open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonaičiai (Šilutė)

**Jonaičiai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Šilutės, Šyšos ir Šusties santakoje, prie kelio . Kaime yra evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą), senosios mokyklos pastatas (pastatytas 1914 m.) su ant sienos kabančia atminimo lenta Mažosios Lietuvos kultūros veikėjui Vydūnui, atidengta minint 100-ąsias gimimo metines 1968 m. Jonaičiai ribojasi su Laučių, Šilmeižių, Mažių, Rumšų kaimais.

## Istorija

1862 m. Jonaičių kaime prie Šilokarčemos–Naumiesčio kelio esančioje sodyboje įsteigta pradinė mokykla, 1902 m. atidaryta antra klasė. Pamokos buvo dėstomos vokiečių kalba, nors dauguma mokinių buvo lietuvininkai (pvz., 1929 m. jie sudarė 75 proc.; 1905 m. Jonaičių kaime gyveno 86 proc. lietuvininkų). Be to, Jonaičių kaime prie to paties plento dar buvo karčema, paštas. 1912–1944 m. pro Jonaičių kaimą ėjo Šilutės–Kulėšų geležinkelis (1945 m. išardytas), čia buvo Jonaičių geležinkelio stotelė. Jonaičiai priklausė Verdainės parapijai.

Po Antrojo pasaulinio karo iš esmės Jonaičiuose pasikeitė gyventojai. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1946–1991 m. veikė biblioteka, nuo 1956 m. – kultūros namai, buvo ryšių skyrius.

1997 m. kaime buvo 20 ūkių, 2003 m. tik 8 ūkiai laikė galvijų (33 vienetus).

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kaime gimė Vilhelmas Storosta-Vydūnas (1868–1953), lietuvių filosofas, rašytojas, kultūros veikėjas. 1968 m. prie Jonaičių mokyklos pritvirtina memorialinė lenta Vydūnui (skulptorius V. Žuklys). Pats Vydūnas Jonaičiuose gyveno neilgai – čia gyveno ir dirbo jo tėvai (protestantų dvasininkas Anskis Storosta ir mokytoja).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2000.
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* Albertas Juška. Mažosios Lietuvos mokykla. Klaipėda. 2003.
* LR kultūros paveldo registras
Balsėnai

:: *Apie kaimą Prienų rajone žr. [[Balsėnai (Prienai)]].*

**Balsėnai** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Veiviržėnų, 25 km į pietryčius nuo Gargždų, prie kelio Veiviržėnai-Judrėnai. Balsėnų seniūnaitija. Pro Balsėnus teka Šlūžmė ir jos intakas Balsė. Iš šiaurės prieina Liepaičių miškas.

Kaime yra trejos senos kapinaitės (1996 m. įtrauktos į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą), stogastulpis, žymintis Vasario 16-tosios akto signataro Jurgio Šaulio gimtinės vietą (pastatytas 1989 m., skulpt. V. Savickis), fotomenininko Alfonso Budvyčio kapas. Vyrauja smulkūs pienininkystės ir gyvulininkystės ūkiai.

## Etimologija

Balsėnai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Balsės upelio.

## Istorija

Balsėnų apylinkėse rastas akmens amžiaus laivinis kovos kirvis. 1695 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minimas Balsėnų viensėdis. Gyveno 2 šeimos. Priklausė Švėkšnos dvarui, Švėkšnos parapijai, vėliau – Švėkšnos valsčiui. 1919 m. įsteigta mokykla. 1934 m. Balsėnų kaimas paskirtas Veiviržėnų valsčiui.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Pokaryje Balsėnų kaimo apylinkėse aktyviai vyko rezistencinė kova: keletas gyventojų žuvo, daug buvo ištremta į Sibirą.

Sovietmečiu Balsėnai buvo „Veiviržo“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė Balsėnų pradinė mokykla (uždaryta 2003 m.), biblioteka, kultūros namai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Jurgis Šaulys (1879–1948), filosofijos daktaras, valstybės ir visuomenės veikėjas, signataras.
* Kazimieras Antanavičius (1937–1998), ekonomistas, visuomenės ir politinis veikėjas, signataras.
* Alfonsas Budvytis (1949–2003), fotomenininkas, meno premijos laureatas (2002 m.).
* Stasys Būdvytis, Pilies būrio antro skyriaus vadas, slapyvardis *Lendrė*, žuvo 1949 m. gegužės 23 d. Baužiškės miške, Rietavo valsčius.
* Vladas Būdvytis, Pilies būrio partizanas, slapyvardis *Vėtra*, žuvo 1949 m. gegužės 23 d. Baužiškės miške, Rietavo valsčius.
* Antanas Mažutis, Pilies būrio partizanas, slapyvardis Debesis, žuvo 1949 m. gegužės 23 d. Baužiškės miške, Rietavo valsčius.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Balsėnai – tremti, iškraustyti, į šunį išmainyti // Vakarų ekspresas, 2008-01-09
Molizė

**Molizė** () – regionas centrinėje Italijoje. Ribojasi su Abruciu šiaurėje, Adrijos jūra rytuose, Apulija ir Kampanija pietuose ir Lacijumi vakaruose. Regione gyvena 0,28 mln. gyventojų, sostinė – Kampobasas.

Molizė – viena rečiausiai gyvenamų ir viena ekonomiškai silpniausių Italijos sričių. Ji sudaryta 1965 m. iš pietinės Abrucų regiono dalies.

## Geografija

Molizės vakarinė dalis kalnuota, diduma jos teritorijos – Pietų Apeninų kalnams priklausantis Molizės plokščiakalnis, iškyla iki 2050 m (Mileto kalnas; Molizės ir Kampanijos srities pasienyje). Yra karstinių reljefo formų, karstinių urvų. Prie Adrijos jūros – siaura pajūrio žemuma.

Per Molizę teka Trinjo, Biferno, Fortorės upės (į Adrijos jūrą), Volturno upė (į Tirėnų jūrą). Dirvožemiai – rudžemiai ir kalciažemiai.

## Provincijos

## Didžiausi miestai

## Šaltiniai
Mažiai

**Mažiai ** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6,5 km į rytus nuo Šilutės, prie kelio ; šiaurės rytų pakraščiu teka Šyša. Mažiuose yra dantų techniko A. Dikšo įmonė (nuo 2002), evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą), senovės gyvenvietė (2005 m. įtraukta į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą), kapinynas. Ribojasi su Šilmeižių, Macikų, Armalėnų, Rumšų, Jonaičių kaimais.

## Istorija

XX a. pradžioje, Mažių kapinyne rasti radiniai, kurie buvo iš III–IV a. ir IX–XIII a., perduoti į Karaliaučiaus „Prūsijos“ muziejų ir tolimesnis jų likimas nežinomas, nežinoma ir tiksli kapinyno vieta.

1785 Mažiai Prūsijos dokumentuose minimi *Maszen* arba *Jurge Dargen*. XIX–XX a. pirma pusė Mažiai priklausė Šilutės apskričiai, Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai. 1925 m. kaimas valdė 235 ha žemės.

Mažiuose gimė Mažosios Lietuvos kultūros veikėjo, rašytojo Vilhelmo Storostos-Vydūno prosenelis Kristupas Storastas (g. 1760; palaidotas Mažių kapinėse, kuriose ilsisi ir daugiau jų giminaičių palaikų), jo senelis Dovydas Storastas, diakonė Erdmė Nelaimiškytė (1838).

Po Antrojo pasaulinio karo Mažiai priklausė Jonaičių apylinkei, dabar – Šilutės seniūnijai (nuo 1997). 1997 m. kaime buvo 17 ūkių, 2003 m. galvijus laikė 13 ūkių (57 vienetus).

## Gyventojai

XIX a. pr. buvo 35 (9 sodybos), XIX a. vid. – 121 (45 sodybos), 1905 m. – 147 (93 % lietuvių).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.2., Vilnius. 2003.
* Šilutės kraštas. Enciklopedinis žodynas. Šilutė. 2000.
* Apie licencijas verstis sveikatos priežiūros veikla. Informaciniai pranešimai, 2002 05 30, Nr. 42; 2004 06 11, Nr. 44; 2004 08 25, Nr.64.
* LR kultūros paveldo registras 
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Eskimai

**Eskimai** yra vietiniai gyventojai, įsikūrę nuo Čiukčių pusiasalio iki Grenlandijos. Jų ir giminingų aleutų gyvenamos teritorijos sudaro etnografų išskiriamą kultūrinį Amerikos regioną – **Arktį**. Eskimai – sąlyginis ir apibendrinantis šio regiono žmonių pavadinimas. Patys jie linkę vadintis savo gentiniais pavadinimais, nes laiko žodį „eskimas" įžeidžiančiu (šis žodis algonkinų kalba reiškia „valgantys žalia mėsą“).

## Įvairovė ir istorija

Išskiriamos dvi pagrindinės eskimų tautinės grupės: inuitai (gyvenantys šiaurinėje Aliaskoje, Kanadoje ir Grenlandijoje) ir jupikai (gyvenantys vakarinėje Aliaskoje ir Rusijos Tolimuosiuose rytuose). Rytų eskimai – inuitai – šneka inuktituto dialektais, kuriuos naudoja apie 30 000 žmonių. Vakarų Aliaskos eskimai – jupikai – šneka jupikų kalbomis.

1999 m. Kanados valdžia grąžino eskimams kolonistų užgrobtas senąsias žemes ir dalis Šiaurės vakarų teritorijos virto nauja eskimų apgyvendinta teritorija. Ši nauja teritorija dabar vadinama Nanavatu. Pavadinimas, išvertus iš inuitų kalbos reiškia „Mūsų žemė“. Eskimus pasiekė ir šiuolaikinė technologija apginkluodama sniegaeigiais, telefonais ir kompiuteriais.

## Religija
Genties dvasinis vadovas yra *angakutas* (arba šamanas). Jis sugeba įvertinti medžioklės sėkmę ar nesėkmės priežastį nustatydamas, kuris asmuo yra atsakingas (nes sulaužė tabu) ir gali izoliuoti to veiksmo pasekmes. Eskimų tikėjimas grindžiamas *anua* (siela), kurią turi visi žmonės ir žvėrys. Asmenys, šeimos ir gentys turi daug draudimų arba tabu bei ritualų, kurie turi garantuoti, kad bus galima medžioti laimikį. Po vandeniu gyvenanti deivė *Sedna* prižiūri jūros žinduolius (ruonius ir t. t.). Ji – pusiau žmogus, pusiau žuvis. *Sedna* tikrina kaip gentis laikosi tabu ir leidžia žvėrims būti sumedžiotiems. Antžeminiai gyvūnai turi savo Sergėtojus (ar Globėjus) – kiekvienai rūšiai atskirai.
Skomantai

**Skomantai** () – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Veiviržėnų, 6 km į šiaurės vakarus nuo Švėkšnos, prie kelio Švėkšna–Aisėnai. Seniūnaitijos centras. Yra medicinos punktas, Skomantų piliakalnis, kapinynas, senosios kaimo kapinės, „Švėkšnos bazės“ Skomantų trianguliacijos punktas, paminklas, skirtas Nepriklausomybės 10-mečiui ir Klaipėdos prisijungimo prie Lietuvos 5-mečiui (pastatytas 1928 m., autorius Kostas Rameika), skulptūra „Žemaitis“ (pastatyta 1969 m., autorius Vytautas Majoras).

Šiaurės vakarų pakraščiu teka Veiviržas (Minijos kairysis intakas). Iš rytų prieina Šiuraičių miškas, iš vakarų – Veiviržo kraštovaizdžio draustinis. Skomantai ribojasi su Mikužių, Šiuraičių, Bilviečio kaimais.

## Etimologija

Legendose Skomantų piliakalnis siejamas su kunigaikščiu Skomantu, nors tokiu vardu žinomas XIII a. jotvingių kunigaikštis, gyvenęs Sūduvoje.

## Istorija

Skomantų kaimas minimas 1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje. Gyveno 8 drevininkų šeimos. 1695 m. – 10 drevininkų šeimų.

1929 m. rastas Skomantų lobis.

Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos, Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.

Sovietmečiu Skomantų kaimas buvo „Pavasario“ kolūkio centrinė gyvenvietė, vėliau – „Pionieriaus“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Remigijus Ozolinčius (1956–2013), mokslininkas, miškininkas, ekologas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gargždų turizmo informacijos centras (žr. Lankytinos vietos)
Kalniškė

**Kalniškė** (seniau ***Anielinas***) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Gargždų. Yra Kalniškės piliakalnis (dar vadinamas Gargždų piliakalniu arba Gargždų Pilale). Kultūros ir gamtos paveldas:
* Kalniškės akmuo, geologinis gamtos paveldo objektas
* Gargždų piliakalnis (I tūkstantmetis iki Kr. pab. – XIII a.)
* Maciuičių kapinynas (*Kapeliai, Markapiai, Pilalė*, II tūkstantmetis iki Kr. – XVI a.)

## Istorija

Anksčiau kaime glaudėsi Anielino dvaras.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Gargždų turizmo informacijos centras (žr. Lankytinos vietos)
Darius (Klaipėda)

**Darius** – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Judrėnų.

## Etimologija

Kaimas iki 1933 m. buvo žinomas kaip ***Rubiškė*** (arba ***Rubiškės***), tačiau buvo pervadintas žuvusio lakūno S. Dariaus garbei kaip ***Dariškė***, vėliau – ***Darius*** (asmenvardinis vietovardis).

## Istorija

Lakūno Stepono Dariaus tėviškė, kurioje 1946 m. sudeginta sodyba. Jos vietoje pastatytas V. Savicko stogastulpis, 1988–1993 m. atstatyta kaip sodyba-muziejus, supiltas šlovės kalnelis.

Lakūno tėvai palaidoti Judrėnų kapinėse.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Augalai pionieriai

**Augalai pionieriai** – tai augalų rūšys, kurios kolonizuoja naujai atsiradusius arealus, ekologinės sukcesijos metu. Tokios rūšys paprastai įsitvirtina po gamtinių katastrofų, tokių kaip: gaisrai, potvyniai, purvo nuošliaužos ar ugnikalnio išsiveržimai.  Pionieriniai augalai taip pat gali atsirasti dėka žmogaus veiklos, pavyzdžiui, ariant ar ruošiant dirvožemį statyboms, kai pašalinama anksčiau augusi augalija. Pionieriniai augalai lengviau nei kitos augalų rūšys pakelia kraštutines augimo sąlygas. 

Pionierinės augalų rūšys atlieka svarbų vaidmenį ekosistemoje. Pirminės sukcesijos metu jos padeda formuoti dirvožemį, o antrinės sukcesijos metu jį stabilizuoja. 

Pionierinėms rūšims būdingos: kerpės, samanos, grybai, bakterijos ir įvairūs žoliniai augalai kurie pirmieji įsitvirtina nederlingose ar trikdžių paveiktose teritorijose. Šie organizmai greitai auga ir dauginasi, tokiu būdu sudarydami pirminę ekologinę bendriją.  Pionieriniai augalai turi mažas sėklas yra vėjo platinami ir pasižymi nelytiniu dauginimusi.  Bėgant laikui pionierinės rūšys palaipsniui užleidžia vietą didesniems ir lėčiau augantiems augalams, kurie sudaro stabilesnes ekosistemas. 

## Būdingos rūšys
**Žmogaus paveiktose vietose būdingi** - ruderaliniai augalai pvz: dirvinė usnis (*[[Dirvinė usnis|Cirsium arvense]]*) ir varnalėša (*[[Varnalėša|Arctium]]* *spp.*)

**Kopose** – pajūrinė stoklė (*[[Stoklė|Cakile maritima]]*) ir balandūnė (*[[Balandūnė|Atriplex]]* spp.)

**Gėlame vandenyje** - įvairioji praujenė (*[[Įvairioji praujenė|Callitriche cophocarpa]]*), kuprotoji plūdena (*[[Lemna gibba]]*). 

## Šaltiniai
Nusikaltimas

**Nusikaltimas** – viena pagrindinių Baudžiamosios teisės sąvokų, taip pat ir kasdienėje kalboje vartojamas terminas, siejamas su kalte, atsakomybe. Teisės požiūriu nusikaltimas tai yra veika, kuri yra numatyta baudžiamajame įstatyme ir už kurios padarymą gresia baudžiamosios teisinės priemonės (sankcijos – kaip bausmė ar kitos).

## Istorija
Diferenciacija tarp sunkių nusikaltimų ir kitų baudžiamųjų veikų žinoma jau nuo senų laikų. Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (*[[Constitutio Criminalis Carolina]]*) formalizavo bei atskyrė *[[causae maiores]]* ir *[[causae minores]]* veikas; šis skyrimas turėjo teisines pasekmes parenkant bausmę: buvo taikomos fizinės, laisvės atėmimo bausmės, piniginė bauda arba areštas.

## Lietuvoje
Teisėje griežtai skiriami ir atribojami vieni nuo kitų nusikaltimai, baudžiamieji nusižengimai, administraciniai teisės pažeidimai. Nusikaltimus ir baudžiamuosius nusižengimus skiria Lietuvos baudžiamasis įstatymas (LR BK). Kasdienėje kalboje įvykių ir veiksmų apibūdinime dažnai tarp šių juridinių terminų skirtumo nedaroma ir jie dažniausiai vadinami vienu vardu – nusikaltimas. Su nusikaltimo sąvoka glaudžiai susijusi ir tarptautinio termino Kriminalas vartosena

Lietuvos Respublikos Baudžiamojo kodekso 11 straipsnyje, nurodyta, kad *1. Nusikaltimas yra pavojinga ir šiame kodekse uždrausta veika (veikimas ar neveikimas), už kurią numatyta laisvės atėmimo bausmė. 2. Nusikaltimai yra tyčiniai ir neatsargūs. Tyčiniai nusikaltimai skirstomi į nesunkius, apysunkius, sunkius ir labai sunkius. 3. Nesunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė neviršija trejų metų laisvės atėmimo. 4. Apysunkis nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija trejus metus laisvės atėmimo, bet neviršija šešerių metų laisvės atėmimo. 5. Sunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija šešerius metus laisvės atėmimo, bet neviršija dešimties metų laisvės atėmimo. 6. Labai sunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija dešimt metų laisvės atėmimo.*

## Nuorodos
Zokniai

**Zokniai** – Šiaulių miesto dalis, esanti į pietryčius nuo centro. Sovietmečiu buvo karinė gyvenvietė. Veikia Šiaulių Zoknių pagrindinė mokykla, vaikų darželis, parduotuvė, Zoknių geležinkelio stotis. Netoliese yra KOP Aviacijos bazė, iš kurios vykdoma Baltijos oro policijos misiją.

## Istorija

Nuo XVI a. žinomas Zoknių dvaras, priklausė Šiaulių ekonomijai. 1923 m. surašymo duomenimis jame gyveno 24 žmonės.

## Šaltiniai
Beržėnai (Kelmė)

**Beržėnai** (arba ***Beržėnai I***) – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, šalia kelio , 5 km į vakarus nuo Šaukėnų, Ventos kairiajame krante. Yra išlikę XIX a. Beržėnų dvaro rūmai, aplinkui juos – parkas, tvenkinys, laidojimo koplyčia.

## Istorija

Minimi nuo XV a. XVII a. įkurtas Beržėnų dvaras. Sovietmečiu buvo Žemaitės kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Kriminologija

**Kriminologija** – tarpdisciplininis mokslas, kurio tyrimo dalykas iš dalies sutampa su tokių mokslų kaip sociologija, filosofija, pedagogika, psichologija, etnologija ir teisėtyra, teisės mokslai (ypač baudžiamoji teisėtyra, teisinė statistika ir kt).

Kriminologija – tai mokslas apie nusikalstamumą, jo priežastis, padarinius, prevenciją. Tyrinėjami ne tik patys nusikaltimai, bet ir juos darantys asmenys, jų psichinės, psichologinės savybės, socialinė aplinka ir kitos polinkį į nusikalstamumą nulėmusios savybės.

## Šakos
* Kriminologijos istorija
* Kriminologijos teorija
* Viktimologija

## Istorija

Termino „kriminologija" kilmė nėra žinoma. Pirmą kartą sąvoką panaudojo Raffaele Garofalo, 1885 m. publikavęs savo veikalą pavadinimu „Criminologia„. (Bent jau idėjiniu) Klasikinės kriminologijos mokyklos ir apskritai kriminologijos disciplinos pradininku laikomas italas Cesare Beccaria, XVIII a. publikavęs veikalą *Dei Delitti e delle Pene* („Apie nusikaltimus ir bausmes“), kuriame kaip utilitaristas manifesto forma pasisakė prieš to meto baudžiamąją justiciją, atgyvenusius teisenos metodus kaip kankinimai, bausmes (mirties bausmė) ir kt.), skelbė baudžiamosios teisės humanizmo idėjas, siūlė esamas priemones keisti humaniškesnėmis bei veiksmingesnėmis.

## Kriminologija Lietuvoje

Pagrindinės kriminologijos mokslo įstaigos ir struktūros Lietuvoje yra MRU Teisės fakulteto Kriminologijos katedra, VU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedra, Teisės instituto Kriminologinių tyrimų skyrius bei Kriminologinių studijų centras (veikiantis prie VU ir TI). Vilniaus universitete nuo 2006 m. vykdomos ES struktūrinių fondų remiamos Tarpkryptinės plečiamosios kriminologijos studijos. Teisės fakultete yra kriminologijos specializacija (vientisųjų teisės studijų programoje). VU Filosofijos fakultete kriminologija studijuojama greta su sociologija.

MRU Teisės fakultete yra dėstomi tokie kursai kaip Kriminologija (dėstoma atskirai bakalauro ir magistro studijose, teisės studijų 2 arba 4 kreditai), Atskirų nusikalstamumo rūšių kriminologinė charakteristika, Deviacijų kriminologinė analizė, Korupcijos kontrolė ir prevencija, Nepilnamečių nusikalstamumas Lietuvoje, Nepilnamečių nusikaltimų ir kitų teisės pažeidimų prevencija, Organizuoto nusikalstamumo prevencija, Socialinių tyrimų metodai kriminologijoje, Šeiminio smurto prevencija, Teisinė nusikaltimų prevencija, Vaiko teisių apsauga, Viktimologija.

Lietuvos kriminologai – profesoriai Genovaitė Babachinaitė, Jurijus Bluvšteinas, Aleksandras Dobryninas, Viktoras Justickis, viktimologai – docentai Ilona Michailovič, Rokas Uscila ir kiti.

## Literatūra
* Jurijus Bluvšteinas (atsakingasis redaktorius). Kriminologija. Vilnius: Pradai, 1994.
Džiuginėnai

**Džiuginėnai** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Telšių. Seniūnaitijos centras. Yra Germanto mokyklos skyrius, Džiuginėnų parkas. Išlikęs Džiuginėnų dvaras (XIX a. rūmai), šalia stūkso Džiuginėnų piliakalnis. Kaimo pietvakariuose telkšo Germantas.

## Etimologija

Kaimo vardas kilęs nuo Džiugo kalno, stūksančio kaimo pietuose. Pastarasis siejamas su legendiniu Telšių įkūrėju Džiugu.

## Istorija

Kaimas minimas nuo XVIII a. 2-osios pusės, nors Džiuginėnų dvaras žinomas jau XVI a., garsėjo savo biblioteka.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Dvaro kambarine 1864–1866 m. yra tarnavusi rašytoja Žemaitė, kur susipažino su savo būsimu vyru, dvaro eiguliu Laurynu Žymantu.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Apie Džiuginėnus 
*
Šlažai

**Šlažai** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Nemuno deltos regioniniame parke, 1,5 km į pietvakarius nuo Šilutės, prie . Ribojasi su Šilutės miestu, Pagrynių, Žalgirių, Rupkalvių kaimais. Šlažų kaime yra Šlažų tiltas (dar vadinamas prezidento Kazio Griniaus tiltu; 1995 m. įtrauktas į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą, kaip turintis istorinę ir techninę reikšmę), dvejos evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą).

## Istorija

1913 m. Šlažų kaimas buvo prijungtas prie Šilutės parapijos (prieš tai priklausė Verdainei). 1926 m. vasarą Šlažų kaimo teritorijoje, kelyje Šilutė-Rusnė, per pavasario potvynius smarkiai užliejamą vietą, pastatytas gelžbetoninis 13 arkų tiltas, kurio atidaryme dalyvavo tuometinis Lietuvos prezidentas Kazys Grinius. 1990 m. prie šio tilto pastatyta memorialinė lenta.

1997 m. Šlažuose buvo 25 ūkiai, 2003 m. galvijus laikė 8 ūkiai (32 vienetus). 1910 m. buvo 146, 1997 m. – 53 gyventojai.

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Sluoksnis

**Sluoksnis (geol)** plokščias geologinis kūnas iš vienalytės uolienos (kartais su įtarpais), išsiskiriančios iš gretimų uolienų savo litologinėmis, paleontologinėmis ir kitomis savybėmis. Paprastai yra mažiausia vienetinių startigrafinių skalių padala, svitos dalis. Sluoksnį riboja du lygiagretūs paviršiai: apatinis – **padas** (arba asla) ir viršutinis – **kraigas**. Sluoksnio storis visada daug mažesnis už ilgį. Keletas sluoksnių (kartais ir vienas) gali sudaryti klodą.
Paliepiai (Raseiniai)

**Paliepiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Viduklės, prie magistralės , šalia Sujainių (juose yra Paliepių seniūnijos administracija). Šalia kaimo išteka Švendra ir jos intakas Vilpisis.

Didelė dalis Paliepių kaimo buvo priskirta Sujainiams.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paliepiai (Ariogala)

**Paliepiai** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos, prie kelio . Seniūnaitijos centras. Kaime stovi Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia, kapinių koplyčia, veikia biblioteka, paštas (LT-60013). Pro kaimą teka Paliūtė.

## Istorija

Pirmąkart minimi 1580 m. gruodžio 9 d.

Sovietmečiu apie 2 km į pietus nuo Paliepių buvo statomas karinis aerodromas, tačiau statybos nebaigtos. Aerodromo gelžbetoninės plokštės buvo demontuotos ir panaudotos Vilniaus bei Kauno oro uostų peronų ir riedėjimo takų statybai.

|}

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Paliepiuose gimė gydytojas dermatologas, daktaras Antanas Gulbinas (1904–1993).

## Galerija

Paliepių mokykla.JPG|Buvusi mokykla
Paliepiai, mokykla (buvusi).JPG|Mokyklos 100–mečio akmuo
Paliepių kaimo gatvė.JPG|Pagrindinė – Liepų gatvė
Paliepiai, akmuo.JPG|Stambus akmuo prie gatvės
Paliepiai, girininkija.JPG|Paliepių girininkija
Paliepiai, kryžius prie sodybos.JPG|Sodyba su kryžiumi Liepų gatvėje
Paliepiai, sodyba su kryžiumi.JPG
Paliepių sodyba su kryžiumi.JPG
Paliepiai, kapinės.JPG|Kapinių kalnelis
Paliepiai, reginys.JPG|Paliepių reginys


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Apie Paliepius
Hemiodopsiai

**Paprastieji pusdančiai**, arba *hemiodopsiai* (*Hemiodopsis*) – pusdančių lašišakarpių (*Hemiodontidae*) šeimos žuvų gentis.

Gentyje yra šios rūšys:
* Vientaškis hemiodopsis (*Hemiodopsis argenteus*)
* *[[Hemiodopsis fowleri]]*
* Geldo hemiodopsis (*Hemiodopsis goeldii*)
* Lieknasis hemiodopsis (*Hemiodopsis gracilis*)
* *[[Hemiodopsis huraulti]]*
* Sidabrinis hemiodopsis (*Hemiodopsis immaculata*)
* Raudonuodegis hemiodopsis (*Hemiodopsis microlepis*)
* *[[Hemiodopsis parnaguae]]*
* Keturjuostis hemiodopsis (*Hemiodopsis quadrimaculata quadrimaculata*)
* Vordervinklerio hemiodopsis (*Hemiodopsis quadrimaculata vorderwinkleri*)
* *[[Hemiodopsis rodolphoi]]*
* Sterno hemiodopsis (*Hemiodopsis sterni*)
* *[[Hemiodopsis ternetzi]]*
* *[[Hemiodopsis thayeria]]*
Skaraitiškė

**Skaraitiškė** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Šiluvos. Yra šimtametis parkas, Skaraitiškės dvaras, pro kaimą teka Dembulė. Į rytus nuo Skaraitiškės teka upė Tvarkantė, kuri įteka į Dubysą. Skaraitiškės paštas yra Katauskiuose.

## Etimologija

Vietinį dvarą įkūrė dvarininkai Skaraičiai, tad gali būti, kad tai dvarininkinis vietovardis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Girgždūtė

**Girgždūtė**, *Pagirgždūtis, Girgždūtės kalnas* – piliakalnis Žemaitijos aukštumoje Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Pagirgždūčio kaimo, Varnių seniūnija. Piliakalnis vienas didžiausių Žemaitijoje, jo pietrytinė dalis priskirta Kelmės rajono Kražių seniūnijai. Girgždūtė su apylinkėmis nuo 1960 m. yra landšaftinis istorinis draustinis.

Pasiekiamas iš kelio  Kęsuose pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi, pavažiavus 600 m, buvusių fermų teritorijoje pasukus į dešinę pietryčių kryptimi, pavažiavus ir paėjus 1 km kalvos šiaurės rytų šlaitu ir viršumi per mišką einančiu keliuku – yra kelio gale.

## Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas didelės šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi pailgos moreninės kilmės aukštumos aukščiausioje pietrytinėje dalyje, altitudė – 228 m. Šlaitai statūs, viršuje dirbtinai nulyginti. Piliakalnio aikštelė ovali, 150 x 50 m dydžio, viduryje iškili, pietrytiniu galu kiek lenkta į pietus, 5 m žemesne pietrytine dalimi. Aikštelė apjuosta skirtingomis pylimų eilėmis: šiaurės vakaruose – viena, pietryčiuose – dviem. Pietrytinėje aikštelės dalyje 3–3,5 m žemiau aikštelės jos pakraščiuose supiltas 1 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Šiaurės vakarų aikštelės dalyje pylimo aikštelės pakraščiuose nėra. Čia šlaitai viršutinėje 3–3,5 m aukščio dalyje pastatinti, leidžiasi į 2,5–3,5 m pločio, 0,8 m gylio griovį, už kurio supiltas 1–1,8 m aukščio, 6 m pločio pylimas 4–5 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietrytinėje dalyje šis pylimas yra 6 m žemiau aikštelės kraštuose esančio pylimo, irgi 1 m aukščio, 8 m pločio. Išorinis šlaite esančio pylimo šlaitas pereina į natūralius kiek mažiau stačius kalvos šlaitus. Tokiu būdu pietrytinė aikštelės dalis įtvirtinta dviem pylimais ir tarp jų esančiu grioviu, o šiaurės vakarų – tik grioviu ir pylimu, jo nėra tik šiaurės vakarų kampe.

Piliakalnis apardytas arimų. Aikštelė dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais.

Žemesniosios kalvos, kuri yra Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, 750 m į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, viršūnėje yra 100x50 m dydžio užpelkėjusi dauba, buvusio ežerėlio vieta, dabar nusausinta. Manoma čia buvus šventvietę. Apie šią vietą yra išlikę padavimų – apie paskandintus lobius, prasmegusią bažnyčią ir kt. Pasak vieno jų, senovėje čia buvo aukojami avinai (*Avinkalnis*). Po Žemaitijos krikšto apylinkių gyventojai dar ilgai slapčia naktimis čia aukojo aukas, gėrė ežerėlio vandenį ir juo prausėsi. 1927 m. minima, kad antrą Sekminių dieną apylinkių gyventojai ant Girgždūtės susirinkę linksminosi.

## Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1948 m. ir 1969 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia – XIII a.

## Šaltiniai

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V., 1973, p.&nbsp;190
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.
* Liudvikas Kšivickis. Žemaičių senovė. Kaunas, Marijampolė, 1928.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899. c. 146.

## Nuorodos
* Lietuvos piliakalniai
Puokė

**Puokė** – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Barstyčių. Kaimo įžymybė – Barstyčių akmuo, esantis 13,4 m ilgio, 7,5 m pločio ir 3,6 m aukščio. Tai didžiausias riedulys Lietuvoje (antrasis pagal dydį – garsusis Puntuko akmuo). Saugomi Puokės alkakalnis, Puokės liepa, Puokės kalno koplyčia.

## Istorija

Puokė su aplinkiniais kaimais XVI–XIX a. priklausė bajorams Kušleikiams.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai
Biliūnai

**Biliūnais** vadinami kaimai:

* Joniškio rajone;
* Kauno rajone;
* Kupiškio rajone;
* Panevėžio rajone;
* Pasvalio rajone;
* Radviliškio rajone;
* Raseinių rajone;
* Ukmergės rajone;
* Utenos rajone;
* Vilkaviškio rajone.
Biržuvėnai

**Biržuvėnai** – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Luokės, abipus Virvyčios. Seniūnaitijos centras, veikia biblioteka.

## Istorija

*Birsine* vietovė pirmąkart paminėta 1253 m. balandžio 5 d. Kuršo vyskupo Henriko rašte dėl pietinio Kuršo žemių dalybų. Ši data sietina su čia esančiu piliakalniu, vadinamu *Koplyčkalniu, Bambizkalniu*.

Nuo XIV a. žinomas karališkasis Biržuvėnų dvaras, vėliau perėjęs į privačias rankas. XVI a. Biržuvėnai buvo valsčiaus, kuris 1667 m. vadinamas pavietu, administracinis centras. 1670 m. dvarą pradėjo valdyti bajoras Mikalojus Gorskis. Ši dvarininkų giminė XVIII–XX a. pr. pastatė naują dvaro sodybą, užtvenkė Virvyčios upę, pastatė vandens malūną, lentpjūvę, 1907 m. įkūrė parką, 1909 m. įsteigė kartono fabriką (veikė iki 1938 m.).

1720 m. Augustas II Biržuvėnams leido rengti turgus. 1923 m. dvarui priklausė 185 gyventojai. Dauguma dvaro pastatų išliko iki šiol. Gorskių dvare buvo įrengta muziejinė ekspozicija, dabar dvaras restauruojamas. Netoli Biržuvėnų dvaro parko, miške, – legendomis apipinta „Laumės pėda”. Anot padavimų, čia trykštančių šaltinių vanduo yra stebuklingas – jis gali sugrąžinti jaunystę ir sveikatą.

1915 m. pavasarį kaime įvyko mūšis tarp rusų kazokų ir vokiečių karinių dalinių.

|}

## Gyventojai

## Kultūros paveldas
* Piliakalnis, vadinamas *Koplyčkalniu, Bambizkalniu* (IX–XIII a.);
* Dvaro sodyba (XVIII–XX a. pr.);
* Skenduolių kryžius (1912 m.);
* Laumės pėda;
* Pirmojo pasaulinio karo vokiečių karių kapinės (1915 m.).

## Galerija

vaizdas:Biržuvėnų piliakalnis 2011 (1).JPG|Biržuvėnų piliakalnis ir papėdės gyvenvietė
vaizdas:Biržuvėnų piliakalnis 2011 (2).JPG|Biržuvėnų piliakalnio aikštelės pietinė dalis ir pylimas
vaizdas:Biržuvėnų piliakalnis 2011 (3).JPG|Biržuvėnų piliakalnio aikštelės šiaurinė dalis
vaizdas:Biržuvėnų dvaro rūmų užpakalinis fasadas 2011.JPG|Biržuvėnų dvaro rūmų užpakalinis fasadas
vaizdas:Biržuvėnų dvaro rūmų fligelis 2011.JPG|Biržuvėnų dvaro rūmų fligelis
vaizdas:Biržuvėnų dvaro inžinieriaus namas 2011.JPG|Biržuvėnų dvaro inžinieriaus namas
vaizdas:Biržuvėnų dvaro plytinės plyta 2011.JPG|Biržuvėnų dvaro plytinės plyta
vaizdas:Biržuvėnų skenduolių kryžius 2011.JPG|Skenduolių kryžius (1912 m.)
vaizdas:Biržuvėnų Laumės pėda 2011 (1).JPG|Laumės pėda iš šiaurės rytų 
vaizdas:Biržuvėnų Laumės pėda 2011 (2).JPG|Laumės pėda iš pietvakarių
vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (1).JPG|Šventoji pušis iš pietvakarių 
vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (2).JPG|Šventoji pušis iš šiaurės vakarų
vaizdas:Biržuvėnų Šventoji pušis 2011 (3).JPG|Kryžius prie Šventosios pušies kamieno 
vaizdas:Biržuvėnų karių kapai 2011 (1).JPG|Vokiečių karių kapų vaizdas nuo Gorskių gatvės
vaizdas:Biržuvėnų karių kapai 2011 (2).JPG|Vokiečių karių kapai


## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* Trumpai apie Biržuvėnus
Diktariškiai

**Diktariškiai** – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Šiaulėnų. Išlikę buvusio Diktariškių dvaro rūmai (XIX a.) ir parkas.

## Istorija

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Diktariškiuose gimė veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras Česlovas Meškauskas (1932–).

## Šaltiniai
Maoriai

**Maoriai** – N. Zelandijos tauta, kalbanti maorių kalba, bet dauguma gyventojų moka ir angliškai.

Maorių protėviai X-XIV a. atsikėlė iš Centrinės Polinezijos ir asimiliavo vietos gyventojus. Jie vertėsi žemdirbyste, gyvulininkyste, žvejyba, medžiokle. Taip pat statė laivus, keliavo jūromis.

Maoriai sukūrė daug dailės (medžio drožinių, akmens skulptūrų), muzikos kūrinių, mitų.

## Nuorodos
* Maorių internetinė svetainė  
* Internetinės svetainės, skirtos maorių kultūrai
Gugolas

**Gugolas** – labai didelis skaičius 10100, kitaip sakant, vienetas su šimtu nulių. Vienas iš būdų pavaizduoti gugolo dydį – dauginti milijoną iš milijono 16 kartų, o gautą rezultatą padauginti iš tūkstančio. Terminas pirmą kartą buvo pavartotas 1938 metais devynmečio Miltono Sirotos (*Milton Sirotta*). Miltono dėdė, garsus amerikietis matematikas Edvardas Kasneris (*[[Edward Kasner]]*) išpopuliarino šį terminą, pavartodamas jį savo knygoje „*Mathematics and the Imagination*“. Populiariausia dabartinė užuomina į šį didžiulį skaičių – pasaulinė paieškos svetainė Google.

Gugolas neturi ypatingos reikšmės matematikoje (terminas keičiamas į „dešimt seksdecilijardų“), bet retkarčiais vartojamas, kai norima apibūdinti neįprastai didelius dydžius, pavyzdžiui, visų galimų skirtingų šachmatų žaidimų skaičių.

Gugolas gali būti užrašomas skirtingais būdais, pavyzdžiui:

: 1 gugolas = 10100 = 10 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000

## Gugolpleksas
Po kiek laiko Miltonas sugalvojo naują terminą – „gugolpleksas“, kuriuo buvo apibūdintas „vienetas su tiek nulių, kol nusibos rašyti“. Jo dėdė Kasneris apibūdino terminą konkrečiau, nes, anot jo, „žmonės pavargsta skirtingu laiku“. Gugolpleksui buvo suteikta reikšmė – vienetas su gugolu nulių, kitaip tariant 1010100

## Šaltiniai
Pagryžuvys

**Pagryžuvys** – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Tytuvėnų, prie kelio į . Seniūnaitijos centras. Veikia tuberkuliozės ligoninė ir sanatorija (Aukštelkės pensiono filialas), yra išlikę dvaro pastatai ir parkas, buvusi Pagryžuvio pradinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-86011). Stūkso Pagryžuvio piliakalnis (arba Kalvinkalnis). Pro kaimą teka Gryžuva.

## Etimologija

Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Gryžuvos upės vardo.

## Istorija

Prie kaimo stūkso I tūkstantmečio – II tūkstantmečio pradžios Pagryžuvio piliakalnis. Pagryžuvio dvaras minimas nuo XVI a., kaimas – nuo 1575 m. Sovietmečiu buvo Gryžuvos kolūkio centrinė gyvenvietė.

|}

## Sanatorija

Pagryžuvio filialas yra Aukštelkės pensiono struktūrinis padalinys. Filialas yra skirtas laikinai ar nuolat gyventi suaugusiems neįgaliems asmenims, sergantiems lėtinėmis psichikos ligomis, turintiems intelekto sutrikimus, kurie negali gyventi savarankiškai ir jiems būtina priežiūra, slauga bei medicininis aptarnavimas.

1951 m. Pagryžuvio dvaro teritorijoje įsikūrė Respublikinė plaučių tuberkuliozės sanatorija. Sanatorijai priklauso ir dvaro parkas. 2006 m. atidarytas Pagryžuvio filialas.

## Legendos

Netoli Pagryžuvio stūkso IX–XIV a. Kalvinkalnio piliakalnis, dešiniajame upės krante – Girntkalnis. Pasakojama, kad Kalvinų kalnu vadinamame piliakalnyje neva prasmegusi kalvinų bažnyčia, o po kalnu – didžiuliai požemiai, kuriuose dieną slepiasi vaiduokliai, o naktį išlenda žmonių gąsdinti.

## Gyventojai

## Šaltiniai

*
Zdoniškė

**Zdoniškė** – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Pavandenės. Į šiaurės vakarus nuo kaimo telkšo Biržulio ežeras. Greta kaimo eina plentas . Yra dvaro liekanos, apgriuvusi Zdoniškės koplyčia.

## Istorija

Kaimas susidarė išparceliavus Zdoniškės dvarą. LTSR laikais – Pavandenės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla.

|}

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Trumpai apie dvarą
Pasandravys

**Pasandravys** – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Dubysos regioniniame parke, prie Luknės upelio. Poeto Maironio gimtinė, jo sodyba, memorialinis draustinis.

## Etimologija

Kaimas pavadintas pagal šiaurės vakaruose pratekantį upelį – Sandravą (Luknės dešinysis intakas).

## Istorija

XIX a. minimas Pasandravio dvaras.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Pasandravio dvare 1862 m. gimė poetas ir kunigas Maironis. Namas, kuriame Maironis gimė, sudegė per Pirmąjį pasaulinį karą. Iki šių dienų išliko tik namo pamatai ir mūrinė ratinė. Sodybos kieme pastatytas paminklinis akmuo. Kiemo centre tebėra akmeninis šulinys su neįprastai dideliu rentiniu. 1987 m. minint 125-ąsias poeto gimimo metines abipus kelio į Pasandravį pasodinta 125 ąžuoliukų alėja. 1991 m. Maironio gimtosios vietos buvo papuoštos liaudies meistrų išdrožtomis medžio skulptūromis.
* Pasandravyje 1901 m. rugpjūčio 20 d. gimė žymus architektas Bronius Elsbergas.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Pasandravys ir Bernotai
Plėšrieji characidai

**Plėšrieji characidai** (*Acestrorhynchidae*) – characidų (*Characiformes*) būrio žuvų šeima. Kūnas ilgas, padengtas smulkiais žvynais. Tai plėšrios žuvys, paplitusios Pietų Amerikoje.

Šeimoje yra 1 gentis ir 15 rūšių.
Akvariumuose auginama labai agresyvi ir plėšri žuvis – *Acestrorhynchus falcatus*.
 
Kitos rūšys:
* *Acestrorhynchus maculipinna *
* *Acestrorhynchus falcirostris *
* *Acestrorhynchus abbreviatus*
* *Acestrorhynchus minimus *
* *Acestrorhynchus heterolepis *
* *Acestrorhynchus apurensis *
* *Acestrorhynchus pantaneiro*
* *Acestrorhynchus lacustris*
* *Acestrorhynchus microlepis *
* *Acestrorhynchus grandoculis*
* *Acestrorhynchus altus *
* *Acestrorhynchus nasutus *
* *Acestrorhynchus isalineae *
* *Acestrorhynchus britskii*
Vandeninis kirstukas

**Vandeninis kirstukas** (*Neomys fodiens*) – kirstukinių (*Soricidae*) šeimos žinduolis. Tai gana stambus kirstukas – ilgis gali siekti 10 cm. Kailis tamsus ir trumpas, kartais su keletu baltų kuokštų. Gyvenimo būdu panašus į kirstukus nykštukus. Turi jautrius ūsus. Vandeninio kirstuko seilės nuodingos, taigi tai vienas iš nedaugelio nuodingų žinduolių, tačiau jis nepavojingas stambiems gyvūnams, tarp jų ir žmonėms, nes nesugeba perkąsti jų odos.
Iksionas

Graikų mitologijoje **Iksionas** – lapitas, Tesalijos karalius, Antiono arba Flegijo sūnus. Turėjo sūnų Piritojų (ar įsūnį, jei tėvas buvo Dzeusas). Iksionas vedė Dia, Dejonėjo dukrą, kuriam pažadėjo dovaną. Tačiau nesumokėjo tuoktuvių mokesčio, tada Dejonėjas pavogė kelis Iksiono arklius. Įpykęs Iksionas pakvietė uošvį Dejonėją į šventę Larisoje. Kai Dejonėjas atvyko, įstūmė savo svečią į degančią lovą. Kaimyniniai princai buvo taip pasipiktinę Iksiono poelgiu, kad atsisakė apvalyti nusidėjelio kaltę, todėl Iksionas gyveno kaip nusikaltėlis. Iksionas tapo pirmuoju kaltu žmogumi nužudžiusiu savo giminaitį graikų mitologijoje. 

Iksionas turėjo būti griežtai nubaustas už savo nuodėmę, tačiau Dzeusas jo pasigailėjo ir atsigabeno į Olimpą. Tačiau vietoje to, kad būtų dėkingas, Iksionas mėgino suvilioti Dzeuso žmoną deivę Herą. Dzeusas sužinojo apie jo ketinimus (Hera jam pasakė arba pats sužinojo) sukūrė  Heros pavidalo debesį, kuris buvo pavadintas Nefele, ir įviliojo Iksioną suartėti su debesiu. Iš šios sąjungos gimė kentaurai (todėl kartais vadinami iksionidais). Tačiau yra ir kitas kentaurų kilmės mitas, kur jų rasės protėvis yra atstumtasis zoofilas Kentauras, Apolono sūnus ir Lapito brolis.  

Dzeusas žaibu nutrenktė Iksioną iš Olimpo. Dzeusas įsakė Hermiui pririšti jį prie rato, kuris visada sukasi. Taip Iksionas kankinasi Tartare sukdamasis ant degančio rato.

Istoriją aprašė Diodoras, Pindaras, Vergilijus „Georgikos“ 4 ir „Eneida“ 6, Ovidijus „Metamorfozės“ 12.
Aksinitas

**Aksinitas** – mineralas, sudarytas iš kalcio aliuminio boro-silikato, (Ca, Fe, Mn) 3Al2BO3Si4O12OH. Aksinitas yra piroelektrikas ir pjezoelektrikas.

Aksinito spalva rudai violetinė, raudonai ruda.
Gnybalai

**Gnybalai ** – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Šilutės, 4 km į pietus nuo Ramučių; palei kelią Šilutė-Ramučiai; iš vakarų ir šiaurės prieina Rudynų, iš rytų – Gnybalų miškai. Gnybalai ribojasi su Didšilių, Kalininkų, Grabupių kaimais.

## Istorija

XX a. pirmoje pusėje Gnybalų kaime buvo daugiau kaip 40 vienkiemių, išsisklaidžiusių tarp miškelių. Prie Šilutės–Ramučių kelio stovėjo užeiga ir pradinė mokykla (įsteigta 1899 m.), kurioje buvo dėstoma vokiškai. Tarpukaryje Gnybalų kaime veikė ir lietuviška mokykla, priklausanti Klaipėdos krašto mokyklų draugijai (1937 m. mokėsi 19, 1938 m. – 13 vaikų; 1939 m. kovo 24 d. mokykla uždaryta). Gnybalai priklausė Traksėdžių valsčiui (II pasaulinio karo metu – Ramučių valsčiui), Ramučių parapijai (iki 1902 m. – Verdainės parapijai). 1905 m. Gnybalų kaime buvo 265 (63 % lietuvininkų), 1910 m. – 288, 1925 – 311 gyventojų.

Po II pasaulinio karo Gnybalų kaime iš esmės pasikeitė gyventojai; kaimas buvo padalytas į dvi dalis: šiaurinė atiteko Gardamo, pietinė – Jonaičių (nuo 1997 m. Šilutės seniūnija) apylinkėm.

1997 m. Šilutės seniūnijos Gnybaluose gyveno 22 gyventojai (7 ūkiai), Gardamo seniūnijos – 8 gyventojai (3 ūkiai).

## Gyventojai

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Mažosios Lietuvos enciklopedija. T.1., Vilnius. 2003.
* Albertas Juška. Mažosios Lietuvos mokykla. Klaipėda. 2003.
*
Malavio administracinis suskirstymas

Malavis yra suskirstytas į 3 regionus su 28 rajonais:
* Rajonai: Balaka (Balaka), Blantairas (Blantyre), Čikvava (Chikwawa), Čiradzulu (Chiradzulu), Čitipa (Chitipa), Dedza (Dedza), Dova (Dowa), Falombė (Phalombe), Karonga (Karonga), Kasungu (Kasungu), Likoma (Likoma), Lilongvė (Lilongwe), Mačinga (Machinga), Mangočis (Mangochi), Mčindžis (Mchinji), Mulandžė (Mulanje), Mvanza (Mwanza), Mzimba (Mzimba), Neno, Nkhata Bėjus (Nkhata Bay), Nkhotakota (Nkhotakota), Ntčeu (Ntcheu), Ntčisis (Ntchisi), Nsandžė (Nsanje), Rumfis (Rumphi), Salima (Salima), Thjolas (Thyolo), Zomba (Zomba)

* Centrinis regionas
** 1 – Dedza
** 2 – Dowa
** 3 – Kasungu
** 4 – Lilongwe
** 5 – Mchinji
** 6 – Nkhotakota
** 7 – Ntcheu
** 8 – Ntchisi
** 9 – Salima

* Šiaurės regionas
** 10 – Chitipa
** 11 – Karonga
** 12 – Likoma
** 13 – Mzimba
** 14 – Nkhata Bay
** 15 – Rumphi

* Pietų regionas
** 16 – Balaka
** 17 – Blantyre
** 18 – Chikwawa
** 19 – Chiradzulu
** 20 – Machinga
** 21 – Mangochi
** 22 – Mulanje
** 23 – Mwanza
** 24 – Nsanje
** 25 – Thyolo
** 26 – Phalombe
** 27 – Zomba
** 28 – Neno

## Nuorodos
* Malawi: Administrative Division (Citypopulation.de)
* Districts of Malawi (Statoids.com)
Kalininkai

:: *Apie kaimą Žemaičių Naumiesčio seniūnijoje žr. [[Kalininkai (Žemaičių Naumiestis)]]*.

**Kalininkai** – kaimas Šilutės raj. sav. teritorijoje, 7 km į šiaurės rytus nuo Šilutės, 3 km į šiaurės vakarus nuo Grabupių; iš vakarų prieina Rudynų, iš šiaurės – Lapynų, iš rytų – Gnybalų miškai. Ribojasi su Grabupių, Gnybalų (abu Šilutės sen.), Rudynų (Saugų sen.) kaimais. Kalininkuose yra dvejos evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą).

## Istorija

XX a. pradžioje priklausė Traksėdžių valsčiui, Verdainės parapijai.

Kalininkuose 1997 m. buvo 13 gyventojų (4 ūkiai), tiek pat ūkių buvo ir 2003 m.

## Gyventojai

### Žymūs žmonės
* Kalininkuose gimė raštijos darbuotojas Rudolfas Andrius Cipelis (1813–1894).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* 
* LR kultūros paveldo registras 
* ŽŪIKVC informacijos puslapis
Bretonai

**Bretonai** (, bretonų k. *Brezhoned*) – viena iš šiuolaikinių keltų tautų, gyvenanti daugiausia šiaurės vakarų Prancūzijos Bretanės regione.

Bretonų kultūra susijusi su jų keltiškomis šaknimis. V–VI a. į Bretanę atsikėlė keltai iš dabartinės Anglijos, iš kur juos išstūmė anglosaksai. Jų vardu pavadintas ir Bretanės regionas.

Daugelis bretonų kalba bretonų kalba, kuri priklauso keltų kalbų grupei ir yra labai artima kornų kalbai ir šiek tiek mažiau artima valų kalbai. Rytinėje Bretanėje susiformavo prancūzų kalbos dialektas vadinamas galo kalba; jis turi daug bendrų žodyno ir tarimo bruožų su bretonų kalba. Nei bretonų, nei galo kalba pagal Prancūzijos įstatymus neturi oficialaus statuso, tačiau daugelis bretonų kalbą vartoja kasdieniniame gyvenime (ypač vyresni), o vakarinėje Bretanės dalyje yra dvikalbių kelio ženklų. Prancūzų kalba regione įsigalėjo po Prancūzijos revoliucijos. Nuo 1977 m. regione steigiamos mokyklos (Diwan: bret. sėkla), kuriose mokoma bretonų kalba.

## Nuorodos
Pirmasis Seimas

**Pirmasis Lietuvos Respublikos [[Seimas]]** – atstovaujamoji įstatymų leidybos institucija, išrinkta baigus darbą Steigiamajam Seimui. Dirbo dabartinės Maironio universitetinės gimnazijos Kaune patalpose.

## Teisinis pagrindas

Pirmasis Seimas išrinktas 1922 m. spalio 10 – 11 d. visuotiniuose, slaptuose ir laisvuose rinkimuose pagal 1922 m. priimtą Rinkimų įstatymą. Tarp 78 jo narių buvo 12 Ūkininkų sąjungos, 15 krikščionių demokratų partijos, 11 Darbo federacijos, 20 valstiečių liaudininkų sąjungos, 10 socialdemokratų partijos, 5 darbininkų kuopų (komunistai), 3 žydų, 2 lenkų atstovai. Iš viso Pirmojo Seimo nariais buvo 90 atstovų.

## Seimo veikla

Seimas susirinko lapkričio 13 d., bet prezidentą pradėta rinkti tik gruodžio 21 d. Absoliučią daugumą gavo buvęs Steigiamojo seimo pirmininkas Aleksandras Stulginskis. Jis pavedė sudaryti vyriausybę E. Galvanauskui, kuris tapo taip pat ir užsienio reikalų ministru. Tačiau, balsuojant už pasitikėjimą, balsai pasiskirstė po lygiai, po 38 už ir prieš, todėl opozicija jį laikė neteisėtu.

Šio Seimo metu buvo prijungtas Klaipėdos kraštas, tačiau santykiuose su Lenkija vyriausybė patyrė nemažą diplomatinių pralaimėjimų dėl savo neapgalvotų pareiškimų ir nuolaidžiavimo didžiosioms valstybėms. Bandymas antrą kartą patvirtinti atnaujintą E. Galvanausko vyriausybę balsavimo rezultatų nepakeitė ir 1923 m. kovo 12 d. Prezidento aktu Pirmasis Seimas buvo paleistas.

## Seimo nariai
Šviesis

**Šviesis** – žvaigždės, žvaigždžių spiečiaus ar galaktikos spinduliavimo galia. Šviesis matuojamas bolometriniu absoliutiniu ryškiu, Saulės šviesio vienetais (L_\odot) arba vatais. Daugumos žvaigždžių šviesis yra nuo 10^6 L_\odot iki 10^{-6} L_\odot.

Saulės šviesis L_\odot lygus 3,827 × 1026 W arba 3,827 × 1033ergų/s.

## Apibrėžimas
Žvaigždės šviesis L (spinduliavimo galia) gali būti rastas pagal formulę:
: L = 4\pi R^2\sigma T_{ef}^4 \,
kur:
: Tef - žvaigždės efektinė temperatūra,
: R - žvaigždės spindulys,
: σ - Stefano-Bolcmano konstanta - 5.67 W/(m2·K4) 

Tiesioginiais astronominiais stebėjimais žvaigždės šviesio išmatuoti negalima. Žemėje mes matuojame tik spindesį (apšviestumą) - energijos srautą, krintantį į vienetinį paviršiaus plotą, statmeną to srauto sklidimo krypčiai (fizikoje jo matavimo vienetas yra W/m²). Spindesio matavimo vienetas astronomijoje yra ryškis arba kartais naudojamas naujadaras magnitudė.

Visa žvaigždės spinduliuojama energija L pasiskirsto į sferos A = 4\pi r^2 plotą, kur r - atstumas nuo žvaigždės iki imtuvo. Tuomet spindesys bus susijęs su šviesiu taip:
:J = \frac{L}{4\pi r^2} \,
Trečiasis Seimas

**Trečiasis Lietuvos Respublikos Seimas** – atstovaujamoji įstatymų leidybos institucija (Lietuvos Respublikos Seimas), dirbusi nuo 1926 m. birželio 2 d. iki 1927 m. balandžio 12 d. Veikė Kaune, dabartinės Maironio universitetinės gimnazijos patalpose.

## Rinkimai

III Seimas, pasibaigus II Seimo kadencijai, buvo išrinktas 1926 m. gegužės 8 – 10 d. vykusiuose laisvuose visuotiniuose rinkimuose. Pirmasis posėdis įvyko 1926 m. birželio 2 d. Seimo rūmuose, Kaune.

III Seime nė viena partija neturėjo absoliučios daugumos. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga turėjo 22, Lietuvos socialdemokratų partija – 15, Lietuvos krikščionių demokratų partija – 14, Lietuvos ūkininkų sąjunga – 11, Lietuvos darbo federacija – 5, Lietuvių tautininkų sąjunga – 3, Lietuvos ūkininkų partija – 2 atstovus. Dar 13 atstovų turėjo tautinės mažumos. Iš viso Seime dirbo 85 atstovai.

Prieš rinkimus Lietuvos politinė policija ruošėsi kurti fiktyvias kairiųjų rinkimines kuopas. OGPU per agentą K-3 gavo VRM Politinės policijos skyriaus vadovo Antano Račio dokumentų apie tokius veiksmus fotokopijas. Jos buvo perduotos kai kuriems politikams (pavyzdžiui, Antanui Smetonai) ir paskelbtos spaudoje. Dėl to vyriausybė buvo sukompromituota.

## Seimo sudėtis

## Seimo nariai

## Seimo veikla

LSDP 1926 m. birželio 3 d. sušaukė nepaprastąją konferenciją, kurioje susidarė trys nuomonės – sudaryti koaliciją su liaudininkais, remti juos, bet į koaliciją neiti, neiti į jokią koaliciją su buržuazinėmis partijomis. Nulėmė valstiečių liaudininkų noras nebeturėti jokių santykių su krikdemais.

Birželio 2 d. pradėjęs darbą, birželio 3 d. Seimas Respublikos prezidentu išrinko dr. K. Grinių, o birželio 15 d. sudarė M. Sleževičiaus vyriausybę.

III Seimas liepos 26 d. priėmė platų amnestijos įstatymą, kuriuo iš kalėjimų buvo paleisti politiniai kaliniai. Buvo panaikintas karo stovis, panaikinti spaudos ir susirinkimų suvaržymai, priimtas naujas ligonių kasų įstatymas. Pradėtos prekybos derybos su Vokietija ir Sovietų Sąjunga. Su Sovietų Sąjunga pasirašyta nepuolimo sutartis, kuri buvo ratifikuota 1926 m. lapkričio 5 d. Dar daugiau įstatymų, demokratizuojančių Lietuvos gyvenimą projektų buvo pradėta rengti.

Tačiau tuo nepatenkinti dešinieji krikdemai 1926 m. gruodžio 16–17 d., kai šalis ruošėsi paminėti prezidento K. Griniaus 60 – metį, surengė valstybės perversmą. M. Sleževičiaus vyriausybė buvo areštuota, A. Smetonos pavedimu sudaryta A. Voldemaro vyriausybė. Seimo pirmininku buvo paskelbtas Aleksandras Stulginskis, kuris posėdžiuose Seimo atstovams ėmė trukdyti reikšti nuomonę. Po 1926 m. gruodžio 30 d. posėdžio Seimo darbas buvo paralyžuotas. Nors krikščionys demokratai reikalavo naujų Seimo rinkimų, faktiškai valdžią užėmę tautininkai to nenorėjo, todėl 1927 m. gegužės mėn. krikdemai iš vyriausybės pasitraukė. Demokratiniai seimų iškovojimai buvo panaikinti.

Paskutinis posėdis įvyko 1927 m. balandžio 12 d. Šio posėdžio metu buvo perskaitytas Lietuvos Respublikos Prezidento aktas, kuriuo buvo paleistas Seimas.

## Šaltiniai