open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
HD 181433 d

**HD 181433 d** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 d yra dujinė milžinė, jos masė siekia 0,612 Jupiterio masės (194,5781 karto masyvesnė už Žemę). HD 181433 d masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 7012 (± 276) parų, jos orbitos didysis pusašis yra 6,6 (± 0,22) av, o ekscentricitetas – 0,469 (± 0,013). HD 181433 d pusiausvyros temperatūra – 107,3 K.

Apie HD 181433 d atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 d, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 b ir HD 181433 c planetos.

## Šaltiniai
Valsts gaisa satiksme

**Valsts gaisa satiksme** () buvo 1937–1940 m. veikusi Latvijos valstybinė oro linijų bendrovė. Jos pagrindinė būstinė buvo Spilvės oro uostas Rygoje.

## Įkūrimas ir veikla

1937 m. birželio 15 d. „Valsts gaisa satiksme“ atliko pirmą savo skrydį maršrutu Ryga–Liepoja.

Skrydžiams buvo naudojami du septynviečiai *[[De Havilland Dragon Rapide|de Havilland DH.89 Dragon Rapide]]* lėktuvai, registracijos Nr. YL-ABC ir YL-ABD.

Nuo 1938 m. oro eismas vyko visą vasaros sezoną, nuo balandžio iki spalio 15 d.

Iš viso skraidyta 124 dienas, atlikti 492 skrydžiai su keleiviais, ore išbūta 502 valandas, nuskrista 976 000 km, pervežti 2162 keleiviai, 6122 kg pašto, 227 kg bagažo.

1937 m. buvo planuojama atidaryti oro susisiekimo maršrutą Ryga–Ventspilis–Liepoja, o 1939 m. - ir Ryga–Krustpilis–Daugpilis, bet šie planai nebuvo įgyvendinti.

## Veiklos nutraukimas

Aviakompanija veiklą nutraukė 1940 m. birželio mėn., Latviją okupavus SSRS. 

Formaliai aneksavus Latviją ir inkorporavus ją į SSRS sudėtį, civilinės aviacijos skrydžius pradėjo vykdyti sovietinė valstybinė aviakompanija „Aeroflot“, naudodama ir „Valsts gaisa satiksme“ orlaivius.

## Išnašos

## Nuorodos
* Spārnotā Latvija – Latvijos aviacijos istorijos portalas  (anglų k.)
Albatros L103

**Albatros L 103** (gamyklinis pavadinimas) / **Albatros Al 103** (Vokietijos aviacijos ministerijos – RLM – suteiktas pavadinimas) buvo 1931-1933 m. Vokietijos įmonėje Albatros Flugzeugwerke sukurtas eksperimentinis lėktuvas.

Tai buvo tradicinės konfigūracijos metalinis, drobe aptrauktas parasolio tipo aukštasparnis su 10° strėliškumo sparnais, kuriame pilotas ir žvalgas sėdėjo atskirose atvirose kabinose, vienas už kito. 

Buvo pagamintas vienas orlaivis, kuris Vokietjos orlaivių registre buvo registruotas numeriu D-2360. Al 103 buvo naudojamas įvairaus strėliškumo, skersinio V sparno tipų bandymams.

Iki įmonės integracijos į Focke-Wulf pradžios orlaivio bandymai nebuvo baigti. Baigus įmonių sujungimo procedūras L 103 toliau nebuvo tobulinamas; jame išbandyti sprendimai buvo panaudoti kuriant kitus Focke-Wulf orlaivius.

## Specifikacijos (L 103)
* **[[Įgula (mašinos)|Įgula]]:** 2
* **Ilgis:** 11,15&nbsp;m
* **Sparno mojis:** 15,4 m esant 10° strėliškumui
* **Aukštis:** 3,66&nbsp;m
* **Sparno plotas:** 32,86&nbsp;m²
* **[[Proilgis]]:** 7,22
* **[[Tuščios transporto priemonės svoris|Tuščio svoris]]:** 925&nbsp;kg
* **[[Maksimalus kilimo svoris]]:** 1.450&nbsp;kg
* **Kuro bako talpa:** 100 kg + 10 kg tepalo
* **Variklis:** 1 × Argus As 10C apverstas V-8, oru aušinamas stūmoklinis variklis, 176,5&nbsp;kW (236,7&nbsp;AG) galios

* **[[V greičiai|Maksimalus greitis]]:** 180&nbsp;km/h (110&nbsp;mylių per valandą, 97&nbsp;mazgai) jūros lygyje
* **Kreiserinis greitis:** 193&nbsp;km/h (120&nbsp;mylių per valandą, 104&nbsp;mazgai) kreiseriniame skrydžio aukštyje
* **Skrydžio nuotolis:** 322 km (200&nbsp;mylių, 174&nbsp;jurmylės)
* **Skrydžio trukmė:** 2 valandos
* **[[Skrydžio lubos]]:** 4.000 m (13.000&nbsp;pėdų)
* **Kilimo greitis:** 2,7&nbsp;m/s (530&nbsp;pėdų/min)
* **Sparno apkrova:** 44,12&nbsp;kg/m²

## Išnašos

## Literatūra

* 

* (EN) Michael John H. Taylor, Jane's encyclopedia of aviation, 2nd Edition, London, Studio Editions Ltd., 1989, .

## Nuorodos
* Vokietijos lėktuvai 1919–1945 m
Rudesėlis (Švenčionių r.)

**Rudesėlis** (arba ***Giedrelis***) – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro girioje, 0,2 km į šiaurę nuo Indrajų ežero. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,46 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 148,2 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi, tik pietinis krantas aukštesnis. Vakaruose išteka upeliukas link netoliese tekančios Luknelės (Žeimenos upės intakas).

Į šiaurės rytus nuo ežero įsikūręs Pažemio kaimas.

## Šaltiniai
Salaičiukas

**Salaičiukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į vakarus nuo Kaltanėnų, Labanoro girioje, 0,15 km į šiaurės rytus nuo Salaičių ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,085 km. Altitudė 149,5 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi, šiaurėje pelkėti. Šiaurėje įteka upelis iš Žiotelės ežero, pietuose išteka upelis link Salaičių ežero (Žeimenos upės intako Luknelės baseinas).

## Šaltiniai
Salduškis

**Salduškis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežeras ilgas ir siauras, su nedideliu išplatėjimu pietinėje dalyje. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,69 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 149,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, daugiausia aukšti. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Pietinėje pakrantėje įrengta poilsiavietė.

## Šaltiniai
Laufenas-Uvyzenas

**Laufenas-Uvyzenas** () – kaimas šiaurės Šveicarijoje, Ciuricho kantone, 2,5 km į pietus nuo Šafhauzeno, Reino kairiajame krante, prie Reino krioklio. Praeina Šafhauzeno–Vinterturo plentas ir geležinkelio ruožas. Krioklio pakrantėje stūkso IX a. Laufeno pilis.

2000 m. 97,0 % gyventojų gimtoji kalba buvo vokiečių.

## Istorija
Laufenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 858 m. (*ad Laufin*).

## Šaltiniai
James Hillman

**Džeimsas Hilmanas** (*James Hillman*, g. 1926 m. balandžio 12 d. – 2011 m. spalio 27 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų psichologas, archetipinės psichologijos (analitinės psichologijos šaka) pradininkas.

## Biografija
Gimė viešbučių savininko šeimoje. Per motinos liniją buvo Prūsijos žydų kilmės. Baigė Volšo užsienio tarnybos mokyklą, 1944–1946 m. tarnavo Jungtinių Amerikos Valstijų karinio laivyno ligoninėje. Studijavo Džordžtauno universitete (Vašingtone), vėliau – anglų literatūrą Sorbonoje Paryžiuje. 1950 m. baigė Dublino universitetą, 1950–1953 m. studijavo Ciuricho universitete, 1953–1959 m. – K. G. Jungo institute Kiusnachte. 1959 m. gavo daktaro laipsnį ir analitiko diplomą Jungo institute.

1959–1969 m. dėstė K. G. Jungo institute (mokslo prorektorius), nuo 1978 m. dėstė Dalaso universitete, su kitais įkūrė Dalaso humanitarinių mokslų ir kultūros institutą. Vėliau atsidėjo privačiai praktikai. Nuo 1970 m. buvo leidyklos „Spring Publications“ vyriausiasis redaktorius.

## Idėjos
Džeimsas Hilmanas plėtojo vadinamąją archetipinę psichologiją, grindžiamą estetine vaizduote. Teigė, kad žmogų geriausiai galima suprasti per mitą ir vaizduotę, o ne standartines psichologines ar medicinines koncepcijas.

Hilmanas domėjosi mirties, savižudybės, dvasinio atgimimo temomis – teigė, kad paciento mintis apie mirtį reikia ne gydyti, bet tirti ir suprasti. Pasak Hilmano, tam tikros emocijos ir savijauta turi būti grindžiama ne vaikystėje patirtais įspūdžiais, bet kultūra, socialiniais santykiais, žmogiškąja prigimtimi ir vaizduote. Pabrėžė sapnų reikšmę. Teigė, kad žmonių nereikia stengtis pakeisti. Kritikavo kognityvinę, biologinę psichologiją, biheiviorizmą.

Hilmanas atmetė Jungo individuaciją, neteikė didelės svarbos *[[ego]], animos/animus*, šešėlio archetipams, o pabrėžė vaizduotės reikšmę, amžinojo vaiko (*puer aeternus*) būvą, iracionalumą ir nepriežastingumą.

## Bibliografija

* Savižudybė ir siela (*Suicide and the Soul*, 1964 m.)
* Peržiūrint psichologiją (*Re‑Visioning Psychology*, 1975 m.),
* Analizės mitas (*The Myth of Analysis*, 1983 m.),
* Gydymo fikcija (*Healing Fiction*, 1983 m.),
* Archetipinė psichologija (*Archetypal Psychology*, 1983 m.),
* Mėlynoji ugnis: Rinktiniai raštai (*A Blue Fire: Selected Writings*, 1989 m.),
* Širdies mintis ir pasaulio siela (*The Thought of the Heart and the Soul of the World*, 1992 m.),
* Galios rūšys: Jos protingo panaudojimo vadovas (*Kinds of Power: A Guide to its Intelligent Uses*, 1995 m.),
* Sielos kodas: Apie charakterį ir pašaukimą (*The Soul’s Code: On Character and Calling*, 1997 m.),
* Charakterio jėga (*The Force of Character*, 1999 m.),
* Siaubinga karo meilė (*A Terrible Love of War*, 2004 m.),
* Senis ir vaikas (*Senex and Puer*, 2006 m.),
* Miestas ir siela (*City and Soul*, 2006 m.).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* J. Hillman. Psichologijos re-vizija, *[[Liaudies kultūra]]*, 2000, Nr. 6, p. 64–67.
Salinis (Švenčionių r.)

**Salinis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į pietvakarius nuo Kaltanėnų, 0,15 km į rytus nuo Žeimenos upės. Ežeras pasagos formos su giliai įsiterpusiu pusiasaliu iš rytų. Ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-šiaurės rytų kryptimi – 0,52 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 137,4 m. Krantai aukšti, tik rytinis vietomis žemesnis ir pelkėtas. Iš pietų prieina Buivydžių miškas, iš vakarų ir šiaurės – Kiškėnų miškas. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, įsikūręs Seniškio kaimas.

Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.

## Šaltiniai
Samanykštis

**Samanykštis** – ežeriukas Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į rytus nuo Labanoro, Labanoro girioje, 0,3 km į vakarus nuo Balto ežero. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,085 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 151,6 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pietinė pakrantė kalvota, į šiaurę plyti ~ 12 ha dydžio pelkė. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos intako Luknelės baseinui.

## Šaltiniai
4-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**4-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF  taisykles. Čempionato pradžia 1966 m., pabaiga – 1967 m. Žaidžiama buvo paštu: laiškais ar atvirlaiškiais. 

## Turnyras

## Prizininkai
Čempionate, surinkęs  9,5 taško iš 11-kos galimų, nugalėjo  Michailas Jefimovas (Klaipėda).  Zenonas Petraitis  (Šiauliai) pelnė sidabro (9 tšk.), o kitas šiaulietis Juozas Bytautas – bronzos medalį (8,5 tšk.).

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai
Samanis (Švenčionių r., Labanoro sen.)

**Samanis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Čiulų miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 152,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi ir pelkėti – ežeras telkšo Samanio pelkėje. Ežeras nenutekantis, priklauso Rašios ežero baseinui (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas).

## Šaltiniai
Individuacija

**Individuacija** arba ***individuacijos principas*** () – filosofijos ir psichologijos sąvoka, kuria apibūdinamas vieno dalyko atsiskyrimas nuo visumos. Tai būties individualumo pagrindas, pradas, paverčiantis daiktą būtent šiuo, skirtingu nuo bet kurio kito į jį panašaus daikto.

Tomas Akvinietis veikale *De principio individuationis* individuacijos principu laikė kiekybiškai apibrėžtą esinio materiją, o bendrąja prigimtimi – to esinio formą. Šopenhaueriui *principium individuationis* sudarytas iš laiko ir erdvės, esti kaip daugio pagrindas. Bet kokio padėties skirtumo užtenka, kad dvi sistemos taptų skirtingos – kiekviena jų turėtų savo tikrą fizikinę būvą, nepriklausomą nuo kitos.

Psichologijoje *principium individuationis* įvedė Karlas Gustavas Jungas. Jam tai natūralus psichinės raidos procesas, kai realizuojamos žmogaus unikalios savybės ir jis tampa asmenybe. Tai individualybės – vidinio, galutinio ir nelygstamo unikalumo siekis, tapsmas pačiu savimi. Individuacija prilygintina savikūrai arba savirealizacijai. Pasak Jungo, individuacija nepainiotina su Aš sąmonės formavimosi procesu, galinčiu peraugti į egocentrizmą ir autoerotizmą. Tai savasties, apimančios gerokai daugiau negu *ego*, siekimas. Jungas teigia, kad individuacija ne atskiria nuo pasaulio, bet sujungia su juo. Išorinio ir vidinio pasaulio konfliktą padeda spręsti psichoterapija, aktyvinanti individuacijos procesą (padedama žmogui nusimesti kaukę). Žmogus turėtų skirti, kas jis yra kitiems ir kas yra iš tikrųjų, ko jis nori pats ir ką jam primeta pasąmonė. Kuo labiau jis pažįsta save ir realizuoja savo savastį, tuo labiau individualėja, įsisąmonina daugiau kolektyvinės pasąmonės elementų sujungdamas savo vidinį ir išorinį pasaulį į nedalomą vienovę, tuo labiau stiprėja tarpasmeniniai žmogaus ryšiai.

## Šaltiniai
Eugen Bleuler

**Paulis Oigenas Bloileris** (*Paul Eugen Bleuler*, 1857 m. balandžio 30 d. – 1939 m. liepos 15 d.) – Šveicarijos psichiatras.

## Biografija
Studijavo Berno universitete mediciną. 1898–1927 m. Ciuricho universiteto profesorius ir Burghelclio gydyklos Ciuriche direktorius.

## Veikla
Bloileris savo veikloje naudojo Z. Froido psichoanalizės metodus. Tyrė jausmų ambivalentiškumą, mąstymo autizmą, šizofreniją.

Oigenas Bloileris pirmasis 1908 m. į psichiatriją įvedė šizofernijos sąvoką (dar vadintą *dementia praecox*), aprašydamas patologišką žmogaus būseną, pasireiškiančią realybės jausmo praradimu, apgaulingais pojūčiais, valios, emocijos sutrikimais.

Bloileris tyrė psichines šizofrenijos ir kitų psichinių ligų priežastis, laikė jas mąstymo pasekmėmis, o ne smegenų ligomis. Rėmė tuo metu radikalią Froido teoriją. Bloilerio asistentu Burghelclyje buvo Karlas Gustavas Jungas. Bloileris jį supažindino su Froido teorija, jiedu buvo Vienos psichoanalitikų draugijos nariais.

## Bibliografija

Svarbiausi veikalai:
* Afektacija, sugestija, paranoja (*Affetivität, Suggestibilität, Paranóia*, 1906 m.),
* Dementia praecox, arba Šizofrenikų grupė (*Dementia Praecox oder Gruppe der Schizophrenien*, 1911 m.),
* Psichiatrijos vadovėlis (*Lehrbuch der Psychiatre*, 1916 m.),
* Autistinė nedisciplinuota mintis medicinoje ir jos įveikimas (*Das autistich-undisziplinierte Denken in der Medizin und seine Überwindung*, 1919 m.),
* Psichoidai kaip organinės raidos principas (*Die Psichoide als Princip der organischen Entwicklung*, 1925 m.),
* Mechanizmas – Vitalizmas – Mnemizmas (*Mechanismus – Vitalismus – Mnemismus*, 1931 m.).

## Šaltiniai
Vait Ouk Baju

**Vait Ouk Baju** () – upė Jungtinėse Valstijose, Teksase. Ilgis – 40 km, baseino plotas – 290 km². Upė prasideda drenažo griovyje Džersi Vilidžo mieste, o įteka į Bafalo Baju upę. Hiustono miestas buvo įkurtas Vait Ouk Baju ir Bafalo Baju santakoje, šiuo metu ši vieta yra pačiame Hiustono centre, įkurtas istorinis miesto parkas. Prie miesto įkurtos senosios vergų kapinės. Yra įkurta *White Oak Bayou Association*, kuri siekia apsaugoti upėje gyvenančias gyvūnų rūšis.

2001 m. birželio mėn. Vait Ouk Baju išsiliejo iš krantų, kuomet jos lygis pakilo dėl tropinės audros *Allison* ir pražudė mažiausiai tris žmones.  

## Šaltiniai
Romualdas Kazlauskas

**Romualdas Kazlauskas** (1934 m. liepos 20 d. Vilkaviškis – 2018 m. rugsėjo 18 d. Panevėžys) – buvęs Lietuvos futbolo sporto treneris, futbolininkas, rinktinės puolėjas.

Yra žaidęs Vilniaus „Žalgirio“ futbolo klube (1953–1960 m.). 1960 metais sugrįžo į Panevėžį. Prisidėjo prie futbolo vystymo mieste bei Panevėžio reprezentacinės komandos kilimo į viršų. 1973–1976 m. treniravo „Ekrano“ komandą. Brolis Vidas Kazlauskas taip pat žaidė futbolą Lietuvos aukščiausioje futbolo lygoje už Panevėžio „Statybą".

Romualdas Kazlauskas laikomas vienu labiausiai Panevėžio futbolui nusipelniusių žmonių.

Mirė 2018 m. rugsėjo 18 d. Panevėžyje. Pelenai išbarstyti virš Lėno ežero, kuriame mėgo žvejoti.

## Nuorodos
Seklinas

**Seklinas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į vakarus nuo Pabradės, Kregžlės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 139,7 m. Krantai aukštoki, sausi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos intako Mečankos baseinui.

Į rytus už 0,12 km telkšo didesnis Velniuko ežeras.

## Šaltiniai
Wellkid lyga

**Lietuvos vaikų futbolo čempionatas „Wellkid lyga“** – Lietuvos futbolo varžybos, skirtos nuo U-9 iki U-13 amžiaus grupių vaikams.

## Istorija ir lygos formatas

2018 metais „Wellkid lyga“ pakeitė ligtol buvusį LVJFA Lietuvos vaikų futbolo čempionatą formatą. Generalinio rėmėjo „Wellkid“ indėlis leido reorganizuoti vaikų varžybas, jas vykdant keturių regionų principu, kurias kuravo regionų koordinatoriai. Čempionatą vainikavo finalinis etapas, kuriame rungėsi keturių amžiaus grupių (U-10 ir U-11 žaidė 7×7 formatu, o U-12 ir U-13 žaidė 9×9 formatu) po aštuonias stipriausias komandas.

Debiutiniame sezone užsiregistravo 214 komandos, varžybos vyko sistema „pavasaris-ruduo“. Finalinis etapas buvo surengtas Marijampolės futbolo manieže spalio 20–21 ir 27–28 dienomis. Lietuvos čempionų titulus iškovojo SM „Tauras“-FK „Kauno Žalgiris“ U-10, FA „Šiauliai“ U-11 , Klaipėdos FSM-FK „Atlantas“ U-12, FA „Šiauliai“  U-13 komandos.

Nuo 2019 metų jaunimo futbolo varžybų vykdymą perėmė Lietuvos futbolo federacija. „Wellkid lyga“ čempionato pagrindine naujove tapo rezultatų nefiksavimas, federacijai siekiant akcentuoti individualaus ugdymo proceso svarbą vaikų futbole, o ne trumpalaikių komandinių rezultatų angažavimą.

Sezono priedėliu tapo šventinis „Wellkid lygos“ turnyras Marijampolėje spalio 19, 26 ir 27 dienomis, kuriame dalyvavo 32 komandos – po 8 keturiose amžiaus grupėse. 

„Wellkid lyga“ formatą nuo 2020 metų nuspręsta reformuoti pagal belgiškos RSC Anderlecht jaunimo ugdymo programos bei naujosios LFF Techninės strategijos gaires. Čempionatą sudarys U-9, U-10 (žaidžiama 5×5 formatu), U-11, U-12, U-13 (žaidžiama 8×8 formatu) amžiaus divizionai. Pagal komandų pajėgumą, išskaidyti „PRO“ ir Apskričių lygmenys, kuriems bus taikomi skirtingi reikalavimai, pokyčiai numatyti dėl rungtynių trukmės, infrastruktūros ir komandų personalo reikalavimų.

## Šaltiniai ir nuorodos

* Čempionato naujienos

## Išnašos
San Džasinto mūšis

**San Džasinto mūšis** (; ) – 1836 m. balandžio 21 d. įvykęs mūšis tarp teksasiečių ir Meksikos respublikos pajėgų, netoli La Portės, Teksaso (dab. Hariso apygarda), prie San Džasinto upės. 

Mūšis buvo laimėtas užtikrintai – generolo Semo Hiustono vadovaujamos teksasiečių pajėgos vos per 18 minučių trukusią kovą įveikė Meksikos armijos generolo Antonijo Lopezo de Santa Ana vadovaujamą kariuomenę. San Džasinto mūšis tapo buvo lemiamu Teksaso revoliucijoje, po kurio buvo įkurta Teksaso respublika. Po šio karo generolas Semas Hiustonas pradėtas laikyti teksasiečių tautiniu didvyriu ir tapo antruoju Teksaso respublikos prezidentu (1836–1838; 1841–1844 m.).
## Šaltiniai
Siaurys

**Siaurys** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežeras ilgas ir siauras – ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,05 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 143,1 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, aukšti. Šiaurėje išteka upelis link Luknelės intako Paluknos upelio (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
HD 181433 c

**HD 181433 c** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 c yra dujinė milžinė, jos masė siekia 0,674 Jupiterio masės (214,2902 karto masyvesnė už Žemę). HD 181433 c masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 1014,5 (± 0,6) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 1,819 (± 0,001) av, o ekscentricitetas – 0,235 (± 0,003). HD 181433 c pusiausvyros temperatūra – 141,6 K.

Apie HD 181433 c atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 c, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 b ir HD 181433 d planetos.

## Šaltiniai
Kristupas Sapūnas

**Kristupas Sapūnas** (1589 m. Kusai, Mažoji Lietuva – 1659 m. Didieji Rudupėnai, arba Enciūnai, Mažoji Lietuva) – kalbininkas, lietuvių raštijos darbuotojas, liuteronų kunigas.

## Biografija
Nuo 1603 m. Karaliaučiaus universitete studijavo teologiją, 1612–1659 m. kunigavo Didžiuosiuose Rudupėnuose.

Buvo vienas iš komisijų, suburtų D. Kleino gramatikoms bei giesmynui ir J. Rėzos psalmynui tikrinti, narių. Buvo numatyta, kad K. Sapūnas bus vienas iš J. Bretkūno verstos Biblijos redaktorių, tačiau ši 1579–1590 m. versta Biblija nebuvo išleista.

Apie 1643 m. K. Sapūnas lotynų kalba parašė „Compendium Grammaticae Lithvanicae“ („Lietuvių kalbos gramatika“), kurią paredagavęs 1673 m. išleido T. Šulcas. „Compendium Grammaticae Lithvanicae“, dar žinoma kaip „Sapūno ir Šulco gramatika“, yra vienas pirmųjų bandymų norminti lietuvių kalbą. Iki šių dienų išliko trys šio veikalo egzemplioriai (vienas Sankt Peterburge ir du Krokuvoje). Be minėtos gramatikos, K. Sapūnas sudarė lotynų–lietuvių žodyną „Nomenclator“ (rankraštis neišlikęs), yra sukūręs eilėraščių.

## Išnašos
3-iasis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**3-iasis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF  taisykles. Čempionato pradžia 1964 gruodžio 12, pabaiga – 1966 rugsėjo 1.

## Turnyras

## Prizininkai
3-iojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo Anicetas Uogelė  (Šiauliai), nepralaimėjęs nei vienos partijos ir surinkęs 13 taškų iš 15-kos galimų. Tašku atsilikęs Liudas Ambrazaitis, iškovojo sidabro, o šiaulietis J. Gerulis - bronzos medalį (10,5 tšk.).

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai
Ipatovas

**Ipatovas** () – miestas Rusijoje, Stavropolio krašte, 135 km į šiaurės rytus nuo Stavropolio, prie Kalauso upės. Rajono centras. Pro miestą eina Stavropolio–Elistos plentas ir geležinkelis. Maisto (aliejaus, pašarų, grūdų, alaus), statybinių medžiagų (plytų ir kt.) pramonė. Veikia krašto muziejus.

## Istorija

1860 m. rusų kolonistai nogajų žemėse įkūrė Čemreko (*Чемрек*) gyvenvietę. 1880–1935 m. vadinta Vinodelnojė (*Винодельное*). 1935 m. gyvenvietė pervadinta čia žuvusio bolševikų karininko Piotro Ipatovo garbei. 1979 m. suteiktas miesto statusas.

## Šaltiniai
Iravadžio lyguma

**Iravadžio lyguma** – aliuvinė lyguma Mianmare, abipus Iravadžio vidurupio ir žemupio. Užima tarpukalnių įlinkį tarp Arakano kalnų vakaruose ir Šanų kalnyno rytuose. Ilgis apie 800 km, didžiausias plotis 200 km. Paviršius plokščias, iškyla iki 100 m. Prisipildžiusi aliuvinių ir jūrinių nuosėdų.

Lygumos pietuose yra Iravadžio delta, viduryje – dienovidinių krypties Pegu kalnagūbris (aukštis iki 1518 m). Klimatas subekvatorinis musoninis. Kritulių nuo 1000 mm (šiaurėje) iki 2500 mm (pietuose) per metus. Šiaurėje kyla kalvos, yra uolynų, kitur – sausosios savanos, lapus metančių medžių miškai, deltoje – mangrovės.

Iravadžio lygumoje susitelkę dauguma Mianmaro gyventojų. Kraštovaizdžiai sukultūrinti (ryžių, kukurūzų, bananų, sorų, kviečių, medvilnės, manijokų, kaučiukmedžių pasėliai). Didžiausi miestai: Rangūnas, Mandalajus, Patheinas, Pegu.

## Šaltiniai
Svirneliai (ežeras)

**Svirneliai** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6 km į vakarus nuo Pabradės, Kregžlės miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 134,5 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Pietuose išteka upeliukas link netoliese telkšančio Kumpočio ežero (Žeimenos upės baseinas).

2014 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė, kad žuvų gausumo ir biomasės rodikliai prasti, vyrauja kuojos ir ešeriai.

## Šaltiniai
Liudvikas Steponavičius

**Liudvikas Steponavičius** (1924 m. vasario 6 d. Kaune – 1973 m. rugsėjo 6 d. Kaune) –
Lietuvos gydytojas anatomas.

1948 m. baigė Kauno universitetą. Vedė medikę Vandą Sabūnaitę-Steponavičienę, susilaukė sūnaus Arvydo. Nuo 1950 m. iki 1973 m. dėstė Kauno medicinos institute, 1965–1970 m. ėjo KMI Stomatologijos ir farmacijos fakulteto dekano pareigas. Tyrė smegenų kamieno, smegenėlių laidų morfologiją, 1962 m. apgynė disertaciją „Vidurinių smegenėlių kojyčių amžinė anatomija“. Po doc. Artūro Jurgučio mirties 1967–1968 m. buvo Normalinės anatomijos katedros vedėjas. 1966 m. suteiktas docento laipsnis.

Nuskendo neaiškiomis aplinkybėmis 1973 m. rugsėjo 6 d. Kaune.

## Bibliografija
Domėjosi medicinos ir anatomijos istorijos klausimais, paskelbė 17 mokslinių publikacijų, daugiausia apie smegenų laidų tyrimą. 1967 m. išleisto vadovėlio *Žmogaus anatomija* bendraautorius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* LSMU Anatomijos instituto istorija
Šaminėlis

**Šaminėlis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8 km į šiaurę nuo Švenčionių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,54 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 157,2 m. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais, šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukštoki. Ežerą supa Rusališkės miškas, tik šiaurinėje pakrantėje plyti pievos. Iš pietų į šiaurę ežerą prateka Šventelės-Dėmės intakas Šaminė (teka link netoliese į šiaurės vakarus telkšančio Šaminio ežero).

Prie ežero įsikūręs Senų Šaminių kaimas. Vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Ignacy Karol Milewski

**Ignotas Karolis Korvin–Milevskis** (; 1846 m. balandžio 27 d. Geranainyse, Rusijos imperija – 1926 m. spalio 16 d. Puloje, Italija) – turtingas Vilniaus krašto žemvaldys, *Korwin* herbo grafas. Žinomas publicistas ir meno kūrinių kolekcionierius.   

## Biografija
Gimė grafų Milevskių šeimoje, brolis Ipolitas Korvin-Milevskis užaugęs tapo rašytoju ir politiku, Rusijos imperijos valstybės tarybos nariu. Ignotas 1856–1863 m. mokėsi Paryžiuje, kur baigė *Imperatoriaus Bonaparto licėjų* (). Kurį laiką gyveno Vilniuje, o nuo 1865 m. Dorpato universitete studijavo teisę, priklausė studentiškai korporacijai *Polonia*. 1868–1870 m. gyveno Gerainonyse, vėliau studijavo Miuncheno meno akademijoje. 1877 m. paveldėjo didžią dalį motinos turto. 1882 m. Vilniuje nusipirko gyvenamuosius rūmus (dabar Rašytojų sąjungos pastatas), juose sukaupė turtingą meno kūrinių kolekciją.  Kelis kartus keitė pilietybę: iš Rusijos į Austrijos, po to vėl į Rusijos ir, galiausiai, į Italijos. 1880 m. vedė Janiną Sofiją Moniką Ostrorog–Sadovską, pora vaikų nesulaukė. 1899 m. grafas Milevskis Adrijos jūroje nusipirko Šv. Kotrynos salą ir ją valdė iki pat mirties. Saloje pasistatė rūmus, į kuriuos perkėlė savo paveikslų rinkinį.

1922 m., viešint Vilniuje, grafui į smegenis išsiliejo kraujas. Kiek pasveikus, po konflikto su žmona prasidėjo teisminiai procesai, Milevskių turtas buvo aprašytas. Jis mirė Puloje, o palaidotas buvo Rovinio miesto kapinėse (dabar Kroatija)..

I. K. Milevskis buvo lojalių pažiūrų konservatyvus Vilniaus krašto bajoras. Išspausdino keletą brošiūrų, kuriose siūlė Lietuvos bajorijai rasti savo vietą Rusijos imperijoje, daug tikėjosi iš į Rusijos imperijos Valstybės Dūmą išrinktų deputatų.

## Bibliografija
* *Внутренный кризись России и Народное Представительство* (Vilnius, 1905 m.)
* *Głos szlachcica o wyborach posła do Rady Państwa* (du leidimai Sankt Peterburge lenkų kalba ir vienas rusų)
* *Wiązanka odpowiedzi szlachcica* (Vilnius, 1910 m.),
* *Do czego ma dążyć szlachta litewska* (rusų ir lenkų kalbomis, 1911 m.) 
* *Walka z kłamstwem*  (Sankt Peterburgas, 1910 m. (rusų k.) ir Sankt Peterburgas, 1911 m. (lenkų k.)),
* *O reformie duchowieństwa na Litwie* (Vilnius, 1911 m.), 
* *Жажду Справедливости для угнетённого литовского дворянства* (Sankt Peterburgas, 1912 m.)   

## Atminimo įamžinimas
Minint grafo I. K. Milevskio 170 m. gimimo jubiliejų ir 90–tąsias mirties metines, 2016 m. Rovinio kapinėse pastatytas antkapinis paminklas, o Šv. Kotrynos saloje atidengta atminimo lenta. Ta proga buvo surengta I. K. Milevskio meno kūrinių kolekcijos paroda, demonstruoti darbai yra saugomi Varšuvos nacionaliniame muziejuje.

## Išnašos
Sudotėlis

**Sudotėlis** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4 km į pietus nuo Švenčionėlių, 0,08 km į rytus nuo Žeimenos upės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,67 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 131,9 m. Ežero išplatėjusioje pietinėje dalyje yra 0,09 ha dydžio sala. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais, rytinis krantas aukštas. Ežerą supa Dotenėnų miškas. Pietuose išteka upeliukas link Žeimenos intako Mėžio.

Pietinėje ežero pakrantėje įsikūręs Sudotos kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina Vilniaus–Turmanto geležinkelis ir kelias .

Ežeras daugybę metų buvo teršiamas Švenčionėlių miesto beveik nevalytomis nuotekomis ir ežero vanduo buvo labai blogos kokybės. 2008 m. pastatyti šiuolaikiški nuotekų valymo įrenginiai, ežero teršimas nutrauktas.

## Šaltiniai
Šaukščiukas

**Šaukščiukas** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8 km į pietvakarius nuo Labanoro, Rašios miške, 0,4 km į pietus nuo Rašios ežero. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 145,4 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, rytinis ir pietinis krantai aukšti. Vakarinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbamos žemės sklypai, įsikūręs Paduobulės kaimas. Šiaurėje iš ežero išteka upelis link Rašios ežero (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas).

Už 0,1 km į pietvakarius telkšo didesnis ežeras Mekšrinis.

## Šaltiniai
Iš Neapolio su meile

**Iš Neapolio su meile** () – 2016 m. Italijoje sukurta komedija.

## Turinys

Čiro – nesantuokinis buvusio populiaraus dainininko sūnus, gyvenantis su žavia motina Debora. Berniukas nepritampa mokykloje, todėl motina nuveda jį pas drovų psichologą Tomazo. Jam Čiro papasakoja, kad yra įsimylėjęs naują klasės draugę Liudoviką, tačiau pats jaučiasi jos nevertas, dėl ko ir kyla visos problemos. Negana to, Čiro nusprendžia, kad Tomazo yra puikus kandidatas susitikinėti su jo mama, todėl įvairiais būdais bando juos suvesti kartu. Berniukui pavyksta susidraugauti ir su Liudovika, tačiau netrukus kyla problemų, mat šios tėtis, pagarsėjęs lovelasas, pradeda rodyti dėmesį Deborai...

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Serena Rossi – Debora
* Luigi Esposito – Tomazo 
* Giorgia Agata – Liudovika
* Gennaro Guazzo – Čiro
* Enzo Casertano
* Giovanni Esposito
* Loredana Simioli
* Eleonora Albrecht
Budos gimtadienis

**Budos gimtadienis** – viena pagrindinių budistinių švenčių, kurios metu prisimenamas maždaug 563 m. pr. m. e. Lumbinyje (dabartinio Nepalo teritorija) įvykęs Budos gimimas. Šventė minima budizmo išpažinėjų įvairiose šalyse, daugiausiai Azijoje: Tailande, Vietname, Korėjoje, Kinijoje, Japonijoje ir kitur. Kai kuriose valstybėse ši diena yra valstybinė šventė.

Budos gimtadienis švenčiamas pavasarį, tačiau tiksli data priklauso nuo vietos tradicijų, o dėl kai kur naudojamo mėnulio kalendoriaus gali kiekvienais metais būti skirtinga. Pavyzdžiui, Japonijoje šventė minima balandžio 8 d., Kinijoje, Korėjoje, Pietryčių Azijoje – balandžio–gegužės mėn., o Tibete kai kuriais metais ir birželio pradžioje.

Šventės metu tvarkomi ir papuošiami namai, nuplaunamos Budos skulptūros, prie jų aukojamas maistas. Taip pat gėlėmis ir žibintais dekoruojamos šventyklos, deginami smilkalai, vyksta specialios pamaldos. Teigiama, kad tądien naudojama žibintų gausa simbolizuoja išmintį ir nušvitimą.

Šventė Kinijoje vadinama *fó dàn* (), Japonijoje – *kanbutsue* () arba *hana-matsuri* (), Korėjoje – *chopa-il* (), Vietname – *Phật Đản*.

## Galerija

Coloured lanterns at the Lotus Lantern Festival.jpg|Žibintai šventykloje Pietų Korėjoje
Vesak Festive Adornments, Jaffna.jpg|Žibintai Šri Lankoje
A birthday of Buddha,hanamatsuri,kanpukuji-temple,katori-city,japan.JPG|Gimusio Budos statulėlė Japonijoje
HK Hung Hom square 香港體育館 Coliseum B01 bathing Buddhists May-2013 香港佛教聯合會 Hong Kong Buddhist Association.JPG|Simbolinis Budos nuprausimas Honkonge


## Šaltiniai
HD 181433 b

**HD 181433 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 b struktūra nėra iki galo aiški, ši planeta gali būti tiek superžemė, tiek į Neptūną panaši dujinė milžinė. Planeta yra 6,3566 karto masyvesnė už Žemę, jos spindulys siekia apie 0,214 Jupiterio spindulio. Tai mažiausia HD 181433 sistemoje atrasta planeta. HD 181433 b, kaip ir kitų šios sistemos planetų, masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 9,3745 (± 0,0002) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0801 (± 0,0001) av, o ekscentricitetas – 0,336 (± 0,014). HD 181433 b pusiausvyros temperatūra – 660 K.

Apie HD 181433 b atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 b, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 c ir HD 181433 d planetos.

## Šaltiniai
Kama Sutra: meilės sakmė

**Kama Sutra: meilės sakmė** () – 1996 m. sukurta istorinė erotinė drama. Filmas demonstruotas San Sebastiano filmų festivalyje.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Indira Varma – Maja
* Sarita Choudhury – Tara
* Ramon Tikaram – Kumaras
* Naveen Andrews – princas Radžas Singhas
* Rekha – Rasa Devi, Kama Sutros mokytoja

## Turinys

XVI a. Indija. Šokėjos duktė Maja auga maharadžos rūmuose, nešioja išaugtus princesės Taros drabužius ir kartu su ja lanko šokių pamokas. Nors mergaitės tarsi draugės, princesė neleidžia Majai užmiršti, kad ši nėra kilminga ir jos nėra vieno luomo.

Merginos užauga ir princas Radžas atvyksta, kad pasipiršti Tarai. Ši, pamačiusi, kad Maja susižavėjusi žiūri į jaunikį, šią apsjauna ir išvaro. Įsižeidusi Maja vakare ateina į princo kambarį ir šiam atsiduoda. Ryte Maja pareiškia Tarai, kad šį kartą ji turės tenkintis tuo, kuo pirmiau pasinaudojo kita. Išaiškėjus tiesai, Mara ištremiama iš maharadžos namų.

Susipažinusi su jaunu skulptoriumi Kumaru, Maja apsistoja Kama Sutros mokytojos Rasos Devi namuose ir pradeda pas ją mokytis meilės meno. Tuo tarpu Radžas, negalintis pamiršti Majos, atpažįsta ją vienoje iš Kumaro skulptūrų ir nusprendžia ją surasti...
Indira Varma

**Indira Varma** (pilnas vardas – *Indira Anne Varma*; g. 1973 m. rugsėjo 27 d. Batas) – britų aktorė.

## Biografija
Varmos tėvas yra likęs iš Indijos, motina – iš Šveicarijos, taip pat turinti ir itališkų šaknų. Ji vienintelis šeimos vaikas, augo Bato mieste, o 1995 m. baigė Karališkąją Dramos akademiją (RADA).
1996 m. debiutavo kine, erotinėje dramoje „Kama Sutra: meilės sakmė“, tačiau pagrindine jos scena tapo televizija, kur ji vaidino serialuose „Roma“, „Torchwood“, „Sostų žaidimas“ ir kituose. Aktorė taip pat daug vaidina teatre.
Yra ištekėjusi už aktoriaus Colino Thierney, turi dukterį. Šeima gyvena Londone.

## Filmografija

### Kinas
* Kama Sutra: meilės sakmė (1996)
* Clancy‘s Kitchen (1997)
* Sixth Happiness (1997)
* Jinnah (1998)
* Mad Dogs (2002)
* Bride and Prejudice (2004)
* Esminis instinktas 2 (2006)
* Sex and Death 101 (2007)
* Mindscape (2013)
* Una (2016)
* Close (2018)
* Official Secrets (2019)
* The One and Only Ivan (2020)
* Dreamland (2020)

### Televizija (dalinė)
* Psychos (1999)
* Roma (2005–2007)
* Torchwood (2006)
* The Whistleblowers (2007)
* Luther (2010)
* Human Target (2010–2011)
* Sostų žaidimas (2014–2017)
* Paranoid (2016)
* Carnival Row (2019–)
* For Life (2020–)

## Nuorodos
* IMDb profilis

## Šaltiniai
Karoline Herfurth

**Karolina Herfurt** (; g. 1984 m. gegužės 22 d. Rytų Berlynas) – vokiečių aktorė ir režisierė.

## Dalinė filmografija
* Kvepalai. Vieno žudiko istorija (2006)
* Pornorama (2007)
* Skaitovas (2008)
* Nuodėminga aistra (2012)

## Režisuoti filmai
* SMS fur Dich (2016)
* Sweethearts (2019)

## Pagrindiniai apdovanojimai
* Bambi apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2008, 2016)
* Bavarijos kino apdovanojimas – geriausia jauna aktorė (2009)
* Jupiler apdovanojimas – geriausia Vokietijos aktorė (2011)
* Jupiler apdovanojimas (nominacija) – geriausia Vokietijos aktorė (2015, 2016)

## Nuorodos
* IMDb profilis
Serena Rossi

**Serena Rosi** (; g. 1985 m. rugpjūčio 31 d. Neapolis) – italų aktorė ir dainininkė.

Daugiausia vaidina televizijoje, TV filmuose arba serialuose (debiutiniame „Un posto al sole“ ji filmavosi 8 sezonus), taip pat dubliuoja kino filmus (pvz, aktores Anna Kendrick arba Emily Blunt).

## Karjera
### Kinas

* Liberarsi - Figli di una rivoluzione minore (2007)
* Song'e Napule (2014)
* Ti sposo ma non troppo (2014)
* Iš Neapolio su meile (2016)
* Al posto tuo (2016)
* Ammore e malavita (2017)
* Caccia al tesoro (2017)
* Io sono Mia (2019)
* Geros merginos (2019)
* 7 ore per farti innamorare (2020)
* Diabolikas (2021)

### Televizija

* Rosafuria (2003, TV filmas)
* Salvo D'Acquisto (2003, mini serialas)
* Un posto al sole (2003-2010)
* Virginia, la monaca di Monza (2004, mini serialas)
* Padri e figli (2005, mini serialas)
* La moglie cinese (2006, mini serialas)
* Un posto al sole d'estate (2007)
* Il commissario Montalbano (2008)
* Puccini (2008, mini serialas)
* Sant'Agostino (2009, mini serialas)
* Ho sposato uno sbirro (2010)
* Eroi per caso (2011, mini serialas)
* Dove la trovi una come me? (2011, mini serialas)
* Che Dio ci aiuti (2011)
* R.I.S. Roma - Delitti imperfetti (2012)
* Caruso, la voce dell'amore (2012, mini serialas)
* Il clan dei camorristi (2013)
* Adriano Olivetti - La forza di un sogno (2013, mini serialas)
* Rossella (2013)
* Rex (2015)
* Squadra mobile (2015)
* Il coraggio di vincere (2017, TV filmas)
* L'ispettore Coliandro (2016-2018)
* Io sono Mia (2019, TV filmas)

## Muzika
* Amore Che (2006)
* Nella Casa di Pepe (2013)

## Apdovanojimai
* Nastro d'argento – geriausia daina (2018)
* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia komedijos aktorė (2018)

## Nuorodos
* IMDb profilis
* Discogs puslapis
Ketvirtasis vyras

**Ketvirtasis vyras** () – 1983 m. režisieriaus Paul Verhoeven sukurtas mistinis trileris.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Jeroena Krabbe – Gerardas Rivas
* Renee Soutendijk – Kristina Halslag
* Thom Hoffman – Hermanas
* Dolf de Vries
* Geert de Jong
* Hans Veerman

## Turinys

Gerardas Rivas – nuo alkoholizmo kenčiantis biseksualus rašytojas. Pakviestas į nedidelį miestelį skaityti paskaitos, jis susipažįsta su literatūra besidominčia kirpyklos savininke našle Kristina ir apsistoja jos namuose. Po kartu praleistos nakties jis ketina išvykti, tačiau tarp moters nuotraukų aptinka gražaus vaikino fotografiją ir nusprendžia bet kokia kaina su juos susipažinti. Kristina priripažįsta, kad tai jos vaikinas Hermanas iš Vokietijos ir sutinka jį kitą dieną atvežti. Gerardas lieka jos namuose vienas, kad rašytų savo naują romaną, tačiau vakare pasigeria ir pradeda raustis tarp Kristinos daiktų. Čia jis randa keletą vaizdajuosčių ir supranta, kad ši iš tiesų našlė, tačiau turėjusi net 3 vyrus, kurie visi mirė keistomis aplinkybėmis. Gerardui šauna į galvą mintis, kad ji yra „juodoji našlė“ ir kad jos ketvirtu velioniu vyru bus arba Hermanas, arba jis pats...

## Apdovanojimai
* Los Andželo kino kritikų asociacijos apdovanojimas – geriausias užsienio filmas
* Avoriaz fantastinių filmų festivalis – specialus žiuri apdovanojimas
Benediktas Kaletka

**Benediktas Kaletka** (slap. **Tigras**, **Utenis**, **Kęstutis**; g. 1898 m. gruodžio 7 d. Antalkiai, Vilkijos vlsč. – 1945 m. spalio 20 d. Vilnius) – Lietuvos partizaninio judėjimo dalyvis, vienas partizanų Aukštaitijoje vadų.

## Biografija
Gimė 1898 m. spalio 7 d. Antalkių kaime, Vilkijos valsčiaus. Baigė Vilkijos liaudies mokyklą ir toliau mokėsi Kauno „Saulės“ gimnazijoje. Baigė 1919 m. Kauno „Saulės“ gimnazijos 5-ias klases.

## Karinė tarnyba
Nuo 1919 m. birželio 11 d. stojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę ir buvo paskirtas Krašto apsaugos ministerijos kanceliarijos vyresniuoju raštvedžiu. Baigė 1921 m. gruodžio 18 d. Karo mokyklą (IV laida). Suteiktas 1921 m. gruodžio 18 d. pėstininkų leitenanto laipsnis ir buvo paskirtas į 1-jį pėstininkų pulką jaunesniuoju karininku. Suteiktas 1926 m. vasario 16 d. vyresniojo leitenanto laipsnis. Suteiktas 1933 m. lapkričio 20 d. kapitono laipsnis. Nuo 1933 m. buvo 1-jo pėstininkų pulko 4-sios kuopos vadas. Nuo 1936 m. spalio mėn. buvo ūkio kuopos vadas. Nuo 1939 m. gruodžio 11d. buvo perkeltas į Utenos apskrities komendantūrą raštvedžiu. Sovietams okupavus Lietuvą ir likviduojant Lietuvos kariuomenę 1940 m. rugsėjo mėn. iš kariuomenės buvo atleistas.

## Veikla Vokiečių metais
Prasidėjus karui buvo 1941 m. birželio mėn. sukilimo vadas Utenoje, o vėliau buvo Utenos apskrities karinio viršininko pavaduotojas. Nuo 1943 m. balandžio mėn. buvo Lietuvos Fronto [LF] karinės „Kęstučio“ organizacijos narys. Nuo 1944 m. kovo 15d. buvo Vietinės Savisaugos rinktinės 305-jo bataliono vadas. Nuo 1944 m. spalio mėn. Lietuvos Laisvės armijos [LLA] buvo pasiųstas į Švenčionių apskritį organizuoti partizanų judėjimo.

## Partizaninė veikla
Buvo nuo 1944 m. Vytauto apygardos, Tigro partizanų rinktinės vienas iš kūrėjų. Slapyvardis „Kęstutis, Utenis, Senis“. Nuo 1945 m. sausio mėn. buvo Vytauto apygardos, Tigro partizanų rinktinės vadas. Nuo 1945 m. balandžio mėn. iki 1945 m. gegužės mėn. buvo Jungtinės Tigro rinktinės vadas. Suimtas 1945 m. birželio 14 d. Kvaselių kaime, Leliūnų valsčiaus išdavus NKVD agentui. Kalėjo Utenos, o vėliau Vilniaus kalėjimuose. Tardymo metu 1946 m. spalio 20 d. šoko per langą ir mirtinai susižalojo. Palaikų palaidojimo vieta nežinoma.

## Apdovanojimai

* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės 10-mečio medalis.
* 1937 m. Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Gedimino 4-jo laipsnio ordinas.

## Šaltiniai

* LCVA, f.930, ap.8, b.565, 742, 904
* LCVA f.930, ap.7. b.12
* LCVA f.930, ap.5. b.1152
* LNTK, psl.267-271;
* LKA, t.16, psl.8-9, 53-55;
* LGG, t.2, d.2, psl.23
* Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953 t. IV, psl.136-137
2-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**2-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF  taisykles. Čempionato pradžia 1963 m. kovo 19, pabaiga – 1964 rugsėjo 6. Buvo žaidžiama su kiekvienu varžovu po dvi partijas paštu: siunčiant ėjimus laiškais ar atvirlaiškiais.

## Turnyras

## Prizininkai
2-ojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo Anicetas Uogelė  (Šiauliai), nepralaimėjęs nei vienos partijos ir surinkęs 13 taškų iš 18-kos galimų. Tiek pat taškų surinko Juozas Butkus iš Panevėžio, bet jo papildomi rodikliai buvo žemesni. Jam atiteko sidabro, o tašku, surinkusiam mažiau, šiauliečiui  J. Geruliui - bronzos medalis (12 tšk.).

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai
Įkurtuvės

**Įkurtuvės** (*įkurės*) – šventė, kuria pažymimas įsikėlimas į naują namą ar butą. Jų proga keliamos vaišės, gali būti atliekamos apeigos.

Įkurtuvių apeigos susijusios su tikėjimu, jog persikeliant turi būti pagerbiamos ir prijaukinamos naujųjų namų dvasios. Pasak Mato Pretorijaus, XVII a. Mažojoje Lietuvoje prieš įsikeliant būta tokių papročių – į naują patalpą pirmiausia įleisdavo gaidį ir vištą (tikėta, kad galimos nelaimės ištiks juos; vėliau jų nepjaudavo maistui), įritindavo duonos kepalų; paskui keldavo vaišes. Anot Simono Daukanto, lietuviai į naujas, dar negyvenamas patalpas nakčiai įleisdavo katę arba šunį. Rytą nešini šv. Agotos duona apeidavo namą, jo kertes aprūkydavo šventintomis žolėmis, apšlakstydavo švęstu vandeniu, iškilmingai įkurdavo židinį iš senųjų namų atsinešta ugnimi.

Įkurtuvėms būdavo pasirenkama lyginė savaitės diena, dažniausiai per mėnulio pilnatį (kad neštų namams pilnatvę), tą dieną nieko neskolinta. Į įkurtuves kviesdavo kaimynus, artimiausius gimines. Aukštaitijoje įkurtuvėse dalyvaudavo visas kaimas. Nuo XIX a. vid. įkurtuvės – vaišės su šokiais ir dainomis, paprastai keliamos savaitė po įsikėlimo.

Anglijoje būta papročio, jog per įkurtuves svečiai atneša naujakuriams dovanų malkų. Iš čia kilo angliškas įkurtuvių pavadinimas *housewarming* („namų sušildymas“).

## Šaltiniai
Plaučių ventiliatorius

**Plaučių ventiliatorius** – kvėpuoti padedantis medicininis prietaisas, palengvintai pripildantis plaučius oro. Jis reikalingas ligoniams, kurie nebesugeba pakankamai gerai kvėpuoti patys. Taip atsitinka sergant sunkiomis plaučių ligomis, tame tarpe ir sunkiais COVID-19 atvejais. Kartais vadinamas „respiratoriumi“ bet taip dažnai vadinamas ir kitoks, orą filtruojantis aparatas.

## Variantai
Žinomi penki tokių prietaisų variantai:
* dumplės,
* orą su spaudimu teikianti veido kaukė,
* orą aplink ligonio kūną praretinantis prietaisas,
* kūną reikiamose vietose suspaudžiantis mechanizmas,
* automatiškai kūno padėtį keičiantis įtaisas.

Profesionalus ventiliatorius turi būti labai patikimas, nes jam sugedus gresia pavojus ligonio gyvybei.

## Istorija
Šiuolaikiniai plaučių ventiliatoriai yra sudėtingos, kompiuterių valdomos mašinos, tačiau galimi ir paprastesni prietaisai. Pirmieji, XVII amžiuje pasirodę ventiliatoriai buvo rankomis stumdomos dumplės. Jų nauda daug priklausė nuo mediko įgūdžių. Apie 1900 m. vokiečių gydytojas Heinric Dräger sukūrė prietaisą kuriame laikrodinis mechanizmas periodiškai, 12 kartų per minutę atidarydavo vožtuvą suspausto oro ar deguonies balionui. Suspaustas oras per kaukę būdavo pučiamas į ligonio plaučius. Kai vožtuvas užsidarydavo, medikas trumpam nuimdavo kaukę leisdamas ligoniui iškvėpti. Šis prietaisas buvo sėkmingas. Apie 1950 m. pasirodė „geležinis plautis“ – sandarus konteineris, į kurį talpinamas visas ligonis, išskyrus galvą. Praretinant orą konteineryje, ligonio krūtinė išsiplečia ir plaučiai įkvepia. Šie prietaisai buvo elektriniai, tačiau nesant elektros galimi naudoti ir rankomis. „Geležinis plautis“ buvo labai efektyvus, tačiau didelis ir nepatogus naudoti. Vėliau buvo pasiūlyti periodiškai krūtinės ląstą suspaudžiantys aparatai. 1932 m. taip pat buvo nustatyta, jog galima naudoti supamas lovas (galvą aukštyn – kojas aukštyn). Šiuo atveju plaučiams įkvėpti ir iškvėpti padeda priklausomai nuo padėties kintantis vidaus organų svorio slėgimas.

Anglijoje pirmieji ventiliatoriai naudojo elektrinio dviračio, vėliau automobilio stiklo valytuvo motorus. Elektriniai prietaisai efektyvūs, bet gali būti pavojingi naudoti greta anestezijai naudojamų eterio garų. Todėl ilgą laiką buvo populiarūs ir mechaniniai, vien suspaustu oru varomi aparatai.

## „Avarinės padėties“ ventiliatorius

Epidemijos atveju, trūkstant įprastinių prietaisų, pasitelkiamos ir mažiau standartus atitinkančios mašinos. Kuriami specialūs brėžiniai, pagal kuriuos 3D spausdintuvas gali greitai ir automatiškai pagaminti visas reikalingas dalis. Reikalingą programinę įrangą siūlo atviro kodo projektai. Nors šių prietaisų dokumentacija ir testavimo apimtis gana prastai atitinka įprastus mokslinius ar medicininius standartus, COVID-19 pandemijos atveju Amerikoje buvo leista juos naudoti. Lietuvoje tokių ventiliatorių ėmėsi elektronikos gamintojas „Teltonika“. 

Jei epidemijos metu įprastinių prietaisų pradeda trūkti, nesant jokio, mirties tikimybė ženkliai padidėja. Ventiliatorius ligoniui reikalingas gana ilgai (15 - 20 dienų). Epidemijos atveju tai gali prisidėti prie jų trūkumo.

## Šaltiniai
1-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas

**1-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas** - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF  taisykles. Čempionato pradžia 1960 balandžio 1, pabaiga – 1962 gruodžio 1. Su kiekvienu varžovu paštu buvo žaidžiamos  dvi partijos, siunčiant ėjimus laiškais ar atvirlaiškiais.

## Turnyras

## Prizininkai
1-iojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo Anicetas Uogelė  (Šiauliai), surinkęs 10,5 taško iš 14-kos galimų. Tašku atsilikęs J. Sargūnas, iškovojo sidabro, o J. Daunys  - bronzos medalį (9 tšk.). Abu iš Vilniaus.

## Šaltiniai

## Išorinės nuorodos
*  Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai