Raguva

**Raguva** – miestelis Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo senojo plento Panevėžys–Ukmergė (dabartinio kelio ), abipus Nevėžio (aukštupyje). Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Raguvos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (nuo 1887 m.), Raguvos Dievo Motinos Gimimo cerkvė (nuo 1875 m.), Raguvos kapinių koplyčia (XIX a.), šv. Florijono paminklas (XIX a. liaudies meistrų kūrinys ant mūrinės kolonos), Raguvos sentikių cerkvė, veikia Raguvos gimnazija, biblioteka, paštas (LT-38013). Raguvos girininkijos miške yra 1863 m. sukilimo dalyvių kapinės.

## Etimologija

Miestelio vardas kilęs nuo bendrinio žodžio *raguva* – „vandens išraustas griovys“.

## Istorija

Rašytiniuose šaltiniuose Raguvos vardas pirmą kartą paminėtas 1501 m. Vilkmergės vietininko Boriso Semenavičiaus prašyme Ldk Aleksandrui. 1501 m. liepos 22 d. Aleksandro dovanojimo raštu Raguva ir Raguvos dvaras buvo atiduota B. Semenavičiui. 1586 m. dokumentuose jau minimas Raguvos miestelis, 1610 m. balandžio 7 d. dvaro inventoriuje – Šv. Jono bažnyčia ir priešais dvaro vartus buvusi sena cerkvė.

1740 m. gruodžio 12 d. Raguvai suteikta turgaus (penktadieniais ir sekmadieniais) ir prekymečių privilegija. XVI a. Raguvą valdė kunigaikščiai Žilinskiai (kitur – Zilinskiai), XVII a. – Oginskiai, XVIII a. (iki 1831 m. sukilimo) – Straševičiai. Prekymečiai garsėjo plačiai, čia atvykdavo pirkliai net iš Rygos.

XIX a. miestelyje gyveno ne tik lietuviai, bet ir žydai, rusai. Raguvos istorijoje galima rasti 1831 m. ir 1863–1864 m. sukilimų, 1905–1907 m. įvykių, Nepriklausomybės kovų puslapių, daugelį iškilių asmenybių: knygnešių, mokslininkų, dailininkų, poetų, kunigų, visuomenininkų. 1863 m. ties Raguva laimėdamas Genėtinių mūšį, sukilimą pradėjo Zigmantas Sierakauskas. XIX a. pabaigoje Raguva – Vilkmergės apskrities miestelis, valsčiaus centras.

Nuo XVII a. Raguvoje apsigyveno žydų, šiek tiek karaimų. XVIII a. pabaigoje pastatyta medinė Raguvos sinagoga. Nuo XIX a. apsigyveno rusų sentikių, kurie 1840 m. įkūrė savo parapiją. 1867 m. Kritižyje pastatyti mediniai sentikių maldos namai, 1875 m. – mūrinė stačiatikių cerkvė. XIX a. mena Šv. Agotos (prie miestelio, kelių sankryžoje) ir Šv. Florijono (miestelio centre) medinės skulptūros, anot senųjų gyventojų, sergstinčios Raguvą nuo ugnies (tankiai apstatytas medinis miestelio centras daug kartų degė).

1928 m. per Nevėžį pastatytas gelžbetoninis Raguvos tiltas, miestelį sujungęs su priemiestiniu Fermos kaimu .

Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Žaliosios partizanų rinktinės Lietuvos partizanai. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.

2001 m. patvirtintas Raguvos herbas.

|}


Raguva 1922 metai.jpg|Raguva švenčia 1923-02-16
Raguva is baznycios boksto 1922.jpg|Raguvos vaizdas iš bažnyčios bokšto 1923 m., švenčiant Lietuvos nepriklausomybės dieną
Raguvos savanoriai.jpg|Raguvoje telkiami savanoriai Klaipėdos kraštui vaduoti
Raguvos jaunimas.jpg|Raguvos jaunimas XX a. pradžioje


## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Raguvoje gimė teatro ir kino aktorė Eugenija Šulgaitė (1923–2014).

## Galerija

AB Raguvos baldai.JPG|„Raguvos baldai“
Nevėžio tiltas. Raguva.JPG|Nevėžis Raguvoje
Raguvos kryžius, malūnas.JPG|Kryžius (aut. Aleksandras Tarabilda) ir vėjo malūnas


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Monografija „Raguva“