open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gyvenimo ciklo hipotezė

**Gyvenimo ciklo hipotezė** – ekonominė socialinė teorija, teigianti, kad asmens (namų ūkio) vartojimas priklauso ne tik nuo einamųjų pajamų, bet ir nuo laukiamų viso gyvenimo ciklo pajamų. 

## Teorija
Gyvenimo ciklo hipotezę iškėlė Frenkas Modiljanis, plėtojo Albertas Ando, Irvingas Fišeris (visi JAV), Rojus Harodas (Didžioji Britanija) ir kiti. Tai alternatyva D. M. Keinso absoliučių pajamų teorijai. Asmuo įsigyja brangią prekę išsimokėtinai tikėdamasis, kad būsimų pajamų pakaks šiam kreditui grąžinti ir palūkanoms sumokėti. Asmuo vartojimą planuoja visą gyvenimo ciklą įvertindamas savo pajamas ir turtą. Kuo žmogus labiau artėja prie gyvenimo ciklo pabaigos, tuo didesnis jo ribinis polinkis vartoti (vartojimo pokytis gavus papildomą pajamų vienetą). Jauniems ir seniems žmonės būdingas didesnis vidutinis polinkis vartoti, išreiškiamas vartojimo ir bendrųjų pajamų santykiu. Jų išlaidos paprastai didesnės už pajamas (t. y. santaupos neigiamos), nes jauni žmonės dažniausiai skolinasi būsimų pajamų sąskaita, o seni žmonės stengiasi išleisti per gyvenimą sukauptas santaupas. Vidutinio amžiaus žmonės arba moka ankstesnes skolas, arba taupo (polinkis taupyti) senatvei, todėl jų vidutinis polinkis vartoti yra mažesnis. 

Laikantis prielaidos, kad gyventojų pasiskirstymas pagal amžių ir pajamas yra santykinai pastovus, galima sujungti individualias atskirų vartotojų vartojimo funkcijas – vartojimo ir pajamų priklausomybės išraiškas, ir gauti visuminę vartojimo funkciją. Gyvenimo ciklo hipotezė paaiškina ir vertybinių popierių rinkos poveikį vartotojui. Vertybinių popierių rinkoje esant pakilimo laikotarpiui jo realus turtas yra didelis ir vartojimas didėja, rinkoje įsivyravus sąstingiui vartotojo realus turtas sumažėja ir vartojimas taip pat mažėja.

## Šaltiniai

## Literatūra
* A. Ando and F. Modigliani. Tests of the Life Cycle Hypothesis of Saving: Comments and Suggestions, Oxford Institute of Statistics Bulletin, n.3 1957, 99-124.
* Fisher, I. The Theory of Interest, 1930
* Harrod, R. Towards a Dynamic Economics, 1948
* Friedman, M. A Theory of the Consumption Function, 1957
* Modigliani, F. Brumberg, R. (1954): 'Utility analysis and the consumption function: An interpretation of cross-section data'. In: Kurihara, K.K (ed.): Post-Keynesian Economics
Pietvakarių divizionas (NBA)

**Pietvakarių divizionas** () – vienas iš trijų divizionų, priklausančių NBA lygos Vakarų konferencijai. Divizioną sudaro penkios komandos: Dalaso „Mavericks“, Hiustono „Rockets“, Memfio „Grizzlies“, Naujojo Orleano „Pelicans“ ir San Antonijo „Spurs“. Trys iš penkių komandų (Dalaso, Hiustono bei San Antonijo ekipos) priklauso Teksaso valstijai.

Divizionas buvo įkurtas 2004, kuomet, prie lygos prisijungus Šarlotės „Bobcats“, komandų skaičius padidėjo nuo 29 iki 30.

Nuo 2021-22 m. sezono Pietvakarių diviziono čempionai yra apdovanojami Williso Reedo trofėjumi.

## Diviziono čempionai

### Diviziono titulai pagal komandą

## Šaltiniai
Penelopė (nimfa)

**Penelopė** arba **Penelopėja** graikų mitologijoje - driadė, Driopso duktė. Ji gyveno Kilenės kalne Arkadijoje. Pagal vieną iš versijų ji nuo Hermio pagimdžiusi Paną (arba Nomijo kito Pano vardo).

Šios Penelopės nederėtų sumaišyti su Odisėjo žmona Penelope.
Wycliffe Grousbeck

**Viklifas („Vikas“) Grousbekas** (*Wycliffe „Wic“ Grousbeck*) yra Nacionalinės krepšinio asociacijos komandos Bostono „Celtics“ valdytojas ir bendrasavininkis.

Praleidęs 7-erius metus rizikos kapitalo firmoje „Highland Capital Partners“ kaip jos dalininkas, V. Grousbekas (kartu su savo tėvu H. Irvingu Grousbeku bei Stivenu Paliuka), įkūrė ir pradėjo vadovauti kompanijai „Basketball Partners LLC“, kuri 2002 m. už 360 milionų JAV dol. (maždaug 830 milijonų litų) įsigijo „Celtics“ klubą.

V. Grousbekas baigė „Noble and Greenough“ mokyklą bei Prinstono universitetą, kuriame jis buvo nenugalėtos lengvasvorių irkluotojų rinktinės, laimėjusios šalies čempionatą, narys. Mičigano universitete jis gavo teisininko diplomą, o Stenfordo verslo magistrantūros mokykloje – Verslo administravimo magistro laipsnį.
Jemeno himnas

**"Vieninga respublika"**  – nacionalinis Jemeno himnas. Žodžių autorius - Abdallah "al-Fadhool" Abdulwahab Noman, kompozitorius - Ayoob Tarish. Iš pradžių himnas buvo naudojamas, kaip Pietų Jemeno, bet dviem Jemenams susijungus (1990 m.) himnas tapo viso suvienyto Jemeno.

## Arabų kalba
رددي أيتها الدنيا نشيدي  ***     ردديه وأعيدي وأعيدي
واذكري في فرحتي كل شهيد*** وأمنحيه حللاً من ضوء عيدي
رددي أيتها الدنيا نشيدي***     ردديه وأعيدي وأعيدي
وحدتي..وحدتي..يانشيداً رائعاً يملاُ نفسي***   أنت عهد عالق في كل ذمة
رايتي.. رايتي..يانسيجاً حكته من كل شمس***    أخلدي خافقة في كل قمة
أمتي.. أمتي.. امنحيني البأس يامصدر بأسي***  وأذخريني لك يا أكرم أمة

عشت إيماني وحبي أمميا
ومسيري فوق دربي عربيا
وسيبقى نبض قلبي يمنيا
لن ترى الدنيا على أرضي وصيا

## Transliteracija
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidihi Wa-a 'idi Wa-a idi
Wa 'Dhkuri Fi Farhati Kulla Shahidi
Wa'Mnahihi Hullalan Min Daw'i Idi
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
'Ishtu Imani Wa-hubbi Umamiyya
Wa-masiri Fawqa Darbi Arabiyya
Wa-sayabqa Nabdu Qalbi Yamaniyya
Lan Tara 'D-dunya Ala Ardi Wasiyya.

## Pilno himno transliteracija
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidihi Wa a'idi Wa aidi
Wa 'Dhkuri Fi Farhati Kulla Shahidi
Wa 'Mnahihi Hullalan Min Daw'i Idi

Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi

Ya Biladi, Nahnu Abna'u Wa Ahfadu Rijalik
Sawfa Nahmi Kulla Ma Bayna Yadayna Min Jalalik
Wa Sayabqa Khalida 'D-daw'i 'Ala Kulli 'El-masalik
Kullu Sakhrin Fi Jibalik, Kullu Dharrati Rimalik

Kullu Anda'i Dilalik, Milkuna
Innaha Milku Amanina 'L-kabirah, Haqqana
Ja'a Min Amjadi Madiki 'L-muthirah

Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi

Wahdati, Wahdati, Ya Nashidan Ra'i'an Yamla'u Nafsi
Anti Ahdun 'Aliqun Fi Kulli Dhimmah
Rayati, Rayati, Ya Nasijan Hiktahu Min Kulli Shamsi
Ukhludi Khafiqatan Fi Kulli Qimmah
Ummati, Ummati, Imnahini 'L-ba'sa Ya Masdari Ba'si
Wa 'Dhkhurini Laki Ya Akrama Ummah

'Ishtu Imani Wa Hubbi Sarmadiyya
Wa Masiri Fawqa Darbi 'Arabiyya
'Ishtu Imani Wa Hubbi Sarmadiyya
Wa Masiri Fawqa Darbi 'Arabiyya
Wa Sayabqa Nabdu Qalbi Yamaniyya
Lan Tara 'D-dunya Ala Ardi Wasiyya.

Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidihi Wa a'idi Wa aidi
Wa 'Dhkuri Fi Farhati Kulla Shahidi
Wa 'Mnahihi Hullalan Min Daw'i Idi

Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi
Raddidi Ayyatuha 'D-dunya Nashidi

## Nuorodos
* Instrumental version of "United Republic" in RealAudio
* Lyrics in Arabic 
* MIDI File 
* Himnuszok - vokalinė himno versija, "Himnuszok" tinklalapyje.
Eugenija

**Eugenija** („gerai gimęs, kilmingas“) – graikų kilmės moteriškos giminės vardas. Vardadieniai – rugsėjo 15 d. ir gruodžio 25 d.

## Žmonės
* Eugenija Adaškevičienė-Bugarevičiūtė – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė. 1963–1972 m. daugkartinė Lietuvos slidinėjimo čempionė ir prizininkė, sporto meistrė.
* Eugenija Bajorytė – Lietuvos aktorė ir dainininkė.
* Eugenija Butėnienė – Lietuvos archeologė.
* Eugenija Kupčinskienė – Lietuvos biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
* Eugenija Juknienė – Lietuvos restauratorė.
* Eugenija Macytė-Mikšienė-Jurkūnienė – Lietuvos tapytoja.
* Eugenija Meškienė – Lietuvos zootechnikė, agrarinių mokslų daktarė, Lietuvos politinė veikėja.
* Eugenija Odebrecht – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
* Eugenija Ona Čekanauskienė – Lietuvos pedagogė, Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja.
* Eugenija Pleškytė – Lietuvos teatro ir kino aktorė.
* Eugenija Povilaitienė – Lietuvos teisininkė, advokatė, Šiaulių miesto visuomenės veikėja.
* Eugenija Selskienė – Lietuvos pedagogė, Klaipėdos rajono politinė bei visuomenės veikėja.
* Eugenija Sutkienė – Lietuvos teisininkė, verslo teisės advokatė, advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai“ vadovė, viena iš steigėjų.
* Eugenija Šimkūnaitė – Lietuvos gydytoja žolininkė, etnografė, habilituota gamtos mokslų daktarė.
* Eugenija Šulgaitė – Lietuvos teatro ir kino aktorė.
* Eugenija Untulienė-Kreft – Lenkijos lietuvių rašytoja.
* Lilija Eugenija Jasiūnaitė – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Taip pat žr.:
* Vienažiedė eugenija – mirtinių (*Myrtaceae*) šeimos augalų rūšis.
Liuksemburgo šventės

**[[Liuksemburgas|Liuksemburgo]] šventės:**

*Sausio 1 d. - Naujieji metai;

*Velykų pirmadienis;

*Gegužės 1 d. - Darbo diena;

*Šeštinės;

*Sekminės;

*Birželio 23 d. - Liuksemburgo Nacionalinė šventė;

*Rugpjūčio 15 d. - Žolinė;

*Lapkričio 1 d. - Visų šventųjų diena;

*Gruodžio 25 d. - Kalėdos;

*Gruodžio 26 d. - Antroji Kalėdų diena.
Gyventojų žemėlapis

**Gyventojų žemėlapiai** – žemėlapiai vaizduojantys gyventojus ir gyvenvietes apibūdinančių rodiklių teritorinį pasiskirstymą. Skirstomi į gyventojų, gyvenviečių, demografinius, darbo išteklių, demoetnografinius žemėlapius.

## Žemėlapiai
**Gyventojų žemėlapiai** sudaromi iš statistinių ir specialių tyrimų duomenų. Gyventojų žemėlapiai rodo bendrą ir miesto bei kaimo gyventojų teritorinį paplitimą, gyventojų tankumą, jų kaitą praeityje, migracijos dydį įvairiais metais ir kryptis, taip pat gyventojų išsilavinimą, socialinę sudėtį, verslo pobūdį ir kita.

**Gyvenviečių žemėlapiai** rodo gyvenvietes ir jų sistemas pagal gamybines funkcijas, raidos istoriją, geografinę (topografinę) padėtį, planinę struktūrą, statybų pobūdį. Gali būti pavaizduota kuo gyventojai verčiasi, jų socialinė sudėtis, natūralusis prieaugis ir kiti rodikliai.

**Demografiniai žemėlapiai** apibūdina gyventojus pagal lytį, amžių, gimimų, mirimų skaičių, natūralųjį prieaugį, šeimų dydį, santuokų, ištuokų teritorinį pobūdį.

**Darbo išteklių žemėlapiai** apibūdina gyventojų profesiją, specialųjį išsilavinimą, darbingų žmonių (vyrų ir moterų), bedarbių, darbo jėgos išteklių paplitimą.

**Demoetnografiniai žemėlapiai** rodo tautinę gyventojų sudėtį, etninių grupių, kalbų, religijų, kultūros, buities, rasių paplitimą, suskirsto gyventojus pagal antropologinius bruožus.

## Metodika
Gyventojų žemėlapiams sudaryti naudojami šie kartografiniai metodai: izolinijų (gyventojų tankumui, gimimams, mirimams žymėti), diagramos (nacionalinei sudėčiai, amžiui, išsilavinimui), taškų (gyventojų ir gyvenviečių pasiskirstymui), judėjimo krypčių (migracijai), spalvų (tankumui), kartogramų (pasiskirstymui, prieaugiui), ženklų (gyvenvietėms tipizuoti, etnografijos, antropologiniams ypatumams žymėti).

## Šaltiniai
Jonas Endrikis Grigolaitis

**Jonas Endrikis Grigolaitis** (1902 m. gegužės 30 d. Povilai, Šilutės apskritis – 1957 m. spalio 18 d. Gautingas, Bavarija) – Lietuvos žurnalistas, visuomenės veikėjas.

## Biografija
Baigė lietuvių gimnaziją Klaipėdoje. 1931 m. baigė teisę Vytauto Didžiojo universitete.

1932–1934 m. Mažosios Lietuvos lietuvių jaunimo draugijų sąjungos „Santara“ vadas. 1932 m. Draugijos užsienio lietuviams remti iniciatorius ir steigėjas. Dienraščių „Lietuvos keleivis“ (1932–1934 m.), „Ostsee-Beobachter“ (1936 m.), „Baltischer Beobachter“ (1936–1938 m.) redaktorius. 1939 m. sausio mėn. – rugsėjo mėn. Eltos Klaipėdos skyriaus vedėjas, vėliau – jos atstovas Rytų Prūsijoje. 1940 m. Eltos redaktorius Kaune. 1941–1945 m. nacių kalintas Zoldau ir Zachsenhauzeno – Oranienburgo koncentracijos stovyklose. 1946–1947 m. Lietuvių evangelikų vyriausios bažnytinės tarybos Vokietijoje vicepirmininkas. 1946–1949 m. Lietuvių tremtinių bendruomenės vadovybės narys, 1949 m. Hanau lietuvių karo pabėgėlių stovyklos vadovas.

1934 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą. 

## Bibliografija
* *Nacių pragare*, 1948 m. Dillingene Vokietijoje ir 2012 m. Vilniuje
* *Novelės prie Baltijos jūros* (*Novellen am Baltischen Meer*), lietuvių rašytojų apysakų rinkinio vertėjas į vokiečių kalba, 1948 m.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jonas Grigolaitis 1940 m. filme apie ELTĄ
Valdajaus aukštuma

**Valdajaus aukštuma** () – aukštuma Rytų Europos lygumos šiaurės vakaruose, į šiaurės vakarus nuo Maskvos. Dažniausiai prie Valdajaus aukštumos priskiriama Tichvino ir Megros kalnagūbriai, Vepsų aukštuma ir kt. Ilgis (iš šiaurės į pietus) apie 600 km. Paviršius moreninis, kalvotas. Vidutinis aukštis 150–250 m, didžiausias 346,9 m. Valdajaus aukštuma skiria Volgos, Dauguvos, Lovatės upių baseinus. Daug ežerų (didžiausias Seligeras, 212&nbsp;km²), pelkių.

## Šaltiniai
Gailiekas (ežeras Seinų vls.)

: *Apie ežerą pietvakarių Lietuvoje, [[Lazdijų rajonas|Lazdijų rajone]], prie [[Seirijai|Seirijų]] žr. [[Gailiekas]]*.

**Gailiekas** () – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje.

Manoma, kad ežero vardas yra jotvingiškas, nuo žodžio *gaylis* – „baltas“.

Prie kelių, jungiančių Berznyką su Kreiviniais ir Berznyko Palvarką su Alnais. Gilesnė pietinė ežero dalis. Ežerą maitina upė Kunisianka ir ir povandeninės srovės iš Augustavo girioje esančios Gailieko pelkės. Šiaurinė ir šiaurės rytų kranto pusė apžėlusi mišku.

## Nuorodos
* Vaizdas iš kosmoso
* Padėtis žemėlapyje
Barčiai (valstiečiai)

**Barčiai** – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstiečiai duoklininkai.

## Istorija
Barčių prievolę dažnai atlikdavo prūsai bartai ir vakarų lietuviai skalviai, XIV a. pabėgę iš Prūsijos nuo kryžiuočių socialinės, ekonominės ir tautinės priespaudos į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę, daugiausia į Gardino žemę. Barčiai už iš Didžiojo kunigaikščio gautą žemę karo metu sudarė atskirus Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės dalinius ir statė tiltus bei kitus įrenginius kariuomenei. Taikos metu už žemę mokėjo duokles, dažniausiai medumi, ir kitas rinkliavas.

## Šaltiniai
Caterham F1

**Caterham F1** (anksčiau vadinta **Lotus Racing**) – Formulės 1 ekipa iš Didžiosios Britanijos, kuri lenktynėse debiutavo 2010 m.

Ekipa, kurią su buvusia Team Lotus siejo tik pavadinimas, gavo galimybę debiutuoti lenktynėse po to, kai BMW-Sauber pranešė apie savo pasitraukimą iš Formulės 1 po 2009 m. sezono.

Ekipos bazė yra Lyfylde. Nuo 2012 iki 2014 m. ekipai vadovavo Tony Fernandesas, o ekipos techniniu direktoriumi buvo Mike Gascoyne.

2014 m. ekipai niekaip negalinčiai rodyti geresnių rezultatų, ekipos vadovai T. Fernandes ir M. Gascoyne pasitraukė iš savo pareigų. 2014 m. sezono viduryje komanda tapo Formulės 1 rekordininkė, kaip startavusi daugiausiai lenktynių, tačiau nepelnant nei vieno taško.

2014 m. spalio 21 d. komandos savininkų įmonės turtas buvo areštuotas dėl skolų, dėl to iškilo didelė grėsmė pačios ekipos egzistavimui. Netrukus po to buvo paskelbta, kad ekipa praleis dvejas 2014 m. sezono lenktynes JAV ir Brazilijoje.

## 2010 m. sezonas
Ekipa naudojo Cosworth variklius, kaip ir kitos į Formulę 1 tame pačiame sezone debiutavusios ekipos – Hispania Racing ir Virgin Racing.

2009 m. gruodžio 14 d. komanda patvirtino savo vairuotojus. Tai Jarno Trulli ir Heikki Kovalainen. Pilotu bandytoju buvo paskirtas Fairuz Fauzy iš Malaizijos.

2010 m. lapkričio 14 dieną ekipos vadovas T. Fernandesas paskelbė apie pasirašytą sutartį su pirmuoju Lotus lenktynininku, tačiau atsisakė jį įvardinti.

Viso sezono metu ekipa pasirodydavo geriau, nei kitos naujokės Hispania ir Virgin ekipos. Iki paskutinio sezono Abu Dabio GP ekipa buvo 10 vietoje ir geriausias jos rezultatas buvo 12 Heikki Kovalainen vieta Japonijos lenktynėse.

## 2011 m. sezonas
2011 m. sezone ekipoje liko tie patys pilotai, tik pasikeitė variklių tiekėjas – Cosworth pakeitė prancūzų kompanija Renault.

Kaip ir pirmais metais, ekipa nepelnė nei vieno taško, tačiau viso sezono metu pasirodydavo geriau už kitas naujokes – HRT F1 Team ir Virgin Racing. Ekipa sezoną baigė 10-oje vietoje.

## 2012 m. sezonas
Pasibaigus 2011 m. sezonui ekipą perėmė Anglijos sportinių automobilių bendrovė Caterham Cars, tuo pačiu ekipos pavadinimas buvo pakeistas į „Caterham F1 Team“.

Naujajam sezonui ekipos lenktynininkai trečius metus iš eilės liko tie patys – Heikki Kovalainen ir Jarno Trulli.

## 2013 m. sezonas
2013 m. sezoną ekipa pradėjo su naujais lenktynininkais – prancūzu Charles Pic ir nyderlandiečiu Giedo van der Garde. Eilinį sezoną ekipos rezultatai buvo ypač prasti, komanda sezoną baigė paskutinė.

## 2014 m. sezonas
Dar kartą savo lenktynininkų gretas ekipa atnaujino prieš 2014 m. sezoną – jai atstovavo švedas Marcus Ericsson ir japonas Kamui Kobayashi. Šiais metais ekipa pasiekė geriausią rezultatą savo istorijoje, kai M. Ericsson Monako GP finišavo 11-oje vietoje.

## Nuorodos
* Caterham F1 svetainė 

## Šaltiniai
Kielikas (ežeras)

**Kielikas** () – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie pat Berznyko kaimo.

Ežero pavadinimas aiškinamas dvejopai. Pagal vieną pasakojimą: kartą kunigas bevažiuodamas žiemą per vandens telkinį nuskandino bažnytinį indą kieliką. Pagal kitą – ežero forma primena kieliką. Ežere gerai veisiasi karpiai.

## Nuorodos
* Ežeras žemėlapyje
Rinkimai Japonijoje

Japonijoje egzistuoja trijų rūšių rinkimai: kas ketverius metus vykstantys visuotiniai rinkimai į Atstovų rūmus (Shūgiin), kas trejus metus vykstantys rinkimai į Patarėjų rūmus (Sangiin) ir kas ketverius metus vykstantys vietiniai rinkimai į administracinių vienetų valdžios organus.

## Visuotiniai rinkimai
Visuotiniai rinkimai vykdomi renkant parlamento (Kokkai) narius. Atstovų rūmai turi 480 parlamentarų, kurie renkami ketverių metų laikotarpiui: 300 vienmandatėse apylinkėse ir 180 pagal proporcinio atstovavimo sistemą vienuolikoje regionų. Kiekvienas rinkėjas turi du balsus, kurių vieną atiduoda už savo apylinkės kandidatą, o antrą – už regione kandidatuojančios partijos kandidatų sąrašą.

242 Patarėjų rūmų nariai renkami šešerių metų laikotarpiui: 146 daugiamandatėse apylinkėse (prefektūrose) ir 96 pagal proporcinio atstovavimo sistemą visos valstybės mastu. Rinkimai vyksta kas trejus metus ir jų metu pakeičiama pusė Patarėjų rūmų narių.

## Balsavimo teisė ir reikalavimai kandidatams
Balsavimo teisę turi visi 20 metų sulaukę Japonijos piliečiai, šalyje gyvenantys bent tris paskutinius mėnesius. Kandidatavimo teisė suteikiama vyresniems nei 25 metų Japonijos piliečiams Atstovų rūmų atveju ir vyresniems nei 30 metų Patarėjų rūmų atveju.

## Naujausių rinkimų į Atstovų rūmus rezultatai

2012 metų gruodžio 16 dieną vykusių rinkimų į Atstovų rūmus rezultatai:

## Rinkimų į Patarėjų rūmus rezultatai

### 2010

2010 metų liepos 11 dieną vykusių rinkimų į Patarėjų rūmus rezultatai.

### 2007

2007 metų liepos 29 dieną vykusių rinkimų į Patarėjų rūmus rezultatai.

## Rinkėjų aktyvumas

Rinkėjų aktyvumas per Atstovų rūmų rinkimus.

## Išnašos
Ilgelis (Seinai)

**Ilgelis** () – pailgos formos ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie Dubavos kaimo. Augustavo girios pakraštyje. Beveik visi Ilgelio krantai apaugę medžiais ir krūmais.

Ežere gerai veisiasi karšiai.

## Nuorodos
* Ilgelio ežeras
* Padėtis žemėlapyje
Valdajus

**Valdajus** () – miestas Rusijoje, Naugardo srityje, prie Valdajaus ežero, rajono centras. Įsikūręs prie kelio M10, jungiančio Maskvą su Sankt Peterburgu. Nuo Valdajaus iki Maskvos 386 km, iki Didžiojo Naugardo – 140 km. Gyventojų: 18 703 (2002 m.); 19 173 (1989 m.). Gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1495 m., o miesto statusą suteikė Jekaterina II 1770 m., kai mieste buvo apie 2 000 gyventojų.

## Žymūs žmonės

* Valdajuje palaidotas Lietuvos visuomenės veikėjas, švietėjas Stanislovas Goesas (1844–1916).

## Taip pat skaitykite
* Valdajaus aukštuma

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficialus miesto tinklalapis
Provanso žolės

**Provanso žolės** () – tipiškas Prancūzijos Provanso regiono džiovintų prieskoninių augalų mišinys.

Mišinį gali sudaryti kombinacijos iš šių augalų: čiobrelio, mairūno, raudonėlio, rozmarino, baziliko, kiečio, šalavijo, lauro lapų, pankolio ir kt. Derinant komponentus, fiksuotų proporcijų nėra. Šie prieskoniai gali būti sumaišomi šviežiai, pateikiami kaip gatavas džiovintas mišinys arba koncervuotu pavidalu – prieskoninis actas arba aliejus su žolelėmis.

Pritaikomas kaip pagardas sriuboms, padažams ir salotoms, naudojamas gaminant karštus patiekalus, mėsos faršą ir žuvies patiekalus. Parduodamos džiovintos ar šaldytos vakuume.

## Išnašos

## Šaltiniai
* Jacques Marseille (dir.), *Dictionnaire de la Provence et de la Côte d’Azur*, Éd. Larousse, Paris, 2002 .
Pienmedis

**Pienmedis** (*Brosimum*) – šilkmedinių (*Moraceae*) šeimos medžių gentis, paplitusi tropiniuose Amerikos regionuose.

Didelė dalis rūšių pasižymi vertinga mediena. Vaistinis pienmedis pasižymi vaistinėmis savybėmis, jo vaisiai valgomi. Pienmedžiu augalas vadinamas dėl baltos sulos, iš kurios gaminamas lateksas (svarbiausia komercinė rūšis – tikrasis pienmedis).

## Rūšys

* Vaistinis pienmedis (*Brosimum alicastrum*)
* Gvianinis pienmedis (*Brosimum guianense*)
* Pilkšvasis pienmedis (*Brosimum parinarioides*)
* Raudonasis pienmedis (*Brosimum rubescens*)
* Tikrasis pienmedis (*Brosimum utile*)
* ir kt.
Tikrasis pienmedis

**Tikrasis pienmedis** (*Brosimum utile*) – šilkmedinių (*Moraceae*) šeimos medžių rūšis, paplitusi tropiniuose Centrinės ir Pietų Amerikos regionuose, auginama Azijoje.

Aukštis iki 30 m. Šaknys masyvios. Lapai dideli, padengti plaukeliais. Žiedai vienalyčiai, kreminės ar gelsvos spalvos, susitelkę į galvutės formos žiedynus. Tikrasis pienmedis kaip ir dauguma kitų šilkmedinių augalų išskiria pienišką sulą (lateksą), tačiau priešingai nei daugumos – šio augalo lateksas nenuodingas, o tinkamas maistui. 57 % jo sudėties sudaro vanduo, 37 % – augalinis vaškas, 5-6 % – cukrūs ir dervos. Pasižymi balzaminiu aromatu ir tiršta konsistencija. Tropiniuose kraštuose tikrojo pienmedžio lateksas dažnai naudojamas kaip karvės pieno pakaitalas (nes negenda, tinkamas maišymui su vandeniu). Verdant paviršiuje susidaro vaško sluoksnis, kurį nugriebus gaminamos žvakės ir natūrali guma. Augalo mediena vertinga.

## Šaltiniai
Betelinis pipiras

**Betelinis pipiras** (*Piper betle*), dar vadinamas **beteliu** – pipirinių (*Piperaceae*) šeimos visžalių daugiamečių augalų rūšis. Augalas kilęs iš Malaizijos, bet dabar auginamas ir Indijoje, Indonezijoje, Šri Lankoje, kitose Pietų ir Pietryčių Azijos šalyse.

Augalas laipiojantis, užauga iki 1 aukščio. Lapai paprasti, kiaušiniški. Žiedai susitelkę į baltus žiedynus.

Betelinio pipiro lapai pasižymi vaistinėmis savybėmis. Juose yra čavibetolio, čavikolio, estragolio, eugenolio, metilo eugenolio, hidroksikategolio. Indijoje augalas naudojamas kirminų valymui iš organizmo, Malaizijoje – gydyti artritą, galvos skausmus, malšinti skausmą. Iš betelinio pipiro lapų ir katekinės arekos sėklų Azijoje kramtomas stimuliuojantis, antiseptinis, kvėpavimą gerinantis produktas *[[Paan]]*.
San Sebastian de los Rejesas

**San Sebastian de los Rejesas** – miestas vidurio Ispanijoje, 18 km į šiaurę nuo Madrido (faktiškai jo priemiestis), prie Alkobendaso (nuo jo skiria *Avenida de España* alėja).

## Istorija

Įkurtas 1488 m. Iki XX a. buvo žemės ūkio regionas, vėliau tapo sostinės priemiesčiu, išvystytas prekių ir paslaugų sektorius.
Vidmantas Laurinavičius

**Vidmantas Laurinavičius** (g. 1957 m. sausio 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos istorikas, muziejininkas.

## Biografija
Baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1977–1978 m. Istorijos ir etnografijos muziejaus Pilies fil. istorikas konsultantas, 1978–1980 m. Revoliucijos muziejaus vyr. mokslinis bendradarbis, 1981–1982 m. Vilniaus miesto švietimo skyriaus inspektorius, 1982–1984 m. Alytaus miesto švietimo skyriaus grupės viršininkas, 1984–1987 m. Alytaus BGAK centrinio sand. vedėjas, 1987–1997 m. Alytaus kraštotyros muziejaus direktorius, 1997 - 2021 m. Lietuvos banko muziejaus (nuo 2010 m. Lietuvos banko Pinigų muziejaus) vedėjas. Lietuvos banko Pinigų muziejaus koncepcijos autorius.

2003–2006 m. Kultūros ministerijos Muziejų tarybos narys, 2010 - 2016 m. Muziejų tarybos pirmininkas.

Ilgametis Kultūros ministerijos Muziejinės veiklos projektų ekspertų komisijos, Kultūros rėmimo fondo Kultūros ir meno ekspertų komisijos bei kitų komisijų narys.

2001 - 2017 m. Lietuvos banko Pinigų projektavimo ir gamybos (Pinigų kūrimo) komisijos narys, nuo 2000 m. Tarptautinės muziejų tarybos (ICOM) Bankų ir pinigų muziejų komiteto (ICOMON) narys.

Ilgametis Lietuvos muziejų asociacijos, Tarptautinės muziejų tarybos Lietuvos skyriaus valdybų narys.

## Mokslinė veikla
Pagrindinės tyrinėjimų sritys – Lietuvos bankininkystės ir pinigų istorija. Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.

## Bibliografija
# Vertybiniai popieriai Lietuvoje. Akcijos ir lakštai. 1872–1940, V., 2001
# Pinigai fotografijoje. V., 2002
# Bankai Lietuvoje. XIX a. pabaiga-XX a. I pusė. V., 2003
# Pinigai Lietuvoje 1914–1945. (elektron. išteklius, kartu su V. Aleksiejūnu ir V. Ruzu). V., 2007
# Pinigai fotografijoje II. V., 2013
# Pinigai ir pinigų sistemos pokyčiai Lietuvoje (1988-2016). V., 2017

## Šaltiniai
Vidmantas Laurinavičius. Kas yra kas Lietuvoje 2009. Auksinis tūkstantmečio leidimas. K.: UAB „Neolitas“, 2009, 827 psl.
Raigardas (reikšmės)

**Raigardas** gali reikšti:

* Raigardas – slėnis 5 km į pietus nuo Druskininkų, Nemuno dešiniame krante;
** „Raigardas“ – dailininko M. K. Čiurlionio nutapytas triptikas, vaizduojantis slėnį;
* FK Raigardas Druskininkai – Druskininkų futbolo klubas;
* Raigardas – Druskininkų miesto dalis;
* Raigardas – miestelis šiaurės rytų Lenkijoje, Grajevo apskrityje;
* Raigardas – retas lietuviškas vyriškas vardas, kuriuo vadinami šie žmonės:
** Raigardas Musnickas – televizijos ir radijo žurnalistas;
** Raigardas Tautkus – muzikos prodiuseris, pop grupės N.E.O. lyderis.
Jemeno muchafazos

Jemenas yra suskirstytas į 21 guberniją (muhafazah):

**Buvusio Šiaurės Jemeno gubernijos:**

**Buvusio Pietų Jemeno gubernijos:**
Spenta Mainjus

**Spenta Mainjus** – gyvybės dievas ir gėrio bei šviesos personifikacija senovės persų mitologijoje; Ahūros Mazdos šventoji dvasia, kuriančioji jo emanacija. Kadangi pats Ahūra Mazda nesikeičia, tačiau tuo pat metu yra atsakingas už nuolat besikeičiančio pasaulio sukūrimą, sąveikauja su pasauliu per Spenta Mainjų, kuris yra lyg tarpininkas tarp Ahūros Mazdos ir fizinio pasaulio. Per Spenta Mainjų Ahūra Mazda yra visuose žmonėse.

Spenta Mainjus yra Angra Mainjaus (tamsos dievo), su kuriuo kovoja amžiną kovą, brolis dvynys. Pirmojoje Zaratustros vizijoje Ahūros Mazdos pirmasis atliktas veiksmas buvo šešių žemesniųjų dievybių sukūrimas per Spenta Mainjų, šventąją dvasią.

Ankstyvesniame religijos variante ir Spenta Mainjus, ir Angra Mainjus laikyti Ahūros Mazdos sūnumis. Tačiau vėliau nebeliko skirtumo tarp jo ir Ahūros Mazdos, jie tapo vienu ir tuo pačiu dievu.

## Šaltiniai
Svaigusis pipiras

**Svaigusis pipiras** (*Piper methysticum*) – pipirinių (*Piperaceae*) šeimos visžalių daugiamečių augalų rūšis. Paplitusi Okeanijoje (Polinezijoje, Melanezijoje), šiauriniuose Australijos regionuose.

Augalas status, užauga iki 3 m aukščio. Lapai paprasti, širdiški, iki 20 cm ilgio. Žiedai susitelkę į kirmėliškus žiedynus. Žiedai sunkiai apsidulkina, net ir su žmogaus pagalba, todėl augalas dauginasi daugiausia vegetatyviškai.

Svaigiojo pipiro šaknys – labai populiarus raminantis, vaistinis preparatas Okeanijoje. Pagrindinė veiklioji medžiaga – kavalaktonas. Ji sukelia raumenų atpalaidavimą, anestezę, nervinį atsipalaidavimą, bendras poveikis primena alkoholio poveikį. Intensyvus svaigiojo pipiro šaknų naudojimas gali sukelti priklausomybę, rimtų sveikatos sutrikimų. Okeanijoje augalą naudoja religiniuose ritualuose, šventėse, atsipalaidavimui. Tradiciškai šaknis yra kramtoma, valgoma sutarkuota ar sumušta. Iš šaknies taip pat daromas stiprus gėrimas. Dabar dažnai prekyboje tiekiama išdžiovinta ir sumalta šaknis. Gauta pudra prieš vartojimą užpilama karštu, bet neverdančiu vandeniu, nes verdantis vanduo sunaikina veikliąją medžiagą.
Walt Whitman

**Voltas Vitmanas** (, 1819 m. gegužės 31 d. – 1892 m. kovo 26 d.) – amerikiečių poetas, eseistas, žurnalistas ir humanistas. Rašytojas kūrė pereinamuoju laikotarpiu tarp transcendentalizmo ir realizmo, jo darbuose atsispindėjo šių abiejų literatūrinių srovių idėjos. Vitmanas yra vienas iš įtakingiausių JAV poetų. Voltas yra dažnai vadinamas laisvosios poezijos tėvu. Poeto gyvenimo metais į jo kūrybą buvo žiūrima kontroversiškai, ypač į jo poezijos rinkinį „Žolės lapai”.

Long Ailende gimęs Voltas dirbo žurnalistu, mokytoju, valdininku. JAV pilietinio karo metu dirbo savanoriu sanitaru. Savo karjeros pradžioje Vitmanas sukūrė nuosaikų romaną „Franklin Evans” (1842 m.). Vitmano pagrindinis darbas „Žolės lapai” pirmąkart buvo išleistas 1855 metais jo paties lėšomis. Vitmanas plėtė ir taisė šį savo kūrinį iki pat savo mirties 1892 metais.
Pažaislio šilas

**Pažaislio šilas** – parkas Kauno rytinėje dalyje, Petrašiūnų seniūnijoje, šalia Kauno marių. Pažaislio šilas užima 201 ha teritoriją. Šile ties Pažaislio vienuolyno rūmais kerojasi gamtos paminklas – 600 metų, 5,15 m apimties Taikos kalno ąžuolas. Šile auga 100-130 metų pušys, eglės. Prie Pažaislio šilo, tarp Kauno marių prieplaukos ir Kauno HE užtvankos prigludusiame smėlio plote auga smėlynų augalija. Pažaislio šilo aikštelėse auga smiltyninis gvazdikas, šlakinė kregždūnė, ausytoji naktižiedė, šiaurinė vyrskydė.

## Nuorodos
*Turizmas po Lietuvą. Kauno rajonas 
*Unikalios Kauno gamtos oazės – neatskleistas lobynas 2006 kovo 17 d.
Valdemaras Šimėnas

**Valdemaras Šimėnas** (g. 1954 m. spalio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

## Biografija
1972 m. baigė Vilniaus 33-ąją profesinę vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydamas istoriko, istorijos ir visuomenės mokslo dėstytojo specialybę. 1994 m. sausio 19 d. apgynė daktaro disertaciją „Etnokultūriniai procesai Vakarų Lietuvoje I m. e. tūkst. viduryje“.

1983–1994 m. ir nuo 2006 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotojas. 2006–2010 m. Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriaus vedėjas, Lietuvos istorijos instituto Mokslo tarybos narys. 1993–2006 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto Archeologijos katedros asistentas lektorius, nuo 2001 m. docentas, nuo 2006 m. dėstytojas valandininkas, Klaipėdos universiteto dėstytojas.

2003–2007 m. Valstybinės kultūros paveldo komisijos narys. 1995–2005 m. Lietuvos archeologijos draugijos Tarybos narys, 2003–2005 m. Tarybos pirmininkas. Kultūros paveldo departamento Mokslinės archeologinės komisijos narys. Lietuvos keliautojų sąjungos narys.

## Mokslinė veikla
Mokslinių interesų kryptys: baltų genčių istorija, etnogenezė, tautų kraustymosi periodas, prūsų archeologija, archeologinių tyrinėjimų istorija. Tyrė archeologijos paminklus Lietuvos pajūryje, Nemuno žemupyje, Rytų Lietuvoje. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

Tirti objektai: Dvyliškio pilkapynas, Jašiūnų pilkapynas, Kiauleikių kapinynai, Kreivėnų piliakalnis, Pryšmančiai ir kiti.

## Bibliografija
* Užmirštieji prūsai. Archeologija, istorija, padavimai ir turistiniai maršrutai, Vilnius, Mintis, 1999 m., 365 p., Monografija, bendraautoris prof. habil. dr. Vladimiras Kulakovas.
* Etnokultūriniai procesai Vakarų Lietuvoje I m. e. tūkstantmečio viduryje. Monografija, Vilniaus universiteto leidykla, 2006 m.

* Legenda apie Videvutį ir Brutenį (legendos šaltinių klausimu), Prūsijos kultūra, Vilnius, 1994, p. 18-63.
* Prūsų kilmės beieškant. Prūsų gentys I m. e. tūkstantmečio pradžioje ir viduryje – aistiškasis periodas (I–VII a.), Baltų archeologija, 1998, nr. 1-2 (11-12), p. 2-16.
* The Vidgiriai Cemetery, Lithuanian Archaeology: Investigation and Findings, Vilnius, 1998, p. 19. (ir viso leidinio sudarytojas)
* Perpetės baltų kraštuose I m. e. tūkstantmečio viduryje, Archaeologia Lituana, Vilnius, 1999, p. 119–144 (Bendraautoriai: A. Astrauskas, G. Gleiznienė).
* Lietuvos pajūris viduriniajame ir vėlyvajame geležies amžiuje, Kretingos senovė, Kretinga, 1999, p. 21-22.
* Gilded items in the Middle Iron Age in Lithuania, Acta Academiae Artium Vilnensis. Vilniaus dailės akademijos darbai. Dailė, nr. 20, Prehistoric Art in the Baltic Region, Vilnius, 2000, p. 143–145.
* Prūsų kilmės beieškant. Prūsų gentys I tūkstantmečio pabaigoje ir II tūkstantmečio pradžioje – prūsiškasis periodas (IX–XIII a.), Baltų archeologija, Vilnius, 2002, nr. 1 (13), p. 2-8.

## Šaltiniai
Valdajaus ežeras

**Valdajaus ežeras** () – ežeras Rusijoje, Naugardo srityje, Valdajaus aukštumos viduryje. Plotas (be salų) – 19,7 km². Vidutinis gylis – 12 m (didžiausias 60 m). Protaka jungiasi su Užino ežeru. Išteka Valdaika. Prie ežero yra Valdajaus miestas. Ežeras užšąla gruodžio pradžioje, o ledas neištirpsta iki kovo pradžios.

## Šaltiniai
Salantas

**Salantas** – upė Žemaitijoje; Minijos dešinysis intakas. Prasideda Plungės rajone, į vakarus nuo Platelių, netoli Kentų kaimo. Aukštupyje teka vakarų, šiaurės vakarų kryptimi, toliau teka per Kretingos rajoną. Už santakos su Note pasuka į pietvakarius. Įteka į Miniją 99 km nuo jos žiočių, į šiaurės rytus nuo Kūlupėnų.

Intakai: Bubinas, Alkupis, Pilsupis, Blendžiava (kairieji); Alksnupis, Notė, Varlupis, Pestupis, Kūlupis (dešinieji).

Žymesni tiltai: Kūlupėnų geležinkelio tiltas, Salantų aplinkkelio tiltas, Salantų tiltas.

Nuo pat vidurupio upė sudaro daug meandrų. Poplūdžio metu smarkiai patvinsta. Ties Tuzais (22 km nuo žiočių) Salantas patvenktas 14 ha Tuzų I tvenkiniu (įrengtas 1982 m.). Visa upės vidurupio ir žemupio vaga įeina į Salantų regioninį parką.

Prie Salanto įsikūrusios gyvenvietės: Gintališkė (Plungės raj.), Tuzai, Laiviai, Salantai, Kalnalis, Nasrėnai (Kretingos raj.).

Upėvardžio šaknis *sal-* yra labai archajiška, siejama su *salti, selėti* („tekėti“),  („upelis“), il. *sal* („marios“),  („bangavimas, sraunuma“),  („upelis, srovė“). Žodis greičiausiai yra dalyvinis vedinys: *salantis* (t. y., „tekantis“).

## Šaltiniai
Valdaika

**Valdaika** () – upė Rusijoje, Novgorodo ir Tverės srityse, Valdajaus aukštumoje. Priklauso Mstos baseinui. Valdaika išteka iš Užino ežero, prie Valdajaus miesto, teka šiaurės rytų kryptimi ir įteka į Piroso ežerą.

## Išnašos
Viešinta

**Viešinta** – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių ir Kupiškio rajonuose; Lėvens kairysis intakas. Prasideda Viešintų miestelio apylinkėse ir tuojau prateka Viešintų ežerą (kartais šis ežeras ir laikomas upės ištaka). Teka vakarų, šiaurės vakarų kryptimi. Pačiame žemupyje pasuka į šiaurės rytus ir įteka į Lėvenį 89 km nuo jo žiočių, šalia Skverbų kaimo.

Intakai: Pelyša, Skardžiukas, Vašuoka (kairieji), Aleja, Kumponas (dešinieji). Vietomis vidurupyje sudaro kilpas. Žemupys įeina į Lėvens kraštovaizdžio draustinį.

Prie Viešintos įsikūrusios gyvenvietės: Skudai, Papiliai (Anykščių raj.), Senasis Subačius, Smėlinka, Subačius, Paviešintys, Skverbai (Kupiškio raj.).

Upėvardis kildinamas iš šaknies **vieš-*, kuri galėjusi reikšti „tekėti, bėgti“ (plg.  „tvenkinys“,  „liejasi, bėga“,  „vanduo“,  „klampus skystis, sultys“, sen.  „pelkė“).

## Šaltiniai
Čekai

**Čekai** () – Europos tauta, pagrindiniai Čekijos gyventojai.

## Arealas
Pačioje Čekijoje gyvena apie 9 246 000 čekų, 2007 m.), taip pat jų gyvena Slovakijoje (apie 53 000 žm.) – JAV (apie 550 000 žm.), Kanadoje (apie 55 000 žm.), Vokietijoje (apie 27 000 žm.), Austrijoje ir kitur. Iš viso apie 10,4 mln. žmonių. Priklauso vakarų slavų arealui.

## Kultūra
Kalba čekų kalba. Tikinčiųjų dauguma katalikai, yra evangelikų liuteronų, čekų brolių. Pagrindiniai tradiciniai verslai: žemdirbystė (javai, cukriniai runkeliai, apyniai, daržovės), gyvulininkystė (galvijai, avys, ožkos, kiaulės, paukščiai), sodininkystė. Amatai: stiklo, keramikos, fajanso dirbinių gamyba, pynimas, siuvinėjimas. Garsėja čekų aludariai. XX a. pabaigoje dauguma čekų dirbo pramonės ir prekybos įmonėse, paslaugų sferoje, tarnautojais.

Išsiskiria tradicinė Moravijos istorinės srities kaimo kultūra. Išliko palyginti daug viduramžiais susikūrusių mažų miestų, turinčių iki 20 000 gyventojų. Iki XVIII a. kaime gyvenamieji namai buvo mediniai restiniai, virtuvės su duonkepe krosnimi ir kaminu. Dabartiniai tradiciniai kaimo trobesiai susideda iš trobos, virtuvės ir kamaros.

Šeima – mažoji. Ūkių žemė nedaloma, išlikęs majorato paprotys, tėvai ūkį perduoda vyriausiajam sūnui, kuris dalijasi su šeima pinigais ar dalimi derliaus. Garsėja vestuvių papročiais – vestuvinės kalbos spausdinamos jau nuo XVII a. Gausus folkloras – istorijos dainos ir padavimai, pasakos, baladės, dainos, šokiai – paplitusi čekų polka.

## Istorija
VI a.-VII a. slavų, daugiausia čekų, gentys asimiliavo dabartinės Čekijos teritorijoje gyvenusius keltus (bojus) ir germanus. Čekų tautai pradžią davė (Prahos) Čekijos kunigaikštystėje X a.-XI a. susiliejusios čekų ir moravų gentys. Nuo XIII a. plintanti vokiečių kultūra, nuo XVII a. pr. prievartinė germanizacija padarė didelę įtaką čekų dvasinės ir materialinės kultūros raidai. Čekų tautinė savimonė aktyviau pradėjo formuotis XVIII a. pab. – XIX a. pirmojoje pusėje.

## Šaltiniai
Čekai (reikšmės)

**Čekai** gali reikšti:
* čekai – slavų tauta;
* Čekai – kaimas Lietuvoje, Mažeikių rajone;
* Čekai – kaimas Baltarusijoje, Varanavo rajone;
* Čekai – kaimas Baltarusijoje, Maladečinos rajone.
Šibamas

**Šibamas** (ar. *شبام‎*) – senovinis miestas pietų Jemene. Mieste, kuris įkurtas maždaug 2-ame mūsų eros amžiuje, gyvena apie 7000 gyventojų.

Šibamas pasaulyje gerai žinomas dėl to, kad yra įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. Miestas unikalus savo namais, kurie pastatyti iš purvo plytų (sumaišytų su moliu, smėliu, vandeniu, šiaudais ar ryžiais). Nepaisant tokios gamybos, dauguma iš jų, apie 500, yra namai bokštai iškylantys nuo 5 iki 11 aukštų. Kiekviename aukšte įrengtas bent vienas butas. Toks miesto statymo būdas buvo pasirinktas, norint apsiginti nuo beduinų antpuolių.

Šibamo miestas dažai vadinamas „seniausiu dangoraižių miestu“ ar „dykumų Manhetenu“. Jis laikomas miestu, turinčiu seniausius iš molio pastatytus namus, kurių aukštis siekia 30 m. Dėl sausrų ir lietaus namus gyventojai dažnai restauruoja.

2006 m. Šibamas smarkiai nukentėjo nuo potvynių. 2009 m. miestas buvo tapęs Al-Qaeda teroristų taikiniu.

## Šaltiniai
Sapropelis

**Sapropelis** (iš  – 'puvimas' ir *pelós* – 'dumblas, purvas') – dumblingos nuosėdos ar nuogulos, susidariusios gėlų, stovinčių vandens telkinių (ežerų, tvenkinių, kūdrų) dugne. Koloidinėje padėtyje turi daug organinių medžiagų (ligninų-humuso kompleksas, angliavandeniai, bitumai). Grynu sapropeliu vadinamas turintis 1-10 % priemaišų.

Sapropelis susidaro užaugančiuose, sekliuose, senatvės stadijos ežeruose bei ežerinės kilmės pelkėse iš planktoninių ir bentosinių organizmų likučių ir sąnašų (smėlio, molio, kalkių). Lietuvoje būdingas jo storis 1–2 m, kartais iki 5 m. Gryno sapropelio yra ~1 mlrd. m³, o su priemaišomis – ~6 mlrd. m³.

Turi iki 30 % puvenų, iki 2 % azoto, nemaža fosforo, kalio junginių, mikroelementų, kai kurių vitaminų. Sapropelyje yra daug kalcio, fosforo, geležies junginių, o beveik nėra smėlio ir molio. Sapropelis tinkamas purvo procedūroms, klijų, plastmasės gamybai. Dedamas kaip priedas į gyvulių, paukščių pašarą, tinkamas daržams, laukams tręšti. Dedamas į pašarus ar lesalus.

Lietuvoje atkūrus nepriklausomybę, kai kuriuose ežeruose vystoma pramoninė sapropelio gavyba, tarp jų – Paežerės sapropelio telkinyje (Šilalės raj.).

## Šaltiniai
Pabaisko valsčius

**Pabaisko valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pabaiskas, vėliau – Pašilė.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1919 m. iš Vaitkuškio valsčiaus, po kelerių metų jam atiteko dalis Lyduokių valsčiaus. Pabaisko valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Smėlių rajonui (7 apylinkės) ir Ukmergės rajonui (1 apylinkė).

|-
| 1923 m.  || 169 || 6349 || 1278 || || 129 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 192 || 8150 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 194 || || || 8 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Rapolas Poška, 1932 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1920 || Valerijonava || Jonas Čepaitis, aktorius, režisierius || 2003
|-
| 1925 || Nuotekai || Jonas Balžekas, bitininkas || 2012
|-
| 1931 || Juodausiai || Ona Kondratienė, geologė ||
|-
| 1939 || Slabada || Vladas Katinas, geologas ||
|}

## Šaltiniai
Pagirių valsčius

**Pagirių valsčius** (arba ***Pagirio valsčius***, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pagiriai.

## Istorija

Valsčius įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Ramygalos rajonui (4 apylinkės) ir Ukmergės rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1877 m. || || 2318 || 236 kiemai  || 7 seniūnijos || 36
|-
| 1923 m.  || 164 || 4938 || 1008 || || 90 gyvenviečių 
|-
| 1932 m. || 162 || 5350 || || 11 seniūnijų  ||
|-
| 1949-01-01  || 166 || || || 6 apylinkės  ||
|}

## Vadovai
* Juozas Urlikas, 1932 m.
* A. Bičkovas, vykdomojo komiteto pirmininkas ~1945 m.

## Suskirstymas

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1860 || Kuronys || Adomas Dambrauskas-Jakštas, kunigas || 1938
|-
| 1902 || Pagiriai || Vincas Katelė, veterinaras || 1967
|-
| 1905 || Leliūnai || Jonas Danyla, kunigas jėzuitas || 2000
|-
| 1906 || Žižmiai || Leonardas Dambriūnas, kalbininkas || 1976
|-
| 1922 || Mauliai || Edvardas Armolaitis, agronomas || 1995
|-
| 1926 || Išlaužai || Kazimieras Kisielis, skulptorius ||
|}

## Šaltiniai
Panoterių valsčius

**Panoterių valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Panoteriai.

## Istorija

Valsčius įkurtas 1919 m., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Jonavos rajonui (2 apylinkės) ir Ukmergės rajonui (2 apylinkės).

|-
| 1923 m.  || 117 || 3790 || 788 || || 87 gyvenvietės 
|-
| 1932 m. || 113 || 4100 || || 7 seniūnijos  ||
|-
| 1949-01-01  || 119 || || || 4 apylinkės  ||
|}

## Vadovai

1932 m. savivaldos nariai:
* Viršaitis: Stasys Švegžda;
* Viršaičio padėjėjas: Ignas Razumas;
* Tarybos nariai: Bronius Abrasonis, Adomas Čičinskas, Pranas Minkštimas, Jokūbas Mačiulis, Vacys Žagūnis.

## Suskirstymas

## Gyvenvietės

1923 m. valsčiuje buvo 87 gyvenvietės:
* Antanuvkos vnk., Bagušių vnk., Balėnų vnk., Biržulių km., Boreišių k., Bukonių bžntk., Bukonių dv., Dembavos dv., Dembniako vnk., Devyngailių vnk., Dovidonių k., Egipto vnk., Gailionių k., Gailionių dv., Gedgaudų k., Gervių vnk., Gudonių k., Janiškių (Joniškių) vnk., Jasūdų k., Jeruzolimo vnk., Juozapavo vnk., Justinuvkos vnk., Kalničių vnk., Kančiškių k., Kaušankos k., Klymiškių vnk., Konstantinuvkos k., Koronžyškio vnk., Krasnapolio plv., Lakėnų, Aukštųjų k., Lakėnų, Žemujų k., Liesničuvkos vnk., Liudmilovkos vnk., Liudvinavos vnk., Lokelkos vnk., Malinavos vnk., Mankūnų k., Marčių vnk., Margių vnk., Mariampolio plv., Milagainių dv., Mimainių dv., Mimainių k., Mimainių vnk., Moginių k., Nendzos vnk., Paeziorkos vnk., Palokės vnk., Pareniūnų vnk., Paliesės plv., Paliesės vnk., Palazdynės plv., Pamankūnų vnk., Panoterių k., Panoterių (Koplyčių) dv., Panoterių mstl., Pasodos k., Pasriaučių k., Pasriaučių plv., Pavliškių vnk., Pazaliesės (Pamiškės) vnk., Pažiedupės vnk., Petrašiūnų k., Piliakalnių (1) k., Piliakalnių (2) k., Pupkūlių k., Reiniūnų k., Reštkos vnk., Rudziankos vnk., Rukuižių k., Salotų vnk., Satkūnų k., Stašiūnų k., Šemetiškių k., Tabalos k., Tarakėlių plv., Taukadažių plv., Ulankos plv., Ustronės vnk., Vasiliškio vnk., Vidnapolio vnk., Vitartų plv., Votėnų k., Zacišės (1) vnk., Zacišės (2) vnk., Zeliankos vnk.

## Šaltiniai
Ukmergės valsčius

**Ukmergės valsčius** (arba ***Vilkmergės valsčius***) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas rytinėje Lietuvoje. Centras – Ukmergė.

## Istorija

Valsčius minimas nuo 1385 m., vėliau sunyko. Atkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas apie 1933 m.

|-
| 1923 m.  || 147 || 4801 || 942 || || 65 gyvenvietės 
|}

## Gyventojai
### Žymūs žmonės

|-
| 1913 || Žemaitkiemis || Jonas Aviža, kunigas || 1983
|-
| 1936 || Šaukava || Vincas Kuzmickas, literatūrologas || 1982
|}

## Šaltiniai
Mercedes Grand Prix

**Mercedes Grand Prix**, oficialiai **Mercedes-AMG Petronas Motorsport**, – Formulės 1 komanda ir konstruktorius. Debiutavo 1954 m. sezone kaip **Daimler-Benz AG**. Komandos lenktynininkas Juan Manuel Fangio 1954 ir 1955 m. tapo Formulės 1 čempionu. Tais pačiais metais Mercedes paliko Formulės 1 lenktynes kaip automobilių gamintojo komanda.

Mercedes Formulėje 1 toliau dalyvavo kaip variklių tiekėjas, o savo komandą įsigijo prieš 2010 m. sezoną – 2009 m. lapkričio 16 d. vokiečių automobilių gamintojas paskelbė, kad kartu su Aabar Investments įsigijo 75,1 % (45,1 % Mercedes ir 30 % Aabar) 2009 m. sezono nugalėtojos Brawn GP akcijų ir ekipą pervadino.

Nuo 2014 iki 2021 m. sezonuose ši komanda dominavo Formulės 1 čempionate ir aštuonis kartus iš eilės tapo čempione, o jos lenktynininkas Lewis Hamilton – šešis kartus čempionu (2016 m. nugalėtoju tapo vokietis Nico Rosberg).

## Istorija
Mercedes-Benz automobilių sporte debiutavo dar ketvirtajame XX a. dešimtmetyje, dalyvaudama Grand Prix lenktynėse. Vėliau, šeštame dešimtmetyje, ji debiutavo Formulės 1 čempionate kaip komandos savininkė – 1954 ir 1955 m. J. M. Fangio su Mercedes laimėjo čempiono titulą. Vėliau Mercedes visiškai pasitraukė iš Formulės 1.

Neoficialiai Mercedes į čempionatą grįžo 1993 m., kai pradėjo derybas su Sauber ekipa dėl variklių tiekimo. 1995 m. Mercedes variklius pradėjo tiekti McLaren ekipai ir tapo šios ekipos bendrasavininke. Nuo 1995 iki 2009 m. McLaren kartu su Mercedes laimėjo tris lenktynininkų čempiono titulus ir vieną – konstruktorių. 2009 m. sezonui Mercedes savo variklius pradėjo tiekti ir Force India bei Brawn GP ekipoms. Pastaroji triumfavo abejose įskaitose.

### Brawn GP įsigijimas
Jau ilgai buvo spėliojama, kad Mercedes nori įsigyti savo komandą vietoj dalyvavimo Formulėje 1 tik kaip variklių tiekėja. 2009 m. lapkričio 19 d. ji oficialiai patvirtino, kad įsigis 75,1 % Branw GP akcijų ir ją pervadins savo vardu. Komandai toliau lieka vadovauti Rosas Braunas.

Mercedes taip pat patvirtino, kad iki 2015 m. įsipareigoja toliau tiekti variklius McLaren ekipai.

2009 m. gruodžio 23 d. po ilgų spėliojimų buvo oficialiai patvirtinta, kad į Formulę 1 sugrįžta septynis kartus čempionas vokietis Michaelis Schumacheris, kuris su Mercedes GP ekipa pasirašė trejų metų trukmės sutartį.

2010 m. sausio 25 d. Štutgarto mieste Vokietijoje ekipa oficialiai pristatė savo naują komandą – lenktynininkus (M. Schumacherį ir Nico Rosbergą), rėmėjus ir automobilio dažymą.

## Formulės 1 rezultatai

 Konstruktorių įskaita pirmąkart skaičiuota tik 1958 metais.
 Sezonas tęsiasi.
† Pilotai dalinosi automobiliu.

## Šaltiniai


## Nuorodos
* Oficiali svetainė