiau nei 90 ukrainiečių karių, dar 82 kariai dingo be žinios. Ukrainos generalinio štabo pranešime sakoma, kad per atsitraukimą žuvo 13 karių ir dar 157 buvo sužeisti.

Praėjus keletui dienų po to, kai prorusiški separatistai apsupo svarbų Rytų Ukrainos miestų – Debalcevę ir išstūmė iš šio miesto Ukrainos karines pajėgas, vietos gyventojams tenka kovoti už būvį. Didžioji dalis 26 tūkst. Debalcevės gyventojų per vykusias kovas iš miesto išvyko.

Vis dėlto, remiantis Raudonojo kryžiaus pateikiamais duomenimis, apie 5 tūkst. gyventojų vis dar yra likę mieste, daugelis jų – tai garbaus amžiaus žmonės, todėl jiems būtų sudėtinga išvykti.

Kol kas nepateikta jokių skaičių, rodančių, kiek taikių gyventojų gyvybių pareikalavo kovos Debalcevėje.

Ukrainos savanorių pulkas „Azov“ 2015 m. vasario 18 d. įspėjo, kad Debalcevės miestą užgrobę Rusijos remiami teroristai koncentruoja savo pajėgas prie Mariupolio uostamiesčio. Manoma, kad netrukus pradės miesto puolimą.

## Nuorodos
Birutė Grigaitytė-Novickienė

**Birutė Grigaitytė - Novickienė** - socialinėje moters ir vaiko globoje, teisinėje apsaugoje daug metų dirbusi lietuvių visuomenės veikėja, politikė, teisininkė.

## Išsilavinimas

1915 m. baigė gimnaziją Rygoje, 1924 m. Lietuvos universiteto Teisės fakultetą, 1925 m. Tarptautinių studijų institutą (*L’Institut des Hautes Études Internationales*) Paryžiuje.

## Veikla
Nuo 1913 m. buvo veikli Rygos lietuvių jaunimo narė.

1917 m. viena Lietuvių liaudies universiteto Vitebske steigėjų; 1917 – 1918 m. švietimo ir kultūros draugijos "Laisvė" sekretorė. 1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde atstovė. 

Nuo 1918 m. dirbo Lietuvos Taryboje: priklausė Moterų komitetui kariuomenei remti. 

1917 – 1923 m. Lietuvos socialistų liaudininkų partijos narė.

1919 m. Lietuvos skautų draugijos steigėja, valdybos narė.

1920 – 1922 m. Steigiamojo Seimo, 1922 – 1924 m. I (Pirmasis) Seimas ir II (Antrasis) Seimo protokolų biuro vedėja. 1920 – 1940 m. veikė Lietuvių moterų globos draugijos valdyboje, 1922 – 1932 m. Lietuvos moterų sąjungoje. 1923 m. viena Lietuvos studentų draugijos "Varpas" steigėjų, priklausė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungai. 

1926 – 1939 m. Lietuvos kooperacijos banko juriskonsultė.

1928 – 1929 m. su kitais suorganizavo Lietuvos moterų tarybą, 1929 m. Lietuvos motinoms ir vaikams globoti sąjungą.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945 – 1949 m. aktyviai veikė Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose: buvo Greizo komiteto vicepirmininkė, Tremtinių teisininkų draugijos Scheinfelde ir Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Schwäbisch Gmünde skyriaus pirmininkė, 1949 – 1950 m. Pabaltijo moterų tarybos pirmininkė. 1949 m. išvyko į Jungtines Amerikos Valstijas. Nuo 1950 m. priklausė Sandaros organizacijai.

Rašydama spaudoje dažnai pasirašydavo slapyvardžiu „Bėgė”.

## Šeima
Vyras - Antanas Novickas, dukra – Živilė.
Nur-Batken FK

**Nur Batkeno futbolo klubas** – Kirgizijos futbolo klubas iš Batkeno.

## Istorija
Įkurtas 2020 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje nuo 2022 m. sezono.

Debiutas aukščiausioje šalies lygoje įvyko 2022 m. kovo 5 d. rungtynėse prieš lygos senbuvius Ošo „Alay“ klubą, kuriose debiutantai nugalėjo rezultatu 3:1.

## Pasiekimai

## Sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia mėlyna apranga. 

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei
*  Šerzotas Šakirovas, gynėjas;
*  Murolimas Achmedovas, saugas;

## Išnašos

## Nuorodos
* KPFL svetainė 
* facebook paskyra
* instagram paskyra
* SOCCERWAY
Kirgizijos futbolo varžybos 2022 m.

**[[Kirgizija|Kirgizijos]] futbolo varžybos [[2022]] m.**
*  prasidėjo 2022 m. kovo 5 d., baigėsi 2022 m. lapkričio 16 d.
* s turnyras prasidėjo 2022 m. gegužės d., o finalas įvyko 2022 m. spalio d.

## [[Kirgizijos futbolo supertaurė]]
* Rungtynės įvyko 2022 m.  d. 

#### Finalo rungtynės
----

----

## 2022 m. BK Olimp Premjer Lygasy
* **BK Olimp Premjer Lygasy** () – aukščiausioji futbolo lyga.
* 2022 m. dalyvavo 10 ekipų; dviem daugiau, nei ankstesniais sezonais.
* Dordoi Biškek gynė čempionų titulą.

### Dalyviai
; 2022 m. Aukščiausios lygos dalyviai
* 1. Dordoi Biškek
* 2. Alga Biškek
* 3. Abdyš-Ata Kant
* 4. Alay Oš
* 5. Ilbirs Biškek
* 6. FC Kaganat
* 7. FK Kara-Balta
* 8. Neftči Kočkor-Ata
* 9. Talant FC ( lygos naujokai)
* 10. Nur-Batken FK ( lygos naujokai)

### Galutinė lentelė
* Abdyš-Ata Kant tapo šalies čempionais.

## [[Kirgizijos futbolo taurė]]
* **[[Kirgizijos futbolo taurė]]** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Kirgizijoje. Vyksta nuo 1992 metų.
* Finalo rungtynės įvyko 2022 m. rugsėjo d. 

#### Finalo rungtynės
----

* ** nugalėjo varžovus finale ir iškovojo trofėjų.**
----

## Šaltiniai
 

## Nuorodos
* RSSSF: Taurės turnyro rezultatai
* RSSSF: čempionatas
Turkmėnijos futbolo varžybos 2022 m.

**[[Turkmėnija|Turkmėnijos]] futbolo varžybos [[2022]] m.**
*  prasidėjo 2022 m. rugpjūčio 2 d., baigėsi 2022 m. gruodžio 20 d.
* s turnyras prasidėjo 2022 m. x., o finalas įvyko 2022 m. gruodžio 20 d.
* Supertaurė:  

## 2022 m. [[Ýokary Liga]]
* **[[Ýokary Liga]]** – aukščiausioji futbolo lyga. Dalyvavo 8 ekipos. 
### Dalyviai
; 2022 m. Aukščiausios lygos dalyviai
* 1. Altyn Asyr FK
* 2. Ahal FK
* 3. Şagadam FK
* 4. Köpetdag Aşgabat
* 5. Aşgabat FT
* 6. Merw FK
* 7. Nebitçi FT
* 8. Energetik FK

### Galutinė komandų rikiuotė
* Ahal FK tapo šalies čempionais.

## 2022 m. [[Turkmėnijos futbolo taurė]]
     
#### Finalo rungtynės
----

* 🏆 **[[Ahal FK]] finale nugalėjo varžovus rezultatu 5:0  ir iškovojo šalies futbolo taurę.**
----

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Turkmenistano futbolo federacijos svetainė
* Soccerway duomenų bazė (2020 m. Aukščiausioji lyga)
* RSSSF duomenų bazė (čempionai ir sezonai)
* RSSSF duomenų bazė (taurės turnyro rezultatai)
* RSSSF duomenų bazė (Klubų įkūrimo datos)
* turkmenportal.com (Sporto naujienos)
Statspolitiet

**Statspolitiet** () – nacistinės ginkluotos policijos pajėgos, kurios veikė 1941–1945 m. Vokietijos okupacijos Norvegijoje metu.

Jos veikė nepriklausomai nuo paprastos Norvegijos policijos. Pajėgos buvo įkurtos 1941 m. birželio 1 d. Iniciatyva įkurti pajėgas kilo iš vėlesnio vado Karl Marthinsen ir kitų žymių kolaborantų partijos „Nasjonal Samling“ narių. Pats didžiausias Statspolitiet darbuotojų skaičius 1944 m. buvo 350. Be dar didesnio skaičiaus kolaborantų ar jiems paslaugas teikusių asmenų, jos tikslas visų pirma buvo kovoti su vadinamaisiais *politiniais nusikaltimais*, pabėgėliais, šnipinėjimu, sabotažu, ginkluotu pasipriešinimu ir kitokio pobūdžio pasipriešinimu vokiečių okupacinėms pajėgoms ar Norvegijos kolaborantiniam Kvislingo režimui. Per Holokaustą Norvegijoje Statspolitiet atliko svarbų vaidmenį, padėdama deportuoti Norvegijos žydus. Statspolitiet buvo organizuota su būstine Osle ir šešiais filialais Osle ir Akere, Stavangeryje, Bergene, Trondheime, Trumsėje ir Kirkenese. Statspolitiet buvo pavaldi saugumo policijos viršininkui ir Norvegijos policijos ministrui Jonas Lie. Statspolitiet taip pat gaudavo įsakymus tiesiogiai iš Reicho saugumo vyriausiosios valdybos. 1945 m. vasario 8 d. Norvegijos pasipriešinimo judėjimas nužudė Statspolitiet generolą Karl Marthinsen. Tai sukėlė masines represijas, kurių metu Akershuso pilyje buvo sušaudyti 34 įkalinti pasipriešinimo kovotojai.

## Po Antrojo pasaulinio karo
Po Vokietijos kapituliacijos 1945 m. gegužės 8 d. Statspolitiet buvo nedelsiant išformuota. Buvę Statspolitiet pareigūnai buvo suimti ir teisiami Norvegijos teismuose, jie buvo pripažinti kaltais dėl įvairaus laipsnio nusikaltimų, tokių kaip išdavystė, neteisėtas sulaikymas, kankinimai, netinkamas elgesys, žmogžudystės ir neteisėtos egzekucijos. Statspolitiet pareigūnams Reidar Haaland, Arne Saatvedt, Hans Jacob Skaar Pedersen, Holger Tou, Ole Wehus, Olav Aspheim ir Einar Dønnum buvo įvykdytos mirties bausmės sušaudant.

## Išnašos
Talant FC

**Talant FC** – Kirgizijos futbolo klubas iš Taš Kumyro. Dar žinomas kaip **Talant Besh-Küngöy**. 

## Istorija
Įkurtas 2020 m. Nuo 2022 m. sezono varžėsi stipriausiame šalies futbolo divizione.

Debiutas aukščiausioje šalies lygoje įvyko 2022 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš lygos senbuvius Biškeko „Algos“ klubą, kuriose pralaimėjo rezultatu 0:1.

## Sezonai

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia oranžine juoda apranga.
* Išvykose rungtyniauja žydra apranga.

; Aprangų gamintojai – Joma.

## Garsesni žaidėjai
; Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei
*  Kamolidinas Tašijevas, gynėjas;
; Užsieniečiai
*  Yahyoxon Maʼrufxoʻjayev
*  Andrijus Karvackis

## Išnašos

## Nuorodos
* instagram paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE
Plamenas Dimovas

**Plamenas Dimovas** (*Пламен Диянов Димов*; g. 1990 m. spalio 29 d.) – Bulgarijos futbolininkas, gynėjas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Riterių“ klubui.

## Karjera
Karjerą pradėjo Bulgarijoje. Atstovavo PFK Černomorec Pomorie, PSFK Černomorec Burgas, PFK Levski Sofiâ. 

Rungtyniavo Kazachstano klubuose. Atstovavo FK Kajsar Ķyzylorda, FK Šahter Ķaraǵandy, FK Altaj Semej.

2017–2018 m. sezone rungtyniavo PFK Botev Plovdiv, o 2018–2019 m. – PFK Černo More Varna.

2019–2020 m. sezone persikėlė į Kazachstaną. Atstovavo FK Okžetpes Kôkšetau. 

2021 m. sezone atstovavo „Andižano“ klubui (Uzbekistanas).

### FK Riteriai
Nuo 2022 m. kovo mėn. atstovavo „Riterių“ klubui.

2022 m. kovo 16 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš Sūduvos klubą.

2022 m. rugpjūčio 26 d. pranešta, kad nutraukta sutartis su „Riterių“ klubu.

### Varnos „Spartak“
Netrukus tapo Varnos „Spartak“ nariu.

## Statistika
; A lygos statistika

Spalvų reikšmės:
:  rungtyniavo A lygoje;

## Išnašos

## Nuorodos
* alyga.lt svetainė
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt 
* Globalsportsarchive
Gataučių arklių pašto stotis

**Gataučių arklių pašto stotis** – arklių pašto stotis, išlikusi Gataučiuose (Joniškio rajonas).

## Istorija

1910 m. Gataučiuose prie pat kelio buvo įkurta arklių pašto stotis „Karaulka“, kuri tarnavo Rygos–Karaliaučiaus traktui. 

1796 m. buvusioje LDK teritorijoje buvo įvesta Rusijos imperijos pašto sistema, leidusi siųsti laiškus, pinigus ir siuntinius, ir įsigaliojo šių siuntų apmokestinimo tvarka. 1797 m. balandžio 24 d. caro valdžios įsaku visoje Lietuvoje buvo patvirtinti pašto nuostatai beveik tokiais pat pagrindais, kaip jie veikė ATR laikais.

XIX a. pašto stotis privalėjo turėti kiemą su uždaromais vartais, erdvia, grįsta aikšte ir ūkiniais pastatais. Ji veikdavo visą parą. Pašto stotyje būdavo raštininkas, už mažą mokestį galintis parašyti laišką. Lankytojai čia galėdavo įsigyti popieriaus, vaško, įvairių spalvų smalkos.

Gataučių arklių pašto stoties pagrindinis namas bei kas dešimt metrų sodintų obelų sodas yra išlikę iki šių dienų. Namo viduje išlikusi koklinė vis dar veikianti krosnis, du kaminai, originalios rąstinės namo sienos bei kiti akcentai. Name eksponuojami įvairūs rakandai. Kluonas rekonstruotas į dabartinės sodybos stovyklavietės neįprastos architektūros administracinį pastatą. Sodyboje tiesiant komunikacijas buvo rasta nemažai pasagų, įvairių gelžgalių, seno bruko kelio likučių, metalo iš abiejų pasaulinių karų, taip pat puodynių liekanų. Apie šios stoties darbą informacijos rasta nedaug. 

Buvusios pašto stoties sodyboje (Rygos g., 12A) dabar įrengti nakvynės namai ir stovyklavietė. Taip pat, nuo 2019 m. sodyba tapo piligriminio kelio Žagarė–Seinai (500 km) antrąja nakvynės vieta. Sodyboje kasmet rengiamas meno ir muzikos festivalis „Saulėtosios Naktys“.

## Šaltiniai
Kupiškio geležinkelio stotis

**Kupiškio geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis šiaurės Lietuvoje, Kupiškyje, prie Radviliškio–Daugpilio geležinkelio. Stoties rūmų pastatas (Stoties g. 36) pastatytas 1931 m.

Ant stoties pastato atidengta medinė atminimo lenta su įrašu apie tai, kad 1941–1952 m. iš šios stoties Kupiškio krašto gyventojai buvo tremiami į Sibirą ir kitas atšiaurias TSRS vietoves.

## Istorija

Kupiškio geležinkelio stotis pradėjo veikti 1873 m. atidarius Radviliškio–Kalkūnų geležinkelio liniją. ***Slavinčiškio geležinkelio stotelė*** (Slavinčiškio kaime, 2 km nuo Kupiškio) buvo pastatyta nutiesus Radviliškio–Kalkūnų geležinkelio ruožą, kurį tiesė Liepojos geležinkelio bendrovė, stotelei suteikta IV kategorija. Stotelė pradėjo veikti 1873 m. lapkričio 4 d. ir turėjo vandentiekį, tiekiantį garvežiams vandenį, kurį siurbė iš tvenkinio, nemažą keleivių namą, kuriame buvo įrengti butai viršininkui, kitiems eismo darbuotojams. Čia stovėjo IV kelio ir pastatų ruožo nuovados namai kelio meistrui, kelio darbininkų artelės prievaizdui (seniūnui), didelis darbininkų namas kelininkams (4 butai). Stotis buvo sujungta 2 telegrafo laidais, buvo 2 telegrafo aparatai. Vanduo buvo siurbiamas iš tvenkinio. Prie jo stovinčiame pastate buvo paprastas garo variklis.

Senieji Kupiškio geležinkelio stoties pastatai neišlikę – baigiantis I pasauliniam karui, 1918 m. gruodžio 27 d. juos sudegino vokiečiai. 1923 m. stoties gyvenvietėje surašyti 42 gyventojai.

1931 m. pastatyti ir lapkričio 7 d. pašventinti nauji mūriniai Kupiškio geležinkelio stoties rūmai, išlikę iki šių dienų. Tarpukariu stotyje veikė bufetas, uždarytas apie 1936 m. 1941 m. birželio 14 d. iš stoties vykdyti trėmimai į Sibirą. 1989 m. birželio 14 d. atidengta paminklinė lenta Kupiškio tremtiniams atminti.

Stotyje dirbo Kazys Brazauskas, prezidento Algirdo Brazausko dėdė, dirbęs telegrafininku, stoties viršininko padėjėju.

## Galerija

Здание вокзала станции Купишкис - panoramio.jpg | Stoties rūmai nuo geležinkelio pusės 2012 m.
Вид на станцию Купишкис - panoramio.jpg | Stoties kelynas 2012 m.
Kupiškis 2024s.jpg | Stoties viadukas 2024 m.


## Šaltiniai
Czarni Sosnowiec (moterys)

**Sosnoveco „Czarni“** () – Lenkijos futbolo klubas iš Sosnoveco. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija
Klubas įkurtas 1974 m. rugsėjo 5 d. Daugkartinės šalies čempionės ir taurės laimėtojos.

## Pasiekimai
### Titulai
* **Lenkijos čempionės** (13x): 1979/80, 1980/81, 1983/84, 1984/85, 1985/86, 1986/87, 1988/89, 1990/91, 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/2000, 2020/21
* **Taurės laimėtojos** (12x):1984/85, 1986/87, 1988/89, 1994/95, 1995/96, 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2001/02, 2020/21

## Sezonai

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Jan Ciszewski's stadionas (), kuris talpina vieną tūkstantį žiūrovų; iš jų– 400 vietų sėdimos.

## Apranga
; Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidė balta juoda apranga. 
* 2022 m. dėvėjo žydra mėlyna apranga.

; Aprangų gamintojai – ispanų firma Joma.

## Sudėtis (2022 m.)
2022 m. vasario 8 d.

## Žaidėjos
*  Weronika Zawistowska, puolėja, 2019–2021 m.
; Užsienietės
*  Karlīna Miksone, puolėja

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* [ Globalsportsarchive]
* 90minut.pl
Last Pizza Slice

**Last Pizza Slice** – Slovėnijos grupė, susibūrusi 2018 m. pabaigoje Celėje. Grupė dar žinoma trumpiniu **LPS**. Ją šiuo metu sudaro penki nariai – Filip Vidušin, Gašper Hlupič, Mark Semeja, Zala Velenšek, Žiga Žvižej.

‎‎‎Grupė su daina „Disko“ atstovavo Slovėnijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse‎‎.‎‎

## „Eurovizijos“ dainų konkursas
‎‎2022 m. vasario 12 d. grupė su daina „Disko“ laimėjo „EMA 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

Grupė pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 10 dieną, 17 numeriu. Grupė surinko 15 taškų ir gavo 17 vietą, tad į finalą jie nepateko.

## Nariai
* Filip Vidušin – vokalas (2018–dabar)
* Gašper Hlupič – būgnai (2018–dabar)
* Mark Semeja – elektrinė gitara (2018–dabar)
* Zala Velenšek – ‎bosas, tenoras ir alto saksofonas‎ (2018–dabar)
* Žiga Žvižej – elektroninė klaviatūra‎ (2018–dabar)

## Šaltiniai
Krystian Ochman

**Krystian Jan Ochman** (g. 1999 m. liepos 19 d.) – Lenkijos-Amerikos dainininkas ir dainų autorius. Dar žinomas sceniniu vardu **Ochman**.

Atlikėjas su daina „River“ atstovavo Lenkijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

2022 m. vasario 19 d. atlikėjas su daina „River“ laimėjo „Tu bije serce Europy! Wybieramy hit na Eurowizję 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Atlikėjas pasirodė antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 12 dieną, penkioliktuoju numeriu ir pateko į finalą užimdamas 6 vietą ir surinkdamas 198 taškus. Finale, kuris vyko 2022 m. gegužės 14 dieną, jis pasirodė 23 numeriu ir užėmė 12 vietą surinkdamas 151 tašką.

## Šaltiniai
Nanjue

**Nanjue** (, „Pietų Jue“) – senovės karalystė, kurią valdė Džao giminės kinų monarchai. Į karalystę įėjo Guangdongas, Guangsi, Hainanas, Honkongas, Makau, southern Fujian ir centrinės bei šiaurinės Vietnamo dalys. 

Kantoniečių kalba Nanjue tariama *Naam4-jyut6*, Džangų kalboje - **Namjie** (*Namz Yied*). Vietnamo istoriografijoje ji vadinama vietnamietišku tarimu **Namvietas** (), o  jos valdymo laikotarpis žinomas kaip **Čieu dinastija** (). Pavadinimas „Vietnamas“ (*Việt Nam*) yra kilęs iš *Nam Việt*,  sukeitus skiemenis vietomis.

Nanjue 204 m. pr. m. e. įkūrė buvęs Čin dinastijos generolas Džao Tuo. Nanjue pradžioje sudarė trys apygardos: Nanhajus, Guilinas ir Siangas.

196 m. pr. m. e. Džao Tuo ir Han imperatorių Liu Bangą siejo vasaliniai santykiai. Nanjue Hanų dinastijos buvo vadinama vasaline valstybe. 183 m. pr. m. e. santykiai tarp Nanjue ir Han dinastijos santykiai suprastėjo, o Džao Tuo ėmė save tituluoti imperatoriumi, taip bandydamas suvienodinti Nanjue ir Han dinastijos statusą. 179 m. pr. m. e. santykiai vėl pagerėjo ir Džao Tuo tapo vasalu, nors daugiau formaliu. Nanjue išsaugojo autonomiją, o Džao Tuo iki pat mirties buvo tituluojamas imperatoriumi. Dinastija išsilaikė 93 metus, o Nanjue valdė penkios monarchų kartos. 111 m. pr. m. e. į Nanjue Hanų dinastija pasiuntė 100 000 karių būrį ir Nanjuė buvo nukariauta, joje įvedant Kinijos valdžią. Čia įkurta Dziao provincija.

## Šaltiniai
Aklaežeris Vokštelis

**Aklaežeris „Vokštelis“** – hidrografinis paminklas, esantis Telšių miškų urėdijos Kegų girininkijos Jomantų miško 14 kvartale, Varnių regioniniame parke. Plotas siekia apie 1 ha.

Ežerėlį nuolat papildo šaltiniai, jo vandens lygis svyruoja, kuriam laikui vanduo gali apskritai dingti; sakoma, jog tuomet, kai vandens ežerėlyje prisikaupia daugiau, tai pakyla ir vandens lygis netoliese įsikūrusio kaimo šuliniuose. Iš trijų pusių Aklaežeris supamas miško.

Hidrologiniu gamtos paminklu pripažintas 1964 m., o respublikinės reikšmės paminklu – 1985 m.

## Išnašos
Berdiansko mūšis

**Berdiansko mūšis** – Rusijos ir Ukrainos karinis susirėmimas 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą metu. Rusijos pajėgos iš pietinio fronto, vykusios į pagalbą Mariupolio apgulties metu, užėmė Berdiansko uostamiestį.

## Prieš mūšį
Užėmusios Melitopolį, Rusijos pajėgos pajudėjo į šiaurės rytus link Tokmako, kurį apgulė, ir į rytus link Berdiansko, pakeliui į Mariupolį, kurį puola iš Donecko Liaudies Respublikos judančios Rusijos pajėgos.

## Mūšis
Vasario 26 d. Rusijos kariai užėmė Berdiansko uostą ir Berdiansko oro uostą.

Vasario 27 d. Rusijos gynybos ministerija paskelbė, kad apsupo Berdianską. Vėliau tos pačios dienos vakare, apie 18 val., buvo pranešta, kad Rusijos kariai įžengė į miestą. Apie 22.00 Berdiansko meras Oleksandras Svidlo paskelbė, kad Rusijos pajėgos perėmė visų administracinių pastatų kontrolę. Berdianske taip pat pastebėtos rusiškos raketų sistemos „Buk“.

Vasario 28 d. Zaporožės regiono valstybinė administracija pranešė, kad Rusijos kariuomenė perėmė Berdiansko kontrolę, o miesto policijos departamentas buvo išformuotas, nes miesto valdžia esą atsisakė bendradarbiauti su rusais. Rusijos gynybos ministerija patvirtino, kad miestą užėmė Rusijos kariai. Vietos valdžios institucijos pranešė, kad per mūšį vienas žmogus žuvo, o dar vienas buvo sužeistas.

## Pasekmės
Pasak Svidlo, Rusijos pajėgos paliko miestą vasario 28 d., tačiau mieste liko Rusijos karo policijos būrys. Rusijos pajėgos pajudėjo Mariupolio link, kad prisijungtų prie iš Donecko Liaudies Respublikos kovojančių karių ir apsuptų miestą. Pasiekusios Mariupolį, Rusijos pajėgos sukūrė sausumos jungtį, jungiančią Krymą ir Donecko Liaudies Respubliką.

## Išnašos
Stefan

**Stefan Airapetjan** (g. 1997 m. gruodžio 24 d.) – armėnų kilmės Estijos dainininkas ir dainų autorius. Dar žinomas sceniniu vardu **Stefan**.

Atlikėjas su daina „Hope“ atstovaus Estijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

2022 m. vasario 12 d. atlikėjas su daina „Hope“ laimėjo „Eesti Laul 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Atlikėjas pasirodys antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyks 2022 m. gegužės 12 dieną, dvyliktuoju numeriu.

## Šaltiniai
Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui

**Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui (ELIP)** – internetinė enciklopedija, visuotinių žinių apie Lietuvą ir lietuvius kaupykla lietuvių kalba, kuria nemokamai gali naudotis kiekvienas. Enciklopedijoje taip pat pateikiama informacija apie pasaulį: įvairias šalis, jų asmenybes, reiškinius ir kt. Joje siekiama vienoje vietoje sujungti informaciją, skelbtą spausdintose ir virtualiose enciklopedijose, specializuotuose žinynuose, mokslo darbuose, žodynuose, bibliotekų ir muziejų saugyklose. Į ELIP knygyną keliamos išleistų knygų skaitmeninės kopijos.

Enciklopedija naudoja atvirojo kodo paremtą *[[wiki|mediawiki]]* programinę įrangą, taiko nedidelius apribojimus straipsnių kūrėjams, siekiant pateikiamo turinio patikimumo, pagrindimo šaltiniais, apsaugos nuo vandalizmo. Straipsnius rašyti galima kiekvienam užsiregistravusiam autorizuotam dalyviui, tačiau paruošti straipsniai peržiūrimi tos srities specialistų arba už tematiką atsakingų redaktorių. Sukurtas turinys saugomas Lietuvoje esančiuose serveriuose, kuriuos skyrė Vilniaus universitetas (2022 m. duomenimis, ELIP skirti trys virtualūs serveriai). Turinys pateikiamas pagal *[[Creative Commons licencijos|Creative Commons Attribution Share Alike]]* licenciją. Projekto plėtra rūpinasi ELIP paramos fondas.

## Istorija

2012 m. aktyviausių lietuviškosios Vikipedijos dalyvių, Lietuvoje ir užsienyje gyvenančių lietuvių pastangomis skaitmeninėje erdvėje buvo pradėta kurti Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui (ELIP). Tarp enciklopedijos įkūrėjų – informatikas Vitas Povilaitis, kraštotyrininkas Algirdas Vilkas, žurnalistas Rimantas Lazdynas. Anot V. Povilaičio, sukurti enciklopediją paskatino „kilę ginčai Vikipedijoje, diskusijos, jog ne viskas turi būti plačiai ir išsamiai publikuojama, o tik kas svarbiausia“.

Iš pradžių enciklopedija veikė JAV nuomojamame serveryje www.litu.com; paskui, ELIP idėjai ir modeliui sulaukus palaikymo iš Kompiuterininkų sąjungos vadovybės ir Matematikos ir informatikos instituto, projektui suteikta vieta serveryje, esančiame Lietuvoje valstybės apskaitoje.

2019 m. rugpjūčio 30 d. Nacionalinėje Mažvydo bibliotekoje visuomenininkai įkūrė ELIP paramos fondą, kurio direktoriumi išrinko Joną Milerių.

ELIP įtraukta į LR Seimo 2020 m. patvirtintą „Lietuvių kalbos plėtros skaitmeninėje terpėje ir kalbos technologijų pažangos 2021–2027 m. gairių“ įgyvendinimo projektą.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 
* Enciklopedija:Straipsnių kūrėjai 
* Enciklopedija:Atspindžiai žiniasklaidoje 
* Knyga Lietuvai ir pasauliui *knyga.lietuvai.lt*
Sheldon Riley

**Sheldon Hernandez** (g. 1999 m. kovo 14 d.) – Australijos dainininkas. Dar žinomas sceniniu vardu **Sheldon Riley**.

Atlikėjas su daina „Not the Same“ atstovaus Australijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

2022 m. vasario 26 d. atlikėjas su daina „Not the Same“ laimėjo „Eurovision – Australia Decides 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Atlikėjas pasirodys antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyks 2022 m. gegužės 12 dieną, aštuntuoju numeriu.

## Šaltiniai
Marius Bear

**Marius Hügli** (g. 1993 m. balandžio 21 d.) – Šveicarijos dainininkas ir dainų autorius. Dar žinomas sceniniu vardu **Marius Bear**.

Atlikėjas su daina „Boys Do Cry“ atstovaus Šveicarijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

2022 m. kovo 8 d. buvo paskelbta, kad atlikėjas buvo atrinktas Šveicarijos visuomeninio transliuotojo‎‎ atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

Atlikėjo eurovizinė daina „Boys Do Cry“ taip pat buvo išleista 2022 m. kovo 8 dieną.

Atlikėjas pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 10 dieną. Jis pateko į finalą. Finale užsitikrino 17-ąją vietą, bei pelnė 78 balus.

## Šaltiniai