Viktoras Vizgirda

**Viktoras Vizgirda** (1904 m. sausio 1 d. Domininkonių vienk., Garliavos vlsč. – 1993 m. liepos 10 d. Keip Kodas, JAV) – lietuvių tapytojas, daugiausia žinomas dėl peizažų ir natiurmortų, bet taip pat nutapė portretų.

## Biografija

V. Vizgirda gimė ūkininko, matininko šeimoje, turėjusioje ūkį Garliavos valsčiuje. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui ir sudegus sodybai bei mirus tėvui, jis su motina persikėlė į Kauną.

1926 m. baigė Kauno meno mokyklą, o nuo 1926 iki 1927 m. tęsė mokslus Paryžiuje, kur susipažino su prancūzų modernistų Polio Sezano, Raulio Diufi, Anri Matiso, Andrė Dereno kūryba. 1928–1933 m. dirbo piešimo mokytoju Raseinių, Pagėgių mokyklose. 1934–1940 m. dėstė Kauno I amatų mokykloje. 

1932 m. buvo dailininkų grupės „Ars“ vienas steigėjų, taip pat dalyvavo Nepriklausomųjų dailininkų draugijos veikloje. 1936–1938 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos pirmininkas. 1941–1943 m. dirbo Vilniaus dailės akademijos direktoriumi.

1944 m. V. Vizgirda pasitraukė į Vakarus, kur gyveno Vienoje, Tiubingene ir Berlyne. Nuo 1946 iki 1949 m. dirbo Freiburgo dailės ir amatų mokykloje (). 1947 m. jis dalyvavo steigiant Lietuvių dailės institutą Freiburge, tapo pirmuoju jo valdybos pirmininku. 1950 m. emigravo į JAV, kur gyveno Dorčesteryje, Bostone, dirbo vitražų studijose. Mirė Keip Kode, Masačusetso valstijoje.

## Kūryba

Didžiausią įtaką V. Vizgirdos paveikslams padarė mokytojas Justinas Vienožinskis, dirbęs Kauno meno mokykloje, taip pat prancūzų postimpresionistai. Kūryboje rėmėsi tautodailės ir postimpresionistinės dailės principais, jo paveikslams būdingos sodrios spalvos, ekspresyvi tapysena, aiški plastinė struktūra. Tapybos darbai pasižymi būdinga spalvos ir linijos ritmika, dekoratyvia supaprastintų formų ir tūrių jungtimi. Vėlyvesni kūriniai turi abstrakčiojo ekspresionizmo bruožų.

Žinomesni sukurti peizažai Lietuvoje ir Amerikoje: „Peizažas Višakio Rūdoje“ (1936), „Kaimo gatvė su koplytėle“ (1939), „Šienapjūtė Višakio Rūdoje“ (1943), „Kryžkelė Centerville’yje“ (1961), „Rudenėjant“ (1985), „Glendale. Los Angeles“ (1986). Paminėtini natiurmortai „Natiurmortas su dievukais“ (1932), „Vaisiai“ (1953). Nutapė autoportretų, datuojamų 1932, 1938, 1967 m., kai kurių menininkų portretų, figūrinių kompozicijų.

Nuo 1930 m. surengta dailininko personalinių parodų Vakaruose ir Lietuvoje, taip pat ir po jo mirties. Jo kūrybos darbų turi Nacionalinis dailės muziejus, Čiurlionio dailės muziejus, Žemaičių „Alkos“ muziejus, Šiaulių „Aušros“ muziejus, užsienio muziejai.

## Atminimas

Dailininko portretų nutapė Juozas Mikėnas (1925), Antanas Samuolis (1932, 1934–1935), Marija Cvirkienė (1967) ir Vytautas Ciplijauskas (1977); portretinį biustą sukūrė Petras Aleksandravičius (1943). 

* Viktoro Vizgirdos premija jauniesiems menininkams (1994)
* Memorialinė lenta su bareljefu Žaliakalnyje, Tulpių g. 4  (skulp. Stasys Žirgulis, 1995)
* Dokumentinis filmas „Svečiuose pas dailininką Viktorą Vizgirdą“ (rež. Vytautas V. Landsbergis, 1999)
* Viktoro Liutkaus knyga „Viktoras Vizgirda“ (Vilnius, 2000)
* Paminklas Garliavoje, Vytauto g. 21 (skulp. Kęstutis Lanauskas, 2007)

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Antanas Andrijauskas. Shining of Expressive Colors and Tinges of Viktoras Vizgirda, *Logos*, 2014-01, p. 95–104