open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Diskontavimas

**Diskontavimas** () – finansų matematikoje naudojamas būdas būsimų pinigų dabartinei vertei apskaičiuoti. Dabartinė vertė – pinigų vertė šiuo momentu. Būsimoji vertė – tų pačių pinigų vertė po tam tikro laiko periodo.

Diskontavimas yra apskaičiavimo procesas. Atlikdami šį veiksmą gauname būsimosios vertės dabartinę vertę, todėl dabartinė vertė dažnai vadinama diskontuotąja verte.

Diskontavimas naudojamas, jei reikia apskaičiuoti dabartinę pinigų vertę, kai žinoma būsimoji vertė po tam tikro laikotarpio. Šis būdas naudojamas investuojant bei skolinantis pinigus.

## Matematinė diskontavimo išraiška
**<math>PV_0=FV_n*\frac{1}{(1+i)^n}</math>**

Šioje formulėje:

**<math>PV_0</math>** – dabartinė vertė (present value)

**<math>FV_n</math>** – būsimoji vertė n metais (future value)
 
i – palūkanų norma, išreikšta dešimtaine trupmena

n – laiko periodas

## Pavyzdys

Banke norime padėti indėlį, kurio vertė po 7 metų bus 18 000,00&nbsp;EUR. Metinė palūkanų norma yra 6 % (priskaičiuojama kasmet). Kiek pinigų turime padėti šiandien, kad po 7 metų sutaupytume 18 000,00 EUR?
Vadinasi,

FV_7=18000 EUR

i=0,06

n=7

Taigi:
 
PV_0=FV_7 * \frac{1}{(1+i)^n}=18 000 * \frac{1}{(1+0,06)^7}=18 000 * \frac{1}{(1,06)^7}=\frac{18 000}{(1,06)^7}=12 000 EUR

Vadinasi, diskontavimo procese suradome, jog norint po 7 metų turėti 18 000,00 EUR, rinkoje esant 6 % palūkanoms, šiandien banke turėtume padėti 12 000,00 EUR indėlį.

## Pastaba

Atliekant diskontavimo veiksmą, visiškai neatsižvelgiama į tokius faktorius kaip infliacija, pinigų paklausa, pasiūla, mokumas. Šie veiksniai taip pat gali turėti įtakos būsimų pinigų dabartinės vertės nustatymui. Tačiau jie atliekant diskontavimo veiksmą nenaudojami.
Auksinis rublis

**Auksinis rublis** – Rusijos imperijos piniginis vienetas, kursavęs nuo 1897 m. iki 1917 m. (kai kuriuose pasaulio regionuose iki XX a. 3-ojo dešimtmečio vidurio).

1897 m. – 1899 m. metais finansų ministras Sergejus Vitė atliko pinigų reformą, po kurios Rusijoje buvo įvestas aukso standartas. Pinigai buvo grindžiami auksu (vietoje anksčiau naudoto sidabro), atsižvelgiant į pasikeitimus pasaulinėje rinkoje.

Auksinis rublis pakeitė sidabrinį ir buvo prilygintas 0,774235 g. švaraus aukso. 10 rublių monetoje aukso buvo net 7,7 g. To meto aukso standartas buvo: 1 JAV doleris – 1,5 g, 1 Didžiosios Britanijos svaras – 7,3 g, frankas – 0,29 g, 1 markė – 0,35 g aukso. Tai yra vienas Rusijos rublis buvo du kartus „lengvesnis“ negu JAV doleris ir du kartus vertingesnis negu Vokietijos markė.
Buvo išleistos 5, 7,5, 10 ir 15 rublių monetos.

Aukso monetos laisvai cirkuliavo kartu su banknotais. Lygiagretus auksinių ir popierinių pinigų judėjimas pasižymėjo stabilumu. Jį palaikė pastovus balansas tarp aukso atsargų ir banknotų masės. Pagal tuometinį įstatymą popierinių pinigų negalėjo būti daugiau nei 300 mln. Laisvas auksinių pinigų judėjimas nesukeldavo ažiotažo auksinėms monetoms. „Geltonuosius“ net buvo bandoma pirmiau išleisti, kaip nepatogius apyvartoje.

1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui popieriniai pinigai nebuvo keičiami į auksą. Auksinės monetos liko pas žmonės kaip lobis, o banknotai prarado vertę. TSRS laikais valdant Nikitai Chruščiovui buvo įvestas įstatymas, kuris už spekuliaciją plačiu mastu, tarp jų ir auksiniais rubliais, numatė net mirties bausmę. Pasikeitus TSRS įstatymams, auksiniai rubliai buvo plačiai naudojami kaip žaliava auksiniams dantims gaminti.
Rusijos 1897 m. pinigų reforma

**Rusijos 1897 metų pinigų reforma** (Sergejaus Vitės pinigų reforma) – pinigų reforma, kurios metu Rusijoje buvo įvestas aukso standartas, t. y., rublis buvo griežtai pririštas prie aukso.

Pasiruošimas reformai prasidėjo 1880 m. Ją sąlygojo piniginės sistemos nestabilumas. Rusijos imperijos finansų ministras Sergejus Vitė 1895 m. vasario mėn. pateikė Nikolajui II projektą apie aukso apyvartos įvedimą. S. Vitė siūlė įvesti aukso standartą, kaip tai buvo padaryta Anglijoje, o ne aukso - sidabro standartą kaip Prancūzija.

1895 m. gegužės 8 d. buvo leista vykdyti sandorius auksu: visoms Valstybinio banko kontoroms ir skyriams buvo leista pirkti auksines monetas, o 8 kontoroms ir 25 skyriams - vykdyti mokėjimus šiomis monetomis. 1895 m. birželį Valstybiniam bankui buvo leista priimti auksines monetas į einamąsias sąskaitas (šiuo pavyzdžiu pasekė privatūs Sankt Peterburgo bankai); 1895 m. lapkričio mėn. buvo leista priimti auksines monetas visų valstybinių įstaigų ir valstybinio geležinkelio kasoms. 1895 m. gruodžio mėn. buvo nustatytas kreditinio (popierinio) rublio kursas - 7 rub. 40 kap. už auksinį pusimperialį (5 rub. nominalas), kuris nuo 1896 m. buvo vertas 7 rub. 50 kap.

Valstybinis bankas 1897 m. padidino grynųjų pinigų kiekį nuo 300 mln. iki 1095 mln. rub., kas beveik atitiko kreditinių bilietų kiekį (1121 mln. rub.).

1897 m. rugpjūčio 29 d. buvo išleistas įsakymas dėl Valstybinio banko emisinių operacijų, kuri suteikė teisę leisti banknotus, padengtus auksu. Auksu padengti kreditiniai pinigai buvo keičiami į auksą be ribojimų. Taip pat buvo kaldinami 5, 7,5, 10 ir 15 rublių monetos.

Reforma sustiprino išorės ir vidaus rublio kursą, pagerino investicinį klimatą, paskatino vietinio ir užsienio kapitalo investicijas.

Auksinio rublio stabilumas laikėsi ir ant solidaus finansinio pamato. Nuo 1887 m. iki 1897 m. Rusijos imperijos aukso atsargos išaugo apie 2,5 karto ir viršijo 1 milijardą rublių. Pinigų reformos pagrindą padėjo ir greitas valstybės ekonomikos augimas. Taip, kaip sakykim 1890-aisiais metais gamybos augimas sudarė 10 - 12 procentų per metus. Tokių ekonominių pasiekimų galutinis tikslas ir buvo perėjimas prie auksinio rublio konvertuojamumo.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1914 m. popierinius pinigus buvo nustota keisti į auksą.
Baltijos almanachas

**Baltijos almanachas** (rus. *Балтийский альманах*) – 1923–1927 m. ėjęs žurnalas.

## Istorija
Pirmi du numeriai išėjo Berlyne (1923 m. gruodžio ir 1924 m. sausio mėn.), ketvirtas – pavadinimu „Baltijos almanachas Argus“ (*Балтийский альманах Аргус*) – 1924 m. vasarą Rygoje. Leidyba atkurta 1928 m. gegužės mėn. Kaune. 1930 m. išeidavo su pertraukomis.

Pagrindinis žurnalo tikslas buvo Baltijos valstybių kultūrinis suartėjimas. Jame buvo publikuojami Liudo Giros, Maironio, Petro Laurinaičio, Petro Vaičiūno kūriniai, baltarusių, latvių, lietuvių, suomių, estų poetų ir rašytojų poezijos ir prozos vertimai, įvairi medžiaga apie Lietuvos, Latvijos, Estijos literatūrinį ir kultūrinį gyvenimą.

Baltijos almanachas spausdino šiuolaikinių rusų autorių, gyvenusių užsienyje, kūrinius (Andrėjaus Belojo, Konstantino Balmonto, Ivano Konopino, Glėbo Struvės, Vladislavo Hodasėvičiaus ir kt.), taip pat gyvenusių sovietinėje Rusijoje (Eriho Golėbraho, Georgijaus Dėškino, Ivano Rukavišnikovo ir kt.), garsių kritikų (Juliaus Aihenvaldo, Petro Pilskio) straipsnius.

1928 m. lapkričio 23 d. Baltijos almanacho Nr. 8 buvo išspausdinta Vinco Kudirkos Tautiškos giesmės vertimas.

Redaktorius Eugenijus Škliaras.

## Šaltiniai
Butlegeris

**Butlegeris** ( 'bato aulas') – JAV sausojo įstatymo laikais (1910–1930 m.) prekiautojas alkoholiniais gėrimais.

Butelius su alkoholiu slėpė batų auluose, iš čia ir kilo toks pavadinimas.

## Žinomiausias butlegeris

Kapitonas Viljamas MakKojus iki sausojo įstatymo (1920) buvo iškylų laivo kapitonas Floridoje. Įsigaliojus sausajam įstatymui ėmė laivu gabenti kontrabandinį romą, viskį ir kitus alkoholinius gėrimus. Jis garsėjo tuo, kad neskiedė gabenamų gėrimų ir ant pigių markių gėrimų butelių neklijavo etikečių su brangių markių pavadinimais. Dėl to atsirado pasakymas „tikras MakKojus“ (*The Real McCoy*), reiškiantis „tikras, nesuklastotas daiktas“.

## Butlegeriai dabar
Pasibaigus JAV sausojo įstatymo veikimui, žodis *butlegeris* ėmė reikšti prekiautojus visokiomis kontrabandinėmis prekėmis, dažniausiai pilstuku ar naudotais automobiliais.
451 Farenheito

**451 Farenheito** () – Rėjaus Bredburio mokslinės fantastikos romanas, pirmą kartą išleistas 1953 m. Knygoje aprašoma distopija, totalitarinė visuomenė, kuri remiasi masine kultūra ir vartotojišku mąstymu, antisocialine kultūra. Aprašoma ateitis, kurioje visos knygos yra uždraustos, nes verčia žmones melancholikais, todėl deginamos.

Romane teigiama, kad popierius užsidega 451 laipsnių temperatūroje pagal Farenheitą (233 laipsniai pagal celsijų), iš čia ir pavadinimas. Iš tiesų popieriaus užsidegimo temperatūra yra labai įvairi priklausomai nuo sudėties, storio, formos, tankio. Eksperimentai rodo, kad dažniausiai popierius užsidega maždaug prie 480 laipsnių Farenheito, tačiau knygoms neužtektų net tokios temperatūros.

Pagal romaną 1966 m. buvo pastatytas filmas. 

## Lietuviški leidimai


Vaizdas:451 Farenheito. 1961 m.jpg|1961 m.
Vaizdas:451 Farenheito. 2006 m.jpg|2006 m.


## Pastabos


## Literatūra
* *M. Bladas, A. Evsterova, A. Karolidesas, N. Dž. Sojeva* 100 uždraustų knygų. Pasaulinės literatūros cenzūros istorija. M. Ultra kultūra, 2004 – psl. 481 - 482
EASY

**Įmonių kodų sistema** (, *EASY*) – pasaulinė įmonių kodų sistema, leidžianti identifikuoti įmones visame pasaulyje. Ligšiolinės sistemos buvo nacionalinės arba atskirų tarptautinių organizacijų (pvz., Europos Sąjungos įmones galima atskirti pagal PVM kodą, tačiau už Sąjungos ribų ši sistema neveikia).

## Istorija
2006 m. kelios Vakarų bendrovės ėmėsi kurti bendrą pasaulinę įmonių identifikavimo sistemą. Prancūzijos bendrovė „Coface“ ir Vokietijos bendrovė „Creditreform“ kartu pradėjo kurti bendrą pasaulinę įmonių kodų sistemą EASY (Enterprise Access System).

## Lietuvoje
Lietuvoje šioje srityje veikia Valstybinė mokesčių inspekcija (VMI). Ji turi administruoti PVM atskaitą, rengiamą pagal PVM mokėtojų kodus. Yra sukurta bendra ES PVM mokėtojų duomenų bazė. „Coface“ ir „Creditreform“ kuria bendrą pasaulinę įmonių identifikavimo kodų sistemą, kuri apims ne tik PVM mokėtojus. Įmonėms ir institucijoms EASY sistema turi suteikti galingą paieškos mechanizmą, pritaikytą daugeliui kalbų ir skirtingoms informacinėms technologijoms. Ši sistema leis sujungti atskirų šalių įmonių identifikavimo numerius į bendrą sistemą.

Kodavimo problema egzistuoja ir Lietuvoje, nes skirtingos duomenų bazės turi savo identifikacinius informacijos parametrus, vadinamuosius ID numerius. Jei tai yra įmonės kodas, problemų mažiau, nes Lietuvoje jis viešai prieinamas, tačiau įmonėms, dirbančioms su privačiais asmenimis, kur kas sudėtingiau,
nes asmens kodo kaip identifikacinio parametro naudojimas yra apribotas LR įstatymo. Todėl duomenų bazės lieka izoliuotos viena nuo kitos, nes kiekvienoje iš jų tam pačiam asmeniui priskiriamas kitas kodas. ES asmens kodo paprastai neslepia. Prie PVM mokėtojo asmens kodo prijungus 2 skaitmenis, gaunamas PVM mokėtojo kodas, kuris yra viešai prieinamas.

## Išnašos
Akita

**Akita** (秋田市; Akita-shi) – miestas Akitos prefektūroje, Japonijoje, prefektūros sostinė.

2010 m. vasario 1 d. čia gyveno 325 905 žmonės.

Mieste labai išplėtota naftos, medienos ir šilko tekstilės pramonė. Akitoje taip pat įsikūrę 2 regioniniai bankai: Akitos Bankas ir Hokuto Bankas

## Sportas
* Blaublitz Akita futbolo klubas;
* „Soyu“ stadionas, talpa 20 125.

## Miestai partneriai

*  Landžou, Kinija (nuo 1982 m. rugpjūčio 5 d.)
*  Pasau, Vokietija (nuo 1984 m. balandžio 8 d.)
*  Kenajus, JAV (nuo 1992 m. vasario 22 d.)
*  Vladivostokas, Rusija (nuo 1992 m. birželio 29 d.)

## Nuorodos
* Oficiali svetainė japonų k.
* Oficiali svetainė  anglų k.
Bendrieji talonai

**Bendrieji pinigai**, ***bendrieji talonai*** (šnek. kalba – dažniausiai *vagnorkės*, retai *žvėriukai*) – Lietuvos laikinieji pinigai, Lietuvoje naudoti pirmais jos atgautos nepriklausomybės metais ir pakeitę SSRS rublius 1991 m. (įvesti rugpjūčio 5 dieną).

Neoficialus pavadinimas *vagnorkės* kilo iš tuometinio premjero Gedimino Vagnoriaus (1991 m. sausio 13 d. – 1992 m. liepos 21 d.) pavardės.

Jie buvo įvesti 1991 m. rugpjūčio 5 dieną. Nuo 1991.08.05 siekiant apsaugoti šalies rinką nuo nuvertėjančių SSRS rublių įvesti bendrieji talonai (perkant dotuojamas maisto, labai paklausias pramonines prekes, tabako gaminius kartu su rubliais reikėjo tą pačią sumą sumokėti ir talonais). Nuo 1992.05.01 išleisti talonai kursavo kartu su rubliais (santykiu 1:1). Nuo 1992 m. spalio 1 d. paskelbti vienintele teisėta mokėjimo priemone Lietuvoje. Tokiu būdu Lietuva išėjo iš rublio zonos. Laikinųjų pinigų – bendrųjų talonų – kūrime dalyvavo dailininkų grupė, kuriai vadovavo Raimondas Miknevičius. 1993m talonai pakeisti litais (santykiu 100:1).

## 1991 metų laida
Pirma ant *laikinųjų talonų* buvo pavaizduoti Lietuvoje gyvenantys gyvūnai (1991 m. laida):
* 1 – du driežai
* 3 – garniai
* 5 – vištvanagis
* 10 – kiaunės
* 25 – lūšis
* 50 – briedis
* 100 – stumbras


Lithuania-1991-Bill-1-Obverse.jpg|1 talonas
Lithuania-1991-Bill-1-Reverse.jpg|1 talonas Driežai
Lithuania-1991-Bill-3-Obverse.jpg|3 talonai
Lithuania-1991-Bill-3-Reverse.jpg|3 talonai



Lithuania-1991-Bill-5-Obverse.jpg|5 talonai
Lithuania-1991-Bill-5-Reverse.jpg|5 talonai
Lithuania-1991-Bill-10-Obverse.jpg|10 talonų
Lithuania-1991-Bill-10-Reverse.jpg|10 talonų Kiaunės



Lithuania-1991-Bill-50-Obverse.jpg|50 talonų
Lithuania-1991-Bill-50-Reverse.jpg|50 talonų
Lithuania-1991-Bill-100-Obverse.jpg|100 talonų
Lithuania-1991-Bill-100-Reverse.jpg|100 talonų Stumbras


Buvo išleistos ir talonų dalys – 0,10 ir 0,50 talono. Išleidus antrą *laikinųjų pinigų* seriją ant jų buvo užrašyta, kad už jų padirbinėjimą bus baudžiama ir įvesta dar viena talono dalis – 0,20 talono.

## 1992 metų laida
1992 m. išleisti naujo pavyzdžio pinigai buvo mažesni ir su kitais paveikslėliais:
* 1 – pempės
* 10 – strazdas lizde
* 50 – tetervinas
* 100 – dvi ūdros
* 200 – elniai
* 500 – meška
 

Lithuania-1992-Bill-10-Obverse.jpg|10 talonų
Lithuania-1992-Bill-10-Reverse.jpg|10 talonų
Lithuania-1992-Bill-50-Reverse.jpg|50 talonų
Lithuania-1992-Bill-100-Reverse.jpg|100 talonų


1993 m. buvo išleistos modifikacijos:
* 200 – elniai
* 500 – du vilkai

*Laikinieji pinigai* buvo primityviai pagaminti ir buvo mažai apsaugoti nuo klastojimo.

1993 m. birželio 25 d. įvedus litą *laikini pinigai* buvo keičiami į litus santykiu 100:1. Laikinieji pinigai buvo apyvartoje iki 1993 m. liepos 20 d.
Creditreform

**„Creditreform“** – didžiausias Europoje kredito valdymo paslaugų firmų susivienijimas, įkurtas 1879 metais Vokietijoje.

Jau 1894 m. „Creditreform“ buvo apdovanotas Antverpeno pasaulinėje mugėje sidabro medaliu kaip tarptautinė kreditų apsaugos organizacija. Šiuo metu „Creditreform International“ centras įsikūręs Noiseno mieste, Vokietijoje. 180 „Creditreform“ biurų ir apie 4500 jų darbuotojų aptarnauja 156 000 „Creditreform“ narių (įmonių – nuolatinių klientų) Europoje ir JAV. Bendra „Creditreform“ metų apyvarta siekia apie 500 mln. eurų.

## Filialai
„Creditreform“ turi savo filialus šiose šalyse:

Austrija, Bulgarija, Čekija, Estija, Italija, Kroatija, Latvija, Lenkija, Lietuva, Liuksemburgas, Rumunija, Rusija, Serbija, Slovakija, Slovėnija, Šveicarija, Ukraina, Vengrija, Vokietija.

## Atstovas Lietuvoje
„Creditreform Lietuva“, UAB – kreditų valdymo įmonė Lietuvoje.

Veiklą pradėjo 1997 metais. Iki tol (nuo 1992 metų) veikė kaip privati Sauliaus Žilinsko įmonė „Cornu“. Nuo 1994 metų atstovauja didžiausiam Europoje kredito valdymo paslaugų firmų susivienijimui „Verband der Vereine CREDITREFORM e. V.“. Iki 2003 m. kovo 23 d. vadinosi UAB „Patikimo Verslo Sistema“, nuo 2004 metų pavadinta „Creditreform Lietuva“.

Bendrovė teikia pradinio kreditavimo rizikos įvertinimo, kreditavimo sąlygų paruošimo, klientų atsiskaitymų kontrolės ir debitorinių įsiskolinimų išieškojimo paslaugas.

### Akcininkai

* Creditreform Latvia Sia (Latvija) – 34,72 %
* Privatus asmuo (Lietuvos Respublika) – 65,28 %

### Paslaugos
* Skolų prevencinė informacija
* Mokėjimų pagreitinimas
* Įsiskolinimų išieškojimas

## Nuorodos
* Creditreform
* Creditreform Lietuva

## Išnašos
Santa

**Santa** (, ) – upė Peru, daugiausia Ankašo departamente. Prasideda Konokočios lagūnoje, 4050 m aukštyje, Anduose. Teka į šiaurės vakarus *[[Callejón de Huaylas]]* slėniu, skiriančiu Baltąją ir Juodąją Kordiljeras. Maždaug 2000 m aukštyje Santa pasuka į vakarus ir kirstdama Juodąją Kordiljerą suformuoja gilų Pato kanjoną. Toliau upė sudaro Ankašo – La Libertado regionų sieną. Įteka į Ramųjį vandenyną 10 km į šiaurę nuo Čimbotės. Prie Santos įsikūrę miestai: Rekuajas, Uarasas, Karuasas, Jungajas, Karasas, Uljanka.

Sausuoju metų laiku smarkiai nusenka. Ant Santos įrengta Ualjankos hidroelektrinė. 1984 m. upės žiotyse rasta aukso smilčių, todėl kilo vietinė aukso karštligė.

Santa neretai kelia pavojų jos pakrančių gyventojams. Nuo kalnų nuslinkę dideli ledynų luitai ar liūčių sukeltos nuošliaužos smarkiai pakelia vandens lygį Santoje. 1941 m. upės potvynis pražudė 5000-7000 Uaraso gyventojų. 1962 m. upe nusiritusi purvo nuošliauža nusinešė 3000–4000 gyvybių.
Melužiai (Jūrmala)

**Melužiai** () – Jūrmalos miesto dalis tarp Pumpurų ir Asarų.

Kurorto pavadinimas kilo iš vietinių valstiečių namų. Anksčiau Melužiai vadinosi Karlsbadė, pagal tokį patį maudyklos pavadinimą, kurią čia įkūrė baronas Karlis fon Firksas.

Nepaisant to, kad Melužiai yra šiek tiek toliau nuo Rygos nei populiariausios poilsio vietos Jūrmaloje – Buldurai ar Majuorai, vasaros metu ir čia netrūksta poilsiautojų. Melužiuose gyvena ir nemaža dalis nuolatinių Jūrmalos gyventojų.
Patrai

:: *Apie kaimą Klaipėdos rajone žr. [[Potrai]]*.

**Patrai** – uostamiestis Graikijoje, Peloponeso pusiasalio šiaurinėje dalyje; Achajos nomo centras. Išvystyta mašinų, padangų, medienos, maisto, tekstilės pramonė. Yra universitetas, universitetinė ligoninė. Vyrauja neoklasikiniai pastatai.

## Etimologija

Manoma, kad miesto vardas kilęs nuo legendinio įkūrėjo Patrėjaus vardo.

## Istorija

Manoma, kad apie 70 m. Apaštalas Andriejus mirė kankinio mirtimi ant raidės X formos kryžiaus (Andriejaus kryžius).

## Sportas
* Panachaïkī́ GE (futbolas)
* Patrų Olympias (krepšinis)
Peristerijas

**Peristerijas** – miestas Graikijoje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Atėnų centro; faktiškai sostinės priemiestis. Tarp gyventojų yra asirų (mažuma iš Turkijos ir Irako).

Yra metropolitenas (nuo 2004 m.), Šv. Antano cerkvė, rotušė. Peristerijas įeina į Atėnų pramonės rajoną.

## Sportas

2004 m. mieste vyko olimpiados bokso varžybos.

* PAE Atrómītos (futbolas)
* AO Chalkīdóna (futbolas)
* Nees Atromitou 2018 – moterų futbolo klubas;
* Atėnų Persiteri (krepšinis)

## Išnašos
Bulduriai

**Bulduriai** () – Jūrmalos miesto dalis tarp Lielupės ir Dzintarių. Viena iš lankomiausių Jūrmalos poilsio zonų, kuri įsikūrusi tarp geležinkelio ir Rygos įlankos. Apgyvendinta ir zona tarp geležinkelio ir Lielupės (upės), kuri vadinasi *Vecbulduriai*. Bulduriuose yra ligoninė, liuteronų bažnyčia, Krikščionių akademija, Buldurių geležinkelio stotis. Buldurių sodininkystės vidurinė mokykla buvo pirmoji sodininkystės mokymo įstaiga Latvijoje, įkurta 1910 m. buvusiame Buldurių dvare.

## Istorija

Manoma, kad kurorto pavadinimas kilo nuo Johano Biuldringo (*Johan Büldring*), kuriam Livonijos ordino magistras Valteris fon Pletenbergas 1495 m. atidavė šią teritoriją. Iki 1922 m. šis jau nuo XIX a. ketvirtojo dešimtmečio populiariu tapęs kurortas vadinosi *Bilderiņi*.

Johano Biuldringo palikuonis Valteris fon Biuldringas 1655 m. kurortą pardavė hercogui Jokūbui. Nuo to laiko Bulduriai tapo valstybės, o dabar – savivaldybės – nuosavybe.

## Šaltiniai
Didysis elektronų-pozitronų priešpriešinių srautų greitintuvas

**Didysis elektronų-pozitronų priešpriešinių srautų greitintuvas** (, trumpinamas **LEP**) buvo vienas didžiausių dalelių greitintuvų ir galingiausias leptonų greitintuvas pasaulyje. Greitintuvas buvo pastatytas tarptautiniame branduolinių tyrimų centre CERN, 27 kilometrų ilgio tunelyje po žeme Šveicarijos ir Prancūzijos teritorijose. LEP naudotas 1989–2000 m., o šiuo metu jo tunelyje įrengtas ir veikia didysis hadronų priešpriešinių srautų greitintuvas.

LEP pagreitindavo elektronus ir pozitronus iki 45 GeV energijos, jog būtų galima sukurti Z bozoną su apytiksliai 91 GeV energija. Vėliau greitintuvas buvo patobulintas, jog galėtų sukurti W bozonų poras, kurių energijos siekia apytiksliai 80 GeV.

## Veikimas

LEP dalelių srautus gaudavo iš Super protonų sinchrotrono. Kaip ir visi žiediniai greitintuvai, LEP susidėjo iš daugybės magnetų, kurie nukreipdavo daleles su krūvių apskritimine trajektorija, tūrinių radijo dažnio rezonatorių, skirtų dalelėms greitinti, ir keturpolių, kurie fokusuodavo dalelių spindulį (pvz., kad išlaikytų daleles kartu). O tiksliau sakant, kai dalelės beveik pasiekia šviesos greitį, šie rezonatoriai didina dalelių energiją, kad būtų sukurtos sunkios dalelės, reikalingos susidūrimui. Kai dalelės pagreitinamos iki maksimalios energijos, elektronų ir protonų šakos (spinduliai) suduriamos viena su kita tam tikruose dalelių detektorių taškuose. Kai susiduria elektronas ir pozitronas, jie anihiliuoja sukurdami laikinas daleles: fotoną arba Z bozoną. Šios laikinos dalelės akimirksniu skyla į kitas elementariąsas daleles, kurios yra fiksuojamos milžiniškuose dalelių detektoriuose.

### Detektoriai

LEP turėjo keturis didelius dalelių detektorius (Aleph, Delphi, Opal ir L3), išdėstytus tam tikrose požeminėse salėse keturiuose susidūrimų taškuose. Detektoriai gebėjo užregistruoti daleles, jų energiją, judesio kiekį ir krūvį.

## Rezultatai

LEP eksperimentų rezultatai leido tiksliai įvertintį daugumą Standartinio modelio dydžių, leidusių patvirtinti šį modelį. Svarbiausi jų: išmatuotos W ir Z bozonų masės.

## Nuorodos

* LEP Darbo grupės 
* LEP operacijų archyvas
Volvo

**Volvo Group** – stambi Švedijos įmonė, gaminanti transportą. Sunkvežimius, autobusus bei statybų įrenginius. Laivų, aviacinių, kosminių įrenginių dedamąsias – variklius ir kt., finansuoja.

*Volvo* sąvoka kildinama iš lotyniško žodžio *volvere*, reiškiančią „varau“.

## Istorija
1915 m. įmonė įkurta kaip guolių gamintojų bendrovės „SKF“ dukterinė firma.

1927 m. balandžio 14 d. laikoma oficialia įmonės įkūrimo data, kai pagamintas pirmasis „Volvo“ automobilis Volvo ÖV 4. Vienas iš bendrovės įkūrėjų buvo Gustaf Larson (1887-1968).

1928 m. pagamino pirmą sunkvežimį. 1935 m. „Volvo“ atsiskyrė nuo „SKF“.

1963 m. atidarė pirmą gamyklą užsienyje Halifakse.

Bendrovė garseja dėmesiu automobilių saugai.

1999 m. ES neleido „Volvo“ susijungti su „Scania“. 1999 m. sausio 28 d. įmonė pardavė savo „Volvo Cars“ lengvųjų automobilių padalinį kompanijai „Ford“ už 6,45 mlrd. USD. 2010 m. „Ford“ už 1,8 mlrd. USD padalinį pardavė stambiam Kinijos automobilių gamintojui „Geely Automobile“.

## Šaltiniai
Huaskarano nacionalinis parkas

**Huaskarano nacionalinis parkas** (, ) yra Peru, Ankašo regione, Anduose, *[[Cordillera Blanca]]* kalnagūbryje. Plotas 3400 km². Įkurtas 1975 m. apsaugoti unikalią Andų kalnų gamtą. Po 10 metų įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Parkas apima 2000–6000 m aukščio kalnų sritį su aukščiausiu šalyje Huaskarano kalnu, taip pat Alpamajo, Pisko viršukalnėmis. Parke yra 663 ledynai, 296 ežerai, 41 upė (tarp jų Santa, Maranjonas, Pativilka).

Parko zonos klimatui būdingas sezoniškumas: gruodžio-kovo laikotarpiu vyraujant oro masėms iš Amazonijos dažni krituliai, tuo tarpu gegužės-spalio laikotarpiu kritulių būna labai mažai, dienos tampa karštos (>25&nbsp;°C), naktys šaltos (<0&nbsp;°C).

Uaskarano nacionaliniame parke saugoma būdinga Andų regiono gamta. Čia yra 779 augalų, 112 paukščių rūšių. Iš paukščių išskirtini Andų kondoras, *Merganetta* genties antys, Andų tinamas. Yra 10 žinduolių rūšių, iš kurių kelios saugomos: pampų katė (*colocolo*), Andų katė, akiniuotasis lokys, šiaurinis Andų elnias, vikunija.

Parko teritorijoje yra priešinkinės Čavino kultūros gyvenviečių liekanų.
Jaundubultai

**Jaundubultai** (**Naujieji Dubultai**) (latv. *Jaundubulti*) – Jūrmalos miesto dalis tarp Pumpurų ir Dubultų.

Palyginus su kitais Jūrmalos kurortais, ypač arčiau Rygos esančiais Dubultais ir Majuorais, Jaundubultai yra gana ramūs. Lielupės pusėje nuo geležinkelio plyti gana didelis pušynas, kuris tęsiasi beveik iki pat Lielupės krantų. Atstumas nuo Lielupės kairiojo kranto iki Baltijos jūros yra apie 2,3 km. Kopų juosta palei paplūdimį taip pat yra platesnė nei kitose Jūrmalos dalyse ir ją dengia daugiausia pušys.

Jaundubultuose yra literatūros istoriko Ludžio Bėrzinio (1870–1965 m.) memorialinis muziejus, taip pat Teniso istorijos muziejus.
Humbolto srovė

**Humbolto srovė** arba **Peru srovė** – šaltoji jūrų srovė Ramiajame vandenyne. Driekiasi palei vakarinį Pietų Amerikos krantą, nuo pietų Čilės iki pusiaujo. Srovės greitis 0,9 km/h, debitas 15-20 mln. m³/s. Būdinga temperatūra 15-20 °C. Srovė užsibaigia ties 4° p.pl. susilieja su Pietų Pasatų srove.

Ši srovė daro milžinišką įtaką Pietų Amerikos vakarų klimatui: pakrantėje vyrauja labai sausas klimatas, plyti dykumos (jų tarpe sausiausia pasaulyje Atakamos dykuma), prie jūros dažnai formuojasi tirštas rūkas.

Dėl didelio deguonies kiekio srovės vandenyje, joje veisiasi gausybė žuvies, dėl to Čilė su Peru sugauna apie 18-20 % pasaulio žuvies produkcijos.

El Ninjo reiškinio metu Humbolto srovė susilpnėja ir visiškai sustoja.

Srovė pavadinta vokiečių mokslininko Aleksandro fon Humbolto garbei.

## Šaltiniai
Osvaldas Lapienis

**Osvaldas Lapienis** (1928 m. vasario 25 d. Biržuose – 2001 m. kovo 12 d. Šiauliuose) – patologoanatomas, Lietuvos nusipelnęs gydytojas.

Žmona – Danutė Emilija Kiminaitė-Lapienienė (1928–2011), maisto pramonės inžinierė-technologė, mokslininkė, visuomenės veikėja; sūnūs – Saulius Lapienis (g. 1955 m.), matematikas, visuomenės veikėjas ir Dainius Lapienis (g. 1957 m.)

## Veikla
Osvaldas Lapienis – Respublikinės Šiaulių ligoninės Patologinės anatomijos tarnybos bei histologijos laboratorijos įkūrėjas. Bendradarbiaudamas su Šiaulių įmonėmis, suprojektavo peilių galąstuvą mikroskopiniams preparatams, įdiegė naujus histologinio tyrimo metodus, įsteigė fotolaboratoriją mikropreparatams fotografuoti. Taip pat konsultavo ir darė tyrimus ligonių susirgimo diagnozei nustatyti ne tik Šiaulių miesto ligoninėms, bet ir didelės dalies Šiaulių apskrities rajonų gydymo įstaigoms. Pirmieji skrodimai bei Šiaulių patanatominio skyriaus veikla prasidėjo tuometinės Geležinkelio ligoninės skalbykloje. Osvaldas Lapienis vienas pirmųjų pradėjo balzamavimo darbus pokario Lietuvoje. Jis taip pat kaupė makroskopinių organų preparatų kolekciją, kūrė muziejų (jame – per 500 eksponatų), laikomą didžiausiu patologinės anatomijos muziejumi Lietuvoje.

## Atminimas
2008 m. vasario 25 d. minint 80-ąjį patologoanatomo Osvaldo Lapienio jubiliejų po rekonstrukcijos buvo atidarytas „Osvaldo Lapienio patologijos muziejus.“ Muziejuje eksponuojami ir O. Lapienio pomėgių (meninės fotografijos) nuotraukos, medžio drožybos darbai, dailyraščio pavyzdžiai.

## Nuorodos
* Apie Lietuvos patologoanatomus 
* 


Vaizdas:OLapienispirmadarboviete.jpg|Pirmasis Patologinės anatomijos tarnybos pastatas Šiauliuose
Vaizdas:OLapienisMuziejausvaizdas.jpg|Patologinės anatomijos muziejuje (prieš rekonstrukciją)
Vaizdas:2007 03 29LapienisOsvaldas.jpg|Osvaldo Lapienio kapas Donelaičio kapinėse
Liaudies deputatų taryba

**Liaudies deputatų tarybos** buvo TSRS valdžios organai ir sudarė tos valstybės politinį pagrindą. Liaudies deputatų tarybos buvo TSRS Aukščiausioji Taryba, sąjunginių respublikų Aukščiausiosios Tarybos, autonominių respublikų Aukščiausiosios Tarybos, kraštų, sričių Liaudies deputatų tarybos, autonominių sričių ir autonominių apygardų Liaudies deputatų tarybos, rajonų, miestų, miestų rajonų, gyvenviečių ir kaimų Liaudies deputatų tarybos.

TSRS, TSR respublikų, ATSR Aukščiausiųjų Tarybų įgaliojimų laikas - penkeri metai, o vietinių Liaudies deputatų tarybų įgaliojimų laikas - dveji su puse metų.
## Veikla
Liaudies deputatų tarybos rinkdavo nuolatines komisijas. Kasdieninio valdymo klausimus ir valdžios institucijų koordinacinę funkciją atliko Liaudies deputatų tarybų miestų(rajonų) Vykdomieji komitetai.  
Liaudies deputatų tarybos betarpiškai ir per savo sudarytus organus vadovaudavo visoms valstybinio, ūkinio ir socialinio - kultūrinio darbo šakoms, priiminėdavo sprendimus, užtikrino jų vykdymą, kontroliavo, kaip įgyvendinami sprendimai. 

Regioninės tarybos rinkdavo Liaudies kontrolės organus, kurie buvo atsakingi už įmonių, įstaigų ir organizacijų veiklos kontrolę.

Liaudies deputatų tarybos turėdavo sistemingai informuoti gyventojus apie savo darbą ir priimtus sprendimus.

## Šaltiniai
Baltoji sala (Peru)

**Baltoji sala** () – nedidelė uolinga salelė Peru, Ankaše, Ramiajame vandenyne, 5 km nuo Čimbotės. Ilgis 3,2 km, plotis 0,9 km. Aukštis iki 204 m. Sala paskelbta rezervatu – joje saugoma augalija bei paukščių (pelikanai, kirai) kolonijos. Taip pat gyvena krabai, sraigės, driežai, moliuskai. Salą dengia guano sluoksnis.
Huarmėjus

**Huarmėjus** () reiškia šiuos objektus Peru, Ankaše:
* Huarmėjus – upė;
* Huarmėjus – miestas;
* Huarmėjaus provincija.
Huarmėjus (upė)

**Huarmėjus** () – upė Peru, Ankašo regione. Prasideda Juodojoje Kordiljeroje, Rekuajaus provincijoje. Teka į vakarus, pradžioje kalnais, žemupyje kerta dykynių sritis. Įteka į Ramųjį vandenyną ties Huarmėjaus miestu. Vandeninga nuo gruodžio iki kovo, sausuoju periodu dažnai išdžiūsta. Huarmėjaus vanduo – svarbus žemdirbystės sričių drėkinimo šaltinis.
Jarlas

**Jarlas** – vidurinių amžių Skandinavijos didiko titulas; anglų erlo atitikmuo. Jarlas – vyriausias karaliaus patarėjas ar kariuomenės vadas, pagal padėti artimas vicekaraliui.

## Norvegijos jarlai
Viduramžių Norvegijoje jarlas buvo žemesnio rango tik už karalių. Be karaliaus tik jarlas turėjo teisę turėti savo hirdą (kariauną). Norvegijos žemyninėje dalyje būdavo tik vienas jarlas, o kartais nebūdavo nė vieno. Norvegijai priklausiusias Orknio salas valdė Orknio jarlas. 1261 m., kai Islandija pripažino Norvegijos karaliaus valdžią, į ją karalius paskyrė jarlą – savo atstovą Islandijoje.

Žemyninėje Norvegijoje jarlai paprastai buvo skiriami dėl vienos iš dviejų priežasčių:
* Jarlas būdavo faktinis valdytojas, jei karalius buvo mažametis ar sunkiai sirgo. Pvz., Håkon’as Galen’as tapo jarlu 1204 m., karalius Guttorm’as buvo dar mažas; Skule Bårdsson’as tapo jarlu 1217 m., kai sirgo karalius Inge Bårdsson’as.
* Jarlu skirdavo pretendentą į sostą, kuris tokiu būdu gaudavo didelę valdžią, bet netapdavo karaliumi. Pvz., Eirikas, karaliaus Sverre’s brolis.

1237 m. jarlas Skule Bårdsson’as gavo hercogo (*hertug*) titulą. Tai buvo pirmas kartas, kai Norvegijoje didikas gavo šį titulą. Norvegijoje pirmą kartą atsirado titulas iš žemyninės Europos – europiniai titulai ėmė keisti senuosius normanų titulus. Paskutinis jarlas žemyninėje Norvegijoje buvo paskirtas 1295 m.

## Švedijos jarlai
Švedijos jarlai užimdavo panašią padėtį kaip ir Norvegijos jarlai. Paskutiniai jarlai buvo XIII a.

## Islandijos jarlai
Islandijos jarlu buvo vienintelis Gissur’as Þorvaldsson’as, kurį jarlu paskyrė Norvegijos karalius Haakonas IV už pastangas prijungti Islandiją prie Norvegijos karalystės.

## Šaltiniai
Kasma

**Kasma** () reiškia šiuos objektus Peru, Ankašo regione:
* Kasma – miestas;
* Kasma – upė;
* Kasmos provincija;
* Kasmos slėnis;
* Kasmos mūšis.
La Viuda

**La Viuda** () – nedidelė negyvenama sala Peru, Ankašo regiono pakrantėje, Ramiajame vandenyne. Paukščių kolonijos.

1852 m. šalia salos nuskendo fregata *Mercedes* ir žuvo 1200 žmonių.
Kasma (upė)

**Kasma** () – upė Peru, Ankašo regione. Prasideda Juodojoje Kordiljeroje, Uaraso provincijoje. Teka vakarų, šiaurės vakarų kryptmi. Aukštupyje vadinama ***Pira***, nuo santakos su Pariakoto upe – ***Čakčanu***. Žemiau Jautano įgija ***Grandės*** vardą. Žemupyje, po santakos su pagrindiniu intaku Sečinu vadinama ***Tabonu***. Įteka į Ramųjį vandenyną ties Puerto Kasmos gyvenviete (į vakarus nuo Kasmos miesto).

Upės vandeningumas labai priklauso nuo sezono.
The Pirate Bay

**The Pirate Bay** (dar žinoma trumpiniu **TPB**) – interneto svetainė, pristatanti save „Atspariausiu pasaulyje BitTorrent serveriu“. Alexa, interneto svetainių lankomumo duomenimis, 2007 m. spalio 6 d. užėmė 192 vietą lankomiausių svetainių suvestinėje.

TPB 2004 m. pradžioje įkūrė Švedijos anti-autorinių (*anti-copyright*) teisių organizacija „Piratbyrån“, bet nuo spalio mėn. ji tapo atskira organizacija. Dabar šiam puslapiui vadovauja Gottfridas Svartholmas (*Anakata*), Fredrikas Neij (*TiAMO*) ir Peteris Sunde (*brokep*).

2006 m. gegužės 31 d., kai puslapis buvo patalpintas Švedijos serveriuose, policija surengė reidą ir interneto puslapis nebeveikė tris dienas, o kai puslapis vėl tapo pasiekiamas, jis buvo patalpintas Nyderlanduose esančiuose serveriuose. Reidas įvyko dėl didelio MPAA (*Motion Picture Association of America*) spaudimo. Reikalaujant Nyderlandų Teisingumo Ministerijai, tų pačių metų birželio 14 d. puslapis vėl buvo patalpintas Švedijos serveriuose. Dėl žiniasklaidos dėmesio po atsidarymo svetainės lankytojų skaičius padvigubėjo. Padvigubėjo ir svetainės pajamos iš reklamos – per mėnesį TPB sugebėjo uždirbti 75 000 JAV dolerių.

## 2009 metų teismo procesas

2008 m. sausio 31 d. prokurorai pateikė kaltinimus TPB valdantiems asmenims dėl „žmonių skatinimo pažeisti autorines teises“.

IFPI teigė, kad TPB svetainėje buvo patalpinta daugiau negu 1.6 milijono nelegalių failų vien per praėjusį mėnesį, kurių dauguma buvo autorines teises pažeidžiantys muzikos, filmų, programų kitų dalykų nelegalios reprodukcijos. TPB buvo kaltinama laikiusi .torrent failus, kurie padėjo nelegaliam failų platinimui.

Prokuroras Håkan Roswall sausio 16 dieną pasakė, kad „kaip ir visos panašios technologijos, BitTorrent protokolas gali būti panaudotas legaliems ir nelegaliems tikslams (…) Teisiamas šiandien ne pats protokolas (…) bet žmonės, kurie šią technologiją naudoja nelegaliems tikslams“

Atsakovų advokatas Per Samuelsson į tai atsakė: „Failų dalinimasis gali būti legalus ir ne, tačiau Švedijos įstatymai leidžia teikti paslaugas, kurios gali būti panaudotos legaliems ir nelegaliems tikslams“. Pasak jo, TPB teikiamos paslaugos gali būti palyginamos su „mašinų, kurios gali važiuoti greičiau negu didžiausias leistinas greitis, gamyba“. Kitas atstovų advokatas Jonas Nilsson pasakė: „Interneto vartotojai, kurie naudojasi TPB paslaugomis (…) turi prisiimti atsakomybę už turinį, kurį turi ir kuriuo dalijasi“.

### Antroji teismo diena

Antrąją teismo dieną pusė kaltinimų buvo atmesta. Per Samuelson tai pakomentavo kaip labai retą dalyką, nes retai pasiseka laimėti pusę bylos vos per pusantros dienos. Kaltintojai nesugebėjo įrodyti, .torrent failai, kurie buvo naudojami kaip įkaltis, yra kaip nors susiję su The Pirate Bay serveriu (tracker). Daugybė ekrano nuotraukų, kurios buvo padarytos teismo metu, neparodė jokių susijungimų su serveriu. The Pirate Bay sugebėjo įrodyti, kad jie yra nekalti „padedant autorinių teisių pažeidimams“. Dabar jie yra kaltinami „nelegalų turinį padarę viešai prieinamu“.
Parkūras

**Parkūras** ( 'distancija, kliūčių ruožas') – sportinio tipo veikla, kurios pagrindinis principas yra judėjimas, patekimas iš vienos vietos į kitą kiek įmanoma greičiau ir efektyviau. Viskas aplinkui traktuojama kaip kliūtys, kurias siekiama įveikti pasikliaujant vien savo galimybėmis.

Parkūras atsirado 1987 m., jo pradininkais laikomi *David Belle* ir *Sébastien Foucan*. Parkūre naudojamos gimnastikos, lengvosios atletikos, kovos menų, buildering’o ir kt. technikos, remiamasi tam tikra suvokimo filosofija. Žmonės, užsiimantys parkūru, vadinami *treiseriais* ().

Parkūras – savo kūno judesių kontroliavimas ir jų pritaikymas įvairiuose savo gyvenimo situacijose. Pagrindiniai veiksniai, kuriuos naudoja treiseriai: jėga ir teisingas jos panaudojimas, mokėjimas greičiau už kitus atsidurti reikiamoje miesto vietoje. Parkūro šūkis – nėra ribų, yra tik kliūtys, kurias galima įveikti. Parkūras – gyvenimo filosofija ir judėjimo menas.

Parkūras nemoko naudoti kokių nors priemonių, specialios įrangos, ginklų, bet skatina naudotis savo įgūdžiais „čia ir dabar“. Medžiai, stogai, sienos – įprastos treiserių kliūtys. Labai svarbu greitai reaguoti, mokėti įvertinti aplinką ir savo galimybes.

Parkūru užsiimti padeda įvairios disciplinos – kovos menai, lengvoji atletika, gimnastika, laipiojimas ir kt.
*
Sečinas (upė)

**Sečinas** () – upė Peru, Ankaše; Kasmos dešinysis intakas. Prasideda 4358 m aukštyje, Juodojoje Kordiljeroje. Teka į pietvakarius, įteka į Kasmą prie Sečino gyvenvietės. Sausuoju metų laiku išdžiūsta.

## Šaltiniai
Čimbotė

**Čimbotė** (, ) – miestas vakarų Peru, Ramiojo vandenyno pakrantėje, didžiausias Ankašo departamente. Čimbotė taip pat yra Santos provincijos ir Čimbotės apskrities centras. Su priemiesčiais – virš 400 tūkst. gyventojų (2004 m.).

Miestas yra svarbiausias Peru žvejybos uostas ir yra labai priklausomas nuo Humbolto srovės, kurios tėkmei sutrikus sumažėja žuvies ir kitų jūros gerybių. Žuvies, konservų, metalo apdirbimo pramonė. Į šiaurę nuo miesto, Santos slėnyje, vystoma žemdirbystė (medvilnė, cukranendrės, ryžiai). Per Čimbotę eina Panamerikos plentas, netoliese yra oro uostas.

## Istorija
1835 m. Čimbotė buvo žvejų kaimas, kuriame gyveno ne daugiau kaip 800 gyventojų.
1871 m. per Čimbotę nutarta tiesti geležinkelį į šalies gilumą. Sutartyje su amerikiečių kilmės geležinkelių magnatu Henriu Meigsu Čimbotė minimas kaip uostas, nors turėjo tik apie tūkstantį gyventojų. 1871–1922 m. nutiestas geležinkelis iki Hualjankos.

1881 m. Peru bandė perleisti Jungtinėms Valstijoms karinio jūrų laivyno bazę Čimbotės įlankoje. Susitarimą blokavo Čilė, kuri išsiuntė savo jūrų pėstininkus užimti Čimbotės, kai sužinojo apie susitarimą dėl karinio jūrų laivyno bazės perleidimo JAV kariniam jūrų laivynui.

1930-aisiais per Čimbotę nutiestas Panamerikos greitkelis, pagerėjo susisiekimas su šalies sostine Lima. 1940 m. Čimbotė vis dar buvo nedidelis žvejybos uostas, kuriame gyveno tik 2 400 gyventojų.

1943 m. vyriausybė įkūrė Peru Santos korporaciją (*Corporación Peruana del Santa*), kuri perėmė nuosavybėn geležinkelį, pagerino uostą ir pradėjo hidroelektrinės statybą prie Santos upės. Pirmasis elektrinės etapas buvo užbaigtas 1958 m. Tais pat metais buvo pastatyta geležies ir plieno gamykla.

Iki 1943 m. mieste įsikūrė pirmosios įmonės, užsiimančios kepenų gavyba iš Ramiojo vandenyno žuvų. Šios kepenėlės už didelę kainą buvo parduodamos užsienyje Antrojo pasaulinio karo metais.

## Turizmas

Miestas apsuptas dviejų natūralių įlankų, Čimbotės įlankos ir Samankos įlankos, kuriose yra puikios sąlygos uostui. Čimbotė sudaro aglomeraciją su Naujosios Čimbotės rajonu pietuose. Tarp šių rajonų yra pelkė, kurioje gyvena vietinės garnių rūšys, taip pat daug varlių ir žuvų rūšių. Pelkė susidariusi Lakramarkos upės slėnyje.

Į pietus nuo miesto yra daug paplūdimių, į kuriuos atvyksta poilsiautojai iš visos šalies. Šalia miesto yra *Cerro de la Juventud* (Jaunystės kalnas), dar vadinamas *Cerro de la Paz* (Taikos kalnu). Dėl panoraminio vaizdo į Čimbotės įlanką kalnas nuo 1985 m. lankomas turistų. Turistų lankomas ir Baltosios Salos (*El Bulevar Isla Blanca*) bulvaras, kuriame yra daug marmurinių skulptūrų ir fontanų.

Miestas žinomas dėl savo sevičės – populiaraus Peru patiekalo, kurio sudedamosios dalys yra balta žuvis, aštuonkojai, jūros kriauklės, kalmarai, krabai ir raudonoji aitrioji paprika.

## Išnašos
Jungajus

**Jungajus** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, 20 km į pietus nuo Karaso. Provincijos centras. Miestas įskiūręs *[[Callejón de Huaylas]]* slėnyje, prie Santos upės, Baltosios Kordiljeros pašlaitėje, 2458 m aukštyje. Už 15 km nuo miesto stūkso aukštų kalnų virtinė: Uaskaranas, Uandojas, Čopikalkis, Piškas, Šaprarachu, Garsilaso Piramidė, Janapakčia, Kontrajerba, telkšo Ljanganuko lagūna.

## Istorija
Jungajaus egzistavo dar ikiinkiniu laikotarpiu. Jungajas minimas nuo 1440 m. Konkistadorai šį kraštą pasiekė 1533 m., o 1540 m. oficialiai įkūrė Jungajų. 1579 m. miestą nusiaubė nuošliauža, 1725 ir 1962 m. – žemės drebėjimas. 1839 m. vasario 20 d. įvyko Jungajaus mūšis, kurio metu Čilė galutinai nugalėjo Bolivijos-Peru konfederaciją.

## Jungajaus tragedija

Miestas įsikūręs seismiškai nestabilioje srityje, be to, jį supa keletas aukštų kalnų. Šios aplinkybės lėmė 1970 m. gegužės 31 d. įvykusią tragediją. Visą Ankašo departamentą sudrebino galingas, 7,8 balo pagal Richterio skalę žemės drebėjimas. Dėl tektoninių judesių nuo Uaskarano kalno atskilo milžiniškas ledyno luitas ir įkrito į kalnuose telkšantį ežerą. Iš jo išsilieję vandenys kartu su purvu, akmenimis ir ledais sudarė 200 km/h greičiu skriejančią nuošliaužą, kuri naktį nušlavė Jungajaus miestą. Apie 17 tūkst. žmonių žuvo, išgyveno tik 400 miesto gyventojų. Tragedijos vietoje įkurtos žuvusiųjų kapinės, o miestas perkeltas į saugesnę vietą.

## Šaltiniai
Čakrarachu

**Čakrarachu** (, ) – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, netoli Jungajo miesto. Aukštis 6108 m. Kalno pavadinimas kečujų kalba reiškia „sniego lauką“.

## Šaltiniai
Algimantas Minalga

**Algimantas Minalga** (geriau žinomas kaip *Soliaris*, g. 1985 m. balandžio 8 d.) – lietuvių pop, R&B, soul atlikėjas, buvęs grupės „Tabu“ vokalistas, dalyvavęs muzikiniame realybės šou „Dangus 2“.

## Biografija
Būdamas ketverių dainavo berniukų chore „Ąžuoliukas“.

Mokėsi Ozo vidurinėje mokykloje ir pirmą kartą ten debiutavo 12-okų šimtadienio metu. Atliko Backstreet Boys dainą „I Want It That Way“. Vėliau dainavo vaikinų pop grupėje „Tabu“, o išėjęs iš jos, pradėjo solinę karjerą, pasivadinęs Soliario pseudonimu.

2007 m. dalyvavo muzikiniame realybės šou „Dangus 2“. 2007 m. gegužės mėn. išleido debiutinį albumą „Po dviguba saule“.

2008 m. dalyvavo realybės šou „Hello Jūrmala“ Latvijoje ir pasiekė finalą.

2008 m. tobulinosi vokalo studijose Holivude (JAV) pas muzikinio realybės šou „American Idol“ dalyvių mokytoją Mauli B..

3 kartus dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“: 2009 m. nacionalinėje atrankoje – su daina „Noriu Žinot“ (kartu su Greta ir Sel), 2010 m. nacionalinėje atrankoje – su daina „So High“, 2013 m.

Mokosi vokalo pas Povilą Meškėlą, Vilniaus kolegijoje studijuoja pramoginį scenos meną, rašo dainas. 

## Diskografija

### Studijiniai albumai
* 2007 m. – „Po dviguba saule“

## Nuorodos
* Soliario profilis „music.lt“ portale
* 

## Šaltiniai
Garsilaso Piramidė

**Garsilaso Piramidė** () – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, netoli Jungajo miesto. Aukštis 5885 m. Lengviausias kopimo takas eina per Ljanganuko slėnį. Pirmieji į viršukalnę 1957 m. įkopė vokiečių alpinistai G. Hauser, B. Huhn ir H. Wiedmann.

## Šaltiniai
Janapakča

**Janapakča** () – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, netoli Jungajo miesto, Huaskarano nacionaliniame parke. Aukštis 5460 m.

Kalno pavadinimas kečujų kalba reiškia „juodąjį krioklį“.

## Šaltiniai
Karasas

**Karasas** (, ) – miestas Peru, Ankaše, *[[Callejón de Huaylas]]* slėnyje, 64 km nuo Uaraso, prie Santos upės, 2256 m aukštyje. Uajlaso provincijos sostinė. Keliai į Uarasą, Čimbotę, Korongą.

Karasas įkurtas Simono Bolivaro 1856 m. Provincijos sostine tapo nuo 1857 m. Miesto apylinkėse yra Rekuajo, Vario, Inkų kultūrų archeologinių radimviečių.

Karasas – svarbus turistinis centras. Iš miesto vyksta kelionės į aplinkinius kalnus – Alpamają, Uandoją, Santa Krusą. Mieste yra Bolivaro įkurta ginklų aikštė, apsupta medžių, 'Čikinkiros Mergelės šventykla, 30 km nuo miesto esantis Parono ežeras.

## Šaltiniai
Kontrahierbasas

**Kontrahierbasas** (), t. p. ***Kontrajerba, Kontrajerbasas*** (*Contrayerba, Contrayerbas*), ***Rurikoča*** (, ), ***Janarachu*** (, ) – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, į rytus nuo Čopikalkio kalno. Aukštis 5954 m. Papėdėje įsikūrusi Janamos gyvenvietė.

## Išnašos
Pomabamba

**Pomabamba** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamente, 2950 m aukštyje, 190 km į šiaurės rytus nuo Huaraso. Per miestą teka Maranjono intakas Pomabamba. Provincijos centras. Keliai į Siuhasą, Rekuajų.

## Šaltiniai
Kasma (miestas)

**Kasma** (, ) – miestas Peru, Ankašo departamento vakaruose, Kasmos slėnyje, prie Kasmos upės, 11 km nuo Ramiojo vandenyno. Provincijos centras. Per miestą eina Panamerikos plentas, taip pat keliai į Huarasą ir Karasą. Ryžių, medvilnės auginimas.

2 km į pietus nuo Kasmos yra archeologinės Sečino, Mochekės ir Las Haldaso vietovės, tyrinėtos Julio C. Tello.

## Šaltiniai
Adomas Jurgis Čartoriskis

**Adomas Jurgis Čartoriskis** (, 1770 m. sausio 14 d. Varšuva – 1861 m. liepos 1 d. Montfermėjus (), Prancūzija) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Čartoriskių herbo kunigaikštis, politikas, Abiejų Tautų Respublikos, Rusijos imperijos ir Lenkijos karalystės valstybės ir karinis veikėjas. Palaidotas Monmoransi Šv. Martyno bažnyčioje.

## Biografija

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Adomas Kazimieras Čartoriskis, motina rašytoja Izabelė Fleming. Brolis Konstantinas Adomas Čartoriskis, sesuo rašytoja Marija Viurtembergietė.
## Šeima
Žmona Ona Sofija Sapiegaitė, Aleksandro Antano Sapiegos duktė. Sūnūs Vitoldas Čartoriskis, Vladislavas Čartoriskis. Duktė Izabelė Elžbieta Čartoriska, dailininkė mėgėja, meno kolekcininkė. Ištekėjo už lenkų žemvaldžio Jano Dzielinskio, vaikų nesusilaukė.

## Valstybės tarnyba
1792 m. kovėsi su Targovicos konfederacijos šalininkais, vėliau pasitraukė į Vakarų Europą. Gelbėdamas šeimos dvarus nuo nusavinimo ir įkalbėtas tėvų, 1795 m. įstojo į Rusijos imperatorės Jekaterinos II tarnybą. 1796 m. suartėjo su didžiuoju kunigaikščiu, nuo 1801 m. imperatoriumi Aleksandru I, buvo vienas artimiausių jo patarėjų. 1801–1803 m. Rusijos Slaptojo komiteto narys, 1804–1806 m. Rusijos užsienio reikalų ministras, nuo 1805 m. Senato ir Valstybės tarybos narys.

Kūrė planus padedant Rusijos imperijai atkurti Lenkijos valstybę, 1805 ir 1811 m. kartu su Aleksandru I mėgino juos įgyvendinti. 1803–1824 m. buvo pirmasis reorganizuoto Vilniaus universiteto ir Vilniaus švietimo apygardos kuratorius. Po 1812 m. karo daug prisidėjo prie Lenkijos karalystės įkūrimo, 1815–1830 m. Lenkijos senatorius vaivada, Administracinės tarybos narys. Prasidėjus 1831 m. sukilimui Laikinosios vyriausybės pirmininkas. Po sukilimo emigravo, nuo 1833 m. gyveno Paryžiuje. Buvo konservatyvaus lenkų emigrantų sparno, būsimų „baltųjų“ ideologinis vadovas, politinio ir kultūros centro Hotel Lambert steigėjas.

Jo politinė koncepcija buvo panslavistinė, iki 1831 m. sukilimo iš esmės rusofiliška. Jis manė, kad atkurtoji Lenkijos valstybė ir Rusijos imperija turi sudaryti glaudžią sąjungą, jų pagrindiniai priešai būtų buvę Austrija ir Prūsija. Atmetė Lietuvos didžiosios kunigaikštystės savarankiškumo idėją. Po sukilimo ėmė labiau orientuotis į Vakarų Europos valstybes, ypač į Prancūziją. Skatino Vidurio Europos slavų tautų bendradarbiavimą bei išsivaduojamąją kovą.

## Bibliografija
* 1840 Bard polski
* Memoires (t. 1-2, 1887)
* 1904 Pamiętniki ks. Adama Jerzego Czartoryskiego./t.1-2 1904–1905/
* 1918 Powązki

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Kasmos slėnis

**Kasmos slėnis** () – pakrantės slėnis Peru, Ankašo departamente, tarp Čimbotės ir Uarmėjo. Slėnį formuoja Kasmos ir Sečino upės, yra įsikūręs Kasmos miestas. Drėkinmoji žemdirbystė.

Kasmos slėnis – svarbi archeologinė sritis. II tūkst. pr. m. e. čia klestėjo Čavino kultūra. Yra Čankilijo, Sečino archeologinės vietovės.
Czartoryski (herbas)

**Czartoryski** – Lietuvos bajorų kunigaikščių Čartoriskių giminės herbas.

## Aprašas
Herbo raudoname lauke yra pavaizduota Pogonia, pabrėžianti Čartoriskių giminystę su Gediminaičiais. Po žirgo kojomis trys bokštai, simbolizuojantys giminės pergales.

Herbas apsiaustas raudona karališkąja mantija šermuonėlio kailio vidumi. Virš jos raudona kunigaikščio karūna su auksiniais apvadais ir Lotaringijos kryžiumi.

## Istorija
Herbas originalus, juo naudojosi tik Čartoriskių giminė ir jų palikuonys.

## Kiti straipsniai
* Herbas;
* Heraldika;
* Bajoro herbas.
Huarmėjus (miestas)

**Huarmėjus** (, ) – miestas Peru, Ankašo regione, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Huarmėjaus upės žiočių. Provincijos centras. Per miestą eina Panamerikos plentas. 5 km nuo miesto yra žvejybinis uostas. Huarmėjaus upės slėnyje verčiamasi žemės ūkiu. Huarmėjus garsėja gerais paplūdimiais.

Huarmėjuje rasta XIV a. Čimu kultūros masinė kapavietė.

## Šaltiniai