open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Smiltyninis šepetukas

* *Aira breviculmis* Loisel.
* *Aira canescens* L.
* *Aira triflora* Willd. ex Steud.
* *Aira variegata* St.-Amans
* *Agrostis canescens* (L.) Salisb. not Griseb.
* *Avena canescens* (L.) Weber
* *Corynephorus incanescens* Bubani
* *Weingaertneria canescens* (L.) Bernh.

**Smiltyninis šepetukas** (*Corynephorus canescens*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos šepetukų (*Corynephorus*) genties augalas.

## Paplitimas ir augavietės
Savaime paplitęs Europoje, Šiaurės Afrikoje, Šiaurėsir vakarinėje Pietų Amerikoje. Lietuvoje išplitęs tik Pietryčių smėlėtoje lygumoje, Kauno zandrų plotuose, pajūrio smėlynuose, kitur retas arba visai neauga.

Auga smėlynuose, smiltpievėse, kopose, sausuose pušynuose ir beržynuose, nekalkingame dirvožemyje.

## Ekologija

Smiltyninis šepetukas – smėlynų pionierius, vienas iš pirmųjų augalų, įsitvirtinantis pustomame smėlyje, kuriame beveik nebūna augalams reikalingų maisto medžiagų.

Drauge auga kai kurios kerpės, pavyzdžiui, elninė šiurė (*Cladonia rangiferina*) ir samanos, kaip kad dirvoninė širmūnė (*Racomitrium canescens*), žilsvasis gegužlinis (*Polytrichum piliferum*), taip pat ir smiltyninis šlamutis (*Helichrysum arenarium*), kalninė austėja (*Jasione montana*), avinis eraičinas (*Festuca ovina*).

## Biologija
Tai daugiametis, 10-35 cm aukščio, tankiakeris, žolinis augalas, išleidžiantis daug stiebų. Kuokštinės šaknys tankios, gausios, siekia 20-50 cm gylį. Stiebas status ar kylantis, su 2-5 bambliais, melsvai pikšvas, prie šluotelės šiurkštokas. Lapai šeriški, 2-6 cm ilgio, 0,3-0,5 mm pločio, išilgai susiklostę, jų makštys rausvos, šiurkščios. Liežuvėlis bukas, maždaug 3 mm ilgio.

1,5-8 cm ilgio ir 0,5-1,5 cm pločio, sidabriškai pilkšva smiltyninio šepetuko šluotelė prasiskleidžia žiedams žydint, kai iš žiedažvynių išlenda melsvos ar rudos, 1,2-1,6 mm ilgio dulkinės. Ir prieš augalams žydint, ir jiems peržydėjus šluotelės šakelės prisišlieja prie ašies – šluotelė susiaurėja. Varputės dvižiedės, iš šonų suplotos, balkšvos, 3-4 mm ilgio, rausvo atspalvio. Apatinis žiedažvynis turi tiesų, sustorėjusia viršūne akuotą.

Žydi birželio-liepos mėnesiais. Vaisius – grūdas. Sėklos išlieka daigios iki penkerių metų.

## Sistematika

Išskiriamas vienas porūšis, du varietetai ir dvi formos:
* *Corynephorus canescens* fo. *maritima* Paunero
* *Corynephorus canescens* subsp. *maritimus* (Gren. & Godr.) Rivas Mart.
* *Corynephorus canescens* var. *maritimus* Gren. & Godr.
* *Corynephorus canescens* fo. *pallida* (Beckhaus) Soó
* *Corynephorus canescens* var. *viridis* (Asch. & Graebn.) Soó

## Šaltiniai

* Smiltyninio šepetuko mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org  (anglų k.)''
* GrassBase – The Online World Grass Flora (anglų k.)
* Corynephorus canescens – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)

## Literatūra

* Vasarą žydintys augalai / Ramunėlė Jankevičienė. – Vilnius: Mokslas, 1987. – 50 psl.
Turfano prefektūra

**Turfano prefektūra** (, ) – prefektūra Kinijos Liaudies Respublikoje, Sindziango uigūrų autonominės provincijos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Turfanas.

## Geografija

Prefektūra apima istoriškai svarbią Turfano įdubą su joje iškilusiais Liepsnojančiais kalnais, slūgsančiu Ajdynkiolio ežeru. Plyti Taklamakano dykuma. Čia yra nemažai senovinių miestų (Gaočangas, Bezeklikas, Dziaohė, Astana) liekanos.


File:Turpan-gaochang-d05.jpg|Gaočango griuvėsiai
File:Turpan-flaming-mountains-camellos-d01.jpg|Kupranugariai prie Liepsnojančių kalnų
File:Grape_Drying_Sheds_outside_of_Shanshan,_Xinjiang_China.jpg|Dykuma šalia Šanšano
File:Turpan-minarete-emir-d07.jpg|Emino minaretas Turfane


## Gyventojai

Tautinė sudėtis:
* uigūrai: 70,01 %
* haniai: 23,3 %
* hujai: 6,38 %

## Administracinis suskirstymas

Turfano prefektūros sudėtyje yra 1 apskrities lygio miestas, 2 apskritys.
Sorokė

* *Miliarium* Moench

**Sorokė** (*Milium*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės arba vienmetės žolės su šluotelės pavidalo žiedynais. Gentyje apie 5 rūšys, paplitusios Europoje, Afrikoje, vidutinių platumų bei tropikų Azijoje, Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje auga miškinė sorokė (*Milium effusum*).

## Nuorodos
*  GrassBase - The Online World Grass Flora
Veiksmo vaidmenų žaidimas

**Veiksmo vaidmenų žaidimas** (, sutrump. **veiksmo RPG** arba **ARPG**) – apytikslis kompiuterinio vaidmenų žaidimo, kuris taip pat turi ir veiksmo arba veiksmo-nuotykių žaidimų elementų, požanris. Veiksmo RPG žaidimuose akcentuojamas veiksmas realiu laiku, t. y. žaidėjas tiesiogiai valdo veikėją užuot naudodamasis ėjimais ar meniu pagrįsta kovos sistema. Savo kovos sistema šio tipo žaidimai yra panašūs į *[[hack and slash]]* žaidimus arba šaudykles.

## Aprašymas
Paprastai veiksmo RPG žaidimuose žaidėjas tiesiogiai valdo vieną veikėją realiu laiku, o pats žaidimas daugiausia remiasi kovomis ir veiksmu, siužetas ir veikėjų interakcija išlaikoma minimali.

Kovose daug ką lemia žaidėjo įgudimas (fizinė koordinacija, reakcija), veikėjo lygis ir jo turima ginkluotė bei sugebėjimai, ypatingos taktikos kovos nereikalauja. Naujas lygis pasiekiamas surinkus tam tikrą kiekį patirties taškų, kurių gaunama užmušus priešus arba įvykdžius užduotis. Iš priešų taip pat gaunama grobio: įvairių daiktų (ginklų, šarvų, stebuklingų gėrimų ir kt.) ir valiutos. Paprastai su nauju lygiu gaunama ir įgūdžių taškų, už kuriuos galima išmokti naujų įgūdžių ir sugebėjimų.

Daugelyje veiksmo RPG žaidimų kompiuterio valdomi veikėjai (NPC) atlieka tik vieną funkciją – superka arba parduoda daiktus ar žaidėjo veikėjų sugebėjimų patobulinimus, arba duoda jiems į kovas orientuotas užduotis. Iššūkiai, su kuriais susiduria žaidėjai, dažnai taip pat išsprendžiami veiksmo pagalba, pvz., durys pralaužiamos kirviu vietoje atrakinant surastu raktu. Visgi kai kuriuose žaidimuose didesnis dėmesys skiriamas veikėjų statistiniams bruožams, tokiems kaip „spynų nulaužimo“ ir galvosūkių išsprendimo įgūdžiai.

## Istorija
Ankstyvieji veiksmo RPG žaidimai sekė bendrovės „Nihon Falcom“ žaidimų, tokių kaip „Dragon Slayer“ ir „Y“, nustatytu šablonu, t. y. žaidimuose buvo naudojama *hack and slash* kovos sistema, kur žaidėjo veikėjo judesiai ir veiksmai tiesiogiai valdomi naudojant klaviatūrą ar žaidimų pultą, o ne pasitelkiant meniu. Vėliau šį šabloną ištobulino „The Legend of Zelda“ žaidimų serija, pristatydama tokias inovacijas kaip atvirą pasaulį, nelinijinį žaidimo stilių, žaidimo progreso išsaugojimą ir puolimo mygtuką, kuris ekrane atvaizduodavo mostą kalaviju ar strėlės iššovimą. Kiek kitokį veiksmo RPG šabloną išpopuliarino „Diablo“ (1996), kuriame dauguma komandų, tokių kaip judėjimas ir puolimas, atliekamos pelės paspaudimu, o ne pasitelkiant meniu, nors išmokti burtai ar įgūdžiai gali būti priskirti tam tikriems spartiesiems klavišams.

## Šaltiniai
Faryd Mondragón

**Faridas Kamilas Mondragonas Ali** (*Faryd Camilo Mondragón Alí*; g. 1971 m. birželio 21 d.) – Kolumbijos futbolininkas, vartininkas.

2014–2018 m. jis buvo vyriausias futbolininkas, kada nors žaidęs pasaulio futbolo čempionate.

## Karjera

### Klubinė
Mondragonas gimė libaniečių šeimoje Kalyje. Karjerą pradėjo 1990 m. „Deportivo Cali“ klube, vėliau žaidė kituose Kolumbijos klubuose, Paragvajuje, Argentinoje (didelę karjeros dalį praleido „Club Atlético Independiente“), buvo išvykęs į Europą – žaidė „Real Zaragoza“ klube Ispanijoje, vėliau „FC Metz“ (bet dėl suklastoto paso buvo priverstas klubą palikti), o nuo 2001 m. žaidė turkų „Galatasaray“, su kuriuo laimėjo 2 Turkijos čempionatus. Vėliau Mondragonas praleido 3 sezonus Vokietijos „1. FC Köln“, 2011 m. žaidė MLS klube „Philadelphia Union“, o vėliau grįžo į savo pirmąjį klubą – „Deportivo Cali“.

### Rinktinėje
Kolumbijos rinktinėje debiutavo 1993 m., rungtynėse prieš Venesuelą. Dar prieš tai jis dalyvavo 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 

Dalyvavo 1994 ir 1998 m. pasaulio čempionatuose. 1998 m. tapo pagrindiniu vartininku. Kartu su Karlosu Valderama, Mondragonas dalyvavo net 5 Kolumbijos atrankose į pasaulio čempionatą. Po penkerių metų pertraukos, 2010 m. Mondragonas pradėtas kviesti į nacionalinę rinktinę. Pakviestas į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą, kur grupės varžybose su Japonija, 85 minutę esant rezultatui 3:1 Kolumbijos naudai, Mondragonas pakeitė vartininką Davidą Ospiną ir tapo vyriausiu kada nors pasaulio čempionate žaidusiu žaidėju (būdamas 43 metų ir 3 dienų, aplenkė ligtolinį rekordininką, kamerūnietį Rodžerį Milą).

## Laimėjimai
;Independiente
* Recopa Sudamericana: 1995 m.
* Supercopa Libertadores: 1995 m.

;Galatasaray
* Süper Lig: 2001–02, 2005–06 m.
* Turkijos futbolo taurė: 2004–05 m.

;Deportivo Cali
* Superliga Colombiana: 2014 m.

## Dalyvavimas čempionatuose

|}

## Išnašos

## Nuorodos
*
José María Aznar

**Chosė Marija Aznaras** (, g. 1953 m. vasario 25 d. Madride) – ispanų politikas, Liaudies partijos garbės pirmininkas, buvęs Ispanijos ministras pirmininkas (1996–2004 m.).

## Biografija
Baigęs Madrido Kompultensės universitetą, dirbo mokesčių inspektoriumi. 1984 m. Aviloje išrinktas į Generalinius kortesus. 1987 m. tapo dešiniosios pakraipos „Liaudies aljanso“ padalinio Kastilijoje ir Leono provincijoje pirmininku bei šios autonomijos vyriausybės vadovu.

1989 m. išrinktas Liaudies partijos (pervadinto „Liaudies aljanso“) pirmininko pavaduotoju, o 1990 m. pirmininko poste pakeitė partijos įkūrėją M.Fragą. Po sėkmingų Liaudies partijai 1996 m. parlamento rinkimų, kartu su Konvergencijos ir sąjungos partija bei Baskų ir Kanarų partija suformavo vyriausybę ir 1996 m. gegužės 5 d. Ispanijos ministro pirmininko poste pakeitė ilgametį premjerą Felipę Gonsalesą.

Ch. M.Aznaro politika buvo vadinama neo-konservatyvia. Vyriausybė siekė ekonominio stabilumo, reformuoti mokesčių sistemą, sukurti profesionalią kariuomenę, mažinti valdymo aparatą, kovoti su korupcija, baskų separatizmu ir terorizmu.

Užsienio politikoje palaikė gerus santykius su JAV. Skatino politinius pertvarkymus Lotynų Amerikoje, ekonominius santykius su šio regiono šalimis.

2004 m. kovo 11 d. Madride buvo susprogdinti keli traukiniai, žuvo 191 žmogus. Ch. M.Aznaras dėl šio teroro akto iškart apkaltino baskų organizaciją ETA. Greitai paaiškėjo, kad tai islamistų išpuolis. Netrukus įvykusiuose parlamento rinkimuose Liaudies partija pralaimėjo socialistams.

Nuo 2010 m. Ch. M.Aznaras vadovauja tarptautinei organizacijai *Friends of Israel Initiative* („Izraelio draugų iniciatyva“), pasisakančiai už Izraelio legitimizaciją pasaulyje.

## Papildoma informacija
* 2007 m. Ch. M.Aznaras išleido epistoliarinio žanro knygą *Cartas a un joven español*, kurioje susirašinėjimo su išgalvotu jaunuoliu forma samprotauja apie laisvę, švietimą, šeimą, patriotizmą, o terorizmą vadina didžiausia grėsme šiuolaikinei Ispanijai.
* 2009 m. pasisakė už tai, kad Kubai būtų panaikintas ekonominis embargas.
* Ch. M.Aznaro žmona Ana Marija Botelja – teisininkė, šiuo metu yra Madrido miesto merė.

## Šaltiniai

|-
Maltos ginkluotųjų pajėgų ginkluotė

**Maltos ginkluotųjų pajėgų ginkluotė** – ginklai ir karinė technika, naudojami Maltos ginkluotųjų pajėgų.

### Šaulių ginklai, granatos ir artilerijos ginklai

## Orlaiviai
Žemiau pateiktoje lentelėje išvardinti šiuo metu *Maltos ginkluotųjų pajėgų Oro sparno* ginkluotėje esantys orlaiviai (8 lėktuvai ir 5 sraigtasparniai). Oro sparno ginkluotėje niekada nebuvo reaktyvinių ar kovinių lėktuvų.

### Nebenaudojami orlaiviai
Orlaiviai aprašyti išbraukimo iš ginkluotės chronologine tvarka.

* Agusta-Bell 47 – Trys buvę VFR armijos Agusta-Bell 47 (versija AB.47G-2) buvo atgabenti į Maltą 1972 m. kovą. 1975–1976 m. Bergame (Italija) atliktas kapitalinis remontas. Maltoje buvo naudoti patruliavimui bei paieškos ir gelbėjimo misijoms. 1997 m. išbraukti iš ginkluotės ir iki 2000 m. parduoti.
* Agusta-Bell AB.206A – Vieną AB.206A padovanojo Libija, pristatė 1973 m. birželio 4 d. Naudotas daugiausia paieškų ir gelbėjimo operacijose. Parduotas 1997 m. lapkritį.
* Cessna O-1 Bird Dog – 5 šio modelio lėktuvai įsigyti iš Italijos armijos. Pristatyti 1992 m. sausį ir vasarį. Naudoti Oro sparne iki 2000 m. kovo mėn., po to parduoti civiliam naudojimui. Vienas parduotas Maltos Aviacijos muziejui. Visi penki buvo naudojami pakrantės patruliavimui, paieškoms ir gelbėjimui, pilotų mokymui.
* Bell 47G-2 – Buvęs VFR Bell 47 (versija 47G-2) į Maltą atgabentas 1972 m. kovą. 1975–1976 m. Bergame (Italija) atliktas kapitalinis remontas. Naudotas patruliavimui bei paieškoms ir gelbėjimui. Iš ginkluotės išimtas 2002 m. vasarį.
* Breda Nardi Hughes NH-500M – Italijoje gaminti licenciniai *Hughes NH-500E* (gamino *Breda Nardi*, kol dar nebuvo sujungta su *[[Agusta]]*). Du *Hughes 500M* buvo įsigyti iš Italijos *[[Guardia Di Finanza]]*, Oro sparnui perduoti 1992 m. birželį. Naudoti paieškoms ir gelbėjimui, patruliavimui. Ibraukti iš ginkluotės ir perduoti saugoti 2002 m. vasarį ir 2004 m. rugsėjį.
* CASA C-212 Aviocar – Oro sparnas naudojo vieną 2009 m. Jis buvo išnuomotas 3 mėnesiams iš Liuksemburgo kompanijos. Iki tol naudotas Švedijos laivyno priešpovandeniniam patruliavimui.

## Nuorodos
Paskutinis šokis

**Paskutinis šokis** () – 1996 m. JAV sukurta drama, kurioje aktorė Sharon Stone atliko pagrindinį – mirties nuosprendžio laukiančios kalinės – vaidmenį. 

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Sharon Stone – Sindė Lygit
* Rob Morrow – Rikas Heizas
* Randy Quaid – Semas BErnsas
* Peter Gallagher – Džonas Heizas
* Jack Thompson – gubernatorius
* Jayne Brook – Džilė 

## Turinys

Sindė Lygit jau 12 metų laukia mirties nuosprendžio, kuris jai buvo skirtas už nužudymą. Bausmės vykdymas keletą kartų buvo atidėtas, bet šį kartą greičiausiai tai nebeįvyks.

Jaunas teisininkas Rikas Heizas, gavęs darbą malonės prašymus nagrinėjančioje komisijoje įtakingo brolio dėka, susidomi Sindės byla bei tai, kad ši nebeteikia prašymo komisijai. Nors iki bausmės vykdymo lieka kelios dienos, Rikas ryžtingai ima gilintis į prieš 2 metų nutikusius įvykius ir randa vis daugiau įrodymų, kad teismas savo laiku atsižvelgė ne į visas aplinkybes. Vis dėlto nei žuvusiųjų giminės, nei gubernatorius nenusiteikę dar kartą atidėti bausmės įvykdymo...

## Apdovanojimai
* Auksinė avietė (nominacija) – blogiausia nauja aktorė (Sharon Stone) (kartu su vaidmeniu filme „Apsėstieji“)
Francas ir Polina

**Francas ir Polina** () – 2006 m. sukurta karinė drama apie tragišką vokiečių kareivio ir baltarusės merginos meilės istoriją.

## Pagrindiniai aktoriai
: *Aktorius – vaidmuo*
* Ardian Topol – Francas
* Светлана Иванова – Polina
* Uwe Jellinek – Otas
* Валентин Мацапура – Kazikas 

## Turinys

1943-ieji metai, Baltarusija. Vokiečių dalinys apsistoja kaime, pas vietinius gyventojus. Vienas iš kareivių, Francas, įsimyli Poliną, kurios namuose jis gyvena. Mergina flirtuoja su vokiečiu, tačiau į artimesnę draugystę nesileidžia.

Netrukus dalinys gauna įsakymą palikti kaimą, o šį su visais gyventojais sunaikinti. Francas pasipriešina ir nužudo kapitoną, o pats su Polina ir motina pasislepia rūsyje. Vokiečiams pasitraukus, jis lieka su keletu išlikusių gyvųjų, tačiau netrukus miršta Polinos motina. Jie dviese prisijungia prie kitų pabėgėlių, besislapstančių miškuose, o Francas, nemokėdamas kalbos ir bijodamas išsiduoti, priverstas apsimesti nebyliu.

Ateina žiema, Polina laukiasi, o susirgęs ir karščiuojantis Francas pradeda kliedėti vokiškai. Daugelis besislapstančiųjų žiūri į juos su užuojauta, tačiau tik ne paauglys Kazikas, kurio artimuosius nužudė vokiečiai. Iškeitęs savo tėvo laikrodį į šautuvą, jis patyko Francą prie upės, kai šis eina atnešti vandens gimdyti besirengiančiai Polinai...
200 km/h in the Wrong Lane

**„200 km/h in the Wrong Lane“** – angliška grupės „t.A.T.u.“ debiutinio albumo „200 po vstrečnoj“ versija, išleista 2002 m. gruodžio 10 d.

2012 m. lapkričio 12 d. buvo išleistas albumo 10-mečio jubiliejinis perleidimas, su atliktu garso kokybės remasteringu, negirdėta daina bei keliais naujais remiksais.

## Dainų sąrašas

**Originalus leidimas:**

**Papildoma tarptautinio leidimo daina:**

**Papildomos leidimo Japonijoje dainos:**

**Papildoma leidimo Europoje daina:**

**Papildoma leidimų Europoje, Japonijoje ir Brazilijoje daina:**

***200 km/h in the Wrong Lane: 10 Year Anniversary Edition*** (perleidimas):

## Nuorodos

„200 km/h in the Wrong Lane“ Discogs svetainėje
„200 km/h in the Wrong Lane“ Last.fm svetainėje

## Šaltiniai
Kininė paulovnija

**Kininė paulovnija** (*Paulownia tomentosa*) – bervidinių šeimos augalas, paplitęs vidurio ir vakarų Kinijoje.

12–15 (25) m aukščio medis. Laja plati, rutuliška. Lapai priešiniai, ištisiniai, rečiau šiek tiek triskiaučiai, plačiai kiaušiniški, 15–30 cm ilgio, o vešliuose ūgliuose iki 50 cm ilgio, trumpai nusmailėję, lygiakraščiai. Pamatas širdiškas. Viršutinė lapų pusė žalia, plaukuota, apatinė apaugusi rusvais veltiniškais plaukeliais. Lapkotis 10–20 cm ilgio, rusvai veltiniškai plaukuotas. Žiedai šviesiai rausvai violetiniai, 5 cm ilgio, viršūninėse 20–30 cm ilgio šluotelėse. Sėklų dėžutė 3–4 cm ilgio, ruda, išilgai perpus atsidaranti.


Vaizdas:PaulowniaTomentosaShell.jpg|Atviros sėklų dėžutės
Image:PaulowniaTomentosaFruit.jpg|Vaisiai
Slavonicės

**Slavonicės** () – miestas Pietų Čekijos krašte, Čekijoje, netoli pasienio su Austrija. Gatvių tinklas nepakitęs nuo XIII a. Išsiskiria gausybė gotikinių ir renesansinių namų, kuriuos puošia dekoratyvūs sgrafitai ir išdailinti frontonai. Miestelyje yra dveji gotikinio ir renesansinio stiliaus vartai ir dvi gotikinės bažnyčios.
Dziaohė

**Dziaohė** () arba ***Jargolas*** () – senovinis miestas, gyvavęs Turfano įduboje, Taklamakano dykumos pakraštyje (dabar Kinija, Sindziangas), 10 km į vakarus nuo dabartinio Turfano.

Seniausieji šio krašto gyventojai buvo indoeuropietiškos kilmės juedži (tocharai), tarp 108 m. pr. m. e. ir 450 m. šis miestas buvo jų valstybės – Džuši karalystės sostine. Pro Dziaohė ėjo šilko kelias. V–VII a. priklausė Tangų dinastijai, vėliau miestą puldinėjo tiurkai, kol IX a. užvaldė uigūrai. Jų valdymo metais Dziaohė tapo svarbiu budizmo centru. XIII a. Dziaohė kaip ir netolimą Gaočangą sunaikino mongolai.

Dziaohė buvo pastatytas skardžių apsuptyje. Čia stovėjo budistinės šventyklos, stūpos, valdovo rūmai (likę griuvėsiai), buvo kapinynai. Tangų laikais mieste gyveno ~7000 žmonių.


File:Turpan-jiaohe-oasis-lateral-d01.jpg|Dziaohė oazė
File:Turpan-jiaohe-ruinas-d28.jpg|Stūpos liekanos
File:Turpan-jiaohe-ruinas-d33.jpg|Griuvėsiai
File:Turpan-jiaohe-ruinas-d29.jpg|Dziaohė supantys skardžiai
File:Museum_für_Indische_Kunst_Dahlem_Berlin_Mai_2006_069.jpg|IX a. skulptūrėlė iš Dziaohė
Gaočangas

**Gaočangas** () arba ***Kara Khodža*** () – senovinis miestas, gyvavęs oazėje Taklamakano dykumos šiaurėje, Turfano įduboje (dabar Kinija, Sindziangas), 30 km į pietryčius nuo dabartinio Turfano. Tai buvo svarbus prekybinis centras šilko kelyje, klestėjęs VI–XIV a.

## Istorija

Senovėje miesto vietoje gyvavo Guši kultūra, siejama su jueži tautomis. Gaočangas susikūrė ~I a. pr. m. e. ir tapo svarbiu kinų pirklių vakariniu prekybos tašku. Miestą valdė tai kinai (Han dinastija), tai tiurkų sąjunga Šiongnu. 327 m. įkurtas kinų karinis garnizonas, pradėjo keltis atvykėliai iš Kinijos. V a. kraštą valdė bekariaujančios tarpusavyje kinų dinastijos, o vėliau Turfano įduba buvo pavaldi vietiniams kinų klanams. 460 m. Gaočangą užėmė avarai (Žoužanų kaganatas), jie paskyrė hanių vietininką, tačiau paskui valdymą perėmė tiurkai gaočė. Tarp kinų, gaočė ir avarų vyko nuolatinės kovos, o vėliau savo valdžią įtvirtino gioktiurkai. Gaočangą valdė giuoktiurkų vasalė Ču dinastija. XVI a. miestą užkariavo Tangų dinastija, tačiau 755 m. jie buvo priversti atsitraukti, todėl kraštą užkariavo pradžioje tibetiečiai, o paskui uigūrai. 856 m. jie Gaočange įkūrė Kočo karalystę. Tuo laikotarpiu mieste klestėjo budizmas, nestorietiškoji krikščionybė, manicheizmas. Budistų vienuoliai netoliese įkūrė Bezekliko urvų kompleksą. Uigūrų valdovai išlaikė klajoklišką gyvenimo būdą ir vasaromis sostinę perkeldavo į Bišbaliką. Kraštą užpuolus karakitajams, uigūrai pasiprašė Čingischano globos. Gaočangas tapo pavaldus Čingischano sukurtai Juan dinastijai, tačiau tarp 1275 ir 1318 m. miestas buvo puldinėjamas kitų mongolų čagatajų, kol buvo sunaikintas.

## Architektūra

Iki šių laikų yra išlikę Gaočango griuvėsiai – budistinių stūpų, krikščionių bažnyčios, tvirtovės, saugyklų liekanos.


File:Turpan-gaochang-d10.jpg|Budistų stūpos liekanos
File:Turpan-gaochang-d03.jpg|Vaizdas į Gaočangą
File:Turpan-gaochang-d09.jpg|Saugykla
File:Manichaean_wall_painting_from_Chotcho.jpg|Manichėjų tapyba
File:Museum_für_Indische_Kunst_Dahlem_Berlin_Mai_2006_061.jpg|Sienų tapyba iš nestoriečių bažnyčios


## Taip pat skaitykite
* Astanos kapinynas
* Dziaohė
Juciūnų koplyčia

**Juciūnų koplyčia** – medinė koplyčia Kėdainių rajone, Pelėdnagių seniūnijoje, Juciūnuose, 1,3 km į pietus nuo kelio . Koplyčia su varpine stūkso kaimo kapinėse, suremontuota. Priklauso Žeimių Švč. Mergelės Marijos Gimimo parapijai, ją aptarnauja Žeimių bažnyčios klebonas.

Koplyčia yra vietinės reikšmės kultūros paveldo objektas, įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registrą (unik. kodas ), turintis architektūrinę ir sakralinę vertę. Pastatyta XIX a. pradžioje. Kartu su varpine priklauso Juciūnų kapinių statinių kompleksui (unik. kodas ).

Koplyčia yra veikianti. Ji itin atgyja liepos pabaigoje – per titulinius Šv. Onos atlaidus. Tada į ją suguža ne tik vietiniai juciūniškiai, bet ir aplinkinių kaimų gyventojai. Šv. Mišios Juciūnuose aukojamos ir per visas didžiąsias bažnytines šventes.

## Istorija

Koplyčios istorija nėra aiški, bet iš kartos į kartą teperduodami pasakojimai, esą ją 1817 m. pastatė tais laikais kaime gyvenę dvarininkai. Tačiau niekas neprisimena jų pavardžių. Vieni įsitikinę, kad tai buvo grafai Zabielos, kiti geru žodžiu mini Gulbinskius, treti – 1828 m. mirusį dosnų lenką Adomą Vieličkį (*Adam Wieliczki*).

Kalbama, kad koplyčią dvarininkai statė kunigystę pasirinkusiam sūnui – tam, kad šis, parvykęs namo, turėtų kur pasimelsti. A. Vieličkiui kaip fundatoriui koplyčios sienoje įtaisyta speciali lenta su įrašu lenkų kalba.

1879 m. koplyčia buvo perstatyta.

Sovietmečiu koplyčia buvo paversta kolūkio sandėliu, bet dėl to labai nenukentėjo – išliko net juose buvę paslėpti vargonėliai. Maldos namais statinys vėl tapo Sąjūdžio laikų išvakarėse – dar iki Nepriklausomybės atgavimo.

Koplyčia buvo bešeimininkis turtas, o Kauno arkivyskupija jos neprisiėmė, todėl po keleto metų juridinių procedūrų ji atiteko Kėdainių rajono savivaldybei, o pastaroji perdavė Pelėdnagių seniūnijai. 2005 m. statinys buvo suremontuotas. 2013 m. prieš tradicinius Šv. Onos atlaidus koplyčia ir varpinė buvo perdažytos.

## Architektūra

Koplyčios statinio tūrinė erdvinė kompozicija – kompaktiško tūrio, sudėtinio plano, vieno aukšto, su trisiene apside. Po dalimi pastato įrengtas rūsys su plytų mūro cilindriniu skliautu. Langų ir durų angos stačiakampės, frontono anga apvali. Fasadai – liaudiškos architektūros. Plokščia choro siena su frontonu paremta keturiais žemais, kresnais stulpeliais. Ant stogo iškelti ornamentuoti metaliniai kryžiai. Varpinė – kompaktiška, simetrinė, kvadratinio plano, jos fasadų apdaila ir puošyba – apkalimas medinėmis lentomis.

Artimiausios gyvenvietės: Juciūnai, Nartautai, Akmeniai.

## Šaltiniai

## Nuorodos

* Seniūnija naujam gyvenimui prikėlė koplyčią (''knypava.lt'')
ZPU-4

**ZPU-4** () – tarybinis suketverintas zenitinis 14,5 mm kalibro kulkosvaidžių KPV įrenginys, skirtas kovai su oro taikiniais. Naudojamas ir kovai su antžeminiais taikiniais – lengvai šarvuota technika, gyvąja jėga.

## Aprašas
Šaudymo sparta – 600 šūvių/min. vienam vamzdžiui (visais vamzdžiais – 2400 šūv./min.). Masė 1,81 t.

14,5 mm kalibro kulkosvaidžių įrenginiai skirti kovai su aviacija iki 1500 m aukščio. Įrenginiai sukonstruoti panaudojant 14,5 mm kalibro S. Vladimirovo kulkosvaidį KPV, su šaudymo nuotoliu 2000 m.

Kulkosvaidžiai aušinami oru, vamzdžiai gali būti greitai pakeisti. Gali šaudyti įvairiais 14,5×114 mm šoviniais – šarvamušiais padegamaisiais, šarvamušiais trasuojamaisiais, padegamaisiais trasuojamaisiais.

ZPU-4 naudoja keturratę važiuoklę, panašią į pasenusios 25 mm kalibro 1940 m. modelio automatinės priešlėktuvinės patrankos 72-K važiuoklę. Parengtas šaudyti ZPU-4 įrenginys pastatomas ant specialių atramų, ši parengimo šaudyti (ar parengimo transportuoti) operacija trunka 15-20 sekundžių. Esant reikalui ZPU-4 gali šaudyti ir ir nuo ratų (transportavimo parengtis).

## Istorija
ZPU-4 pradėtas kurti 1945 m. paskelbus konkursą. Konkurse dalyvavo gamykla Nr. 2 ir OKB-43. Pradiniai bandymai parodė, kad I. Leščinskio ZPU-4 (gamykla Nr. 2) pranašesnis už OKB-43 įrenginį.
Likvidavus bandymuose aptiktus ZPU-4 trūkumus 1946 m. Leščinskio ZPU-4 buvo pakartotinai bandomas Donguzo poligone. 1948 m. rugpjūtį-rugsėjį įrenginys baigtas bandyti kariuomenėje ir 1949 m. priimtas į ginkluotę.

ZPU-4 Korėjos kare naudojo Šiaurės Korėjos ir Kinijos kariuomenė. Vietname amerikiečiai ZPU-4 laikė pavojingiausiu sraigtasparnių naikintoju.
Irako kariuomenė naudojo ZPU-4 Persijos įlankos kare. Lengvuose sunkvežimiuose, krovininiuose lengvuosiuose automobiliuose įtaisytus ZPU-4 ir ZPU-2 Sirijos vyriausybinė kariuomenė naudoja prieš maištininkus, o šie – prieš vyriausybines pajėgas.

TSRS kariuomenėje kariuomenėje ZPU-4 pakeitė galingesnė sudvejinta patranka ZU-23-2.

## Variantai
* ZPU-4
** Type 56 – Kinijoje gamintas variantas
** MR-4 – Rumunijoje gamintas modifikuotas variantas su dvirate važiuokle.
* BTR-152A – BTR-152 šarvuotis su kėbule įmontuotu ZPU-2 arba ZPU-4. Ginkluotėn buvo priimtas 1952 m.

## Naudotojai
Žemiau pateikti 2010 m. duomenys pagal „Military Ballance 2010“ :

*  – armija ? vnt.
*  – armija 40 vnt.
*  – armija 30 vnt. (ZPU-2 ir ZPU-4 kartu)
*  – armija 15 vnt.
*  – armija ? vnt.
*  – armija 300 vnt.
*  – armija ? vnt.
*  – armija ? vnt. (ZPU-1, ZPU-2 ir ZPU-4 kartu)
*  – armija ? vnt.
*  – armija 12 vnt.
*  – armija 2 vnt.
*  – armija, keletas vnt.
*  – armija 50 vnt.
*  – armija 40 vnt.
*  – armija 12 vnt.
*  – armija 20 vnt.
*  – armija 50 vnt.
*  – 30 vnt. (kiniška versija Type 56)
*  – armija ? vnt. (nebenaudoja)
*  – armija daug vnt.
*  – armija 40 vnt. (ZPU-2 ir ZPU-4 kartu, nebenaudoja)
*  – armija 38 vnt.
*  – armija ? vnt. (ZPU-1, ZPU-2 ir ZPU-4 kartu)
*  – armija 36 vnt. (ZPU-1, ZPU-2 ir ZPU-4 kartu)

? rodo, kad žinyne skaičius nenurodytas.

## Nuorodos

* ZPU-4 Anti-aircraft quadruple guns 14.5 mm
Goco citadelė

**Goco citadelė** – istorinis gynybinis miestas-pilis Viktorijoje, Goco saloje, Maltoje. Pilis yra tarp kandidatų į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

## Istorija
Kaip gynybinė vietovė yra žinoma nuo bronzos amžiaus. Citadelę išplėtė finikiečiai. Romos imperijos laikais tapo sudėtingos struktūros akropoliu. Viduramžiais buvo žinomas kaip *Gran Castello*.

Šiaurinė citadelės dalis datuojama Aragonijos karūnos laikų. Masyvūs akmeniniai gynybinės sienos įtvirtinimai pastatyti siekiant apsaugoti gyventojus nuo Berberų piratų. 1551 m. liepą Osmanų imperijos kariuomenė, vadovaujama Turguto Reiso, užpuolė citadelę. Visi Goco salos gyventojai (nuo 5000 iki 6000 žmonių) buvo paimti vergais. Apie 300 žmonių, perlipę pilies sienas, sugebėjo pabėgti. Didelė citadelės dalis buvo paversta griuvėsiais. Maltos Ordino įsakymu, pietinės sienos buvo atstatytos tarp 1599 ir 1603 m.

Citadelės viduje yra XVII a. barokinė katedra, suprojektuota Maltos architekto Lorenzo Gafà. Manoma, kad katedra yra pastatyta Romos šventyklos, kuri buvo skirta deivei Junonai, vietoje. Taip pat yra šv. Juozapo bažnyčia ir šv. Barboros koplyčia.

## Galerija

GozoVictoriaStMary.jpg|Šv. Marijos katedra
Victoria Zitadelle 11.JPG|Citadelės griuvėsiai


## Šaltiniai
Vicky Leandros

**Vicky Leandros** (; g. 1949 m. rugpjūčio 23 d.) – graikų dainininkė. 1972 metais su daina „Après toi“ () atstovavusi Liuksemburgui, laimėjo Eurovizijos dainų konkursą.

Prieš pergalę 1972 metais, 1967 m. pirmąkart dalyvavo Eurovizijos konkurse su daina „L’amour est bleu“ (). Su 17 taškų tais metais užėmė ketvirtą vietą.

Per savo karjerą Leandros bendradarbiavo su įvairiais kompozitoriais ir žinomais prodiuseriais, tokiais kaip Kim Fowley, Brad Shapiro ir Michel Legrand.

2006 metais su daina „Don’t break my heart“ dalyvavo Vokietijos nacionaliniame finale į Euroviziją, tačiau nelaimėjo.

## Diskografija

* 1966 – *Songs und Folklore*
* 1967 – *A taste of… Vicky*
* 1968 – *Summertime forever*
* 1969 – *Vicky und ihre Hits*
* 1969 – *Ich glaub' an dich*
* 1971 – *Ich bin*
* 1972 – *Vicky Leandros*
* 1973 – *Meine Freunde sind die Träume*
* 1974 – *Mein Lied für dich*
* 1975 – *Ich liebe das Leben*
* 1975 – *Across the water*
* 1977 – *Du, du liegst mir im Herzen*
* 1977 – *V.L.*
* 1978 – *Ich bin ein Mädchen*
* 1981 – *Ich gehe neue Wege*
* 1981 – *Love is alive*
* 1982 – *Verlorenes Paradies*
* 1983 – *Vicky*
* 1985 – *Eine Nacht in Griechenland*
* 1988 – *Ich bin ich*
* 1990 – *Starkes Gefühl*
* 1991 – *Nur einen Augenblick*
* 1995 – *Lieben und Leben*
* 1997 – *Gefühle*
* 1998 – *Weil mein Herz Dich nie mehr vergisst*
* 2000 – *Jetzt*
* 2001 – *Now!*
* 2001 – *Mit offenen Armen*
* 2002 – *Weihnachten mit Vicky Leandros*
* 2003 – *Vicky Leandros singt Mikis Theodorakis* – CD & DVD
* 2005 – *Ich bin wie ich bin*
* 2009 – *Möge der Himmel*
* 2010 – *Zeitlos*

## Nuorodos

* Oficiali svetainė 

|-
Azerbaidžanas vaikų Eurovizijos dainų konkurse

**[[Azerbaidžanas]] [[Vaikų Eurovizijos dainų konkursas|vaikų Eurovizijos konkurse]]** debiutavo 2012 metais.

Nors iš pradžių šalis planavo debiutuoti 2008 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, bet vėliau transliuotojas İTV atšaukė dalyvavimą.

## Dalyvavimas

## Balsavimų istorija 2012–2013 m

### Taškai nuo Azerbaidžano į…

### Taškai Azerbaidžanui nuo…

## Taip pat skaitykite
* Azerbaidžanas Eurovizijos šokių konkurse
* Azerbaidžanas Eurovizijoje
* Azerbaidžanas Turkivizijoje

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Vaikų Eurovizijos oficiali svetainė
Miškinė sorokė

**Miškinė sorokė** (*Milium effusum*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos sorokių (*Milium*) genties augalas. Lietuvoje dar žinomas kaip **sorauninkė**, **iškerėžytoji sorokė**. Savaime paplitęs rytinėje Šiaurės Amerikoje, vietomis Šiaurės, Centrinėje ir Rytų Azijoje ir Europoje, išskyrus tolimuosius pietus.

## Biologija

Tai daugiametis, 50–180 cm aukščio, tankiakeris, kvepiantis augalas. Turi trumpą, šliaužiantį šakniastiebį, kuris išaugina požeminius ūglius. Šaknys siekia iki 10 cm gylį. Stiebas melsvai žalsvas, plikas, su 3–5 bambliais. Lapai 10–16 mm pločio, 10–30 cm ilgio, linijiški, minkšti, šiurkščiais kraštais, su makštimis. Liežuvėlis bukas, 3–10 mm ilgio.

Miškinės sorokės šluotelės didelės, 10–30 cm ilgio ir iki 10 cm pločio, miške iš tolo matyti, jų švelnios šakelės iš pradžių horizontaliai pasiskleidžia, vėliau žemyn nulinksta. Varputės mažos, 3–4 mm ilgio, vienažiedės, pilkšvai ar violetiškai žalsvos, rečiau balkšvos. Varpžvyniai trigysliai, šiurkštoki. Žieduose esti po tris kuokelius, kurių dulkinės 2–3 mm ilgio.

Žydi ir sėklas nokina birželio–liepos mėnesiais, kartais pražysta gegužės gale. Vaisius – apie 2 mm ilgio grūdvaisis. sėklos išlieka daigios nuo vienų iki penkerių metų. Augalas dauginasi sėklomis ir požeminiais ūgliais.

## Augavietės
Auga miškuose – grynų lapuočių ir lapuočių su eglėmis, krūmynuose. Mėgsta paunksnę, vidutinio drėgnumo derlingus dirvožemius.

## Naudojimas
Geros pašarinės vertės augalas, bet visur auga negausiai, todėl praktiškai gali būti naudingas tik laukinei faunai. Grūdais galima lesinti naminius paukščius. Šiaudai tinka pinti šiaudinėms kepurėms. Grūdus galima vartoti virtus, taip pat ir sumalti į miltus ir naudoti duonos gamyboje.

Yra išvesta dekoratyvinė veislė **'Aureum**', kurios lapai pavasarį būna šviesiai geltoni, o vėliau pažaliuoja.

## Nuorodos
* Miškinės sorokės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org (anglų k.)''
* Miškinės sorokės porūšiai, varietetai ir formos per Tropicos.org (anglų k.)
* Milium effusum – Plants for a Future (anglų k.)
* GrassBase – The Online World Grass Flora (anglų k.)
* Milium effusum – Wilde planten in Nederland en België (olandų k.)
* Milium effusum 'Aureum'  (anglų k.)

## Literatūra

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 106 p.
* Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 284 p. ISBN 5-417-00831-1
Sauras

**Sauras** (, ) – kalnagūbris Vidurinėje Azijoje (Kazachstane ir Kinijoje), į pietryčius nuo Zaisano ežero. Sudaro bendrą masyvą su Tarbagatajaus kalnagūbriu. Ilgis – 140 km. Aukštis siekia 3816 m (Muztau k.). Sudarytas iš vulkaninių nuogulų, skalūnų, klinties, smiltainio, granito. Yra akmens anglies ir degiųjų skalūnų telkinių.

Sauro šiauriniame šlaite auga kalnų miškai (sibiriniai maumedžiai, sibiriniai kedrai, Šrenko eglės), pietiniame – kalnų stepės, pusdykumės, gūbryje – aukštikalnių pievos, akmenynai, yra ledynų. Šiauriniu šlaitu teka Irtyšius.

## Šaltiniai
Valetos Šv. Jono katedra

**Valetos Šv. Jono katedra** () stovi Valetoje, Maltoje. Pastatyta Maltos Ordino riterių. Statyta tarp 1573 ir 1578 m. 1572 m. Jean de la Cassière užsakymu, katedrą suprojektavo Maltos karinis architektas Girolamo Cassar. Bažnyčia yra laikoma vienu iš geriausių Europos baroko architektūros pavyzdžių.

## Interjeras
Katedros interjeras, palyginus su fasadu, yra labai puošnus, dekoruotas boroko laikų stiliumi. Interjerą suprojektavo Kalabrijos menininkas bei Maltos Ordino riteris Mattia Preti. Jis sukūrė sudėtingas, akmenines raižytas sienas, skliautines tapytas lubas bei šoninius altorius, ištapytus scenomis iš Šv. Jono gyvenimo. Marmurinės grindys yra kapų, kuriuose yra palaidoti 375 riteriai bei Ordino tarnautojai, seka.

## Koplyčios
Katedroje yra septynios koplyčios, kurios yra skirtos Ordino riteriams. Kairėje esančios koplyčios:
* Anglobavariška koplyčia.
* Provanso koplyčia skirta Arkangelui Mykolui.
* Prancūziška koplyčia skirta Apaštalui Pauliui.
* Itališka koplyčia skirta Šv. Kotrynai Aleksandrietei.
* Vokiška koplyčia skirta Trims karaliams.
Dešinėje pusėje esančios koplyčios:
* Švenčiausiojo Sakramento koplyčia
* Overnės koplyčia skirta Šv. Sebastijonui.
* Aragono koplyčia skirta Šv. Jurgiui.
* Kastilijos, Leono ir Portugalijos koplyčios skirtos Apaštalui Jokūbui vyresniajam.

## Galerija

StJohn1.jpg
StJohn2.jpg
StJohn3.jpg
StJohn4.jpg
StJohn5.jpg
StJohn6.jpg


## Nuorodos
* Oficiali Šv. Jono katedros svetainė
Pagirių koplyčia

**Pagirių koplyčia** – neogotikinė koplyčia Kėdainių rajone, Šėtos seniūnijoje, Pagirių miestelio kapinėse. 

Koplyčia yra vietinės reikšmės kultūros paveldo objektas, įrašytas į LR kultūros vertybių registrą (unik. kodas ), turintis architektūrinę, memorialinę ir sakralinę vertę. 1883 m. ją atnaujino fundatorius Vincentas Montvila (1841-1903).

## Istorija

Pagirių miestelio kapinėse išlikusi koplyčia mena dvarininkų Montvilų giminę. 1823 m. (kituose šaltiniuose – 1827 m.) statyta kunigo Petraškos, o 1883 m. atnaujinta dvarininko Vincento Montvilos. Koplyčios sienoje yra ne tik atnaujinimo data, bet ir Montvilų palaikų kriptos.

## Architektūra

Statinys stačiakampio plano, vienos navos, su pusapvale apside, varpo bokšteliu. Presbiterija įrengta iš šiaurės rytų pusės, nuo navos atskirta arkos. Pagrindinės patalpos perdenginys – cilindrinis skliautas. Stogo viršūnes priekiniame fasade vainikuoja kaltos geležies kryžiai: ant varpinės ir šoninių, pinaklius imituojančių bokštelių. Fasadų architektūrinis sprendimas - istorizmo stilistika, su neogotikos elementais. Šiaurės vakarų fasade įrengtos keturios kriptos ir antkapinės plokštės; memorialinė lenta koplyčios fundatoriui V. Montvilai apsidėje; memorialinė lenta virš pagrindinio įėjimo.

## Galerija

 
Pagiriai, koplyčioje.JPG|Interjeras: viduje tuščia
Pagirių koplyčia.JPG|Koplyčia 2014 m.
Pagiriai, koplyčia.JPG|Galinė dalis
Pagirių koplyčia, kryžius.JPG|Varpinės smailės kryžius


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Pagirių koplyčios nuotraukos (''miestai.net'')
Astanos kapinynas

**Astanos kapinynas** () – archeologinė vietovė Rytų Turkestane, Turfano įduboje, 37 km į pietryčius nuo Turfano (dabar Kinija, Sindziangas), 6 km nuo senovinio Gaočango miesto. Čia sausringame 10 km² plote tarp IV ir VIII a. buvo laidojami Gaočango gyventojai, daugiausia kinai. Astanos kapinyne yra ~1000 kapaviečių.

Kapai įrengti 4–5 m po žeme, į juos veda laiptai. Laidojimo patalpos sumūrytos iš plytų, kvadrato arba pailgo pavidalo, 2–4 m pločio, 3–4 m ilgio, iki 2 m aukščio. Kai kuriuose kapuose įrengti prieškambariai, saugomi siaubūnų skulptūrų. Mirusiųjų kūnai susikti į audinį, veidus dengia sidabrinės kaukės arba monetos. Kūnai būdavo talpinami į medinius karstus, greta įdėtos įkapės (popieriaus, šilko dirbiniai, keramika, maistas). Įkapės pagal kinų tikėjimą buvo dedamos kad mirusiajam pasitarnautų pomirtiniame gyvenime, tačiau vietoje tikrų dalykų dažnai dėtos simbolinės replikos. Astanos kapinyne rasta Tangų laikotarpio šilko piešinių, skulptūrėlių, ant daugelio kapų rastos lentelės, vaizduojančios būtybes Fuši ir Nuvą, atrasta daug rankraščių.

Nuo XX a. pr. Astanos kapinyną tyrinėjo Kinijos, Vokietijos, Japonijos, Rusijos, Britanijos archeologai (žymiausi tyrinėtojai – Aurel Stein, Otani Kozui, Albert von Le Coq, Albert Grünwedel, Sergejus Oldenbergas). Daugelis radinių perkelta į Urumčio muziejų, tačiau daug eksponuojama ir kitur pasaulyje.


File:Astana-mummy.jpg|Mumija
File:Astana-view.jpg|Kapinynas
File:Anonymous-Astana_Graves_Twin_Children.jpg|Astanos kapinyne rastas dvynių piešinys
File:Anonymous-Fuxi_and_Nüwa.jpg|Astanos kapinyne rastas Fuši ir Nuvos piešinys
Kumulo prefektūra

**Kumulo prefektūra** arba ***Hamio prefektūra*** (, ) – prefektūra Kinijos Liaudies Respublikoje, Sindziango uigūrų autonominės provincijos rytinėje dalyje. Administracinis centras – Kumulas.

## Geografija

Prefektūroje būdingos dykros, prieina Gobio dykumos pakraštys. Gausu naudingųjų iškasenų (ypač nikelio).

## Gyventojai

Tautinė sudėtis:
* haniai: 68,95 %
* uigūrai: 18,42 %
* kazachai: 8,76 %
* hujai: 2,97 %

## Administracinis suskirstymas

Kumulo prefektūros sudėtyje yra 1 apskrities lygio miestas, 1 apskritis ir 1 autonominė apskritis.
Referendumas dėl žemės pardavimo užsieniečiams

**Privalomasis referendumas dėl Lietuvos Respublikos Konstitucijos 9, 47 ir 147 straipsnių pakeitimo** (dar žinomas kaip **referendumas dėl žemės pardavimo užsieniečiams**) –  referendumas, vykęs Lietuvoje 2014 metų birželio 29 d. Jis buvo surengtas, referendumo iniciatoriams surinkus daugiau nei 300 000 Lietuvos gyventojų parašų. 2014 m. balandžio 10 d. LR Seimas priėmė nutarimą dėl šio referendumo surengimo.

Referendumo nuostatos nebuvo priimtos, nes referendume dalyvavo mažiau nei 50 % rinkėjų. Referendume dalyvavo 379 915 rinkėjai (14,97 %), iš jų 70,78 % pasisakė už pasiūlytas nuostatas, 26,39 % pasisakė prieš.

## Rinkėjų aktyvumas

### Išankstinis balsavimas
*Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys*

### Rinkimų dieną

## Šaltiniai
Antakalnio kraštovaizdžio draustinis

**Antakalnio kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima miško teritoriją aplink Šilo gatvę ir aplink Antakalnio kapines. Draustinis įkurtas siekiant išsaugoti Sapieginės atragį su eglynų ir plačialapių miškų bendrijų kompleksais, jiems būdinga žolių danga ir miško lelijų populiacija.

Draustinio teritorijoje, Sapieginės atragyje, įkurti Lenkijos kariuomenės gynybiniai įtvirtinimai (bunkeriai). Jie pastatyti 1924–1926 m. Lenkijos kariuomenei užėmus Vilniaus kraštą ir tikintis antpuolio iš TSRS. Buvo siekiama aplink Vilnių įkurti gynybinį žiedą, tačiau bunkeriai taip ir nebuvo panaudoti. Antakalnio draustinyje yra penki bunkeriai su dešimčia įeigų. Vienas jų – dviaukštis. Požemius juosia labai siauri tuneliai, naudoti kaip ventiliacijos angos, kaip karinės amunicijos stebėjimo bei karių apsilenkimo vietos. Netoli požemių likęs akmenimis grįstas kelias – grindinys, būta ir siaurojo geležinkelio bėgių. Dabar bunkeriuose veisiasi šikšnosparniai. Čia sutinkamos 6 jų rūšys: europinis plačiaausis, vandeninis pelėausis, kūdrinis pelėausis, rudasis ausylis, vėlyvasis šikšnys, šiaurinis šikšnys. Šių šikšnosparnių apsaugai bunkeriai įtraukti į Natura 2000 sąrašą.

2008 metais Antakalnio bunkeriai buvo įrašyti į Kultūros paveldo departamento kultūros vertybių registrą, kaip kraštovaizdžio, retas architektūrinis ir inžinerinis objektas.

Antakalnio kraštovaizdžio draustinyje saugomas 1 km Šilo gatvės pašonėje besidriekiantis Sapieginės erozinis atragis. Jo aukštis 53 m, o virš jūros lygio jis iškyla 203 metrus.

## Šaltiniai
Jean-Claude Pascal

**Jean-Claude Pascal** (tikrasis vardas – *Jean-Claude Villeminot*;  1927 m. spalio 24 d. Paryžiuje –  1992 m. gegužės 5 d.) buvo prancūzų aktorius ir dainininkas.

Pascal su daina „Nous les amoureux“ () atstovaudamas Liuksemburgui, laimėjo 1961 m. Euroviziją. Antrą kartą šiame konkurse dalyvavo 1981 metais – tą kartą su kūriniu „C’est peut-être pas l’Amérique“ () liko vienuoliktas.

## Filmografija
* *Un grand patron*
* *Quattro rose rosse*
* *Ils étaient cinq*
* *Le Jugement de Dieu*
* *Le Plus heureux des hommes*
* *Le Rideau cramoisi*
* *La Forêt de l’adieu*
* *Un caprice de Caroline chérie*
* *Alerte au sud*
* *La Rage au corps*
* *Les Enfants de l’amour*
* *Le Coeur frivole ou La galante comédie*
* *Le Chevalier de la nuit*
* *Si Versailles m'était conté*
* *Le Grand jeu*
* *I Tre ladri*
* *Les Mauvaises rencontres*
* *Le Fils de Caroline chérie*
* *Milord l’Arsouille*
* *La Châtelaine du Liban*
* *Le Salaire du péché*
* *Las Lavanderas de Portugal*
* *Guinguette*
* *Pêcheur d’Islande*
* *Le Fric*
* *Die Schöne Lügnerin*
* *Préméditation*
* *Les Arrivistes*
* *La Encrucijada*
* *Le Rendez-vous*
* *La Salamandre d’or*
* *Vol 272*
* *Poppies Are Also Flowers*
* *Comment ne pas épouser un milliardaire*
* *Las 4 bodas de Marisol*
* *Indomptable Angélique*
* *Angélique et le sultan*
* *Unter den Dächern von St. Pauli*
* *Au théâtre ce soir: Les Français à Moscou*
* *Le Temps de vivre, le temps d’aimer*
* *Le Chirurgien de Saint-Chad*
* *Liebe läßt alle Blumen blühen*
* *Au théâtre ce soir: Adieu Prudence*

## Nuorodos

* Jean-Claude Pascal svetainėje Internet Movie Database 

|-
Selma Björnsdóttir

**Selma Björnsdóttir**, taip pat žinoma kaip **Selma** (g. 1974 m. birželio 13 d. Reikjavike) – islandų dainininkė.

Selma Eurovizijos dainų konkurse Islandijai atstovavo du kartus – 1999 ir 2005 metais. 1999 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Jeruzalėje, charizmatiškoji atlikėja ir daina „All Out of Luck“ sužavėjo žiūrovus ir Islandija, surinkusi 146 taškus, nusileido tik tų metų nugalėtojai švedei Charlotte Nilsson. Lietuva tais metais Selmai skyrė 8 taškus.

2005 m. Selma dar kartą atstovavo Islandijai su daina „If I Had Your Love“, bet atstovė pusfinalyje užėmė 16 vietą ir į finalą nepateko.

## Diskografija
* *I am* (1999)
* *Life won’t wait* (2000)
* *Sögur af Sviðinu* (2002)
* *Sögur af Konum* (2006)
* *Alla leið til Texas* (2010)

## Nuorodos
* Selma Björnsdóttir svetainėje *[[Internet Movie Database]]*

|-
Karachodžos karalystė

**Karachodžos karalystė**, dar vadinta **Kočio karalyste** – valstybė, egzistavusi IX–XIV a. Turfano įduboje ir teritorijose aplink ją.

Karalystė pavadinimą gavo nuo pagrindinio miesto Karachodžos (senovės Gaočangas), kuris dar buvo vadinamas ir Kočio (*Qocho*). Ji dar žinoma ir tokiais pavadinimais kaip **Turfano uigūrų karalystė**, **Tianšanio uigūrų karalystė**, **Idikutų karalystė**. Tuometiniuose kinų šaltiniuose valstybė vadinta **Veivuer** (), mongolai ją žinojo kaip **Uihur**. Pastarieji pavadinimai davė pradžią uigūrų etnonimui.

## Istorija

Kuomet Uigūrų kaganatą nusiaubė Jenisiejaus kirgizai ir 847 m. įkūrė Mongolų stepėje Kirgizų kaganatą, dalis uigūrų diduomenės masiškai migravo į kirgizų nekontroliuojamas teritorijas pietuose. Viena uigūrų grupė įsikūrė Turfano įduboje ir aplinkinėse teritorijose Tianšanio kalnuose, pietinėje Džungarijoje (su svarbiausiu miestu Bešbaliku) bei šiaurės rytų Altišahre (su svarbiausiu miestu Janči).

Pirmuoju valstybės kaganu tapo Ulug Tengrida, kilęs iš Uigūrų kaganų giminės. 856 m. jis gavo kagano titulą iš Tangų imperatoriaus. Vėlesnieji valstybės valdovai atsisakė tradicinio tiurkiško kaganų titulo, ir vietoj jo pasirinko unikalų idikuto (*Īdīqūt*) titulą. Karalystė klestėjo ekonomiškai prekybinio Šilko kelio dėka. Šiuo keliu į valstybę plūdo ir klestėjo Vidurinės Azijos kultūra.

XII a. II pusėje Idikutų valstybė pateko į Karakitajų chanato valdžią, tapdama jo vasale. 1211 m. Karakitajus užkariavus Mongolų imperijai, Karachodžos karalystė išlaikė autonomiją, tapdama mongolų vasale. Idikutai valdė toliau. Jie išsikovojo didelę pagarbą imperijoje, o uigūrai užėmė svarbius postus imperijos visuomenėje. Maždaug tada karalystės užimtas teritorijas pradėta vadinti Uigūristanu.

Po Mongolų imperijos padalinimo Karachodžos valstybė perėjo Čagatajaus ulusui. 1346 m. uluse prasidėjus vidaus krizei, Karachodžos idikutai trumpam tapo nepriklausomi. Apie 1390 m. karalystę nukariavo ir galutinai panaikino Mogulistanas.

## Kultūra

Uigūrų karalystėje klestėjo Vidurinės Azijos kultūra. Svarbiausios religijos buvo valstybės remiamas manicheizmas ir budizmas. Čia jie pasiekė didžiausią suklestėjimą, o valstybė savo kultūra pranoko kitas tuometines uigūrų karalystes. To liudininkai – klestintis Karachodžos miestas, Bezekliko Tūkstančio Budų urvai su puikia sienų tapyba.

Valstybė buvo labai daugiaetniška, nes čia be etninių uigūrų gyveno haniai, sogdai ir kitos etninės grupės. Senajai uigūrų kalbai rašyti naudotas uigūrų raštas.

## Žinomų idikutų sąrašas

* Bokut，?864–874?
* Il Bilga Tengri ilig ~954
* Arslan Bilga Tengri ilig ~981, 984
* Bugu Bilga Tengri ilig ~996–1007
* Alp Arsla Qutlugh Kul Bilga Tengri Qan ~1007–1019/24
* Kul Bilga Tengri kan 1019/24
* Tengri Bugu il Bilga Arslan Tengri Uighur Tarkan 1068
* Bilga 1123
* Mongolų vasalai:
** ??? 1229
** Barchuq-Art iduqqut 1229–1241
** Kesmez 1242–1246
** Salindi Tigin ?–1253
** Ogrunch Tigin 1253–1257
** Mamuraq Tigin 1257–1265
** Qosqar Tigin 1266–1280
** Neguril Tigin 1280–1318
** Tamir Buqa 1322–1330
** Senggi 1330–1332
** Taipindu 1332–1352
Iškartų kraštovaizdžio draustinis

**Iškartų kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Antakalnio seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima miško teritoriją Sapieginėje, tarp Šilo, Žolyno gatvių, Rokantiškių kapinių ir Mileišiškių sodų. Įkurtas išsaugoti didžiąsias erozines vėduokles, pasižyminčias ypač raiškiu reljefu, tradicine raguvų dugnuose išsidėsčiusių agrarinių naudmenų ir sodybų mozaika, miškingomis atragių juostomis.

Raguvų, susidariusių prieš 13 tūkst. metų, dugnu nutiestos Šilo ir Žolyno gatvės. Dėl ledyninių vandenų plukdymo jos gana smėlingos. Tarp kalvų išsidėsčiusios sodybos.


Vaizdas:Iškartų griovos.JPG|Raguva
Vaizdas:Pavilnių parkas prie Rokantiškių.JPG|Duburys prie Mileišiškių
Vaizdas:Mileišiškių gatvė Pavilnių parke.JPG|Mileišiškių gatvė kyla šlaitu
File:Iškartų draustinio kalvos.JPG|Draustinio kalvos 


## Šaltiniai
Sidživis

**Sidživis** ( arba *Città Ferdinand*) – miestas ir savivaldybė pietvakarių Maltoje. Savivaldybės teritorija yra trečia pagal dydį. Miestas nutolęs 10 km į pietvakarius nuo Valetos. 8274 gyventojai (2011 m. duomenys). Ribojasi su Krendžio, Rabato, Dinglio, Zebudžo, Kormio, Lukos ir Mkabos savivaldybėmis.

## Sportas
* Siggiewi FC futbolo klubas;
* Siggiewi Sports Complex
Stambiažiedė egzochorda

**Stambiažiedė egzochorda** (*Exochorda grandiflora*) – erškėtinių šeimos augalas, paplitęs Šiaurės Kinijoje.

Iki 2 (5) m aukščio ir tokio pat pločio krūmas. Lapai pailgai atvirkščiai kiaušiniški, 3–6 cm ilgio, trumpai smailėjantys arba buki, lygiakraščiai arba nuo vidurio ar tik viršūnėje dantyti, pliki. Lapų viršus šviesiai žalias, apačia balsva. Lapkotis 8–15 mm ilgio. Žiedai ryškiai balti, iki 4 cm skersmens, po 6–10 susitelkę viršūninėse svyrančiose kekėse. Vainiklapiai apskrita viršūne, prie pamato susiaurėjantys į ilgą kotelį, todėl žiedo viduryje tarp vainiklapių yra nemaži tarpeliai. Lapavaisis kriaušės formos, penkiaskiltis, 8–10 mm ilgio.

Žydi gegužės mėnesį. Šviesomėgis augalas.