open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bradeliškės

**Bradeliškės** – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Dūkštų. Netoliese stūkso Bradeliškių piliakalnis, Bradeliškių akmuo su ženklais (archeologijos paminklas), vandens malūnas (architektūros paminklas), teka Dūkštos upelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Gungniras

**Gungniras**, kitaip *Gungnis, Gungneris, Gungriras* ( 'švytuojanti') – skandinavų mitologijoje dievo Odino svaidomoji ietis. Ši ietis sviesta visada pataiko, kur nutaikyta, pramuša storiausius skydus ir šarvus, sutrupina ir tvirčiausias geležtes.

Pagal Snorri Sturluson’o „Skáldskaparmál“ ietį sukūrė dvorfai, žinomi kaip *Ivaldžio sūnūs*, vadovaujami kalviui meistrui Dvalinui. Ietį iš dvorfų gavo Lokis. Karas tarp asų ir vanų oficialiai prasidėjo, kai Odinas sviedė savo ietį virš susirinkusių vanų dievų. Tiesa, neaišku, ar tai buvo Gungniras. Šis magiškas ginklas simbolizuoja ieties svarbą skandinavų pasaulėžiūroje.

Su Gungniru kartais asocijuojama anglosaksų runa „gar“, reiškianti 'ietis'.

.
Far Cry 2

**Far Cry 2** – kompiuterinis pirmo asmens šaudyklės žanro žaidimas, sukurtas „Ubisoft Montreal“ studijos ir išleistas „Ubisoft“. 2008 m. spalio 21 d. pasirodė Šiaurės Amerikoje, o Europoje – spalio 23 d. Pirmosios dalies kūrėjai „Crytek“ nedalyvavo šio žaidimo kūrime.

„Ubisoft“ paskelbė, kad „Far Cry 2“ yra neabejotinas „Far Cry“ tęsinys, tačiau antroji dalis turi labai mažai pastebimų panašumų su originaliąja dalimi. Žaidime vaizduojami visiškai nauji veikėjai, rutuliojamas naujas siužetas, taip pat žaidimo laisvė daug didesnė – galima išžvelgti įvairius Afrikos kraštovaizdžius, kaip kad dykumas, džiungles bei savanas. Veiksmas vyksta šių dienų Centrinėje Afrikoje, kur vyrauja anarchija ir pilietiniai karai. Žaidėjas valdo samdinį ir turi nužudyti ginklų prekeivį, žinomą Šakalo (*The Jackal*) slapyvardžiu. Galima pasirinkti vieną iš kelių personažų.

2009 m. sausio 23 d. duomenimis, žaidimo kopijų vnt. parduota per 2,9 mln.

## Apžvalga

Žaidime yra galimybė rinkti sprendimus ir skirtingai užbaigti misijas, keisti savo likimą. Yra įvairovė ginklų, su kiekvienu personažu bus skirtingas pradinis specialus ginklas, t. y. liepsnosvaidis, raketsvaidis, kulkosvaidis. Žaidimas yra labai tikroviškas, nes plečiasi ugnis, tai galima naudoti pranašumui, ginklai kartais užsikerta. Ginklai, kuriuos žaidėjas gauna iš nužudytų priešų, turi didesnę tikimybę sugesti. Ginklus galima pirkti. Nupirkti ginklai atsiras garažėlyje šalia ginklų parduotuvės. Pametus nupirktą ginklą ar jam sugedus, susigrąžinti jį bus galima sugrįžus į ginklų garažą. Taip pat vienas iš labiausiai išskiriančių žaidimą elementų ir padarančių jį unikaliu yra AI (kompiuterio valdomi veikėjai), kurie žaidėją mėgina pergudrauti, gali išgirsti jo veiksmus ir pan.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Games.lt – diskusijos apie žaidimą
* Oficiali svetainė
Mahoutas

**Mahoutas** () – žmogus, valdantis darbinį ar kovos dramblį.

Žodis *mahout* kilęs iš hindi žodžio *mahāut* arba *mahāwat*, o šie – iš sanskrito *mahāmātra* 'aukštos padėties'. Kitose kalbose naudoja kitokius pavadinimus:
*  – atėjo iš portugalų kalbos. Olandiškai ir lenkiškai *kornak*.
* tamilų *pahan* 'dramblio prižiūrėtojas'.

Mahoutais dažniausiai tampa nuo vaikystės, kadangi tai dažnai paveldima profesija. Paprastai dar vaikas gauna savo dramblį ir dažnai visą dramblio gyvenimą jie dirba kartu. Su mahouto profesija siejasi mahouto įrankis ankus.

Sanskrite skiria tris rūšis mahoutų:
* *Reghawan* – valdo dramblius meile
* *Yukthiman* – valdo dramblius sumanumu
* *Balwan* – valdo dramblius žiaurumu.


Image:Thailand, elephant.jpg|Mahoutas plauna dramblį (Tailandas)
Image:Ujjain.jpg|Dramblys su mahoutu prie Mahakaleshwar'o šventyklos (Indija)
Image:Royal Elephant of Mysore.jpg|Pro dramblio ausį kyšo mahouto pėda



## Nuorodos
* Practical Elephant Management: A Handbook for Mahouts
American International Group

**American International Group, Inc.** (*AIG*), pasaulinė draudimo organizacija, veikianti daugiau kaip 130 šalių ir jurisdikcijų. AIG įmonės aptarnauja komercinius, institucinius ir individualius klientus per didžiausią pasaulyje turto, nelaimingų atsitikimų ir gyvybės draudikų tinklą.

Viena nuo 2008 m. pasaulio ekonominė krizės nukentėjusių bendrovių. AIG vien per ketvirtąjį ketvirtį prarado 60 mlrd. USD. Iš viso AIG nuostoliai per 2008 metus gali siekti beveik 100 mlrd. USD. Tai būtų didžiausias nuostolis, kurį patyrė amerikiečių bendrovė. Įmonės akcijos 2008 m. rugsėjo mėnesį nukrito 95 procentais. Federalinis Rezervo Bankas ir JAV vadovybė iš viso suteikė AIG $182.5 mlrd. USD paskolą.

„American International Group“ bendrovė savo Honkonge registruotai „American International Assurance“ (*AIA*) planavo skelbti pirminį viešąjį akcijų pasiūlymą, taip siekiant grąžinti bent dalį iš 182 mlrd. USD JAV vyriausybės skirtos pagalbos. Vėliau AIG ketino perleisti didžiausiai Jungtinės Karalystės draudikei „Prudential“ savo gyvybės draudimo bendrovę Azijoje už 35 mlrd. USD. Tačiau galiausiai AIA atsiskyrė nuo AIG ir prisitraukė $20,5 mlrd USD išleisdama savo akcijas Honkongo vertybinių popierių biržoje.

2015 m. AIG paskelbė apie Šiaurės ir Rytų Europos aptarnavimo verslo centro atidarymą Vilniuje.

## Išnašos
Tripolis (reikšmės)

**Tripoliu** vadinama:

* Tripolis, Libijos sostinė;
* Tripolis (Libanas), vienas didžiausių miestų Libane;
* Tripolė, miestas Graikijoje.
Gyvenimas kaip stebuklas

**Gyvenimas kaip stebuklas** () – 2004 m. serbų režisieriaus Emiro Kusturicos filmas.

## Siužetas

Didžiausia serbo Lukos svajonė – nutiesti geležinkelį savo mažame kaimelyje. Deja, kaime jo šeimai nepatinka. Žmonos Jadrinkos dainavimo talentui nėra kur skleistis, o sūnus Milošas čia taip pat negalės tapti žymiu futbolininku, kaip visada svajojo. Prasideda karas ir Milošas turi eiti į kariuomenę, Jadrinka susiranda meilužį, o Luka lieka vienas. Vis dėlto jis neatsisako savo svajonės apie geležinkelį. Jis priglaudžia jauną pabėgėlę iš Bosnijos Sabahą. Tarp Lukos ir Sabahos užsimezga meilė. Tačiau atsyksta taikdariai ir Luka, norėdamas susigrąžinti pagrobtą sūnų, turi atiduoti Sabahą.

## Aktoriai
:*Aktorius – vaidmuo*
* Slavko Štimac – Luka
* Nataša Šolak – Sabaha
* Vesna Trivalić – Jadranka
* Vuk Kostić – Miloš
* Aleksandar Berček – Veljo
* Braniclav Lalević – Predsjednik
* Stribor Kusturica – Kapetan Aleksić
Miegučiai

:: *Apie kaimą Ukmergės rajone žr. [[Mėgučiai]]*.

**Miegučiai** – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alionių I. 

## Gyventojai

## Šaltiniai
Alfonsas Andriuškevičius

**Alfonsas [[Andriuškevičius]]**:

* Alfonsas Andriuškevičius (1933) – matematikas, politikas
* Alfonsas Andriuškevičius (1940) – poetas, dailėtyrininkas
Buteikių piliakalnis

**Buteikių piliakalnis ir gyvenvietė** (A1404K) – piliakalnis ir gyvenvietė Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Buteikių kaimo, apie 0,1&nbsp;km į šiaurę nuo kelio Kurkliai-Kurkleliai. 

## Piliakalnis

Piliakalnis yra kaimo šiaurės rytų dalyje, Virintos intako Nevėžos dešiniajame krante, ilgos siauros kalvos rytinėje gale. Iš rytų ir pietų jį juosia Nevėžos slėnis, iš šiaurės - pelkėta dauba. Šlaitai statūs, 13 m aukščio. Piliakalnis suardytas per Pirmąjį pasaulinį karą , jo aikštelėje ir šlaituose 1915 m. buvo įrengti apkasai. Aikštelės vakarinę dalį nuo gretimos aukštumos skiria trys, 2,5, 4,5 ir 4,5 m aukščio pylimai ir trys tarp jų iškasti 5,5, 3,0 ir 2,5 m gylio grioviai. Spėjama, kad aikštelė buvo apie 50 m ilgio ir 15–20 m pločio ir su įtvirtinimais užėmė 120 m ilgio kalvos dalį.

## Tyrimai
1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1969 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Aikštelėje ir pietinėje papėdėje rasta kultūrinio sluoksnio liekanų, rytinėje - lipdytos lygiu, brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos, geležies šlako. Piliakalnis datuojamas 1 tūkstantmečiu.

## Nuotraukos

Vaizdas:Vaizdas nuo Buteikių piliakalnio į Kurkliai II kaimą.jpg|Vaizdas nuo Buteikių piliakalnio į Kurkliai II kaimo puse 


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Buteikių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ašuotės piliakalnis

**Ašuotės piliakalnis** () – piliakalnis Latgaloje, Jekabpilio savivaldybės teritorijoje, Kūkų valsčius, Latvija, 4 į pietryčius nuo Jekabpilio, Dauguvos dešiniajame krante, 100 m į vakarus nuo kelio Ryga – Daugpilis. 

## Piliakalnis
Piliakalnis – tai moreninė kalva, paaukštinta iki 10 m. Piliakalnį juosia Asuotės (Dārzupitės) upelis. Aikštelė ovali, 67,5 x 55 m. Vakarų dalyje yra 2 m aukščio pylimas, už jo iškastas griovys. Šiaurės rytų ir pietinėje pusėje – apie 1,5 ha ploto papėdės gyvenvietė, vakarinėje - kapinynas.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1949-1954 m. atliko Latvijos istorijos institutas, vadovė E. Šnore. Ištirtas 792 m² plotas, aptiktas 6 m storio kultūrinis sluoksnis su 16 apgyvendinimo horizontų. 8 iš jų baigėsi gaisrų liekanomis. Rasta sudegusių medinių įtvirtinimų ir pastatų liekanų, įvairių geležinių dirbinių, žalvarinių papuošalų, stiklinių karolių, kaulinių ylų ir smeigtukų, akmeninių ir molinių verpstukų. Papėdėje apie 1 m storio kultūrinis sluoksnis su žiesta keramika ir XI a.- XII a. pavieniais radiniais. Piliakalnis naudotas 1 tūkstantmetyje pr. m. e.- XIII a.

## Istorija
Piliakalnyje stovėjusi Asuotės pilis minima 1211 m. ir 1225 m. Ji priklausė Rygos vyskupui. 1237 m. Rygos vyskupas netoli šios pilies pastatė Kryžiaus pilį, dab. Krustpilis. 1585 m. Abiejų Tautų Respublikos karalius Steponas Batoras apylinkes atidavė valdyti Korfų giminei.

## Šaltiniai
Stiklaplastikis

**Stiklaplastikis**, *stiklo plastikas* () – kompozitas iš stiklo pluošto ar stiklo audinio ir termoreaktyviosios dervos.


Image:Rutan.variEze.g-veze.arp.jpg|Lengvasis lėktuvas, pagamintas iš stiklaplastikio.
Image:USS patriot.jpg|USS *Patriot* (MCM-7). Laivo korpusas medinis (ąžuolas, eglė, kedras), iš viršaus padengtas stiklaplastikiu. Toks laivo korpusas turi silpną magnetinį lauką, kas didiną saugą naikinant minas
Image:Fishingpole.jpg|Meškerė iš stiklaplastikio (1997)
Alfonsas Andriuškevičius (1940)

**Alfonsas Andriuškevičius** (g. 1940 m. lapkričio 18 d.) – Lietuvos poetas, dailėtyrininkas, paskelbęs straipsnių apie grožį ir meną.

Jo poezijoje dėmesys skiriama spalvoms, atspindžiams, šešėlių žaismui. Poezija – minimalistinė, ryški rytų estetikos ir poezijos mokykla, dominuoja gamtos ir žmogaus santykio atspindžiai. Kai kuriuose eilėraščiuose jaučiami lietuviško folkloro ir klasikinės lietuvių poezijos motyvai.

2008 m. apdovanotas už įtaigią meno kritiką, kūrybingą lietuvių dailėtyros diskurso formavimą knygose „Rašymas dūmais“ ir „Lietuvių dailė“ .

## Išsilavinimas ir veikla
1965 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1974–1990 metais dirbo Lietuvos mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės institute.

1989–2009 m. dėstė Vilniaus dailės akademijoje. 1993–2001 m. Dailės istorijos ir teorijos katedros vedėjas. 1991 m. docentas, 2010 m. garbės profesorius.

Grupės 24 (veikė 1989–2000 m.), Tarptautinės dailės kritikų asociacijos (AICA, nuo 1991) narys.

## Veikalai
Tyrinėjimų sritys – XX a. lietuvių estetika ir šiuolaikinė lietuvių dailė bei jos kritika. Svarbiausi veikalai: studija *Grožis ir menas lietuvių estetikoje 1918–1940* (1989 m.), kritikos straipsnių rinkiniai Lietuvių dailė: *1975–1995* (1997 m.), Lietuvių dailė: *1996–2005* (2006 m.), leidinys *72 lietuvių dailininkai – apie dailę* (1998 m., sudarytojas).

Paskelbė daugiau kaip 300 mokslinių straipsnių Lietuvos, Estijos, Rusijos, Jungtinių Amerikos Valstijų leidiniuose.

## Grožinė kūryba
Sukūrė eilėraščių:
* *33 eilėraščiai* (1994 m.)
* *66 eilėraščiai* (1998 m.)
* *Eilėraščiai* (2000 m.)
* *Prieš(paskutiniai) eilėraščiai* (2005 m.)
* *Beveik visi eilėraščiai* (2015 m.).

Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto literatūros premija 2016 m.

Esė:
* *Rašymas dūmais* (2004 m.)
* *Sufalsifikuoti dienoraščiai* (2017 m.).

Išvertė ir sudarė eilėraščių rinktinę *10 anglakalbių poetų* (2008 m.)

Išleido eilėraščių, esė ir Rytų poezijos vertimų knygą *Vėlyvieji tekstai* (2010 m.).

## Apdovanojimai
* 2007 m. Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija
* 2011 m. Jotvingių premija

## Nuorodos
* 

## Šaltiniai
John Vernon McGee

**John Vernon McGee** (1904 m. birželio 17 d. – 1988 m. gruodžio 1 d.) – JAV presbiterionų bažnyčios pastorius, labiausiai žinomas kaip radijo programų apie Bibliją autorius.

## Biografija
John Vernon Mcgee gimė Hilsboro mieste, Teksaso valstijoje. Teologijos mokslų daktaro laipsnį gavo Dalaso teologijos seminarijoje 1940 m. J. V. McGee tarnavo presbiterionų bažnyčiose Dekature (Džordžija), Nešvilyje (Tenesis) ir Kliberne (Teksaso valstija). Vėliau su žmona persikėlė į Kalifornijos miestą Pasadeną. Ten jis 1940 m. pradėjo pamokslauti „Linkolno Aveniu“ presbiterionų bažnyčioje. 1949 m. J. V. Mcgee apsigyveno Los Andžele ir iki 1970 m. tarnavo pastoriumi Atvirų Durų bažnyčioje. J. V. McGee taip pat ėjo pirmininko pareigas Los Andželo Biblijos instituto Biblijos departamente, buvo vizituojantis lektorius Dalaso teologijos seminarijoje.

1967 m. jis pradėjo pustrečių metų trukmės „Radijo kelionės Biblija“ programą. Sistemingose visų Šventojo Rašto knygų studijose Dr. McGee aiškino klausytojams Bibliją, pradėdamas Pradžios knyga ir baigdamas Apreiškimu Jonui. 1970 m., baigęs pastoriauti, J. V. McGee pradėjo naują, penkerius metus trunkantį, Biblijos studijų ciklą. J. V. McGee mirė 1988 m., bet penkerių metų trukmės programa – „Kelionė Biblijos puslapiais“ – toliau transliuojama. 2016 m. duomenimis, ją transliavo daugiau kaip 800 radijo stočių JAV ir Kanadoje, programa išversta į daugiau nei 100 pasaulio kalbų.

## Išnašos
Antarktidos pusiasalis

**Antarktidos pusiasalis** – šiauriausia Antarktidos dalis. Jos šiaurinės vietos yra už poliarinio rato.

Antarktidos pusiasalio atradimas yra ginčytinas. Manoma, kad jis atrastas 1820-aisiais.

Pusiasalis yra labai kalnuotas (Transantarktiniai kalnai), jo aukščiausios viršūnės siekia 2 800 metrų. Manoma, kad šie kalnai tęsia Pietų Amerikos Andų kalnus. Transantarktinius kalnus ir Andus jungia povandeniniai kalnai.

Antarktidos pusiasalis turi švelniausią klimatą Antarktidoje, todėl čia įsikūrę daug tyrinėjimo stočių. Taip pat su pusiasaliu susisiekiama laivais iš Pietų Amerikos.

Ugnies Žemė (piečiausias Pietų Amerikos taškas) yra apie 1000 km atstumu nuo pusiasalio ir juos skiria Dreiko sąsiauris.

Pusiasalis yra 522 000 km² ploto ir jį sudaro 80 proc. ledo.

Į pusiasalį pretenzijas reiškia Argentina (Argentinos Antarktidos regionas) ir Jungtinė Karalystė (Britų Antarktidos teritorija).

1989 m. šalia pusiasalio avariją patyrė Argentinos karinis laivas *ARA Bahía Paraíso* ir į vandenį buvo išpilta 640000 l naftos.

## Šaltiniai
Irenėjus

**Irenėjus** (gimė apie 135 ar 140 metus Smirnoje, dab. Turkijos mieste – m. apie 202 ar 203 metus) – katalikų bažnyčios šventasis.

Su krikščionybe susidūrė jaunystėje susipažinęs su vyskupu Polikarpu – apaštalo Jono mokiniu. Nežinoma, kada Irenėjus iš Mažosios Azijos išvyko į Galiją, tačiau tai turėjo sutapti su Liono krikščionių bendruomenės pradžia. 177 metais jis jau minimas tarp kitų šios bendruomenės kunigų. Tais pačiais Liono bendruomenė pasiuntė Irenėjų į Romą su laišku popiežiui Eleuterijui. Šios misijos dėka Irenėjui pavyko išvengti kankinystės, nes kaip tik tuo metu imperatoriaus Marko Aurelijaus įsakymu buvo nužudyta keturiasdešimt Liono krikščionių, tarp jų ir vyskupas Pofinas. Grįžęs, Irenėjus buvo išrinktas nauju vyskupu ir vadovavo Liono bendruomenei iki mirties, veikiausiai nukankintas, apie 202–203 metus.

Vadovaudamas Liono bažnyčiai, Irenėjus labiausiai išgarsėjo kaip krikščionių rašytojas, aiškiai dėstantis tikėjimo tiesas ir uoliai kovojantis su erezijomis. II a. buvo paplitusi vadinamoji gnozio doktrina, pasak kurios, Bažnyčios skelbiamas tikėjimas tėra tik paprastiems, neišprususiems žmonėms skirti simboliai, o už šių į tikėjimo tiesas įvilktų simbolių slypi žymiai sudėtingesnis turinys, prieinamas tik intelektualų – gnostikų – elitui. Ši krikščionybės srovė nebuvo vienalytė; joje buvo smulkesnių srovių ir pakraipų, skelbiančių tam tikriems visuomenės sluoksniams patrauklias idėjas. Pastarosioms srovėms bendras elementas buvo dualizmo idėja, neigianti vieną Dievą, sukūrusį žmogų ir pasaulį bei Išganytoją. blogio pasaulyje problemą gnostikai aiškino, jį priskirdami greta gerojo Dievo egzistuojančiai jo priešingybei, negatyviam pradui, kuris sukūrė materiją.

Irenėjus smerkė šias idėjas vadovaudamasis Biblijoje aptinkama pasaulio sukūrimo doktrina. Kovodamas su gnostikų dualizmu ir pesimizmu, Irenėjus tvirtino, jog ir Dievo sukurta materiali tikrovė yra tokia pat šventa kaip ir dvasiniai kūriniai. Tačiau greta kovos su gnosticizmu, Irenėjus mokė apie apaštališkąją tradiciją, pabrėžė Romos vyskupo svarbą.

## Šaltiniai
Ukrainos himnas

**[[Ukraina|Ukrainos]] himnas** () dažnai pagal pirmą eilutę vadinamas „Dar nemirė Ukrainos nei šlovė, nei valia“ (). Muzika Mihailo Verbickio. Žodžiai (pirmasis posmelis šiek tiek pakeistas) sukurti 1862 metais Pavlo Chubynskio. Dabartinis himnas buvo patvirtintas 2003-ųjų metų kovo 6-ąją dieną.

## Tekstas

## Taip pat skaitykite
* Ukrainos vėliava
* Ukrainos herbas

## Nuorodos

* Vokalinis įrašas, tekstas ir vertimas - tinklalapis Himnai.lt
* Ukrainos įstatymas "Apie Ukrainos valstybinį himną" (Ukrainiečių kalba)
* Ukrainos himnas (mp3 formatu; 1.7 МВ) 
* Originali kopija (Ukrainiečių kalba)
Sporto salė

**Sporto salė**, **treniruočių salė** (kartais – **sporto klubas**) – tam tikrų matmenų (dydžio) uždara patalpa, turinti reikiamą įrangą, inventorių kūno kultūros pamokoms, treniruotėms, sporto šakų pratyboms ir varžyboms saugiai rengti, taip pat patalpa, kurioje sportuojant leidžiamas laisvalaikis.

Sporto salė gali būti skirta įvairioms sporto šakoms – krepšiniui, tinkliniui, lėkščiasvydžiui, tenisui ir pan. Pagal tai, kokia sporto šaka užsiimama sporto salėje, joje gali būti įvairi sportinė įranga, pvz., krepšinio lentos, stovai, švieslentės, treniruokliai ir kt. Sporto salės grindys paprastai yra padengiamos specialia universalia apsaugine danga, užtikrinančia higieną ir mažinančia traumų tikimybę. Sporto salėje taip pat gali būti dirbtinė žolė arba sintetinis ledas. Didesnėje sporto salėje yra montuojamos tribūnos.

Didelės specializuotos sporto salės dar vadinamos halėmis (pvz., Kauno sporto halė) arba *arenomis* (pvz., Siemens Arena).

## Nuorodos
* Sporto salių higienos normos Lietuvoje (patvirtinta Lietuvos Respublikos Sveikatos apsaugos ministerijos)
Bačkininkėlių piliakalnis

**Bačkininkėlių piliakalnis ir gyvenvietė** (A161KP) – piliakalnis ir gyvenvietė Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Bačkininkėlių kaime, Kauno marių vakariniame krante.

## Piliakalnis

Piliakalnis – nupjauto kūgio formos kalva, stačių 15–20 m aukščio šlaitų. Aikštelė ovali, 20 x 15 m dydžio. Jo papėdėje buvo apie 1 ha ploto senovės gyvenvietė.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1956–1957 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, vadovė Ona Kuncienė. Ištirta aikštelė ir 650 m² gyvenvietės. Aikštelėje rastas 1,2-1,25 m, gyvenvietėje – iki 1,2 m storio kultūrinis sluoksnis. Viršutiniame aikštelės kultūriniame sluoksnyje rasta akmeninių židinių, apatiniame – vėlyvojo neolito pusapvalio kulto pastato su plūkta asla ir atviru židiniu bei grindiniu liekanų. Gyvenvietėje rasta I tūkstantmečio pr. m. e. akmeninių grindinių, grublėtu ir juodu paviršiumi keramikos dirbinių liekanų, ūkinių duobių, molinių verpstelių, geležinė yla, kaltelis. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;34.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Bačkininkėlių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Ukrainos demografija

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **[[Ukraina|Ukrainos]] demografiją**.

## Duomenys iš [[CŽV]] pasaulio faktų knygos
**Gyventojų skaičius:**  (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**
**0–14 m.:* 13,8 %
**15–64 m.:* 70,3 %
**65 m. ir vyresni:* 15,9 % (2009 m. apsk.)
 
**Gyventojų amžiaus [[mediana]]:**
**bendras:* 39,5 m.
**vyrų:* 36,3 m.
**moterų:* 42,7 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** –0,632 % (2009 m. apsk.)

**[[Gimstamumas]]:** 9,6 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Mirtingumas]]:** 15,81 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**[[Migracijos indeksas]]** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): –0,11 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 68 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** –0,7 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:
**Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
**Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
**15–64 metų:* 0,92 vyro vienai moteriai
**65 metų ir vyresniems:* 0,5 vyro vienai moteriai
**Visai populiacijai:* 0,86 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 8,98 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**[[Vidutinė gyvenimo trukmė]]:**
**bendra:* 68,25 m.
**vyrų:* 62,37 m.
**moterų:* 74,5 m. (2009 apsk.) 

**15 m. ir vyresnių gyventojų [[raštingumas]]:**
**bendras:* 99,4 %
**vyrų:* 99,7 %
**moterų:* 99,2 % (2001 m. surašymas)

## Gyventojų tankumas
Ukraina – viena tankiausiai apgyvendintų valstybių pasaulyje. Vidutinis gyventojų tankumas – 77,3 žmonės km² (2007). Tankiausiai apgyvendintos rytų sritys (Donecko, Luhansko, Dniepropetrovsko, Charkovo) ir prikarpatės sritys (Lvovo, Ivano Frankivsko, Černivcių). Rečiausiai – prie Ukrainos Karpatų, Polesės.

## Urbanizacija
2007 m. vasario 1 d. 68,1 % Ukrainos gyventojų gyveno miestuose ir miesto tipo gyvenvietėse. 

### Miestai

Milijoniniai miestai:

*  Kijevas – 2,7 mln.
*  Charkovas – 1,46 mln.
*  Doneckas – 1,1 mln.
*  Dnipras – 1,03 mln.
*  Odesa – 1,0 mln.

## Dinamika

**Lentelė 1. Gyventojai [[1700]]–[[2007]] m.**

**Lentelė 2. Ukrainos gyventojų skaičius pagal regionus**

## Etninė sudėtis

File:Ukraine census 2001 Ethnic groups.svg|Etninės grupės pagal sritis (2001 m.)

File:Ukraine census 2001 Ukrainians.svg|Ukrainiečių pasiskirtymas pagal sritis (2001 m.)
File:Ukraine census 2001 Russian.svg|Rusų pasiskirtymas pagal sritis (2001 m.)


**Lentelė 3. Etninė Ukrainos sudėtis [[1926]]–[[2001]] m. (tūkst. gyv. ir %).**

## Kalba

**Lentelė 5. Kalbos [[2001]] m.**

## Šaltiniai
Svarstis (sporte)

**Svarstis** (neteiktini terminai **gyria**, **gyra**) () – kilnojamas didelis metalinis rutulys su rankena, skirtas jėgai ugdyti ir raumenims lavinti.

Sporte svarstis dažniausiai būna dviejų rūšių – vientisas iš metalo išlietas rutulys arba surenkamas svarstis, bet surenkamas svarstis varžybose nenaudojamas. Vientiso metalo svarsčiai yra nuo 20 iki 30 cm skersmens ir sveria 4, 8, 12, 16, 20, 24, 28, 32, 36, 40, 48 arba 56 kg. Varžybose dažniausiai naudojami 16, 24 ir 32 kg svarsčiai, taip pat 40 kg.

16 kg svarstis tradiciškai vadinasi *vienpūdė* ar *vienpūdis*, o 32 kg – *dvipūdė* ar *dvipūdis*. Vienas pūdas – 16 kg.

Priešingai nei su sporto salėse esančiais treniruokliais, su svarsčiu galima lavinti ne atskirą raumenų grupę, o kelias jų grupes. Be to, pratimai su svarsčiu lavina kūno laikyseną (pusiausvyrą). Svarsčiai ypač mėgiami koviniame sporte, nes šios sporto šakos atstovai, naudodami svarsčius, gali lavinti ne tik raumenų jėgą, bet juos kilnodami – ir viso kūno pusiausvyrą, ištvermę.

## Taip pat skaitykite
Kita sportinė įranga raumenims treniruoti:
* Svarmuo (*hantelis*)
* Štanga
* Tampyklė (*espanderis*)

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pratimai su svarsčiu  
* Sportas su svarsčiais (pratimai, patarimai, varžybos) 
* Pratimai įvairioms raumenų grupėms
* Lietuvos svarsčių kilnojimo federacija, viskas apie svarsčių kilnojimą
* Svarsčių kilnojimo sporte taisyklės 
* Tarptautinė svarsčių kilnojimo sąjunga
Pavasario lygiadienis

**Pavasario lygiadienis** – momentas pavasarį, kai Saulė, slinkdama ekliptika, atsiduria dangaus pusiaujo ir ekliptikos susikirtimo taškuose. Laikas, per kurį Saulė nukeliauja nuo vieno pavasario lygiadienio iki kito vadinamas **tropiniais [[metai|metais]]**. Aplinkybė, jog Saulės tropiniai metai baigiasi 20 minučių anksčiau už *sideriškuosius metus* (laiką, per kurį Saulė pasiekia tą patį tašką kaip prieš metus), vadinama **lygiadienio tikslumu**.

Apie kovo 20–21 d. visame Žemės rutulyje dienos ir nakties trukmė tampa vienoda. Nuo šios dienos šiauriniame pusrutulyje naktis – trumpesnė už dieną. Pietiniame pusrutulyje atvirkščiai – diena tampa trumpesnė už naktį.

## Lietuvoje

Senovės lietuviai tikėjo, kad lygiadienio rytą išsimaudžius upėje, tekančioje iš rytų, visus metus būsi tyras ir sveikas. Lygiadienio rytą saulė teka tiksliai rytuose. Toks paprotys praustis rytą užfiksuotas ir Velykų šventės metu, todėl tikėtina, kad kažkada Velykos buvo švenčiamos būtent per pavasario lygiadienį.

Dar XIX a. pradžioje pavasario lygiadienio apeigas lietuviai atlikdavo pasirodžius jaunam Mėnuliui. Dar senesniais laikais jaunaties metu būdavo aukojamas ir valgomas gaidys, o pavasario lygiadienio vakarai laikyti šventvakariais.

Dabar lygiadienis visame pasaulyje švenčiamas kovo 20 d., kartu su Tarptautine Žemės diena – astronominiu pavasariu. Iranėnų šalyse pavasario lygiadienio metu švenčiami Naujieji Metai - Novrūzas.

## Taip pat skaitykite
* Vasaros saulėgrįža
* Žiemos saulėgrįža
* Rudens lygiadienis

## Šaltiniai
Svarstis

**Svarstis** gali būti:

* Svarstis (svorio matas) – svorio matas svarstyklėms;
* Pasvaras – grandinėle varomo laikrodžio svarmuo;
* Svarstis (sporte) – kilnojamas svarmuo su rankena sporte.
Bakšėnų piliakalnis

**Bakšėnų piliakalnis** (A526P) – piliakalnis Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Bakšėnų kaimo, Alizavos seniūnijoje, Pyvesos dešiniajame krante.

## Piliakalnis

Piliakalnį iš pietų juosia upės slėnis, iš rytų ir vakarų – daubos. Aikštelė ovali, apie 30 x 26 m dydžio su ryškiu kultūriniu sluoksniu. Jos rytinis kraštas kiek žemesnis, šiauriniame krašte buvo supiltas pylimas (dabar išskleistas) ir iškastas griovys.Piliakalnis datuojamas I tūkst. pr. m. e. – I tūkst. pr., įrengtas Pyvesos dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė ovali, pailga P-Š kryptimi, 30x26 m dydžio, žemesniu R kraštu. Bakšėnų piliakalnis žinomas jau gana seniai. Jis buvo įtrauktas į Fiodoro Pokrovskio „Kauno gubernijos archeologinį žemėlapį“, aprašė Jurgis Elisonas, Petras Tarasenka, Jonas Puzinas. 

Š aikštelės krašte buvo supiltas pylimas ir už jo iškastas griovys (sunaikinti). Š papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Šalia piliakalnio buvo II – V a. Nodiejiškių pilkapynas (sunaikintas).

## Tyrimai

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968–1969 m. ir 1990 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Rasta žalvarinių papuošalų, dvi akmeninės trinamosios girnos, kaulinis žeberklo formos antgalis, lipdytinės brūkšniuoto ir lygaus paviršiaus keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Piliakalnio apsauga
1973 m. įtrauktas į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1992 m. įregistruotas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 5274) , 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe. 


Vaizdas:Baksenu piliakalnis is siaures-rytu puses.jpg|Bakšėnų piliakalnis iš šiaurės rytų pusės
Vaizdas:Bakšėnu piliakalnio vaizdas nuo upes.jpg|Bakšėnų piliakalnio vaizdas nuo upes (pietryčių) pusės


## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;35.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Bakšėnų piliakalnis
*"BAKŠĖNŲ PILIAKALNIS – KUR MILŽINO GYVENTA"
*Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Vietinė galaktikų grupė

**Vietinė galaktikų grupė** – galaktikų grupė, kurioje yra ir mūsų gyvenama galaktika – Paukščių Takas. Grupėje yra yra maždaug 50 patvirtintų ir galbūt dar 30 nepatvirtintų galaktikų, kurių dauguma yra nykštukinės galaktikos. Vietinių galaktikų grupės gravitacinis centras yra tarp Paukščių Tako ir Andromedos galaktikų. Vietinės galaktikų grupės skersmuo – 10 milijonų šm, ji turi dvinarės sistemos formą. Apskaičiuota, kad grupės masė lygi (1.29 ± 0.14) M<sub>☉</sub>. Vietinė galaktikų grupė kartu su daugeliu kitų grupių sudaro Mergelės galaktikų superspiečių.

Du masyviausi Vietinės galaktikų grupės nariai – Paukščių Takas ir Andromedos galaktika. Abi šios galaktikos yra skersinės spiralinės galaktikos ir turi palydovinių galaktikų sistemą:

* Paukščių Tako palydovės: Šaulio sferoidinė nykštukinė galaktika, Didysis Magelano Debesis, Mažasis Magelano Debesis, Didžiojo Šuns netaisyklingoji nykštukinė galaktika, Mažųjų Grįžulo Ratų sferoidinė nykštukinė galaktika, Slibino sferoidinė nykštukinė galaktika, Kilio sferoidinė nykštukinė galaktika, Sekstanto sferoidinė nykštukinė galaktika, Skulptoriaus sferoidinė nykštukinė galaktika, Krosnies sferoidinė nykštukinė galaktika, Liūto I sferoidinė nykštukinė galaktika, Liūto II sferoidinė nykštukinė galaktika ir Didžiųjų Grįžulo Ratų sferoidinė nykštukinė galaktika.

* Andromedos galaktikos palydovės: M32, M110, NGC 147, NGC 185, Andromedos I sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos II sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos III sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos IV sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos V sferoidinė nykštukinė galaktika, Pegaso sferoidinė nykštukinė galaktika, Kasiopėjos sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos VIII sferoidinė nykštukinė galaktika, Andromedos IX sferoidinė nykštukinė galaktika ir Andromedos X sferoidinė nykštukinė galaktika.

Trikampio galaktika, trečia pagal dydį galaktika Vietinėje grupėje ir tik įprasto dydžio spiralinė galaktika, galbūt yra susijusi su Andromedos galaktika; tikriausiai Žuvų netaisyklingoji nykštukinė galaktika yra Trikampio galaktikos palydovė. Kitos grupės galaktikos yra gravitaciškai atskirtos nuo šių didelių pogrupių: tai IC 1613, Fenikso netaisyklingoji nykštukinė galaktika, Liūto A, Tukano sferoidinė nykštukinė galaktika, Banginio sferoidinė nykštukinė galaktika, Pegaso netaisyklingoji nykštukinė galaktika, Banginio netaisyklingoji nykštukinė galaktika, Vandenio netaisyklingoji nykštukinė galaktika ir Šaulio netaisyklingoji nykštukinė galaktika.

## Taip pat skaitykite
* Andromedos ir Paukščių Tako galaktikų susidūrimas

## Šaltiniai

## Nuorodos
* atlasoftheuniverse.com / The Universe within 5 million Light Years - The Local Group of Galaxies
Dambavaragio piliakalnis

**Dambavaragio piliakalnis** (arba **Bambininkų piliakalnis**, **Ąžuolų ragas**; A90KP) – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Bambininkų kaimo, Bambenos kairiajame krante.

## Piliakalnis

Iš šiaurės ir rytų piliakalnį juosia upelis. Šlaitai statūs, 6–7 m aukščio. Aikštelė ovali, 30 x 15 m. Joje rastas 0,3-0,7 m storio kultūrinis sluoksnis. Jos pietiniame ir vakariniame pakraštyje yra 3 m aukščio pylimas. Piliakalnio pylimą sudarkę karo apkasai. Piliakalnio pietinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1954 m. ir 1962 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnyje ir gyvenvietėje rasta lipdytinės brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi bei žiestos keramikos. Piliakalnis naudotas nuo I tūkstantmečio iki XIII a.-XIV a.  Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;36.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Bambininkų piliakalnis
* Bambininkų piliakalnis (foto) 2009 m. 
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
FM Palanga

**FM Palanga** – pirmoji muzikinė – pramoginė radijo stotis Palangoje. Veiklą pradėjo 2002 m. gruodžio mėn. Dažnis: Palanga – 88,7 FM, Klaipėda – 93,3 FM.

Nuo 2009 m. gruodžio 1 d. programa nebetransliuojama. FM Palanga dažniais dirba radijo stotis HOT FM.

## Išnašos

## Nuorodos
* FM Palanga 
* Tecniniai parametrai
Barčių piliakalnis

**Barčių piliakalnis**, arba *Čepelūnų, Ulbinų piliakalnis* – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Barčių, į vakarus nuo Ulbinų kaimo, Vydenių seniūnija, Uosupio dešiniajame krante, buv. Čepelūnų dvaro lauke. Pasiekiamas nuo plento Varėna – Dubičiai, neprivažiavus Uosupio užtvankos, pasukus pirmu žvyruotu keliu į dešinę pietvakarių kryptimi ir pavažiavus 1,5 km, už miškelio pasukus į kairę pietuosna ir pavažiavus 200 m lauko keliuku – yra priekyje, miške.

## Piliakalnis

Piliakalnį iš šiaurės, rytų ir pietų juosia upelio slėnio daubos. Šlaitai nuolaidūs. Aikštelė keturkampė, pietų-šiaurės kryptimi apie 50 m ilgio, 25–35 m pločio, su 0,3-0,8 m storio kultūriniu sluoksniu. Iš pietų ir vakarų, 1-1,5 m žemiau aikštelės krašto iškastas 4 m pločio, 1 m gylio griovys, už kurio supiltas 1,2-1,7 m aukščio, 8 m pločio pylimas. Šiaurinėje pusėje griovys ir pylimas virtę terasa. Vakarų pusėje pylimo išorinis 3,5 m šlaitas leidžiasi į antrą 8 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio yra antras 0,5 m aukščio, 8 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Šlaitai vidutinio statumo, 15 m aukščio.

Vakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos, trinamosios girnos. 

## Tyrimai
1890 m. Vandalinas Šukevičius piliakalnyje iškase 8x8 m. duobę, aptiko 0,3-0,8 m. kultūrinį sluoksnį, ištyrė 64 m² plotą. Rasta I tūkstantmečio pr. m. e. ir I m. e. tūkstantmečio pradžios lipdytinės keramikos, gyvulių kaulų, titnaginis kirvis. Radiniai neišliko. V. Šukevičiaus ataskaita saugoma Peterburge, Archeologijos instituto archyve, Archeografijos komisijos byla 1890/103. 1983 m. Elena Grigalavičienė aikštelėje ištyrė 5,5 m² dydžio bendrą plotą, rado kultūrinį sluoksnį be radinių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 42000 m². 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.205
* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;37.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 107-108.
* Гуревич Ф. Дpeвности Белорусского Понеманья. Москва, Ленинград. 1962, c. 204.
* Шукевич B. Об археологических местностях в Лидском и Троцком уездах // Труды Виленского отделения Московского предварительного комитета по устройству IX apxeoлогического съезда в Bильне. Bильна. 1893. Отдел 1, c. 98.
* Szukiewicz W. Niektóre zabytki przedhistoryczne w pow. Lidzkim // Księga pamiatkowa ku uczczeniu setnej rocznicy urodzin A. Mickiewicza. Warszawa, 1898. T. II, p. 220.
* Gintautas Zabiela. Piliakalnių likimas Lietuvos valstybės susidarymo išvakarėse // Lituanistica. Nr. 4, 1991. p. 26, 32.

## Nuorodos
* Barčių piliakalnis
* Įrašas Hillforts.eu atvirųjų duomenų talpykloje
Alšpisas

**Alšpisas**, kitaip dar *ylinė ietis* () – duriamoji ietis, sukurta Vokietijoje ir Austrijoje ir naudota XV–XVI a. Alšpiso duriamasis ietigalis yra kvadratinio skerspjūvio, 1 m ar ilgesnis, mova užmautas ant apvalaus medinio koto ir pritvirtintas prie jo dviem šoninėmis juostomis. Alšpiso koto ilgis – 1,6–1,8 m. Ietigalį nuo koto riboja perverto disko formos garda.

Yra išlikę daug alšpisų, jie eksponuojami Vienos muziejuose ir arsenale. Alšpisus naudojo ne tik Vokietijoje ir Austrijoje, bet ir kitose V. Europos šalyse, pvz., Anglijoje. Alšpisai kurį laiką kartu su ilgakočiais kirviais (*poleaxe*) buvo populiarus riterių ginklas pėsčiųjų turnyruose.

## Alšpisų variantai

### Alšpisas – „žvakidė“

Kai kurių alšpisų ietigaliai buvo storesni, apvalaus skerspjūvio ir trumpesni nei standartinių alšpisų. Tokių alšpisų piešiniai aptinkami XIV a. šaltiniuose, todėl manoma, kad jie, tikriausiai, yra senesnis alšpisų variantas. Šie alšpisai kartais vadinami itališku pavadinimu *candeliere* 'žvakidė', kadangi primena tų laikų žvakides, kurios turėdavo disko formos aikštelę su apvaliu spygliu, ant kurio užmaudavo žvakę.

Toks dalinai restauruotas alšpisas eksponuojamas Grandson’o pilyje (*Šveicarija*).

### ''Breach pike''
Kitas alšpisų variantas neturi diskinės gardos, todėl primena piką labai ilgu ietigaliu. Angliškai šios ietys vadinamos *breach pikes* 'pralaužinės pikos'.

## Nuorodos
* An Ahlspiess (awlspike). Steel and wood. German, Late 15th – Early 16th Century 

Iliustracijos:
* Kovinė alšpiso dalis
* Alšpiso garda
Luke Walton

**Lukas Teodoras Voltonas** (, g. 1980 m. kovo 28 d. San Diege, Kalifornijoje) – buvęs JAV krepšininkas, NBA klubo Klivlando „Cavaliers“ trenerio asistentas. Jo ūgis 2,03 cm. Legendinio krepšininko – Bill Walton sūnus.

## Pasiekimai

* NBA Čempionas: 2009, 2010 m.
Bartkūnų piliakalnis

**Bartkūnų piliakalnis** (A 1200K) – piliakalnis ir senovės gyvenvietė Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Bartkūnų kaime.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas šiaurės-pietų kryptimi pailgoje kalvoje. Vakariniai, šiauriniai ir rytiniai šlaitai statūs, 16 m aukščio, leidžiasi į pelkėtas lygumas, kurių rytuose tekėjęs upelis. Piliakalnio viršuje yra dvi ovalios aikštelės, atskirtos 1–3 m aukščio pylimu ir 6 m gylio grioviu. Pietinė aikštelė apie 27 x 18 m dydžio, šiaurinė – 16 x 10 m, apie 3,5 m žemiau nei pietinė. Pietinės aikštelės pietrytiniame pakraštyje yra 0,6-1,8 m storio kultūrinis sluoksnis su lipdytine lygiu ir grublėtu paviršiumi keramika.

Piliakalnio rytinėje ir pietrytinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų, rasta lipdytinės grublėtu, lygiu ir gludintu paviršiumi keramikos. Piliakalnis naudotas I tūkstantmetyje. Vadinamas ir **Koplyčkalniu**. Pasak padavimo, ant jo stovėjusi koplyčia nugrimzdo jame.

## Tyrimai
1936 m. piliakalnį kasinėjo Petras Tarasenka. Jis ištyrė 6 m². Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m., 1976–1978 m., 1984 m., 1991 m. atliko Kultūros paveldo moksl. centras ir Lietuvos istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;39
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Bartkūnų piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Batakių piliakalnis

**Batakių piliakalnis su gyvenviete** arba **Pilutė, Švedų kalnas** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Tauragės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Batakių miestelio, Ančios ir Ūkio santakos. Pasiekiamas Batakiuose važiuojant iš vakarų, Ateities gatve priešais Ančią pasukus į dešinę pietų kryptimi Pilaitės gatve, už 120 m, prieš tiltą už namo Nr. 14 tvarto dešinėje vėl pasukus į dešinę vakarų kryptimi, už 50 m, yra kairėje, kitapus Ūkio upelio.

## Piliakalnis

Piliakalnį sudaro tarp upių įsiterpusios aukštumos kampas. Šlaitai statūs, 8–9 m aukščio. Aikštelė trikampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 40 x 22 m dydžio su kultūriniu sluoksniu. Piliakalnį iš pietvakarių juosia apie 2,5 m aukščio, 18 m pločio, 27 m ilgio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į tiesų 27 m ilgio, 10 m pločio, 2,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 0,5 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas. Rytiniame ir šiauriniame aikštelės kraštuose yra 2 m pločio, 0,2 m aukščio pakilimas - lyg čia buvęs pylimas. Šiaurrytinėje pusėje 10x4 m dydžio aukštumos smaigalys atkirstas 9 m pločio, 3,5 m gylio grioviu.

Į pietus nuo piliakalnio yra senovės gyvenvietės žymių liekanų. 1915 ir 1944 m. piliakalnis apardytas apkasų, šlaitai vietomis paveikti erozijos (stabilizuoti 1994 m.). Aikštelė dirvonuoja, šlaitai ir gynybiniai įrenginiai apaugę lapuočiais. Į piliakalnį iš šiaurės vakarų pusės įrengti laiptai.

## Tyrimai
Piliakalnį 1899 m. aprašė Fiodoras Pokrovskis, 1928 m. žvalgė Petras Tarasenka. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia - XIV a. 

## Istorija
Istorikai Romas Batūra, Alvydas Nikžentaitis mano, kad ant piliakalnio stovėjo Aukaimio pilis, minima nuo 1285 m. 1285 m. ją nesėkmingai puolė kryžiuočiai, niokoję pilies apylinkes 1292 ir 1300 m. 1302 m., padedant išdavikui, pilis užimta ir sudeginta, tačiau netrukus vėl atstatyta, nes 1305 m. kovo 7 d., padedant kitam išdavikui, ji vėl užimta ir sudeginta. Po to pilis buvo atstatyta dar kartą, nes 1328 m. sudegintas jos papilys, 1329 m. vasarį - pati pilis. Vėliau, iki 1395 m. minimas tik pilies laukas, tad pati pilis, matyt, daugiau nebebuvo atstatyta.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t.2 p.&nbsp;38 (Nr. 70);
* Tomas Baranauskas. 2003. Lietuvos medinės pilys rašytinių šaltinių duomenimis // Lietuvos archeologija. Vilnius. T. 24, p.&nbsp;59, 78.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 150

## Nuorodos
* Batakių piliakalnis
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Daga

**Daga** – durklas ilga tiesia duriamąja geležte, skirtas kautis kaire ranka, kai dešinioji valdo ilgesnį ginklą (špagą ar kardą). Daga gindavosi ir atakuodavo dūriais.

Dagos ilgis būdavo apie 40 cm, o geležtės ilgis – apie 30 cm. Dagos itin paplito XVI a. Tada atsirado ir dagų su išskleidžiamomis geležtėmis – nuspaudus specialų mygtuką spyruoklės stumiama geležtė persiskirdavo išilgai į dvi ar tris dalis, ir tarp tų dalių atsirandantis plyšys būdavo skirtas priešininko geležtei sukaustyti.
Paąžuolė

**Paąžuolė** – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, Būdų ir Drucminų miškų sankirtoje, 6 km į šiaurę nuo Dubičių. Praeina vieškelis .

Puskilometriu į vakarus nuo Paąžuolės prateka Kaniavėlės upelis, į pietus nuo kaimo telkšo ežeras Dumblelis. Kaime įsikūrusi Varėnos miškų urėdijos Kaniavos girininkija.

## Etimologija
Vietovardis reiškia vietą prie *ąžuolų̃, [[ąžuolynas|ąžuolýnų]]* (= ). Neaišku, ar lietuviška, ar slaviška forma ankstyvesnė.

## Istorija

Manoma, kad kaimas įsikūrė XVIII a. pabaigoje, toje vietovėje po didelio miškų kirtimo. XVIII a. viduryje kylant krašto ūkiui ir didėjant gyventojų skaičiui, buvo kertami dideli miškų plotai, kurių vietos kūrėsi nauji kaimai. Vienas tokių kaimų buvo Paąžuolė. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose fiksuota 1777 m.

Tarp pirmųjų gyventojų minimi Jakutis, Glitas. XIX a. vid. minimos kaimo gyventojų pavardės – Mackevičiai, Kundrotai, Kirkliauskai, Ramaškos, Švedai, Kaziukoniai, Turoniai, Mišinskai, Bigeliai, Skamarakai, Miškiniai, Žukauskai, Petrušiai.

XIX a. pab. Paąžuolė pateko į Lydos apskrities Kaniavos valsčių ir apylinkę bei dvaro valdą.

Tarpukaryje Paąžuolėje veikė „Ryto“ pradžios mokykla, apie kurią sukurtas Dariaus Čepulionio dokumentinis filmas „Lenkmečio lietuviška mokykla“ (Baltijos TV, 1993 m.). Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 104 žmonės, iš kurių 103 užsirašė lietuviais ir 1 lenku.

XX a. 7-tame dešimtmetyje pietvakariniame kaimo pakraštyje atidarytas žvyro karjeras, kurio iškasenos buvo naudojamos kelio į Dubičius tiesimui.

## Gyventojai

;Kaime gimė
* Rapolas Mackonis (1900–1982), rašytojas ir publicistas;
* Jonas Mackonis (1922–2002), tapytojas, dailėtyrininkas, rašytojas;
* Bronius Mackevičius (1929–2003), poetas, spaudos darbuotojas.

## Nuorodos
* Paąžuolėje atlikti kultūros įrašai

## Šaltiniai
Savižudžio laiškas

**Savižudžio laiškas** – žinutė, palikta žmogaus, bandančio nusižudyti. Apskaičiuota, kad 12-20 % savižudžių palieka tokias žinutes, bet priklausomai nuo kultūrinių aplinkybių šis skaičius gali viršyti 50 %.

Pasak daktarės Leonoros Olsen, savižudybės laiškų priežastys yra šios:
* Palengvinti išgyvenančių skausmą, stengiantis nekaltinti jų dėl savižudybės.
* Pasunkinti išgyvenančių skausmą juos kaltinant dėl savižudybės.
* Nurodyti savižudybės priežastis.
* Susilaukti simpatijos ir dėmesio.
* Duoti nurodymus dėl palaikų.

Savižudžio laiškas dažniausiai būna rašytinės formos, tačiau pasitaiko ir elektroninių atsisveikinimo laiškų, video įrašų.

Priežastys, dėl ko dalis savižudžių nepalieka laiškų:
* Neraštingumas.
* Neturėjimas „kam“ skirti laiško.
* Nesugebėjimas išreikšti savo minčių.
* Impulsyvi savižudybė, todėl nėra laiko ir noro palikti laišką.
* Viltis, kad savižudybė bus palaikyta nelaimingu atsitikimu ar nužudymu (dažniausiai, kad šeima gautų draudimo išmoką).
* Paprasčiausias nenoras, jog kažkas žinotų pasirinkimo priežastis.

Savižudžio laiškus yra palikę daug garsių savižudžių: Getúlio Vargas, Leandro Alem, Yukio Mishima, Leslie Cheung, Kurt Cobain, Dalida, George Sanders, Elliott Smith, Hunter S. Thompson, Virginia Woolf, Vincent van Gogh.

## Išnašos
Akvieriškės piliakalnis

**Akvieriškės piliakalnis su gyvenviete** (unikalus objekto MC kodas 3426; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1059KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1149) – piliakalnis (A1059K1P) ir senovinė gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24125) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 0,4&nbsp;km į pietus nuo kelio Naujas Strūnaitis-Toleikos tilto per Strūną, 0,1&nbsp;km į šiaurę nuo Akvieriškės kaimo, Strūnos kairiajame krante. 

## Piliakalnis

Piliakalnį juosia pelkėtas upelio slėnis. Šlaitai apie 7 m aukščio, aikštelė ovali, pailga šiaurės-pietų kryptimi, apie 54 x 27 m dydžio su tamsiu kultūros sluoksniu. Viršuje šlaitai buvę aplyginti, statesni.

Piliakalnio šiaurinėje, vakarinėje ir pietvakarinėje papėdėse rasta senovės gyvenvietė.

## Tyrimai
1894 m. žvalgė Fiodoras Pokrovskis. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Rastas geležinis įmovinis ietigalis, akmeninis galąstuvas, molinis plokščias apskritas svarelis, geležies šlako, lipdytinės lygiu ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Piliakalnis naudotas l tūkstantmetyje pr. m. e. ir I a.-IV a.   Radinius saugo Maskvos istorijos muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus. 

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p.&nbsp;26.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;185
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.,1993, p.&nbsp;65.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V., 1996. P. 309.
* Покровский Ф. В. 1897. K исследованию курганов и городищ на восточной окрайне современной Литвы. Труды IX apxeoлогического съезда. Mocква, Т. II, с. 195-196.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalnių atlasas 
* Lietuvos piliakalniai
* Hillforts.eu atvirųjų duomenų ištekliai
Šarūnas Navickis

**Šarūnas Navickis** (g. 1962 m. lapkričio 4 d. Kaune) – Lietuvos rašytojas, verslininkas.

Šarūnas Navickis baigė Kūno kultūros akademiją Kaune ir Karjeros išplėtimo institutą Atlantoje (JAV, Džordžijos valstija).

Šarūnas Navickis vedęs; kartu su žmona Ingrida augina vaikus – Luką ir Urtę.

## Kūryba, visuomeninė veikla
Šarūnas Navickis parašė romanus „Žiurkės“ (1992, Kaunas) ir „Diagnozė: Kaunas“ (2001 m., Vilnius), išleido eilėraščių rinkinį „Intymus minoras“ (2007 m., Kaunas). 2011 m. išleista knyga „Kaip gyveni, taip ir atrodai“ (2011, Vilnius), skirta kūno gerovei ir sveikatinimui, apibendrina per dvidešimt metų sukauptą autoriaus patirtį šioje srityje. Paskelbė straipsnių, daugiausia eseistikos, kūno rengybos (*[[fitnesas|fitneso]]*) temomis žurnaluose bei laikraščiuose. Rašė įvairiems leidiniams – savaitraščiui „Nemunas“, žurnalams „Istorijos“, „Laima“, „A-Zet“, taip pat naujienų portalams „Delfi“ ir „Bernardinai.lt“.

Kartu su Lietuvos kūno kultūros akademija organizavo kvalifikacinius – edukacinius kursus treneriams bei sporto klubų vadovams, taip pat pilietines akcijas „Kauniečiai – Kaunui“, fotografijų konkursą miesto tematika „Kaunas yra gražus. Ir tu gali papuošti savo miestą„. Sveikatingumo ir sporto klubų „Conan gym“ Kaune (1998 m.), Vilniuje (1999 m.) bei „Fitneso Panorama" Klaipėdoje (2007 m.) steigėjas.

2012 m. kandidatavo į Seimą.

## Šaltiniai
* VRK informacija 

## Nuorodos
* Šarūno Navickio tinklaraštis  (ieva. lt)
* Šarūno Navickio rašiniai portale Balsas.lt
* Interviu su Š. Navickiu (alfa. lt)
* Š. Navickio knygos „Intymus minoras“ recenzija (rasyk. lt)
* [„Šarūnas Navickis. TV: kalbėjimo rodymas“](http://test.svs.lt/?Nemunas;Number(110);Article(2319);)  (straipsnis savaitraštyje „Nemunas“)
* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

## Šaltiniai