open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Stanislovas Batys Gorskis

**Stanislovas Batys Gorskis** (, 1802 m. gegužės 6 d. Dvarecas, Bresto sritis, Baltarusija – 1864 m. gegužės 3 d. Paliesius, Švenčionių apskritis) – Lietuvos botanikas, farmakognostas, entomologas.

## Biografija
Kilęs iš Aklojo Varno herbo lenkų bajorų Gorskių giminės. 1825 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą, nuo 1824 m. jame dėstė, 1830–1832 m. Botanikos sodo vedėjas. 1832–1842 m. dėstė Vilniaus medicinos – chirurgijos imperatoriškoje akademijoje, profesorius. 1840–1842 m. keliavo po Europą, 1847–1851 m. gyveno Berlyne.

Tyrė Lietuvos, ypač Vilniaus krašto, florą, entomofauną, aprašė keletą naujų augalų ir vabzdžių rūšių. Jo surinkto herbariumo dalys yra Vilniaus, Krokuvos, Varšuvos universitetuose, Botanikos institute Kijeve. Sudarė Lietuvos floros 1205 augalų rūšių sąrašą, kuriuo pasinaudojo Eduardas Eichvaldas knygoje „Lietuvos, Voluinės ir Podolės gamtos bruožai“ (*Naturhistorische Skizze von Litauen, Volynien und Podolien*, 1830 m.). Tyrė Rusijos pietvakarinės dalies vabzdžius.

## Bibliografija
* Naujų ir mažai ištirtų Lietuvos augalų piešiniai (*Icones potamogetonum characearum, cyperacearum et graminearum species Lithuanie illustrantes*), 1849 m. ir kitos.

Standartinis autoriaus trumpinys **Gorski** yra naudojamas nurodyti šį asmenį kaip autorių, cituojant lotynišką binomą

## Šaltiniai
Julija Vichert-Kairiūkštienė

**Julija Vichert-Kairiūkštienė** (; 1864 m. vasario 16 d. Radziuškėje, Augustavo gubernijoje, Rusijos imperija – 1949 m. gegužės 1 d. Krosne, Lenkija) – Lenkijos poetė ir vertėja. Viena iš nedaugelio lietuviškos kultūros populiarintojų tarpukario Lenkijoje.

## Biografija
Gimė ir augo netoli Seinų, šiame miestelyje ištekėjo už žinomo pedagogo Juozo Kairiūkščio, kuris už lietuvišką veiklą buvo ten ištremtas. Kūryboje daugiausiai dėmesio skyrė meilės temai. Rašė lenkų kalba: į ją išvertė 75 lietuvių autorių poeziją, devynias lietuvių liaudies dainas. 1927 m. paskelbė Jono Basanavičiui skirtą eilėraštį. 1939 m. parengė ir Varšuvoje išleido lietuvių poezijos vertimų antologiją.

Kairiūkščių šeimoje išaugo žinomos Lietuvos asmenybės: dailininkas Vytautas Kairiūkštis, menotyrininkė Halina Kairiūkštytė-Jacinienė ir medicinos akademikas Jonas Kairiūkštis. * Juozo ir Julijos Kairiūkščių pora buvo diametraliai vienas kitam priešingi žmonės. Jis – lietuvis, ji – lenkė, jis – praktikuojantis katalikas, ji – užkietėjusi ateistė. Visi vaikai (išskyrus vieną dukterį) išaugo lietuviais, vadinasi, tėvo tautybės, ir visi liko ateistais, motinos įsitikinimų.* (Rapolas Mackonis)

## Bibliografija
* 
* *Kwiaty i chwasty miłości: erotyki* – Wilno, 1925
* ''Antologia poezji litewskiej'' – Warszawa, 1939

## Šaltiniai
* [[Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras|MELC]. *Julija Kairiūkštienė-Vichertaitė* // Visuotinė lietuvių enciklopedija]

## Nuorodos
* Aušra Strazdaitė-Ziberkienė. ''Kur nuveda knyga''
Vincentas Gorskis

**Vincentas Gorskis** (1848 m. – m. po 1901 m.) – Lietuvos architektas.

## Biografija
Kilęs iš bajorų Gorskių giminės. 1867–1873 m. studijavo Sankt Peterburgo Statybos mokykloje. 1885–1901 m. dirbo Vilniaus žemės banke nekilnojamojo turto ekspertu. Vertėsi privačia architekto praktika. Vilniuje pagal jo projektus pastatyta apie 70 privačių nuomojamų ir sodybinių namų. Projektuose savitai interpretavo renesanso ir kt. stilių formas.

## Projektai
* "Balinskių namas" Vilniaus g. 27, 1879 m.
* Viešbutis "Europa" Aušros Vartų g. 6, 1880 m.
* M. Burchardto namas Gedimino pr. 1/2, 1880 m.
* E. Vankavičienės namas Gedimino pr. 15, 1880 m.
* V. Chodzynskio namas Gedimino pr. 2 ir 4, 1884 ir 1889 m.
* E. Romerio namas Arklių g. 20, perstatė, 1880 m.
* Lopacinskių rūmų rekonstrukcija, Bernardinų g. 8, 1886 m.
* L. Čachaso namas Liejyklos g. 5, perstatė, 1886 m.
* Šv. Dvasios vienuolynas, perstatė, 1884 m.
* Labdarių draugijos pigių butų namas, Vilniaus g. 22/ Labdarių g. 1, 1884 m.
* Lopacinskių rūmų oficinos rekonstrukcija, Bernardinų g. 8, 1889-1891 m.
* Vilniaus žemės bankas Gedimino pr. 6, 1890–1891 m.
* Amatų mokykla Labdarių g. 5 ir 7/11, 1894 m.
* Nuosava vila K. Kalinausko g. 19, 1896 m.
* Namas Raugyklos g. 19, 1886 m.

## Įamžinimas
Pagerbdama architekto Vincento Gorskio nuopelnus Vilniui, sostinės savivaldybės taryba 2014 m. vieną Pašilaičių seniūnijos (Tarandės) gatvę pavadino šio asmens vardu.

## Šaltiniai
Baltelis (Vilniaus r.)

**Baltelis** (arba ***Baltas, Baltekai***) – ežeras rytų Lietuvoje, Vilniaus rajono šiaurėje, 6 km į vakarus nuo Pabradės. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 0,97 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 135,2 m. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti, vakarinis lėkštesnis. Ežerą supa Kregžlės miškas. Pietryčiuose išteka upeliukas link už 0,15 km telkšančio Kampuočio ežero (Žeimenos baseinas).

## Šaltiniai
Gosievskiai

**Gosievskiai** (, *Gosevskiai*) – XVI a. – XVIII a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės, karinių ir religinių veikėjų giminė.

## Giminė
Kilę iš Mozūrų Gosievskių šakos, kuri Vengrijos herbą „Varnas“ (*Korwin*) pakeitė herbu – „Aklas varnas“ (*Ślepowron*). Stengdamiesi pabrėžti kilmę Lietuvos Gosievskiai vadinosi dviguba pavarde *Korvinai Gosievskiai*. Pirmasis XVI a. į Lietuvą atsikėlė ir įsikūrė Ašmenos apskrityje Lomžos bajoras *Jonas Gosievskis*. Tarp jo įpėdinių, bendravardžių giminaičių buvo vyskupas, Lietuvos lauko etmonas ir LDK žemės iždininkas, du LDK vaivados, diplomatai. Gosievskiai pagarsėjo XVII a., vedybomis susigiminiavę su Sapiegomis, Sanguškomis, Pacais.

Jono sūnus:
* Aleksandras Korvinas Gosievskis turėjo 4 sūnus.
* Kristupas Korvinas Gosievskis (m. 1643 m.) nuo 1625 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio raštininkas, Veližo (į šiaurės vakarus nuo Smolensko) seniūnas, 1638 m. – Lietuvos referentas, 1639 m. – Smolensko vaivada. Valdovo Vladislovo Vazos įgaliotas 1639-1640 m. vyko su diplomatine misija į Prancūziją įkalinto brolio Jono Kazimiero išlaisvinti; pasirašė Abiejų Tautų Respublikos ir Prancūzijos santykių sutartį. 
* Mikalojus Korvinas Gosievskis buvo Smolensko pakamaris, rotmistras. 
* Motiejus Korvinas Gosievskis (m. 1683 m.) – pulkininkas, per 1654-1667 m. LDK karą su Rusija 1654 m. gynė Smolenską, 1661 m. vadovavo dragūnų pulkui. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės konfederacija Šeduvoje 1663 m. jį paskelbė savo vadu (generolas majoras). Kaip kariuomenės atstovas dalyvavo 1664 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Seime. Nuo 1673 m. Lietuvos artilerijos generolas. Rūpinosi artilerijos arsenalais, tiems reikalams išleido savo 57 308 auksinus. Padarė karinių reformų.
* Vincentas Aleksandras Korvinas Gosievskis buvo LDK karinis veikėjas. Vincento Aleksandro sūnus:
* Boguslavas Korvinas Gosievskis buvo LDK Katalikų bažnyčios ir politinis veikėjas.

## Šaltiniai
Globulinai

**Globulinai** *( – „rutulėlis“)* – baltymų grupė, sudaranti 40 % visų kraujo serumo baltymų. Globulinai kartu su albuminais yra vieni gausiausių žmogaus baltymų. Pagal judrumą elektros lauke skirstomi į a1, a2, b1, b2 ir g1 globulinus. Dauguma globulinų yra paprastieji baltymai, kiti sudaro sudėtinius baltymus – glikoproteinus, lipoproteinus, nukleinoproteinus, metaloproteinus. Globulinams priskiriami kraujo krešėjimo baltymai (protrombinas, fibrinogenas), antikūnai, komplementas, taip pat a fetoproteinas (a globulinas, kurį sintetina vaisiaus audiniai). 

Globulinai kartu su albuminais ir nedidelės molinės masės medžiagomis palaiko kraujo osmosinį slėgį. 

Gaminami g globulinų preparatai, turintys antikūnų prieš infekcinų ligų sukėlėjus. Vartojami kaip profilaktinė priemonė apsisaugoti nuo bakterijų ir virusų sukeltų ligų.
Aleksandras Korvinas Gosievskis

**Aleksandras Korvinas Gosievskis** (, balt. *Аляксандр Корвін-Гасеўскі*.  ? – m. 1639 m. balandžio mėn.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės diplomatas, karinis veikėjas.

## Giminė

Kilęs iš Lietuvos bajorų Gosievskių giminės. Tėvas Jonas Gosievskis. Vedęs Ievą Pacaite suartėjo su kylančia didikų Pacų gimine. Vaikai Kristupas Korvinas Gosievskis, Mikalojus Korvinas Gosievskis, Motiejus Korvinas Gosievskis, Vincentas Aleksandras Korvinas Gosievskis, Zuzana Korvin Gosievska.

Valdė Veližo (į šiaurės vakarus nuo Smolensko), vėliau Punsko, Kupiškio ir Bielsko seniūnijas.

## Biografija

Nuo 1596 m. dirbo LDK kanclerio Leono Sapiegos kanceliarijoje. 1600 m. L. Sapiegos vadovaujamos delegacijos, vykstančios į Maskvą derybų dėl taikos sudarymo, narys. Nuo to laiko formavo ir vykdė LDK, Abiejų Tautų Respublikos politiką su Rusija, vadovavo diplomatinėms misijoms.

1605 m. su 200 pėstininkų dalyvavo Salaspilio mūšyje.

1606–1611 m. dalyvavo pirmojo ir antrojo Dmitrijų Apsišaukėlių žygiuose į Rusiją, vadovavo ten nusiųstai Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei.

Nuo 1610 m. Lietuvos referentas, 1615–1625 m. Lietuvos didysis raštininkas. 1613 m. gruodžio 3 d. – gruodžio 24 d. Abiejų Tautų Respublikos Seimo maršalka. 1617–1618 m. dalyvavo Lenkijos karalaičio Vladislovo Vazos žygyje į Maskvą.

1621–1622 m. dalyvavo mūšiuose su Švedijos kariuomene Livonijoje ir Kurše, sudarant su švedais Mintaujos paliaubas.

Nuo 1625 m. vidurio Smolensko vaivada.

Su LDK didžiuoju etmonu Leonu Sapiega Livonijoje atrėmė švedų puolimus, kurį laiką Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės vadas. Nuo 1630 m. LDK kariuomenės lauko raštininkas.

Po karo su Švedija ėmė statydinti bastioninę Smolensko citadelę. 1633 m. dalyvavo Smolensko kare ir derybose dėl jį 1634 m. užbaigusios Polianovkos taikos sutarties.

Įsteigė jėzuitų kolegijas 1619 m. Smolenske, 1637 m. Vitebske, 1629 m. rezidenciją Daugpilyje. Vilniaus Šv. Kazimiero bažnyčioje, pastatydino sau mauzoliejinę koplyčią.

## Šaltiniai

## Nuorodos

|-
Baltausių tvenkinys

**Baltausių tvenkinys** yra šiaurės Lietuvoje, Pakruojo rajone, Beržtalio upės slėnyje, į šiaurę nuo Žeimelio. Įrengtas 1975 m. patvenkus Beržtalio upę (Yslykio intakas) 12,1 km nuo jos įtekėjimo į Rundalės tvenkinį. Tvenkinio ilgis pietų į šiaurę- 3,06 km, plotis – iki 0,48 km. Yra 0,25 ha sala. Altitudė 39 m. Krantai žemi, vietomis užpelkėję, apaugę siauru ruožu medžių ir krūmynų. Aplinkui plyti dirbami laukai. Tvenkinio didžiausias gylis 3,7 m. Vanduo naudojamas laukų drėkinimui, buitinėms reikmėms. Tvenkinys laikomas žuvingiausiu Pakruojo rajone.

Prie Baltausių tvenkinio yra Baltausių, Vilieišių ir Žeimelio gyvenvietės. Rytine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Baltelis (Molėtų r.)

**Baltelis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, į rytus nuo Balčio ežero, Poviliškių miške. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,79 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 154,6 m. Giliausia ežero vieta – 7 m. Krantai aukšti, šiaurėje, vakaruose ir šiaurės rytuose apaugę mišku. Pietvakariuose išteka upelis link Balčio ežero (Stirnių ežero baseinas). 

## Šaltiniai
Amosas

**Amosas** – pasak Biblijos, Dievo pranašas. Jo vardu pavadinta viena iš Senojo Testamento knygų. Teigiama, kad gyveno VIII a. pr. m. e. Judėjoje, kalnų kaimelyje Tekojoje, kur ganė avis ir augino figmedžius. Dievas pasiuntęs Amosą į šiaurinę Izraelio karalystę, į Betelį, kuriame karalius Jeroboamas I buvo pastatydinęs stabą – aukso veršį. Čia atvykęs pranašas skelbė, ką Dievas pasakęs apie teisingumą bei teismą ir smerkė gobšumą bei priespaudą. Anot Amoso, vien aukodami aukas Dievui, sukčiaujantys pirkliai negali atsipirkti už savo nuodėmes.

Amazijas, Betelio kunigas, Izraelio karaliaus pasamdytas, liepęs Amosui grįžti į Judėją. Tačiau Amosas to nepaisęs ir toliau kalbėjęs izraelitams, jog jei šie neatgailausią, jų laukianti Dievo bausmė ir tremtis.

## Šaltiniai
Čija

**Čija** (*Chiya*) – poklasikinio laikotarpio aukštikalinių majų (cutuchilių) miestas, jų valstybės sostinė, buvusi dab Gvatemalos pietuose, netoli nuo dabartinio miesto Santjago Atitlano. Dabar čia yra **Čuitinamito** (*Chuitinamit*) kaimelis.

## Istorija
Mezoamerikos civilizacija silpnai veikė šį regioną iki X a., kuomet čia iš šiaurės atsikėlė pipiliai, kalbėję nauatlių kalba. Nuo XI a. Majų aukštumas veikiant šiaurėje klestėjusiai toltekų kultūrai, čia buvo pastatytas miestas Čija.

XIII a. į regioną atsikėlė įvairios majų tautos, dabartinių kičių, kakčikelių ir cutuchilių protėviai. Pastarieji įsitvirtino aplink ežerą, o Čija tapo jų politinio darinio centru. XV a. viduryje kičių valstybę Kumarkachą valdant Q’uicab, šis sukūrė didelę imperiją, apėmusią didžiumą aukštikalnių regiono tautų, tarp jų ir cutuchilius. Tačiau jo valdymo pabaigoje tos tautos paskelbė nepriklausomybę.

Iš karto prasidėjo kova tarp dviejų stiprių cutuchilių miestų, – Čijos ir Čukumuko, kuriuos valdė skirtingi klanai – A’Tziquinaha („paukščių“) ir Tzutjila'. Karą laimėjo Čija, kuri galutinai tapo valstybės sostine, joje buvo statomi nauji pastatai, piramidės, altoriai.

1485 m. atsinaujino cutuchilių karai su kičiais. Kičiams iš pradžių gerai sekėsi, bet vėliau jie patys buvo nugalėti gretimų kakčikelių. Tai atnešė taikos laikotarpį, trukusį 1501–1521 m., kol naujas vidaus sukilimas vėl neįžiebė karo. Sukilimo metu Čukumuko klanas siekė paimti valdžią, bet Čijės valdovas su kakčikelių valdovo *Ajpop Achi' Tzían* pagalba jį labai žiauriai numalšino, išžudydamas sukilėlius.

1424 m. Pedro de Alvarado atvyko į Išimče, iš kur vykdė aplinkinių tautų užkariavimus. Jis sunaikino Čiją ir pabaigė cutuchilių valstybės egzistavimą.

## Čijės (cutuchilių) valdovai
* Acxoquauh
* Tzutujil Pop
* Rumal Ahau (1493-97)
* Chichialhtulu (1497–1501)
* Tepepui (1501–1524)

## Nuorodos
* Prieškolumbinė Santjago Atitlano (Čijos) istorija
Aleksejus Leonovas

**Aleksejus Leonovas** (, 1934 m. gegužės 30 d. Listviankoje, Kemerovo srityje – 2019 m. spalio 11 d. Maskvoje) – TSRS lakūnas – kosmonautas, pirmasis žmogus, išėjęs į atvirą kosmosą, dailininkas, aviacijos generolas majoras.

## Biografija
1957 m. baigė Čiugujevo karinės aviacijos mokyklą, karinių oro pajėgų lakūnas. Nuo 1960 m. priimtas į kosmonautų rengimo grupę, 1968 m. baigė N. Žukovskio karo aviacijos inžinierių akademiją.

1965 m. kovo 18 d. kosminio laivo „Voschod-2“ (laivo vadas – Pavelas Beliajevas) antrasis pilotas, 1965 m. kovo 18 d. pirmą kartą žmonijos istorijoje išėjo į atvirą kosmosą, nutolo nuo laivo 5 metrus, atvirame kosmose išbuvo 12 min. ir 9 sek. Pirmą kartą vizualiai stebėjo atmosferos optinius reiškinius aptemusiame Žemės horizonte. Skrydis truko 1 parą, 2 val., 2 minutes ir 17 sekundžių.

1975 m. liepos 15-21 d. laivo Sojuz-19 vadas. Tai buvo pirmasis bendras tarptautinis TSRS-JAV projekto Sojuz – Apollon skrydis, parodęs bendro techninių – organizacinių priemonių sprendimo bei kosmoso įsisavinimo galimybę tarptautiniu mastu. Skrydis truko 5 paras, 22 val., 30 min. ir 51 sek.

1970–1991 m. J. Gagarino kosmonautų rengimo centro vadovo pavaduotojas, 1992–1993 m. – privačios firmos kosminių programų direktorius, nuo 1993 m. „Alfa-Banko“ direktorių tarybos pirmojo pavaduotojo patarėjas.

Surengė savo paveikslų parodų, išleido albumų.

;Papildoma informacija
A. Leonovo pirmąjį skrydį ir išėjimą į atvirą kosmosą lydėjo daug nesusipratimų ir ypatingų situacijų: išsipūtęs kosminis skafandras jam ilgai neleido grįžti į kosminį laivą. Laivui leidžiantis sugedo automatinė orientacijos sistema, kosmonautams teko orientuotis ir leistis rankiniu būdu. Dėl šios priežasties kosmonautai nusileido nenumatytoje vietoje, 180 km šiauriau nuo Permės miesto. TASS savo pranešime tai pavadino nusileidimu „atsarginiame rajone“, nors iš tiesų tai buvo neįžengiama taiga. Dvi naktis didžiuliame šaltyje kosmonautai praleido vieni. Tik trečią dieną per gilų sniegą slidėmis atvyko gelbėtojai, kurie turėjo iškirsti mišką malūnsparniui nusileisti.

1969 m. sausio 22 d. buvo automobilyje, kurį korteže važiuojantį į Kremlių apšaudė karininkas V. Iljinas, kėsinęsis į L. Brežnevą.

## Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinių tyrimų kryptys: kosminių skrydžių poveikis regos aštrumui, kosmonautų psichologinio rengimo ypatumai; su kitais suprojektavo hidrolaboratoriją, specialų skafandrą.  4-rių išradimų ir 10-ties mokslo darbų autorius.

## Bibliografija
* Erdvės ir laiko suvokimas kosmose, su V. Lebedevu, 1966 m.,
* Kosmonautų psichologinio rengimo ypatumai, su V. Lebedevu, 1967 m.
* Kosmoso pėstysis, vaikams, 1967 m.,
* Saulės vėjas, vaikams, 1969 m.,

## Įvertinimas
* 1965, 1975 m. dukart Tarybų Sąjungos didvyris,
* Bulgarijos LR Socialistinio darbo didvyris,
* Vietnamo DR didvyris;

## Šaltiniai
Giedrius Klevinskas

**Giedrius Klevinskas** (g. 1981 m. spalio 4 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, rungtyniavo centro gynėjo pozicijoje.

Giedriaus jaunesnysis brolis Saulius Klevinskas taip yra futbolininkas.

## Karjera
Nuo 1998 m. atstovavo „Sūduvos“ klubui. Sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių A lygoje. 2008 m. persikėlė į FK Šilutė. 2009 m. grįžo į FK Sūduva.

Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi kitos veiklos. Nuo 2015 m. priklausė FC Stumbras trenerių štabui. 2019 m. talkininkavo FC Hegelmann Litauen klubui. Vėliau paskirtas šio klubo sporto direktoriumi.

2025 m. lapkričio 14 d. oficialiai pranešta, kad tapo FK Žalgiris sporto direktoriumi.

## Pasiekimai
;  su FK Sūduva
* 2006, 2009 m. LFF taurės laimėtojas

## Išnašos

## Nuorodos
* Transfermarkt
Brunas Biskys

**Brunas Biskys** (g. 1991 m. kovo 31 d.) – Lietuvos futbolininkas.

Futbolo treniruotes pradėjo lankyti Marijampolėje. Pirmuoju profesionaliu klubu buvo FC Vilnius. 2009 metais Vilniaus klubui bankrutavus grįžo į Sūduvos ekipą. Bruno metais vyresnis brolis Ernestas Biskys taip pat futbolininkas. Broliai yra gimę tą pačią dieną.

## Pasiekimai
* 2009 m. LFF taurės laimėtojas

## Šaltiniai
Ernestas Biskys

**Ernestas Biskys** (g. 1990 m. kovo 31 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.

## Karjera
Futbolo treniruotes pradėjo lankyti Marijampolėje. Pirmuoju profesionaliu klubu buvo FC Vilnius. 

2009 m. bankrutavus FC Vilnius, sugrįžo į Sūduvos ekipą. 2010 m. pasirašė kontraktą su FK Klaipėdos komanda. Turi metais jaunesnį brolį Bruną Biskį, taip pat futbolininką. Broliai yra gimę tą pačią dieną.

## Pasiekimai
* 2009 m. LFF taurės laimėtojas

## Šaltiniai
Eivinas Zagurskas

**Eivinas Zagurskas** (g. 1989 m. rugsėjo 9 d.) – treneris, buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje.

## Pasiekimai
* 2009, 2013 m. LFF taurės laimėtojas
* 2009 m. LFF Supertaurės laimėtojas
* 2013 m. A Lygos laimėtojas

## Trenerio karjera
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją. 2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA A trenerio licenciją.

2026 m. vasario 21 d. FKS Ukmergė pranešė kad paskirtas vyr. treneriu.

## Šaltiniai
Audrius Brokas

**Audrius Brokas** (g. 1990 m. rugpjūčio 20 d.) – Lietuvos futbolininkas. Sūduvos klubo auklėtinis.

## Klubinė karjera
Sūduvoje debiutavo 2008 metų A lygos pirmenybėse. 

2011 m. liepos 7 d. paliko Marijampolės klubą ir persikėlė į Suvalkų "Wigry" klubą. 
2009 m. debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 m. rinktinėje rungtynėse su Gruzijos bendraamžiais.

## Pasiekimai

* I lygos laimėtojas: 2016 m.

## Išnašos
Jaščilanas

**Jaščilanas** () – senovinis majų miestas, esantis dabartinės Meksikos pietuose, Čiapaso valstijoje, netoli Gvatemalos sienos, prie Usumasintos upės. Kolumbinio laikotarpio pavadinimas majų kalba reiškia „žali akmenys“, tačiau senovėje miestas vadinosi **Izancanac** ar **Pa' Chan**.

## Istorija

Jaščilanas buvo svarbus klasikinio majų laikotarpio miestas, dominavęs regione. Jis buvo galingesnis už gretimai esantį Bonampaką, ilgą laiką buvo sąjungoje su Piedras Negru ir kurį laiką su Tikaliu. Jaščilanas kovojo prieš Palenkę. Jaščilanas tebuvo nedidelis miestas, kuomet 320 m. rugpjūčio 20 d. Jat Balamas tapo miesto valdovu ir pradėjo ilgą dinastiją, besitęsusią iki IX a. Jai valdant miestas išaugo į svarbų regioninį centrą. Miestas savo klestėjimo viršūnę pasiekė valdant Jaguaro Skydui II (mirė 742 m.).

## Archeologija

Jaščilano griuvėsiai minimi nuo 1833 m. Ilgą laiką miestas buvo sausuma praktiškai nepasiekiamas. Yra išlikęs šventyklų kompleksas, monolitinės raižytos stelos, altoriai. Šventyklų sienose gausu raižinių.

## Valdovų sąrašas

Nežinomų tarimų vardai rašomi kursyvu:
# Yoaat B’alam I 359
# Itzamnaaj B’alam I ?
# *Paukštis-Jaguaras I* 378–389
# *Elnias-Kaukolė* 389–402
# *Karalius Nr. 5* (vardas nežinomas) 402
# K’inich Tabt’u Jolom I ?
# *Mėnulis-Kaukolė* 454–467
# *Paukštis-Jaguaras II* 467
# *Užrištos akys-Jaguaras I* 508–518
# K’inich Tabt’u Jolom II 526–537
# *Užrištos akys-Jaguaras II* 564
# *Paukštis-Jaguaras III* 629–669
# Itzamnaaj B’alam II (*Skydas-Jaguaras II*) 681–742
# Yoaat Balam II 749
# *Paukštis-Jaguaras IV* 752–768
# Itzamnaaj B’alam III (*Skydas-Jaguaras III*) 769–800
# K’inich Tabt’u Jolom III 808
 

File:Yaxchilan 1.jpg|Jaščilano piramidės
File:Yaxchilán lintel.jpg|Raižinys iš Jaščilano, vaizduojantis kraujo nuleidimo ritualą  
Vaizdas:Maya Stela - National Museum of Antropology - Mexico 2024.jpg|Karaliaus Itzamnaaj B'alam II laikotarpio dirbinys
Stela

**Stela** – akmeninis, marmurinis ar medinis stulpas, su ant jo išraižytais piešiniais ar užrašais. Dažniausiai statytos kaip antkapiai arba kaip svarbių istorinių įvykių monumentai. Stelos buvo statomos daugelyje senovinių civilizacijų: Senovės Egipte, Artimuosiuose Rytuose, Graikijoje, Etiopijoje, Kinijoje, Mezoamerikoje, Britų salose. Stelos yra svarbūs istoriniai šaltiniai, iš kurių galima sužinoti apie to meto įvykius. Stelų pirmtakai yra neolite statyti megalitai.
Azatotas

**Azatotas** () – išgalvota dievybė iš H. P. Lovekrafto (H. P. Lovecraft) bei kitų autorių sukurtų „sapnų ciklo“ (Dream Cycle) ir „Cthulhu Mythos“ istorijų.

Azatotas pirmą kartą buvo paminėtas Lovekrafto istorijoje „Sapnų - iššukis“ (Dream-Quest). Vėliau jis buvo minėtas „Sapnai Raganos Name“ (*The Dreams in the Witch House*) bei kituose kūriniuose. Azatotas taip pat minimas Augusto Derleth, Ramsey Campbell, Gary Myers bei kitų rašytojų darbuose.

1995 m. „Chaosium“ leidykla publikavo Azatoto ciklą, Cthulhu Mythos antologiją, kurioje buvo atrinkti Azatotą aprašantys arba kitaip su juo susiję apsakymai.

## Šaltiniai
K'inich K'an Joy Chitam II

**K’inich K’an Joy Chitam II** (dar žinomas kaip **Šul Kanas II**, *Kan Xul II*; g. 644 m. lapkričio 5 d. – m. apie 711 m.) – klasikinio majų civilizacijos laikotarpio Palenkės miesto valdovas. Valdyti pradėjo 702 m. būdamas 57-erių metų, kuomet mirė iki tol valdęs jo vyresnysis brolis K'inich Kan B'alam II.

Jų tėvas buvo žymus majų valdovas K'inich Janaab' Pakal, dar žinomas kaip Pakalis Didysis.

K’inich K’an Joy Chitam II valdė apie 9 metus. 711 m. buvo sučiuptas Toninos karių ir greičiausiai paaukotas jų vado K’inich B’aaknal Chaak.

## Šaltiniai
Netikėto pakorimo paradoksas

**Netikėto pakorimo paradoksas** – paradoksas, kuris kyla iš kalinio reakcijos į neįprastą teisėjo įsakymą. Nors šis paradoksas susilaukė nemažai akademinio dėmesio, nei vienas iš pasiūlytų sprendimo variantų nebuvo visuotinai pripažintas. Šiame iš pirmo žvilgsnio nesudėtingame paradokse paslėpti sunkumai privedė iki to, kad jis būtų pavadintas „reikšminga filosofine problema“.

## Paradoksas
Teisėjas pasako nuteistam kaliniui, kad jis bus pakartas per vienos iš ateinančios savaitės dienų vidurdienį ir kad egzekucija kaliniui bus staigmena. Nuteistasis nežinos, kurią dieną bus pakartas, kol budelis vieną dieną, lygiai 12:00 valandą, nepasibels į jo kameros duris. Kalinys begalvodamas prieina loginės išvados, kad jis niekada negali būti pakartas. Iš pradžių jis suvokia, jog negali būti pakartas sekmadienį, paskutinę savaitės dieną, nes tada šeštadienio vakare jau žinotų, kad bus pakartas rytojaus vidurdienį, nes tai būtų vienintelė likusi savaitės diena ir todėl egzekucija jam nebebūtų staigmena. Tada jis supranta, kad negali būti pakartas ir šeštadienį, nes tada penktadienio vakare jis jau tikrai žinotų, kad privalo būti pakartas per kitas dvi dienas, o kadangi sekmadienis jau yra atmestas, kalinys būtinai turėtų būti pakartas šeštadienį, todėl tai vėlgi jam nebūtų netikėta. Bet tada pakorimas negali įvykti ir penktadienį, nes jei egzekucija negali įvykti nei šeštadienį, nei sekmadienį, tai ketvirtadienio vakare jis būtų tikras, kad turi būti pakartas penktadienio vidurdienį. Naudodamasis ta pačia logika, jis atmeta ir ketvirtadienį, ir trečiadienį ir visas kitas savaitės dienas. Laimingas kalinys ramiai ilsisi kameroje, nes yra įsitikinęs, kad niekada negali būti pakartas. Bet trečiadienio vidurdienį į jo duris pasibeldžia budelis ir tai kaliniui yra staigmena. Viskas, ką sakė teisėjas išsipildė.

Paradoksas turi daug įvairių variacijų. Pasak vienos iš jų, paranojiškas kalinys kiekvieną dieną yra tikras, kad bus pakartas sekančią savaitės dieną. Akademiniuose sluoksniuose nesutariama, kuri formuluotė geriausiai perteikia paradokso esmę.

## Šaltiniai
Baltis

**Balčiu** vadinama:

* Lietuvoje ežerai:
** Baltis – Molėtų rajone;
** Baltis – Trakų rajone;
** Baltis – Utenos rajone;
** Baltis – Lazdijų rajone dar žinomas kaip Balsis.
* Lenkijoje kaimas ir ežeras ():
** Baltis (kaimas);
** Baltis (ežeras).

## Taip pat skaitykite
* Baltys.
Šindlerio sąrašas (filmas)

**Šindlerio sąrašas** () – 1993 m. filmo siužetas vyksta II pasaulinio karo laikais. Filme yra pasakojama apie holokausto aukas ir Sudetų vokiečių verslininką Oskarą Šindlerį (1908–1974), įdarbinusį žydus į savo gamyklą. Filmo scenarijus remiasi 1982 m. parašyta išgalvota knyga. Visuotinai pripažįstamas vienu geriausių visų laikų filmų.

2009 m. Sidnėjaus bibliotekoje surasta „Šindlerio sąrašo“ kopija. Į šį sąrašą buvo įtrauktos 801 O. Šindlerio išgelbėto žydo pavardės. Sąrašas, sudarytas iš 13 puslapių, gulėjo tarp rašytojo Thomo Keneally užrašų, saugotų bibliotekoje.

## Aktoriai

: *Aktorius – filmo veikėjas*
* Liam Neeson – Oscar Schindler
* Ben Kingsley – Itzhak Stern
* Ralph Fiennes – Amon Goeth
* Caroline Goodall – Emilie Schindler
* Embeth Davidtz – Helen Hirsch
* Malgoscha Gebel – Wiktoria Klonowska
* Shmuel Levy – Wilek Chilowicz.

## Nuorodos
* Oficiali filmo svetainė 
* Dokumento kopija
Baltis (Molėtų r.)

**Baltis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Toliejų. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 2,13 km, plotis iki 0,71 km. Altitudė 154,2 m. Didžiausias gylis siekia 30,3 m. Ežeras rininės kilmės. Krantai sausi, gan statūs. Kranto linijos ilgis 7 km. Ežerą supa Ropeikiškės ir Poviliškio miškai. Atabradas padengtas smėliu, apaugęs nendrėmis, meldais, vandens lelijomis. Dugnas padegtas sapropeliu. Pietuose yra 0,28 ha sala. Rytuose atiteka bevardis upelis iš Baltelio ežero, pietuose į Lukštyno ežerą išteka Baltelė (Žeimenos baseinas).

Šiaurvakarinėje Balčio pakrantėje yra nebegyvenamas Navasiolkos kaimelis, pietrytinėje pakrantėje – Budriškių kaimas. Veikia poilsio namai. Pietrytine pakrante eina kelias . Ežeras įeina į Labanoro regioninį parką.

## Taip pat skaitykite
* Baltys (Molėtų r.)

## Šaltiniai
Baltis (Trakų r.)

**Baltis** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono rytuose, Trakų istoriniame nacionaliniame parke, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Lentvario. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 1,21 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 148,3 m. Giliausia vieta siekia 9 m. Pietinis ir šiaurinis krantai aukšti. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, auga krūmynai, kai kur – dirbami laukai. Vakaruose B-1 kanalu jungiasi su Skaisčio ežeru. Iš rytinio galo į Lentvario ežerą išteka Saidė (Moluvenės upelio baseinas).

Į rytus nuo Balčio ežero praeina Vilniaus-Kauno geležinkelis, į vakarus įsikūręs Žydiškių kaimas, į pietus – Matiškės kaimas, į šiaurę – Girininkų kaimas.

## Šaltiniai
HSDPA

**HSDPA** () – viena iš mobiliojo ryšio 3G (vadinama ir UMTS) galimybes praplečiančių ir jos pagrindu veikiančių technologijų. Tai paketinio duomenų perdavimo protokolas.

Efektyvesnio radijo dažnių panaudojimo dėka HSDPA suteikia galimybę priimti duomenis 1,8 Mbps, 3,6 Mbps, 7,2 Mbps, 14,4 Mbps sparta.

## Išnašos
Baltys (Ignalinos r., Linkmenų sen.)

**Baltys** arba **Baltelio ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, 3,5 km į pietvakarius nuo Šakarvos. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,17 km, plotis iki 0,53 km. Altitudė 144,5 m. Didžiausias gylis siekia 7,2 m. Krantai daugiausia sausi, lėkšti. Ežerą supa Kamčiatkos miškas, o šiek tiek į šiaurę telkšo Kazimieravo pelkė. Dugnas padengtas molingu sapropeliu. Šiaurės vakaruose įteka upelis iš Labakaršio ežero, o iš šiaurinio galo išteka Baltelės (Žeimenos baseinas) intakas . Į rytus nuo Balčio įsikūręs Kazimieriškės kaimas, į šiaurės vakarus – Šileikiškės viensėdis. Veikia kaimo turizmo sodyba.

## Šaltiniai
Baltys (Ignalinos r., Ignalinos sen., Pabalčio km.)

**Baltys** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono pietuose, Ignalinos seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Šakarvos, 6,5 km į pietvakarius nuo Ignalinos. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 0,88 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 140,8 m. Didžiausias gylis siekia 18,9 m. Krantai sausi, žemi. Ežerą iš visų pusių supa Šakarvos miškas. Dugnas padengtas sapropelingu dumblu, gėlavandene klintimi bei smėliu su žvyru. Rytuose išteka upokšnis į Balčiuko ežerą (Žeimenos baseinas). Į šiaurės rytus nuo Balčio įsikūręs Pabalčio kaimas.

## Šaltiniai
Kyjivo metropolitenas

**Kyjivo metropolitenas** () – greito tranzito metro sistema, juosianti Ukrainos sostinę Kyjivą. Pradėta eksploatuoti 1960 m. lapkričio 6 d. Tuomet metro tesudarė viena linija, buvo penki sustojimai. Metropoliteno savininkė yra įmonė „Kijevo metropolitenas“, įkurta 1990 m. Įmonėje dirba keli tūkstančiai darbuotojų, 11 eksplotacinių tarnybų, veikia 3 vagonus prižiūrintys parkai (depo).

Visose metro stotyse veikia visi Ukrainos mobiliojo ryšio operatoriai. Per parą metro aptarnauja 1,38 mln. žmonių, per metus – 504 mln. (2010 m. duom.).

## Linijos

## Biletai

Už važiavimą Kijevo metropolitenu galima susimokėti šiais būdais:
* **Vienkartinis žetonas** – perkamas automatose, arba stoties kasoje. Kaina 8,00 UAH
* **Transporto kortelė**
* **Kortelė Ultralight**

### Transporto parkas
Transporto parką sudaro 667 vagonai. Pastaruoju metu parkas intensyviai atnaujinamas.

## Metropoliteno planas

## Galerija

Ua-metro-ky1-ch1-20050625c.jpg
Zolotie vorota. Central hall.jpg|Stotis „Zoloti Vorota“ („“, „“)
Ploshcha-Lva-Tolstoho-2008.jpg|Stotis „Plošča L’va Tolstoho“ („“, „“)


## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė 
* Tinklalapis apie Kijevo metro
Baltys (Ignalinos r., Ignalinos sen., Poviliškės km.)

**Baltys** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Ignalinos seniūnijoje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ignalinos, Vidiškių miške. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,17 km, plotis iki 0,36 km. Altitudė 151,5 m. Didžiausias gylis siekia 24,4 m. Krantai sausi, statūs, aukšti. Ežerą iš visų pusių supa miškas. Atabradas padengtas smėliu, siauras, dugne – molinga klintis. Pakrantės apželusios nendrėmis, viksvomis, giliau auga maurabragiai. Per Baltį iš šiaurės į pietus prateka (iš Varnio į Ilgio ežerą) Palaukinio upelis, dar vadinamas Balčiu. Ežeras priklauso Žeimenos baseinui.

Į rytus nuo Balčio įsikūręs Poviliškės kaimas. Kiek atokiau vakarine pakrante eina kelias .

## Šaltiniai
Baltys (Zarasų r., Dusetų sen.)

**Baltys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Dusetų seniūnijoje, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Degučių. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,04 km, plotis iki 0,25 km. Altitudė 159,6 m. Krantai gan aukšti; kranto linijos ilgis 2,54 km. Aplink ežerą stūkso Krakynės miškas, šiaurėje supa dirbami laukai. Suteka du bevardžiai upokšniai, o šiaurės vakaruose išteka upelis į Vencavėlio ežerą. Baltys priklauso Šventosios baseinui.

Palei šiaurės rytinį krantą eina Degučių-Dusetų kelias (). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Vencavų kaimas, rytinėje – Kunotų viensėdis. Pietrytinėje pakrantėje stūkso Vencavų piliakalnis.

## Šaltiniai
Baltys (Ignalinos r., Ignalinos sen., Trainiškio km.)

**Baltys** arba **Gilabaltis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Ignalinos seniūnijoje, 3 km į rytus nuo Ginučių. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,04 km, plotis iki 0,96 km. Altitudė 144,6 m. Giliausia vieta siekia 20,4 m. Kranto linija vingiuota; krantai aukšti. Ežero pietinėje dalyje yra 3 mažos salelės (0,1 ha, 0,02 ha ir 0,015 ha). Baltį iš visų pusių supa Linkmenų miškas. Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Trainiškio kaimas. Etaloninis termokarstinės kilmės ežero duburys su mokslui vertingu hidrobiocenozės kompleksu, retųjų rūšių augalija ir gyvūnija bei sengirės liekanomis saugomi Balčio gamtiniame rezervate . Ežeras nenutekantis, priklauso Srovės upelio baseinui (Žeimenos upės baseinas).

## Šaltiniai
Centroamerika

**Centroamerika** () – istorinis-kultūrinis Mezoamerikos regionas, esantis Centrinės Amerikos valstybėse: pietvakarių Gvatemaloje, Salvadore, vakarinėje Nikaragvoje ir šiaurės vakarų Kosta Rikoje.

Regionas liečiasi tik su Majos regionu šiaurėje. Tai – labiausiai nutolęs į pietus Mezoamerikos regionas, kur, nepaisant atokumo, vis dar siekė Mezoamerikos civilizacijai būdingi kultūros požymiai. Į vakarus ir į pietus nuo jo prasideda kitas istorinis kultūrinis regionas, jau priskiriamas Senovės Peru kultūros arealui, apgyvendintas daugiausia čibčams giminingų tautų.

## Geografija
Regionas iš vakarų yra uždarytas Ramiojo vandenyno. Didžiąja dalimi tai – pajūrio žemumos, kurias iš rytų ir šiaurės riboja aukštikalnių zonos ir į jas įsiterpiantys didžiuliai ežerai Nikaragvos ežeras ir Managvos ežeras, einančios išilgai visą Centrinę Ameriką. Šie du natūralūs gamtiniai barjerai suteikė regionui siaurą ir ilgą formą, kuri daro jį panašų į koridorių.

Regionas baigiasi Nikojos pusiasalyje, kuris yra Kosta Rikos šiaurėje.

Regiono klimatas tropinis.

## Istorija

Dėl savo atokumo didiesiems Mezoamerikos kultūriniams centrams, civilizacija regioną pasiekdavo tik tam tikrais laikotarpiais (kaip ir Šiaurės Mezoamerikos atveju).

Ikiklasikiniu laikotarpiu čia reiškėsi olmekų kultūros įtaka, bet vėliau visi ryšiai su Mezoamerika nutrūko. Klasikiniu laikotarpiu (I mūsų eros tūkstantmetyje) tik pačioje regiono šiaurėje (dabartinio Salvadoro šiaurės vakaruose) majai statė savo stiliaus miestus, kurių svarbiausias – Tasumalis. Likęs Centroamerikos arealas daugiau palaikė ryšius su tuometinėmis Andų kultūromis, iš kur atkeliavo metalų apdirbimo technika: visoje Mezoamerikoje būtent Centroamerikos regione pirmiausia pradėti apdirbti metalai.

Kaip atskiras regionas Centroamerika susiformavo tik maždaug X a., kuomet majų klasikinė civilizacija žlugo. Regione keitėsi etninė sudėtis – jį apgyvendino nauatlių kalba kalbančios tautos – pipiliai, nikarao, kurie dalinai ištūmė senuosius gyventojus – įvairias majų tautas ir čorotegus bei subtiabus (giminingus sapotekams). Susimaišius nauatliškai kultūrai iš Centrinės Meksikos su majų kultūra, susiformavo gana savita Centroamerikos kultūra.

Vietos tautos sukūrė savo valstybes Kuskatlaną (pipiliai), Nachočaną (lenkai), Pajaki ir kt., kurios klestėjo iki pat XVI a., kol jų neužkariavo ispanai.
Bronius Kuculis

**Bronius Kuculis** (1928 m. rugsėjo 11 d. Šlynakiemyje, Punsko valsčius – 2005 m. sausio 11 d. Olštyne) – Lenkijos lietuvių kunigas, prelatas.

## Biografija
Mokėsi Seinų ir Suvalkų gimnazijose, brandos atestatą gavo Olštyne. Pastarajame mieste įstojo į kunigų seminariją, bet už tariamą tėvo nusikaltimą buvo pašalintas iš ketvirto kurso. Mokslus turėjo tęsti Sedlcų kunigų seminarijoje. 1955 m. įšventintas kunigu. Ruošė Punsko parapijos vaikus pirmajai komunijai. Tarnavo Elko Šv. Vaitiekaus, Lankeimio, Koršės, Klembovo, Barčevo parapijose. Buvo Barčevo dekanato vicedekanu, dirbo šio miesto kalėjimo kapelionu.

Pablogėjus sveikatai, 1985 m. rugpjūčio 1 d. išėjo į pensiją. Vėliau vėl tęsė sielovados veiklą Vokietijoje: Hamburgo arkidiecezijoje, Osnabriuko, Hildesheimo ir Miunsterio diecezijose. 1996 m. Popiežiaus Jono Pauliaus II pakeltas garbės prelatu.

## Šaltiniai
* Gyvenimo aprašymas
Baltosios Ančios tvenkinys

**Baltosios Ančios tvenkinys** (arba ***Baltosios Ančios HE tvenkinys***) – hidroelektrinės tvenkinys pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje ir Lazdijų rajone, Baltosios Ančios ir jos intakų slėnyje, 8 km į vakarus nuo Druskininkų. Įrengtas 1955 m. pastačius užtvanką Baltosios Ančios upėje, 4,3 km nuo jos žiočių ties Baltosios Ančios HES kaimu. Tvenkinys labai ištįsęs šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, jo ilgis 14,3 km, plotis iki 1,5 km. Altitudė 99,9 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs. Kranto linija labai vingiuota. Jo giliausia vieta 12 m.

Tvenkinį supa Vainiūnų, Ančios, Paliepio, Sventijansko, Guronių, Norkūnų miškai. Pietiniame krante įsikūręs Macevičių kaimas.

Yra 1955 m. pastatyta 650 kW galios mažoji hidroelektrinė.

## Šaltiniai
Alfonsas Jurkevičius

**Alfonsas Jurkevičius** (1932 m. lapkričio 11 d. Šlynakiemyje, dab. Punsko valsčius) – Lenkijos lietuvių kunigas, prelatas.

## Biografija
Mokėsi Šlynakiemio ir Žabariškių pradinėse mokyklose. 1953 m. baigė Suvalkų licėjų. Įstojo į Lomžos kunigų seminariją, bet po pirmo kurso buvo pašalintas už tariamą lietuvišką veiklą. Gavęs Punsko klebono Kazimiero Ramanausko rekomendaciją ir vyskupui patvirtinęs, kad tarnausiąs Lenkijai, mokslus galėjo tęsti Vroclavo kunigų seminarijoje. 1959 m. birželio 21 d. įšventintas kunigu. Dirbo sielovados darbą Vroclavo parapijose, nuo 1979 metų buvo šio miesto lietuvių kapelionas.

## Šaltiniai
*
TASS

**TASS** () – Tarybų Sąjungos telegramų agentūra, pagrindinė TSRS informacinė įstaiga, veikusi 1925–1992 m.

Sukurta Rusijos telegramų agentūros (ROSTA) bazėje. Turėjo išskirtines teises skelbti apie įvykius už TSRS ribų. Buvusių TSRS respublikų informacinės agentūros (tarp jų Lietuvos telegramų agentūra ELTA) buvo sudėtinės TASS dalys.

TASS turėjo platų korespondentų tinklą užsienio šalyse ir buvo viena stambiausių informacinių agentūrų pasaulyje. Dažnai buvo naudojama ideologiniais tikslais.

1992 m. TASS’o pagrindu buvo sukurta Rusijos informacinė agentūra ITAR-TASS (*Информационное телеграфное агентство России ИТАР-ТАСС*).

2014 m. rugsėjo mėn. agentūrai ITAR-TASS, siekiant išsaugoti ir plėtoti senąsias sovietines tradicijas, sugrąžintas senas vardas ir ji vėl vadinama tiesiog TASS.
Jokūbas Bachrachas

**Jokūbas Bachrachas** (, dar vadinamas **Ba’al ha Ma’amarim **arba **Jacob ha-Bachri**; 1824 m. gegužės 9 d. Rusijos imperijoje, Augustavo vaivadijos Seinuose – 1896 m. gruodžio 29 d. Rusijos imperijoje, Suvalkų gubernijos Balstogėje) – litvakų rabinas ir judaizmo apologetas.

## Biografija
Pirminį išsilavinimą gavo iš savo senelio rabino Judaho Bachracho. Ilgus metus vadovavo spaustuvei Karaliaučiuje, tuometiniuose Rytprūsiuose. Vėliau persikėlė į Sevastopolį, kur dirbo degtinės gamyklos vadovu. Šiame mieste susipažino su karaimų religiniais veikėjais ir studijavo šios tautos literatūrą. Persikėlė į Balstogę, buvo vienas iš *Hovevei Siono judėjimo* organizatorių. 1882 m. lankėsi Palestinoje.

Bachracho veikalai skirti: karaimų religinių veikėjų puolimui prieš rabinų mokymą atremti; ženklų, žyminčių balses atsiradimui potalmudiniu laikotarpiu; hebrajų kalendoriaus vystymosi istorijai. 1896 m. išleido kelionių po Palestiną prisiminimus.

## Bibliografija
* „Нajachas Liketab Aschuri“, Warszawa, 1854,
* „Ha-Massah le-Erez ha-Kedoschah“, Киев, 1884,
* „Maamare Jacob ha-Bakri“, Warszawa, 1893, 2 t,
* „Hischtadaluth im Schadal“, Warszawa, 1896, 2 t.

## Šaltiniai
* Gyvenimo aprašymas
Baltys (Zarasų r., Degučių sen.)

**Baltys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Degučių seniūnijoje, 6 km į rytus nuo Antalieptės. Įeina į Gražutės regioninį parką. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 0,86 km, plotis iki 0,28 km. Altitudė 150,6 m. Krantas pietuose lėkštas, drėgnas, apaugęs krūmais, o šiaurinis krantas aukštas; kranto linijos ilgis 2,1 km. Rytinėje pakrantėje stūkso Beržynės miškas, į pietus – Sendvario miškas. Baltys nenutekantis, priklauso Šventosios baseinui. Atiteka upokšnis iš Bestinio ežero.

Netoliese įsikūręs Balčių kaimas. Pietvakarių krante auga saugomas Balčių ąžuolas.

## Šaltiniai
Boguslavas Korvinas Gosievskis

**Boguslavas Korvinas Gosievskis** (, apie 1669 m. – 1744 m. birželio 23 d. Vilnius) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Katalikų bažnyčios ir politinis veikėjas.

## Giminė

Kilęs iš Lietuvos bajorų Gosievskių giminės. Dauguma tyrimų teigia, kad jo tėvai buvo Vincentas Aleksandras Korvinas Gosievskis ir Magdalena Konopacka, tačiau naujausi išvados įrodo, kad jis buvo LDK artilerijos generolo Motiejus Korvinas Gosievskis ir Małgorzata Szwab sūnus. 

Po Boguslavo mirties vyko ilgos derybos dėl jo paliktų turtų priklausomybės.

## Biografija

Vilniaus katedros kanauninkas, Anykščių klebonas. Nors ir būdamas giminė, pradėjo konfliktuoti su Sapiegomis ir 1700 m. pasirašė prieš juos nukreiptos Valkininkų konfederacijos aktą. Per Šiaurės karą 1706 m. Vilnių užėmus švedams liko mieste, padėjo kapitulai išvengti didelės kontribucijos. Suartėjęs su Sapiegų priešininku M. Višniovieckiu po Poltavos mūšio 1709–1717 m. buvo rusų nelaisvėje, kalintas Kijeve. 1717 m. Vilniaus sinodo išrinktas vienu jo teisėjų. 1720–1724 m. Lietuvos didysis raštininkas. 1722 m. paskirtas tituliniu Akanto vyskupu ir Vilniaus vyskupu sufraganu Baltarusijai (Vilniaus vyskupijos dalis). 1723–1724 m. po vyskupo M. J. Ancutos mirties ir 1729–1730 m. po vyskupo K. Pancežinskio mirties administravo Vilniaus vyskupiją. 1725 m. paskirtas Smolensko vyskupu, bet ten nerezidavo, nes Smolenskas buvo Rusijos valdžioje. Iki mirties iš Vilniaus valdė baltarusiškąją vyskupijos dalį. Pagal liberum veto teisę kartu su kitais nutraukė dviejų Abiejų Tautų respublikos Seimų – 1730 m. Gardine ir 1732 m. Varšuvoje darbą. Buvo LDK bajorijos opozicijos Augustui II veikėjas; palaikė Stanislovą Leščinskį, kaip jo šalininkas 1735–1736 m. buvo pasitraukęs į Karaliaučių.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Jan Paweł Gosiewski, ''Biskup Bogusław Korwin Gosiewski (1669–1744): zarys biografii'', "Rocznik Lituanistyczny" 9, 2023, p. 111-159
Sibirinis maumedis

**Sibirinis maumedis** (*Larix sibirica*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos, maumedžių (*Larix*) genties medžių rūšis. Auga Vakarų Sibire nuo Obės ir Irtyšiaus vakaruose iki Baikalo ežero rytuose. Šiaurėje arealas siekia tundrą, pietuose – Mongoliją ir Kiniją.

## Morfologija

Tai iki 30–40 m aukščio užaugantis medis, tiesiu, išbėginiu kamienu. Laja siauroka, piramidinė. Žievė stora, išilgai gūbriuota, pilkai arba rausvai rudos spalvos. Jaunų medžių šakos kylančios, senų – auga horizontaliai. Ilgieji ūgliai gelsvi, šiek tiek plaukuoti, žvilga. Pumpurai rudi, kiek sakingi. Spygliai šviesiai žali, 3-4 cm ilgio, ant trumpųjų ūglių auga po 30-50. Vyriškieji strobilai šviesiai geltoni, moteriškųjų spalva priklausomai nuo medžio svyruoja tarp violetiškai raudonų iki šviesiai gelsvai žalių. Sibirinis maumedis žydi ir spygliai skleidžiasi balandžio pabaigoje. Kankorėžiai kiaušiniškos arba ovališkos formos, apie 3 cm ilgio ir 2 cm skersmens. Spalva šviesiai ruda, sudaro 20-25 išgaubti, minkštoki, tankiai plaukuoti sėkliniai žvynai. Dengiamieji žvynai trumpesni už sėklinius ir matyti tik prie kankorėžio pamato. Sėklos šviesiai rusvos arba gelsvos, 3-5 mm ilgio, su 1-1,5 cm ilgio sparneliu. 1000 sėklų sveria 6-10 g. Daigumas 60-80 %. Sėklos prinoksta rugpjūčio pabaigoje arba rugsėjo mėnesį ir greitai išsisėja. Auga sparčiai, bet lėčiau už europinį maumedį. Gyvena 300–400, retai iki 900 metų. Atviroje vietoje derėti pradeda 15 metų, medyne – 30-50 metų.

## Ekologija

Tipiškas kontinentinio klimato ir kalnų medis. Pavasarį anksti skleidžia spyglius, o rudenį anksti numeta. Labai atsparus šalčiui, užterštam orui. Gerai auga giliuose puriuose karbonatiniuose priesmėliuose ir priemoliuose. Šaknys gilios. Išsilaiko ir šlapiame dirvožemyje. Šviesamėgis.

## Panaudojimas
Mediena kietesnė ir patvaresnė už europinio maumedžio, labai vertinga statyboms, povandeniniams įrengimams. Lietuvoje apyretis, dekoratyviniuose želdiniuose rečiau auginamas už europinį maumedį, nors pavienių medžių aptinkama parkuose.

## Porūšiai
Išskiriama keletas sibirinio maumedžio ekotipų:
* *Larix sibirica obensis* – paplitęs Obės baseine,
* *Larix sibirica altaica* – Altajaus kalnuose,
* *Larix sibirica jenisseensis* – Jenisejaus baseine.

## Taip pat skaitykite

* Sąrašas:Lietuvos medžiai ir krūmai
* Sąrašas:Išskirtiniai pasaulio ir Lietuvos medžiai
* Sąrašas:Iliustruotas Lietuvos augalų genčių vardynas

## Šaltiniai
Andrius Goštautas

**Andrius Goštautas** (, 1342 m. – 1408 m.) – legendinis Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas, 1387-1389 m. Vilniaus vaivada, nuo 1401 m. Krėvos seniūnas. Visos žinios apie jį pateikiamos Bychovco kronikoje.

## Biografija

Didikas, kilęs iš Goštautų giminės. Tėvas Petras Goštautas, motina Ona Bučacka, vaikai Albertas Talivius Goštautas (1375-1432 m.), Petras Goštautas (g. 1376 m.), Ona Goštautaitė (vyras Semionas Sapiega) ir Jonas Goštautas (1383-1458 m.). Manoma, Geranainių pilies statytojas.

## Šaltiniai
Majapanas

**Majapanas** (, ) – senovinis majų miestas dabartinėje Meksikoje, Jukatano pusiasalyje, Jukatano valstijoje, 40 km į pietryčius nuo Meridos. Tai buvo vienas svarbiausių politinių majų centrų poklasikiniu laikotarpiu.

Miestas klestėjo tarp maždaug 1220–1440 m. Miestas įkurtas 1221 m. majams sukilus prieš toltekų kilmės Čičen Icos valdžią. Naujo miesto vieta parinkta šalia sukilėlių vado Hunak Seelio gimtinės. Miestas apjuostas gynybine siena. Majapaną valdė Kokomų dinastija. Pagal kai kurias kolonistinio laikotarpio kronikas skelbiama, kad miestas gyvavęs tuo pat metu kaip ir Čičen Ica bei Ušmalis, tačiau archeologiniai radiniai to nepatvirtina. 1441 m. Ah Šupanas iš vietinės didikų klasės surengė sukilimą prieš Kokomus. Dauguma valdančiosios dinastijos narių buvo išžudyta, miestas nusiaubtas ir apleistas. Žlugus Majapanui nebeliko vieningo valdovo Jukatane, regionas susiskaidė į tarpusavyje kariaujančius miestus-valstybes.

Majapane išlikęs šventyklų ir dvarų kompleksas, aikščių, gyvenamųjų namų, observatorijų liekanos. Tačiau savo architektūra miestas gerokai nusileidžia Čičen Icai ar Ušmaliui. Manoma, kad mieste gyveno ~12 tūkst. gyventojų.
Petras Goštautas (1305)

**Petras (Porajus) Goštautas** (apie 1305 m. – 1364 m.), Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karinis veikėjas. Veliuonos pilies įgulos komendantas. Istorikų laikomas legendine asmenybe, jokių tiesioginių jo egzistavimo įrodymų nėra rasta. Pagrindinės žinios apie jį yra Bychovco kronikoje.

## Biografija
Žinomos jo valdos į šiaurę nuo Veliuonos pilies, Kulvos apylinkėse, t. p. netoli Geranainių. Bychovco kronikoje jis nurodytas kaip Goštautų giminės pradininkas. Apsikrikštijęs 1333 m. vedė (Oną ?) Bučacką ir susilaukė sūnaus Andriaus.

Vokiečių ordinui 1362 m. užėmus Kęstučio Kauno pilį ir 1364 m. pradžioje sudeginus neseniai pastatytą Nemuno saloje ties Nevėžio žiotimis, didžiojo magistro Vinricho fon Kniprodės ir maršalo Heningo fon Šindekopfo vadovaujami kryžiuočiai 1364 m. apsupo jo ginamą Veliuonos pilį, po 12 dienų kovų užėmė priešpilius ir padegė pilį. Maršalui pažadėjus pasidavusiesiems dovanoti gyvybę, Goštautas įsakė sudėti ginklus ir atidaryti pilies vartus, bet kryžiuočiai pilį sugriovė, gynėjus išžudė, tarp jų maršalo palapinėje – patį Goštautą, jo karvedžius Surminą ir Mateviką. Pasak kitų šaltinių, Goštautas buvęs išpirktas iš nelaisvės. Likę gyvi jo šeimos nariai apsigyveno prie Ukmergės.

## Nuorodos

## Šaltiniai
Antanas Goštautas

**Antanas Goštautas** (g. 1939 m. gegužės 15 d. Joniškyje) – Lietuvos gydytojas psichologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

## Biografija
Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1963 m. baigė Vilniaus universitetą, 1970 m. – Leningrado universitetą. 1989 m. medicinos mokslų daktaras.

1963–1966 m. dirbo Naujosios Vilnios psichoneurologinėje ligoninėje. 1973–2003 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) medicinos psichologijos ir sociologijos tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Nuo 1994 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, Psichologijos katedros vedėjas. 1973–2003 m. dalyvavo Pasaulinės sveikatos organizacijos rengiamose tarptautinėse programose, nuo 1973 m. jos laikinasis patarėjas. Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos mokslo tarybos, Lietuvos sociologų draugijos, tarptautinės organizacijos „Europos gydytojai prieš tabaką“ (EMASH) narys, mokslinių žurnalų redkolegijos narys.

Mokslinio darbo sritis – sveikatos psichologija, išeminės širdies ligos psichologinė profilaktika, psichodiagnostika. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.

## Šaltiniai
Superoksidas

**Superoksidas** – anijonas, kurio cheminė formulė O2−. Turėdamas vieną nesuporuotą elektroną, superoksido jonas yra laisvasis radikalas.

Šarminiams metalams reaguojant su atmosferos deguonimi, vieni iš reakcijos produktų yra superoksidai.

: K + O2 → KO2

Superoksidas yra viena iš aktyviųjų deguonies formų. Organizmuose superoksidai gali susidaryti fermentinių reakcijų metu.

## Taip pat skaitykite
* Peroksidas
* Oksidas