open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Glotalinis sprogstamasis priebalsis

**Glotalinis sprogstamasis priebalsis**  – daugybėje kalbų sutinkamas duslusis priebalsis, tarptautinėje fonetinėje abėcėlėje žymimas ženklu [ʔ], o perrašoje dažniausiai išreiškiamas ženklu **’**. Garsai, kuriuos tariant uždaroma arba susiaurinama balsaskylė, atitinkamai vadinami glotaliniais ir glotalizuotais.

## Pavyzdžiai
Lietuvių kalboje glotalinis sprogstamasis priebalsis sutinkamas neigimo dalelytėje *ne*, jeigu ji tariama kaip *ne’a*, arba, perteikiant tikslesne TFA rašyba, ['nʲɛʔɐ].

Anot danų kalbininko V. Tomseno, lyvių (kaip ir latvių) laužtinė priegaidė tariama panašiai į danų kalbos „stabtelėjimą“ (*stød*), kuris kartais realizuojamas kaip glotalinis sprogstamasis priebalsis. Pasak T. Vytso, lyvių laužtinė priegaidė galinti būti ištarta kaip „laringalinis uždarumos priebalsis“.

Kiti autoriai latvių laužtinę priegaidę apibūdina kaip „krintančią priegaidę, lydimą glotalizacijos“.

Glotalinis sprogstamasis priebalsis dažnai sutinkamas įvairiose anglų kalbos tarmėse, tai yra įprastas būdas realizuoti /t/ amerikiečių anglų kalboje, kai po /t/ eina skiemeninis [n̩], pavyzdžiui, *mountain* , *cotton*  arba *button* . Jungtinės Karalystės koknių tarmėje glotalinis sprogstamasi priebalsis visiškai pakeitęs fonemą /t/, pavyzdžiui, *city* tariamas kaip , *bottle* kaip [ˈbɔʔo] ir t. t.

Estijos pietryčiuose vartojamoje veru kalboje glotalinis sprogstamasis priebalsis yra fonemiškas – jis žymimas raide ⟨q⟩ ir yra daugiskaitos rodiklis (skirtingai nuo bendrinės estų kalbos daugiskaitos rodiklio *-d*), pavyzdžiui, *kala* 'žuvis' – *kalaq* 'žuvys'.

Glotalinis sprogstamasis priebalsis dažnas semitų (pvz., ), tupių-gvaranių kalbose.

## Išnašos
Kriaunų herbas

**Kriaunų herbas** – pagrindinis Kriaunų kaimo ir Kriaunų seniūnijos (Rokiškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Mėlyname lauke kaspino pozicijoje trys kriauniniai peiliai, geležtėmis atgręžti į skydo dešinę. Platėjančių geležčių, kriaunų viršutiniai ir apatiniai kraštai sidabriniai. Kriaunos auksinės, puoštos juodu linijiniu ornamentu.

## Simbolika

Herbas priklauso kalbančiųjų herbų grupei. Herbinės figūros (trys *kriauniniai* peiliai) yra aliuzija į Kriaunų pavadinimą. Kriauniniai peiliai – baltų genčių (įskaitant ir sėlių gentį, kurių buvusiose žemėse yra Kriaunos) ginklas ir įrankis. Tokie įrankiai buvo naudoti viduramžiais ir naujaisiais amžiais, senkapiuose aptinkami vyrų, moterų ir net vaikų kapuose. Trys peiliai – trys svarbiausi kovų etapai. Mėlynas skydas laikytinas prioritetiniu. Iš archeologinių tyrimų yra žinoma, kad mėlyna spalva buvo būdinga sėlių genties žmonių išeiginiams drabužiams. Be to, ši spalva simbolizuoja ežerų, vietos žmonėms svarbių dėl žvejybos, rekreacijos, gamtovaizdžio kraštą. Kriauninės peilių rankenos atspindi miestelio pavadinimą.

## Istorija

2021 m. liepos 30 d. herbą dekretu Nr. 1K-696 patvirtino prezidentas Gitanas Nausėda. Etalono autorius – Jokūbas Zovė.

## Šaltiniai
Igliaukos herbas

**Igliaukos herbas** – pagrindinis Igliaukos kaimo ir Igliaukos seniūnijos (Marijampolės savivaldybė) heraldinis atributas.

## Aprašas

Sidabriniame lauke raudonas varpas auksine šerdimi; žalioje skydo galvoje, atskirtoje banguota juosta, dvi į priešingas puses žiūrinčios sidabrinės žirgų galvos auksiniais pakinktais.

## Istorija

2021 m. spalio 7 d. herbą dekretu Nr. 1K-739 patvirtino prezidentas Gitanas Nausėda. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

## Šaltiniai
Ronela Hajati

**Ronela Hajati** (g. 1989 m. rugsėjo 2 d.) – Albanijos dainininkė ir dainų autorė.

Atlikėja su daina „Sekret“ atstovaus Albanijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.

## „Eurovizijos“ dainų konkursas

‎2021 m. gruodžio 29 d. atlikėja su daina „Sekret“ laimėjo „Festivali i Këngës 60“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse. 

Kadangi originali dainos versija truko ilgiau nei tris minutes, todėl Albanijos atstovei reikėjo atnaujinti savo dainą „Sekret“. Atnaujinta dainos versija buvo oficialiai išleista ‎2021 m. kovo 4 dieną.

Atlikėja pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 10 dieną. Atlikėja į finalą nepateko. Ji pelnė 12-ąją vietą, gaudama 58 balus.

## Karjera

Ronela gimė Albanijos sostinėje Tiranoje, o vaikystėje mokėsi baleto, groti pianinu. Atlikėja yra dalyvavusi įvairiuose muzikiniuose projektuose Albanijoje, tarp jų „Top Fest“ bei „Kënga Magjike“.

## Šaltiniai
Balsaskylė

**Balsaskylė** ( = *glōttís*) – tarpas tarp balso klosčių (balso stygų). Balsaskylė labai svarbi tariant balsius ir skardžiuosius priebalsius.

## Paskirtis
### Fonacija

Virpant balso klostėms susidaro „zvimbiantis“ garsas, vadinamas balsu arba tarimu.

Garsai, kuriuos tariant balso klostės susiglaudžia, vadinami glotaliniais. Anglų kalboje vartojamas duslusis glotalinis pučiamasi priebalsis, žymimas raide  (lietuvių kalboje tas pats priebalsis užrašomas raidžių junginiu ). Šis garsas išgaunamas ne iki galo užvėrus balsaskylę, todėl oro srautas joje nenutrūksta. Ne vienoje anglų kalbos tarmėje glotalinis sprogstamasis priebalsis (tariamas visiškai užvėrus balsaskylę) vartojamas kaip fonemos /t/ (o kai kuriose tarmėse kartais ir kaip fonemų /k/ ir /p/) alofonas; dalyje kalbų šis garsas yra savarankiška fonema.

Patyrę Australijos instrumento didžeridu naudotojai grodami siaurina balsaskylę, kad išgautų visą instrumento tembrų spektrą. Balsaskylė svarbi atliekant Valsalvos manevrą.
 
Tariant balsius ir skardžiuosius priebalsius, balso klostės virpa ir balsaskylė būna labiau praverta.

## Išnašos
Degimai (viensėdis)

**Degimai** – buvęs viensėdis Kretingos rajono savivaldybėje, netoli Vaineikių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Degimai (Darbėnai)

**Degimai** – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 13 km nuo Laukžemės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pasaulio tautos ir religijos

**Pasaulio tautos ir religijos** () – rusiška vienatomė enciklopedija, skirta pasaulio tautų ir religijų aprašymui. Ją sudaro >1250 straipsnių apie tautas bei >480 – apie religijas. Knygą papildo ~2000 iliustracijų.

Enciklopediją parengė gausus autorių kolektyvas, iš kurių dauguma – Rusijos mokslų akademijos N. Miklucho-Maklajaus etnologijos ir antropologijos instituto darbuotojai. Leidinį 1998 m. išleido leidykla „Didžioji Rusijos enciklopedija“. Knyga paremta 1988 m. „Tarybinės enciklopedijos“ leidyklos išleistu leidiniu „Pasaulio tautos“.

Vėliau išleista papildyta elektroninė šios enciklopedijos versija (leidėjas „KompaktBuk“).

## Šaltiniai

## Nuorodos
* Papildyta enciklopedijos versija svetainėje «Рубрикон» 
* Knygos straipsniai – *etnolog.ru*
Markutiškės (Kretinga)

**Markutiškės** – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Naujosios Įpilties.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Sereikiai (Kretinga)

**Sereikiai** – buvęs kaimas šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, XX a. tapęs Sereikių kaimo dalimi.

## Istorija

XVIII a. – XX a. pradžioje priklausė Mažučių dvarui, kurio žemes 1870 m. dirbo 56 Sausdravų ir Sereikių kaimų valstiečiai.

## Šaltiniai
Glotalizacija

**Glotalizacija** – artikuliavimo būdas, kuomet kalbos garsai realizuojami visiškai arba iš dalies uždarant balsaskylę (balso plyšį).

Jei glotalizacija vyksta susiaurinant, o ne visiškai uždarant balsaskylę, glotalizacija reiškiasi žemų dažnių nereguliariais balso klosčių svyravimais, dėl kurių atsiranda kalbotyroje vadinamas „gergždžiantis balsas“. Kartais fonetikos specialistai dėl šios priežasties daro skirtumą tarp glotalizacijos ir glotalinių okliuzinių priebalsių, vis dėlto toks skirtumas, suprantama, nulemtas subjektyvių kriterijų.

Pastovi pradžios balsio glotalizacija kai kuriose kalbose yra fonetinis požymis. Lietuvių kalboje šio reiškinio nėra, tačiau vokiečių kalboje jis reiškiasi kaip antrinė artikuliacija, t. y. lydi, pavyzdžiui, okliuzinių priebalsių artikuliaciją.

Balsaskylės sanglauda svarbi tariant ejektyvinius priebalsius.

Glotalinių priebalsių pavyzdžiai – [ʔ], [ɦ], [h].

## Išnašos
Clube Desportivo Matchedje de Mocuba

**Clube Desportivo Matchedje de Mocuba** arba žinomas kaip **CD Matchedje de Mocuba** – Mozambiko futbolo klubas, įsikūręs Mokuboje.

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 2011 m. 

2021 m. sezone liko dvyliktoje vietoje, tačiau dėl pandemijos sąlygų šalyje, išliko Moçambola. 2022 m. sezone tarp dvylikos komandų liko vienuoliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.

## Pasiekimai
;  **[[Moçambola]]:**
: **Čempionai (0):** 
;  **[[Mozamibiko futbolo taurė]]:**
: **Nugalėtojai (0):** 
;  **Supertaurė:** (*Supertaça de Moçambique*)
: **Nugalėtojai (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Išnašos

## Nuorodos
* [ Oficiali klubo svetainė] 
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt
Clube Ferroviário de Lichinga

**Clube Ferroviário da Lichinga** – Mozambiko futbolo klubas, įsikūręs Lišingoje.

## Istorija
Klubas buvo suformuotas 1924 m. spalio 3 d. 

2019 m. sezone žaidė Antrame divizione ir Šiaurės zonoje buvo pirmi. Klubas buvo perkeltas į aukščiausią lygą.

2020 m. sezone Mozambike futbolo čempionatas nevyko dėl pandemijos.

2021 m. sezone buvo ketvirti Moçambola čempionate.

## Pasiekimai
;  **[[Moçambola]]:**
: **Čempionai (0):** 
;  **[[Mozamibiko futbolo taurė]]:**
: **Nugalėtojai (0):**  
;  **Supertaurė:** (*Supertaça de Moçambique*)
: **Nugalėtojai (0):**

## Sezonai
; Pastarųjų metų sezonai.

## Spalvinė gama

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* Namuose žaidžia tradicine apranga. 

## Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Lišingos miesto savivaldybės stadione, o kitaip – „Gegužės 1-osios dienos“ stadione ().
: talpina 10 tūkst. žiūrovų.

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* facebook paskyra
* SOCCERWAY 
* FLASHSCORE 
* Transfermarkt 
* Globalsportsarchive
Sefardai

**Sefardai** (, isp. žyd. *Sefaradies*) – žydai, viduramžiais gyvenę dabartinėje Ispanijoje ir Portugalijoje, bei jų palikuonys, tradiciškai vartoję arba tebevartojantis ladino kalbą (ispanų kalbos forma). Turi savitą literatūrą, religinius papročius (kitaip nei aškenaziai, sefardai laikosi ne Palestinos, bet Babilono žydų ritualų; sefardais pradedami vadinti ir kitų kraštų kilmės žydai, perėmę sefardų ritualus). Dabar didžiausios sefardų bendruomenės gyvena Izraelyje, Prancūzijoje, JAV, Ispanijoje, Argentinoje, Brazilijoje.

Žodis *sefardai* kildinamas iš biblinės šalies Sefarado (), kuri tapatinama su Ispanija.

Kad žydų būta Pirėnų pusiasalyje, liudijama jau romėnų šaltiniuose. Ten jie galėję pasitraukti vengdami Babilono nelaisvės, vėliau pakliūti kaip prekeiviai. Pirėnų pusiasalį užėmus vizigotams ir šiems atsivertus į katalikybę, prasidėjo žydų persekiojimas, ėmimas į vergiją – šie bėgo į Šiaurės Afriką ir kolaboravo su musulmonais. VIII a. musulmonams įkūrus al Andalūziją, sefardų kultūra suklestėjo, žydai smarkiai prisidėjo plėtojant mauriškąją kultūrą – dirbo gytytojais, vertėjais, prekybininkais, mokslininkais. XI–XII a. žydų ir musulmonų santykiai ėmė prastėti, o rekonkistos laikais nemažai žydų pasitarnavo krikščionims, padėdami užkariauti arabų valdas.

Iki XV a. didelės žydų bendruomenės gyveno Pirėnų pusiasalyje, sukūrė savitą kultūrą, perėmė ispanų kalbą. Dalis jų, prisitaikydami prie krikščionių spaudimo, atsivertė į krikščionybę (vadinamieji *converso*). 1492 m. kovo 31 d. Ispanijos valdovai – Izabelė I ir Ferdinandas II – pasirašė įsaką, kuriuo įpareigojo iš Kastilijos ir Aragono karalystės ištremti visus žydus. Pirėnų pusiasalio žydai arba turėjo priimti katalikybę, arba išsikeldinti iš šalies. Skaičiuojama, kad į krikščionybę perėjo ~200 000 žydų, kiti išsikėlė arba buvo išvaryti.

1492 m. daug sefardų perbėgo į Portugaliją. Iš Pirėnų pusiasalio sefardai ėmė keltis į įvairius kraštus: vieni patraukė į Viduržemio jūros pakrantes, ypač į Osmanų, kurie buvo palankūs žydams, valdas: Maroką, Egiptą, Graikiją, Turkiją, Balkanus, Siriją, kiti persikėlė į Ispanijos bei Portugalijos valdas Lotynų Amerikoje (į Braziliją, Kolumbiją, Meksiką, Venesuelą ir kt.), vėliau dalis išvyko į Nyderlandus ir kitas Europos šalis, JAV. Mažesnioji dalis sefardų liko Pirėnų pusiasalyje kaip atsivertėliai į krikščionybę (*conversos*), iš jų dalis slapta praktikavo judaizmą (vadinamieji *marranos*).

Sefardų bendruomenė vėl smarkiai išskaidyta XX a.: per Holokaustą sunaikintos didelės Graikijos, Jugoslavijos, Bulgarijos bendruomenės, tuo tarpu Šiaurės Afrikoje žydai nukentėjo mažiau. Visgi, XX a. vid. kilus Alžyro, Maroko, Tuniso nepriklausomybės kovoms, daugelis jų pasitraukė į Prancūziją, Ispaniją. Sukūrus Izraelio valstybę, dalis pasaulio sefardų pasitraukė į ją.

~20 % šiuolaikinės Ispanijos gyventojų genetiškai yra kilę iš sefardų. Uždara sefardų (vadiniamųjų šuetų) bendruomenė (~18 000 žmonių) išliko Maljorkoje.

## Šaltiniai
Taukai

**Taukai** – gyvūninės kilmės riebalai, naudojami kaip maistas ar techninėms reikmėms. Taukai gaunami iš naminių gyvulių (kiaulių, arklių, triušių, avių), žvėrių, vandens žinduolių (banginių, ruonių, jūrų vėplių), paukščių (vištų, žąsų, ančių), žuvų (lašišų, silkių, tuno, sardinių).

Skirtingos kilmės taukai lydosi skirtingose temperatūrose – kambario temperatūroje (15–20 °C) tepūs būna kiaulių taukai, apyskysčiai paukščių taukai, o žuvų taukai – skysti. Lydosi 20–54 °C, stingsta keliais laipsniais žemesnėje temperatūroje. Trumpai laikomi žemesnėje negu 4 °C, ilgai (kelis mėnesius) žemesnėje negu -8 °C temperatūroje. Nuo oro deguonies, šviesos taukai oksiduojasi – apkarsta, mažėja nesočiųjų riebalų rūgščių, skyla vitaminas A ir E, kaupiasi toksinai.

Maistui Lietuvoje vartotos taukinės (minimos nuo XVI a.). Taukai dažniausiai buvo sūdomi, pridėjus prieskonių susukti į pilvaplėvę, kartais sugrūsti į skrandį paslegiami, parūkomi. Taip pat lydomi, laikomi mediniuose induose arba molinėse puodynėse. Sūdyti taukai arba lydyti žąstaukiai tepti vietoje sviesto. Taukais vietoje aliejaus tepamos keptuvės, skardelės. Taukai taip pat naudojami chemijos, farmacijos, parfumerijos pramonėje, technikoje. Žuvų taukai naudajami organizmo stiprinimui.

## Šaltiniai
Sebastian Münster

**Sebastianas Miunsteris** (; 1488 m. sausio 20 d. Ingelheime – 1552 m. gegužės 26 d. Bazelyje) – vokiečių kartografas, kosmografas. Nuo 1544 m. daug kartų išleido pasaulio aprašymo atlasą „Cosmographia“.

## Biografija

Gimė 1488 m. Ingelheime, netoli Mainco. 1505 m. įstojo į pranciškonų ordiną. 1518 m. baigė Tiubingeno universitetą. 1529 m. paliko pranciškonus, tapo liuteronu ir persikėlė dirbti į Bazelį, kurį valdė reformatai.

## Žemėlapiai

1544 m. išleido „Cosmographia“ – pirmąjį vokišką pasaulio aprašymą. Kai kuriuose  žemėlapiuose buvo pavaizduota ir Lietuva.

## Šaltiniai
07 Vestur (moterys)

**07 Vestur** – Farerų futbolo klubas iš Sandavaguro. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija
Merginos dalyvavo Farerų moterų futbolo čempionatuose. 2021 m. pateko į aukščiausią lygą ir joje užėmė 7 vietą.

## Pasiekimai
;  **[[Betri Deildin kvinnur]] (I):**
* Septintoji vieta: 2021, 2022 m.

## Sezonai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė  (moterų ekipa)
* SOCCERWAY (Apie klubą)
Víkingur Gøta (moterys)

**Vikingur** – Farerų futbolo klubas iš Nordragiotos. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje.

## Istorija
2008 m. susikūrė **„Víkingur“ klubas**. Merginos dalyvavo Farerų moterų futbolo čempionatuose.

### 2014–2018 m. sezonai

Moterų IF/Vikingur futbolo komanda susikūrė 2014 m. Tai buvo dviejų futbolo klubų bendras projektas (ÍF Fuglafjørður ir Víkingur Gøta).

### 2019 ir 2020 m. sezonai

ÍF/Víkingur ir B68 Toftir komandos 2019 m. sezone žaidė susijungusios į vieną ekipą. Buvo suformuota nauja komanda ÍF/Víkingur/B68. Tai trijų futbolo klubų bendras projektas (ÍF Fuglafjørður, Víkingur Gøta, B68 Toftir).

### Vikingur nuo 2021 m.
2021 m. klubai subūrė atskiras ekipas. **Vikingur** pateko į aukščiausią lygą ir joje užėmė 4 vietą.

## Pasiekimai
;  **[[Betri Deildin kvinnur]]:**
* **Čempionės:** 
* Antroji vieta:

## Sezonai

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali klubo svetainė
* Oficiali klubo svetainė (moterų ekipa)
Stančiai (Kretinga)

**Stančiai** – buvęs viensėdis Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Jokūbavo.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Euridice Axen

**Euridisė Aksen** (; g. 1980 m. rugsėjo 20 d. Romoje) – italų aktorė.

## Biografija
Euridisė yra švedų aktorės Eva Axén ir italų aktoriaus, režisieriaus ir balso aktoriaus Adalberto Maria Merli duktė.

2003 m. Aksen debiutavo teatro scenoje ir eilę metų joje vaidino, retkarčiais pasirodydama įvairiuose TV serialuose („Medicina generale“, „Cugino e cugino“, „Vivere“ ir kt.). Kine pirmą kartą pasirodė tik 2015 m. filme „Il sesso dopo i figli“.

2016 m. režisierius Paolo Sorrentino davė jai nedidelį vaidmenį seriale „Jaunasis popiežius“, o kur kas didesnį – 2018 m. biografinėje dramoje „Silvio“.

## Filmografija
### Kinas
* Insieme (2013, trumpametražis)
* L'accarezzatrice (2014, trumpametražis)
* Detenuto senza colpa (2015, trumpametražis)
* Crushed Lives - Il sesso dopo i figli (2015)
* The End? L'inferno fuori (2017)
* Silvio (2018)
* Bene ma non benissimo (2018)
* Nati 2 volte (2019)
* Gli infedeli (2020)
* Diversamente (2021)
* Visam gyvenimui (2021)

### Televizija
* CentoVetrine (2005-2006)
* Vivere (2006-2007)
* Carabinieri (2008, 1 epizodas)
* Medicina generale (2009, 26 epizodai)
* R.I.S. Roma - Delitti imperfetti (2010-2012)
* Cugino & cugino (2011)
* Le tre rose di Eva (2013-2017)
* Rex (2014, 1 epizodas)
* L'ispettore Coliandro (2016, 1 epizodas)
* Jaunasis popiežius (2016, 1 epizodas)
* Scomparsa (2017)
* Purché finisca bene (2019, 1 epizodas)
* Il processo (2019)
* A casa tutti bene - La serie (2021)
* Guida astrologica per cuori infranti (2021)
* Carla (2021, TV filmas)
* 40enni in salita (2021, TV filmas)

## Apdovanojimai
* Nastro d'argento – Guglielmo Biraghi apdovanojimas

## Nuorodos

* IMDb profilis

## Šaltiniai
AB Argir/B71 Sandoy (moterys)

**AB Argir/B71 Sandoy**, o trumpiau vadinama **AB/B71** – Fererų futbolo ekipa iš Argiro (Torshauno komuna) ir Sanduro. Šis straipsnis apie moterų ekipą, rungtyniavusią aukščiausioje lygoje. Tai jungtinė AB Argir ir B71 Sandoy klubų ekipa.

## Istorija
2021 m. suburta dviejų klubų jungtinė komanda. Merginos dalyvavo Farerų moterų futbolo čempionatuose.

## Pasiekimai
;  **[[Betri Deildin kvinnur]]**
: 8. vieta: 2021
;  **1. deild kvinnur (D2):**
: Nugalėtojos 2020 m.

## Sezonai

## Apranga
;Sportinės aprangos pokyčiai:
* 2020 m. žaidė geltonos ir mėlynos spalvos aprangomis.
* 2021 m. namuose žaidė juodos spalvos aprangomis su geltonais žymenimis. 

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Farerų futbolas 2022 m.

**[[Farerai|Farerų]] futbolo varžybos [[2022]] m.**
*  prasidėjo 2022 m. kovo 5 d., baigėsi 2022 m. spalio 22 d.;
* s turnyras prasidėjo 2022 m. pavasarį, finalas įvyko 2022 m. spalio 29 d.

## 2022 m. [[Farerų futbolo supertaurė|Supertaurė]]
* Dėl Supertaurės kovojo KÍ Klaksvík ir B36.
* Rungtynės įvyko 2022 m. vasario 27 d. Tórsvøllur stadione.

* **[[Klaksvíkar Ítróttarfelag|KÍ Klaksvík]] nugalėjo varžovus rezultatu 3:1 ir iškovojo trofėjų.**

## 2022 m. Betri deildin menn
* **Farerų salų Premjer lyga** – aukščiausioji futbolo lyga.
* **Betri deildin menn** vadintos dėl rėmimo sutarčių. (Nuo 2018 m. sezono.)
* Dalyvavo 10 komandų.

Komandų pokyčiai:

### Galutinė lentelė
* Čempionais tapo Klaksvikar ÍF.

## 2022 m. 1. deild
* **1. Deild** – antros pakopos pirmenybės.
* Dalyvavo 10 komandų. 
* Dalyviai: Undrið FF, Sanduro B71, HB II, KÍ II, NSÍ II, B36 II, 07 Vestur II, TB Tvoroyri, Víkingur II ir lygos naujokai Undrið FF.

## 2022 m. Moterų futbolo elito divizionas
* **Betri Deildin** – aukščiausioji moterų futbolo lyga.
* Dalyvės: 07 Vestur, B36 Tórshavn, EB/Streymur/Skála, Havnar Bóltfelag, Víkingur Gøta, KÍ Klaksvík, NSÍ Runavík ir TB/FCS/Ryon.
* Čempionėmis tapo KÍ Klaksvík.

## Farerų moterų futbolo taurė
### Finalo rungtynės
----

*
----

## 2022 m. [[Farerų futbolo taurė]] (Løgmanssteypið)
* **[[Farerų futbolo sistema|Farerų futbolo]] taurė** – pagrindinis Farerų taurės turnyras. Vykstantis nuo 1955 metų.
* **s** turnyras () prasidėjo 2022 m. pavasarį.
* Finalo rungtynės vyko 2022 m. spalio 29 d. tarp Víkingur Gøta ir Klaksvikar ÍF.
### Finalo rungtynės
----

* **[[Víkingur Gøta]] nugalėjo varžovus rezultatu 1:0 ir iškovojo taurę.**
----

## 2022 m. Farerų rinktinė prieš Lietuvos rinktinę
----

* 2022 m. birželio 11 d. Fareruose rezultatu 2:1 nugalėjo šeimininkai.
----
----

* 2022 m. rugsėjo 22 d. įvykusiose ryngtynėse rezultatas buvo lygus 1:1.
----

## Išnašos

## Nuorodos
* RSSSF duomenų bazė (2022 m. sezonas)
* Flashscore rezultatai (Premjer lyga)
* Soccerway Meistaradeildin (2022 m. Premjer lyga)
* Soccerway 1.deild (2022 m. 1. deild (*II pakopa*))
* Soccerway (2022 m. futbolo taurės turnyras)
* Soccerway (2022 m. moterų aukščiausioji lyga)
* Soccerway (2022 m. moterų futbolo taurės turnyras)
Europa Regina

**Europa Regina** (iš lotynų k. „Karalienė Europa“) – geografinė Europos žemyno personifikacija, kuri buvo vaizduojama kai kuriuose viduramžių žemėlapiuose. Atvaizduojant Europą kaip moterį, žemėlapis būdavo orientuojamas Vakarų kryptimi į viršų. Karalienės galva sutapdavo su Ispanija, širdis – su Bohemija. Lietuva būdavo mantijos srityje ties kaire koja (žiūrovui – ties dešine).

## Istorija

Europos žemyno žemėlapiai pradėti tapyti gana vėlai, apie XV a. Iki to laiko žemynas atskirai pieštas tik pavieniuose žemėlapiuose. Pirmasis, pavaizdavęs Europą moters figūra, buvo Johannes Putsch (1516–1542; poetas iš Tirolio), kurio žemėlapį atspausdino kalvinistas Christian Wechel. Vėliau personifikuotą Europą vaizdavo Heinrich Bünting, Sebastian Münster, Matthias Quad, Johann Bussemacher. Kai kuriuose žemėlapiuose Europa vaizduota tipiška geografine kryptimi – Šiaure į viršų, t. y. karalienė būdavo horizontali.


Europe As A Queen Sebastian Munster 1570.jpg | Sebastian Münster, 1570 m.
1580s anthropomorphic map of Europe by Heinrich Bünting.jpg | Heinrich Bünting, ~1570 m.
Europe as a queen map.JPG | Nežinomo autoriaus paveikslas, saugomas Komenskio muziejuje Nardene (Nyderlandai)


## Šaltiniai
Johann Bussemacher

**Johanas Busemacheris** (; gimė XVI a. Diuseldorfe – mirė 1613 m.) – vokiečių kartografas, graviūrininkas, leidėjas.

## Biografija

Geografijos versle dirbo maždaug nuo 1580 m. Kelno mieste. Žemėlapių leidyboje bendradarbiavo su Matthias Quad.

## Žemėlapiai

1592 m. su Matthias Quad išleido Europos atlasą, tad žymiausi J. Busemacherio darbai buvo Europos šalių žemėlapiai, taip pat ir su „Europa Regina“ personifikacija. Nors Lietuvos žemėlapio jis atskirai neišleido, tačiau Lietuva matoma kai kuriuose stambesniuose Europos ar jos kraštų žemėlapiuose.


Prussiae Descriptio.jpg | 1593 m. Prūsijos žemėlapis, kurio šiaurės rytiniame pakraštyje pažymėtos kai kurios Lietuvos vietovės (išleistas kartu su Matthias Quad)
Moskovia Bussemacher.jpg | 1600 m. Maskvos žemėlapis, kurio vakariniame pakraštyje pažymėta Lietuva


## Šaltiniai
Matthias Quad

**Matiasas Kvadas** (; 1557 m. – 1613 m. spalio 29 d.) – Nyderlandų kartografas ir graviūrininkas, dirbęs Kelne. Pirmasis kartografas, Europos žemėlapiuose vaizdavęs tarptautines sienas.

## Biografija

Gimė ir graviūravimo išmoko Nyderlanduose. Apie 1580 m. persikėlė į Heidelbergą ar Kelną. Žemėlapių leidyboje dirbo kartu su Johann Bussemacher.

## Žemėlapiai

1592 m. kartu su Johann Bussemacher išleido 38 žemėlapių Europos atlasą. 1594 m. jį išplėtė iki 50 žemėlapių. Vėliau, 1599 m. išleido 82 žemėlapių „Geographisches Handtbuch“, 1608 m. – 86 žemėlapių „Fasciculus Geographicus“ (su J. Busemacheriu). Kai kuriuose M. Kvado žemėlapiuose vaizduojama „Europa Regina“ personifikacija.


Prussiae Descriptio.jpg | 1593 m. Prūsijos žemėlapis, kurio šiaurės rytiniame pakraštyje pažymėtos kai kurios Lietuvos vietovės (išleistas kartu su Johann Bussemacher)
The world from from Geographisch Handtbuch.jpg | 1599 m. „Geographisches Handtbuch“ pasaulio žemėlapis, kuriame pažymėta ir Lietuva
Europa by Matthias Quad 1600.jpg | 1600 m. Europos politinis žemėlapis, kuriame pažymėtos šalių ribos, taip pat matomos ir Lietuvos vietovės


## Šaltiniai
Otto Wagner

**Otas Vagneris** (, tikr. *Otto Kolomann*, 1841 m. liepos 13 d. Vienoje – 1918 m. balandžio 11 d. Vienoje) – austrų architektas, urbanistas, pedagogas. Termino „modernioji architektūra” autorius; laikomas moderniosios architektūros judėjimo pradininku Europoje.

## Biografija
1857–1859 m. mokėsi Politechnikos mokykloje Vienoje, 1860–1861 m. – Statybos akademijoje Berlyne, 1861–1862 m. – Vienos dailės akademijoje. Baigęs mokslus dirbo architekto Liudvigo fon Fersterio (*Ludwig von Förster*) architektų studijoje, vėliau įkūrė savo biurą. 1894–1915 m. dėstė Vienos dailės akademijoje, nuo 1894 iki 1913 m. buvo architektūros profesoriumi. 1899–1905 m. priklausė Vienos *Secession* dailininkų ir architektų grupuotei.

## Kūryba
Iki 1894 m. kūrė istorizmo stiliais, vėliau modernu. Nuo XX a. pr. derino istorizmo ir moderno (secesijos) formas su šiuolaikinėmis medžiagomis – metalu, stiklu.
Kūrė daugiausia Vienoje. Žymesni projektai: Majolikos namas (1899 m.), Šteinhofo psichiatrijos ligoninės Šv. Leopoldo bažnyčia (1907 m.), Centrinių pašto taupomųjų kasų rūmai (1914 m.). Sukūrė gyvenamųjų namų, geležinkelio ir metropoliteno statinių. Parengė Vienos užstatymo reguliavimo bendrąjį planą (1893 m., įgyvendinta tik dalis).

Parašė architektūros veikalų: „Keletas eskizų, projektų ir įgyvendintų statinių” (*Einige Skizzen, Projekte und ausgefürte Bauwerke*, 4 tomai, 1889–1922 m.); „Modernioji architektūra“ (*Moderne Architektur*, 1896 m.); „Mūsų laikų statyba...” (*Die Baukunst unserer Zeit...*, 1914 m.).  Knygoje „Modernioji architektūra” siūlė atsisakyti istorizmo principų ir naudotis naujomis medžiagomis bei technologijomis, architektūrą kurti naujais stiliais, atitinkančiais modernių žmonių intelektualinius ir praktinius poreikius. Knyga tapo vienu įtakingiausių kūrinių šiuolaikinės architektūros teorijoje.

## Galerija

Vaizdas:Otto-Wagner-Pavillon Wien.jpg|Vienos metropoliteno *Karlsplatz* stoties paviljonas, 1894–1899 m.
Vaizdas:Majolikahaus gesamt 2.jpg|Majolikos namas, 1899 m.
Vaizdas:Penzing (Wien) - Kirche am Steinhof (2).JPG|Šteinhofo psichiatrijos ligoninės Šv. Leopoldo bažnyčia, 1907 m.
Vaizdas:Wien - Österreichische Postsparkasse, Georg-Coch-Platz.JPG|Centrinių pašto taupomųjų kasų rūmai, 1914 m.


## Šaltiniai
Mikniūnų koplyčia-mauzoliejus

**Mikniūnų koplyčia-mauzoliejus** – laidojimo koplyčia, esanti Mikniūnų kaime, Merkinės seniūnijoje, Varėnos rajone, už 13 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, 1,2 km į šiaurę nuo kelio , pasukus žvyrkeliu pro Pilvingius. 

Akmens mūro koplyčia stūkso atokioje vietoje, netoli nuo veikiančių Mikniūnų kapinių, ant atviros kalvos, nuo kurios atsiveria apylinkių kraštovaizdis. Nuo koplyčios matomas medžiais apaugęs Mikniūnų piliakalnis (450 m į šiaurę).

Kvadratinio plano antžeminis statinys sudėtas iš stambių riedulių su smulkių akmenukų intarpais. Priekinio fasado sienoje, abipus įėjimo, taip pat šoninėse sienose įrengtos ir užmūrytos kriptos. Originalių epitafijų įrašai liudija apie čia palaidotus Godačevskių (*Godaczewski*) giminės narius. Koplyčia sutvarkyta, atnaujintas jos vidus.  

Mauzoliejuje yra siaura, stačiakampė maldyklos patalpa, kuri atsiveria koplyčios priekyje. Atviras platus įėjimas užtvertas apsauginėmis grotomis. Suremontuotoje patalpoje vidaus sienos lygios, išmūrytos baltomis silikatinėmis plytomis, įrengtos medinės lubos, betono grindys, stovi altorėlis. Koplyčia uždengta lėkštu keturšlaičiu stogu, dengtu malksnomis, su viršūnėje įtaisytu metaliniu kryžiumi. Pastogę juosia tinkuotas kelių eilių karnizas.

## Istorija

XIX a. antrojoje pusėje minima Godačevskių dvaro valda Pakaršyje (už 7 km). Merkinės bažnyčioje įrengta atminimo lenta vieniems iš Godačevskių – epitafija skirta Godačevskiams Jokūbui ir Eleonorai (atnaujinta 1856 m.): *Wam Jakubowi i Eleonorze Godaczewskim Marszałk. Płtu I-go w grobie przodków złożonym syn Seweryn w 1856 r. tę pamiątkę wznowił*.

Sovietiniais metais Godačevskių mauzoliejus stovėjo apleistas, išplėštomis kriptomis. Apie 1990-uosius pastatas suremontuotas, palaikai perlaidoti ir pašventinti.

## Galerija


Mikniūnų koplyčia, vidus.jpg|Baltomis plytomis atnaujintas vidus
Mikniūnų koplyčia, kriptos.jpg|Kriptų įrašai (įėjimo kairėje)
Mikniūnų koplyčia, kriptos 2.jpg|Kriptų įrašai (įėjimo dešinėje)
Mikniūnų koplyčia, galinė dalis.jpg|Galinėje sienoje kriptų nišos pažymėtos kryžiais


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Czesław Malewski. Rodziny szlacheckie na Litwie w XIX wieku. Powiaty lidzki, oszmiański i wileński
Minčiūnų kapinių koplyčia

**Minčiūnų kapinių koplyčia** – akmens mūro koplyčia, stovinti buvusio Minčiūnų kaimo senosiose kapinėse, Kamajų seniūnijoje, Rokiškio rajone. Kapinės neveikiančios, užima 0,05 ha plotą. Pasiekiamos iš kelio , 3 km į šiaurę nuo Duokiškio. Koplyčia pastatyta maždaug XX a. pradžioje vietos šviesuolio, knygnešio Juozo Balbatos (1851-1940) rūpesčiu. Šalia koplyčios įrengtas knygnešio kapas (atnaujintas 2017 m.). Kamajų seniūnijoje šis kapas ir koplyčia – vieni iš lankytinų objektų.

## Istorija

Be knygnešystės, J. Balbata garsėjo ir savo pamaldumu. Jis lankė artimiausias ir tolimas bažnyčias Žemaitijoje, Vilniuje, prekiavo rožančiais, savo paties nudrožtais kryžiais, materialiai rėmė davatkėles. Buvo raštingas, neatsisakydavo bėdai esant pagelbėti kaimynams. Atsidėkodami už paramą, Minčiūnų kaimo vyrai parėmė jo iniciatyvą pastatyti kaimo kapinaitėse koplyčią. Iš gretimų laukų į kapinių kalnelį buvo suvežti akmenys, parūpinta kalkių. Buvo pastatyta akmens mūro koplyčia su dvišlaičiu stogu ir bokšteliu, vainikuojamu didelio geležinio kryžiaus, su smailiaarkėmis įėjimo durimis. Viduje įrengtas nedidelis altorėlis, kurį dekoravo pats knygnešys. Jis patalpino ir iš Vilniaus atsivežtas šventųjų statulėles, kryžių su nukryžiuotojo Jėzaus atvaizdu. Koplyčios bokštelio nišoje buvo įtaisyta Jėzaus Nazariečio medžio skulptūra. Čia Minčiūnų, Geisčių, Jurkiškio kaimų žmonės meldėsi gegužinių pamaldų metu. J. Balbatai paraginus, šiose kapinaitėse kaimo vyrai pastatė ir kitą, mažesnę akmeninę koplytėlę (neišlikusi). Statytojo meistriškumą liudija jo padaryti akmens ir plytų mūro kapinių vartai su bokšteliais, kuriuos puošia mediniai šventųjų ir angelų medžio drožiniai. Tikėtina, kad juos išdrožė pats J. Balbata, daug metų užsiėmęs ir medžio drožyba (kūrė kryželius, dėžutes, paveikslų rėmus). Nežinoma, ar koplyčios altoriaus medinis kryžius yra knygnešio darbas. Kapus ir koplytėles visą laiką prižiūrėjo pats, kol dar jėgos leido.

## Šaltiniai
Normainėlių kapinių koplyčia

::*Apie [[Normainiai II|Normainių]] kaime saugomą koplytėlę žr. [[Normainių dvaras]]*

**Normainėlių kapinių koplyčia** – nedidelė mūrinė koplyčia, stovinti Normailėlių kaimo kapinėse, Žeimių seniūnijoje, Jonavos rajone, 1,6 km į vakarus nuo kelio . Važiuojant ties rodykle „Normainėlių g.“ pasukama į žvyrkelį šalia Juškonių kaimo gamybinių pastatų. Kapinės įsikūrusios lygių laukų apsuptyje žvyrkelių sankirtoje, ant nedidelės kalvelės. Jos sutvarkytos, riboto laidojimo, užima 0,08 ha plotą. Koplyčia stovi priekiniame kapinių kampe, prie įėjimo vartelių.

Normainėliai priklauso Šėtos Švenčiausiosios Trejybės parapijai.

## Istorija

Kapinių koplyčia Normainėliuose pastatyta amžių sandūroje, mena XIX a. pabaigos – XX a. pradžios laikotarpį. 

Kaip sakralinis objektas ir vietos žmonių pamaldumo paminklas, ši koplyčia liudija apie to meto Normainėlių gyventojų pamaldumo tradicijas. Koplyčia reikšminga ir šiandien: per didžiąsias šventes kapinių lankytojai joje uždega atminimo žvakių, pagerbia mirusius giminės narius malda. Kai kurie amžininkai, lankantys artimųjų kapus, prisimena, kaip koplyčioje vykdavo pamaldos, vietiniai gyventojai susirinkdavo bendrai maldai.

2019 m. Normainėlių koplyčia buvo kritinės būklės, nors Žeimių seniūnijos rūpesčiu jai ir buvo sutvarkytas stogas. Atliekant šiuos darbus, galimai buvo pažeistos kitos statinio konstrukcijos (įdubo lubos ir kt.), todėl ji buvo nesaugi užeiti į vidų. 

2023 m. duomenimis, kapinių koplyčia buvo uždengta nauju skardiniu stogu, ant jo įtvirtintu geležiniu kryžiumi. Jos vidus atrodė apleistas: sienos ir lubos sutrūkinėjusios, kampuose sustatytais sutvirtinimo ramsčiais, numestais pašaliniais daiktais, buvusio tinko fragmentais. Patalpos priekyje – altorėlis su šventųjų atributika, priešingose sienose – dvi kvadrato formos belangės angos. Netoli, priešais kapinių kalnelį buvo statoma gyvulininkystės įmonė (apvalus rezervuaras ir kt.). 


Normainėliai, kapinių koplyčia.JPG|Koplyčia ir meniška kapinių iškaba
Normainėliai, koplyčios vidus.JPG|Viduje – apleista koplyčia


## Šaltiniai

## Nuorodos

* Jonavos rajono sakralas *sakralas.lt*
Girėnų koplyčia

**Girėnų koplyčia** – naujai pastatyta koplyčia Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, Girėnų kaime, apie 12 km į pietus nuo Rietavo, 1,3 km į rytus nuo kelio . Medinė erdvi koplyčia iškilo 2020 m. Jos statytojas, fundatorius – girėniškis Benas Liutinskis.

## Istorija

Po Pirmojo pasaulinio  karo Girėnų dvare įkurta prieglauda, prižiūrima Nekaltojo Prasidėjimo vienuolių seserų. Koplyčią aptarnavo paskirtas nuolatinis kapelionas, kuriuo buvo kunigas Jonas Alsys. Po Antrojo pasaulinio  karo koplyčia (bažnyčia) uždaryta..

Šiuolaikinės koplyčios statytojas B. Liutinskis – Rietavo bažnyčios pastoracinės tarybos narys. Jis pamaldumo nuo vaikystės sėmėsi iš šeimos, nes jo bendravardis tėvas buvo Rietavo bažnyčios maršalka. Pastarasis kolūkio laikais pasirūpino, kad kaime „nepatogioje“ vietoje stovėjusi koplytėlė nebūtų sunaikinta buldozeriais, mat vietos valdžia ragino gyventojus ją nugriauti. Galiausiai sakralinis statinys buvo saugiai perkeltas į gretimą Stumbrių kaimą, kur vietos kapinėse tebestovi iki šiol. Senosios koplytėlės vietoje, privačioje žemėje, pastatyti koplyčią buvo sumanyta dar Atgimimo pradžioje. Šioje vietoje B. Liutinskio rūpesčiu tuomet buvo pastatyta kita koplytėlė, bet ji jau buvo pradėjusi nykti. Žemės sklypo savininkai Stankevičiai neprieštaravo naujoms statyboms. Maldininkams rinktis pradžioje buvo įrengta laikina pastogė iš medžio drožlių plokščių, dengtų plėvele. B. Liutinskis, gyventojams ir parapijos klebonui pritariant, ėmėsi koplyčios statybos. Nagingam meistrui, pensininkui, darbas užtruko trejetą metų, pats projektavo ir statė. Prisidėti darbu ar kitaip statant koplyčią siūlėsi ir kaimo žmonės, ir Girėnų bendruomenė, bet šis pagalbos tuomet atsisakęs.

Girėnų koplyčia buvo atidaryta 2020 m. gegužės 30 d. Rietavo parapijos klebonas Antanas Gutkauskas koplyčią pašventino, atlaikė šv. mišias, kaimui ta proga padovanodamas paveikslą su šventaisiais. Vienas iš garbių svečių, Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejaus direktorius Vytas Rutkauskas statytojui įteikė iš Italijos parvežtą relikviją.

## Galerija


Girėnų koplyčia, vidus.JPG|Koplyčios viduje
Girėnų koplyčia 2.JPG|Girėnų koplyčia
Girėnų koplyčia, galinė dalis.JPG|Galinė dalis


## Šaltiniai
Olaf Scholz

** Olafas Šolcas** (; g. 1958 m. birželio 14 d. Osnabriuke, Vokietijoje) – vokiečių politikas, šalies federalinis kancleris (2021–2025 m.), socialdemokratų partijos (SPD) veikėjas.

## Biografija

O. Šolcas gimė Osnabriuke, Žemutinėje Saksonijoje, bet užaugo Hamburgo Ralšteto rajone. Jo tėvai dirbo tekstilės pramonėje. Turi du jaunesnius brolius: Jensas – gydytojas, Šlėzvigo-Holšteino universitetinės ligoninės vadovas, Ingas – technologijų verslininkas. 1977 m. baigė vidurinę mokyklą, 1985 m. baigė teisės studijas Hamburgo universitete. Po studijų įsidarbino teisininku, specializavosi darbo teisėje. 

Kilęs iš vokiečių liuteronų šeimos, bet iš esmės laikėsi pasaulietinių pažiūrų, todėl suaugęs paliko Bažnyčią. 

O. Šolcas vedęs, nuo 1998 m. jo žmona – politikė Britta Ernst (g. 1961 m.).

## Politinė karjera

O. Šolcas tapo SPD nariu 1975 m., įsitraukė į partijos jaunųjų socialistų grupės „Jusos“ veiklą. Darbo teisės specialistas O. Šolcas 1998–2011 m. išrinktas Bundestago nariu. 2007–2009 m. buvo šalies Darbo ir socialinių reikalų ministras. 2011–2018 m. dirbo Hamburgo meru. 2018–2021 m. vadovavo Vokietijos finansų ministerijai, ėjo federalinio vicekanclerio pareigas Angelos Merkel kabinete. 2009–2019 m. buvo socialdemokratų partijos lyderio pavaduotojas. 

Po socialdemokratų partijos pergalės 2021 m. vykusiuose šalies parlamento rinkimuose, šios partijos atstovas O. Šolcas patvirtintas naujuoju, 9-uoju Vokietijos kancleriu, pakeitęs po 16 metų darbo pasitraukusią A. Merkel. O. Šolcas suformavo naująją valdančiąją „šviesoforo“ koaliciją, sudarytą iš socialdemokratų, „Laisvųjų demokratų“ ir Žaliųjų partijos atstovų. Prisiekdamas parlamente, jis atsiribojo nuo bažnyčios, savo priesaikos tekste neištaręs žodžių „tepadeda man Dievas“. Politikos analitikai jam pranašavo ėjimą A. Merkel pramintu politikos keliu.

## Išnašos

## Nuorodos
* Olafo Šolco svetainė
Heinrich Bünting

**Heinrichas Biuntingas** (; 1545 m. Hanoveryje – 1606 m.) – vokiečių protestantų teologas, kartografas.

## Biografija

Gimė 1545 m. Hanoveryje, 1569 m. baigė teologijos studijas Vitenbergo universitete.

## Žemėlapiai

Išgarsėjo 1581 m. Magdeburge išleisdamas medinių graviūrų žemėlapius „Itinerarium Sacrae Scripturae“, daugiausia bibline tematika. Taip pat graviūravo žemėlapius personifikuodamas – Europą kaip moterį Europa Regina, Aziją kaip Pegasą; dobilo lapas vaizdavo Švč. Trejybę su Jeruzale centre.

## Šaltiniai
Akmenė (Kupiškis)

**Akmenė** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Alizavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Akmenė (Salamiestis)

**Akmenė** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Salamiesčio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Akmeniai (Subačius)

**Akmeniai** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Subačiaus.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Darabynas

**Darabynas** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Migonių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Bočiupis

**Bočiupis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Skapiškio. Iš kaimo išteka Bočiupis (upė) (Lėvens intakas).

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kiaulupių kapinių koplyčia

**Kiaulupių kapinių koplyčia**, taip pat **Naudžių koplyčia** – medinė koplyčia, stovinti Šakių rajone, Šakių seniūnijoje, už 6,5 km į pietvakarius nuo Šakių, 0,8 km į rytus nuo Naudžių, Kiaulupių kaimo senosiose kapinėse, netoli kelio . Kaimas priklauso Sintautų Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai.

Senosios kapinės įrengtos šiaurinėje žvyrkelio pusėje. Jos prižiūrėtos, aptvertos medine tvora, retai apaugusios medžiais, išlikę keli antkapiai, stovi didelis medinis kryžius. Aplink plyti atviri laukai. Čia stovinti koplyčia dar vadinama Naudžių koplyčia, nes stovi pusiaukelėje tarp Kiaulupių ir Naudžių. 

## Istorija

Kiaulupių kapinės minimos 1849 m., todėl manoma, kad koplyčia galėjo būti pastatyta XIX a., vėliau perstatyta. Naudžių koplyčią aprašė dailėtyrininkė Dalia Vasiliūnienė.

## Architektūra

Kapinių vartai įrengti priešais pagrindinį koplyčios fasadą. Pakelės koplyčia stovi kiek aukščiau už kelią, lygioje vietoje, į dešinę nuo vartų. Koplyčia nesudėtingų liaudies architektūros formų. Pagrindinis fasadas nukreiptas į kelią (pietryčius). Koplyčios statinys nedidelio vientiso tūrio, dengtas keturšlaičiu stogu su malksnų danga. Kraigą vainikuoja aukštai iškeltas kupoliukas su kryžiumi. Pastatas netaisyklingo, artimo kvadratui plano, su durimis priekinėje sienoje. Statinys medinis, apkalta vertikaliomis lentomis. Sienos aklinos, be langų. Pagrindinis fasadas asimetriškas, su vienvėrėmis durimis vidurinėje dalyje. Durys kiek patrauktos nuo vertikaliosios ašies į dešinę pusę, išsiskiriančios horizontalia lentelių apkala. Vidaus erdvė vientisa. Grindys ir lubos įrengtos iš lentų, sienos padengtos tinku. Prie galinės sienos, priešais duris, pastatytas nedidelis altorėlis, sienos papuoštos šventųjų paveikslais.

## Šaltiniai
Marmarinu

**Marmarinu** – pabaisiška gyvatė indėnų arikenų (Venesuela) mitologijoje.

Pasakojama, kad Marmarinu prarijusi pirmuosius žmones, sukurtus kultūrinių didvyrių vardu Pura (saulė) ir Mūra (mėnulis). Gyvatė prarijusi ir pačius kultūrinius didvyrius, kurie buvo nužengę iš dangaus, tačiau šie išsivadavę, prapjaudami gyvatės pilvą.

## Išnašos
Kandriškis

**Kandriškis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Antašavos.

## Istorija

## Gyventojai

## Šaltiniai
Liutynė

**Liutynė** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Rudilių. Prateka Akmenos upelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ploteliai

**Ploteliai** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Noriūnų. Prateka Akmenos upelis.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Pagirė (Alizava)

**Pagirė** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Alizavos.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Paupys (Kupiškis)

**Paupys** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Vaduvų, šalia Šetekšnos upės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Petrukiškis

**Petrukiškis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos, prie Apaštėlės upelio.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Ramoniškis (Kupiškis)

**Ramoniškis** – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Vaduvų.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Razripka

**Razripka** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Adomynės.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Mikalauskinė

**Mikalauskinė** (arba ***Ožiakalnis***) – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Noriūnų, Lėvens dešiniajame krante.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kurt Georg Kiesinger

** Kurtas Georgas Kyzingeris** (; 1904 m. balandžio 6 d. Albštate, Badene-Viurtemberge – 1988 m. kovo 9 d. Tiubingene, Badene-Viurtemberge) – Vakarų Vokietijos (VFR) politikas, trečiasis šalies federalinis kancleris (1966–1969), Krikščionių demokratų sąjungos (CDU) pirmininkas (1967–1971).

## Biografija

Kyzingeris gimė 1904 m. mažame Viurtembergo miestelyje Ebingene (dabar Albštato rajonas) smulkaus valdininko protestanto šeimoje. Kyzingeris buvo pakrikštytas kataliku pagal motiną, kuri buvo katalikė. Tiubingeno universitete studijavo pedagogiką, filosofiją ir literatūrą. Jis baigė mokslus Berlyno universitete, kur išlaikė teisės disciplinų egzaminus. 1935–1940 m. Berlyne dirbo teisininku „Kammergericht“ teisme. Per II pasaulinį karą buvo Trečiojo Reicho Propagandos ministerijos darbuotojas. Po karo JAV kariuomenės buvo internuotas 18 mėnesių lageryje, po to išteisintas Sąjungininkų denacifikacinio teismo procese.

## Politinė karjera

1933 m. įstojo į Nacionalsocialistų partiją (NSDAP). Nors aktyviai nacių veikloje nedalyvavo, vėliau dėl to buvo kritikuojamas. 1949–1958 m. išrinktas deputatu į pirmąjį Bundestagą, kur atstovavo Krikščionių demokratų sąjungai. Nuo 1967 iki 1971 m. buvo šios partijos pirmininkas. 

1958–1966 m. buvo Badeno-Viurtembergo žemės ministras pirmininkas, 1962–1963 m. – federalinio parlamento aukštesniųjų rūmų Bundesrato pirmininkas. 1966 m. VFR kanclerio poste pakeitė buvusį Krikščionių demokratų sąjungos pirmininką L. Erhardą. Su V. Brandto vadovaujama Socialdemokratų partija suformavo „Didžiąją koaliciją“.

1980 m. Kyzingeris baigė politiko karjerą, užsiėmė savo memuarų rengimu.


KAS-Kiesinger, Kurt Georg-Bild-645-1.jpg|Rinkiminis plakatas (1961)
President Johnson (USA) had besprekingen met Kiesinger te Bonn, v.l.n.r. Johnson, Bestanddeelnr 920-2594.jpg|Su JAV prezidentu L. Džonsonu Bonoje (1967)
Nixon, Kiesinger and Schuetz in Berlin.jpg|Su JAV prezidentu R. Niksonu Vakarų Berlyne (1969)
D-Tü-Kurt-Georg-Kiesinger-Grab.jpg|Kyzingerio šeimos kapas Tiubingene


## Išnašos

## Nuorodos
* Biografija
Swedbank Group

**Swedbank AB** (iki 2006 m. „Föreningssparbanken“ AB) – Švedijos finansinių paslaugų koncernas.

## Istorija
1820 m. įkurtas taupomasis bankas Švedijoje („Swedbank“ pirmtakas). 1992 m. keletas vietinių bankų susijungė ir tapo „Sparbanken Sverige“ banko dalimi. 1997 m. susijungė su „Föreningsbanken“ banku ir tapo „FöreningsSparbanken“. 

1998 m. „Hansabank“ grupės, veikusios Baltijos šalyse ir įkurtos Estijoje, strateginiu investuotoju tapo Švedijos „Föreningssparbanken“ (tuo metu valdė ~60 % „Hansabank“ grupės akcijų). 2005 m. smulkieji „Hansabank“ grupės akcininkai perleido savo akcijas strateginiam banko investuotojui „Föreningssparbanken“. 2006 m. „Föreningssparbanken“ AB pakeitė pavadinimą į „Swedbank“ AB.

2007–2008 m. finansų krizės metu smarkiai nukentėjo, patyrė didelius nuostolius būsto paskolų rinkoje Baltijos šalyse. 2020 m. „Swedbank“ dėl nepakankamų pinigų plovimo prevencijos priemonių Baltijos šalyse Švedijoje skirta 360 mln. eurų bauda.

## Šalys

„Swedbank“ įmonių grupė pilno spektro bankines paslaugas tiek privatiems, tiek verslo klientams teikia Švedijoje (50 % grupės pelno) ir Baltijos šalyse (20 % grupės pelno). Kitose šalyse bankas aptarnauja tik tam tikras vidutinio ir stambaus masto organizacijas.

### Viso paslaugų spektro rinkos
* Švedija
* Estija
* Latvija
* Lietuva

### Dalinio paslaugų spektro rinkos
* Norvegija
* Suomija
* Kinija
* JAV

## Išnašos

## Nuorodos
* Oficiali svetainė
Steponava (Kupiškis)

**Steponava** – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Rudilių.

## Gyventojai

## Šaltiniai
Kgalagadžio tarpvalstybinis parkas

**Kgalagadžio tarpvalstybinis parkas** () – saugoma gamtos teritorija Kalahario dykumos pietuose, Botsvanos ir Pietų Afrikos Respublikos teritorijose. Įsteigtas 2000 m. iš dviejų ligtolinių nacionalinių parkų: Gemsboko (Botsvanoje; įkurtas 1932 m., nac. parkas nuo 1971 m.) ir Kalahari Gemsboko (PAR; įkurtas 1931 m.).

Parke saugomi būdingi Kalahario kraštovaizdžiai su raudonaisiais barchanais ir skurdžia augmenija. Sutinkami liūtai, leopardai, gepardai, hienos, karakalai, servalai, šakalai, žirafos, antilopės gnu, šokliosios gazelės, kanos, galvijinės antilopės, tiesiaragiai oriksai, >200 paukščių rūšių (įskaitant stručius).

Įsteigta turistinė infrastruktūra, etnografinis bušmėnų kaimas (*!Xaus Lodge*).


Gemsbock Kalahari.jpg|Tiesiaragis oriksas (), pagal kurį pavadintas Gemsboko nacionalinis parkas
Temporary Pool (7017594487).jpg|Laikina šlapynė
African lion, Panthera leo at Kgalagadi Transfrontier Park, Northern Cape, South Africa (33927975914).jpg|Liūtės parke
Ostriches (Struthio camelus) (6549759539).jpg|Stručiai


## Šaltiniai
Kalačas

**Kalačas** () – miestas Rusijoje, Voronežo srityje, 190 km į pietryčius nuo Voronežo, prie Tolučejevos ir Podgornajos upių santakos; rajono centras. Geležinkelio atšaka iš Buturlinovkos, plentai į Buturlinovką, Uriupinską, Bogučarą, Pavlovską. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Veikia krašto muziejus.

## Istorija
Pavadinimas kilęs iš  ('ringė, upės kilpa; raguolis').

Kalačo sloboda minima nuo XVIII a. pradžios, 1896 m. atitiestas geležinkelis. 1919–1924 m. – apskrities centras. Miestas nuo 1945 m. TSR laikais plėtota cukraus, miltų pramonė.

## Šaltiniai
Kalačinskas

**Kalačinskas** () – miestas Rusijoje, Omsko srityje, 84 km į rytus nuo Omsko, Omės pakrantėse; rajono centras. Stotis prie Transsibiro geležinkelio; į pietus nuo miesto praeina „Irtyšiaus“ plentas. Yra krašto muziejus, Kristaus Prisikėlimo cerkvė, lėlių teatras „Pasaka“.

## Istorija
Kalačinskas įkurtas 1830 m., 1919–1925 m. – apskrities centras. Miestas nuo 1952 m.

## Šaltiniai
Dialogas

**Dialogas** (iš ) – kalbinės komunikacijos forma, kurios metu rašytine ar sakytine forma vyksta bent dviejų asmenų pokalbis, taip pat kalbinės raiškos forma literatūroje ir teatre. Vakarų literatūroje dialogą kaip filosofinę ir didaktinę priemonę išpopuliarino Platonas (sokratinis dialogas); dar anksčiau dialogas kaip raiškos forma vartota Indijos literatūroje. Kiekviena asmens pasakyta dialogo dalis išsako subjektyvų veikėjo požiūrį, kuris susiduria su kito veikėjo požiūriu, taip išryškinant konfliktą, jo eigą ir atomazgą.

Klausimais ir atsakymais pagrįsti dialogai taip pat sutinkami lietuvių tautosakoje, pavyzdžiui, kai kuriose kalendorinėse apeiginėse dainose.

## Šaltiniai

## Taip pat skaitykite
* Monologas

## Nuorodos
* [Straipsnis [Visuotinė lietuvių enciklopedija|Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje]]