Lietuvos gyvenviečių herbai

**Lietuvos gyvenviečių herbai** – pagrindiniai Lietuvoje esančių gyvenviečių heraldiniai atributai, kuriuos turi 443 gyvenvietės. Lietuvoje herbai suteikiami ne tik miestams ir miesteliams, bet ir kaimo vietovėms (visų pirma seniūnijų centrams). Herbus tvirtinimui teikia Lietuvos heraldikos komisija, juos tvirtina Lietuvos Prezidentas. Pagal dabar galiojančią praktiką, gyvenviečių herbus naudoja ir atitinkami administraciniai vienetai – savivaldybės ir seniūnijos (jeigu jos neturi patvirtintų kitokių herbų).

2026 m. sausio 1 d. duomenimis, Lietuvos prezidento oficialiai patvirtintus herbus turi 446 gyvenvietės – 102 iš 103 Lietuvos miestų (neturi tik Panemunė), 210 iš 263 Lietuvos miestelių, taip pat 133 kaimai bei 1 miesto dalis (Šventoji). Visos gyvenvietės, iki 1990 m. kada nors turėjusios herbus, turi atnaujintus dabartinius herbus, išskyrus Darsūniškį ir Jonušavą. Pastaraisiais metais kasmet patvirtinama iki 10 herbų, priklausomai nuo gyvenviečių bendruomenių reiškiamo aktyvumo ir patriotiškumo. Taip savo herbus įgijo ir tiesiog kaimai (ne seniūnijų centrai), kuriuose veikė stiprios, iniciatyvios bendruomenės.

## Istorija
### XIII–XVIII amžiai

LDK laikais miestų heraldika buvo susijusi su savivalda, kadangi tik savivaldos teises turintys miestai galėdavo turėti herbą. Savivalda būdavo patvirtinama Magdeburgo teisėmis, kurias nuo XIII a. iki XVIII a. vidurio Lietuvoje turėjo per 20 miestų. 1776 m. dauguma jų neteko Magdeburgo teisių dėl naujų mokesčių nuostatų, tad jie neteko ir herbų – savivalda išliko tik Vilniui, Kaunui, Trakams ir keliems privatiems miestams. Amžių tėkmėje herbai suteikti:
* XIII a. Klaipėdai,
* XIV a. Vilniui,
* XV a. Kaunui ir Trakams,
* XVI a. Alytui, Biržams, Lazdijams, Merkinei, Skuodui, Veliuonai, Virbaliui, Vištyčiui,
* XVII a. Joniškiui, Jurbarkui, Kėdainiams, Kretingai, Kudirkos Naumiesčiui, Simnui, Šeduvai, Varniams, Vilkaviškiui,
* XVIII a. Liudvinavui, Šiauliams, Viekšniams.

Vilniaus herbas vaizdavo šv. Kristupą, Kauno – stumbrą, Veliuonos – karpį, Biržų – juodą Radvilų erelį baltoje vėliavoje, Kėdainių – pasagą su 3 kryželiais, Jurbarko – 3 dvigubas lelijas, Naumiesčio – elnio galvą, Alytaus – rožę, Varnių – šv. Jurgį.

### 1791–1792 metai

Vėlesnei Lietuvos gyvenviečių herbų plėtrai pasitarnavo Ketverių metų seimas 1788–1792 m. Šis seimas 1791 m. balandžio 18 d. priėmė naują miestų įstatymą ir kelis poįstatyminius aktus, kurie nustatė savivaldų, pavadintų laisvaisiais miestais, kūrimą. Tuo pačiu buvo numatytas ir herbinių atspaudų naudojimas. Visi miestai, netekę teisių 1776 m., įgijo teisę jas atkurti. Savivaldas kurti galėjo ir apskričių (pavietų) centrai, taip pat kitos gyvenvietės, jei jų veiklos pobūdis atitiko ATR valdovo išduotą laisvojo miesto privilegiją. Dėl šių aplinkybių nuo 1791 m. lapkričio iki 1792 m. birželio per 7,5 mėnesių laikotarpį dabartinės Lietuvos teritorijoje miestų privilegijas ir herbus gavo 55 gyvenvietės, dar 19 LDK gyvenviečių gavo herbus dabartinėje Baltarusijos, Latvijos ir Lenkijos teritorijoje.

Dar keli senieji miestai savivaldą atkūrė ir neturėdami valdovo privilegijos. Tačiau jau 1792 m. susikūrė prieš reformas nukreipta konfederacija, kuri privertė ATR valdovą Stanislovą Augustą atšaukti savivaldų įstatymą. 1793 m. įvyko Antrasis ATR padalijimas, o 1795 m. ir galutinis, Trečiasis ATR padalijimas. Lietuvą užėmė Rusija ir Prūsija, heraldika nustumta užmarštin.

### Carmetis

Carmečiu senieji miestų simboliai, papildyti Rusijos imperijos dvigalviu ereliu, buvo naudojami tik gubernijų ir apskričių antspauduose, kol galutinai buvo panaikinti po 1831 m. sukilimo. 1843–1845 m. buvo sukurta keletas rusiškų herbų gubernijų ir apskričių centrams – Ukmergės, Vilniaus, Kauno, Zarasų, Panevėžio, Raseinių, Švenčionių, Telšių, Trakų, Šiaulių. Jie nuo istorinių skyrėsi simbolika, be to, miestai ir teritoriniai vienetai turėjo vienodus, o ne atskirus kaip iki tol herbus.

### Tarpukaris

XX a. tarpukariu herbus vėl išpopuliarino Tadas Daugirdas, Bronius Šaliamoras ir Antanas Aleksandravičius, kurie išleido daug senųjų herbų – tiesa, jie buvo atnaujinti, perpiešti, savitai ornamentuoti. Tačiau oficialiai per tarpukarį nebuvo sukurtas nė vienas naujas herbas.

### Sovietmetis

Užėjus sovietmečiui miestų heraldika vėl pamiršta. Tik 1966 m. buvo sukurta Respublikinė heraldikos komisija prie LTSR kultūros ministerijos, kuri ėmėsi kurti naujus herbus. Kai kurių miestų buvo atkurti senieji herbai, neturėjusiems senųjų sukurti naujieji. Tačiau po 1970 m. liepą vykusios Dainų šventės LKP CK antrasis sekretorius Valerijus Charazovas sustabdė šios komisijos veiklą dėl neva buržuazinio nacionalizmo propagavimo, bet komisija miestų herbų etalonus tvirtino dar bent iki rudens. Per tą laiką buvo sukurti 46 Lietuvos miestų ir miestelių herbai.

Herbai vėl atgijo vėlyvuoju sovietmečiu XX a. 9-ojo dešimtmečio viduryje. Tarybų Lietuvos enciklopedija 1986 m. oficialiai išspausdino visus 46 sovietmečiu patvirtintus herbus. 1987 m. atkurta heraldikos komisija.

### Dabartinė Lietuva

1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, herbų atkūrimo procesai taip pat atnaujinti, jų oficialus kūrimas ir patvirtinimas prasidėjo 1991 m. bei tęsiasi iki pat dabar.

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Lietuvos gyvenviečių herbai pagal heraldinius elementus