open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lietuvos didysis etmonas

**Lietuvos didysis etmonas** (lenk. *Hetman wielki litewski*) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės vyriausiasis vadas, Abiejų Tautų Respublikos ministras. Etmono pareigas įsteigė karalius Jonas Albrechtas 1493 m. Kai 1794 m. balandžio 24 d. Vilniaus rotušės aikštėje buvo pakartas paskutinis didysis etmonas Simonas Kosakovskis (*Szymon Marcin Kossakowski*), naujas etmonas nebebuvo paskirtas.

## Įgaliojimai
Didysis etmonas iš pradžių vadovavo samdytai Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenei, vėliau – šauktinių kariuomenei. Lietuvos Didysis etmonas buvo Ponų tarybos narys, vėliau Abiejų Tautų Respublikos Seimo ir Senato narys.

Po Liublino unijos ir Lietuva, ir Lenkija turėjo savo kariuomenes, išlaikomas iš atskirų biudžetų ir savo didžiuosius etmonus. Lenkijos Karalystės kariuomenei vadovavo Didysis karūnos etmonas. Abi kariuomenės gynė savo valstybių teritorijas ir neturėjo jokių teisių kitos Abiejų Tautų Respubliką sudarančios valstybės teritorijoje. Taip pat ir abu didieji etmonai neturėjo jokių galių kitos valstybės kariuomenėms. Tačiau imtis bendrų karinių veiksmų abiem kariuomenėms galėjo įsakyti karalius.

LDK didžiojo etmono įgaliojimai sumažinti 1697 metais priėmus koekvacijos (teisių sulyginimo) įstatymą, šalia kitų teisių etmonas neteko konsistencijų teisės (t. y. teisės skirti kariuomenės žiemojimo vietą). Taip išnyko neformalus LDK didikų pavaldumas didžiajam etmonui. Visų ATR etmonų valdžios galios suvaržytos 1776 m.

Didžiųjų etmonų pavaduotojais ir tiesioginiais vadais karo lauke buvo Lietuvos lauko etmonas ir Lenkijos lauko etmonas. Didžiojo etmono atributas – buožė. Didysis etmonas, kaip ir lauko etmonas savo tiesioginiame pavaldume turėjo vieną janyčarų vėliavą.

Etmonų pareigos LDK jau nuo seno buvo dalijamos kaip vienas iš aukščiausių urėdų, todėl etmonai visais amžiais buvo politiškai aktyvūs, turintys gerą užnugarį didikai, kurių kariniai sugebėjimai buvo veikiau atsitiktinumas nei taisyklė. Iš tikrųjų nė vienas XVIII a. Lietuvos etmonas neturėjo tokio rango kariškiui būtino išsilavinimo ar pakankamos reguliaraus karo patirties.

## Lietuvos didieji etmonai
Svarogas

**Svarogas** slavų mitologijoje – Saulės ir ugnies dievas. Siejamas su Hefaisto kultu, kalvyste. Vaizduojamas ugnine gyvate arba daugiagalviu slibinu, kvėpuojančiu ugnimi. Čekai, slovakai, ukrainiečiai Svarogą sieja su ugnies dvasia Raroga.

Senesni mitai jį vaizduoja kaip dievą kalvį, siejamą su kuriančia ir seksualine ugnies galia. Šiuose mituose Svarogas kaunasi su slibinu, kuris žudo žmonės. Svarogas sutramdo slibiną su kalvio replėmis, priverčią jį traukti plūgą, tokiu būdu atskirdamas gyvųjų ir mirusiųjų žemes. Pagal kitus mitus, plūgo padaryta vaga tampa Smorodinos upe, o slibinas – Kalinovo tilto sargu.
Vimisojerių kalba

***Wymysojer*** (*Wymysöryś*, ) – vakarų germanų nykstanti kalba, vartojama pasienyje tarp Silezijos ir Mažosios Lenkijos. Vilamovico gyventojų. Šiuo metu yra apie 70 ja kalbančių vietinių gyventojų, didžioji dalis pagyvenę žmonės. Kalbos pavadinimas kilęs iš gyvenvietės pavadinimo ta kalba – *Wymysoj*.

## Istorija
Vilamovico gyventojai greičiausiai yra olandų, vokiečių ir škotų persikėlėlių palikuoniai, kurie į čia atvyko XIII a. Pati kalba kilusi iš XII a. vokiečių aukštaičių kalbos. Dėl kalbos vystymosi ir izoliacijos, taip pat kontaktų su kitomis kalbomis, ši kalba atitolo nuo vokiečių kalbos. Ją stipriai paveikė žemutinė saksų, olandų, fryzų, lenkų, anglų ir škotų kalbos. Manoma, kad Vilamovico (*Wilamowice*) gyventojai yra olandų, vokiečių ir škotų naujakuriai, atvykę į Lenkiją XIII amžiuje, tačiau patys gyventojai save kildina tik iš olandų.

*Wymysojer* buvo vietinis miestelio dialektas iki 1945–1949. Po Antrojo pasaulinio karo, komunistų valdžia uždraudė jos vartojimą. Draudimas buvo panaikintas 1956 m., tačiau *Wymysojer* pamažu buvo išstumta lenkų kalbos.

Šia kalba rašė poetas *[[Florian Biesik]]* XIX amžiuje.

## Abėcėlė
Wymysojer abėcėlę sudaro 34 raidės:

## Nuorodos

*
Velėninis jaurinis dirvožemis

**Velėninis [[jaurinis dirvožemis]]** – tipingas nepasotintasis balkšvažemis (velėninis jaurinis menkai pajaurėjęs lengvas priemolis).

## Sudėtis
Jo pH KCl 4,0-5,0, humuso – 1,36-2,63 %, judriųjų P2O5–90-231 ir K2O – 186–250 mg kg-1 dirvožemio.
Dirvožemio pjūvis

**Dirvožemio pjūvis (profilis)** – vertikalus dirvožemio sluoksnio (nuo jo paviršiaus iki gimtosios uolienos) pjūvis, kuriame aiškiai matyti visi jo genetiniai horizontai ir pahorizončiai, susidarę dirvodaros procese. Tokia sluoksniuota dirvožemio pjūvio struktūra susiformuoja dėl organinių ir neorganinių medžiagų.

Sluoksniai žymimi raidėmis:
* O horizontai ar sluoksniai;
* H horizontai ar sluoksniai;
* A horizontai;
* E horizontai;
* B horizontai ar sluoksniai;
* C horizontai ar sluoksniai;
* R sluoksniai
Mėšlas

**Mėšlas** – grynos gyvūnų išmatos arba jų mišinys su kraiku. Tai viena svarbiausių organinių trąšų, kurios vertė buvo žinoma Babilonijoje.

Priklausomai nuo jame esančių sausų medžiagų (tarp jų kraiko) kiekio, mėšlas gali būti skystas, pusiau skystas ar tirštas. Pastarasis yra pats geriausias ir tinkamiausias tręšti bei mažiausiai teršiantis aplinką.

Labai pagerina dirvos struktūrą, praturtina ir mikroorganizmais ir maisto medžiagomis, skatina humuso susidarymą. Mėšle esančių maisto medžiagų kiekis ir santykis priklauso nuo jo rūšies, kraiko kiekio ir kt. Kai kurios mėšlo rūšys (pvz., paukščių mėšlas, mėšlo mišinys su sutirštėjusiomis srutomis) turi labai daug azoto junginių.

## Panaudojimas
Statinių ar kitų didesnių talpų trečdalį tūrio pripildyti mėšlo ar pavytintos žolės, kitą dalį pripilti vandens. Turi rūgti savaitę, dvi. Šios skystosios trąšos tinka papildomam tręšimui tiek šiltnamiui, tiek ir laukui. Tačiau su jomis reikia elgtis atsargiai.

**Tinka**: agurkams, kopūstams, bulvėms, salotoms.

**Netinka**: svogūnams, morkoms, burokėliams, žirniams.

## Šaltiniai
Ostrogiškiai

**Ostrogiškiai** – viena iš galingiausių rusėnų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, vėliau ir Abiejų Tautų Respublikos, bajorų ir didikų giminė, kilusi iš Pinsko ir Turovo dalinių kunigaikščių.

## Valdos

Pagrindinis Ostrogiškių valdų centras – Ostrogas, Rovno srityje, Ukrainoje. Kiti svarbūs miestai – Korezas ir Iziaslavas. Turėjo dvarų Volynėje, Galiče, Kijevo vaivadijoje, Podolėje. XVII a. pradžioje dauguma dvarų perėjo Zaslavskiams.

## Dinastija

Vyriškąja linija Ostrogiškiai buvo kilę iš Riurikaičių ir buvo tolimi Kijevo Rusios didžiojo kunigaikščio Sviatopolko palikuonys. Giminės pradininkas – Danielius, XIV a. viduryje parėmęs Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovus kovoje dėl Volynės ir Galičo. Ostrogiškiai vaidino svarbų vaidmenį Ukrainos žemėse, užėmė svarbius LDK postus. Ostrogiškiai buvo svarbūs stačiatikių religijos ir kultūros gynėjai, statė naujas cerkves, mokyklas, leido knygas senrusių kalba. 1620 m. mirus Jonušui Ostrogiškiui giminės vyriškoji linija pasibaigė.

## Giminės atstovai

* Konstantinas Ostrogiškis (*Konstanty Ostrogski*) – 1497–1500 ir 1507–1530 m. Lietuvos didysis etmonas;
* Konstantinas Vosylius Ostrogiškis (1526–1608) – 1559–1608 m. Kijevo vaivada;
* Elžbieta Katerina Halska (1539–1582), tapusi J.I Kraševskio apysakos heroje;
* Jonušas Ostrogiškis (1554–1620) – Volynės vaivada.
Yao Ming

**Jao Mingas** (, *Yao Ming*, g. 1980 m. rugsėjo 12 d.) – buvęs Kinijos krepšininkas, rungtyniavęs NBA lygoje nuo 2002 iki 2011 m.

2002 m. NBA naujokų biržoje J. Mingas tapo pirmuoju azijiečiu pakviestu pirmuoju numeriu.

J. Mingo ūgis yra 229 cm, svoris 140,6 kg. Jis rungtyniavo vidurio puolėjo pozicijoje.

2011 m. liepos 20 d. baigė profesionalaus krepšininko karjerą dėl traumų.

## Pasiekimai

* 1999, 2001, 2003 m. Azijos čempionas
* 2002 m. Kinijos čempionas
* 2001 m. Kinijos lygos naudingiausias žaidėjas
* 2002 m. NBA naujokų biržoje pakviestas pirmuoju numeriu (pasirinko Hiustono „Rockets“)
* 2016 m. rugsėjo 9 d. įtrauktas į krepšinio Šlovės muziejų

## Šaltiniai
Andrea Bargnani

**Andrėja Barnjanis** (, g. 1985 m. spalio 26 d.) – buvęs Italijos krepšininkas, žaidęs sunkiojo krašto puolėjo ir vidurio puolėjo pozicijose. 2006 m. NBA naujokų biržoje Toronto „Raptors“ klubo pašauktas pirmuoju numeriu.

## Pasiekimai
 
* 2004,2005 m. Italijos taurės laimėtojas
* 2006 m. Italijos čempionas
* 2006 m. NBA naujokų biržoje pašauktas pirmuoju numeriu (pasirinko Toronto „Raptors“)
* 2007 m. liko antras geriausio NBA metų naujoko rinkimuose

## Šaltiniai
Žemaičių seniūnas

**Žemaičių seniūnas**, aukščiausios Žemaičių seniūnijos bajorų savivaldos pareigos 1409/1411-1795 m.

## Įgaliojimai

Žemaičių seniūnas buvo Žemaičių seniūnijos kaip LDK administracinio vieneto faktinis valdytojas. Žemaičių seniūnija, kuri apėmė Žemaitiją nuo Vokiečių ordino valdomos Klaipėdos apylinkių vakaruose iki Nevėžio rytuose, buvo įsteigta 1409 m. vasarą (žemaičių antikryžiuotiško sukilimo metu) arba (pasak dalies istorikų) 1411 m. (netrukus po to, kai Lietuva ir Lenkija Žalgirio mūšyje nugalėjo kryžiuočius bei 1411 m. vasarį sudaryta Torūnės taika grąžino Žemaitiją Lietuvai, tiesa, tik iki Vytauto ir Jogailos mirties).

Iš pradžių Žemaičių seniūną skirdavo didysis kunigaikštis, o nuo 1443 m. jį rinkdavo Žemaičių kunigaikštystės bajorai ir tvirtindavo didysis kunigaikštis. Žemaičių seniūnas turėjo vaivados teises ir LDK pareigūnų hierarchijoje kurį laiką užėmė trečią vietą po Vilniaus ir Trakų vaivadų; po 1564–1566 m. reformų Žemaičių seniūnas tarp aukštųjų LDK pareigūnų užėmė jau tik 5 vietą (po Vilniaus vaivados, Vilniaus kašteliono, Trakų vaivados ir Trakų kašteliono), o po Liublino unijos nusistovėjusioje Abiejų Tautų Respublikos dignitorių hierarchijoje Žemaičių seniūnas kaip senatorius (ATR Senato narys) užėmė 12 vietą.

1527 m. Žygimantas Senasis Žemaičių seniūno tiesioginėje valdžioje paliko tik 9 seniūnijos valsčius (juose gyveno apie 1/10 Žemaičių kunigaikštystės gyventojų; nuo XVI a. 4-ojo dešimtmečio Žemaičių seniūniją sudarė 29 valsčiai, arba (mažieji) pavietai).

## Rezidavimo vieta

XV–XVI a. Žemaičių seniūnų rezidavimo vieta (ir Žemaičių seniūnijos administracinis centras) buvo Kražiai, nuo 1535 m. iki XVI a. pab. − Kėdainiai, nuo XVII a. pr. − Raseiniai.

## Žinomi Žemaičių seniūnai ir jų valdymo laikotarpiai:

## Literatūra
* Wolff J., Senatorowie i dygnitarze Wielkiego Księstwa Litewskego 1386–1795, Kraków, 1885, p. 91-95.

## Kiti straipsniai

* Žemaitijos kaštelionas
* Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
* Centrinės valdžios pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai
* Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai
Carlo Recalcati

**Carlo Recalcati** (g. 1945 m. rugsėjo 11 d. Milane) – Italijos krepšinio treneris.

## Karjera

* 1981–1984: Bergamo "Alpe" (Italija) vyr. treneris
* 1984–1990: Kantu "Pallacanestro" (Italija) vyr. treneris
* 1990–1995: Kalabrijos Redžo "Viola" (Italija) vyr. treneris
* 1995–1996: Aresio "Ambrosiana" (Italija) vyr. treneris
* 1996–1997: Bergamio "Celena" (Italija) vyr. treneris
* 1997–1999: Varezės "Pallacanestro" (Italija) vyr. treneris
* 1999–2001: Bolonijos "Fortitudo" (Italija) vyr. treneris
* 2003–2006: Sienos "Motepaschi" (Italija) vyr. treneris
* 2001–2009: Italijos nacionalinės vyrų krepšinio rinktinės vyr. treneris
* 2010-2012: Varezės "Pallacanestro" vyr. treneris
* 2012–: Montegranaro "Sutor Basket" vyr. treneris

## Pasiekimai
* 1999, 2000, 2004 m. Italijos čempionas
* 2004 m. Italijos Super Taurės laimėtojas
* 2003 m. Europos vyrų krepšinio čempionato bronzos medalio laimėtojas
* 2004 m. Atėnų vasaros olimpinių žaidynių vicečempionas
Kelionės generavimas

**Kelionės generavimas** () – pirmas iš keturių etapų transporto prognozavimo procese (kiti etapai: keleivių srautų paskirstymas, įprotinio pasirinkimo analizė, maršruto paskirties suteikimas). Kelionės generavimas yra plačiai naudojamas metodas prognozuojant keleivių poreikį keliauti. Šiuo metodu galima numatyti kelionių skaičių iš tam tikrų vietų.
Aloyzas Rudys

**Aloyzas Rudys** (g. 1963 m. sausio 1 d.) – Lietuvos krepšinio treneris.

2000 m. tapo LKAL lygos Mažeikių „Naftos“ vyr. treneriu. 2001 m. su Mažeikių „Nafta“ tapo LKAL čempionu ir po pereinamųjų rungtynių prieš Marijampolės „Suvalkiją“ pateko į LKL. Mažeikių komandą treniravo iki 2004 metų,
2003–2005 m. buvo Mažeikių sporto mokyklos vyriausiasis treneris.
2005 m. tapo Šiaulių „Šiaulių“ komandos vyr. treneriu ir 2006 m. su komanda iškovojo trečiąją vietą BBL ir LKL lygose.

2006–2007 m. sezonas nebebuvo toks sėkmingas: komanda užėmė tik ketvirtą vietą per LKF taurės varžybas, pirmą kartą liko ketvirta BBL turnyre, bet ekipa vėl laimėjo LKL bronzą ir pirmą kartą pateko į kitą FIBA Europos taurės turnyro etapą, tačiau ir šios pergalės nepadėjo A. Rudžiui, po sezono „Šiauliai“ pranešė, kad nebepratęs sutarties su treneriu.

2007 m. liepos 16 d. tapo Klaipėdos „Neptūno“ vyr. treneriu. 2008 m. trenerio sutartis su klubu pasibaigė ir nebuvo pratęsta.

2008 m. rugpjūčio 31 d. Aloyzas Rudys debiutavo Mažeikių „Mažeikiai“ vyriausiojo trenerio poste. 2017 m. gruodžio viduryje tapo Mažeikių klubo vyr. trenerio A. Straupio asistentu.

## Pasiekimai

* 2001 m. LKAL čempionas
* 2006 m. BBL trečios vietos laimėtojas
* 2006 m., 2007 m. LKL trečios vietos laimėtojas
* 2009 m., 2010 m. LKF mažosios taurės čempionas
* 2009 m., 2010 m. NKL žvaigždžių dienos varžybose treniravo „Vakarų" rinktinę
* 2009 m., 2010 m. NKL trečios vietos laimėtojas
* 2011 m. NKL vicečempionas
* 2013, 2014 m. NKL čempionas
* 2016 m. LKF mažosios taurės vicečempionas
Kęsgailos

**Kęsgailos** (lenk. *Kieżgajłowie*) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų ir didikų giminė, kilusi iš Deltuvos Ukmergės vietininko, vėliau Žemaitijos seniūno Mykolo Kęsgailos. 1413 m. giminei suteiktas lenkų bajorų herbas Zadora.

Giminės pradininku laikomas vienas iš Kęstučiui artimų bajorų **Buška**, 1366 m. su 400 lietuvių pastojusiu kelią Ragainės komtūro kryžiuočiams, žygiavusiems į Maišiagalą. 1379 m. jis dalyvavo sudarant Kęstučio ir Jogailos Trakų taikos sutartį su Vokiečių ordino atstovais. Jo sūnus Stanislovas Valimantas 1398 m. buvo Salyno sutarties liudytojas, 1399 m. žuvo Vorsklos mūšyje.

## Valdos ir įtaka
Pagrindiniai Kęsgailų dvarai buvo Žemaitijoje – Batakiai, Katyčiai, Plateliai, Skirsnemunė, Švėkšna. Taip pat turėjo dvarų Palenkės vaivadijos Balstogės paviete, Naugarduko ir Minsko vaivadijose. XVI a. pr. jiems priklausė 34 dvarai su 4000 valstiečių tarnybų ir 8000 dūmų. Kęsgailos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenei skirdavo 600 raitelių. Kęsgailos buvo nuolatiniai Ponų tarybos nariai, LDK savarankiškumo šalininkai. Broliai Mykolas ir Jonas Kęsgailos apie 30 metų buvo faktiniai Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valdytojai. Žemaitijos seniūno pareigos būdavo beveik paveldimos, nes kitų giminių žemaičiai tiesiog nepripažindavo. Žemaitijos tijūnus Kęsgailos skirdavo patys, nesiskaitydami su Didžiuoju kunigaikščiu ir smulkesniais bajorais. Žygimantas Senasis skirdamas Stanislovą Kęsgailą Žemaitijos seniūnu, jam paliko tik kas dešimtą valsčių, po to Kęsgailų įtaka valstybėje sumažėjo.

## Giminės atstovai
* Buška
** Stanislovas Valimantas Kęsgaila arba Rumbaudas Valimantaitis (Žemaitijos seniūnas)
*** Mykolas Kęsgaila Valimantaitis
**** Mykolas Kęsgaila – Ukmergės vietininkas, Žemaitijos seniūnas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleris
**** Jonas Kęsgaila – Žemaitijos seniūnas, Vilniaus kaštelionas
***** Stanislovas Jonavičius Kęsgaila – Žemaitijos seniūnas, Trakų ir Vilniaus kaštelionas, Lietuvos didysis etmonas
****** Stanislovas Stanislovaitis Kęsgaila – Žemaitijos seniūnas, Trakų kaštelionas
***** Mikalojus Kęsgaila – Kražių grafas, Švėkšnos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčios steigėjas.
****** Stanislovas Kęsgaila (1520–1554) – LDK stalininkas
******* Jonas Stanislovaitis Kęsgaila
***** Elena
**** Dobeslovas Kęsgaila

## Genealogija

## Šaltiniai

* Pietkiewicz K.:Kieżgajłowie i ich latyfundium do poł. XVI wieku. UAM Poznań 1982
Kindijaus departamentas

**Kindijaus departamentas** () – departamentas Kolumbijos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Armenija.

## Geografija

Didžioji departamento dalis yra Centrinėje Kordiljeroje. Aukštis iki 5150 m (Kindijaus ugnikalnis). Kalnų šlaitai apaugę drėgnaisiais tropikų miškais ir bambukų sąžalynais. Upių slėniuose ir lavos suformuotose lygumose – derlingi dirvožemiai. Klimatas šiltas ir drėgnas (2500 mm per metus).

## Ekonomika

Svarbiausios ūkio šakos – turizmas ir kavos auginimas.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 97,12 %
* Indėnai – 0,41 %
* Juodaodžiai – 2,46 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Armenija (287,2)
* Kalarka (56,5)
* Montenegras (30,1)
* La Tebaida (29,7)
* Kimbaja (24,9)
* Sirkasija (21,0)
* Barselona (7,8)


Green Hills (229043875).jpeg|Kalnų slėnis
Parque del Café, Colombia.jpg|Kavos nacionalinis parkas
CO Calarcá (9) (17246784922).jpg|Kalarkos miesto gatvė
Calle 5, Salento 03.jpg|Salento miestelio gatvė


## Nuorodos

* Statistika
Cesare Rubini

**Cesare Rubini** (g. 1923 m. lapkričio 2 d. Trieste – 2011 m. vasario 8 d.) – buvo italų krepšinio treneris bei vandensvydžio žaidėjas.

Krepšinį pradėjo žaisti universitete, kurį baigė 1941 metais, vėliau žaidė Milano „Olimpia“ klube, taip pat buvo ir profesionalus vandensvydžio žaidėjas. 1946 metais su  laimėjo Europos čempionato sidabro medalį. 1947 m. taip pat laimėjo Europos čempionato sidabro medalį, bet šį kartą su vandensvydžio rinktine. Tais pačiais metais tapo žaidžiančiuoju Milano „Olimpia“ krepšinio klubo treneriu. 1948 metais buvo kviečiamas į vandensvydžio ir krepšinio rinktines, bet pasirinko vandensvydį ir su rinktine laimėjo olimpinius aukso medalius, su šia rinktine taip pat laimėjo 1952 metų olimpinę bronzą bei trečiąją vietą 1954 metų Europos čempionate.

Kaip vandensvydžio žaidžiantysis treneris laimėjo 6 Italijos čempionatus su Milano, Neapolio ir Kamoglio komandomis.

Kaip krepšinio žaidžiantysis treneris, 1947–1956 metais su Milano „Olimpia“ klubu laimėjo 6 šalies čempionatus, dar 10 čempionatų laimėjo tik kaip treneris (1957-60, 1962-63, 1965-67, 1972). Milano komandą treniravo iki 1978 metų, vieną kartą su komanda iškovojo Europos Čempionų taurę (1966 m.) bei du kartus Europos taurių laimėtojų taurę (1971, 1972 m.).

C. Rubini treniruojama Italijos krepšinio rinktinė 1980 metais iškovojo olimpinį auksą, po vieną kartą užėmė 1-3 vietas Europos čempionatuose.

1994 m. gegužės 9 d. Cesare Rubini įtrauktas į J. Naismith Krepšinio šlovės muziejų.
Olelkaičiai

**Olelkaičiai** – LDK didikų giminė, kilusi iš Algirdo anūko Aleksandro Olelkos ir jo žmonos, Sofijos Vytautaitės ir Vasilijaus I dukters, Maskvos didžiosios kunigaikštytės Anastasijos.

## Valdos ir įtaka
Pagrindinės Olelkaičių valdos buvo Slucko-Kopyliaus kunigaikštystė, paveldėta iš Aleksandro Olelkos tėvo Vladimiro Algirdaičio, vienintelė Abiejų Tautų Respublikoje išlikusi dalinė kunigaikštystė. Ji išlaikyta iki 1621 m., kol mirė paskutinioji giminės atstovė – Sofija Olelkaitė. Dėl šitos nuolatinės valdos jie dar buvo vadinami **Sluckiais**.

Olelkaičiai taip pat laikinai valdė vėliau gautas Kijevo, Pinsko kunigaikštystes. 1528 m. jų valdose buvo apie 7000 dūmų; pagal valdomą turtą tada jie užėmė 4 vietą tarp visų LDK giminių.

XV–XVI a. Olelkaičiai buvo LDK Ponų tarybos nariai; pretenduodami į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą, XV a. jie ne kartą bandė įvykdyti valstybės perversmą ir už tai buvo baudžiami. Pasižymėjo kovose su totoriais.

Po Liublino unijos Olelkaičių įtaka valstybėje sumažėjo. XVII a. mirus paskutiniam šios giminės palikuoniui Jurgiui III, o jo dukrai Sofijai ištekėjus už Jonušo Radvilos, Slucko ir Kapyliaus kunigaikštystės atiteko Radviloms.

## Žymesni giminės atstovai
* Simonas Olelkaitis (1420–1470) – Aleksandro sūnus, Kijevo kunigaikštis, kandidatas į Lietuvos didžiuosius kunigaikščius;
* Mykolas Olelkaitis (?-1481) – Aleksandro sūnus, Lietuvos didžiojo kunigaikščio vietininkas Naugarde, nubaustas mirties bausme už sąmokslo prieš didijį kunigaikštį Kazimierą organizavimą;
* Simonas II Olelkaitis (?-1505) – Mykolo sūnus, 1492 m. pretendavo į didžiojo kunigaikščio sostą;
* Jurgis I Olelkaitis (1492–1542) – Simono II sūnus, pasižymėjo kovose su Krymo totoriais;
* Jurgis II Olelkaitis (?-1579) – 1572 m. pretendavo į didžiojo kunigaikščio sostą.
Višnioveckiai

**Višnioveckiai** arba **Višneveckiai** (ukr. *Вишневецькі*, lenk. *Wiśniowieccy*) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų, kunigaikščių ir didikų Gediminaičių giminė, kilusi iš Algirdo sūnaus Kaributo.

## Valdos ir įtaka

Giminės vardas kilo nuo Kairiakrantės Ukrainos Zbaražo žemės valdytojo Mykolo Zbaražiečio (?-1516), valdžiusio ir Vyšneveco tvirtovę. 1650 m. Višniovieckiai Volynėje ir Podolėje valdė žemes, kuriose gyveno apie 300 000 žmonių, turėjo 12 000 karių kariuomenę.

Užėmė privilegijuotą padėtį valstybės valdžioje – buvo Ponų tarybos nariai, 1699–1773 m. Višniovieckiai buvo valdančioji Abiejų Tautų Respublikos giminė.

Liublino unijoje jiems buvo patvirtintas kunigaikščių titulas

## Giminės atstovai

* Dimitras Višnioveckis Baida (*Dymitr Wiśniowiecki Bajda*) (?-1563) – Čerkasko ir Kanevo kazokų seniūnas, Zaporožės kazokų kovų su turkais ir totoriais vadas, patekęs į turkų nelaisvę Konstantinopolyje nužudytas
* Jeremijus Mykolas Višnioveckis (*Jeremi Michał Wiśniowiecki*) (1612–1651) – kovų su Maskva iniciatorius, per Bogdano Chmelnickio sukilimą netekęs visų valdų Ukrainoje
* Mykolas Kaributas Višnioveckis (*Michał Korybut Wiśniowiecki*) (1640–1673) – Lietuvos Didysis Kunigaikštis ir Lenkijos karalius
* Dimitras Jurgis Višnioveckis (*Dymitr Jerzy Wiśniowiecki*) (1631–1682) – Lenkijos lauko etmonas, Lenkijos didysis etmonas.
* Mykolas Servacijus Višnioveckis (*Michał Serwacy Wiśniowiecki*) (1680–1744) – Lietuvos didysis etmonas, LDK kancleris, Pinsko ir Volkovysko seniūnas.

## Taip pat skaitykite
* Višnivecų rūmai
Spalvų sodrumas

**Spalvų sodrumas** – vienas spalvos parametrų kai kuriose spalvų kodavimo sistemose (ACC, HSV), apibūdinantis atspalvio intensyvumą ir kontrastą lyginant jį su kitais atspalviais.
Sodrumas didesnis, kai atspalvis intensyvesnis ir sodrumas mažesnis, kai atspalvis blankesnis.

Pagal ACC spalvų sistemą, blankūs atspalviai yra cilindro centre, o sodrūs – cilindro kraštuose. Sodrumo laipsnis apibrėžiamas atstumu nuo cilindro ašies iki jo krašto ir išreiškiamas skalėje 00-99.
Spalvų šviesumas

**Spalvų šviesumas** – vienas spalvos parametrų kai kuriose spalvų kodavimo sistemose (ACC, HSV), nurodantis kiek konkretus atspalvis yra šviesus ar tamsus.
Visi atspalviai gali būti šviesesni ar tamsesni.

Pagal ACC spalvų sistemą, šviesūs atspalviai išdėstyti cilindro viršuje. Šviesumo laipsnis priklauso nuo padėties išilgai cilindro ašies (00-99). Juodai spalvai priskiriamas mažiausias šviesumo kodas 00, o baltai spalvai – didžiausias kodas 99.
Spalvų kodavimas

**Spalvų kodavimas** – kiekvienam atspalviui suteiktas kodas pagal jo vietą cilindrinėje koordinačių sistemoje. Pirmiausia nurodoma spalva, po to spalvų sodrumas ir tada spalvų šviesumas.

Pavyzdžiai:
* G8.40.60 reiškia, kad atspalvis priklauso žaliam sektoriui (G8), yra vidutinio sodrumo (40) ir gana šviesus (60).
* A0.10.80 – atspalvis raudoname sektoriuje A0, mažo sodrumo (10) ir didelio šviesumo (80).
* D6.30.20 – atspalvis oranžiniame sektoriuje D6, vidutinio sodrumo (30) ir mažo šviesumo (20).
* Y0.30.30 – atspalvis violetiniame sektoriuje Y0, mažesnio už vidutinį sodrumo (30) ir šviesumo (30).

Pilki atspalviai cilindro centre yra pilkos spalvos, kurios neturi sodrumo požymio, todėl negali būti koduojamos tokiu pačiu būdu. Šiuo atveju naudojama raidžių kombinacija **ON**. Visiškai pilkos spalvos sodrumas yra **00** ir ji žymima **ON**. Pavyzdžiui, ON.00.50.

Tačiau kai kurios pilkos spalvos gali turėti tam tikrą atspalvį. Jos žymimos atspalvio sektoriaus raide ir raide **N**. Jų sodrumo laipsnis dažniausiai yra labai mažas, paprastai 01 arba 02. Pavyzdžiui, GN.01.80 yra pilka spalva su žalsvu atspalviu.
Andrew Bogut

**Endriu Bogutas** (; g. 1984 m. lapkričio 28 d. Melburne) – Australijos krepšininkas. Jo tėvai kilę iš Kroatijos. Vienintelis krepšininkas iš šio žemyno, kuris buvo pakviestas NBA naujokų biržoje pirmuoju numeriu.

2012 m. kovo 13 d., kartu su S. Jackson, buvo iškeistas Golden State „Warriors“ klubui į tris žaidėjus.

A. Boguto ūgis yra 213 cm, svoris 111 kg. Jis žaidžia sunkiojo „krašto“ ir „centro“ pozicijose.

## Pasiekimai

* 2003 m. Pasaulio jaunių čempionato nugalėtojas
* 2003 m. Pasaulio jaunių čempionato naudingiausias žaidėjas
* 2005 m. NBA naujokų biržoje pakviestas pirmuoju numeriu (pasirinko Milvokio „Bucks“ klubas)

## Šaltiniai
Dwight Howard

**Dvaitas Hovardas** ( g. 1985 m. gruodžio 8 d. Atlantoje) – JAV krepšininkas, ilgametis NBA žaidėjas.

2012 metais jam buvo atlikta nugaros operacija, dėl kurios jis praleido likusį sezoną. 2012 metų vasarą puolėjas tapo vienu geidžiamiausių laisvuoju agentu NBA lygoje. 2012 m. rugpjūčio 11 d. buvo iškeistas Los Angeles „Lakers“ klubui, keturių klubų mainuose.
2013 m. liepos 13 pasirašė 4 metų kontraktą su Hiustono Rockets klubu.

## Pasiekimai

* 2008 m. NBA dėjimo į krepšį konkurso nugalėtojas
* 2009, 2010, 2011 m. NBA geriausiai besiginantis žaidėjas
* 2009 m. kovo 30 d. vidurio puolėjas tapo jauniausiu krepšininku NBA istorijoje pasiekusiu 5 tūkst. atkovotų kamuolių ribą. Tai jis padarė būdamas 23 metų ir 112 dienų. Ankstesnis rekordas priklausė legendiniam vidurio puolėjui Wiltui Chamberlainui, kuris šią ribą pasiekė sulaukęs 25 metų ir 128 dienų.
* 2020 m. NBA čempionas.

## Šaltiniai
Ponų taryba

**Ponų taryba**, **Viešpačių taryba** arba **Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės taryba** – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės centrinės valdžios organas, kilęs iš Vytauto įsteigtos Didžiojo kunigaikščio tarybos, 1569 m. pagal Liublino unijos nuostatus kartu su *Lenkijos karaliaus taryba* (*Rada królewska*) tapusi Abiejų Tautų Respublikos senato dalimi.

## Įgaliojimai
 
Vykdė kai kurias administracines, o kartu su Didžiuoju kunigaikščiu ir įstatymų leidimo funkcijas. Mirus Didžiajam kunigaikščiui atlikdavo ir jo funkcijas, taip pat organizuodavo naujo Didžiojo kunigaikščio rinkimus. Nuo 1445 m. Gardine Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Kazimiero sušaukto bajorų susirinkimo faktiškai atliko visas vyriausybės funkcijas. Jeigu valdovas su reikalais apleisdavo Vilnių, tai LDK Ponų Tarybai vadovaudavo Vilniaus vyskupas.

1492 m. Didysis kunigaikštis Aleksandras (1492–1506 m.) savo privilegija įteisino Ponų tarybos teises ir funkcijas – Didysis Kunigaikštis įsipareigojo nespręsti valstybės, ypač užsienio reikalų, neleisti naujų įstatymų be Ponų tarybos, derinti su ja valstybės pareigūnų skyrimą, iš bajorų atstovų buvo sudarytas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Seimas. Apie 1529 m. Ponų taryboje buvo nuo 35 iki 50 žmonių.

1506 m. Žygimantas Senasis įsipareigojo be Ponų tarybos nekeisti ir senų įstatymų. 1566 m. II Lietuvos Statutas nustatė valdžių pasidalijimą tarp Ponų tarybos ir Seimo.

## Sudėtis
 
Ponų tarybą sudarė nuo 35 iki 50 nuolatinių narių, žymiausių bajorų didikų giminių atstovų, vyskupų, savo pareigas paprastai ėjusių iki mirties. Pagal pareigas į ją būtinai įeidavo Vilniaus ir Trakų vaivados bei kaštelionai, Žemaitijos seniūnas, Lietuvos didysis etmonas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kancleris. Jie sudarė Slaptąją tarybą, kuri faktiškai ir spręsdavo visus valstybės klausimus. Pilna sudėtimi Ponų taryba buvo šaukiama retai.

## Šaltiniai
Alfonsas Palionis

**Alfonsas Palionis** (1905 m. vasario 16 d. Vilniuje – 1957 m. gegužės 8 d.; palaidotas Naujamiesčio kapinėse) – Lietuvos zoologas, entomologas.

## Biografija

1925 m. baigė Panevėžio gimnaziją, 1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. Studijuodamas universitete, kartu dirbo Gamtos tyrimo stotyje, vėliau – universiteto Zoologijos kabinete.

1931 m. dalyvavo Tado Ivanausko organizuotoje mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją, surinko didžiulę tropinių vabzdžių kolekciją (dabar eksponuojama T. Ivanausko zoologijos muziejuje).

1939 m. dėstė Vilniaus universiteto Matematikos – gamtos fakultete zoologiją. 1941 m. pradžioje buvo Gamtos fakulteto dėstytojas. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, grįžo tik 1957 m.

1932 m. paskelbė leidinį „Indėlis Lietuvos drugių faunai pažinti”. Jame aprašė 958 drugių rūšis.

A. Palionis – vienas pirmųjų profesionalių Lietuvos entomologų. 1921–1938 m. sudarė dar ir Lietuvos vabalų kartoteką, kurioje – 937 vabalų rūšys. A. Palionio surinkta entomologinė medžiaga – dešimtys tūkstančių vabzdžių – saugomi Kauno T. Ivanausko zoologijos muziejuje, Vilniaus universiteto Gamtos fakultete.

Jo vardu pavadinta viena mikrodrugių rūšis (gentis *Stigmella*).
Armenija

: *Apie valstybę Kaukazo regione žr. [[Armėnija]]*.

**Armenija** () – miestas Kolumbijoje, Centrinės Kordiljeros pašlaitėje, 1387 m aukštyje, 265 km į vakarus nuo Bogotos, tarp Especho ir Kindijaus upių. Kindijaus departamento administracinis centras.

## Istorija
1889 m. spalio 14 d. įkurtas miestas. Pavadintas pagal Armėnijos valstybės pavadinimą. 

1999 m. sausio 25 d. smarkiai nukentėjo nuo 6,2 balų žemės drebėjimo.

## Ekonomika
Armenija – svarbus kavos auginimo ir perdirbimo centras, taip pat auginami kukurūzai, pupelės, cukranendrės, bananai. Yra anglies telkinių. Yra 3 universitetai.

## Sportas
* Deportes Quindío – futbolo klubas; rungtyniavo stipriausioje šalies futbolo lygoje;
* Namų rungtynes žaidžia „Sentenarijo“ stadione (), talpinančiame 20,7 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos
Pavasarinis margūnas

**Pavasarinis margūnas** (*Hamearis lucina*) – melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. Išskleisti sparnai 28-34 mm dydžio, tamsiai rudi, išmarginti tinklišką raštą sudarančiomis dėmėmis. Skraido gegužės – birželio mėn. miškų pakraščiuose.

(MHNT) Hamearis lucina - Slovensky kras- OP, Slovakia - male dorsal.jpg |*Hamearis lucina* ♂  
(MHNT) Hamearis lucina - Slovensky kras- OP, Slovakia - male ventral.jpg |*Hamearis lucina* ♂   △
(MHNT) Hamearis lucina - Amiel Penne, Tarn, France - female dorsal.jpg|*Hamearis lucina* ♀ 


Kiaušinėlius deda apatinėje lapo pusėje. Vikšrai maitinasi naktį, o dieną slepiasi po augalų liekanomis. Žiemoja lėliukės.

Labai reta rūšis Lietuvoje – įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Rasta tik Vilniuje.

## Nuorodos
* Duke of burgundy – Hamearis lucina
Telšių vyskupijos licėjus

**Telšių vyskupijos licėjus** arba **Telšių vyskupijos mažoji kunigų seminarija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Žemaičių Kalvarijoje, Vienuolyno g. 1, vykdanti vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195430889.

## Istorija
Įsteigtas 1994 m. Telšiuose, mokosi berniukai baigę pagrindinę mokyklą ir kurie galvoja apie galimybę tapti kunigu. Dauguma licėjų baigusių mokinių mokslus tęsia didžiojoje seminarijoje, o kiti toliau studijuoja pagal kitus savo pašaukimus ir sugebėjimus. Licėjaus direktorius yra kunigas Tomas Žlibinas.

Prieš 2012-2013 mokslo metus, vyskupijos licėjus buvo perkeltas iš Katedros a. 7 (Telšiai) į Žemaičių Kalvarijoje esančias Telšių kunigų seminarijos propedeutinio kurso patalpas, licėjaus auklėtiniai mokosi kartu su Žemaičių Kalvarijos vidurinės mokyklos moksleiviais.

## Nuorodos
* Licėjaus svetainė
Glaukofanas

**Glaukofanas** (graik. *glaukos* 'žalsvai mėlynas' + *phanos* 'šviesus skaistus') – silikatų klasės amfibolų grupės mineralas Na2(Mg, Fe)3Al2Si8O22(OH)2.

Kristalai monoklyninės singonijos, prizmiški; sudaro spindulinius, pluoštinius, sferolitinius agregatus. Pilkai mėlynas, kartais ryškiai mėlynas. Kietis 5–6, specifinis tankis apie 3–3,2. Glaukofanas yra uolienas sudarantis mineralas (randamas daugiausia kristaliniuose skalūnuose, aleurolite, smiltainyje).
Kordobos departamentas

**Kordobos departamentas** () – departamentas Kolumbijos šiaurėje, Karibų jūros pakrantėje. Administracinis centras – Monterija.

Didžiąją departamento dalį užima Karibų jūros lyguma. Pietuose kyla Vakarų Kordiljeros šlaitai. Klimatas šiltas ir drėgnas.

Svarbiausia ūkio šaka – galvijų auginimas. Taip pat išvystytas žemės ūkis. Auginami kukurūzai, ryžiai, juka, bananai, cukranendrės, sorgai, kakava, koka. Sero Matoso telkinyje išgaunamas nikelis.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 76,39 %
* Indėnai – 10,39 %
* Juodaodžiai – 13,21 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):
* Monterija (388,4)
* Montelibanas (61,5)
* Seretė (59,2)
* Sahagunas (53,7)
* Santa Krus de Lorika (53,4)
* Tieralta (42,2)
* Planeta Rika (41,2)
* Ajapelis (27,6)
* Sienaga de Oras (22,4)
* Činu (20,0)


Montelíbano6.jpg|Montelibanas
En el rio.JPG|Santa Krus de Lorikos senamiestis
CABAÑAS TURISTICAS - PASO NUEVO , SAN BERNARDO DEL VIENTO - CORDOBA , COLOMBIA - panoramio.jpg|Jūros pakrantė San Bernardo del Viento savivaldybėje
Panormica del Chinu.jpg|Činu miestas


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Pilaitė (reikšmės)

**Pilaite** vadinama:

* viena aukščiausių Lietuvos kalvų – Pilaitė (kalnas);
* Aukštadvario piliakalnis;
* ežeras prie Aukštadvario;
* kaimas Tauragės rajone;
* Vilniaus miesto dalis.
Rozetos akmuo

**Rozetos akmuo** – senovinė pilko ir rožinio granodiorito stela, padėjusi iššifruoti senovės egiptiečių hieroglifus. Ant jos užrašytas tas pats tekstas egiptiečių hieroglifais, demotiniu raštu ir klasikine graikų kalba. 

Steloje užrašytas Egipto faraono Ptolemėjaus V Epifano įsakymas, datuotas 196 m. pr. m. e. kovo 27 d. ir dedikuotas karaliaus karūnavimo sukakčiai.  Stelos dalį, pavadintą Rozetos akmeniu, Napoleono invazijos į Egiptą metu 1799 m. liepos 19 d. atrado prancūzų kareiviai, įrenginėję savo fortą netoli Rozetos. Ją surado jaunas karininkas Pjeras Fransua Ksaveras Bušaras, įmūrytą ardytoje senovinėje sienoje. 1799 m. rugsėjį apie atradimą paskelbta „Egipto kurjeryje“. Stela buvo pergabenta į Kairą tyrimams. 1801 m. Aleksandrijos sutartimi prancūzai perdavė stelą britų armijai. Ji buvo pergabenta į Londoną ir 1802 m. išstatyta Britų muziejuje, kuriame yra iki šiol.

1814 m. prie Rozetos akmens hieroglifų pradėjo dirbti britas Tomas Jungas. Jis iššifravo žodžius „ir“, „karalius“, „Ptolemėjus“ ir „Egiptas“. Nustatė kai kurių hieroglifų fonetines reikšmes ir tai, kad demotinio rašto žodžiai ne visuomet užrašyti abėcėle. Dėl neaiškių priežasčių T. Jungas prarado susidomėjimą hieroglifų iššifravimu ir darbą nutraukė. Jo įdirbio rezultatai publikuoti 1819 m. *[[Encyclopaedia Britannica]]* leidime. 

Lygiagrečiai T. Jungui Rozetos akmens tekstą studijavo prancūzų mokslininkas Žanas Fransua Šampoljonas (*Jean-François Champollion*). Perskaitęs Ramzio vardą iš daug senesnių laikų nei Ptolemėjų, Ž. F. Šampoljonas suprato, kad visi hieroglifų ženklai yra fonetiniai. Jis teisingai perskaitė Kleopatros ir Aleksandro vardus bei patvirtino T. Jungo Ptolemėjaus vardo iššifravimą. Egiptietiškų hieroglifų iššifravimo data laikomi 1822 m., kai Ž. F. Šampoljonas pasiuntė laišką mesjė Dasjė, kuriame tyrinėtojas patvirtino iššifravęs ne tik pavienius vardus, bet ir supratęs fonetinę bei idiogramatinę hieroglifų rašto sistemą.

Rozetos akmuo yra 112,3 cm aukščio, 75,7 cm pločio ir 28,4 cm storio. Stela, sverianti apie 760 kg, saugoma Britų muziejuje Londone, Anglijoje, nuo 1802 m. Kai kurios stelos dalys neišliko (nerastos). Joje užrašyti karaliaus įsakai Memfio žynių susirinkimui. Tekstas prasideda Ptolemėjaus V pagarbinimu ir po to seka Likopolio miesto Nilo deltoje apgulties aprašymas. Yra užrašyta litanija karaliaus dovanoms šventyklose ir tekstas užbaigtas karaliaus kulto šventyklose nustatymais. Rozetos akmens tekstas sudarytas iš 14 eilučių hieroglifais, 32 eilučių demotiniu raštu ir 54 eilučių graikiškai.

Egipto senienų apsaugos departamentas iki šios dienos siekia, kad ši stela sugrįžtų į Egiptą, kadangi, egiptiečių nuomone, iš jo buvo išvežta nelegaliai.
## Šaltiniai
* Adrienne Naquin. ''The Discovery and Decipherment of the Rosetta Stone at the British Museum'' .
* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press., 2002, p. 247

## Nuorodos

* Rozetos akmens teksto vertimas anglų kalba
* Kitas vertimas anglų kalba
* How the Rosetta Stone works – Howstuffworks.com
Menonitai

**Menonitai** – krikščionių anabaptistų judėjimas, kurio vardas kilo dėl bendruomenėse paplitusio Menno Simmons’o (1496–1561) mokymo įtakos. Menonitai laikomi pacifizmo ir neginkluoto pasipriešinimo pradininkais.

Nepasitenkindami protestantų įvykdytomis reformomis, kai kurie krikščionys nusprendė siekti didesnių. Taip gimė radikalioji reformacija, dar kitaip vadinama anabaptistų judėjimu, kurio viena šaka yra laikomi menonitai. Nors menonitai savęs ir nelaiko protestantais, prie jų dažnai priskiriami.

Menonitai išplito Šveicarijoje, Pietų Vokietijoje, Elzase, Nyderlanduose, tuo metu daugiausia vokiškai kalbančiuose regionuose ėmus liaudžiai studijuoti gimtąja kalba Bibliją ir grįžti prie to, ką jie suprato kaip ankstyvosios krikščionybės idealus. Apibendrintai juos imta vadinti derogatyviškai „anabaptistais“, t. y. „perkrikštytojais“, o jie save dažniau vadino broliais, Kristaus mokiniais.

Anabaptistai nelaikė savo krikšto nauju, kadangi jie atmetė sąmoningai neapsisprendusiųjų, t. y. kūdikių, krikštą kaip neturintį pakankamo pagrindo Šv. Rašte. Tačiau savo teologija jie liko ortodoksiški ir ortopraksiški.

Iš pradžių judėjime buvo ir dalis militaristiškai nusiteikusiųjų valstiečių, kuriems Vokietijos valstiečių karo metu ėmėsi vadovauti vokiečių katalikų kunigas Tomas Miunceris. Juos Vokietijos feodalams žiauriai išnaikinus, dauguma anabaptistų palaipsniui visiškai perėmė pacifistinį (taikos) mokymą, išdėstytą kito į anabaptistų pusę perėjusio olandų kunigo Menno Simmons’o gausiuose raštuose, todėl beveik visi (išskyrus huteritus ir kitas smulkias grupes: filipitus, adamitus ir kt.) vėliau ėmė vadintis menonitais pagal Menno Simmons. Menno Simmons bene vienintelis iš anabaptistų lyderių nebuvo nužudytas valdžios ir oficialios religinės viršūnėlės, kadangi po atsivertimo į Kristų visą laiką slapstėsi padedamas bendraminčių.

Menonitai daugiausia paplitę Šiaurės Amerikoje ir pastaraisiais metais vis dažniau vyksta į misijas kitur. Daug menonitų yra Etiopijoje ir kitose Afrikos valstybėse.

Laisvųjų krikščionių bažnyčia 2014 m. prisijungė prie Tarptautinės broliškųjų menonitų bendrijos.
Pilkasis baltasprindis

**Pilkasis baltasprindis** (*Lithostege griseata*) – spirndžių (*Geometridae*) šeimos drugys. Dydis 29-31 mm. Sparnai pilki. Skraido naktimis gegužės – birželio mėn. smėlėtose miškų aikštelėse, dykvietėse, sausose pievose.

Vikšras žalias, aptinkamas ant pikulės. Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Nuorodos
* [Grey Carpet Lithostege griseata (Denis & Schiffermüller, 1775)]
*
Taškuotoji kerpytė

**Taškuotoji kerpytė** (*Setina roscida*) – meškučių (*Arctiidae*) šeimos drugys. Skraido birželio – liepos mėn. sausuose viržynuose.

Vikšras rausvai rudas, apaugęs pilkai juodais plaukais. Minta kerpėmis. Lėliukė geltona, blizganti.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Rasta Rūdninkų girioje.

## Nuorodos
* Setina roscida (Denis et Schiffermüller, 1775)
Kundinamarkos departamentas

**Kundinamarka** () – departamentas Kolumbijos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Bogota (į departamento sudėtį neįeina).

## Geografija

Departamentas išsidėstęs Rytinėje Kordiljeroje, išraižytoje upių slėnių. Bogotos savanos plynaukštėje įsikūręs Bogotos miestas. Rytuose leidžiasi į Amazonės žemumą, vakaruose – į Magdalenos slėnį. Svarbiausios upės: Magdalena, Bogota.

## Istorija

Ikikolumbiniais laikais departamento teritorija priskiriama Andų Tolimosios šiaurės kultūrinei zonai. Didžiojoje jos dalyje gyveno muiskai (), kurie sukūrė aukščiausią Kolumbijos kultūrą. Ji ispanų amžininkų buvo lyginama su Inkų civilizacija ir garsėjo savo aukso dirbiniais, keramika. Muiskai turėjo organizuotą visuomenę, organizavosi į konfederacijas. 

Vakariausiame departamento pakraštyje gyveno pančiai, kurie sukūrė Tolimos kultūrą. Rytiniame departamento pakraštyje gyveno įvairios aravakų gentys. 

XVI a. viduryje čia įsiveržė ispanai konkistadorai, kurie nukariavo muiskus. Regione įkūrus Bogotą, ji tapo Peru vicekaralystės Santa Fe de Bogotos karališkosios audiencijos sostine. Departamentas suformuotas 1886 m.

## Ekonomika

Departamente išvystyta gavybos pramonė. Išgaunamos akmens anglys, druska, geležis, smaragdai, švinas, marmuras, varis ir kt. Žemdirbystė: kava, kukurūzai, cukranendrės, juka, bulvės, kviečiai, rugiai, ryžiai, medvilnė, vaisiai. Pieno pramonė. Svarbus ekonominis ir pramoninis šalies centras. Metalurgijos, farmacijos, tekstilės, maisto pramonė. Gėlininkystė.

## Etninė sudėtis
* Metisai ir baltieji – 96,29 %
* Indėnai – 0,34 %
* Juodaodžiai – 3,37 %

## Pagrindiniai miestai
Didžiausi miestai ir gyvenvietės 2018 m. (tūkst. gyv.):

* Soača (655,0)
* Moskera (128,0)
* Fakatativa (125,3)
* Fusagasuga (114,7)
* Sipakira (106,4)
* Čija (105,5)
* Madridas (102,7)
* Chirardotas (95,4)
* Funsa (90,6)
* Kachika (54,1)
* Ubatė (31,0)
* Sibatė (23,6)
* Kota (20,4)


SabanaBogota.jpg|Bogotos plynaukštė
Zipaquira.GIF|Sipakira
Cerro de Monserrate Bogotá - panoramio.jpg|Krus Verdės paramai
Catedral Nuestra Señora del Rosario - panoramio.jpg|Fakatativos katedra
Guatavita - Coliseo.JPG|Gvatavitos koliziejus


## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Monterija

**Monterija** () – miestas šiaurės Kolumbijoje, prie Sinu upės, 50 km nuo Karibų jūros, Kordobos departamento centras. Svarbus prekybinis centras (daugiausia galvijų prekyba). Miškininkystės ir medienos apdirbimo, cemento, maisto pramonė. Apylinkėse veisiami galvijai, auginami ryžiai, bananai, kukurūzai, kasamas auksas. Kordobos ir dar du universitetai. Mieste vyksta spalvingi festivaliai, koridos.

## Istorija
Miestas įkurtas 1777 m.

1923–1952 m. priklausė Bolivaro departamentui, nuo 1952 m. – Kordobos departamento centras.

## Sportas
* Jaguares de Córdoba – futbolo klubas;

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Gencijoninis melsvys

**Gencijoninis melsvys** (*Phengaris alcon*) – melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. 

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

## Nuorodos
*[Glaucopsyche (Maculinea) alcon (Denis & Schiffermüller, 1775)]
*Maculinea alcon The Alcon Blue butterfly
Dražen Anzulović

**Draženas Anzulovičius** (g. 1967 m. gegužės 7 d. Zagrebe) – Kroatijos krepšinio treneris.

2010 m. spalio 8 d. buvo atleistas iš Vilniaus "Lietuvos ryto" klubo Dėl blogų rezultatų atleistas. 2010 m. gruodžio 30 d. pasirašė 2,5 m. metų kontraktą su Zagrebo "Cibona".

## Karjera

* 2000–2001: Zagrebo "Cibona" (Kroatija) trenerio asistentas
* 2001–2003: Zagrebo "KK Zagreb" (Kroatija) vyr. treneris
* 2003–2007: Zagrebo "Cibona" (Kroatija) vyr. treneris
* 2007–2008: Permės "Ural Great" vyr. treneris
* 2008–2009: Šarlerua "Spirou" vyr. treneris
* 2009–2010: Donecko "BC Donetsk" vyr. treneris
* 2010: Vilniaus "Lietuvos ryto" vyr. treneris
* 2010–2011: Zagrebo "Cibona" vyr. treneris
* 2011-2012 KK Cedevita vyr. treneris

## Pasiekimai

* 2004 ir 2006 m. Kroatijos čempionas

## Šaltiniai
Papirusinė viksvuolė

**Papirusinė viksvuolė** (*Cyperus papyrus*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos augalas. Išvertus iš egiptiečių kalbos, papirusas reiškia „upės dovana“. Kadaise papirusai buvo plačiai paplitę Nilo pakrantėse. Dabar jie išliko tik prie Kongo ir Nigerio upių, Čado ežero, Nilo aukštupyje.

Augdami natūraliomis sąlygomis, papirusai išsistiebia net į penkių metrų aukštį, jų stiebai būna rankos storio ir upių bei ežerų pakrantėse sudaro ištisinę sieną. Iš šių augalų gamindavo ne vien garsiąją rašomąją medžiagą papirusą, bet ir valgydavo jų maistingus, skoniu primenančius migdolus, šakniastiebius.
Daniel Craig

**Daniel Wroughton Craig** (g. 1968 m. kovo 2 d.) – anglų aktorius, geriausiai žinomas dėl slapto agento Džeimso Bondo vaidmens oficialioje serijoje iš EON Productions.

Jis yra šeštas aktorius suvaidinęs Džeimso Bondo filmuose. Jo debiutas ekranuose įvyko 2006 lapkričio 14 .

## Šaltiniai
Zmago Sagadin

**Zmago Sagadinas** (g. 1952 m. lapkričio 1 d., Celėje) – Slovėnijos krepšinio treneris, buvęs Vilniaus „Lietuvos Ryto“ komandos vyriausiasis treneris.

## Karjera

Z. Sagadinas iki 21 metų pats žaidė krepšinį, tačiau dėl patirtos sunkios kelio traumos buvo priverstas nutraukti krepšininko karjerą. Negalėdamas tęsti krepšininko karjeros Z. Sagadinas tapo treneriu. Iš pradžių vadovavo jaunučių ir jaunių komandoms gimtajame Celės mieste. Vėliau stažavosi Djuko (*Duke*) universitete ir dirbo treneriu Mariboro komandoje, ko galiausiai tapo Liublianos „Olimpija“ vyr. treneriu. Iš viso šiai komandai vadovavo 10 metų (1985–1995 m.).

1995 m. pasitraukęs iš „Olimpijos“, ėmė dirbti su Splito komanda, kurioje išdirbo tik metus (iki 1996 m.). 1996 m. treneris grįžo į „Olimpiją“ ir ją treniravo iki 2002 m.

2002 m. tapo Belgrado „Crvena Zvezda“ sporto direktoriumi, tačiau netrukus užėmė vyr. trenerio postą. Iš klubo išėjo 2004 m. lapkričio mėn. 2005 m. grįžo į „Olimpiją“, ir, pasibaigus sezonui, išėjo iš komandos. 2006 m. lapkričio mėn. ėmė vadovauti Vilniaus „Lietuvos Ryto“ komandai, tačiau, po pralaimėto LKF taurės finalo, klubui vadovavęs vos 3 mėnesius, 2007 m. vasario 14 d. buvo atleistas.

Z. Sagadinas išugdė du buvusius „Lietuvos Ryto“ trenerius: Tomo Mahoričių ir Neveną Spahiją.

## Pasiekimai

* 1991, 1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2001 ir 2006 m. Slovėnijos čempionas
* 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2006 m. Slovėnijos Taurės laimėtojas
* 2004 m. Serbijos ir Juodkalnijos taurės laimėtojas
* 1994 m. R. Saportos taurės laimėtojas
* 1993, 1994 m. Centrinės Europos Lygos čempionas
* 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2001 m. išrinktas geriausiu Slovėnijos metų treneriu
Pietinis marguolis

**Pietinis marguolis** (*Zygaena angelicae*) – marguolių (*Zygaenidae*) šeimos drugys. Skraido liepos mėn. upių slėniuose. Priekinių sparnų apačioje yra išilginė raudona dėmė. Vikšras geltonas, su juoda nugaros linija ir mažais juodais taškeliais. Jo kojos juodos, su baltais žiedeliais. Vikšrų mitybiniai augalai – dvispalvis raženis, paprastasis gargždenis. Lėliukė juoda, apatinė dalis geltona.

Paplitęs Europoje. Lietuvoje labai reta rūšis, aptikta Alytaus, Prienų ir Varėnos rajonuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonają knygą.
Marija Žmuidzinavičienė

**Marija Žmuidzinavičienė-Putvinskaitė** (1876 m. rugsėjo 9 d. Šilo Pavėžupyje – 1959 m. gegužės 12 d. Kaune) – gydytoja stomatologė, visuomenės ir Lietuvos šaulių sąjungos veikėja.

1863 m. sukilėlių Rapolo Putvinskio ir grafaitės Idalijos Broel-Platerytės duktė, Vlado Putvinskio sesuo.

## Biografija
Mokėsi Mintaujos mergaičių gimnazijoje ir Vilniuje. Varšuvoje ir Paryžiaus Aukštojoje stomatologijos mokykloje studijavo odontologiją. Nuo 1907 m. pradžios turėjo stomatologijos kabinetą Vilniuje, o po Pirmojo pasaulinio karo iki mirties – Kaune, Antano Žmuidzinavičiaus name. Įsteigus Lietuvos universitetą, kurį laiką dirbo Medicinos fakultete, odontologijos klinikoje. 1909 m. spalio 10 d. ištekėjo už dailininko Antano Žmuidzinavičiaus. Jiems gimė duktė, vėliau tapusi vertėja Giedrė Žmuidzinavičiūtė-Gučienė.

Besimokydama Vilniuje, gynė lietuviškas organizacijas nuo lenkų puolimų, talkininkavo broliui Vladui platinant slaptąją spaudą. 1905–1906 m. Paryžiuje išrinkta lietuvių draugijos „Lithuania“ pirmininke. Nuo 1906 m. vasaros kartu su taip pat stomatologe Sofija Gimbutaite Vilniuje kėlė į viešumą lietuvių meno problemas. Nuo 1907 m. sausio 9 d. įvykusios Pirmosios lietuvių dailės parodos Vilniuje aktyviai dalyvavo rengiant visas parodas, globodavo į Vilnių atvykstančius dailininkus.

1907 m. dalyvavo Steigiamajame Lietuvių dailės draugijos susirinkime Vilniuje, buvo daugelio draugijos valdybų narė. Priklausė „Motinos ir vaiko“ draugijai. Nuo 1930 m. dirbo Šaulių moterų centro organizacinėje komisijoje, buvo tarybos narė. Nuo 1933 m. Šaulių moterų centro pirmininkė, 1935–1936 m. Šaulių moterų vadė.

## Šaltiniai

## Nuorodos