open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
J Records

**J Records** buvo Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, priklausiusi ir valdyta „Sony Music Entertainment“, taip pat bendradarbiavo su kompanija „RCA/Jive Label Group“.

## Istorija
„J Records“ buvo įkurta 2000 m. muzikos industrijos veterano Clive Davis su 150 milijonų JAV dolerių kompanijos „BMG“ finansavimu, kai Clive paliko ankstesnę savo valdomą įrašų kompaniją – „Arista Records“. Olivia buvo pirmoji atlikėja, pasirašiusi kontraktą su „J Records“, bet po dvejų metų ji paliko kompaniją dėl prastai parduodamų įrašų. 2001 m. kompanija susilaukė sėkmės, kai atlikėjos Alicia Keys ebiutinis albumas „Songs in A Minor“ tapo platininiu ir buvo parduotas daugiau nei 12 milijonų tiražu pasauliniu mastu. Tais pačiais metais kompanija susilaukė panašios sėkmės su grupės O-Town albumu. Vėliau sutartis su kompanija pasirašė jau tada žymesni atlikėjai, tokie kaip D'Angelo, Jamie Foxx ir Monica.
 
2002 m. „BMG“ nusipirko didesnę kompanijos dalį. Tais pačiais metais „J Records“ pradėjo funkcionuoti po „RCA Music Group“ sparnu, kur Davis tapo kompanijos prezidentu ir vadovaujančiu direktoriumi ir pasirašė kontraktą su „American Idol“ šou laimėtojais Fantasia ir Ruben Studdard. 2005 m. rugpjūtį „J Records“ vykdomosios operacijos buvo sujungtos su „Arista Records“, tačiau abi kompanijos ir toliau leidžia savo produkciją.

2011 m. kampanija buvo uždaryta, teisės į jos atlikėjų įrašų leidybą atiteko „RCA Records“.

## Atlikėjai

* Ahmad Belvin
* 2 way
* BC Jean
* Black Buddafly
* Chris Styles
* D'Angelo
* Gavin DeGraw
* Fantasia
* Jamie Foxx
* Jennifer Hudson
* Hurricane Chris
* Lil' Josh & Ernest
* I Nine
* Alicia Keys
* Emily King
* Larsiny Family
* Krista
* Annie Lennox
* Leona Lewis
* Luke and Q
* Barry Manilow
* Mario
* Mashonda
* Daniel Merriweather
* Monica
* Nina Sky
* Marsha Ambrosius
* Mike Posner
* Rhymefest
* Rico Love
* Say Anything (Doghouse/J)
* Drew Sidora
* Silvertide
* Rod Stewart
* Jazmine Sullivan
* Tyrese
* Young Savage
* Yo Gotti

* Pearl Jam

## Buvę atlikėjai
* Busta Rhymes (Flipmode/J Records)
* Cassidy
* Deborah Cox
* Jimmy Cozier
* Taylor Hicks
* Wyclef Jean
* Lamya
* Olivia
* Mashonda
* Next
* O-Town
* One Chance
* Pearl Jam
* Smitty
* Soil
* Angie Stone
* Ruben Studdard
* Udora
* Luther Vandross
* Eddie Vedder
* The White Tie Affair
* Yung Wun

## Šaltiniai

## Nuorodos
* J Records svetainė 
* J Records profilis Altsounds.com
* Interviu su J Records A&R Peter Edge
2004 m. AFC Azijos taurė

**2004 m. AFC Azijos taurė** – tryliktasis AFC Azijos taurės turnyras, 2004 m. liepos 17-rugpjūčio 7 d. vykęs Kinijoje. Turnyre dalyvavo 16 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 4 grupes. Čempionais tapo japonai, finale nugalėję šeimininkus kinus ir apgynė prieš 4 metus iškovotą titulą.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 4 Kinijos stadionuose.

## Atranka

Atrankoje į čempionatą dalyvavo 45 AFC narės (nedalyvavo tik Kambodža ir Filipinai). Kinija kaip šeimininkai, ir Japonija kaip tuometiniai čempionai pateko be atrankos.

## Grupių turnyras

### A grupė

*  **2 – 2** 
*  **1 – 2** 
*  **1 – 1** 
*  **0 – 5** 
*  **1 – 0** 
*  **3 – 1** 

### B grupė

*  **0 – 0** 
*  **3 – 1** 
*  **2 – 0** 
*  **0 – 2** 
*  **0 – 0** 
*  **4 – 0** 

### C grupė

*  **2 – 2** 
*  **0 – 1** 
*  **2 – 3** 
*  **1 – 0** 
*  **1 – 2** 
*  **0 – 1** 

### D grupė

*  **1 – 0** 
*  **3 – 0** 
*  **2 – 2** 
*  **1 – 4** 
*  **2 – 0** 
*  **0 – 0** 

## Atkrintamosios varžybos

## Įvarčių autoriai

;5 įvarčiai
*  A'ala Hubail
*  Ali Karimi

;4 įvarčiai
*  Lee Dong-Gook

;3 įvarčiai
*  Shao Jiayi
*  Zheng Zhi
*  Ali Daei
*  Yuji Nakazawa
*  Keiji Tamada
*  Imad Al-Hosni

;2 įvarčiai
*  Husain Ali
*  Mohamed Hubail
*  Talal Yousef
*  Hao Haidong
*  Li Ming
*  Javad Nekounam
*  Takashi Fukunishi
*  Shunsuke Nakamura
*  Koji Nakata
*  Ahn Jung-Hwan
*  Bader Al-Mutwa
*  Yasser Al-Qahtani
*  Begench Kuliyev
*  Alexander Geynrikh
*  Mirjalol Qosimov

;1 įvartis
*  Saleh Farhan
*  Duaij Naser
*  Li Jinyu
*  Li Yi
*  Xu Yunlong
*  Elie Aiboy
*  Ponaryo Astaman
*  Budi Sudarsono
*  Mohammad Alavi
*  Reza Enayati
*  Mohammad Nosrati
*  Nashat Akram
*  Razzaq Farhan
*  Younis Mahmoud
*  Hawar Mohammed
*  Qusay Munir
*  Takayuki Suzuki
*  Anas Al-Zboun
*  Khaled Saad
*  Mahmoud Shelbaieh
*  Cha Du-Ri
*  Seol Ki-Hyeon
*  Kim Nam-Il
*  Bashar Abdullah
*  Magid Mohamed
*  Wesam Rizik
*  Hamad Al-Montashari
*  Sutee Suksomkit
*  Nazar Bayramov
*  Vladimir Bayramov
*  Mohamed Rashid
*  Vladimir Shishelov

;Į savo vartus
*  Park Jin-Seop (1) (*už Iraną*)
*  Rangsan Viwatchaichok (1) (*už Omaną*)

## Nuorodos
* RSSSF statistika
2000 m. AFC Azijos taurė

**2000 m. AFC Azijos taurė** – dvyliktasis AFC Azijos taurės turnyras, 2000 m. spalio 12-29 d. vykęs Libane. Turnyre dalyvavo 12 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 3 grupes. Čempionais tapo japonai, finale nugalėję čempionų titulą gynusius Saudo Arabijos futbolininkus.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 3 Libano stadionuose.

## Atranka

Atrankoje į čempionatą dalyvavo 42 AFC narės. Libanas kaip šeimininkai, ir Saudo Arabija kaip tuometiniai čempionai pateko be atrankos.

## Grupių turnyras

### A grupė

*  **2 – 0** 
*  **0 – 4** 
*  **1 – 1** 
*  **2 – 2** 
*  **1 – 0** 
*  **1 – 1** 

### B grupė

*  **2 – 2** 
*  **0 – 0** 
*  **4 – 0** 
*  **0 – 1** 
*  **0 – 0** 
*  **3 – 0** 

### C grupė

*  **1 – 4** 
*  **1 – 1** 
*  **8 – 1** 
*  **0 – 0** 
*  **5 – 0** 
*  **1 – 1** 

## Atkrintamosios varžybos

## Įvarčių autoriai

**6 įvarčiai**
*  Lee Dong-Gook

**5 įvarčiai**
*  Akinori Nishizawa
*  Naohiro Takahara

**3 įvarčiai**
*  Qi Hong
*  Yang Chen
*  Ali Daei
*  Hiroshi Nanami
*  Talal Al-Meshal
*  Mohammad Al-Shalhoub
*  Nawaf Al-Temyat

** 2 įvarčiai**
*  Li Ming
*  Karim Bagheri
*  Hamid Estili
*  Sabah Jaeer
*  Tomokazu Myojin
*  Jasem Al-Huwaidi
*  Sakesan Pituratana

** 1 įvartis**
*  Fan Zhiyi
*  Shen Si
*  Su Maozhen
*  Qahtan Chatir
*  Abbas Obeid
*  Haidar Mahmoud
*  Hideaki Kitajima
*  Shigeyoshi Mochizuki
*  Hiroaki Morishima
*  Shinji Ono
*  Atsushi Yanagisawa
*  Kim Sang-Sik
*  Lee Young-Pyo
*  Noh Jung-Yoon
*  Bashar Abdullah
*  Abbas Chahrour
*  Luís Fernandez
*  Moussa Hojeij
*  Mohammed Gholam
*  Mohammed Al-Enazi
*  Abdulnasser Al-Obaidly
*  Marzouk Al-Otaibi
*  Sergey Lushan
*  Mirjalol Qosimov

**Į savo vartus**
*  Fan Zhiyi (*už Japoniją*)
*  Ryuzo Morioka (*už Saudo Arabiją*)

## Nuorodos
* RSSSF statistika
Irakas (reikšmės)

**Irakas**:

* Valstybės:
** Irako Respublika
** Irako karalystė (1932–1958) – istorinė valstybė
* Istoriniai regionai:
** Arabų Irakas – regionas, sutampantis su senovės Mesopotamija;
** Persijos Irakas – regionas dab. Irane, sutampantis su senovės Medija.
* Miestai:
** Irak Suvaidan – gyvenvietė Gazoje;
** Irak al-Manšija – gyvenvietė Gazoje;
** Irak al-Amir – miestas Jordane;
2011 m. AFC Azijos taurė

**2011 m. AFC Azijos taurė** – penkioliktasis AFC Azijos taurės turnyras, vykęs 2011 m. sausio 7-29 dienomis Katare. Turnyre dalyvavo 16 komandų, o čempionais 4-ą kartą tapo Japonija.

Susidomėjimą rengti čempionatą buvo pareiškęs Kataras, Indija ir Iranas, vėliau prisijungė Australija. 2007 m. paskelbta, kad čempionatą rengs Kataras. Azijos čempionatas paprastai vyksta vasarą, tačiau Katare tuo metu itin karšta, todėl data perkelta žiemą.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 5 Kataro stadionuose.

## Atranka

Atrankoje į čempionatą vyko kitaip nei įprasta: net 4 komandoms nereikėjo dalyvauti atrankoje (šeimininkams ir praeito čempionato medalininkams). Kitos 10 komandų pateko po atrankos turnyro, be to, dar 2 vietos skirtos 2008 ir 2010 m. AFC Iššūkio taurės laimėtojams.

Į čempionatą pateko šios komandos:

* 
* 
* 
*  (2008 AFC Iššūkio taurės laimėtojai)
* 
*  (praeito čempionato nugalėtojai)
* 
* 

*  (2010 AFC Iššūkio taurės laimėtojai)
*  (praeito čempionato medalininkai)
* 
*  (šeimininkai)
*  (praeito čempionato medalininkai)
* 
* 
* 

## Sudėtys

Kiekvieną komandą kaip įprasta sudaro 23 žaidėjai, iš jų 3 vartininkai.

## Grupių turnyras

### A grupė

----

----

----

----

----

### B grupė

----

----

----

----

----

### C grupė

----

----

----

----

----

### D grupė

----

----

----

----

----

## Atkrentamosios varžybos

#### Ketvirtfinaliai

----

----

----

#### Pusfinaliai

----

#### Mažasis finalas

#### Finalas

## Įvarčių autoriai

**5 įvarčiai:**

*  Koo Ja-Cheol

**4 įvarčiai:**

*  Ismaeel Abdullatif

*  Ji Dong-Won

**3 įvarčiai:**

*  Harry Kewell
*  Ryoichi Maeda

*  Shinji Okazaki

*  Alexander Geynrikh

**2 įvarčiai:**

*  Tim Cahill
*  Mile Jedinak
*  Faouzi Mubarak Aaish
*  Sunil Chhetri

*  Shinji Kagawa
*  Yusef Ahmed
*  Fábio César Montezine
*  Abdelrazaq Al Hussain

*  Odil Ahmedov
*  Ulugbek Bakayev
*  Server Djeparov

**1 įvartis:**

*  David Carney
*  Brett Emerton
*  Brett Holman
*  Robbie Kruse
*  Saša Ognenovski
*  Carl Valeri
*  Deng Zhuoxiang
*  Hao Junmin
*  Yu Hai
*  Zhang Linpeng
*  Gouramangi Singh
*  Arash Afshin
*  Karim Ansarifard
*  Iman Mobali

*  Mohammad Nouri
*  Gholamreza Rezaei
*  Karrar Jassim
*  Younis Mahmoud
*  Makoto Hasebe
*  Keisuke Honda
*  Hajime Hosogai
*  Masahiko Inoha
*  Tadanari Lee
*  Maya Yoshida
*  Hassan Abdel Fattah
*  Baha'a Abdul-Rahman
*  Odai Al-Saify

*  Bashar Bani Yaseen
*  Bader Al-Mutwa
*  Mohamed El Sayed
*  Bilal Mohammed
*  Sebastián Soria
*  Taisir Al-Jassim
*  Hwang Jae-Won
*  Ki Sung-Yueng
*  Son Heung-Min
*  Yoon Bit-Garam
*  Firas Al-Khatib
*  Mohamed Al Zeno
*  Maksim Shatskikh

**1 į savo vartus:**

*  Ali Diab (už Jordaniją)

**2 į savo vartus:**

*  Walid Abbas (už Iraką ir Iraną)

## Nuorodos
* Čempionato svetainė
Elburso kalnai

**Elburso kalnai** () – kalnų masyvas šiaurės Irane, netoli Kaspijos jūros kranto. Driekiasi rytų-vakarų kryptimi apie 900 km, plotis 60-130 km. Kalnus sudaro keletas lygiagrečių kalnagūbrių, kurių būdingas aukštis 2000-3500 m. Aukščiausia viršukalnė – Demavendas (5604 m, aukščiausia šalies vieta).

Kalnai sudaryti daugiausia iš smiltainio ir kalkakmenio. Būdingi statūs šlaitai, plokščios viršūnės. Vyksta vulkanizmas (yra fumarolių). Kalnus kerta Sefidrudo upės kanjonas, yra kalnų ežerų.

Šiauriniuose Elburso šlaituose auga subtropinės džiunglės (Šomalis), pietiniuose – kserofitiniai krūmynai. Žiemą kalnai padengti sniegu, todėl čia įrengtos kalnų slidinėjimo trasos, įkurti kurortai.

## Šaltiniai
1996 m. AFC Azijos taurė

**1996 m. AFC Azijos taurė** – vienuoliktasis AFC Azijos taurės turnyras, 1996 m. gruodžio 4-21 d. vykęs Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Turnyre dalyvavo 12 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 3 grupes. Čempionais tapo Saudo Arabijos futbolininkai, finale nugalėję šeimininkų futbolininkus.

## Stadionai

Čempionato varžybos vyko 3 Jungtinių Arabų Emyratų stadionuose.

## Atranka

Atrankoje į čempionatą dalyvavo 33 AFC narės. Jungtiniai Arabų Emyratai kaip šeimininkai, ir Japonija kaip tuometiniai čempionai pateko be atrankos.

## Grupių turnyras

### A grupė

*  **1 – 1** 
*  **2 – 2** 
*  **3 – 2** 
*  **4 – 2** 
*  **2 – 0** 
*  **2 – 0** 

### B grupė

*  **6 – 0** 
*  **1 – 2** 
*  **1 – 0** 
*  **1 – 3** 
*  **0 – 3** 
*  **4 – 1** 

### C grupė

*  **2 – 1** 
*  **0 – 2** 
*  **4 – 0** 
*  **0 – 3** 
*  **1 – 0** 
*  **1 – 2** 

## Atkrintamosios varžybos

## Įvarčių autoriai

**8 įvarčiai**
*  Ali Daei

**6 įvarčiai**
*  Jasem Al-Huwaidi

**4 įvarčiai**
*  Fahad Al-Mehallel

**3 įvarčiai**
*  Hwang Sun-Hong
*  Hassan Saeed

**2 įvarčiai**
*  Zhang Enhua
*  Widodo Putro
*  Ronny Wabia
*  Khodadad Azizi
*  Karim Bagheri
*  Haidar Mahmoud
*  Laith Hussein
*  Masakiyo Maezono
*  Kim Do-Hoon
*  Sami Al-Jaber
*  Khalid Al-Temawi
*  Yousuf Al-Thunayan
*  Nader Jokhadar
*  Adnan Al-Talyani

**1 įvartis**
*  Gao Feng
*  Ma Mingyu
*  Li Bing
*  Peng Weiguo
*  Mehrdad Minavand
*  Naeim Saadavi
*  Hussam Fawzi
*  Khalid Sabbar
*  Kazuyoshi Miura
*  Hiroshi Nanami
*  Naoki Soma
*  Takuya Takagi
*  Ko Jeong-Woon
*  Shin Tae-Yong
*  Bashar Abdullah
*  Bader Haji
*  Hani Al-Saqer
*  Khalid Al-Muwallid
*  Ali Al-Sheikh Dib
*  Dusit Chalermsan
*  Kiatisuk Senamuang
*  Abdulrahman Ibrahim
*  Bakhit Saad
*  Khamis Saad
*  Sergey Lebedev
*  Oleg Shatskikh
*  Igor Shkvyrin

**Į savo vartus**
*  Hassan Abbas (*už Japoniją*)

## Nuorodos
* RSSSF statistika
Kaškajai

**Kaškajai** – tiurkų tauta, gyvenanti pietų Irane. Kartais laikoma viena iš azerbaidžaniečių genčių (drauge su amaliais, šešbuliukais, darešuriais, kaškulais, farsimadanais). Gyvena daugiausia Farso, Chuzestano ir pietų Isfahano provincijose, ypač Širazo miesto apylinkėse. Kalba kaškajų kalba (kartais laikoma azerbaidžaniečių kalbos tarme).

Kaškajų protėviai, tiurkų gentys, į Iraną atsikėlė XI-XII a. Jos buvo smarkiai paveiktos persų, arabų, kurdų kultūrų.

Kaškajai tradiciškai vertėsi klajokline gyvulininkyste, dalis ja užsiima ir šiais laikais. Ši tauta taip pat žymi savo audimo tradicijomis. Kaškajai gamina tradicinius persiškus kilimus, vilnonius audinius ir juos parduoda Širazo turguose.

## Šaltiniai
Massacre Records

**Massacre Records** – nepriklausoma įrašų kompanija, besiverčianti metalo muzikos įrašų leidyba.

## Atlikėjai
### Dabartiniai atlikėjai
* Agathodaimon
* Andromeda
* Anvil
* Arbitrator
* Atargatis
* Balance of Power
* Beyond Twilight
* Black Abyss
* Blacksmith
* Catamenia
* Châlice
* Concept of God
* Cornerstone
* Coronatus
* Crematory
* Criminal
* Darkane
* Darkseed
* Darzamat
* Dawn of Winter
* Dawnrider
* Deadborn
* Decadence
* Demonica
* Descending
* Disbelief
* Doomshine
* Dreamscape
* Duke
* Echoes of Eternity
* Eisblut
* Eisregen
* Elysion
* Enemy of the Sun
* EverEve
* Exciter
* Fairytale Abuse
* Fleshold
* Gadereel
* Graveworm
* Hate Squad
* Hatrix
* Hellion
* Highland Glory
* Human Fortress
* Human Race
* Icon in Me
* Illdisposed
* Imperia
* Incubator
* Innumerable Forms
* Iron Fate
* Leatherwolf
* Legion of the Damned
* Lääz Rockit
* Macbeth
* Mammutant
* Mechanix
* Meduza
* Mentally Defiled
* Metalium
* Moonlight Agony
* Mortal Love
* Must of Must
* My Darkest Hate
* Mystic Prophecy
* Nachtgeschrei
* One Man Army and the Undead Quartet
* Paragon
* Prototype
* Rebellion
* Resurrection
* Revenge
* Runic
* Sacred Steel
* Scanner
* Septicaemia
* Seventh Avenue
* Siebenbürgen
* Sinister
* Solitude Aeturnus
* Somnifere
* Soul Cages
* Steel Attack
* Steel Prophet
* Stormwarrior
* Supreme Majesty
* The Bronx Casket Co.
* The Burning
* The Harrowed
* The Prophecy 23
* Timeless Miracle
* Totenmond
* Transilvanian Beat Club
* TunnelVision
* U.S.M.
* Unlight
* Vigilante
* Voices of Destiny
* Winter's Verge
* Winterborn
* Winterdome
* Wizard
* Wolfchant

### Buvę atlikėjai
* Afflicted
* Andi Deris
* Anguish
* Antithesis
* Babylon Sad
* Baphomet
* Blackend
* Charisma
* Cherub
* Dark Millennium
* Disharmonic
* Distant Thunder
* Economist
* Environmental Hazzard
* Ethoriah
* Exocet
* Facehugger
* Falchion
* Fallen Angel
* Fatal Opera
* Havoc Mass
* Horizon
* Hyperion
* Infected
* Inferno
* Isegrim
* Lords of the Stone
* Majestic
* Majesty
* Mercyful Fate
* Mystik
* Narnia
* Oracle
* Pathos
* Phlebotomized
* Powergod
* Psychosis
* Psyco Drama
* Ritual
* Sabre
* Saviour Machine
* Seelenwinter
* Sickening Gore
* Silent Death
* Speeed
* Spiral Tower
* Step Child
* Stormwind
* Terrorwheel
* The Burning
* The Duskfall
* The Spudmonsters
* Toxic Shock
* Twyster
* Unrest
Persijos Irakas

**Persijos Irakas** () – senovinis regionas Artimuosiuose Rytuose, Irano teritorijoje. Jis apėmė šias dabartinio Irano provincijas: Kazviną, Hamadaną, Markazi, Hamadaną, Teheraną, vakarinius Kumą ir Isfahaną.

Po Arabų užkariavimo vadintas **Džibaliu** (), o Irako pavadinimas prigijo po XI a. Islamo pasaulyje egzistavo du Iraku vadinami regionai: vienas jų sutapo su Mesopotamija ir buvo vadinamas Arabų Iraku (*ʿIrāq-i ʿArab*), o kitas buvo Persijos Irakas. Juos skyrė Zagroso kalnai (Lorestanas)

## Geografija
Persijos Irakas buvo į rytus nuo Zagroso ir užėmė dalį Irano kalnyno. Šiaurės rytuose jis perėjo į Istorinį Azerbaidžaną, o šiaurėje jį uždarė Elburso kalnai, kurie skyrė nuo Tabaristano. Vakaruose buvo Kurdistanas, pietvakariuose – Lurestanas, rytuose driekėsi beveik negyvenama Dešte Keviro dykumą, o pietuose ir pietryčiuose perėjo į Jazdo regioną (kai kuriuose šaltiniuose Jazdas įeina į Persijos Irako sampratą).

Tai – derlingiausia ir tankiausiai gyvenama, labiausiai urbanizuota Irano kalnyno dalis.

## Istorija

Senovės Persijos laikais šis regionas sudarė pietinę dalį istorinės Medijos, kur kilo pirmoji garsi iranėnų dinastija ir imperija. Vėliau regionas prarado valdstybingumą, jį valdė kitos iranėnų ir graikų dinastijos:Achemenidų imperija, Seleukidai, Aršakidai, Sasanidai. Dauguma persiškų dinastijų bent vieną sostinę turėjo šiame regione, t. y. Ekbatanoje.

VII a. Sasanidų imperiją nukariavus Kalifatui, Medija tapo žinoma kaip Džibalis, čia įkurta to paties pavadinimo provincija su sostine Rėjuje. Nuo tada regionas vėl tapo svarbiausiu Irano regionu su svarbiausiais miestais. Jame valdžiusių dinastijų istorija laikoma viso vakarinio Irano istorija (rytinio Irano istorija tapatinama su Chorasano regiono raida).

Skylant Kalifatui, iš pradžių Džibalį kaip atskirą valstybę valdė Bujidai (935–1029), kurių metu jis kartais buvo dalijamas į Rėjaus ir Isfahano emyratus, vėliau jį užkariavo Gaznevidai, dar vėliau valdė Seldžiukidai, Chulaguidai, Džalairidai ir Timūridai. Svetimšalių valdymo laikais regionas pralaimėjo konkurencinę kovą prieš kitus regionus, pirmiausia Azerbaidžaną, kuriame ėmė kauptis Didžiojo Irano politinės ir kultūrinės jėgos (būtent ten buvo Irano sostinės Chulaguidų ir Timūridų laikais).

XIX a. pradžioje, valdant Kadžarų dinastijai, Irakas suformuotas kaip viena iš 19 provincijų su sostine Kašane. Amžiaus pabaigoje jis tapo viena iš 11 provincijų (su sostine Isfahanu) ir praktiškai sutapo su senuoju Irako regionu. Tuo metu jis siekė 358.000 km², provincijoje gyveno apie 2 mln. gyventojų. 1950 m. to pavadinimo provincija buvo panaikinta, ir regiono pavadinimas nunyko.
Iranėnai

**Iranėnai** – bendros kilmės tautos, kalbančios indoeuropiečių kalbų šeimos indoiranėnų kalbų grupės iranėnų pogrupio kalbomis. Šiuo metu iranėnų tautos gyvena Irano, Afganistano, Tadžikistano, Kurdistano, Pietų Osetijos teritorijose, iranėnų bendruomenių yra Uzbekistane, Pakistane, Turkijoje, Kryme, Irake, Sirijoje, Omane, Kinijoje, Azerbaidžane, Gruzijoje ir Rusijoje.

Termino *iranėnai* nereikėtų painioti su terminu *[[iraniečiai]]*, kuriuo vadinami tik Irano gyventojai. 

Dauguma iranėnų yra musulmonai, nors yra išlikę ir zoroastrizmo atstovų.
## Iranėnų tautos
Iš gausesnių iranėnų tautų minėtinos:
* persai
* tadžikai
* kurdai
* puštūnai
* beludžiai
* osetinai

Išnykusios tautos – sarmatai, skitai ir kt.

## Šaltiniai
Kazerunas

**Kazerunas** () – miestas pietvakarių Irane, Farso provincijoje, į vakarus nuo Širazo, Zagroso kalnuose. Apie 90 tūkst. gyventojų. Oro uostas.

Miesto apylinkėse auginami citrusiniai vaisiai, kviečiai, datulės, tabakas, ryžiai, vynuogės, vilnamedžiai, mieste prekiaujama užauginta produkcija.

Į šiaurę nuo Kazeruno yra senovinio Bišapuro miesto liekanos su Sasanidų laikų bareljefu ir paminklu Šapūrui I. Į pietryčius nuo miesto yra Kale Gabri pilies griuvėsiai.

## Šaltiniai
Kazvinas

**Kazvinas** () – miestas šiaurės vakarų Irane, 165 į šiaurės vakarus nuo Teherano, Elburso kalnų pietinėje papėdėje. Provincijos sostinė. Virš 330 tūkst. gyventojų. Iš miesto plentai ir geležinkeliai veda į Teheraną ir Tebrizą.

Vystoma tekstilės, elektrotechnikos, maisto (mėsos, vyno, vaisių ir daržovių apdorojimo) pramonė. Prekiaujama provincijoje išauginta žemės ūkio produkcija. Veikia keletas universitetų, technikos institutas.

## Istorija
Kazvino pavadinimas siejamas su kaspijų tautovardžiu.

Kazvinas yra istoriniame Persijos Irako regione. Miestas buvo įkurtas Sasanidų dinastijos šacho Šapūro II (~250 m.) ir pavadintas Šad Šapūru. Sasanidų laikais miestas buvo svarbiu prekybinis centras ir zoroastrizmo piligrimystės vieta. Įsigalėjus islamui VII a. miestas tapo šios religijos centru. Abasidų laikais (750–1258 m.) Kazvinas tapo provincijos centru, 786–809 m. apjuostas gynybiniais įtvirtinimais. XI–XVI a. mieste įsigalėjo tiurkai, vėliau mongolai, tuo metu Kazvinas sunyko. Miesto atsigavimas prasidėjo 1502 m., kai į valdžią grįžo persų Sefevidų dinastija. 1598 m. Kazvinas tapo visos šalies sostine (iš Tebrizo perkelta Šacho Tahmaspo I iniciatyva). XVIII a. pab. tapo svarbiu visų Artimųjų Rytų prekybiniu centru. Vėliau išagus Teheranui Kazvino reikšmė sumažėjo. 1979 m. Irane prasidėjus neramumams, mieste vyko vietos gyventojų ir vyriausybės kariuomenės susirėmimai.

Kazviną ne kartą niokojo žemės drebėjimai (didžiausi – 970, 1119, 1809 m.).

## Paveldas
Kazvinas žymus savo gausiu architektūriniu paveldu. Čia gausu skirtingų laikotarpių mečečių: Kabir Džamės (Seldžiukų laikotarpio, ~IX a.), Sandžidės (greičiausiai Seldžiukų), Pandže Ali (Sefevidų laikotarpio, pastatyta karališkajam haremui), Alnabi (kadžarų laikų, XVI a.), Heidarijės, Salehijės (1845 m.), Sardaro (1853 m.), Aminihos (1897 m.). Kiti miesto paminkliniai pastatai yra Čehel Sotuno rūmai (Sefevidų laikų, dabar miesto muziejus), Mohamado Abad Chorelio karavansarajus, Keisarijės turgus, Salehijės ir Sardaro medresės, Safos pirtis (1881 m.), Kuško ir Teherano vartai (abeji XX a. pr.). Kazvine yra keletas būdingų persiškų vandens rezervuarų, vadinamų ab anbarais: Chano (1799–1873 m.), Lalu (1846 m.), Zargaros (1867 m.) ir Hadž Kazemo (1878 m.).

## Sportas
* Shams Azar FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia „Sardar Azadegan“ stadione, talpinančiame 15 tūkst. žiūrovų.

## Galerija

Image:IR04-02-02.jpg|Kabir Džamės mečetė
Image:Qazvin - Chehel Sotun.jpg|Čehel Sotuno rūmai
Image:Sadolsaltaneh caravanserai.jpg|Karavansarajus


## Šaltiniai
Keturiasdešimt Totorių mečetė

**Keturiasdešimt Totorių mečetė** – totorių mečetė Vilniaus rajone, Keturiasdešimt Totorių kaime, 2,6 km į pietvakarius nuo 
seniūnijos centro Pagirių, prie kelio . Mečetė nuo 1996 m. yra nekilnojamojo kultūros paveldo objektas (unik. kodas ). Šalia mečetės pastatytas paminklinis akmuo, minintis totorių apsigyvenimo Lietuvoje 600-ąsias metines.

## Istorija

Manoma, kad šioje vietoje pirmoji mečetė buvo pastatyta dar Vytauto Didžiojo laikais. Ji vienintelė iš visų žinomų LDK totorių mečečių neturi michrabo. Dabar stovinti mečetė pastatyta 1815 m., renovuota 1993 m.  

Prie mečetės ir apylinkėse yra kelerios totorių kapinės. Manoma, senosios kapinės mena kaimo įkūrimo laikus, čia gali būti XIV-XVII a. kapai, kurie pažymėti tiktai akmenimis. Kitose kapinėse seniausi kapai yra su XVII a. antrosios pusės užrašais.  

## Architektūra

Mečetė medinių rąstų sienų, sutvirtintų vertikaliomis medinėmis sąvaržomis, apkaltų vertikaliomis medinėmis lentomis su lentjuostėmis. Statinys stačiakampio plano, keturšlaičiu skardiniu stogu. Stogo viršuje yra nedidelis minareto bokštelis. Jis aštuonkampis, svogūno formos, su įstiklintais langeliais ir smaile, užbaigta pusmėnuliu. Galinėje sienoje nėra michrabo (jis būna nukreiptas į Mekos pusę). Priekiniame fasade įrengtas vienas uždaras prieangis, nes iki restauracijos buvę du atskiri prieangiai nugriauti ir perstatyti į vieną bendrą.

## Galerija

Keturiasdešimt Totorių, mečetė.JPG|Mečetė 2016 m. pavasarį
Keturiasdešimt Totorių, mečetė ir kapinės.JPG|Senosios kapinės prie mečetės
Vaizdas:40 Totorių kaimo mečetė.jpg|thumb|Mečetė žiemos metu


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lietuva – vienintelė iš Baltijos šalių, turinti mečečių
* Mečetė (Keturiasdešimt totorių kaimas) XIX a.
Nemėžio mečetė

**Nemėžio mečetė** – totorių mečetė Vilniaus rajone, Nemėžio kaime.

Pamaldos vyksta tik tais penktadieniais, kai būna jaunas mėnulis. Į jas susirenka vos keli žmonės. Daugiau jų suvažiuoja per tradicines musulmonų šventes. Į pamaldas atvažiuoja ir arabų. Pamaldoms Nemėžio mečetėje vadovauja Vilniuje gyvenantis imamas, jis dirba ir Keturiasdešimties Totorių kaime. Nemėžyje gyvena tik imamo pavaduotojas.

Mečetė yra nekilnojamojo kultūros paveldo objektas (unik. kodas ). Šalia mečetės yra senosios totorių kapinės. Dar vienos kapinės yra Nemėžio gyvenvietės pakraštyje.

## Istorija

Pirmoji totorių mečetė pastatyta dar 1684 m., buvo medinė, su bokšteliu, bet ji sudegė. Dabartinė pastatyta 1909 m. pagal inžinieriaus A. Sonino projektą, atskiros patalpos vyrams ir moterims. Karų metais bei sovietmečiu mečetė gerokai nukentėjo. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje mečetės kapinių teritorijoje išraustose duobėse stovėjo Sovietų Sąjungos raketinės sistemos („katiušos“), apšaudančios miestą. 1956 m. sovietų valdžia mečetės vos nenugriovė su buldozeriais, tačiau totorių bendruomenė griežtai pasipriešino šiems ketinimams. 1963 m. mečetė degė, tačiau buvo spėta ją išgelbėti nupjovus atvira liepsna degantį minaretą. Iki 1968 m. mečetės patalpoje vietos kolūkis buvo įkūręs grūdų sandėlį, vėliau pastate veikė kraštotyros muziejus.

1978 m. mečetė buvo grąžinta musulmonų bendruomenei. 1993 m. ji buvo suremontuota, 2009 m. jubiliejaus proga – restauruota (pakeistos grindys, perdažyta išorė).

## Architektūra

Medinė, stačiakampio plano, keturšlaičiu skardiniu stogu. Stogo viršuje yra nedidelis minareto bokštelis. Galinėje sienoje įrengtas ketursienis priestatas – michrabas su langeliu, žvelgiančiu į Mekos pusę. Viduje prie michrabo nišos, iš dešinės, pastatytas minbaras sakyti pamokslams. Antrajame aukšte yra nedidelis, svečiams skirtas balkonėlis. Vyrų ir moterų maldos patalpos atskirtos siena su ilga ertme, kurioje įstatytos nedidelės medinės kolonos. Moterims skirtas mažesnis kambarys. Vyrų salės sienas puošia plakatai su arabiškais rašmenimis, kilimas su išaustu Mekos mečetės atvaizdu.

## Galerija

Tatar Chapel in Nemezis.jpg|Mečetė 2007 m.
Nemėžis, mečetė 1.JPG|2015 m.
Nemėžio mečetė.JPG|Nuo gatvės pusės
Nemėžis, mečetė.JPG|Galiniame fasade – michrabas


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Nemėžio totoriai
* Lietuva – vienintelė iš Baltijos šalių, turinti mečečių
* Nemėžio mečetė
Raižių mečetė

**Raižių mečetė** – totorių mečetė Alytaus rajone, Punios seniūnijoje, Raižių kaime, prie kelio . Vienintelė Lietuvoje, veikusi sovietmečiu. Pamaldos vyksta retai, vietos musulmonai čia susirenka per didžiąsias šventes.

Mečetė nuo 1999 m. yra nekilnojamojo kultūros paveldo objektas (unik. kodas ). Raižių kaime yra kelerios totorių kapinės, tarp kurių yra ir senosios, pažymėtos paminkliniais akmenimis, ir veikiančios. Jose laidojami ne tik dauguma totorių, bet ir kitų tautybių musulmonai.

## Istorija

Mečetė pirmą kartą šaltiniuose paminėta 1663 m., dabartinė pastatyta 1889 m. Renovuota 1993 m. Joje stovi seniausias žinomas minbaras (sakykla), datuojamas 1686 m., statybų metu perkeltas iš sudegusios Bazorų mečetės. Jis gausiai puoštas kaligrafiniais rašmenimis ir augaliniais ornamentais.

2010 m. minint Žalgirio mūšio 500-ąsias metines, prie mečetės sumontuoti du saulės laikrodžiai (aut. Jonas Navikas), kurių vienas rodo vietos laiką, antrasis – Griunvaldo (Lenkija). 

## Architektūra

Medinė, stačiakampio plano, su penkiasieniu priestatėliu – michrabu – galiniame fasade, trišlaičiu skardiniu stogu. Statinys liaudies architektūros formų. Virš stogo iškilęs bokštelis atstoja minaretą – iš jo musulmonų dvasininkas kviečia tikinčiuosius maldai. Prieangis per visą pastato plotį. Iš jo patenkama į vyrų ir moterų sales. Vyrų salė dešinėje pusėje, moterų – kairėje. Jos atskirtos siena. Sienos apačioje palikta atvira anga išilgai sienos, pridengta baliustrada. Virš įėjimo vyrų ir moterų salėse – balkonas su baliustrada. Grindys išklotos maldos kilimėliais. Michrabo niša, rodanti Mekos kryptį, ir dešinėje jo pusėje esanti pakyla ant laiptelių – minbaras – įrengti tik vyrų maldos salėje.


Raižiai, mečetė.JPG|Prie galinės sienos – michrabas
Raižiai, saulės laikrodžiai prie mečetės.JPG|Saulės laikrodžiai


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Lankytinos vietos. Raižiai
* Raižiai – vieta, kur musulmonų maldose minimas Vytautas Didysis 
* Lietuva – vienintelė iš Baltijos šalių, turinti mečečių
* Raižių mečetė
Gindibu

**Gindibu** – arabų karalius, buvęs Aramėjų Damasko karaliaus sąjungininkas Karkaro mūšyje 853 m. pr. m. e. Gindibu kariai kartu su Damasko kariuomene kovėsi prieš Naujosios Asirijos imperiją. Asirų raštininkas aprašė Asirijos priešininkų kariuomenę, ir tas aprašymas yra pirmas dokumentas, kuriame minimi arabai kaip atskira etninė grupė. Apie to meto arabus ar Gindibu daugiau niekas nežinoma.

## Nuorodos
Gyvūnų gerovė

**Gyvūnų gerovė** – fizinė ir psichologinė gyvūnų būsena. Terminas taip pat gali būti vartojamas apibūdinant žmonių susirūpinimą gyvūnų auginimo, transportavimo, žudymo ir kitokio elgesio su jais būdais ar sąlygomis; taip pat įvardinant požiūrį į žmonių ir kitų rūšių gyvūnų santykius, pavyzdžiui, diskusijose dėl gyvūnų apsaugos ar gyvūnų teisių.

Susirūpinimas gyvūnų gerove yra grindžiamas pripažinimu, jog gyvūnai yra jautrios būtybės, gebančios jausti skausmą, kentėti, turinčios individualius poreikius. Šiuo pagrindu siekiama, jog žmogaus naudojami gyvūnai išvengtų bereikalingo skausmo, jiems būtų užtikrinamos tam tikros gyvenimo ar elgesio su jais sąlygos.

Įstatymuose gyvūnų gerovės reikalavimai atsirado XIX a., pirmiausia Britanijoje. Šiuo metu elgesį su gyvūnais reguliuoja daugelis valstybių, tam dėmesys skiriamas veterinarijos moksle, bandymuose su gyvūnais, bioetikoje; šioje srityje veikia atskiros valstybinės institucijos ir nevyriausybinės organizacijos.

Gyvūnų gerovė yra kritikuojama iš dviejų priešingų pozicijų. Viena iš jų teigia, kad gyvūnai nėra sąmoningi, nesuvokia savo gyvenimo kokybės ir todėl nėra būtinybės ją gerinti. Kita pozicija grindžiama gyvūnų teisių idėjomis, teigiant, kad gyvūnai apskritai neturėtų būti vertinami kaip nuosavybė ir naudojami žmonių poreikiams tenkinti. Manoma, jog rūpinimasis gerove nukreipia dėmesį nuo esminių etinių gyvūnų naudojimo klausimų (pavyzdžiui: ar pats gyvūnų išnaudojimas yra pateisinamas net ir užtikrinus jiems palyginti geras gyvenimo sąlygas?) ir lemia tolimesnę ydingų žmogaus ir gyvūnų santykių tąsą. Tačiau yra ir manančių, jog didėjantys gyvūnų gerovės reikalavimai palaipsniui nuves link gyvūnų teisių įgyvendinimo.

Lietuvoje gerovės politiką formuoja dvi – Aplinkos (atsakinga už laukinių gyvūnų bei gyvūnų augintinių gerovės politiką) ir Žemės ūkio (rūpinasi ūkinių – dėl maisto ar kitų ūkinių tikslų laikomų gyvūnų gerove) ministerijos.

## Taip pat skaitykite
* Kruvinasis sportas
* Šv. Pranciškus Asyžietis
* Medžioklė
* Brakonieriavimas
* Zoologijos sodas

## Šaltiniai
Barjerinis bėgimas

**Barjerinis bėgimas** – lengvosios atletikos rungčių grupė, kurioje sportininkai bėgdami turi
šokinėti per barjerus.

## Distancijos
Barjerinis bėgimas klasifikuojamas į sprinto ir ilgo nuotolio distancijas. Standartinė sprinto distancija vyrams yra 110 m, o moterims 100 m. Ilgo nuotolio barjerinio bėgimo distancija yra 400 m abiem lytims. Visos šios lenktynės vykdomos pasaulio čempionate ir olimpinėse žaidynėse.

Alternatyviuose renginiuose ir žiemos sezono metu vykdomos kitokių distancijų varžybos. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate vyksta 60 m barjerinio bėgimo rungtis. Tokiose lenktynėse sportininkams reikia įveikti tik penkis barjerus. Taip pat paplitusios alternatyvios 50 m ir 55 m rungtys. Ilgo nuotolio barjerinis bėgimas kartais sutrumpinamas iki 300 m ar 200 m. Tokios distancijos dažniausiai naudojamos mokyklose. 

Barjerų aukštis klasifikuojamas į dvi grupes: aukštus ir vidutinio dydžio. Sprinto rungtyse (60, 100, 110) naudojami aukšti barjerai: 106.7 cm vyrams ir 83.8 cm moterims. Ilgo nuotolio bėgime naudojami vidutinio dydžio barjerai, kurie siekia 91.4 cm vyrams ir 76.2 cm moterims. Taip pat naudojami ir žemesni barjerai pasaulio jaunimo čempionatuose ir kituose jaunimo, vaikų ar senjorų lygio varžybose.

Vyrų 110 m distancijoje pirmasis barjeras stovi 13.72 m nuo starto linijos. Kiekviena sekanti kliūtis pastatyta 9.14 m atstumu vienas nuo kitos. Moterų rungtyje pirmasis barjeras stovi už 13 m nuo starto ir kiekvienas nutolęs po 8.5 m. Ilgo nuotolio barjeriniame bėgime naudojami tokie patys atstumai abiem lytims. Pirmoji kliūtinis stovi 45 m nuo starto linijos ir visi 10 barjerų nutolę vienas nuo kito kas 35 m. Trumpesnėse distancijose (pavyzdžiui, uždarų patalpų čempionatuose) atstumai išlaikomi tokie patys, tad skiriasi tik barjerų skaičius.

## Variantai
Estafečių čempionatuose vykdomos barjerinio bėgimo estafetės. Tokiose lenktynėse, skirtingai nei paprasto bėgimo estafetėse, kiekvienas iš keturių komandos narių bėgą priešinga kryptimi, negu įrankį perdavęs komandos draugas. standartinės lenktynės yra 4 × 110 m vyrams ir  4 × 100 m moterims.

## Taip pat
*60 m barjerinis bėgimas
*100 m barjerinis bėgimas
*110 m barjerinis bėgimas
*400 m barjerinis bėgimas

## Išnašos
Zajanderudas

**Zajanderudas** () − upė Irane, Isfahano provincijoje.

Zajanderudas išteka iš  Zagroso kalnų ir teka 400 km. Įteka į Gavkhounio ežerą, pietryčiau Isfahano.


Zaayanderood (3).JPG|
Zaayanderood (2).JPG |
Zaayanderood (1).JPG


## Tiltai
Tiltai per Zajanderudo upę Isfahane:
**Šahrestano* tiltas (pastatytas XI a.) (pėsčiųjų tiltas)
**Marnano* tiltas (pastatytas 1599 m.) (pėsčiųjų tiltas)
**Choobio* tiltas (pastatytas XVII a.) (pėsčiųjų tiltas)
**Si-o-se Polio* tiltas (pastatytas 1632 m.) (pėsčiųjų tiltas)
**Khaju* tiltas (pastatytas 1650 m.) (pėsčiųjų tiltas)
**Felezi* tiltas (pastatytas 1950 m.)
**Bozorgmehro* tiltas (pastatytas 1970 m.)
**Vahido* tiltas (pastatytas 1976 m.)
**Azaro* tiltas (pastatytas 1976 m.)
**Ferdosi* tiltas (pastatytas 1980 m.)
**Ghadiro* tiltas (pastatytas 2000 m.)
**Vahido II* tiltas (pastatytas 2007 m.)
Irano kalnynas

**Irano kalnynas** () − didžiausias plotu (apie 2,7 mln. km²) Azijos pietvakarių kalnynas. Didesnioji dalis stūkso Irane, o mažesnioji − Irako, Afganistano, Pakistano ir Turkmėnijos teritorijose.

Irano kalnynas tęsiasi į rytus, Centrinės Azijos link. Jame plokščiakalniai kaitaliojasi su kalnagūbriais. Irano kalnyno šiaurės rytuose dunkso aukštas Hindukušo kalnagūbris (aukščiausias taškas − Tirič Miras, 7699 m). Irano kalnyne vyrauja pusdykumės. Šiaurės rytuose ir rytuose driekiasi dvi dykumos: Dešte Keviras ir Dešte Lutas. Jos užima beveik visus vidinių Irano kalnynų rajonų šiaurės rytus ir rytus. Dykumos mažai apgyvendintos. Irano kalnyne, kur vėsiau ir daugiau drėgmės, iki šiol gilias tradicijas išlaikė klajoklinė gyvulininkystė.

Irano kalnyno šiaurėje yra Elburso kalnai (aukščiausias taškas − Demavendas, 5610 m). Nuo Kaspijos jūros, juos skiria Pietų Kaspijos žemuma. Šiaurės Rytuose − Turkmėnijos−Chorasano kalnai, rytuose − Rytų Irano kalnai. Pietvakariuose ir pietuose yra Zagro ir Pietų Irano kalnai, kurie skiria vidinius rajonus nuo Mesopotamijos žemumos.

## Civilizacijos gyvenusios kalnyne
Seniausia civilizacija Irano kalnyne buvo Elamo, kuri klestėjo III−II tūkstantmetyje pr. m. e. Svarbiausias miestas buvo Sūzai. Vėliau įsigalėjo Džirofto civilizacija centriniame Irane. Irano kalnyno civilizacija apsiribojo palyginti nedidele teritorija kalnyno pietvakarinėje dalyje, kur egzistavo Elamo valstybė. Tuo pat metu įvairios iranėnų gentys II tūkstantmetyje pr. m. e. apsigyveno Irano kalnyne. Jos apgyvendino tinkamiausias žmonėms sritis, kurios dažnai buvo atskirtos sunkiai įveikiamų kalnų ir pasižymėjo skirtingomis gyvenimo sąlygomis. Taip formavosi skirtingi Senovės Persijos regionai, įvairios iranėnų tautos bei kalbos.

## Nuorodos

* Irano kalnynas (anglų k.)
Zamburakas

**Zamburakas** () – mažo kalibro patranka, įtaisyta ant kupranugario.
Zamburakčis () – zamburako kareivis, šaudantis iš zamburako.

Pavadinimas gali būti kilęs iš  'vapsva, širšė', kas galbūt susijęs su garsu, kuris pasigirsdavo iššaunant ant kupranugario įtaisytą arbaletą.

Manoma, kad zamburakus sugalvojo Egipte, kur ant kupranugarių įtaisydavo didelius arbaletus. Po to zamburakus perėmė arabų, afganų, indų ir ypač persų safavidų kariuomenės.

XIX a. zamburakais buvo ginkluotas vienas iš Persijos kariuomenės karališkosios (šacho) gvardijos dalinių. Persų zamburakų pulką lydėdavo muzikantai su didžiuliais ant kupranugarių įtaisytais būgnais, kurie turėdavo sukelti dar didesnį triukšmą ir gąsdinti priešą.
Anglijos-Afganistano ir Anglijos-Sikchų karuose zamburakus naudojo prieš įsiveržusią britų kariuomenę.

Zamburako kovinis vienetas buvo kupranugaris, ant kurio nugaros buvo nešulys su maža sukiojama patranka (falkonetas). Patranka būdavo įtvirtinta metaliniame dvišakyje, pritaisytame prie balno. Prieš iššaunant patranką kupranugaris turėdavo atsiklaupti.

Kupranugarių dalinių judrumas, gana didelė zambarakų ugnies galia darė šiuos dalinius vertais dėmesio, nors zambarakų falkonetų taiklumas, šaudymo nuotolis, sviedinių galia buvo prasti. Lengvos patrankėlės buvo bevertės prieš stacionarius įtvirtinimus.

Paskutinis zambarako variantas buvo po 1850 m. ant kupranugarių įtaisyti gatlingai.

## Nuorodos
* ZOUAVE to ZUMBOORUCK
* ZUMBOORUCK 
* Age of Empires III. Asian Dynasties. India. Additional units.
Šomalis

**Šomalis** () − gamtinis regionas šiaurės vakarų Irane, prie Kaspijos jūros. Plotas apie 55 000 km².

Į Šomalio gamtinio regiono sudėtį įeina Gilano, Mazenderano, Golestano provincijos ir nedidelė dalis Ardebilio bei Šiaurės Chorasano provincijų. Ši sritis taip pat tęsiasi ir Azerbaidžane, kur apima Talyšo kalnus.

Šomalio gamtinis regionas pasižymi švelniu klimatu ir subtropiniais bei tropiniais miškais, nes nuo Centrinio Irano yra atskirtas Elburso kalnų grandine.

Būdinga augalija − plačialapiai, lapus metantys medžiai ir krūmai: rytinis bukas, kaštainialapis ąžuolas, paprastasis buksmedis, juodalksnis, kaukazinis alksnis, baltoji tuopa, pterokarija, geležinė parotija, paprastasis skroblas, rytinis skroblas, valgomasis kaštainis, grūstinis šermukšnis, lenkoraninė albicija ir kt. Šių medžių paplitimas priklauso nuo aukščio virš jūros lygio ir dirvos pobūdžio. Spygliuočių nedaug (sutinkami kadagiai, kiparisai, tujūnai, kukmedžiai). Miškuose išlikę stambiųjų žinduolių: leopardų, lūšių, sirinių rudųjų lokių, šernų, vilkų, paprastųjų šakalų, nendrinių kačių, barsukų, ūdrų. 

Šomalio regione apsistoja daug migruojančių paukščių rūšių, skraidančių tarp Rusijos ir Afrikos. Todėl, siekiant apsaugoti augaliją ir gyvūniją, čia įkurta nemažai saugomų teritorijų: 
**Gizil-Agacho* rezervatas, 
**Zuvando* apsaugos zona, 
**Girkano* rezervatas

## Nuorodos
*Šomalio regionas (anglų k.)
*Šomalis (anglų k.)
Ampyro siluetas

**Ampyro siluetas** () – siluetas, susidarantis vilkint suknelę su pakelta talija išsyk po krūtine ar šiek tiek žemiau ir laisvą žemiau talijos. Šio stiliaus suknelės palankios moterims su kriaušės tipo figūra, nes maskuoja iškilų pilvą, paryškina biustą. Suknelės forma pailgina regimą kūno aukštį. 
Žodis *[[ampyras]]* kilęs iš  'imperija' ir rodo, kad stilius suklestėjo Prancūzijos imperijos laikais.  

Pirmieji tokio silueto pavyzdžiai žinomi iš antikos meno, kur vaizduotos to meto moterys, dėvinčios stačiakampio audeklo tunikas peplus ar labiau įprastus chitonus, sujuostus po krūtine. Tokie drabužiai kiek palaikydavo krūtinę ir buvo vėsūs ir patogūs drabužiai šilto klimato kraštams.  

Paskutinius kelis XVIII a. metus šis stilius atėjo į madą Vakarų ir Centrinėje Europoje bei kultūriškai susijusiose šalyse. Šį siluetą D.Britanijoje išgarsino Ema Hamilton, kuri kūrė tokios išvaizdos drabužius, kad jie tiktų jos pozų vaidinimams, kuriuose imituodavo klasikinę antiką ir kurie buvo to meto Europos sensacija. Paskutinius kelis XVIII a. metus Paryžiuje neoklasicistiniai stiliai buvo perkeliami į to meto madą. Paryžiuje tą stilių kartais vadino „à la grecque“, kadangi primindavo vaizdus ant senovės Graikijos indų. 

Ampyro siluetas paveikė 1795-1820 m. drabužių madas - padarė juos mažiau varžančiais ir griozdiškais, negu anksčiau ar vėliau populiarūs aukštosios mados stilių drabužiai. 1750-1795 m. buvo būdingi moteriški drabužiai su krinolinais ir standžia cilindriška dalimi virš krinolino. 

Stilius vystėsi Napoleono laikais iki maždaug 1825 m., o po to ėmė įsigalėti smėlio laikrodžio formos viktoriški stiliai. Stiliui buvo būdingi balti drabužiai, kurie pabrėždavo aukštą socialinę padėtį (ypač ankstyvąjį laikotarpį), nes tuo metu tik pakankamai turtingi žmonės galėjo dėvėti šviesius, lengvai susitepančius drabužius. 

To paties meto Anglijos moterų aprangos stilius, dažnai vadinamas „Anglijos regentystės“ () stiliumi, vystėsi ta pačia talijos kėlimo kryptimi kaip ir Prancūzijoje, nors abi šalys tada kariavo. 

Ampyro stilius atgijo XX a. 7-tą dešimtmetį. 

Pavadinimas *Ampyro siluetas* atsirado XX a. pradžioje Britanijoje. Anglų kalboje žodis *Empire* tariamas su pseudoprancūzišku akcentu, todėl lietuvių kalboje tai virto žodžiu *[[ampyras]]*. 

## Nuorodos
Khueanšrinagarindro nacionalinis parkas

**Khueanšrinagarindro nacionalinis parkas** () – nacionalinis parkas vakarų Tailande, Kančanaburio provincijoje. Parkas įkurtas 1981 m. gruodžio 23 d.

## Vieta
Parkas užima 1 532,00 km² aplink Šrinagarindros vandens saugyklą, apima Saijoko (Sai Yok), Sisavato (Si Sawat) ir Thongfapumo (Thong Pha Phum) apylinkėse, 90 km į šiaurės vakarus nuo provincijos centro Kančanaburio.

## Flora ir fauna
Khueanšrinagarindro nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių, mišrūs ir bambukų miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: rudoji šorėja (Shorea obtusa) ir shorea  siamensis, Afzelia xylocarpa, aliejinis lakmedis (Schleichera oleosa), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), aukštoji hopėja (Hopea ferrea), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), krausva (Lagerstroemia calyculata), Tetrameles nudiflora ir kt.

Parke gyvena: Indokininis tigras, Azijinis dramblys, baltarankis gibonas, gaūras, Indinis zambaras, langūras Trachypithecus phayrei ir kt, sutinkama daug paukščių: bankivinė višta, šiaurinis juodasis ragasnapis, storasnapis žaliasis karvelis (Treron curvirostra), raudonnugaris žiedsiurbys, Žalsvanugarė spalvingoji nekatrina (Cinnyris jugularis), Lonchura punctulata ir kt.

## Įžymiausios vietos
* Huaijmekhamino (Huai Mae Khamin)() – vienas gražiausių Tailando kriokllių.
* Fatato (Pha Tat) krioklys().
* Neramito (Neramit) ir Fra (Phra) urvai.

## Išnašos

## Nuorodos
* Parko svetainė 
* Tailando nacionaliniai parkai
Imamo aikštė

**Imamo aikštė** () − aikštė Irane, Isfahano miesto centre. Viena iš didžiausių aikščių pasaulyje, simbolizuojanti buvusios Persijos imperijos galybę. Savo dydžiu nusileidžia tik Tiananmenio aikštei Pekine.

Nors aikštė iš pietų į šiaurę yra 512 m ilgio ir iš vakarų į rytus 163 m pločio, tai nelabai jaučiasi, nes joje daug želdinių, persams būdingas didžiulis tvenkinys, fontanai ir daug nuostabių islamo archtektūros šedevrų, sukurtų XVI−XVII a. šacho Abaso Didžiojo laikais ir jo nurodymu. Aikštė yra istorinėje Isfahano dalyje, *Golbacharo* miesto rajone. Pietinėje aikštės pusėje stovi *Imamo mečetė*, vakarinėje − *Ali Gapu* rūmai, rytinėje − šeicho *Liutfalos* mečetė, šiaurinėje − *Didysis turgus*. Po Islamo revoliucijos Imamo aikštėje penktadieniais kalbamos musulmonų maldos (Džuma Namazas). Iki 1979 m. aikštė buvo vadinama *Šacho* aikšte.

Šiandieninį vaizdą Imamo aikštė įgavo dar XVI a., kai Isfahanas buvo Safavidų imperijos sostine.

Imamo aikštė pavaizduota ant 20 000 Irano rialo banknoto reverso.

1979 m. Imamo aikštė įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.

## Nuorodos
* Imamo aikštė google žemėlapyje
Urmija (miestas)

**Urmija** () − miestas šiaurės vakarų Irane, į vakarus nuo Urmijos ežero, Vakarų Azerbaidžano provincijos sostinė; netoli Turkijos ir Irako pasienio.

Miestas buvo įkurtas kaip urartų gyvenvietė prie to paties pavadinimo ežero.

Urmija yra vienas iš nedaugelio miestų, kuriame asirų bendruomenė išgyveno iki XXI a. Asirų bažnyčia (*Mart Maryam*) yra seniausias pastatas visame regione. Ji galėjo būti pastatyta V ar VI a.

Urmijos miestas yra derlingo žemės ūkio regione, kuriame auginami vaisiai, tabakas. Mieste išplėtoti kilimų audimo, odos, medžių dirbinių amatai. Daugiau kaip 90 % gyventojų sudaro azerbaidžaniečiai. Tačiau yra ir kurdų, armėnų, asirų bendruomenės. Urmija yra viena didžiausių krikščionių bendruomenių Irane.

Kai kurie istorikai mano, kad Urmija buvo Zaratustros gimtinė.

## Nuorodos
* Asirų bažnyčios tinklalapis  (anglų, farsi k.)
Samumas

**Samumas** () − sausas karštas, dažniausiai vakarų arba pietvakarių vėjas, pučiantis Šiaurės Afrikos ir Arabijos pusiasalio dykumose; smėlio audra.

Samumas užeina staiga, bet ir trunka neilgai. Pučia dažniausiai pavasarį ir vasarą.

## Nuorodos
*Samumas (anglų k.)
Chalatas

**Chalatas** – laisvas ilgarankovis ilgas drabužis, užsagstomas priekyje:
* šilkinis ar medvilninis viršutinis nacionalinis drabužis, įprastas Vidurinėje Azijoje, Irane, Pakistane ir šiaurės Indijoje. Chalatus vilki tiek vyrai, tiek moterys.
* namų arba darbinis drabužis – pvz., maudymosi chalatas, laboratorinis chalatas, darbo chalatas. Tokie drabužiai imti vadinti chalatais rusų kalboje, o vėliau perimti ir lietuvių kalboje. Maudymosi chalatai sujuosiami virvele, o kiti paprastai užsagstomi.

## Azijos chalatai
Seniau turtingai išpuoštus chalatus naudojo kaip garbingą apdovanojimą. Žodžiu *khalat/khilat* vadino apdovanojimo tokiu apdovanojamuoju chalatu procedūrą. Panaši apdovanojimo drabužiu tradicija žinoma ir kitose kultūrose (pvz., Rusijoje caras apdovanodavo kailiniais). XIX a. Britų Indijoje žodis *khillat* reiškė bet kokį apdovanojimą pinigais ar daiktais, kuriais Indijos vyriausybė apdovanodavo duoklininkus kunigaikščius, chanus ir genčių vadus už jų tarnybą.

Vidurinėje Azijoje chalatai galėjo būti ploni dekoratyvūs drabužiai ar stori ir ilgi, vasarą dieną ginantys nuo karščio, o žiemą ar naktį – nuo šalčio.


Image:Hall of Near East and Middle East 02.JPG|Turkiškas chalatas Sankt Peterburgo Kunstkameroje
File:Lab coats.jpg|Laboratoriniai chalatai
File:New bathrobes.jpg|Vaikai su maudymosi chalatais
Islamas Lietuvoje

**[[Islamas]] Lietuvoje**, priešingai nei daugelyje Vakarų ar Šiaurės Europos šalių, žinomas jau nuo viduramžių. Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei apėmus dabartinės Ukrainos žemes, į jos valdas pateko ir dalis Krymo totorių, išpažįstančių islamą. Dalis jų persikėlė į etnines lietuvių žemes, ypač Vytauto Didžiojo laikais. Nors per ilgą laiką Lietuvos totoriai buvo gerokai asimiliuoti, prarado savo kalbą, tačiau išlaikė savo religiją. Dėl geografinės izoliacijos nuo kitų musulmonų, jų papročiai iš dalies skiriasi nuo kitų sunitų.

Daug totorių mečečių, kapinių sunyko karo metais ir tarybiniais laikais. Iki šių dienų išlikusios 4 totorių mečetės: Keturiasdešimt Totorių, Nemėžio, Raižių (medinės) ir Kauno (mūrinė). Medinė mečetė buvo Vilniuje, Lukiškėse, bet buvo sugriauta. Kėdainiuose stovi minaretas, tačiau jis pastatytas estetiniais, o ne religiniais sumetimais.

Tarybiniais metais į Lietuvą atvyko nemažai gyventojų iš musulmoniškų kraštų (Vidurinės Azijos, Užkaukazės, Pavolgio), nors dauguma jų buvo ateistai, tačiau dalis išpažino islamą. Po Lietuvos nepriklausomybės į šalį atvyko musulmonų iš kitų šalių, tačiau jų skaičius nežymus. Taip pat nedidelė dalis lietuvių yra atsivertę į islamą. Nepaisant to, totoriai sudaro ryškią daugumą Lietuvos musulmonų.

2001 m. surašymo duomenimis, Lietuvoje islamą išpažįsta mažiau nei 3000 gyventojų.


Image:Lukiškės Mosque (Józef Oziębłowski).jpg|Lukiškių mečetė
Image:Kėdainių minaretas.JPG|Kėdainių minaretas


## Išnašos

## Nuorodos
* Lietuvos musulmonų puslapis islamas.lt 
* musulmonai.lt 
* Klaipėdos musulmonų bendruomenė